SOU 1999:55 
  
 283 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Samordning av lagstiftning för radio, TV 
  
 Dir. 
  
 och televerksamhet 
  
 1997:95 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 3 juli 1997 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare tillkallas för att utreda behovet av, förutsättningarna för samt konsekvenserna av en samordning av lagstiftningarna för ljud- radio, television, övrig radiokommunikation och televerksamhet, med utgångspunkt i att lagstiftningen bör underlätta utvecklingen av elektro- niska informationstjänster och ta tillvara medborgarnas, näringslivets och samhällets olika behov med avseende på sådana tjänster. 
 Utredaren skall också bedöma om det behövs ytterligare lagstiftning för att säkerställa yttrandefrihet, tillgänglighet och mångfald inom områ- det för elektroniska informationstjänster samt för att motverka skadliga konkurrensbegränsningar. 
 Utredaren skall lämna förslag till hur det fortsatta arbetet i dessa frågor bör bedrivas. 
 Till grund för utredarens bedömningar skall ligga en beskrivning av hur de elektroniska informationstjänsterna utvecklas samt en analys av i vilken mån nuvarande lagstiftning för ljudradio, television, övriga radi- okommunikationer och televerksamhet är tillämplig på olika elektroniska informationstjänster samt hur lagstiftningen påverkar utformningen, användningen och distributionen av elektroniska informationstjänster. 
 Uppdraget skall redovisas senast den 31 oktober 1998. 
 Bakgrund 
 Den tekniska utvecklingen har inneburit att olika slag av innehåll såsom text, stillbilder, ljud och rörliga bilder kan hanteras samtidigt och för- medlas genom olika slag av distributionssystem. Denna utveckling har möjliggjorts genom digitaliseringen, dvs. omvandlingen av alla typer av 
  
 284  
 Bilaga 1 
  
 SOU 1999:55 
  
 signaler till binära enheter ("ettor och nollor") samt att överfö- ringskapaciteten i distributionssystemen ökat dramatiskt. 
 Det finns flera olika sätt att distribuera en digital signal, t.ex. genom särskilda nät för datakommunikation, telefonnät,  
 kabel-TV-nät, 
  satelli- tutsändning eller teknik för marksänd television och radio. Tjänster som tidigare har varit hänvisade till en viss distributionsteknik kan därför nå sina konsumenter på olika vägar. Tekniken gör det t.ex. möjligt att "tala i telefon" via Internet och att "se på TV" via telefonnätet. Utvecklingen på  
 IT-området 
  kan även påverka samhället inom andra områden, som t.ex. att man skickar och tar emot elektronisk post som alternativ till vanliga brev eller sköter sina bankaffärer över Internet som alternativ till att besöka ett bankkontor. En allmän utbredning av elektronisk handel kan också komma att förändra samhället. 
 En annan konsekvens av denna utveckling är att gränserna mellan olika traditionella tjänster blir mer otydliga. Exempelvis kan skillnaden bli mindre klar mellan de tjänster där innehållet sänds ut på initiativ av ett sändarföretag, och individuellt beställda tjänster, där mottagaren beord- rar att ett visst innehåll skall sändas ut. 
 Som en illustration av två tjänster som i användarens ögon ter sig lika men som faller på var sin sida av definitionsgränsen, kan s.k.  
 beställ-TV 
  (video on demand) och s.k. falsk  
 beställ-TV 
  (near video on demand) nämnas. Med  
 beställ-TV 
  betecknas en verksamhet där en kund kan beordra att ett visst  
 TV-program 
  sänds till henne eller honom. En sådan tjänst kan inte anses riktad till allmänheten eftersom den som sänder inte utan särskild begäran från mottagarna riktar sändningen till dem. Denna tjänst omfattas inte av radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844). "Falsk beställ- TV" innebär att samma program sänds ut parallellt med t.ex. 10 minu- ters tidsförskjutning. Därmed kan en illusion skapas av att det är bestäl- laren som bestämmer när programmet skall börja. Denna tjänst torde dock omfattas av radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) eftersom det är den som svarar för utsändningen som bestämmer att ett visst program skall sändas ut till dem som väljer en viss sändningskanal (prop. 1995/96:160 s. 65). 
 Aktuella författningar 
 Det finns idag ett stort antal lagrum som på ett eller annat sätt inverkar på tillhandahållandet av elektroniska informationstjänster. Utöver ytt- randefrihetsgrundlagen och tryckfrihetsförordningen, telelagen, lagen om radiokommunikation och radio- och  
 TV-lagen 
  påverkar även annan lag- stiftning, bl.a. på immaterialrättens, avtalsrättens och konsumenträttens områden. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 1  
 285 
  
 Grundlagar 
 Till skydd för yttrandefriheten finns yttrandefrihetsgrundlagen, som bl.a. tillförsäkrar medborgarna rätten gentemot det allmänna att i ljudradio, television och vissa liknande överföringar offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter ivilket ämne som helst. Även tryckfrihetsförordningen kan vara tillämplig när innehållet i tryckta skrifter överförs på elektronisk väg. Mediekommittén har nyligen avgivit betänkandet Grundlagsskydd för nya medier (SOU 1997:49) som be- handlar tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens till- lämplighet för nya medier. 
 Allmän lagstiftning 
 Allmän lagstiftning, t.ex. brottsbalken, lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen), marknadsfö- ringslagen (1995:450) och konkurrenslagen (1993:20), är tillämplig på olika former av elektroniska informationstjänster. 
 Radio- och  
 TV-lagen 
  
 För radio- och  
 TV-tjänster 
  finns en omfattande reglering. I radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) finns föreskrifter om sändningar av ljudradio- och  
 TV-program 
  som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. En sändning anses riktad till allmänheten en- dast om den samtidigt och utan särskild begäran är tillgänglig för vem som helst som vill ta emot den. Definitionen innebär bl.a. att kommuni- kationen mellan enskilda utesluts. Radio- och  
 TV-lagen 
  innehåller regler för innehållet i ljudradio- och  
 TV-sändningar, 
  bl.a. vad gäller demokra- tiska värderingar, skydd för barn samt europeiska programkvoter. 
 Vidare finns regler om reklam och annan annonsering. Dessa regler avser bl.a. mängden reklam i ljudradio- och  
 TV-sändningar, 
  hur reklam får sättas in i  
 TV-sändningar 
  och förbud mot  
 TV-reklam 
  riktad till barn under tolv år. Radio- och  
 TV-lagen 
  innehåller också regler om till- ståndsplikt för vissa trådlösa ljudradio- och  
 TV-sändningar 
  samt om re- gistreringsplikt för den som bedriver icke tillståndspliktig sändnings- verksamhet. För den lokala radion finns regler i lokalradiolagen (1993:120). 
 För tjänster som inte omfattas av radio- och  
 TV-lagen, 
  t.ex. olika former av teletjänster, finns inga regler för innehållet utöver vad som följer av allmän lagstiftning. 
 Lagen om radiokommunikation 
  
 286  
 Bilaga 1 
  
 SOU 1999:55 
  
 Den tekniska sidan av radiokommunikationen regleras i lagen (1993:599) om radiokommunikation. Lagen innehåller bestämmelser om innehav och användning av radioanläggningar och om användning av radiovågor för kommunikation. Bestämmelserna syftar till att främja att möjlighe- terna till radiokommunikationer och andra sätt att använda radiovågor utnyttjas effektivt. Vid tillämpningen av lagen skall radio- kommunikationens betydelse för yttrandefriheten och informationsfri- heten beaktas särskilt. 
 Telelagstiftning 
 Bestämmelser om televerksamhet finns i telelagen (1993:597). Riksda- gen har under våren 1997 med anledning av propositionen (prop. 1996/97:61) Översyn av telelagen (1993:597) m.m. antagit omfattande ändringar i lagen. Huvudsyftet med ändringarna var dels att anpassa lagen till den dynamiska utvecklingen på marknaden. Ändringarna avsåg bl.a. att förtydliga de telepolitiska målen, att göra lagstiftningen mer konkurrensneutral samt att anpassa regleringen till  
 EG-regelverket. 
  Med televerksamhet avses i lagen, efter antagna ändringar, förmedling av telemeddelanden via telenät eller tillhandahållande av nätkapacitet, dock inte utsändning till allmänheten av program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket första meningen yttrandefrihets- grundlagen. Telelagen innehåller också bestämmelser om bl.a. anmäl- ningsplikt och tillståndsplikt för olika slag av televerksamhet, om tele- taxor samt om samtrafikskyldighet. 
  
 EG-reglering 
  
 Inom televisionen finns direktivet 89/552/EG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra för- fattningar om utförandet av sändningsverksamhet för television ("TV utan gränser"). Det omfattar inte kommunikationstjänster som tillhan- dahåller data eller andra meddelanden som efterfrågas individuellt så- som telefax, databaser och andra liknande tjänster. Som exempel på ett nytt fenomen som emellertid faller in under direktivet nämner kommis- sionen "near video on demand" (KOM [94]57 slutligt, s. 25). 
 Direktivets syfte är att främja den fria rörligheten av  
 TV-sändningar 
  inom gemenskapen. Det sker genom att sändarländerna åläggs att iaktta vissa minimiregler (artikel 3.2), samtidigt som mottagarländerna för- pliktigas att acceptera sändningar som uppfyller dessa minimikrav (artikel 2.2). Medlemsländerna har emellertid rätt att tillämpa strängare regler för de egna programföretagen (artikel 3.1). Direktivet innehåller vidare regler om främjande av distribution och produktion av europeiska 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 1  
 287 
  
 TV-program, 
 TV-reklam 
  och sponsring, skydd för minderåriga samt rätt till beriktigande. 
 Direktivets regler är införlivade i svensk lagstiftning genom bl.a. ra- dio- och  
 TV-lagen. 
  Ett reviderat direktiv med i stort sett samma regler antogs av Europaparlamentet och rådet i juni 1997. 
 Vidare finns ett direktiv 95/47/EG om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler. Direktivets syfte är att främja utveck- lingen av avancerade televisionstjänster. Det innehåller föreskrifter om tekniska standarder samt bestämmelser om hur olika aktörer skall handla i förhållande till varandra. En departementspromemoria om ge- nomförande av EG:s direktiv om  
 TV-standarder 
  (Ds 1997:21) har nyli- gen remissbehandlats. 
 Vad gäller televerksamheten har ett flertal rättsakter beslutats inom ramen för den pågående liberaliserings- och harmoniseringsprocessen som innebär att telemarknaderna inom EG skall vara liberaliserade se- nast den 1 januari 1998. I juni 1990 antogs två direktiv som är grund- läggande för denna process: Rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät, det s.k.  
 ONP-ramdirektivet, 
  och kommissionens direktiv 90/388/EEG av den 28 juni 1990 om konkurrens på marknader- na för teletjänster, det s.k. tjänstedirektivet. 
 Syftet med  
 ONP-ramdirektivet 
  är att genom harmoniserade principer och villkor skapa en marknad för konkurrerande leverantörer av tele- tjänster. Med ramdirektivet som grund har tre direktiv antagits: Rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser och Europaparlamentets och rådets direktiv 95/62/EG av den 13 december 1995 om tillhandahållande av öppna nät (ONP) för taltelefoni. Europaparlamentet och rådets väntas inom kort även anta ett direktiv om samtrafik. 
 Direktivet om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindel- ser fastställer att inga tekniska restriktioner får finnas för anslutning av olika förhyrda förbindelser med varandra eller till ett allmänt tillgängligt telenät. Syftet är att säkerställa att alla användare har tillgång till förbin- delser från åtminstone en operatör. 
 Syftet med taltelefonidirektivet är bl.a. att uppnå harmoniserade vill- kor för tillhandahållande av taltelefoni inom gemenskapen. Direktivet innehåller bl.a. bestämmelser för abonnemangsavtal, taxe- och debite- ringsprinciper, kostnadsredovisning, nummerupplysningstjänster, telefo- nautomater och telefonkort. 
 Under år 1997 väntas dels Europaparlamentet och rådet anta ett di- rektiv om ändringar i  
 ONP-ramdirektivet 
  och i direktivet om förhyrda förbindelser, dels rådet anta en gemensam ståndpunkt om ett nytt talte- 
  
 288  
 Bilaga 1 
  
 SOU 1999:55 
  
 lefonidirektiv i syfte att anpassa direktiven till en liberaliserad telemark- nad fr.o.m. år 1998. 
 Det kommande direktivet om samtrafik, som även inkluderar princip- er för finansiering av samhällsomfattande tjänster, preciserar de skyldig- heter som skall gälla för medlemsländerna att öppna de allmänt till- gängliga telenäten för samtrafik med andra operatörer, såväl från det egna landet som från andra medlemsländer. Principer anges för hur kostnader för samtrafik skall beräknas samt hur eventuella kostnader för samhällsomfattande tjänster skall fördelas. 
 Ett annat grundläggande direktiv för en liberaliserad telemarknad är direktiv 97/13/EG om gemensamma ramar för tillståndsgivning inom telekommunikationsområdet. Direktivet syftar till att skapa ett övergri- pande regelverk för allmänna auktorisationer och individuella tillstånd att bedriva televerksamhet. 
 I den mån audiovisuella informationstjänster tillhandahålls i kommer- siella former omfattas de av artiklarna 85 och 86 i Romfördraget. I des- sa regleras vilka samverkansformer som är förbjudna på grund av deras konkurrenssnedvridande effekter respektive förbjuds missbruk av do- minerande ställning på den gemensamma marknaden. 
 De ovan angivna nya rättsakterna skall vara genomförda i medlems- staternas rättsordningar den 1 januari 1998. 
 Aktuella frågor 
 Statens roll 
 Regeringen har i propositionen om åtgärder för att bredda och utveckla användningen av informationsteknik (prop. 1995/96:125)  
 IT-proposi- 
  tionen pekat ut Sveriges fortsatta väg in i informations- och kunskaps- samhället. 
 I  
 IT-propositionen 
  anges att kommunikationspolitiken skall inriktas på att främja en god  
 IT-användning 
  genom att säkerställa att infrastruktu- ren utvecklas till väl fungerande allmänna plattformar för att stödja pro- duktion, konsumtion, rekreation m.m. och utveckling av nya tjänster. Målet är att skapa flexibilitet och frihet i tillämpningarna. Staten har dock det slutliga och övergripande ansvaret för att den fysiska in- frastrukturen är effektiv, rikstäckande och allmänt tillgänglig. 
 Statens roll på massmedieområdet är att stödja och stimulera mång- fald och reella yttrandefrihetsmöjligheter, garantera massmediernas obe- roende samt säkerställa tillgängligheten till massmedierna. Medierna är en av de viktigaste kulturbärarna. De har därför stor betydelse för för- verkligandet av den nationella kulturpolitiken, som bl.a. har till mål att 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 1  
 289 
  
 värna yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för alla att an- vända den. 
 De övergripande målen för den statliga telepolitiken är att enskilda och myndigheter i landets olika delar skall ha tillgång till effektiva tele- kommunikationer. Detta innebär att telekommunikationerna skall bidra till regional balans, att de skall vara öppna och flexibla, att de skall bidra till ett effektivt resursutnyttjande i samhället samt att de i sig skall vara effektiva. 
 Den tekniska utvecklingen har inneburit att önskemålen att för andra tjänster än rundradio att få tillgång till frekvenser som i dag används för rundradio har ökat i omfattning. 
 Statens roll i informationssamhället måste fortlöpande ses över med avseende på yttrandefrihets- och mångfaldsaspekterna samt de åtagan- den som staten har på kommunikationsområdet, men även på andra om- råden som påverkas av utvecklingen. En ökad efterfrågan på elek- troniska informationstjänster som alternativ till mer traditionella tjänster kan förändra inte bara situationen på kommunikationsområdet, utan även omfattningen av statens ansvar och tilldelade resurser på andra områden. Detta kan medföra såväl ett behov av förändring av vissa åta- ganden som att lagstiftningen på berörda områden behöver förändras. 
 De tekniska förutsättningarna för en integrerad tele- och radio- och  
 TV-verksamhet 
  finns, som tidigare nämnts, redan i dag. I propositionen om översyn av telelagen (1993:597) m.m. har regeringen aviserat att en utredning skall tillsättas för att utreda behovet av och förutsättningarna för en samordning av lagstiftningen för ljudradio, television och tele- verksamhet. Det är dock inte bara dessa regelverk som har betydelse för utvecklingen av elektroniska informationstjänster. Utöver tryckfri- hetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen påverkar även annan lagstiftning, bl.a. på immaterialrättens, konsumenträttens och avtalsrät- tens område, i hög grad villkoren för elektroniska informationstjänster. Dessa måste således också tas i beaktande. En aspekt som måste beak- tas är skyddet för medborgarnas personliga integritet. 
 Innehållsreglering 
 Som tidigare nämnts har den tekniska utvecklingen medfört att tjänster som tidigare varit hänvisade till en viss distributionsteknik kan nå sina konsumenter på olika vägar. Medan det för användarna saknar bety- delse vilken väg informationen distribueras, kan leverantörens val på- verkas av vilken lagstiftning som gäller för ett visst distributionssätt. Detta kan skapa oönskade effekter bl.a. när det gäller de skyddsintres- sen som ligger bakom de särskilda regler för mediernas innehåll som 
  
 290  
 Bilaga 1 
  
 SOU 1999:55 
  
 vuxit fram. En utveckling som begränsar flexibiliteten i tillämpningarna är heller inte önskvärd. 
 Som framgår av ovanstående översiktliga redogörelse finns det en skillnad i fråga om lagstiftningen mellan radio- och  
 TV-tjänster, 
  där det finns en reglering framför allt i fråga om innehåll och nyare audiovisuella tjänster som är tillgängliga på individuell beställning. För de sistnämnda tjänsterna finns inte någon särskild lagstiftning med innehållsregler. För de tjänster som växer fram i gränslandet mellan traditionella radio- och  
 TV-tjänster 
  och individuella tjänster kan det vara oklart vilka regler som gäller. 
 Inom EU bedrivs på ett flertal områden arbete med frågor som rör medier och kommunikation. Som ett exempel kan nämnas att EG- kommissionen hösten 1996 publicerade en grönbok om skyddet av min- deråriga och den mänskliga värdigheten inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna. Efter remissbehandling har Kulturdeparte- mentet avgivit ett yttrande till kommissionen den 6 mars 1997. En ar- betsrapport från kommissionen presenterades vid ett ministerrådsmöte den 30 juni 1997. 
 Informationsspridning 
 Den tekniska utvecklingen har medfört förändningar inom medie- och informationsbranschen. I dag kan både enskilda och företag i egen regi skapa, bearbeta, distribuera och presentera information. Ur ett yttrande- och informationsfrihetsperspektiv är det angeläget att den som vill sprida information har en möjlighet att nå allmänheten, liksom det är viktigt att de som vill ta del av informationen har möjlighet till detta, utan att häm- mas genom skadliga konkurrensbegränsningar. 
 Uppdraget 
 En särskild utredare tillkallas med följande uppdrag. 
 Utredaren skall beskriva utvecklingen av elektroniska informa- tionstjänster med syfte att identifiera såväl befintliga som nya sådana tjänster som på kort respektive lång sikt kan antas få betydande inver- kan på samhället och därmed påverka bedömningen av frågan om sam- ordning och eventuell harmonisering av här aktuell lagstiftning. 
 Utredaren skall kartlägga och analysera i vilken mån nuvarande lag- stiftning för ljudradio, television, övriga radiokommunikationer och tele- verksamhet är tillämplig på olika elektroniska informationstjänster samt hur lagstiftningen påverkar utformningen, användningen och dist- ributionen av elektroniska informationstjänster. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 1  
 291 
  
 Utredaren skall utifrån analysen bedöma om det behövs en samord- ning av lagstiftningen för ljudradio, television, övrig radiokommunikation och televerksamhet samt utreda förutsättningarna för och konsekven- serna av en sådan samordning. Detta skall ske med utgångspunkt i att lagstiftningen bör underlätta utvecklingen av elektroniska informa- tionstjänster och ta tillvara medborgarnas, näringslivets och samhällets olika behov med avseende på sådana tjänster. 
 Utredaren skall också bedöma om det behövs ytterligare lagstiftning för att säkerställa yttrandefrihet, tillgänglighet och mångfald inom områ- det för elektroniska informationstjänster samt för att motverka skadliga konkurrensbegränsningar. 
 Utredaren skall lämna förslag till hur det fortsatta arbetet i dessa frågor bör bedrivas. 
 Arbetsformer 
 Utredaren skall samråda med representanter för organisationer och fö- retag inom berörda sektorer samt med berörda myndigheter, däribland  
 IT-kommissionen 
  (SB 1995:01) och dess rättsliga observatorium. Utre- daren skall vidare samråda med Rådet för mångfald inom massmedi- erna (Ku 1995:01), Distansutbildningskommittén (U 95:07), Rådet (U 1990:03) mot skadliga våldsskildringar samt Konkurrensverket. 
 Utredaren skall följa och beakta den fortsatta beredningen av Medie- kommitténs betänkande Grundlagsskydd för nya medier (SOU 1997:49). 
 Utredaren skall följa och beakta det pågående arbetet inom EU. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 31 oktober 1998. För arbetet gäller regeringens direktiv till samtliga kommittéer och 
 särskilda utredare att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), att redo- visa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), att redovisa jäm- ställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:24) samt redovisa konsek- venser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). 
  
 292  
 Bilaga 1 
  
 SOU 1999:55 
  
 SOU 1999:55 
  
 293 
  
 Utdrag ur rapport från Telia Research AB till Konvergensutredningen avseende bl.a. den tekniska bakgrunden 
 Denna bilaga omfattar utdrag ur rubricerade rapport och berör olika former av konvergens: nätkonvergens, tjänstekonvergens, apparat- konvergens och marknadskonvergens. I förhållande till den ursprungliga rapporten har en språklig redigering och vissa smärre förändringar gjorts mot bakgrund av synpunkter som inkommit på materialet under arbetets gång. 
 INNEHÅLL 
 1. Nätkonvergens 
  
 1.1 
  
 Nätens funktionella nivåer 
  
 1.2 
  
 Nätens fysiska uppbyggnad 
  
 1.3 
  
 Paketförmedlande och kretskopplade nät 
  
 1.4 
  
 Överföringskapacitet och interaktivitet 
  
 1.5 
  
 Kommunikationskedjan 
  
 1.6 
  
 Internet 
  
 2. Tjänstekonvergens 
  
 2.1 
  
 Möjliga indelningsgrunder 
  
 2.2 
  
 Kommunikationstjänster 
  
 2.3 
  
 Informationstjänster 
  
 3. Apparatkonvergens 
 3.1 Några exempel på apparatkonvergens 
 4. Marknadskonvergens 
  
 4.1 
  
 Värdekedjor 
  
 4.2 
  
 Några exempel på marknadskonvergens 
  
 294  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 1 Nätkonvergens 
  
 1.1 
  
 Nätens funktionella nivåer 
  
 En första möjlig uppdelning av olika nät är att utgå från s.k. funktionella nivåer, dvs. nätens principiella uppbyggnad. Det handlar då om trans- portnät, accessnät, användarnära lokala nätverk (LAN) och terminaler. I kommunikationskedjan utgörs det som i modellen kallas kanal av både accessnät och transportnät, se figur 1. 
  
 Kanal 
  
 Mottagare 
  
 Sändare 
  
 Access- 
  
 Transportnät 
  
 Access- 
  
 nät 
  
 nät 
  
 Figur 1: Del av kommunikationsmodell. 
 I en tänkt kedja från en användare till en annan 
 1  
 används en terminal (exempelvis en vanlig telefon) för att koppla användaren mot det aktu- Ray (telefonnätet). Den del av nätet som är närmast användaren kallas för accessnät. Detta används sedan för att koppla vad som i det här exemplet är ett telefonsamtal till en växel där ett flertal samtal sam- las och skickas vidare på det s.k. transportnätet. När samtalet når sin destination kopplas det återigen ut på accessnätet för att nå mottagaren via en terminal. Användarnära nät LAN (som inte återfinns i exemplet) avser nät inom rum och fastigheter som exempelvis lokala nät mellan datorer. 
  
 1  
 Hur en sådan kedja ser ut varierar från tjänst till tjänst. Det är t.ex. skillnad på en  
 TV-utsändning 
  och ett telefonsamtal. Diskussionen här utgår från ett tele- fonsamtal. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 295 
  
 Det viktigaste påpekandet i anslutning till denna uppdelning är att trans- portnäten länge huvudsakligen har transporterat information i digital form och att teknikutvecklingen nu gör att också accessnäten i allt högre grad anpassas till digital information. 
  
 1.2 
  
 Nätens fysiska uppbyggnad 
  
 De flesta transportnät är uppbyggda av kablar med optisk fiber. Detta gäller naturligtvis inte distributionsnätet för marksänd TV och ljudradio eller mobiltelenätet som är baserade på radiolänkteknik (en riktad radio- signal mellan två parabolantenner). Mellan de olika accessnäten finns däremot en teknisk skillnad där det framför allt är möjligt att tala om fyra olika tekniker: satellit, marksänd radio, koppartråd och koaxialkabel. Traditionellt finns också en koppling mellan olika tjänster och dessa fyra olika  
 nät-infrastrukturer. 
  Fast tele går via en koppartråd,  
 kabel-TV 
  via koaxialkabel, mobil tele och utsändning av TV och ljudradio via mark- sänd radio och  
 satellit-TV 
  via satellitsändningar (som rent tekniskt är en form av radiosändningar). 
 Med anledning av konvergensutvecklingen sker nu förändringar i vilka tjänster som kan fördelas över ett visst nät. För tjänster som tidigare varit beroende av en fast fysisk förbindelse (en kabel av något slag) för anslutning av en terminal till transportnätet har nu introducerats trådlösa lösningar. Mobiltelefoni, Olson TV och ljudradio samt  
 satellit-TV 
  är traditionella exempel på trådlösa lösningar. Nu finns dock fungerande och på vissa håll installerade lösningar för trådlös lokal access också för den fasta telefonin (som på detta sätt blir mindre fast och mer rörlig). Ett annat exempel är Internet, för vilket det i allt högre grad diskuteras mobila, trådlösa accesslösningar. 
 Förutom dessa förändringar i existerande infrastrukturer för telekom- munikation presenteras också nya infrastrukturer för accessnät. Ett ak- tuellt exempel på detta är elnätet som kan användas för att överföra viss data. Elnätet är världens mest spridda distributionssystem och det skulle vara ett lockande alternativ om tekniken kan fungera bra. Det skulle bl.a. kunna användas för att överföra tal, data och olika Internettjänster (se figur 2 
 ) 
 . Än så länge befinner sig emellertid teknikutvecklingen på experimentstadiet. Det är dock ingen tvekan om att det är möjligt. Ex- empel kan hämtas från Stockholm Energi som provar Internetanslutning via elnätet. 
 2 
  
 2  
 Dagens IT, nr. 43, 1998. 
  
 296  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 IP-telefoni 
  på elnätet innebär att elnätet mycket lokalt, fram till en kvarterstransformator, ersätter teleoperatörernas kopparnät som in- frastrktur. Observeras bör att de elbolag i England som sedan ett antal år erbjudit teletjänster till sina kunder gör det via en särskild kabel s.k.  
 Torres,  
 bestående av telekabel och elkabel i ett och samma ytter- hölje. Detta är således en fysisk integrering och inte en integrering på elektrisk signalnivå. 
 Figur 2: Figuren visar en skiss över hur ett datanät för telefon och PC tappas av från elcentra- len. I kvarterstransformatorn i området finns ett filter som skiljer ut datasignalen från elnätet. Datasignalen ansluts via en router (dataväxel) till ett  
 IP-nät 
  mot det globala Internet. (Källa: DN grafik) 
  
 1.3 
  
 Paketförmedlande och kretskopplade nät 
  
 En annan vanlig indelningsgrund för nät är att skilja mellan paketför- medlande nät, som används huvudsakligen för dataöverföring, och kretskopplade nät, som är det sätt på vilket telefonnät traditionellt är uppbyggda. 
 3  
 Enkelt beskrivet kan den viktigaste skillnaden sägas vara att ett kretskopplat nät etablerar en förbindelse mellan sändare och 
  
 3  
 Med nät avses här både transportnät och accessnät. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 297 
  
 mottagare som sedan är öppen hela tiden även om ingen information sänds. Vid ett telefonsamtal är alltså förbindelsen öppen och kräver ka- pacitet även om inget sägs. Fördelarna med en sådan koppling är främst att nätet blir snabbt och fördröjningen konstant. Ett kretskopplat nät pas- sar på grund av detta bra för tjänster som ställer krav på en så liten för- dröjning som möjligt, exempelvis tal och video. Ett paketförmedlande nät delar upp informationen i mindre paket med egen adresslapp. Paketen skickas separat och sätts sedan ihop igen i rätt ordning i mottagaren. Fördelen med ett sådant nät är att det bara utnyttjas när det finns någon information att skicka. Kapacitetsutnyttjandet blir därför högre. Nack- delen är att överföringen blir något långsammare och att fördröjningen kan variera. Ett paketförmedlande nät är lämpligt för dataöverföring dels eftersom data ofta sänds i korta, intensiva skurar, dels eftersom en viss fördröjning inte har så stor betydelse. 
 Vid sidan av fördröjningen är en viktig dimension de fel som uppstår vid överföring. Något eller några enstaka fel i överföringen av t.ex. tal och video har inte så stor betydelse eftersom de inte hörs eller syns. För data kan emellertid ett litet fel få mycket stora konsekvenser t.ex. för numeriskt material eller koder som styr maskiner. 
 De krav som ställs på tjänsterna i dessa dimensioner avseende fördröj- ning och bitfel illustreras i figur 3. 
  
 Tjänst: 
  
 Krav: 
  
 Tal 
  
 Video 
  
 Data 
  
 Fördröjning 
  
 Liten 
  
 Liten 
  
 – 
  
 (delay) 
  
 Bitfel 
  
 – 
  
 – 
  
 Inga (helst) 
  
 Figur 3: Krav på överföringen för några olika tjänstetyper 
 Denna traditionella uppdelning mellan nät strikt avsedda för överföring av data och nät avsedda för rösttrafik börjar nu luckras upp. Det sker datatransport på telefonnätet, exempelvis telefax och modemtrafik för persondatorer m.m. Trafiken överförs som analoga signaler i telefon- nätets lokalnät. Modemet omvandlar därvid persondatorns digitala sig- naler till analoga. 
  
 298  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Miljoner minuter 
 Figur 4: Prognos över utvecklingen av  
 IP-telefoni 
  enligt konsultföretaget Analysys Ltd 
 Det har dock varit frågan om datatrafik på nät optimerade för rösttrafik, eftersom rösttrafiken har stått för den största trafikmängden. Med In- ternets genomslag ökar nu datamängden och den kommer inom en snar framtid att dominera trafiken (om den inte redan gör det, uppgifterna varierar något). Man börjar också tala om och tillämpa telefoni över Internet, s.k.  
 IP-telefoni 
  (se figur 4). 
 Detta leder till att infrastrukturen mer och mer kommer att optimeras för datatrafik och att röstkommunikation kommer att ske över datanät. Det finns då ingen anledning att längre skilja mellan röstnät och datanät. Det finns dock två avgörande faktorer att ta hänsyn till i det här sammanhanget. För det första är talet till sin natur analogt medan data är digitalt. För det andra finns, som beskrivits ovan, en skillnad mellan paketförmedlande- och kretskopplade nät. Detta sammantaget medför att, om såväl tal som data och annan kommunikation skall kunna sändas över en gemensam infrastruktur, måste ett antal villkor vara upp- fyllda. Näten bör då ha fördelarna både från paketförmedlande och kretskopplade nät, men inga av nackdelarna. 
 Ett sådant nät förutsätter att utarbetandet av terminaler som hanterar information i digital form fortsätter, t.ex. datorer, digitala telefoner eller  
 TV-apparater. 
  I ett övergångsskede finns olika sätt att hantera detta. Det är t.ex. möjligt att köpa en s.k.  
 set-top-box 
  (avkodare) för att kun- na ta emot digitala  
 TV-sändningar 
  i en analog TV. Dessutom måste 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 299 
  
 acessnäten kunna överföra digital information. För detta finns fungeran- de tekniska lösningar (t.ex. ISDN och s.k.  
 xDSL-lösningar) 
  installerade på många håll, även om det inte är allmänt utbyggt. Slutligen behövs en ny nätteknik som kombinerar egenskaperna hos paketförmedlande- och kretskopplade nät. En sådan teknik som existerar och används men vars framtid diskuteras är ATM. Denna utveckling tar tid och beror i hög grad på konsumenternas intresse och betalningsförmåga samt tillgången till investeringsmedel hos aktörerna. 
  
 1.4 
  
 Överföringskapacitet och interaktivitet 
  
 Det finns traditionellt sett ett flertal begränsningar i olika infrastrukturer. Koaxialkablar i accessnätet för  
 kabel-TV 
  förmår t.ex. inte överföra större mängder information än vad koppartråden i telefonnätet gör. En annan begränsning är att  
 kabel-TV-nätet 
  traditionellt sett inte är interak- tivt eftersom det inte finns någon s.k. returkanal som möjliggör för mot- tagaren att kontakta sändaren. Detta gäller även  
 satellit-TV-näten 
  där hushållens mottagarparabol bara kan användas till mottagning. För att åstadkomma interaktivitet i näten utnyttjas ett i  
 set-top-boxen 
  inbyggt modem som är anslutet till telenätet. Detta är på väg att förändras. Te- lefonnätet å andra sidan är i högsta grad interaktivt eftersom båda samtalsparterna kan prata samtidigt. 
 Ägarna av kopparaccessen gör vad de kan för att öka kapaciteten på denna (främst via  
 xDSL-tekniker), 
  och  
 kabel-TV-operatörerna 
  gör sina nät interaktiva. Följden av detta blir att många tjänster kan levereras via många olika infrastrukturer. Man kan t.ex. telefonera via  
 kabel-TV- 
  nätet och skicka videofilmer via telefonnätet. 
 På ett principiellt plan finns det traditionellt sett två olika typer av nät: ett nät för sändningar riktade till allmänheten, härefter benämnt rundradio- nät (satellit, marksänd radio och TV och  
 kabel-TV) 
  och ett kommunika- tionsnät dominerat av det fasta och det mobila telenätet. 
 4  
 Rundradionä- ten har hög bandbredd, men väldigt låg grad av interaktivitet. Kommuni- kationsnäten har en hög grad av interaktivitet, men en väldigt låg band- bredd. 
 Det som nu sker på tekniksidan är att rundradionäten utvecklas mot en högre grad av interaktivitet samtidigt som kommunikationsnäten får allt 
  
 4  
  
 KPMG (1996)  
 Public Policy Issues Arising from Telecommunications and Audiovisual Convergence 
 , European Commission, s. 132. 
  
 300  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 större överföringskapacitet. Ett exempel på det förstnämnda är att ka-  
 bel-TV-bolaget 
 Stjärn-TV 
  gör en stor satsning för att kunna erbjuda sina kunder  
 digital-TV, 
  snabb anslutning till Internet och  
 IP-telefoni 
  via ka- belnätet. 
 5  
 Detta är ett bra exempel på konvergens då en infrastruktur som tidigare bara använts för en typ av tjänst nu också används för helt andra typer av tjänster. Just i detta fall är också Internet och Internet- protokollet en viktig faktor bakom utvecklingen. 
 Sammanfattningsvis närmar sig alltså de två nättyperna varandra från var sitt håll, och i förlängningen uppstår en situation där det inte finns någon egentlig skillnad mellan de två typerna, se figur 5. Användarna kommer att köpa bandbredd allt eftersom de applikationer de för tillfället vill utnyttja och exakt vilken teknik eller vilken typ av nät som används kommer att få allt mindre betydelse för 
 Kommunikationstjänster 
 (full interaktivitet) 
 Fast och mobil telefoni 
  
 Låg band- 
  
 Hög band- 
  
 bredd 
  
 bredd 
  
 Internet-/ 
  
 on-line 
  tjänster 
  
 Gilmore 
  
 HessMarksända TV- och radioprogram 
 Rundradiotjänster (ingen interaktivitet) 
 Figur5: Den fysiska infrastrukturens utveckling för några tjänsteplattformar. 
 fasta terminaler. Marknaden går därför mot en situation där stora in- frastrukturella investeringar görs i parallella nät vilket leder till ökad ka- pacitet med prissänkningar på nätens transporttjänster som följd. 
 På den mobila sidan sker samtidigt stora förändringar genom vidareut- veckling av befintliga system samt framtagande av nya teknologier. 
  
 5  
 Dagens IT, 23 september, 1998. Även Telia och Tele 2 är mycket aktiva på området (se t.ex. Dagens IT 18 november, 1998). 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 301 
  
 Dels kan kapaciteten i existerande  
 Fitzpatrick 
  höjas genom att införa vad som kallas  
 General Packet Radio Service  
 (GPRS) som medger en bandbredd på upp till 115 kbit/s. En vidareutveckling av detta är EDGE, som medger en bandbredd på upp till 384 kbit/s (som eventuellt kan hö- jas till 500 kbit/seller t.o.m. 1 Mbit/s). Båda dessa teknologier bygger på utnyttjandet av befintliga basstationer och stora delar av existerande infrastruktur. Nya terminaler behövs dock för att nyttja dessa tjänster. 
  
 Längre fram introduceras  
 Universal Mobile Telecommunications Systems  
 UMTS som bygger på annan moduleringsteknik och använder nya, högre frekvenser. Om UMTS skall användas måste sannolikt ett helt nytt nät byggas. Ett sådant nät kommer dessutom på grund av sina högre frekvenser att bli ännu mer småcelligt än befintliga GSM 1800- nät. UMTS förväntas få en överföringskapacitet på upp till 2 Mbit/s och beräknas enligt de stora leverantörerna finnas tillgängligt ett par år in på  
  
 2000-talet. 
  
  Den höga bandbredden medger överföring av nya tjänster av multimedial karaktär som hittills endast kunnat levereras över fasta för- hyrda ledningar. 
  
 Det finns idag ingen klar och entydig uppfattning om när och i vilken omfattning dessa olika teknologier kommer att användas. Ekonomiska hänsyn kommer att vara styrande. Utestående frågor är bl.a. när de olika teknologierna kommer att vara kommersiellt färdiga, vilka de eko- nomiska konsekvenserna av införandet av GPRS är, om marknaden och kunderna kan bära ytterligare investeringar i helt nya nät t.ex. för UMTS eller om näten istället bör uppgraderas till EDGE. 
 Eftersom digitaliseringen gör att all information ser likadan ut är inne- hållet (t.ex. distinktionen tal/data) egentligen inte intressant för hur över- föringen sker. Det som kommer att fortsätta skilja är storleken/mängden information som måste överföras (återigen: en bild kräver fler bitar än tusen ord) samt om användaren kräver mobil terminal eller ej. Detta kan komma att sätta gränser för vilka tjänster som överförs i vilka in- frastrukturer till vilka priser och med vilken kvalitet. Tekniskt blir det dock i allt högre grad möjligt att överföra alla typer av tjänster via god- tycklig infrastruktur. I princip kan detta sammanfattas som att de två huvudtyperna av nät är på väg att få samma egenskaper. De närmar sig varandra från var sitt håll. Fortfarande återstår en hel del tekniska pro- blem, men riktningen på utvecklingen tycks klar. 
 Följden av denna utveckling är att de olika näten alltmer närmar sig var- andra i egenskaper och därmed också vad avser de tjänster som kan transporteras i dem. Den tidigare ganska tydliga kopplingen mellan in- 
  
 302  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 frastruktur och tjänsteplattform blir då allt oklarare. I allt högre grad blir plattformarna och därmed i förlängningen också de enskilda tjänsterna oberoende av den fysiska infrastrukturen. 
 En relativt sett ny tjänst eller logiskt nät är Internet som till stor del ut- nyttjar infrastrukturer som tidigare varit mer eller mindre dedicerade till telefoni, mobiltelefoni eller  
 satellit-TV. 
  Internet har en mycket stor bety- delse från konvergenssynpunkt. 
  
 1.5 
  
 Kommunikationskedjan 
  
 Som tidigare nämnts kan kommunikationskedjan se olika ut för olika tjänster, se figur 1. 
 Vid exempelvis ett telefonsamtal är telefonapparaterna sändare och mottagare, se figur 6. Signalen är en elektromagnetisk våg och kanalen är antingen telefonledningen (vid fast telefoni) eller luften (vid mobil telefoni). 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2 
  
 303 
  
 Kanal 
  
 Sändare 
  
 Mottagare 
  
 Access- 
  
 Transportnät 
  
 Access- 
  
 nät 
  
 nät 
  
 Kanal 
  
 Mottagare 
  
 Sändare 
  
 Access- 
  
 Transportnät 
  
 Access- 
  
 nät 
  
 nät 
  
 Mobil- 
  
 Mobil- 
  
 telefon 
  
 telefon 
  
 Figur 6: Kommunikationsmodellen beskriven för en symmetrisk tjänst - mobiltelefoni. 
 Mobiltelefoni har samma överföringskapacitet i båda riktningarna 
 . 
  
 För andra tjänster än ett telefonsamtal kan kommunikationskedjan se annorlunda ut (Om man väljer att rita om kedjan eller utöka betydelsen av de redan inlagda begreppen är en smaksak.). Exempelvis finns vid vanlig Olson TV två sändare, en för ljud och en för bild, som sedan samordnas via en s.k. diplexer. Denna diplexer kan naturligtvis betrak- tas som en del i sändaren eller som en separat funktion. Kanalen är luften. 
 Ett annat exempel är  
 digital-TV. 
  En digital  
 TV-kanal 
  kan delas upp i flera olika bitströmmar som skickas var för sig för att sedan sammanfö- ras i en s.k. multiplexor. 
 6  
 Multiplexeringssteget kan antingen sägas ingå i sändaren eller ses som ett eget steg, beroende på vilken aktör som står för multiplexeringen och hur man väljer att betrakta det. Då  
 digital-TV 
  kan sändas via flera olika infrastrukturer eller plattformar kan kanalen variera. Den kan vara luften, som vid mark- eller satellitsänd  
 digital-TV, 
  eller någon form av fysisk ledare då sändningarna går via  
 kabel-TV- 
  nätet eller så småningom via nätet ursprungligen avsett för fast telefoni (jämför figur 7). 
  
 6  
 Jfr Ny lagstiftning om radio och TV, SOU 1994:105, s. 112 ff. 
  
 304  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 För  
 satellit-TV-sändningar 
  tillkommer rollen som satellitoperatör i kom- munikationskedjan. Hur denna roll skall representeras är också till stor del beroende av vad kommunikationskedjan skall användas till i varje specifikt fall. Kanalen är luften. 
  
 Programkanal i broadcastnät (marknät/ 
  
 kabelTV  
 -/satTV-nät) 
  
 Sändare 
  
 TV-Mottagare 
  
 Access- 
  
 Transportnät 
  
 Access- 
  
 nät 
  
 nät 
  
 Returkanal i via telenätet 
  
 Mottagare 
  
 Set-top 
  box med 
  
 modem - Sändare 
  
 Access- 
  
 Transportnät 
  
 Access- 
  
 nät 
  
 nät 
  
 Interaktiv TV 
  
 TV-sändare 
  med 
  
 interaktiv program- 
  
 styrning. 
  
 Figur 7: Kommunikationsmodellen för en asymmetrisk tjänst digital TV- mobiltelefoni. Överföringskapaciteten ner till konsumenten är mångdubbelt större än kapaciteten upp till sändaren  
 . 
  
 Ytterligare ett nät eller en plattform där vissa anpassningar av hur ked- Zamora kan behöva ske är  
 kabel-TV. 
  Kanalen är som framgår av nam- net en fysisk ledare, en koaxialkabel. När det gäller sändaren blir det mer komplicerat. Hushållen kan antingen stå i direkt kontakt med en sändare som också är den som svarar för programmen eller så vidare- sänder sändaren program från andra sändare via kabel. I det senare fallet kan modellen naturligtvis utökas med ytterligare roller. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 305 
  
 World wide web 
  
 Internet 
  
 Program- 
  
 GSM 
  
 central 
  
 UMTS 
  
 GSM 
  
 basstation 
  
 TV-sändare 
  
 Kommu- 
 nikator 
 INFORMATION 
 TV- apparat 
 INFORMATION 
 INFORMATION 
 INFORMATION 
 INFORMATION 
 Figur 8: En skiss över informationens väg genom olika nät till och från  
 TV-mottagare 
  och andra terminaler. 
 I figur 8 visas två tillämpningar av den principiella bilden i figur 7. En  
 TV-mottagre 
  tar emot information från  
 TV-sändaren 
  till vänster i figu- ren och  
 TV-tittaren 
  skickar via sin fjärrkontroll och  
 set-top-box 
  och via  
 GSM-nätet 
  information om programval och annat till programcentralen. 
  
 1.6 
  
 Internet 
  
 Internet har fått ett enormt genomslag de senaste åren och kan använ- das både för att överföra traditionella tjänster på ett sätt som tidigare inte varit möjligt och för att erbjuda helt nya typer av tjänster. Internet av idag är svårt att beskriva exakt. Den vanligaste beskrivningen är att det kan ses som ett nät av nät sammankopplade på ett öppet sätt med hjälp av IP. 
 7  
 Med andra ord är Internet ett logiskt nät, dvs. ett nät som för användaren ser ut som ett enda, men som rent fysiskt utgörs av många olika sorters fysiska nät. 
 8 
  
 7 
  
 Squire, Fisher  Dempsey  Analysys (1998)  
  
 Adapting the EU Regulatory Framework to the Developing Multimedia Environment 
 , a study for the Euro- Gill (Directorate General XIII). 
  
 8 
  
 För en kort diskussion om skillnaden mellan logiska och fysiska nät hänvisas till NUTEK:s rapport "Teletjänster och  
  
 IT-användning 
  i Sverige" (R 1995:38), sid.  
 6-13. 
  
 306  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Internet är en ytterst flexibel tjänsteplattform. Denna plattform kan bl.a. användas som ett nytt sätt att förmedla traditionella tjänster som ljudra- dio, TV och telefoni. Nytt i sammanhanget är att informationen förs över i kabel (oftast, även om det också är tekniskt möjligt och allt vanli- gare att använda olika radiobaserade tekniker) i digital form, i stället för som tidigare analogt via trådsändningar (t.ex.  
 kabel-TV) 
  eller rundradio- sändingar eller något annat (som t.ex. papper, jfr elektroniska tidningar). Vidare finns en viss konvergens på apparatsidan vad gäller tjänster på Internet. De flesta av dessa tjänster är utformade för att tillhandahållas på persondatorer, men kan också i allt högre grad nås via t.ex. TV- mottagare, mobiltelefon och andra, nyare terminaler. 
 Då Internet är så pass efterfrågat på marknaden och kan erbjuda så många olika tjänster strävar de flesta infrastrukturägare efter att kunna erbjuda Internet via sina fysiska infrastrukturer. Genom att Internet er- bjuds via många olika infrastrukturer och genom att många olika tjänster som tidigare hörde hemma på andra plattformar kan erbjudas via Inter- net blir det en mycket viktig faktor i utvecklingen mot konvergens. 
 Figur 9: Figuren visar utvecklingen av Internetabonnemang i Sverige för hushåll och företag. 
 Figur 9 visar utvecklingen av Internetabonnemang i Sverige för hushåll och företag. Senare mätningar (Sifo, fjärde kvartalet 1998) visar att 57% av befolkningen har tillgång till persondator i hemmet och att 40% har tillgång till Internet i hemmet. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 307 
  
 Figur 10: Kartan visar Internetoperatören Arroyo del av Internet i världen. 
 Med Internet kommer också ett antal nya tjänster som inte riktigt passar in i de traditionella mallarna. Några exempel på sådana tjänster ges i tjänsteavsnittet nedan. Där ges också exempel på tjänster som kombine- rar Internets möjligheter med traditionella tjänster på olika sätt. 
 Internets utbredning globalt kan illustreras med figur 10 ovan. Kartan visar UUNET:s globala nät. Koncentrationen av nätet i Nordamerika motiveras av att Internettrafiken och den kommersiella verksamheten med användning av Internet är koncentrerad till USA globalt sett. Av den anledningen är amerikansk IT/teleindustri dominerande på världs- marknaden även inom teknikområdet Internet. USA ligger långt före Europa och Sydostasien vad gäller användningen av Internet även om tillväxttakten är hög i Europa, särskilt Norden. 
  
 308  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 2 Tjänstekonvergens 
 I detta avsnitt beskrivs utvecklingen på tjänstesidan och exempel på konvergens mellan tjänster. På ett generellt plan är det möjligt som en följd framför allt av digitaliseringen att se att det sker en hel del för- skjutningar och förändringar. Traditionella tjänster kan utföras på nya sätt och nya tjänster kan utföras i gamla, såväl som nya, infrastrukturer. Till detta bidrar också de ansträngningar som olika infrastrukturägare gör för att anpassa och utveckla sina nät. Sammanfattningsvis innebär detta att allt fler tjänster i allt högre grad kan gå över vilket fysiskt me- dium som helst. 
  
 2.1 
  
 Möjliga indelningsgrunder 
  
 Det finns ett flertal olika indelningsgrunder att välja bland vad gäller tjänster, och precis som för infrastrukturer gäller att ingen av dessa är mer allmänt förekommande än någon annan. Några av de möjliga indel- ningarna (efter tjänstenivå, typ av accessnät, kommunikationskedjans utseende, grad och typ av interaktivitet samt syftet med tjänsten) be- handlas i detta avsnitt. 
 Vi väljer här att redovisa utvecklingen av olika tjänster endast efter syftet med dessa. Indelningen blir då: 
  
 · 
  
 Kommunikationstjänster 
  
 · 
  
 Informationstjänster 
  
 2.2 
  
 Kommunikationstjänster 
  
 Under denna rubrik redovisas läget och utvecklingstendenser beträffan- de ett antal tjänster som stödjer kommunikation mellan människor eller mellan maskiner. 
 Telefonsamtal 
 Det som kanske ligger närmast till hands som exempel på en kommuni- kationstjänst är ett vanligt telefonsamtal, telefoni. Tjänsten har vad som 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 309 
  
 kallas full synkron interaktivitet 
 9  
 (dvs. telefoni sker i realtid så att de telefonerande kan tala i munnen på varandra) och den kan vara anting- en  
 en-till-en 
  eller  
 många-till-många 
  (telefonkonferens). Överföringska- paciteten är inte särskilt hög på det vanliga telefonnätet: med analog fast access ca 33 kbit/s, med digital fast access, s.k.  
 ISDN-access, 
  maximalt 128 kbit/s eller på det mobila nätet ca 9,6 kbit/s. Den är dock tillräcklig för att överföra tal eftersom inga stora informationsmängder behöver överföras på kort tid. Den digitala accessen (ISDN) har införts för att bättre anpassa telefonnätet till datakommunikation. Till telefonitjänsten finns ett antal tilläggstjänster, exempelvis nummerupplysningtjänst, tal- svar hos mottagaren med lagring av röstmeddelande från den uppring- ande om mottagaren inte kan svara, vidarekoppling av inkommande samtal till annat nummer där mottagaren tillfälligt befinner sig. 
 Mobiltelefoni har utvecklats till en ersättningsprodukt för fast telefoni och som förutom mobiliteten har varit föregångare i tjänsteutveckling framför fast telefoni och tillfört telefonisamtalet ett antal tjänster bl.a. röstbrevlåda. Detta har delvis att göra med att mobiltelefoni bygger på en modernare och flexiblare tjänsteplattform än den traditionella fasta telefonin. Priskonkurrensen mellan mobiloperatörerna gör att samtal- skostnaden närmar sig den för fast telefoni, och mobil telefoni ersätter alltmer fast telefoni som telefonabonnemang i Sverige. Det gäller fram- för allt yngre konsumenter. Figur 11 nedan visar utvecklingen i olika länder. 
  
 9  
 Här bortses från samtal via satellit där signalen har så lång färdväg att fördröj- ningen märks. 
  
 310  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 TOTALT ANTAL ABONNEMANG PER 100 INVÅNARE 
  
 FASTA NÄTET 
  
 MOBILA NÄTET 
  
 Sverige 
  
 Finland 
  
 Norge 
  
 Danmark 
  
 Island 
  
 USA 
  
 Schweiz 
  
 Australien 
  
 Kanada 
  
 Japan 
  
 Holland 
  
 Frankrike 
  
 Storbritannien 
  
 Tyskland 
  
 Italien 
  
 Nya Zeeland 
  
 Österrike 
  
 Belgien 
  
 Irland 
  
 Portugal 
  
 Spanien 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 Fasta nätet gäller  
 fördec-97 
  för de flesta länderna; mobila  
 förfeb-98. 
  
 Källor: ITUresp. Mobile Communications. 
  
 Figur 11: Figuren visar andelen mobila och fasta telefonabonnemang i olika länder. 
  
 IP-telefoni 
  kan, som nämnts tidigare, ses som en annan teknisk lösning än den traditionella när det gäller att erbjuda kommunikationstjänster. Andra tekniska lösningar för telefoni är användningen av satelliter. Hit- tills har dessa enbart kunnat användas för telefonsamtal från skrym- mande telefonterminaler med satellitantenn (stora som en attachéväs- ka). Terminalen måste dessutom under samtalet stå stilla och vara rik- tad mot satelliten. Samtalen präglas också av tidsfördröjningar mellan de talande på grund av det långa avståndet mellan satelliten (36 000 km) och jordstationen som är ansluten till det publika telefonnätet. Satelliten är geostationär  
 Geostationary Positioned Satellites  
 (GEOPS), dvs. den roterar runt jorden med samma hastighet som jorden roterar, varför den ständigt befinner sig på samma ställe i förhållande till jorden. 
 Nästa generation satellitbaserade telefonsystem medger att mobiltermi- naler kan användas dvs. sändaren och mottagaren kan kommunicera och röra sig samtidigt. Detta är möjligt då ett flertal satelliter kretsar över de telefonerande och runt jorden och automatiskt kopplar över samtalet till den satellit som befinner sig närmast mobilterminalen. Ge- nom att dessa satelliter  
 Low Earth Orbit Satellites  
 (LEOS) flyger på låg höjd (170 km) minskar också fördröjningen av talsignalen mellan de telefonerande, vilket upplevs som en kvalitetshöjning. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 311 
  
 Videokonferens 
 Videokonferens kan ses som en utveckling av telefonkonferens koml- etterad med rörliga bilder av de medverkande. Tjänsten videokonferens är väl etablerad i USA sedan decennier tillbaka, medan användningen i Sverige har varit mindre framgångsrik. Videokonferens utvecklades från början i USA där satelliter användes i särskilda nät skilda från tele- fonnätet för att framföra videokonferenstjänsten. Sedan  
 1980-talet 
  har videokonferensutrustningar funnits på marknaden bestående av fjärrma- növrerade kameror,  
 TV-monitorer, 
  högtalare, mikrofoner och särskilda kodare/avkodare för digital anslutning till telefonnätet. Kostnaden för utrustningen har medfört att främst myndigheter och stora företag med multinationell anknytning har använt tjänsten. Utvecklingen av Internet- tekniker, kodningstekniker och utvecklingen av persondatormarknaden under  
 1990-talet 
  har gjort att utrustningskostnaden har sjunkit avsevärt och en ny tillväxt av enklare videokommunikation över Internet har tagit marknadsandelar från tidigare videokonferensleverantörer och operatö- rer. Videokonferens eller videokommunikation bör sannolikt ses som en efterföljare till telefonsamtalet. 
 Chat 
 Chat är en nyare tjänst som har utvecklats i samband med Internets genombrott. Detta är en form av textbaserad, synkron och interaktiv en-  
 till-en 
  eller  
 många-till-många-kommunikation 
  där flera personer skriver text som samtidigt är tillgänglig på allas skärmar. På detta sätt kan tjänsten liknas vid ett telefonsamtal, även om det i chat inte förekommer tal. Det finns olika former av chat. Det finns möjligheten att både den egna och de andra deltagarnas text hela tiden automatiskt uppdateras på alla skärmar, dvs. i princip i samma ögonblick som den skrivs på tan- gentbordet. 
 10  
 En chat kan alltså på många sätt beskrivas som en textba- serad motsvarighet till grupptelefonsamtalet. 
  
 10  
 Detta är exempelvis möjligt med hjälp av programmet ICQ. Se http://www.mirabilis.com/. 
  
 312  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Elektronisk post 
 Ytterligare en tjänst som utvecklats i samband med Internets genom- brott är elektronisk post. Detta är en asynkron tjänst som oftast är inter- aktiv. En sändare skriver ett brev, skickar det och väntar sedan på att det skall komma fram till mottagaren som läser det samt komponerar och skickar ett svar. Det finns alltså en hel del fördröjningsmoment i kommunikationen. Naturligtvis kan tjänsten också användas i enbart informationsgivande syfte, men grundtanken är kommunikation. Elektro- nisk post är huvudsakligen avsedd för kommunikation  
 en-till-en, 
  men kan också användas för  
 en-till-många-tillämpningar 
  med adresserade motta- gare (t.ex. reklam brev eller nyhetsbrev till adresslistor) eller för många-  
 till-en-tjänster 
  (t.ex. tjänster på  
 webb-sidor 
  där besökarna kan fylla i formulär eller skicka formlösa brev). 
 Elektroniska anslagstavlor och nyhetsgrupper 
 En elektronisk anslagstavla fungerar i princip på samma sätt som elek- tronisk post. En sändare komponerar och skickar iväg ett meddelande. I stället för att skicka detta meddelande till en eller flera adresserade mottagare skickas det till en s.k. elektronisk anslagstavla där vem som helst med behörighet kan gå in och läsa det. Det finns alltså en skillnad mot elektronisk post eftersom en elektronisk anslagstavla kräver att mottagaren är aktiv för att leta upp och ta del av meddelandet. 
 En elektronisk anslagstavla kan ses som en hybrid mellan en kommuni- kations- och en informationstjänst eftersom den är svår att klassificera enligt den här indelningen. Å ena sidan är syftet med en elektronisk an- slagstavla till viss del kommunikation eftersom individer vill meddela sig med andra individer genom att lägga ut meddelanden som andra kan svara på. På så sätt finns en dialog som visserligen kan vara ganska långsam och inte särskilt interaktiv. Å andra sidan kan en anslagstavla enbart användas för information. Detta är fallet exempelvis då ett före- tag använder den här typen av lösning för att lägga ut anteckningar från möten, nya personalpolicys, matsalens lunchmeny osv. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 313 
  
 2.3 
  
 Informationstjänster 
  
 Informationstjänster uppfattas i den här framställningen som tjänster där syftet är att genom interaktion hämta information av något slag, infor- mation skall då tolkas brett som alla former av innehåll. Ofta är de dessutom avsedda att vara tillgängliga för allmänheten, även om det ibland kan krävas någon form av kod eller liknande för att få ta del av innehållet. Några exempel på sådana här tjänster ges i det följande. 
 Informationstjänster på Internet 
 Med Internet har det uppstått en mängd likartade informationstjänster, dvs. användandet av dem är likartat sett från en persondator eller TV- mottagare med  
 set-top-box 
  styrd av fjärrkontrollen. En aktör upprättar en databas av något slag som sedan kan nås genom en hemsida på In- ternet. Databsen kan tillhandahållas antingen som enskilda  
 HTML-filer 
  eller som frågesvar dvs. som unika sidor skapade av svaren på besö- karens frågor. Det kan t.ex. handla om börsvärden, nyheter, bilpriser, sportresultat, hus- och lägenhetsannonser eller telefonkatalogens gula sidor. Exemplen är närmast outtömliga. När detta datamaterial finns upplagt på en s.k. server kan envar (evetuellt efter att först ha tecknat abonnemang och fått ett lösenord) ta emot  
 webb-sidan 
  på sin person- dator och söka i det bakomliggande, länkade materialet. En sökning kan göras på olika sätt beroende på vilka möjligheter den tillhandahållande aktören har byggt in. Det väsentliga är att dialogen/kommunikationen saknas. Naturligtvis kan det finnas möjligheter att skicka in synpunkter på datamaterialet eller själv lämna uppgifter, men det är inte det som är det egentliga syftet med tjänsten. 
 Målsättningen med informationstjänster är ofta att sälja information, tjänster eller varor. Informationstjänster är grunden för s.k. elektronisk handel på Internet. Till detta kommer funktioner för säker betalning m.m. för att elektronisk handel skall bli ett alternativ till postorderhan- deln och övrig handel. Många spekulationer och scenarier har hunnit skrivas om hur elektronisk handel skall förändra konsumentbeteendet. Intressenter i  
 IT-, 
  tele- och mediebranscherna ser framför sig stora ex- pansionsmöjligheter. De vill få del av handelns intäkter i form av avgif- ter för att just deras informationstjänster med åtkomst till Internets varu- och tjänsteutbud används. 
 Än så länge är alltså den elektroniska handeln inte särskilt omfattande och det är svårt att göra vinster på den. Om de mer optimistiska pro- 
  
 314  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 gnoserna slår in kommer dock den elektroniska handeln att bli betydan- de. Vinsterna kommer då sannolikt att göras av vissa delar av handeln, t.ex. grossister och tillverkare, medan distributörer i mellanled kan bli de stora förlorarna. 
 Tjänsteutvecklingen på Internet 
 Före Internets stora spridning kunde åtkomsten till t.ex. biblioteks- och universitetsdatabaser och nyhetsbyråer som Reuters enbart ske via ett datamodem kopplat till ett speciellt datanät (t.ex. X.25 Datapak). Kun- den hade bara en direktförbindelse till den databas han abonnerade på. För att få åtkomst till ytterligare en databas krävdes ännu en dataförbin- delse med modem. Många kunder upptäckte tidigt fördelarna med In- ternet och www där det med ett och samma Internetabonnemang är möjligt att nå ett stort antal databaser via en bläddrare. Detta ledde till att America  
 On-Line, 
  Compuserve och andra databasägare tappade sina abonnenter och av ekonomiska skäl tvingades över till Internet. 
  
 En öppen  
 set-top 
  box standard är införd 
  
 Försäljningen av  
 Hem-nät 
 (Hem-LAN) 
  
 startar 
  
 Set- top boxar blir nätverksdatorer 
  
 Mikrotransaktioner växer i användning vid 
  
 försäljning av information, musik och video 
  
 Bredbandsnäten ökar försäljningen av 
  
 spel, multimedia och video 
  
 Försäljning av hyperlänkade 
  
 tjänster påbörjas 
  
 Innehållsägare/ producenters varumärken omfattar såväl 
  
 rundradio, Internet som tryckta media (Jfr Disney) 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 1998 
  
 Figur12: Internetscenario för hushållen (källa: OVUM, The Internet Forecast, 1998) 
 Som framgår av figur 12 anser OVUM att lösning av ytterligare funk- tioner krävs för att elektronisk handel ska nå stora volymer. Exempel på sådana är mikrobetalningar dvs. hur faktureringen av små belopp vid köp av t.ex. tidningsnyheter ska lösas. Ett annat problem är att band- bredden i telenäten till hushållen för överföring av köpta filmer eller an- nan bandbreddskrävande information ännu inte är tillräcklig. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 315 
  
 Pushteknik 
 Med pushteknik avses en teknik att tillhandahålla information i olika för- valda kategorier kallade kanaler, till synes automaiskt via Internet. Funktionaliteten påminner för användaren den hos rundradionäten för radio- och  
 TV-program. 
  Mottagaren bestämmer här i förväg att han vill ha viss information sänd till sig med vissa mellanrum. Valet är inte helt fritt utan det finns ett antal ämnesområden att välja bland, som t.ex. ka- naler för sport, utrikesnyheter, börskurser och pressmeddelanden inom vissa områden. Den valda informationen hålls sedan tillgänglig på tjäns- tetillhandahållarens server och visas på mottagarens dator eller TV med  
 set-top-box 
  med förvalda mellanrum. 
 Marknadsledande är det amerikanska företaget Pointcast Technologies. Tekniken används av företaget för att paketera nyheter i olika kategori- er och Internetanvändaren tillhandahålls en specialdesignad bläddrare för detta. Nyhetsmaterialet hämtas från ledande amerikanska affärstid- ningar och verksamheten finansieras med reklamintäkter. Sättet att pro- ducera och distribuera redaktionsmaterialet ligger mycket nära TV- och radiobolagens. 
 Tittar- och lyssnarkontakt 
 Internet kan inte bara användas som ett nytt sätt att presentera gamla tjänster eller för att presentera helt nya tjänster. Det är också fullt möj- ligt att kombinera traditionella tjänster med olika former av Internet- tjänster. På så sätt kan värdet på de gamla tjänsterna höjas. Ett exempel på detta är TV- och radioprogram som har kontakt med sina tittare eller lyssnare via Internet. Det kan t.ex. handla om tävlingar, insändare eller spel. Det handlar till viss del om kommunikation, men dialog uppstår sällan. Ett annat exempel är traditionella dagstidningar som ofta dels lägger ut papperstidningen på en webbplats, dels erbjuder andra kompl- etterande tjänster, t.ex. ständig uppdatering av senaste nytt under dagen, annonseringstjänster, artikelarkiv eller kommunikation med läsarna. 
 Radio- och  
 TV-program 
  via Internet 
 En annan typ av informationstjänster är radio- och  
 TV-program. 
  Det finns i teknisk mening ingen interaktivitet mellan en enskild mottagare och sändaren i ett rundradionät till skillnad från kommunikationen mellan persondatoranvändaren och den  
 webb-server 
  ute på Internet som an- vändaren interagerar med. 
  
 316  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Med radio- och  
 TV-program 
  som informationstjänster menar vi plane- rade, tidsbestämda utsändningar av producerad och redigerad ljud- eller ljud/bildinformation till skillnad från t.ex. videokonferensens i tiden god- tyckligt uppkopplade överföring till ett i förväg bestämt antal mottagare. Teknikutvecklingen och kreativiteten hos människor utesluter dock inte att gränserna mellan liknande tjänster kommer att suddas ut successivt. 
 De traditionella TV- och radioutsändningarna kan räknas som enkelrik- tad överföring av information. Det finns ett utbud som användaren har att ta del av. Användaren behöver i regel endast sätta på sin  
 radio-/TV- 
  mottagare och välja kanal för att ta del av informationen. Det är alltså inte i så hög grad frågan om att  
 söka  
 information och det upprättas inte heller någon kanal tillbaka till sändaren. Det är således inte frågan om en kommunikationstjänst. Vidare är interaktiviteten obefintlig och tjäns- ten kan klassas som  
 en-till-många 
  kommunikation. 
 Distribution av konventionella radio- och  
 TV-program 
  sker av rundra- diobolag som BBC i England och distributörer som Teracom i Sverige, i huvudsak till kunder i hemlandet men också till andra länder och mark- nader. Distribution sker också i regi av  
 satellit-TV- 
  och  
 kabel-TV-bolag. 
  
 Det är möjligt att tillhandahålla ljudradio- och  
 TV-sändningar 
  inte bara i bandstationer eller videoservrar för sänding via rundradio och tråd till radio- och  
 TV-mottagare 
  utan också för mottagning på persondatorer. Ett exempel på detta är Sveriges Television som via Internet direktsän- de, dvs. tillhandahöll inspelningar, på Internet med hjälp av s.k.  
 video streaming  
 i samband med valet 1998. 
 11 
  
 Det är heller inte ovanligt att konferenser och möten av olika slag, t.ex. inom forskarvärlden eller arrangerade av konsultföretag, tillhandahålls för mottagning via Internet. Det kan ske i form av direktsändningar, dvs. samtidigt som evenemanget eller motsvarande pågår, eller (vilket var vanligast) i form av filer som selas upp på nytt varje gång en ny an- vändare begär det (klickar på en länk på en  
 HTML-sida). 
  Direktsänd- ningar via Internet sker även, om än på försök, av debatterna i riksda- gens kammare. 
  
 11  
 Dagens IT, 23 september, 1998. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 317 
  
 Materialet som skall tillhandahållas över Internet spelas in, digitaliseras, kodas och komprimeras varefter det kan göras tillgängligt via Internet för alla som har en s.k. spelare av rätt sort. Spelaren är ett program som passar till olika s.k.  
 webb-läsare 
  och som möjliggör avkodning av informationen. Det finns ett flertal sådana program tillgängliga på Inter- net. 
 Figur 13: Bilden visar exempel på  
 TV-nyheter 
  på Internet med s.k. video streaming teknik. Nyheterna finns lagrade på en Internetserver och kan ses om och om igen. 
 12 
  
 Figur 13 visar persondatortidningen PCWEEK:s nyhetssändningar på Internet med  
 PC-programvaran 
  realplayer 
 .  
 Realplayer möjliggör mot- tagning av radio- och  
 TV-program 
  kodade enligt den metod som tilläm- pas av RealNetworks Inc. En konkurrerande produkt för mottagning av radio- och  
 TV-program 
  på Internet är Microsofts Mediaplayer. Det kan noteras att det i Danmark diskuterats att ägare av datorer borde betala  
 TV-licens 
  på grund av möjligheten att använda datorer som TV- mottagare. 
 13 
  
 12 
  
 http://www.real.com/ 
  
 13 
  
 Dagens industri, 22 oktober, 1998. 
  
 318  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Digital-TV 
  
 Digital-TV 
  uppfattas ibland som ett varumärke och en grupp av tjänster, men är snarare en infrastruktur som vi beskrivit tidigare i rapporten som därför skulle kunna kallas digital television.  
 Digital-TV 
  möjliggör att TV- mottagaren och fjärrkontrollen för användaren ersätter persondatorns skärm och tangentbord. Digitala  
 TV-sändningar 
  finns idag i tre olika nät i Sverige: satellit (sedan två år tillbaka), kabel (sedan ett år) och via marksändningar (startar 1 april 1999). Med den utveckling som nu pågår vad gäller infrastrukturer så kommer det också att bli möjligt att sända  
 digital-TV 
  via det fasta telenätet. 
 14  
 För att kunna ta emot sändningarna behövs en avkodare, också kallad  
 set-top-box, 
  och i förekommande fall ett betalkort. Avkodaren översätter digitala signaler till ljud, bild och text som kan visas på den analoga  
 TV-mottagaren. 
  Betalkortet används av kommersiella skäl: för att rättighetsägarna och sändarna skall kunna ta betalt beroende på tittarnas anvädning. De fyra olika infrastrukturerna kan för närvarande inte använda samma avkodare. Konkurrerande in- tressen råder bland operatörer inom marksänd TV, tele, satellit- och  
 kabel-TV. 
  
 Med hjälp av avkodarna möjliggörs att såväl informations- som kommu- nikationstjänster kan erhållas via  
 digital-TV-systemet 
  vid sidan av tradi- tionella  
 TV-sändningar. 
  Exempelvis finns möjligheter att etablera två- vägskommunikation (till exempel med hjälp av telefonnätet som returka- nal). Det är möjligt att beställa filmer, betala räkningar, söka informa- tion i centralt lagrade databaser, använda Internet etc. 
 Figur 14: Figuren visar  
 TV-bilder 
  från RCA DSS med överlagrade interaktiva texttablåer. 
 Det digitala  
 TV-systemet 
  erbjuder alltså samma tjänster som de som behandlades i avsnittet om TV via Internet. Det finns på det sättet en 
  
 14  
 Se exempelvis regeringens proposition 1996/97:67, Digitala  
 TV-sändningar, 
  för en genomgång av  
 digital-TV 
  och frågeställningar kring detta. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 319 
  
 konkurrens mellan olika infrastrukturer att leverera samma tjänster och det är också i det ljuset den ovan behandlade eventuella sammansmält- ningen mellan PC och TV som tekniska apparater ska ses men även användningen av dem. En följd av detta blir att  
 TV-apparattillverkarna 
  ser en kommande marknad i  
 TV-modeller 
  med inbyggd  
 set-top-box. 
  
 Ett amerikanskt satellitbaserat system  
 RCA Digital Satellite System  
 har varit etablerat sedan 1994 och sänder över USA. Systemet erbjuder med sin parabol,  
 set-top-box 
  och fjärrkontroll en programmerbar elek- tronisk programguide för att överblicka TV- och radiokanalutbudet och interaktion med reklaminslag som ligger överlagrade på  
 TV-bilden 
  som figur 14 visar. Systemet har sålts i två miljoner exemplar. De ameri- kanska satellit- och  
 kabel-TV-bolagen 
  och deras leverantörer har ur konsumentens perspektiv långt mer funktionella och prisvärda produkter och tjänster än de europeiska har. 
 Svenska motsvarande planer som Microsoftägda företaget WebTV har, finns även hos det svenska företaget Cell Digital Television (CellDTV) som är en av de mest omskrivna aktörerna i samband med  
 digital-TV 
  i Sverige. Detta företag har fått en av frekvenserna i det digitala marknätet som börjar sändningar den 1 april 1999. 
 Figur 15: Figuren visar en förenklad systembild enligt CellDTV. 
  
 320  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bland de företag som fått en frekvens finns flera som betonar att digi-  
 tal-TV 
  är en annan typ av television än den traditionella (t.ex. Kunskaps TV). Det företag som avviker mest markant från den traditionella TV- formen är dock CellDTV. CellDTV står på tre olika ben vad gäller in- nehållet i sin digitala kanal: interaktiva reklaminslag (möjliggör exempel- vis köp direkt i anslutning till inslaget), interaktiva  
 TV-program 
  och in- teraktiva tjänster. De två förstnämnda gäller också för flera andra aktö- rer men det som skiljer ut CellDTV är betoningen på handel och inter- aktiva tjänster. Det kan till exempel handla om resebeställningar, bankä- renden, matinköp, utbildningstjänster eller elektronisk post. En system- beskrivning gjord av CellDTV visar i figur 15 hur deras tjänster är tänkta att realiseras i tre olika infrastrukturer, digitalt marknät, kabel-  
 TV-nät 
  respektive satellitnät. 
 En funktion värd att nämna i samband med digital television är möjlig- heten att stoppa och spola framåt och bakåt i det program som just då sänds via  
 digital-TV-systemet. 
  Det är företaget Replay Networks 
 15  
 som erbjuder en avkodare som lagrar programmet på en hårddisk och samti- digt spelar upp det till TV:n. Det är möjligt att stoppa sändningen genom att stoppa uppspelningen medan lagringen fortsätter. Alltså kan man spola som man vill i programmet ända fram till nutidpunkten. Man uppnår därmed en slags (skenbar) interaktivitet med det direktsända  
 TV-programmet. 
 16 
  
 Detta kan också ses som ett exempel på terminal- konvergens mellan videobandspelare, TV och dator (se nedan). 
  
 Beställ-video 
  
 Med digitaliseringen och nya möjligheter i gamla infrastrukturer möjlig- görs nu exempelvis olika varianter av  
 beställ-video, 
  dvs. tjänster där abonnenten begär att få se en viss film och då får den levererad. De vanligaste varianterna här är s.k.  
 video on demand  
 (VOD) respektive s.k.  
 near video on demand  
 (NVOD). 
 VOD innebär att kunden från en lista väljer en viss film och att den fil- men sedan omedelbart skickas till kunden via någon infrastruktur. Det är en  
 en-till-en-tjänst 
  i meningen att informationsöverföringen sker strikt mellan den enskilde kunden och leverantören. Över Internet kan detta ske med hjälp av teknik för  
 video streaming 
 . Kvaliteten är ännu inte jämförbar med den som uppnås genom rundradionäten. Den begränsas 
  
 15 
  
 www.replaytv.com 
  
 16 
  
 The Rapidly Changing Face of Computing 
  
 , October 12, 1998. Munoz 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 321 
  
 främst av bandbredden hos den infrastruktur som Internet använder, dvs. Internet via  
 kabel-TV-modem 
  eller  
 satellit-parabol 
  ger bättre kva- litet än via telenätet med ett 56 kbit/s modem. De kommande ADSL- modemen ger en kvalitet för  
 Internet-innehåll 
  som är jämförbar med den hos  
 kabel-TV-modemets. 
  
 NVOD innebär att kunden beställer en film från en given programtablå med bestämda utsändningstider, dvs. kunden kan inte starta filmen ome- delbart. I stället sänder leverantören ut samma film med ett visst givet tidsintervall till alla som beställt den sedan sist. Det blir alltså en  
 en-till- 
 många-tjänst 
  med adresserade mottagare. Materialet kan även skickas till alla men bara de som specifikt beställt det får en kod så att de kan ta del av det. Systemet tillämpas bland  
 kabel-TV- 
  och  
 satellit-TV- 
  operatörer. 
 Digital radio 
 Sveriges Radio marknadsför digital radio på följande sätt: Digitalradion är utvecklad för dig som lyssnar: ljudet blir bättre, du får fler program och kanaler att välja mellan. Och du kan samtidigt få en massa informa- tion i text och bild. Du får helt enkelt en bättre radio. De nya digitala radioapparaterna har en text- och bildruta. I den visas information som är knuten till programmet du lyssnar på, t.ex.: 
  
 · 
  
 de senaste nyhetsrubrikerna 
  
 · 
  
 titlar på musik som spelas och namn på artister 
  
 · 
  
 bilder på programledare och medverkande 
  
 · 
  
 kartor och diagram 
  
 Den här informationen får du automatiskt i bildfönstret på din DAB- radio. 
 Digitaliseringen av sändarnätet enligt internationella standarder för ra- dioprogram innebär som marknadsföringen säger, bättre ljudkvalitet och bättre frekvensutnyttjande. Det innebär också möjligheter till datatjäns- ter för mobila terminaler i t.ex. motorfordon och en ny generation radio- apparater vilket lyfter konsumentelektronikindustrin när försäljningen kommer igång. Satsningen har drivits av såväl statliga som kommersiella radiobolag och till dessa kopplade industriintressen världen över. Detta beteende, dvs. samverkande intressen mellan operatörer och leverantö- rer gäller förstås också övriga infrastrukturer som omnämns i rapporten. Dock blir det tydligt i  
 DAB-fallet 
  att radio med bild ligger nära begrep- pet television vars industriintressen strävar efter att etablera en egen digital infrastruktur. 
  
 322  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 3 Apparatkonvergens 
 I avsnittet om nätkonvergens behandlas vad som i kommunikationsmo- dellen benämns kanal, dvs. olika nät för överföring av information mel- lan sändare och mottagare. Detta är dock inte den enda delen i kommu- nikationskedjan där det sker en utveckling. Även vad gäller det som i modellen kallas för sändare och mottagare  med ett ord terminaler  pågår en utveckling värd att behandla i detta sammanhang. 
 17 
  
 3.1 
  
 Några exempel på apparatkonvergens 
  
 Om det kan tyckas relativt entydigt att utvecklingen går mot konvergens vad gäller infrastrukturer och tjänster råder en större oklarhet kring ter- minalerna. 
 Figur 16: Bilden visar en telefon med inbyggd skärm för surfning på Internet.  
 18 
  
 En terminal som kan användas för flera olika saker blir med nödvändig- het mer komplicerad att handskas med än en terminal som bara används för en enda sak. Om det inte går att hitta tillräckligt enkla och använ- darvänliga gränssnitt för  
 multi-terminaler 
  kan det därför finnas öns- 
  
 17 
  
 Notera att med sändare och mottagare här avses tekniska apparater. 
  
 18 
  
 Meyers 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 323 
  
 kemål hos konsumenterna att behålla en uppdelning mellan olika termi- naler. Trots detta finns idag några exempel på konvergerande motta- garutrustningar och fem sådana apparater presenteras nedan. Om dessa  
 multi-terminaler 
  kommer att användas i framtiden kan dock bara tiden utvisa. I figur 16 visas en kombinerad telefon- och Internetterminal som fransk industri hoppas skall ersätta de s.k.  
 Minitel-terminalerna. 
  
 TV/PC 
 Med utvecklingen mot digitala  
 TV-sändningar 
  följer också att TV- signalerna ser likadana ut som datasignaler. Därmed öppnas möjligheten att kombinera TV och dator i en enda terminal, se figur 17. Det blir allt- så möjligt att t.ex. surfa på Internet via TV:n eller titta på  
 TV-program 
  på datorns monitor. Det är dock fortfarande högst osäkert om dessa två kommer att växa ihop, och om de gör det återstår frågan vilken av ter- minalerna som vinner. Utökas datorn med  
 TV-möjligheter 
  eller blir det TV:n som får datamöjligheter? Som ett möjlig mellanstadium finns dagens situation där det med hjälp av en s.k.  
 set-top-box 
  går att ta emot den digitala  
 TV-sändningen 
  och eventuella övriga tjänster i den gamla vanliga analoga TV:n. 
 TV/PC/Video 
 Ett exempel på apparatkonvergens som ligger nära det som beskrivs ovan är en terminal från företaget Replay Networks i USA. Detta är en dator som kopplas till TV:n och som kan spela in program precis som en vanlig video (men på en hårddisk i stället för på ett videoband). Dess- utom erbjuds en koppling via telefonnätet till företagets server som bl.a. kan användas för att med jämna mellanrum uppdatera alla kanalers pro- gram. Detta är inte bara ett exempel på apparatkonvergens, utan kan också ses som ett exempel på en ny typ av tjänst. Som sådan beskrivs den vidare under avsnittet om  
 digital-TV 
  (se avsnitt 2.3). 
  
 324  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Figur 17: Exempel på utrustning från Grundig GmbH för att ta emot Internet via TV- apparaten. 
 19 
  
 Mobila telefoner/datorer 
 Med utvecklingen av allt bättre mobila nät med större bandbredd kom- mer också utbudet av mobila datatjänster att öka. Det kan handla om allt från att ta emot  
 e-post 
  till att faktiskt ha alla de möjligheter som finns vid en stationär dator. 
 Figur 18: Bild av Nokia 9000 Communicator.  
 20 
  
 Den vanligast förekommande mobila terminalen idag är mobiltelefonen och det finns terminaler som kombinerar telefonfunktion med datorfunk- tion. Det bästa exemplet är Turner s.k.  
 Communicator 
 , se figur18. 
  
 19 
  
 Se: http://www.grundig.com/produkte/digital/internetbox.html 
  
 20 
  
 http://www.nokia.com/products/cellular_data/index.html 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 325 
  
 Ett näraliggande exempel är möjligheten att ta del av  
 text-TV 
  via mo- biltelefonen. Till stor del är detta kanske ett exempel på tjänstekonver- gens (vilket behandlas i tidigare avsnitt), men det kan i förlängningen komma att leda till en ny typ av terminal. Tjänsten erbjuds exempelvis av Telenor. 
 21 
  
 Digitala radiomottagare 
 Det är inte bara  
 TV-sändningarna, 
  utan även radiosändningar 
 22  
 som i allt högre grad kommer att bli digitala. I samband med utveckling av digital radio diskuteras ett flertal nya tjänster framför allt för bilister. Det kan exempelvis handla om information om trafikstockningar eller vägarbe- ten, om var närmaste hotell eller matställe finns, om vilken skiva som spelas just nu i det radioprogram man lyssnar på och hur denna kan be- ställas. Med hjälp av en returkanal via mobiltelefonnätet kan exempelvis rum bokas på hotellet. 
  
 21 
  
 Se http://univers.telenor.no/index2.html 
  
 22 
  
 Det kallas för DAB   
 Digital Audio Broadcasting 
 . 
  
 326  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Fick TV - Kommunikator 
  
 Radio, 
 adio,  
 analog 
 analog  
 och 
 och  
 digital 
 digital  
 inkl 
 i l 
 . 
 .  
 interaktivitet 
 i t r tivitet 
  
 TV 
 TV  
 program, 
 program,  
 inkl 
 inkl 
 . 
 . 
  
 interaktivitet 
 interaktivitet 
  
 Telefoni 
 l f ni 
  
 Informationstjänster 
 Infor ationstjänster 
  
 Internet 
 Internet  
  
 - 
 - 
 > 
 > 
 e 
 e 
 - 
 - 
 mail 
 mail 
  
 - 
 - 
 > 
 > 
  
 e 
 e 
 - 
 - 
  
 commerce 
 rce 
  
 Källa: Teracom 
 Figur 19: Kommunikation med trådlös, liten och bärbar terminal som kombinerar flera egenskaper (telefon, kalender med  
 e-post, 
 TV-mottagare) . 
  
 Om dessa tjänster skall kunna bli verklighet krävs en ny typ av (bil)radiomottagare som också har en skärm för presentation av diverse olika typer av text- och bildinformation. Både digitala radiosändningar och den här typen av terminaler finns, men det är av naturliga skäl ännu inte särskilt vanligt. Ett exempel på hur tankarna går hos olika produk- tutvecklare kan hämtas från Teracom där en befintlig handda- tor/kalender är tänkt att förses med  
 digital-TV-mottagare 
  samt en mot- tagare för ett mobiltelefonnät, se figur 19. 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2 
  
 327 
  
 Programkanal irundradionät (DAB) 
  
 DigTV  
 -mottagare 
  
 Sändare 
  
 Access- 
  
 Transportnät 
  
 Access- 
  
 nät 
  
 nät 
  
 Returkanal i mobiltelefonnät 
  
 GSM - Sändare/ 
  
 Mottagare 
  
 Access- 
  
 Access- 
  
 mottagare 
  
 Transportnät 
  
 nät 
  
 nät 
  
 Fick-TV- 
  
 TV-sändare 
  med 
  
 kommunikator 
  
 interaktiv program- 
  
 styrning. 
  
 Figur 20: Kommunikationsmodellen beskriven för en asymmetrisk tjänst där två olika nät utnyttjas. 
 Den principiella beskrivningen för  
 fick-TV-systemet 
  visas i figur 20. Principerna är desamma för denna trådlösa bärbara terminal som för digitala televisionssystem. Två nät används för att åstadkomma tjänster- na i  
 fick-TV-mottagaren. 
  
 Inbyggda terminaler 
 Bilar, vitvaror och många andra produkter har elektronik och kräver underhåll och reparation. Långtgående tankar och fältprov finns där terminaler inbyggda i t.ex. en bil med hjälp av ett inprogrammerat un- derhållsprogram automatiskt kontaktar en serviceverkstad via ett mo- biltelenät för att till ägaren via en skärm kunna meddela om behov av service föreligger. Sådan  
 maskin-till-maskin-kommunikation 
  utvecklas också för nödsituationer, stöldskydd m.m. Denna marknad bedöms av vissa analytiker som nästa stora språng för mobilmarknaden och den del av verkstadsindustrin som tillverkar givare av olika slag för övervakning av temperatur, tryck, slitage, positionsangivelse m.m. 
  
 328  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 4 Marknadskonvergens 
 De tidigare beskrivna formerna av konvergens har alla kunnat kopplas till den s.k. kommunikationskedjan: nätkonvergensen (infrastrukturen) rör kanalen, terminalkonvergensen rör sändare och mottagare och tjänstekonvergensen rör det som transporteras i kedjan. 
 I detta avsnitt beskrivs den fjärde typen av konvergens: marknadskon- vergensen. Denna kan diskuteras utifrån värdekedjor och inte i direkt anslutning till kommunikationsmodellen. Det finns en stor mängd olika sätt att rita värdekedjor på och det saknas en generellt vedertagen mo- dell. Det är dock möjligt att principiellt diskutera en värdekedja beståen- de av tre olika steg som alla har anknytning till kommunikationsmodellen och till de tidigare diskuterade områdena. Dessa tre steg är följande: 
  
 1. 
  
 Innehåll skall produceras och eventuellt också paketeras på olika sätt. Detta innefattar då både olika former av underhållning och mer nyttoinriktat innehåll som olika typer av exempelvis databaser och nyhetstjänster. Detta har främst,om än inte entydigt och självklart, anknytning till den tidigare diskuterade tjänstekonvergensen. 
  
 2. 
  
 Innehållet skall sedan distribueras till användaren och denna distribu- tion sker via någon kanal. Således berör detta område infrastrukturen och det som har kallats nätkonvergens. 
  
 3. 
  
 Användaren skall slutligen kunna ta del av informationen eller inne- hållet via någon form av terminal och detta steg har anknytning till apparatkonvergens. 
  
 Traditionellt sett har dessa varit relativt åtskilda verksamheter. Det har funnits bolag som har producerat innehållet (exempelvis produktionsbo- lag för TV och radio), andra har distribuerat materialet (Teracom, ka-  
 bel-TV-bolag, 
  traditionella teleoperatörer som Telia m.fl.) och konsu- menten har kunnat ta del av det genom olika former av terminaler till- verkade av ytterligare en grupp företag (Sony, IBM, Philips m.fl.). Till den senare gruppen av företag kan också mjukvaruföretag som Micro- soft räknas. 
 Under senare år har dock allt fler företag mer eller mindre försiktigt försökt att expandera sin verksamhet in på angränsande områden. En sådan expansion kan ske på olika sätt, genom uppköp, allianser eller genom att starta egen verksamhet. Det finns en hel flora av exempel på sådana försök att ta sig in på andra områden än det ursprungliga. Ett 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 329 
  
 litet antal av dessa exempel presenteras nedan, men nya kommer om inte dagligen så i alla fall veckovis. Eftersom existerande samarbeten också upplöses relativt ofta och en ständig omstrukturering sker är det svårt att göra en sådan här lista helt aktuell. Förhoppningsvis ger dock listan en känsla för hur utvecklingen ser ut. 
 Innan dessa exempel presenteras så kommer dock en något utförligare värdekedjediskussion att presenteras. En sådan diskussion utgår då från att vad som tidigare var separata branscher med varsin värdekedja i allt högre grad blir samma bransch med en värdekedja. 
  
 4.1 
  
 Värdekedjor 
  
 Även om det principiellt är klart hur värdekedjor 
 23  
 ser ut (från råvara över ett eller flera mellansteg till en slutprodukt) så kan de olika stegen ritas på ett flertal olika sätt. Hur det görs och vad de olika stegen döps till beror naturligtvis i hög grad på vilken bransch det är som presente- ras, men olika aktörer tenderar också att göra det på sitt eget sätt. I sak blir dock skillnaden marginell och därför inskränks presentationen här till ett sätt. Detta exempel är hämtat från Johnson, Richardson (1998) 
 24  
 och beskriver en traditionell situation utifrån fyra olika branscher som alla vänder sig till samma kunder. Med en viss anpass- ning till de tre branscherna som diskuteras i den här rapporten ser dessa värdekedjor ut enligt figur 21. 
  
 23 
  
 I fortsättningen avses med värdekedjor enbart vertikala sådana eftersom det 
  
  som framgått  egentligen är missvisande att prata om horisontella värde- kedjor. Notera dock att det förvirrande nog är så att det som kallas vertikala värdekedjor i princip alltid ritas horisontellt. Detta etablerade tillvägagångssätt följs också här. 
  
 24 
  
 Squire, Fisher  Dempsey  Analysys (1998)  
  
 Adapting the EU Regulatory Framework to the Developing Multimedia Environment 
 , a study for the Euro- Gill (Directorate General XIII), sid. 85 ff. 
  
 330 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 IT/ 
  
 Informations- 
  
 Mjukvaru- 
  
 System- 
  
 Datortillv./ 
  
 data 
  
 skapande 
  
 design 
  
 integration 
  
 Nätverks- 
  
 leverans 
  
 Tele- 
  
 Informations- 
  
 Tillhanda- 
  
 Tillhanda- 
  
 Terminal- 
  
 An- 
  
 kom 
  
 skapande 
  
 hållande av 
  
 hållande av 
  
 tillverking 
  
 vändare 
  
 service 
  
 infrastruktur 
  
 Media 
  
 Innehålls- 
  
 Förpackning 
  
 Distribution 
  
 Terminal- 
  
 skapande 
  
 av innehåll 
  
 försäljning 
  
 Figur 21: Värdekedjor för de tre branscherna data, telekommunikation och medier. (Källa: Squire, Fisher  Dempsey  Analysys, 1998, sidan 86. Översatt och bearbetad.) 
 Med konvergensutvecklingen glider nu dessa tre branscher allt närmare varandra och de börjar konkurrera på varandras traditionella områden. Resultatet av detta blir en ny värdekedja där distinktionen mellan de olika branscherna inte längre är lika tydlig. Denna situation kan illustre- ras som i figur 22: 
 I denna nya värdekedja ingår både terminalförsäljning och tillhanda- hållande av infrastruktur som tidigare. 
  
 An- 
  
 Skapande 
  
 Packning av 
  
 Tillhanda- 
  
 Tillhanda- 
  
 Terminal- 
  
 Aktivitet 
  
 av innehåll 
  
 innehåll och 
  
 hållande av 
  
 hållande av 
  
 försäljning 
  
 vänd- 
  
 are 
  
 service 
  
 service 
  
 infrastrukt. 
  
 Funktion 
  
 Leverans av 
  
 Anpassning 
  
 Plattform  
  
 Transport 
  
 Access 
  
 innehåll 
  
  varu- 
  
 connecti- 
  
 märkes- 
  
 vity 
  
 skapande 
  
 Figur 22: Värdekedjor för de tre branscherna data, telekommunikation och medier. (Källa: Squire, Fisher  Dempsey  Analysys, 1998, sidan 87. Översatt och bearbetad.) 
 Värt att kommentera är också att det finns en skillnad mellan förpack- andet av innehåll till ett attraktivt paket å ena sidan och tillhandahållande av service å den andra. Med det senare avses aktörer som, framför allt med hjälp av Internet och mjukvara som används där, kan erbjuda kun- der tjänster av olika slag utan att äga egen infrastruktur. Det kan handla om tjänster som kräver specifik programvara (exempelvis programmet RealAudio 
 25  
 som möjliggör radiosändning via Internet) eller om informa- tionstjänster som inte kräver detta (exempelvis söktjänster). 
  
 25  
 http://www.realaudio.com/ 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 331 
  
 Slutligen kan förpackning av innehåll och tjänster avse flera olika typer av aktörer. Exempelvis finns här företag (som IBM eller Sun) som främst vänder sig till företag med hela paket av infrastruktur, connectivity och program för specifika applikationer. Här finns också aktörer som vänder sig till en stor marknad med erbjudande om mer eller mindre skräddarsydda informationstjänster. 
 Så långt om utvecklingen på en generell nivå. I följande avsnitt ges någ- ra exempel på aktörer som påbörjat förändringen mot en konvergerande marknad. Som redan nämnts är detta bara ett fåtal exempel på en ut- veckling där det hela tiden sker nya saker, men de kan förhoppningsvis ge en aning om riktningen på förändringen. 
  
 4.2 
  
 Några exempel på marknadskonvergens 
  
 Konsument- 
  
 Telekom- 
  
 IT- 
  
 elektronik 
  
 branschen 
  
 branschen 
  
 Apparattill- 
  
 Terminaltill- 
  
 Hårdvaru-/dator- 
  
 verkare 
  
 verkare 
  
 tillverkare 
  
 Switchtillverkare 
  
 Mjukvaru-/ 
  
 Distributörer 
  
 (packet-, 
  circuit  
 -) 
  
 programtillverkare 
  
 Transmissions- 
  
 Komponent- 
  
 utrustning. 
  
 Dataservice- 
  
 tillverkare 
  
 (satellit, kabel, radio) 
  
 byråer 
  
 Operatörer 
  
 (telefoni, Internet, 
  
 Komponent- 
  
 datakom) 
  
 tillverkare 
  
 Infrastruktur- 
  
 ägare 
  
 Konsulter  
 (web - 
  
 Service provider 
  
 byråer m. fl.) 
  
 Konsulter 
  
 Medie- branschen 
 Förlag (innehålls- ägare) 
 Produktions- bolag 
 (film/TV/ radio m.m.) 
  
 Distributörer 
  
 Infrastruktur- 
  
 ägare 
  
 (kabelTV , satTV , 
  
 rundradio- 
  
 distributörer) 
  
 Övriga 
  
 Konsulter 
 Figur 23: Figuren visar sambandet mellan olika branscher och rörelser dem emellan. 
 Nedan ges några exempel på konvergens. Exemplen ges i termer av de tre ursprungliga branscherna som presenteras i figur 23 
 ,  
 vilket medför tre olika relationer: IT/tele, IT/medier och tele/medier. Vidare kan det ske konvergens inom en av branscherna. Tydligast är detta inom teleb- ranschen. Detta ägnas därför ett eget avsnitt. Exemplen är till viss del 
  
 332  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 internationella eftersom de dominerande aktörerna ofta är stora och mer eller mindre globala bolag. Vi använder oss igen av den i inledningen sammanfattande bilden (figur 13) av de olika branschernas utveckling för att tydliggöra dynamiken i denna. 
 Tele 
 Konvergensen inom telebranschen är ganska uttalad. Med tele avses här inte bara telefoni utan även dataöverföring. Ett mycket viktigt skäl till konvergensen inom detta område är IP:s allt större betydelse och den därmed försvinnande skillnaden mellan infrastrukturer dedicerade för data- respektive röstkommunikation. Ett med svenska och nordiska ögon näraliggande exempel är att leverantörer av traditionell telekommunika- tionsutrustning som Vasquez och Nokia i allt högre grad konkurrerar med utrustningsleverantörer baserad på Internetteknik som Hardin. Både Vasquez och Nokia agerar för att möta denna utveckling genom att liera sig med tillverkare av router- och annan datakommunikationsutrust- ning. 
 26  
 Andra exempel där operatörer går samman är sammanslagning- arna av de amerikanska  
 Bell-bolagen 
  till det Texasbaserade SBC. MCI/Worldcom och UUNET, CableWireless är andra exempel på hur stora operatörer går samman för att bli ännu större. Engelska mobi- loperatören Vodaphone har för 58 miljarder  
 US-dollar 
  köpt amerikanska motsvarigheten Airtouch Communications vilket innebär att de äger 70% av i Sverige verksamma Europolitan. 
 IT/tele 
 Ericssons allt tydligare inriktning mot mobila internet- och multimedie- lösningar är också uttalad. Ett exempel på detta är en allians med Nokia, Motorola och Psion i Symbian 
 27  
 som skall utveckla ett operativsystem för mobila system och terminaler. En direkt konkurrent till denna allians är det av Microsoft och Qualcomm startade företaget Wirelessknow- ledge som ska hjälpa mobiltelefoniföretagen att lansera nästa genera- tions integrerade trådlösa  
 data-och 
  teletjänster (Dagens IT, 18 novem- ber, 1998). 
 Ett annat exempel är företaget Netscape som har köpts upp av företa- get America  
 On-Line 
  (AOL). Köpet värderas till 4,2 miljarder US- dollar. 
  
 26 
  
 Nyhetsbrevet  
  
 Market Analyser 
 , October 1998. 
  
 27 
  
 http://www.symbian.com/ 
  
 SOU 1999:55 
  
 Bilaga 2  
 333 
  
 IT/medier 
 Även om Netscape ursprungligen är ett  
 IT-företag 
  har det också gett sig in på innehållsområdet genom sin s.k.  
 portal-webbsida 
  på Internet. Detta gäller också Microsoft som inte bara breddar sig mot telekommu- nikationssidan utan också ger sig in i olika verksamheter på innehållsom- rådet. Till det senare hör inte bara olika uppköpsbud utan även nystarta- de verksamheter som  
 The Microsoft Network  
 (med bl.a. nättidningen  
 Espinoza 
  
 28 
 ). Microsoft har också investerat pengar i  
 kabel-TV-företag 
  (infrastruktur och distribution av medier). 
 Tele/medier 
 Det finns också ett antal exempel på konvergens mellan tele- och medi- ebranscherna. Ett svenskt exempel på detta är Telia, som från att ha varit ett rent telebolag och tillhandahållare av infrastruktur (undantaget en del katalogtjänster m.m.) delvis sökt sig mot innehållsområdet. Ett annat exempel på detta är bolaget Scandinavia Online AB, 
 29  
 som sam- ägs av norska medieaktören Norton och likaledes norska teleoperatö- ren Telenor. Inom ramen för detta samarbete drivs exempelvis kommu- nikations- och marknadsplatsen Passagen. 
 30  
 Scandinavia Online ut- vecklar också en interaktiv  
 digital-TV-tjänst 
  som skall erbjudas via In- ternet. 
 31  
 Därmed konkurrerar man med de företag som erbjuder liknan- de tjänster via marknätet, exempelvis det omskrivna företaget CellDTV. 
 32 
  
 Ett annat svenskt exempel är Tele2 som startat ett samarbete med Dis- ney. Inom ramen för detta samarbete skall Tele2 leverera en svensk version av en amerikansk  
 webb-tjänst 
  för barn. Därigenom tar Tele2 steget från att bara vara en operatör till att också erbjuda en tjänst. 
 Andra exempel på den här typen av konvergens är alla de tidningar som startat  
 Internet-tjänster. 
  Det kan röra sig om allt från att några av de artiklar som trycks i papperstidningen läggs ut på en hemsida till avance- rade specialtjänster som inte återfinns i papperstidningen. Ett svenskt exempel på detta är Finanstidningen som har ett antal finansiella tjänster på sin hemsida. 
 33 
  
 28 
  
 http://www.slate.com 
  
 29 
  
 http://www.scandinaviaonline.se/ 
  
 30 
  
 http://www.passagen.se/ 
  
 31 
  
 Dagens IT, 18 november, 1998. 
  
 32 
  
 http://www.celldtv.com/ beskriver Cells verksamhet inom  
  
 digital-TV. 
  
 33 
  
 http://www.fti.se/ 
  
 334  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1999:55 
  
 Ett internationellt exempel på denna typ av konvergens, som är belysan- de även om det stoppades, är ett försök till allians mellan de tyska medi- ebolagen Smith och Kirch samt telekommunikationsoperatören Deutsche Telekom. Syftet med detta samarbete var ursprungligen att skapa en plattform för digital TV i Tyskland, men eftersom denna allians skulle ha fått närmast en monopolsituation på de nödvändiga avkodarna stoppades samarbetet av  
 EG-kommissionen. 
  Med stor sannolikhet kommer dock liknande planer att presenteras igen, av dessa och/eller andra aktörer. 
 Slutligen ett svenskt exempel, som visar på att det inte bara är de tre branscher som hittills behandlats som är av intresse. Telia arbetar med diverse olika former av elektronisk handel som bl.a. innebär att betalning förmedlas i samarbete med MeritaNordbanken. 
 34 
  
 34  
 Se exempelvis Dagens nyheter, 981112.