Till statsrådet och chefen för 
 Kulturdepartementet 
 Den 19 juni 2002 beslutade regeringen genom tilläggsdirektiv (dir. 2002:85) att utredningen om utvärdering av digital radio m.m. 
 – digitalradioutredningen (Ku 2001:03) skulle utföra sitt arbete som en parlamentarisk kommitté. Uppdraget utgjorde en fort- sättning på det arbete som genomförts av en särskild utredare och som redovisats i delbetänkandet  
 Digital radio. Kartläggning och analys  
 (SOU 2002:38). Med utgångspunkt i vad som framkommit i delbetänkandet har kommittén haft i uppdrag att göra en samlad analys av den digitala radions framtidsförutsättningar och ta ställ- ning till den digitala radions framtid. 
 Genom beslut den 20 juni 2002 förordnade chefen för Kultur- departementet, statsrådet Avila, kanslirådet Taylor som ordförande i kommittén. Som övriga ledamöter förordnades samma dag riksdagsledamöterna Delgado, Franklin, Osborne och Taylor samt nuvarande partisekrete- raren Lopez, f.d. riksdagsledamöterna Smith, Erickson och Carter. Som experter förordnades verksjuristen Perez, kanslirådet Skinner, kanslirådet Patel och departementssekreteraren Thompson. Genom beslut den 12 november 2002 entledigades Åsa Chavez och samma dag förordnades departementssekreteraren Prince som expert i kommittén. Young förordnande gällde t.o.m. den 31 december 2002. Genom beslut den 28 januari 2003 förordnades generalsekre- terare Davis som ordförande fr.o.m. den 1 februari 2003. Den 13 januari 2004 beslutades om entledigande av Prince med verkan fr.o.m. den 1 januari 2004. Genom beslut den 13 januari 2004 förordnades Patel som expert fr.o.m. den 12 januari 2004. 
 Genom beslut den 29 oktober 2002 förordnades hovrättsassessorn Jacobson som kommittésekreterare fr. o. m. den 1 november 2002. Förordnandet gällde t.o.m. den 25 januari 2004. Kammarrätts- assessorn Fleming förordnades den 31 mars 2003 som sekreterare i kommittén fr.o.m. den 1 april 2003. 
 Kommittén har antagit namnet Digitalradiokommittén. Kommittén överlämnar härmed sitt betänkande D 
 igital Radio. 
  
 Till betänkandet är bifogat två reservationer. Utredningsuppdraget är därmed slutfört. 
 Stockholm i februari 2004 
  
 Davis 
  
 Osborne 
  
 Franklin 
  
 Smith 
  
 Taylor 
  
 Erickson 
  
 Carter 
  
 Delgado 
  
 Lopez 
  
 Rowe 
 Fleming 
 Innehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 15 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 19 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 33 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 47 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i radio- och  
 TV-lagen 
  
 (1996:844)................................................................................. 
  
 47 
  
 2 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:72) om 
  
 koncessionsavgift på televisionens och radions område........ 
  
 54 
  
 Kommitténs uppdrag och dess genomförande ....................... 
  
 61 
  
 Kommitténs uppdrag ........................................................................ 
  
 61 
  
 Uppdragets genomförande............................................................... 
  
 61 
  
 1 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna ......................... 
  
 63 
  
 1.1 
  
 Historik och dagens analoga radiomarknad........................... 
  
 63 
  
 1.1.1 
  
 Delbetänkandet............................................................. 
  
 63 
  
 1.1.2 
  
 Remissinstanserna......................................................... 
  
 65 
  
 1.2 
  
 Radiolyssnande och annan medieanvändning, forskning 
  
 m.m. 
  
 ....................................................................................... 66 
  
 1.2.1 
  
 Delbetänkandet............................................................. 
  
 66 
  
 1.2.2 
  
 Remissinstanserna......................................................... 
  
 67 
  
 1.3 
  
 Olika tekniker för distribution av trådlös digital 
  
 ljudradio.................................................................................... 
  
 69 
  
 5 
 Innehåll SOU 2004:16 
  
 1.3.1 
  
 Delbetänkandet ............................................................. 
  
 69 
  
 1.3.2 
  
 Remissinstanserna......................................................... 
  
 75 
  
 1.4 
  
 Frekvensplanering .................................................................... 
  
 77 
  
 1.4.1 
  
 Delbetänkandet ............................................................. 
  
 77 
  
 1.4.2 
  
 Remissinstanserna......................................................... 
  
 79 
  
 1.5 
  
 DAB-mottagare........................................................................ 
  
 80 
  
 1.5.1 
  
 Delbetänkandet ............................................................. 
  
 80 
  
 1.5.2 
  
 Remissinstanserna......................................................... 
  
 82 
  
 1.6 
  
 Digitalradiosändningar i Sverige åren  
 1995–2001................... 
  
 83 
  
 1.6.1 
  
 Delbetänkandet ............................................................. 
  
 83 
  
 1.6.2 
  
 Remissinstanserna......................................................... 
  
 85 
  
 1.7 
  
 Utvecklingen i andra länder..................................................... 
  
 86 
  
 1.8 
  
 Branschens ställningstaganden till digitalradio....................... 
  
 86 
  
 1.8.1 
  
 Delbetänkandet ............................................................. 
  
 86 
  
 1.8.2 
  
 Remissinstanserna......................................................... 
  
 90 
  
 2 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område....... 
  
 99 
  
 2.1 
  
 Översikt över regelverket avseende ljudradiosändningar .... 
  
 100 
  
 2.1.1 
  
 Yttrandefrihetsgrundlagen ......................................... 
  
 100 
  
 2.1.2 
  
 Regeringsformen......................................................... 
  
 101 
  
 2.1.3 
  
 Radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844)................................ 
  
 102 
  
 2.1.4 Lagen (2003:389) om elektronisk 
  
 kommunikation........................................................... 
  
 105 
  
 2.1.5 
  
 Plan- och bygglagen.................................................... 
  
 107 
  
 2.1.6 Lagen (1992:72) om koncessionsavgift på 
  
 televisionens och radions område .............................. 
  
 108 
  
 2.2 
  
 Tillståndsgivningen för analoga ljudradiosändningar........... 
  
 109 
  
 2.2.1 Tillståndsgivningen till public  
 service-bolag ............. 
  
 109 
  
 2.2.2 Tillståndsgivningen till privat lokalradio ................... 
  
 112 
  
 2.2.3 
  
 Tillståndsgivningen till närradio................................. 
  
 115 
  
 2.3 
  
 Tillståndsgivningen för digitala ljudradiosändningar........... 
  
 116 
  
 2.3.1 
  
 Översikt....................................................................... 
  
 116 
  
 2.3.2 Tillståndsgivningen till public  
 service-företag .......... 
  
 118 
  
 2.3.3 Tillståndsgivningen till privat radio ........................... 
  
 118 
  
 6 
  
 SOU 2004:16 
  
 Innehåll 
  
 2.4 
  
 Särskilda frågeställningar angående regelverket som lyfts 
  
 fram i delbetänkandet ............................................................ 
  
 119 
  
 2.4.1 Utgångspunkter för det framtida regelverket 
  
 avseende digital radio.................................................. 
  
 119 
  
 2.4.2 
  
 Tillståndsperiodernas längd ....................................... 
  
 120 
  
 2.4.3 Fördelning av sändningstillstånd till lokalradio 
  
 m.m.............................................................................. 
  
 120 
  
 2.4.4 
  
 Förhållandet mellan programföretag, 
  
 multiplexoperatör och sändaroperatör...................... 
  
 120 
  
 2.5 
  
 Remissyttranden över särskilda frågeställningar 
  
 angående regelverket som lyftes fram i delbetänkandet...... 
  
 121 
  
 2.5.1 Utgångspunkter för det framtida regelverket 
  
 avseende digital radio.................................................. 
  
 121 
  
 2.5.2 
  
 Tillståndsperiodernas längd ....................................... 
  
 122 
  
 2.5.3 
  
 Förhållandet mellan programföretag, 
  
 multiplexoperatör och sändaroperatör...................... 
  
 122 
  
 2.6 
  
 Lokalradiobranschens förslag till regelverk för privat 
  
 digitalradio.............................................................................. 
  
 123 
  
 3 
  
 Kompletterande uppgifter ......................................... 
  
 127 
  
 3.1 
  
 Den analoga ljudradiomarknaden ......................................... 
  
 127 
  
 3.1.1 
  
 Närradion .................................................................... 
  
 127 
  
 3.1.2 
  
 Lokalradion ................................................................. 
  
 129 
  
 3.2 
  
 Radiolyssnande och annan medieanvändning, forskning 
  
 m.m. ..................................................................................... 130 
  
 3.3 
  
 Olika tekniker för distribution av trådlös ljudradio ............ 
  
 136 
  
 3.3.1 
  
 DAB............................................................................. 
  
 136 
  
 3.3.2 
  
 Digital Radio Mondiale .............................................. 
  
 137 
  
 3.3.3 
  
 IBOC (HD Radio)..................................................... 
  
 138 
  
 3.3.4  
 ISDB-T 
  (Terrestrial Integrated Services Digital 
  
 Broadcasting) .............................................................. 
  
 139 
  
 3.3.5  
 DVB-T 
  (Digital Video Broadcasting) ....................... 
  
 139 
  
 3.3.6 
  
 DVB-H........................................................................ 
  
 140 
  
 3.3.7 
  
 Satellitradio ................................................................. 
  
 143 
  
 3.4 
  
 Frekvensplanering.................................................................. 
  
 145 
  
 3.5 
  
 DAB-mottagare ..................................................................... 
  
 150 
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2004:16 
  
 3.6 
  
 Strålning, energiförbrukning, m.m........................................ 
  
 154 
  
 3.6.1 
  
 Allmänt om strålning.................................................. 
  
 154 
  
 3.6.2 Energiförbrukning för DAB jämfört med FM.......... 
  
 155 
  
 3.6.3 
  
 Gränsvärde/referensvärde........................................... 
  
 155 
  
 3.6.4 
  
 Försiktighetsprincipen................................................ 
  
 157 
  
 3.6.5 
  
 El-känslighet................................................................ 
  
 157 
  
 3.7 
  
 Digitalradiosändningar i Sverige sedan år 2002 .................... 
  
 158 
  
 3.7.1 
  
 Sveriges Radio ............................................................. 
  
 158 
  
 3.7.2 SR:s utvecklingsprojekt för  
 DAB-radion .................. 
  
 159 
  
 3.7.3 
  
 Utbildningsradion....................................................... 
  
 160 
  
 3.7.4 Kommersiell lokalradio och närradio ........................ 
  
 161 
  
 3.8 
  
 Utvecklingen i andra länder................................................... 
  
 161 
  
 3.8.1 
  
 Norge........................................................................... 
  
 161 
  
 3.8.2 
  
 Finland......................................................................... 
  
 162 
  
 3.8.3 
  
 Danmark ...................................................................... 
  
 163 
  
 3.8.4 
  
 Frankrike ..................................................................... 
  
 164 
  
 3.8.5 
  
 Storbritannien.............................................................. 
  
 166 
  
 3.8.6 
  
 Tyskland ...................................................................... 
  
 168 
  
 3.8.7 
  
 Kanada ......................................................................... 
  
 171 
  
 3.8.8 
  
 USA ............................................................................. 
  
 172 
  
 3.8.9 
  
 EU................................................................................ 
  
 174 
  
 3.9 
  
 Branschens ställningstaganden .............................................. 
  
 174 
  
 3.9.1 
  
 SR ................................................................................. 
  
 174 
  
 3.9.2 
  
 UR................................................................................ 
  
 175 
  
 3.9.3 
  
 Privata programföretag............................................... 
  
 176 
  
 3.9.4 
  
 Närradion .................................................................... 
  
 177 
  
 3.9.5 
  
 Övriga aktörer............................................................. 
  
 177 
  
 4 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m............................ 
  
 179 
  
 4.1 
  
 Delbetänkandets uppgifter om kostnader för DAB- 
  
 sändningar m.m. ..................................................................... 
  
 179 
  
 4.1.1 
  
 Allmänt om kostnader................................................ 
  
 179 
  
 4.1.2 Kostnader för dagens analoga radiosändningar......... 
  
 180 
  
 4.1.3 Kostnader för de digitala sändarnäten ....................... 
  
 181 
  
 4.1.4 
  
 Kostnaden per sändarnät ............................................ 
  
 182 
  
 4.1.5 Kostnader för privat radio om utrymme delas 
  
 med SR......................................................................... 
  
 183 
  
 8 
 SOU 2004:16 Innehåll 
  
 4.1.6 Jämförelse med kostnader för marksänd digital 
  
 TV ................................................................................ 
  
 184 
  
 4.1.7 Sändarnäten för radio och TV delar på kostnader .... 
  
 185 
  
 4.1.8 Möjligheter att begränsa kostnaderna för 
  
 parallellsändningar ...................................................... 
  
 186 
  
 4.2 
  
 Remissyttranden .................................................................... 
  
 188 
  
 4.3 
  
 Kompletterade uppgifter ....................................................... 
  
 192 
  
 4.3.1 Allmänt om  
 DAB-näten 
  i Sverige.............................. 
  
 192 
  
 4.3.2 Allmänt om kostnader för digitala marknät.............. 
  
 195 
  
 4.3.3 Kostnader för  
 DAB-nät 
  m.m. med avseende på 
  
 SR ................................................................................. 
  
 195 
  
 4.3.4 Kostnader för  
 DAB-nät 
  med avseende på privata 
  
 programföretag ........................................................... 
  
 212 
  
 4.3.5 Kostnader för  
 DAB-nät 
  med avseende på 
  
 närradion ..................................................................... 
  
 218 
  
 4.3.6 Kostnader för digitalradiosändningar via satellit ...... 
  
 219 
  
 5 
  
 Ekonomiska förutsättningar för utveckling av svensk 
  
 radio 
  
 ....................................................................... 
  
 221 
  
 5.1 
  
 Delbetänkandet...................................................................... 
  
 221 
  
 5.1.1 ............................................................... 
  
 Public service 
  
 221 
  
 5.1.2 .......................................................... 
  
 Privat lokalradio 
  
 223 
  
 5.1.3 .................................................................... 
  
 Närradion 
  
 224 
  
 5.1.4 .................................... 
  
 Samhällsekonomiska vinster? 
  
 225 
  
 5.1.5 ..................................... 
  
 Delbetänkandets bedömning 
  
 225 
  
 5.2 
  
 Remissinstanserna.................................................................. 
  
 226 
  
 5.3 
  
 Nytillkomna ...........................................................uppgifter 
  
 227 
  
 5.3.1 ..................................................................... 
  
 Inledning 
  
 227 
  
 5.3.2 .......................................................... 
  
 Privat lokalradio 
  
 227 
  
 6 
  
 Mediepolitiska ..........och konsumentpolitiska aspekter 
  
 235 
  
 6.1 
  
 Mediepolitiska .........................................................aspekter 
  
 235 
  
 6.1.1 ............................ 
  
 Mediepolitik och medieutveckling 
  
 235 
  
 6.1.2 ................................................... 
  
 Radion som medium 
  
 237 
  
 6.1.3 Digitala ljudradiosändningar och dess betydelse 
  
 ...................................................... 
  
 för radions framtid 
  
 238 
  
 6.1.4 ...... 
  
 Sändningsverksamheten under försöksperioden 
  
 242 
  
 9 
  
 Innehåll SOU 2004:16 
  
 6.1.5 
  
 Branschens inställning ................................................ 
  
 243 
  
 6.2 
  
 Konsumentpolitiska aspekter ................................................ 
  
 243 
  
 6.2.1 
  
 Konsumentpolitik ....................................................... 
  
 243 
  
 6.2.2 Övergång till digitala sändningar ............................... 
  
 244 
  
 7 
  
 Tre alternativa handlingsvägar för ljudradions 
  
 digitalisering i Sverige............................................... 
  
 247 
  
 7.1 
  
 Allmänt om de tre olika alternativen..................................... 
  
 247 
  
 7.1.1 Införande av  
 DAB-sändningar 
  i större skala............. 
  
 249 
  
 7.1.2 Etappvis utveckling av  
 DAB-sändningar................... 
  
 250 
  
 7.1.3 
  
 Upphörande av  
 DAB-sändningar .............................. 
  
 251 
  
 7.2 
  
 Incitament för privata aktörer att bedriva DAB- 
  
 sändningar............................................................................... 
  
 251 
  
 7.2.1 Inledning...................................................................... 
  
 251 
  
 7.2.2 
  
 Incitament genom införande av nationella sändningstillstånd för den analoga kommersiella 
  
 ljudradion..................................................................... 
  
 252 
  
 7.2.3 Incitament för att underlätta driften av lokala 
  
 digitala ljudradiosändningar ....................................... 
  
 253 
  
 7.2.4 Incitament till övriga kommersiella aktörer.............. 
  
 256 
  
 7.3 Digitala radiosändningar införs i större skala....................... 
  
 257 
  
 7.3.1 
  
 Sändningsverksamhetens omfattning ........................ 
  
 258 
  
 7.3.2 Programföretagens intresse av att inleda DAB- 
  
 sändningar i större skala ............................................. 
  
 262 
  
 7.3.3 Tillverkningsindustrins och handelns intresse av 
  
 att  
 DAB-sändningar 
  i större skala inleds................... 
  
 262 
  
 7.3.4 Konsumenternas intresse av att  
 DAB-sändningar 
  
 i större skala inleds...................................................... 
  
 264 
  
 7.3.5 
  
 Frekvensmässiga förutsättningar ............................... 
  
 266 
  
 7.3.6 
  
 Regelverket.................................................................. 
  
 267 
  
 7.3.7 Kostnader och ekonomiska konsekvenser ................ 
  
 270 
  
 7.3.8 
  
 Den tekniska utvecklingen ......................................... 
  
 279 
  
 7.3.9 
  
 Mediepolitiska och konsumentpolitiska 
  
 konsekvenser ............................................................... 
  
 280 
  
 7.4 Etappvis utveckling av  
 DAB-sändningarna .......................... 
  
 281 
  
 7.4.1 
  
 Sändningsverksamhetens omfattning ........................ 
  
 281 
  
 10 
 SOU 2004:16 Innehåll 
  
 7.4.2 Programföretagens intresse av en etappvis 
  
 utveckling av  
 DAB-sändningarna.............................. 
  
 285 
  
 7.4.3 Tillverkningsindustrins och handelns intresse av 
  
 en etappvis utveckling av  
 DAB-sändningarna .......... 
  
 285 
  
 7.4.4 Konsumenternas intresse av en etappvis 
  
 utveckling av  
 DAB-sändningarna.............................. 
  
 286 
  
 7.4.5 
  
 Frekvensplanering....................................................... 
  
 286 
  
 7.4.6 
  
 Regelverket.................................................................. 
  
 287 
  
 7.4.7 Kostnader och ekonomiska konsekvenser................ 
  
 287 
  
 7.4.8 
  
 Den tekniska utvecklingen......................................... 
  
 289 
  
 7.4.9 
  
 Mediepolitiska och konsumentpolitiska 
  
 konsekvenser............................................................... 
  
 289 
  
 7.5 
  
 Försökssändningarna med  
 DAB-standarden 
  upphör.......... 
  
 290 
  
 7.5.1 
  
 Sändningsverksamhetens omfattning........................ 
  
 290 
  
 7.5.2 Programföretagens intresse av att DAB- 
  
 sändningarna upphör .................................................. 
  
 292 
  
 7.5.3 Tillverkningsindustrins och handelns intresse av 
  
 att  
 DAB-sändningarna 
  upphör .................................. 
  
 292 
  
 7.5.4 Konsumenternas intresse av att DAB- 
  
 sändningarna upphör .................................................. 
  
 292 
  
 7.5.5 
  
 Frekvensplanering....................................................... 
  
 293 
  
 7.5.6 
  
 Regelverket.................................................................. 
  
 294 
  
 7.5.7 Kostnader och ekonomiska konsekvenser................ 
  
 294 
  
 7.5.8 
  
 Den tekniska utvecklingen......................................... 
  
 294 
  
 7.5.9 
  
 Mediepolitiska och konsumentpolitiska 
  
 konsekvenser............................................................... 
  
 295 
  
 8 
  
 Överväganden och förslag.......................................... 
  
 297 
  
 8.1 
  
 Utgångspunkter ..................................................................... 
  
 297 
  
 8.2 
  
 Distribution av ljudradio ....................................................... 
  
 299 
  
 8.2.1 Digital distribution av ljudradio ................................ 
  
 299 
  
 8.2.2 
  
 Digitala plattformar.................................................... 
  
 301 
  
 8.2.3 Analog distribution av ljudradio................................ 
  
 303 
  
 8.3 
  
 Fortsatta  
 DAB-sändningar 
  i Sverige..................................... 
  
 304 
  
 8.3.1 Etappvis utveckling av  
 DAB-sändningarna 
  i 
  
 Sverige.......................................................................... 
  
 306 
  
 8.3.2 Sändningsverksamhetens omfattning under den 
  
 första etappen.............................................................. 
  
 310 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2004:16 
  
 8.4 Mångsidigt programutbud i  
 DAB-sändningarna, 
  m.m........ 
  
 311 
  
 8.4.1 Fördelning av kapacitet i sändarnäten till public 
  
 service-bolag 
  och kommersiella aktörer .................... 
  
 312 
  
 8.4.2 
  
 Digitala närradiosändningar ....................................... 
  
 314 
  
 8.4.3 
  
 Sändningstillstånd ....................................................... 
  
 315 
  
 8.4.4 
  
 Tillståndsordningen .................................................... 
  
 317 
  
 8.4.5 
  
 Tillståndsperiodernas längd........................................ 
  
 319 
  
 8.5 
  
 Incitament till innehavare av analoga lokalradiotillstånd 
  
 att bedriva  
 DAB-sändningar.................................................. 
  
 320 
  
 8.5.1 Val av modell för att underlätta driften av digitala 
  
 ljudradiosändningar..................................................... 
  
 320 
  
 8.6 Förslag till lagändringar som syftar till att skapa 
  
 incitament att bedriva  
 DAB-sändningar............................... 
  
 325 
  
 8.6.1 Möjlighet att förena tillstånd att bedriva digitala 
  
 ljudradiosändningar med villkor om eget material 
  
 och program med lokal anknytning, m.m. ................ 
  
 325 
  
 8.6.2 Utökat tillämpningsområde för bestämmelserna i 
  
 radio- och  
 TV-lagen 
  om sändningars innehåll .......... 
  
 327 
  
 8.6.3 Möjlighet att förena ett tillstånd att sända analog 
  
 lokalradio med villkor om sändningars innehåll 
  
 från ett tillstånd att bedriva lokala digitala 
  
 ljudradiosändningar..................................................... 
  
 327 
  
 8.6.4 Möjlighet att förena tillstånd att sända analog 
  
 lokalradio med villkor om sändningars innehåll 
  
 från ett tillstånd att bedriva digitala 
  
 ljudradiosändningar till hela landet............................ 
  
 330 
  
 8.6.5 Upphörande av villkor om sändningars innehåll....... 
  
 333 
  
 8.6.6 Förlängning av sändningstillstånd, redovisning av 
  
 sändningsverksamhet, m.m. ....................................... 
  
 334 
  
 8.6.7 Utökad tillämplighet av bestämmelserna i lagen 
  
 (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens 
  
 och radions område..................................................... 
  
 334 
  
 8.6.8 En fast och en rörlig del av koncessionsavgiften ...... 
  
 335 
  
 8.6.9 Fastställande och betalning av den rörliga delen 
  
 av koncessionsavgiften, ränta, m.m............................ 
  
 337 
  
 8.7 Behövs ytterligare lagändringar avseende särskilda 
  
 frågeställningar som  
 DAB-standarden 
  ger upphov till? ...... 
  
 338 
  
 8.8 Ytterligare utredningsåtgärder............................................... 
  
 339 
  
 12 
  
 SOU 2004:16 Innehåll 
  
 9 
  
 Konsekvenser........................................................... 
  
 343 
  
 9.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 343 
  
 9.2 
  
 Ekonomiska konsekvenser.................................................... 
  
 344 
  
 9.2.1 
  
 Kostnader .................................................................... 
  
 344 
  
 9.2.2 
  
 Intäktsbortfall ............................................................. 
  
 345 
  
 9.2.3 
  
 Samhällsekonomiska konsekvenser........................... 
  
 347 
  
 9.3 
  
 Övriga konsekvenser ............................................................. 
  
 348 
  
 10 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 351 
  
 10.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i radio- och  
 TV-lagen 
  
 (1996:844)............................................................................... 
  
 351 
  
 10.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:72) om 
  
 koncessionsavgift på televisionens och radions område...... 
  
 354 
  
 Reservationer .................................................................. 
  
 357 
  
 Bilagor 
  
 1 
  
 Kommittédirekiv 2001:88...................................................... 
  
 367 
  
 2 
  
 Kommittédirektiv 2002:85 .................................................... 
  
 371 
  
 3 
  
 Remissinstanser...................................................................... 
  
 377 
  
 Litteratur ........................................................................ 
  
 379 
  
 13 
 Förkortningar 
  
 ARD 
  
 Arbeitsgemeinschaft Deutscher Rundfunkanstalten 
  
 (Samarbetsorganisation för de tyska public service- 
  
 företagen) 
  
 BBC 
  
 British Broadcasting Corporation (Brittiskt public 
  
 service-företag) 
  
 bit/s 
  
 Bit per sekund (måttenhet vid dataöverföring) 
  
 BPL 
  
 Building Penetration Loss 
  
 BWS 
  
 Broadcast Web Site 
  
 CA 
  
 Conditional Access (kryptering av signal så att den 
  
 endast är tillgänglig för de hushåll som beställt 
  
 tjänsten) 
  
 CD 
  
 Compact Disc (kompaktskiva) 
  
 DAB 
  
 Digital Audio Broadcasting (digital ljudradio) 
  
 DLS 
  
 Dynamic Label Segment (Textfunktion i digitalradio 
  
 DR 
  
 Danmarks Radio (Danskt public  
 service-företag) 
  
 DRM 
  
 Digital Radio Mondiale (Teknisk plattform som kan 
  
 distribuera digital radio i frekvensutrymmet under 
  
 30 MHz) 
  
 DRDB 
  
 Digital Radio Development Bureau (Organisation för 
  
 Radiobranschen i Storbritannien) 
  
 DRRI 
  
 Digital  
 Roll-Out 
  Incorporated (Samarbetsorgan i 
  
 Kanada för utveckling och marknadsföring av DAB- 
  
 radio) 
  
 DTS 
  
 Digital Theater Systems 
  
 15 
  
 Förkortningar 
  
 SOU 2004:16 
  
 DVB 
  
 Digital Video Broadcasting (Sändningsstandard 
  
 utarbetad av det internationella organet DVB) 
  
 DVB-H 
  
 Digital Video Broadcasting Handheld 
  
 DVB-S 
  
 Digital Video Broadcasting Satellite 
  
 DVB-T 
  
 Digital Video Broadcasting Terrestrial 
  
 (sändningsstandard för  
 digital-TV) 
  
 Wiggins 
  
 European Association of Consumer Electronics 
  
 Manufacturers 
  
 EBU 
  
 European Broadcasting Union (Samarbetsorgan för 
  
 public  
 service-företagen 
  i de europiska länderna) 
  
 EPG 
  
 Elektronisk Programguide (Information om 
  
 pågående och kommande program) 
  
 ERO 
  
 European Radiocommunications Office 
  
 ERP 
  
 Effective Radiated Power 
  
 ETSI 
  
 European Telecommunications Standards Institute 
  
 (Europeiskt standardiseringsorgan inom 
  
 telekommunikations- och radioområdet) 
  
 FCC 
  
 Federal Communications Commission (Den federala 
  
 regleringsmyndigheten i USA) 
  
 GSM 
  
 Global System for Mobile Communication (digital 
  
 mobiltelestandard) 
  
 HDTV 
  
 High Definition TV  
 (Högupplösnings-TV, 
  kräver 
  
 större frekvensutrymme och ger en skarpare bild än 
  
 vanlig TV) 
  
 IBC 
  
 International Broadcasting Convention 
  
 IBOC 
  
 In-Band 
 On-Channel 
  (Teknisk plattform antagen 
  
 som standard för digitala ljudradiosändningar i USA) 
  
 ICNIRP 
  
 Internationella strålskyddskommittén för 
  
 ickejoniserande strålning 
  
 IPDC 
  
 Internet Data Casting 
  
 IP-radio 
  
 Internetradio 
  
 IRM 
  
 Institutet för Reklam- och Mediestatistik 
  
 16 
  
 SOU 2004:16 
  
 Förkortningar 
  
 ISDB-T 
  
 Terrestrial Integrated Services Digital Broadcasting 
  
 (Teknisk plattform, utarbetad av det Japanska 
  
 publicservice-företaget 
  NHK, att användas för 
  
 sändningar av både digital marksänd TV och digital 
  
 ljudradio) 
  
 ITU 
  
 Internationella Teleunionen 
  
 JMG 
  
 Institutionen för Journalistik och 
  
 Masskommunikation vid Göteborgs universitet 
  
 KBM 
  
 Krisberedskapsmyndigheten 
  
 kbit/s 
  
 kilo bit per sekund (1 000/s) 
  
 KRN 
  
 Kristna Radionätet 
  
 LO 
  
 Landsorganisationen i Sverige 
  
 Mbit/s 
  
 Mega bit per sekund (1 000 000 bit/s) 
  
 MPEG 
  
 Moving Pictures Experts Group (Standard för bild- 
  
 och ljudkomprimering vid digital överföring) 
  
 Nordini 
  
 Nordic Radio Digital Initiative (Samarbetsorgan 
  
 mellan bl.a. public  
 service-företagen 
  i de nordiska 
  
 länderna) 
  
 NRK 
  
 Norsk Rikskringkasting (Norskt public service- 
  
 företag) 
  
 NSAB 
  
 Nordic Satellite AB 
  
 PAD 
  
 Programme Associated Data (Programanknuten 
  
 information) 
  
 Prop. 
  
 Proposition 
  
 PTS 
  
 Post- och telestyrelsen 
  
 RDS-TMC 
  
 Radio Data  
 System-Traffic 
  Message Channel 
  
 RTVL 
  
 Radio- och  
 TV-lagen 
  
 RTVV 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  
 RU 
  
 Radioutgivareföreningen 
  
 RUAB 
  
 Radioundersökningar AB 
  
 17 
  
 Förkortningar 
  
 SOU 2004:16 
  
 SOM 
  
 Samhälle Opinion Massmedia 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 SR 
  
 Sveriges Radio AB 
  
 SRL 
  
 Sveriges Radio  Konsumentelektronikleverantörer 
  
 SSI 
  
 Statens strålskyddsinstitut 
  
 SVT 
  
 Sveriges Television AB 
  
 TCO 
  
 Tjänstemännens Centralorganisation 
  
 UHF 
  
 Ultra High Frequency 
  
 UPC 
  
 United  
 Pan-Europé 
  Communication (Nederländskt 
  
 Lopezföretag) 
  
 UR 
  
 Utbildningsradion AB 
  
 VHF 
  
 Very High Frequency (Frekvensband mellan 
  
 30-300 
  MHz) 
  
 WAP 
  
 Wireless Application Protocol (Industristandarder 
  
 som ger mobilanvändaren tillgång till Internet- 
  
 liknande tjänster i  
 GSM-näten) 
  
 YGL 
  
 Yttrandefrihetsgrundlagen 
  
 YLE 
  
 Yleisradio (Rundradion, Finländskt public service- 
  
 företag) 
  
 18 
 Sammanfattning 
 Kommitténs uppdrag 
 Uppdraget för denna kommitté – Digitalradiokommittén – har varit att göra en samlad analys av den digitala radions framtidsförutsätt- ningar samt ta ställning till den digitala radions framtid. Uppdraget har utgjort en fortsättning på det utredningsarbete som genomförts av en särskild utredare och som redovisats i delbetänkandet  
 Digital Radio. Kartläggning och analys,  
 (SOU 2002:38). I delbetänkandet aktualiserades det en rad frågeställningar och regeringen har gett kommittén i uppdrag att med utgångspunkt i dessa frågeställningar göra en samlad analys av den digitala radions framtidsförutsätt- ningar genom att bedöma bl.a. den ekonomiska bärkraften, utveck- lingen för olika sändningstekniker och intresset hos olika aktörer. Kommittén har vidare haft i uppdrag att ta ställning till den digitala radions framtid i Sverige genom att förorda endera att digital mark- sänd radio införs i större skala, att försöksverksamheten fortsätter ännu en tid eller att de digitala sändningarna upphör. 
 Bakgrund 
  
 I kapitel 1  
 Delbetänkandet och remissinstanserna  
 redovisas en sam- manfattning av uppgifterna i delbetänkandet avseende ett flertal om- råden samt remissinstansernas synpunkter på dessa uppgifter. 
  
 I kapitel 2  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område  
 redogörs för lagstiftning och övrig reglering avseende ljudradio- sändningar, bl.a. tillståndsgivningen för såväl analog som digital sändningsteknik. Även här redovisas remissinstansernas synpunkter på delbetänkandet i denna del. 
  
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
 Kapitel 3  
 Kompletterande uppgifter  
 är en uppföljning av utvecklingen inom de områden, som redogjorts för i kapitel 1 och som är av grundläggande betydelse för analysen av förutsättningarna för digital radio i Sverige. Utöver uppgifter om den analoga ljudradiomark- naden samt radiolyssnande och annan medieanvändning redogörs för utvecklingen av olika tekniker för distribution av digital radio, frekvensplanering,  
 DAB-mottagare, 
  digitalradiosändningar i Sverige sedan år 2002, utvecklingen i andra länder samt branschens ställnings- taganden. 
 Eureka 147 DAB är den standard för digital marksänd radio som är mest etablerad i Europa. European Broadcasting Union har rekom- menderat DAB som standard i Europa och sändningsverksamhet med  
 DAB-standarden 
  pågår i ett flertal europeiska länder. När det gäller utvecklingen i Norden har Sveriges Radio AB (SR) under åren 2002 och 2003 bedrivit  
 DAB-sändningar 
  i det nationella  
 DAB-nätet. 
  Sändningarna har haft en befolkningstäckning på cirka 35 procent. Hösten 2003 antog SR en ny digital strategi och sedan hösten 2003 har SR sänt sju digitala kanaler, varav de flesta varit unika för det digitala utbudet. I Danmark har  
 DAB-sändningarna 
  sedan våren 2003 en befolkningstäckning på 80 procent och täckningsgraden förväntas uppgå till 100 procent den 1 april 2004. DR har under år 2003 sänt åtta nationella kanaler i DAB. Även i Norge har det skett en utökning av  
 DAB-sändningarna 
  på senare tid. Finland avvaktar dock med ytterligare investeringar i  
 DAB-standarden 
  tills standarden fått ett större internationellt genomslag. 
 Vad gäller utvecklingen för  
 DAB-mottagare 
  kan det konstateras att ett flertal nya modeller lanserats sedan våren 2002, såväl stationära som portabla och mobila och priserna på mottagarna har sjunkit från tidigare höga nivåer. I Storbritannien har försäljningen av mot- tagare ökat. Fram till oktober 2003 hade det sålts cirka 200 000 DAB- mottagare i Storbritannien och enligt uppgifter från DRDB såldes det under december månad 2003 cirka 100 000  
 DAB-mottagare 
  där. Problemet med låga försäljningssiffror för  
 DAB-mottagare 
  i Europa har dock generellt sett kvarstått även under år 2003. 
 En orsak som anförts som förklaring till att utvecklingen för  
 DAB-standarden 
  ännu inte fått något större genomslag i Europa är att varken regeringar eller ljudradiobranschens aktörer har beslutat sig för att DAB skall vara den framtida distributionstekniken för digital ljudradio. En annan orsak är att det inte funnits tillgång till 
 20 
  
 SOU 2004:16 
  
 Sammanfattning 
  
 billiga  
 DAB-mottagare 
  på marknaden I t.ex. Frankrike har en statlig utredning uttalat att framtiden för radio ligger i att skapa en situation där olika digitala tekniker, såsom DAB, satellitradio, mobiltelefoni och mobilt Internet används tillsammans. I Storbritannien har emel- lertid samarbetet mellan samtliga berörda aktörer lett till att såväl BBC som privata programföretag bedriver  
 DAB-sändningar. 
  Dessa tillhandahåller ett stort utbud av digitala kanaler och täckningsgraden för sändningarna ökar successivt. Utbudet av  
 DAB-mottagare 
  i Storbritannien har också ökat under år 2003 och mottagarna mark- nadsförs av stora butikskedjor runt om i landet. 
 Utöver DAB finns det ytterligare standarder som kan användas för att distribuera digitalradio, häribland Internet och  
 DVB-T. 
  Pro- blemet med dessa standarder är att de inte har varit anpassade för mobil täckning. Inom  
 DVB-organisationen 
  har det på senare år be- drivits ett utvecklingsarbete som syftar till att skapa en ny standard som möjliggör mobil täckning. Standarden benämns  
 DVB-H 
  (Digital Video  
 Broadcasting-Handheld) 
  och den bygger i grunden på  
 DVB-T-standarden. 
  Dess tekniska standard beräknas bli fastställd omkring årsskiftet 2003/2004 och den skall vara klar för kommer- siella sändningar i januari 2005. I Finland kommer testsändningar med  
 DVB-H-standarden 
  i ett nytt fjärde digitalt sändarnät att inledas under år 2004. 
 I Sverige har ljudradioaktörerna ställt sig bakom ytterligare inves- teringar i  
 DAB-standarden. 
  SR och Radioutgivareföreningen (RU) har framfört förslag för utbyggnad av  
 DAB-näten 
  och avveckling av  
 FM-näten. 
  Deras förslag redovisas i kapitel 4 respektive kapitel 3. 
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  
 I kapitel 4 redogörs för k 
 ostnader för  
  
 DAB-sändningar 
  
  m.m.  
 Inled- ningsvis redovisas delbetänkandets uppgifter om kostnader samt remissinstansernas synpunkter på dessa uppgifter. Härefter redovisas de kompletterande uppgifter som kommittén inhämtat. Kostnads- beräkningarna utgår från att de två koordinerade och delvis utbyggda  
 DAB-näten 
  i Sverige inledningsvis skall användas av både SR och privata aktörer. SR har presenterat tre olika alternativ för utbyggnad av  
 DAB-näten 
  samt avveckling av  
 FM-näten 
 (FM1-FM4; 
 P1-P4), 
  medan RU presenterat ett förslag samt kommenterat SR:s tre alter- nativ. I kapitel 4 redovisas de kostnader, som skulle uppstå vid ut- byggnad av de två befintliga  
 DAB-näten 
  samt avveckling av de fyra 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:16 
  
 FM-näten, 
  utifrån SR:s samtliga tre alternativ. De olika alternativen skiljer sig åt när det gäller utbyggnads- och avvecklingstakten för näten. I kapitel 4 återfinns också ett exempel på distributionskost- nader för kommersiella aktörer om dessa skulle inleda  
 DAB-sänd- 
  ningar. 
 SR:s alternativ 2 är det av SR:s tre alternativ som bäst överens- stämmer med RU:s förslag, se tabell 4.17, kap. 4. Alternativet innebär att det nationella  
 DAB-nätet 
  skall vara utbyggt med en befolknings- täckning på 88 procent år 2005, 90 procent år 2012, 95 procent år 2015 och 99 procent år 2018. Det regionala nätet skall enligt alter- nativet vara utbyggt med en befolkningstäckning på 75 procent år 2005, 80 procent år 2012, 86 procent år 2015 och 99 procent år 2020. Vidare bygger alternativet på att de analoga  
 FM-näten 
  skall avvecklas kontinuerligt; FM2 i januari 2012, FM1 i januari 2015, FM3 i januari 2018 och FM4 i januari 2020. RU:s förslag innebär att det regionala nätet skall vara utbyggt med en befolkningstäck- ning på 75 procent år 2005, 80 procent år 2007 och med minst 85 pro- cent år 2013. RU:s förslag utgår vidare från att de analoga FM- sändningarna skall kunna vara avvecklade år 2020. När det gäller alternativ 2 kan SR:s utökade distributionskostnader, jämfört med distributionskostnaderna för de analoga  
 FM-sändningarna 
  år 2002, beräknas uppgå till cirka en miljard inklusive mervärdesskatt fram till och med år 2019. Detta förutsätter dock bl.a. full kostnadstäckning i de båda  
 DAB-näten. 
  I annat fall ökar kostnaderna ytterligare. 
 Ekonomiska förutsättningar för utveckling av svensk radio 
  
 De  
 ekonomiska förutsättningarna för utveckling av svensk radio  
 åter- finns i kapitel 5. Den ekonomiska situationen för public service- företagen, den privata radiobranschen och närradion, som framgick av delbetänkandet, har varit i stort sett oförändrad under år 2003. Public  
  
 service-företagen 
  
  befinner sig i en tillståndsperiod som inleddes den 1 januari 2002 och som sträcker sig till utgången av år 2005. Under denna period skall företagens ekonomiska förutsättningar ligga fast. Det är alltså svårt att behandla SR:s och UR:s ekonomiska för- utsättningar att investera i digital radio utan att samtidigt beakta public  
  
 service-företagens 
  
  verksamhet i dess helhet. Kostnaderna för  
  
 DAB-sändningar 
  
  är stora och ett teknikskifte från FM till DAB kan förutses pågå under lång tid. De dubbla sändningskostnaderna kan därmed beräknas uppgå till betydande belopp. 
  
 22 
  
 SOU 2004:16 
  
 Sammanfattning 
  
 Vad gäller den privata lokalradion anser flera bedömare att ett framgångsrikt teknikskifte från FM till DAB förutsätter ett mång- sidigt programutbud samt att i vart fall den privata radiobranschen, vid sidan av public  
 service-företagens 
  sändningar, inleder  
 DAB-sänd- 
  ningar snarast. RU har emellertid till kommittén redovisat uppgifter att de privata radioföretagen befinner sig i ett svårt ekonomiskt läge. Detta gäller framför allt de radioföretag som erhöll sina sändnings- tillstånd med stöd av den numera upphävda lokalradiolagen. RU menar att det måste ske en förändring av koncessionsavgifterna för att dessa programföretag skall kunna inleda  
 DAB-sändningar. 
  
 För närradions del är möjligheterna att bidra med de investeringar som krävs för att inleda digital radio mycket små eftersom närradion har begränsade resurser överhuvudtaget. Situationen för den privata radiobranschen och närradion är alltså att de båda verkar under sådana ekonomiska förhållanden att de har svårt att finansiera en satsning på en ny teknik. 
 Mediepolitiska och konsumentpolitiska aspekter 
  
 I kapitel 6 presenteras de  
 mediepolitiska och konsumentpolitiska aspekterna  
 av frågan om förutsättningarna för digitala ljudradiosänd- ningar. Det konstateras att målet för de statliga insatserna på medie- området gäller även vid val av ny teknik. Frågan huruvida den digitala sändningsteknikens fördelar, jämfört med den analoga, också inne- bär mediepolitiska fördelar för konsumenter, programföretag och radion som medium, skall således bedömas mot bakgrund av bl.a. värnandet om yttrandefrihet, informationsfrihet, etableringsfrihet, mångfald och tillgänglighet. Även betydelsen för public  
  
 service-verk- 
  
  samheten skall beaktas. En övergång till digital sändningsteknik innebär att radioföretagen kan sända fler kanaler och program och konsumenterna kan ta del av ett större och bredare utbud. Detta möjliggör en ökad mångfald och ett gynnande av yttrandefriheten och informationsfriheten. Public  
  
 service-företagen 
  
  får genom använ- dande av digital sändningsteknik möjlighet att ännu bättre uppfylla sitt public  
  
 service-uppdrag 
  
  och erbjuda ett mångsidigt utbud som tillgodoser skiftande behov och intressen hos landets befolkning. 
  
 Digitalisering möjliggör en konvergens mellan olika medier samt mellan  
 medie-, 
  tele- och  
 IT-sektorerna. 
  Om radion inte digitaliseras utan förblir analog, finns det därför risk för att radion och dess utbud marginaliseras. Mot bakgrund av radions stora betydelse för 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:16 
  
 public  
 service-verksamheten 
  är det enligt kommitténs mening viktigt att public  
 service-bolag 
  och andra aktörer inom ljudradiobranschen ges goda förutsättningar att använda ny teknik för att utveckla och förnya sin verksamhet. 
 För konsumenternas del handlar en övergång från analog till digital radio främst om mervärdet med ett större och bredare utbud av kanaler, program och tjänster samt kostnaderna med att behöva ersätta de analoga mottagarna med digitala mottagare. Faktorer som, enligt kommittén, kommer att ha betydelse för om konsumenterna är beredda att investera i nya radiomottagare är bl.a. utbudet av program och tjänster, ljudkvaliteten, sändningarnas täckningsgrad, information om  
 DAB-sändningarna 
  och dess innehåll och tjänster samt ett stort utbud av användarvänliga mottagare till rimliga priser. Ytterligare en faktor som enligt kommitténs mening kommer att ha betydelse för konsumenternas investeringsvilja är med vilken säkerhet de kan förutse att den nya tekniken på sikt kommer att ersätta  
 FM-sänd- 
  ningarna. 
 Handlingsvägar för ljudradions digitalisering i Sverige 
 Analysen av framtidsförutsättningar för och konsekvenser av den digitala radion redovisas i kapitel 7  
 Tre alternativa handlingsvägar för ljudradions digitalisering i Sverige.  
 I enlighet med kommitténs direktiv skall analysen göras utifrån tre olika alternativ: att digital marksänd radio införs i större skala, att försöksverksamheten fort- sätter ännu en tid eller att sändningarna upphör. Inledningsvis i kapitlet återfinns en beskrivning av hur kommittén uppfattar de tre alternativen. 
 När det gäller alternativ ett, införande av  
 DAB-sändningar 
  i större skala, menar kommittén att detta alternativ bör innefatta en konkret målsättning om att  
 FM-sändningarna 
  på sikt skall ersättas av DAB- sändningar. Avgörande för valet av alternativ ett anser kommittén vara möjligheterna att i dag kunna förutse att  
 DAB-standarden 
  även på längre sikt, bidrar till att mediepolitiska mål uppfylls samt att den skapar förutsättningar för konkurrenskraftiga helhetslösningar, både tekniska och ekonomiska, för samtliga aktörer inom radioverk- samheten inklusive konsumenterna. 
 Alternativ två, som enligt direktiven benämns försöksverksam- heten fortsätter ännu en tid, har kommittén benämnt etappvis utveckling av  
 DAB-sändningar. 
  Den främsta anledningen är att 
 24 
  
 SOU 2004:16 
  
 Sammanfattning 
  
 begreppet försökssändningar kan uppfattas som att det råder en osäkerhet om  
 DAB-standardens 
  tekniska egenskaper. Enligt kom- mitténs mening torde det inte längre råda någon osäkerhet om att  
 DAB-standarden 
  har de tekniska förutsättningar som krävs för att distribuera ljudradio och andra tilläggstjänster. Kommittén menar därför att alternativet i stället bör kallas etappvis utveckling av  
 DAB-sändningar. 
  Denna benämning torde ge en anvisning om att handlingsalternativet inte innebär ett beslut om en fast etablering av  
 DAB-standarden 
  som det framtida distributionssystemet för ljudradio och andra tilläggstjänster i Sverige samt att handlingsalternativet för- utsätter ett senare beslut, vilket kan leda till att sändningsverksam- heten utökas alternativt upphör. Alternativ två uppfattas av kom- mittén som ett naturligt val om det inte finns tillräcklig grund varken för bedömningen att  
 FM-sändningarna 
  på sikt kommer att ersättas av  
 DAB-sändningar 
  eller för bedömningen att skälen för att avbryta  
 DAB-sändningarna 
  överväger nyttan av att fortsätta DAB- sändningarna i någon form. Syftet med en etappvis utveckling av  
 DAB-sändningarna 
  bör enligt kommittén vara att sändningsverk- samheten inom en relativt kort tid och till begränsade kostnader skall klarlägga om  
 DAB-standarden 
  har de förutsättningar som krävs för att etableras som det framtida distributionssystemet för ljudradio och andra tilläggstjänster i Sverige. 
 Alternativ tre, upphörande av  
 DAB-sändningar, 
  bör enligt kom- mitténs bedömning väljas om det redan nu finns kunskap om att  
 DAB-standarden 
  inte har de förutsättningar som krävs för att syste- met i framtiden kommer att vara det huvudsakliga distributions- sättet på ljudradions område och ersätta  
 FM-sändningarna. 
  Enligt kommittén kan det också framstå som rationellt att upphöra med  
 DAB-sändningarna 
  för det fall kostnaderna med en fortsatt sänd- ningsverksamhet enligt alternativ två bedöms vara större än den förväntade nyttan med en sådan verksamhet. 
 Analysen av förutsättningarna för och konsekvenserna av den digitala radion enligt de tre alternativen görs utifrån nio olika sak- områden. Dessa områden är sändningsverksamhetens omfattning, programföretagens, tillverkningsindustrins och handelns samt kon- sumenternas intresse av att genomföra respektive alternativ, frekvens- mässiga förutsättningar, regelverket, kostnader och ekonomiska konsekvenser, den tekniska utvecklingen samt mediepolitiska och konsumentpolitiska konsekvenser. 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:16 
  
 Överväganden och förslag 
 I kapitel 8 redovisas kommitténs  
 Överväganden och förslag  
 av- seende den digitala radions framtid 
 .  
 Kommitténs bedömning är att digitaliseringen av ljudradion i Sverige bör fortsätta, eftersom det finns en rad fördelar med att distribution av ljudradio även sker med digital teknik. Digitala standarder utnyttjar ett givet frekvensutrymme mera effektivt än analoga standarder, vilket innebär att fler aktörer kan bedriva ljudradiosändningar och verksamma programföretag kan utöka och bredda sitt nuvarande utbud. Detta skulle möjliggöra en ökad mångfald och ett gynnande av  
 yttrande-, 
  informations- och etableringsfriheten. Genom möjligheten att sända fler kanaler och program ges programföretagen större möjligheter att tillgodose radio- lyssnarnas olika behov och intressen. För public service företagen skulle det innebära ännu bättre möjligheter att uppfylla uppdraget att erbjuda ett mångsidigt utbud som tillgodoser skiftande förut- sättningar och behov hos landets befolkning. En digitalisering torde också, enligt kommittén, bidra till att ljudradions ställning på mass- medieområdet kan bibehållas eller stärkas. 
 Vid en jämförelse mellan olika standarder för distribution av digi- tal ljudradio har  
 DAB-standarden 
  tekniskt sett framstått som den mest överlägsna befintliga standarden. Vilken eller vilka digitala plattformar som lämpligen bör användas vid ett teknikskifte från analog till digital distribution av ljudradio är emellertid enligt kom- mitténs mening svårförutsägbart. Avgörande bör vara t.ex. vilket system som på det mest kostnadseffektiva sättet kan främja radio- lyssnandet i Sverige och tillgodose allmänhetens olika behov av utbud och tillgänglighet i varierande miljöer. Kommittén anser att det för närvarande, i stället för att utse en särskild standard för distribution av digital ljudradio, bör skapas förutsättningar för programföretagen att distribuera ljudradio via olika digitala standarder som i fram- tiden kommer att ha motsvarande täckning som dagens  
 FM-nät, 
  dvs. en god inom- och utomhustäckning samt både portabel och mobil täckning. Public  
 service-bolagen 
  bör enligt kommitténs mening även i framtiden ha en skyldighet att sända med samma täckning som i dag. 
 En avveckling av  
 FM-sändningarna 
  är beroende av en rad olika fak- torer, såsom geografisk täckning för Fernandez digitalradio, antalet sålda digitalradiomottagare, lyssnandet på digitalradio, kostnader för att parallellsända analog och digital radio samt den besparing som en avstängning av de analoga sändningarna skulle medföra. Efter- 
 26 
  
 SOU 2004:16 
  
 Sammanfattning 
  
 som digitalradioutvecklingen fortfarande befinner sig i ett inlednings- skede finns det enligt kommitténs bedömning inte underlag att fastlägga någon bestämd tidpunkt när de analoga ljudradiosänd- ningarna kan upphöra. 
 Kommittén konstaterar att  
 DAB-sändningarna 
  utgör ett viktigt led i utvecklingen av digital distribution av ljudradio. Ett upphöran- de av dessa sändningar, i avvaktan på svar huruvida  
 DAB-standarden 
  kommer att etableras som det huvudsakliga distributionssystemet för ljudradio i Europa, skulle innebära att digitaliseringen av ljud- radion i Sverige försenas under många år. Kommittén anser därför att det bör bedrivas  
 DAB-sändningar 
  i Sverige även fortsättnings- vis. Inledningsvis bör dessa sändningar bedrivas utifrån ett innova- tionsperspektiv, dvs. att sändningsverksamheten skall skapa utrymme för ett mångsidigare och för fler grupper mera tillgängligt utbud för att öka radiomediets attraktivitet. Vid en utvärdering av sändnings- verksamheten, som enligt kommittén bör äga rum år 2008, bör det sedan kunna tas ställning till om det finns möjlighet att gå vidare med ett teknikskifte och inrikta politiken på att ersätta de nuvarande analoga sändningarna med digitala sändningar. 
 Kommittén finner att det för närvarande råder en osäkerhet av- seende möjligheterna för  
 DAB-sändningarna 
  att inom kort tid nå ut till ett större antal radiolyssnare. Till följd av denna osäkerhet samt till de stora kostnader som är förenade med en snabb utbyggnad föreslår kommittén därför att den fortsatta sändningsverksamheten med  
 DAB-standarden 
  skall ske genom att det skapas förutsättning- ar för en etappvis utveckling av DAB. Under den första etappen, som kommittén föreslår bör inledas under år 2005, bör omfattningen av investeringarna i  
 DAB-näten 
  begränsas. Enligt kommitténs me- ning hindrar detta ställningstagande inte programföretagen från att själva ta initiativ till utökade sändningar inom ramen för tillgängligt sändningsutrymme och tillgängliga sändningstillstånd. 
 När det gäller sändningsverksamhetens omfattning under den första etappen av en fortsatt sändningsverksamhet anser kommittén att investeringarna bör begränsas. Kommittén har utgått ifrån att både SR och privata aktörer skall ges möjligheter att bedriva DAB- sändningar under den fortsatta sändningsverksamheten. Public  
 service-företagens 
  respektive de privata aktörernas sändningar bör härvid ha ungefär samma befolkningstäckning under den första etap- pen. Kommittén föreslår att de redan utbyggda  
 DAB-näten 
  utnyttjas för  
 DAB-sändningarna 
  i den första etappen och att sändningarna i vart och ett av näten bör ha cirka 35 procents befolkningstäckning. 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:16 
  
 Detta innebär att sändningar kommer att kunna bedrivas i  
 Stockholms-, 
  Göteborgs- och Malmöområdena samt Luleåregionen. Efter den första etappen anser kommittén att frågan om att tillskjuta ytterligare medel för att utöka  
 DAB-sändningarna 
  bör ställas i rela- tion till graden av efterfrågan bland konsumenterna att ta del av sänd- ningarna. Under den etappvisa utvecklingen av  
 DAB-sändningarna 
  bör dock, enligt kommitténs mening, aktörerna på ljudradiomark- naden själva kunna ta initiativ till utökade  
 DAB-sändningar 
  såväl i det regionala som i det nationella  
 DAB-nätet. 
  
 Enligt kommitténs bedömning bör det skapas förutsättningar för ett mångsidigt programutbud under den första etappen av de fort- satta  
 DAB-sändningarna. 
  Kommittén föreslår att SR tilldelas ökade resurser som täcker de merkostnader som är förenade med kom- mitténs förslag till sändningsverksamhet under den första etappen av de fortsatta  
 DAB-sändningarna. 
  Då det ännu inte skapats någon kommersiell marknad för  
 DAB-sändningar 
  utgår kommittén ifrån att kommersiella aktörers deltagande förutsätter att de ges incita- ment att sända. 
 Beträffande fördelning av kapacitet i sändarnäten gör kommittén bedömningen att SR, under den första etappen av den fortsatta sänd- ningsverksamheten, bör förfoga över hela kapaciteten i det nationella  
 DAB-nätet 
  samt cirka en tredjedel av kapaciteten i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  Övrig kapacitet i det regionala  
 DAB-nätet 
  bör upplåtas till privata aktörer. Sändningar i det nationella DAB- nätet är förhållandevis kostnadskrävande och då det ännu inte skapats någon kommersiell marknad för  
 DAB-sändningarna 
  skulle det an- tagligen behövas relativt omfattande incitament för att de privata aktörerna skulle kunna bedriva sändningar i det nationella DAB- nätet. Kommittén bedömer att det för närvarande inte finns förut- sättningar att föreslå sådana incitament. Övergången till digital sänd- ningsteknik skapar emellertid ett större utrymme för nationella sändningar och kommittén anser att även privata aktörer bör erbjudas möjlighet att utnyttja detta sändningsutrymme. I samband med att de nuvarande sändningstillstånden för public  
 service-bolagen 
  upphör att gälla bör det därför prövas om det finns en kommersiell efter- frågan att bedriva sändningar på den nationella frekvensen. Om det finns ett sådant intresse anser kommittén att tillstånd att bedriva sändningar i det nationella  
 DAB-nätet 
  bör kunna fördelas även till privata aktörer. 
 Vad gäller digitala närradiosändningar anser kommittén att det i framtiden är av största vikt att närradion kan beredas sändnings- 
 28 
  
 SOU 2004:16 
  
 Sammanfattning 
  
 utrymme av minst samma omfattning som närradion förfogar över i de analoga sändningarna i dag. Kommittén bedömer dock att det för närvarande finns varken ekonomiska eller tekniska lösningar för närradions deltagande i  
 DAB-sändningarna. 
  
 Kommittén föreslår att public  
 service-företagen 
  även fortsätt- ningsvis bör meddelas sändningstillstånd för både nationella och regionala  
 DAB-sändningar. 
  Till privata aktörer bör det under den första etappen av de fortsatta  
 DAB-sändningarna 
  erbjudas tillstånd att bedriva såväl regionala som nationella ljudradiosändningar i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  Tillstånden att bedriva digitala ljudradiosändningar bör, för såväl SR som de privata aktörerna, med- delas av regeringen enligt nu gällande bestämmelser. Vid konkurrens om sändningstillstånd mellan privata aktörer bör tillstånden enligt kommitténs förslag fördelas enligt de grundprinciper som gäller för fördelning av tillstånd att bedriva analog lokalradio. Innehav av ett analogt sändningstillstånd i ett visst sändningsområde skall dock inte utgöra hinder för att erhålla ett digitalt sändningstillstånd i samma sändningsområde. Sändningstillstånden till privata aktörer bör fördelas i ett öppet ansökningsförfarande. 
 För public  
 service-företagen 
  bör tillståndsperiodernas längd enligt kommitténs mening vara lika lång både för de analoga och de digitala sändningarna. Frågan om tillståndsperiodernas längd bör överlämnas till kommittén för radio och TV i allmänhetens tjänst (Ku 2003:01) att ta ställning till. För de privata programföretagen föreslår kom- mittén att tillstånden för  
 DAB-sändningar 
  bör meddelas för en tid av åtta år. Den första perioden bör räknas från och med den 1 januari 2005, även om sändningsverksamheten påbörjas senare. 
 De incitament, som enligt kommitténs mening bör skapas för att underlätta driften av lokala digitala ljudradiosändningar, föreslås utgöras av möjligheter för innehavare av tillstånd att sända analog lokalradio att få lättnader för de analoga tillstånden i form av sänkta koncessionsavgifter eller sänkta krav på skyldighet att sända viss mängd eget material och program med lokal anknytning. Incita- menten bör riktas till alla tillståndshavare för analog lokalradio och syfta till att befrämja mångfalden i både de analoga och de digitala ljudradiosändningarna. Den modell för incitament som kommittén förordar bygger på att befintliga tillståndshavare skall få möjlighet att verka under lika och konkurrensneutrala villkor. Modellen utgår från att en tillståndshavare som erhållit sitt sändningstillstånd före den 1 juli 2001 skall kunna erhålla lättnader av koncessionsavgifterna om tillståndshavaren erhåller tillstånd att bedriva  
 DAB-sändningar. 
  
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:16 
  
 På motsvarande sätt skall tillståndshavare som erhållit sändnings- tillstånd efter den 1 juli 2001 kunna erhålla lättnader avseende villkor för sändningars innehåll i sin analoga sändningsverksamhet. Beträf- fande koncessionsavgifter föreslår kommittén att koncessionsavgif- ten för ett tillstånd att sända analog lokalradio som förenats med motsvarande villkor om sändningars innehåll som framgår av ett tillstånd att bedriva digitala ljudradiosändningar bör bestå av dels en fast del på 40 000 kr med viss indexuppräkning, dels en rörlig del. Den rörliga delen skall vara beroende av de intäkter som utgör vederlag till programföretaget för att de sänder annonser i den analoga sändningsverksamheten och bör enligt kommitténs mening tas ut med fyra procent av intäkterna. 
 De fortsatta  
 DAB-sändningarna 
  bör enligt kommittén utvärderas år 2008. Vid denna utvärdering bör det prövas huruvida steg skall tas från ett innovationsperspektiv; att möjliggöra ett mångsidigare och för fler grupper mera tillgängligt utbud för att öka radiomediets attraktivitet, till ett teknikskiftesperspektiv; att inrikta politiken på att ersätta de nuvarande analoga sändningarna med digitala sänd- ningar. Om man vid utvärderingen kommer fram till att den fortsatta sändningsverksamheten skall bedrivas ur ett teknikskiftesperspektiv blir det aktuellt att ta ställning till ett flertal frågor, bl.a. i vilken takt  
 DAB-näten 
  bör byggas ut och  
 FM-näten 
  avvecklas, huruvida lagstiftningen på ljudradions område bör utformas teknikneutralt, vilken myndighet som bör meddela tillstånd att bedriva lokala digi- tala ljudradiosändningar och förutsättningarna för tillståndsgivning till en särskild multiplexoperatör. Ytterligare frågor som blir aktuella är att utreda hur närradion vid en avveckling av  
 FM-sändningarna 
  kan garanteras ett digitalt sändningsutrymme av minst samma omfatt- ning som i dag, att pröva de villkor som ställts upp för privata aktörers digitalradiosändningar samt pröva om det finns ett kommersiellt intresse hos kommersiella aktörer att bedriva ljudradiosändningar i det nationella  
 DAB-nätet. 
  
 Det bör vid utvärderingen även utredas om det finns möjligheter att inom ramen för miljöbalken eller plan- och bygglagen åstad- komma en samlad bedömning och prövning vid utbyggnad av mast- system för elektronisk kommunikation. 
 30 
  
 SOU 2004:16 
  
 Sammanfattning 
  
 Konsekvenser 
 I kapitel 9 redogörs för konsekvenserna av kommitténs förslag. Beträffande de ekonomiska konsekvenserna innebär kommitténs förslag att SR bör anvisas ytterligare medel för att kunna bedriva  
 DAB-sändningar 
  både i det nationella och det regionala  
 DAB-nätet. 
  Under den första etappen av den fortsatta sändningsverksamheten anser kommittén att de utökade resurserna bör motsvara SR:s kost- nader för utnyttjande av hela kapaciteten i det nationella  
 DAB-nätet 
  och i medeltal en tredjedel av kapaciteten i det regionalt nedbrytbara nätet. Kostnaderna bör enligt kommittén beräknas utifrån antagan- det att SR:s sändningar i respektive nät skall ha cirka 35 procents befolkningstäckning. Utifrån kommitténs förslag på sändnings- verksamhet under den första etappen kan SR:s distributionskostna- der beräknas uppgå till cirka 25 mnkr inklusive mervärdesskatt per år. Kommittén föreslår således att SR inom ramen för de samlade tilldelade medlen anvisas 25 mnkr inklusive mervärdesskatt per år för distribution av digitalradio. I förhållande till de resurser SR använt under respektive år 2002 och 2003 för att täcka distributions- kostnaderna för  
 DAB-sändningarna 
  bör SR alltså anvisas ytterligare 14 mnkr per år. Kommittén anser att den utökade kostnaden skall finansieras genom en höjning av  
 TV-avgiften 
  med cirka 4 kr per år. Kommitténs förslag om sänkta koncessionsavgifter, som ett incita- ment för att underlätta för privata aktörer att bedriva  
 DAB-sänd- 
  ningar, kan komma att innebära en intäktsminskning för staten på cirka  
 60–65 
  mnkr per år. Kommitténs förslag om en ny koncessions- avgift med en fast del på 40 000 kr samt en rörlig del på fyra procent av programföretagets annonsintäkter medför emellertid att statens intäktsbortfall kan beräknas till maximalt cirka 50 mnkr per år under den första etappen av den fortsatta sändningsverksamheten. 
 31 
 Summary 
 The Committees terms of reference 
 The terms of reference for this Committee – the Digital Radio Committee – have been to make an overall analysis of the future conditions for digital radio and to come to a decision about the future of digital radio. The assignment constitutes a continuation of the work of a special inquiry, which was described in the interim report  
 Digital Radio. Kartläggning och analys (Digital Radio. Survey and analysis –  
 SOU 2002:38). The interim report prompted a num- ber of questions and the government has instructed the Committee, on the basis of these questions, to make an overall analysis of the future prospects of digital radio by assessing the financial viability, developments in various broadcasting techniques and the interest among various players. The Committee has also been instructed to come to a decision about the future of digital radio in Sweden by advocating one of the following; that digital terrestrial radio be introduced on a larger scale, that the trials with digital radio be continued for a further period or that the digital broadcasts cease. 
 Nichols 
  
 In chapter 1  
 The Interim report and referral bodies  
 a summary is given of the information in the interim report concerning a number of areas and the views of the referral bodies on this information. 
  
 In chapter 2  
 Regulatory code relating to radio  
 an account is given of legislation and other regulations concerning radio broadcasting, including licensing for both analogue and digital broadcasting techno- logies. The views of the referral bodies on the interim report in Burns respect are also reported here. 
  
 33 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:16 
  
 Supplementary information 
 Chapter 3  
 Supplementary Information  
 follows up developments in the areas covered in chapter 1, which are of fundamental impor- tance for the analysis of conditions for digital radio in Sweden. Davis from information about the analogue radio market and radio listening and other media use a description is given of develop- ments in various technologies for distribution of digital radio, frequency planning, DAB receivers, digital radio broadcasts in Sweden since 2002, developments in other countries and positions taken by the industry. 
 Eureka 147 DAB is the standard for digital terrestrial radio which is most established in Europe. The European Broadcasting Union has recommended DAB as the European standard and broad- casting using the DAB standard is in progress in several European countries. As regards developments in the Nordic countries Sveriges Radio AB (SR) has Hernandez broadcasts in the national DAB multiplex in 2002 and 2003. The broadcasts have covered about 35 percent of the population. In autumn 2003 SR adopted a new digital strategy and since autumn 2003 SR has broadcast seven digital channels, most of which were unique as regards digital selection. In Denmark DAB broadcasts have covered 80 percent of the popu- lation since spring 2003 and the degree of coverage is expected to reach 100 percent on 1 April 2004. DR has broadcast eight national channels in DAB in 2003. In Norway as well DAB broadcasts have been increased recently. Finland is, however, waiting before making further investments in the DAB standard until it has achieved greater international penetration. 
 As regards the developments for DAB receivers it can be noted that several new models have Newton spring 2002, sta- tionary, portable as well as mobile, and the prices of receivers have fallen from previously high levels. In the United Kingdom sales of receivers have increased. Up to October 2003 about 200,000 DAB receivers had Ellis sold in the United Kingdom and according to information from the DRDB (Digital Radio Development Bureau) about 100,000 DAB receivers Brooks sold there in December 2003. The problem of low sales figures for DAB receivers in Europe has, however, by and large continued even in 2003. 
 One reason put forward as an explanation for the weak penetra- tion of the DAB standard in Europe as yet is that neither govern- ments nor players in the radio industry have decided that DAB is 
 34 
  
 SOU 2004:16 
  
 Summary 
  
 to be the future distribution technology for digital radio. Another reason is the lack of availability of cheap DAB receivers in the market. In France, for example, a government commission has stated that the future for radio lies in creating a situation where different digital technologies, such as DAB, satellite radio, mobile telephony and mobile Internet are used together. In the United Kingdom, however,  
 co-operation 
  between all the players involved has meant that both the BBC and commercial broadcasters offer DAB services. They provide a large range of digital channels and the degree of coverage for the broadcasts is successively increasing. The range of DAB receivers in the United Kingdom also increased in 2003 and the receivers are Zamora large chainstores around the country. 
 Apart from DAB there are other standards that can be used to distribute digital radio, including the Internet and  
 DVB-T. 
  The problem Ruiz standards is that they have not Roberts for mobile coverage. Within the DVB organisation development work has Walker out in recent years with the aim of creating a new standard to enable mobile coverage. The standard is called DVB- H (Digital Video  
 Broadcasting-Handheld) 
  and it is based on the  
 DVB-T-standard. 
  Its technical standard is expected to be established around the turn of the year 2003/2004 and it should be ready for commercial broadcasts in January 2005. In Finland test transmissions using the  
 DVB-H-standard 
  in a new fourth digital network will be started in 2004. 
 In Sweden the players involved in radio have given their support to further investments in the DAB standard. SR and Radioutgivare- föreningen (the Association of Radio Publishers – RU) have put forward Meyer the DAB networks and phasing out the FM networks. Their proposal is described in chapters 3 and 4. 
 Costs of DAB broadcasts 
 A description is given in chapter 4 on the  
 costs of DAB broadcasts etc.  
 To start with, a description is given of the interim reports infor- mation concerning costs and the referral bodies views on this infor- mation. After this the supplementary information gathered by the Committee is presented. The cost calculations assume that the two  
 co-ordinated 
  and partly developed DAB networks in Sweden are to be initially used by both SR and commercial players. SR has presented three different alternatives for developing the DAB 
 35 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:16 
  
 networks and phasing out the FM networks  
 (FM1–FM4; 
 P1–P4), 
  while RU has presented a proposal and commented on SRs three alternatives. Chapter 4 reports the costs that would arise for developing the two existing DAB networks and phasing out the four FM networks, on the basis of all three of SRs alternatives. The various alternatives differ from each other as regards the rate of development and  
 phase-out 
  for the networks. In chapter 4 an example is also given of distribution costs for commercial players if they were to start DAB broadcasts. 
 SRs alternative 2 is the one of the three alternatives that is closest to RUs proposal, see table 4.17, chapter 4. The alternative implies that the national DAB network should be developed with a popu- lation coverage of 88 percent in 2005, 90 percent in 2012, 95 percent in 2015 and 99 percent in 2018. According to this alternative, the regional network is to be developed with population coverage of 75 percent in 2005, 80 percent in 2012, 86 percent in 2015 and 99 percent in 2020. The alternative is also based on a continual  
 phase-out 
  of the analogue FM networks; FM2 in January 2012, FM1 in January 2015, FM3 in January 2018 and FM4 in January 2020. RUs proposal implies that the regional multiplex is to be developed with a population coverage of 75 percent in 2005, 80 percent in 2007 and with at least 85 percent in 2013. RUs proposal also assumes that the analogue FM broadcasts can be phased Sanford 2020. As regards alternative 2, SRs increased distribution costs, compared with the distribution costs for the analogue FM broad- casts in 2002 are estimated to be about one billion including value Waters including 2019. This assumes, however, full cost recovery in both DAB networks. Otherwise the costs will increase further. 
 Financial conditions for development of Swedish radio 
  
 The  
 financial conditions for development of Swedish radio  
 are presen- ted in chapter 5. The financial situation of public service companies, the commercial radio industry and local radio, which was presented in the interim report, Lee and large unchanged in 2003. The public service companies are in a licence period that started on 1 January 2002 and extends until the end of 2005. During this period the companies financial conditions will remain the same. Hence it is difficult to address SRs and URs financial conditions 
  
 36 
  
 SOU 2004:16 
  
 Summary 
  
 for investing in digital radio without at the same time taking into consideration the full range of the public service companies activi- ties. The costs of DAB broadcasts are great and a shift in techno- logy from FM to DAB can be counted on to continue for a long period. The costs for double broadcasting can thus be expected to reach considerable amounts. 
 As regards commercial local radio, several commentators consider that a successful technology shift from FM to DAB assumes diver- sified programming and that at all events the commercial radio industry starts DAB broadcasts as soon as possible, alongside those of the public service companies. RU has, however, reported to the Committee that the commercial radio companies are in a difficult financial situation. Miles all to the radio companies that were granted broadcasting licences on the basis of the now repealed Local Radio Act. RU is of the opinion that a change must be made in the concession fees so that these broadcasters Scott be able to start DAB broadcasts. 
 As far as community radio is concerned the possibilities of contri- buting the investments needed to start digital radio are very small, since community radio has limited resources in general. The situa- tion for the commercial radio industry and community radio is, thus, that both operate under such financial conditions that they have difficulties in financing investments in new technology. 
 Media policy and consumer policy aspects 
  
 Chapter 6 presents the  
 media policy and consumer policy aspects  
 of digital radio broadcasts. It is noted that the goal for the govern- ment investments in the media field also applies to the choice of new technology. The question Stone advantages of digital broadcasting technology, compared with the analogue technology, also imply media policy advantages for Griffith, broadcasters and the radio as a medium, shall thus be assessed in the light of such considerations as protection of freedom of speech, freedom of infor- mation, freedom of establishment, diversity and availability. The significance for public service shall also be taken into consideration. A transition to digital broadcasting technology means that the radio companies can broadcast more channels and programmes and the consumers can enjoy a greater and wider selection. This makes increased diversity possible and benefits freedom of expression 
  
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:16 
  
 and freedom of information. The public service companies, through the use of digital broadcasting technology, are given the oppor- tunity to fulfil their public service mandate even better and to offer diversified services that meet shifting needs and interests within the countrys population. 
 Digitalisation makes convergence possible between different media and between the media, telecoms and IT sectors. If radio is not digitalised and remains analogue, there is therefore a risk that radio and what it offers will be marginalized. In the light of the great importance of public service radio it is, in the opinion of the Com- mittee, important that the public service companies and other players in the radio industry are given favourable conditions for using new technology to develop and renew their operations. 
 As regards consumers a transition from analogue to digital radio mainly concerns the value added by a greater and wider selection of channels, programmes and services and the costs of replacing ana- logue receivers with digital receivers. According to the Committee, significant factors for Chavez will be prepared to invest in new radio receivers include the programmes and services offered, sound quality, coverage of the broadcasts, information concerning DAB broadcasts and their contents and services, Rodriguez a large selection of  
 user-friendly 
  receivers at reasonable prices. A further factor which, in the opinion of the Committee, will be of impor- tance to consumers willingness to invest is the degree of certainty in predicting that the new technology will in the long run replace FM broadcasts. 
 Approaches to digitalisation of radio in Sweden 
 The analysis of future prospects for and consequences of digital radio is presented in chapter 7  
 Three alternative approaches to digitalisation of radio in Sweden.  
 Under the Committees terms of reference the analysis shall be made on the basis of three alter- natives: the  
 large-scale 
  introduction of digital terrestrial radio, the continuation of trial broadcasts for a while longer or the disconti- nuation of broadcasts. By way of introduction the chapter starts with a description of how the Committee sees the three alterna- tives. 
 As regards alternative one, introduction of DAB broadcasts on a large scale, the Committee believes that this alternative should 
 38 
  
 SOU 2004:16 
  
 Summary 
  
 include a concrete goal that FM broadcasts are to be replaced in the long term by DAB broadcasts. The Committee believes that what is crucial in the choice of alternative one is being able to predict now that the DAB standard, even in the longer term, will contribute to the fulfilment of media policy goals Carpenter conditions for competitive overall solutions, both technical and financial, for all players within radio, including the consumers. 
 Alternative two, which the terms of reference calls continuation of trial broadcasts for a while longer, has Moyer mittee development of DAB broadcasts in stages. The main reason is that the concept trial broadcasts can be understood to mean that there is uncertainty as to the technical properties of the DAB standard. In the opinion of the Committee there should no longer be any uncertainty as to the fact that the DAB standard has the technical capabilities required to distribute radio and other supple- mentary services. The Committee therefore believes that the alter- native should instead be called development of DAB broadcasts in stages. This designation should indicate that the approach does not imply a decision as to the establishment of the DAB standard as the future distribution system for radio and other supplementary services in Sweden and that the approach Nguyen later decision, which may imply that the broadcasting activities are extended or that they cease. Alternative two is understood by the Committee to be a natural choice if there are insufficient grounds either for the assessment that FM broadcasts will in the long term be replaced by DAB broadcasts or for the assessment that the reasons for dis- continuing DAB broadcasts outweigh the benefits of continuing the DAB broadcasts in some form. The purpose of developing DAB broadcasts in stages should be, according to the Committee, that the transmissions, within a relatively short period and at a limited cost, are to clarify Stone DAB standard has the potential required for establishment as the future distribution system for radio and other supplementary services in Sweden. 
 Alternative three, discontinuation of DAB broadcasts, should be chosen according to the Committee if it is already known now that the DAB standard does not have the potential required to be the main future method of distribution in the area of radio and replace FM broadcasts. According to the Committee it may also be rational to discontinue DAB broadcasts in the event that the costs of continued transmissions under alternative two are estimated to be greater than their expected benefit. 
 39 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:16 
  
 The analysis of the future prospects for and consequences of digital radio according to the three alternatives is made on the basis of nine different subject Valdez. Solomon areas are the scope of the transmissions, the broadcasters, manufacturing industrys, retailers and consumers interest in implementing the respective alternatives, frequency considerations, the regulatory code, costs and financial consequences, technical developments and media policy and consumer policy consequences. 
 Considerations and proposals 
 Chapter 8 presents the Committees  
 Considerations and proposals  
 concerning the future of digital radio. The assessment of the Com- mittee is that digitalisation of radio in Sweden should continue, since there are a number of advantages to distributing radio also using digital technology. Digital standards utilise a given frequency space more effectively than analogue standards, which implies that more players can broadcast radio and active broadcasters can increase and broaden their present services. This would make increased variety possible and benefit freedom of expression, information and establishment. The possibility of broadcasting more channels and programmes gives the broadcasters greater scope to meet the various needs and interests of radio listeners. For the public service companies it would entail even better opportunities to satisfy the requirement to offer varied services that provide for changing con- ditions and needs among the countrys population. Digitalisation would probably, according to the Committee, also contribute to ensuring that the position of radio in the mass media field can be retained or strengthened. 
 In a comparison between different standards for distribution of digital radio the DAB standard has stood out as being the superior existing standard in terms of technology. However, in the opinion of the Committee it is difficult to foresee which platform or plat- forms should be used in a technology shift from analogue to digital distribution of radio. A deciding factor should be which system can most  
 cost-effectively 
  promote radio listening in Sweden and satisfy the various requirements of the public as regards selection and availa- bility in different environments. The Committee considers that at present, instead of designating one standard for distribution of digital radio, the conditions should be created for broadcasters to 
 40 
  
 SOU 2004:16 
  
 Summary 
  
 distribute radio via various digital standards which in the future will have a corresponding coverage to todays FM networks, i.e. good indoor and outdoor coverage as well as both portable and mobile coverage. In the opinion of the Committee the public service com- panies also in the future should be obliged to broadcast with the same coverage as at present. 
 Phasing out FM broadcasts is dependent on a number of different factors, such as geographical coverage for terrestrial digital radio, the number of digital radio receivers sold, digital radio listening, costs of parallel analogue and digital radio transmissions and the savings that a closedown of analogue broadcasts would entail. Since digital radio is still at an introductory stage, the Committee believes there is no basis on which to determine a definite date when ana- logue radio broadcasts can cease. 
 The Committee notes that DAB broadcasts constitute an im- portant link in the development of digital distribution of radio. A cessation of these broadcasts, pending the outcome of whether the DAB standard will be established as the main distribution system for radio in Europe, would mean many years delay of digitalisation of radio in Sweden. Therefore the Committee thinks that DAB broadcasts should continue in Sweden. To start Ruiz broadcasts should take place from the perspective of innovation, i.e., the broad- casts should create scope for more diversity and better accessibility to more groups, in order to increase the attractiveness of the radio medium. When evaluating the broadcasts, which according to the Committee should be done in 2008, it should be possible to then decide if it is possible to go further with a technology shift and direct policy towards replacing the present analogue broadcasts with digital broadcasts. 
 The Committee finds that at present there is uncertainty concer- ning the possibilities of DAB broadcasts to reach a larger number of radio listeners within a short period. As a consequence of this uncertainty, Leonard substantial costs associated with rapid development, the Committee therefore proposes that continued broadcasting using the DAB standard should take place through creating conditions for development of DAB by stages. In the first stage, which the Committee proposes be started in 2005, the scope of investments in the DAB networks should be restricted. In the opinion of the Committee this decision does not prevent the broadcasters from themselves taking the initiative of increasing 
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:16 
  
 Ellis the framework of available broadcasting space and available broadcasting licences. 
 As regards the extent of transmissions in the first stage of con- tinued broadcasting the Committee considers that the investments should be restricted. The Committee has assumed that both SR and commercial players are to be given the opportunity to offer DAB services during the continued transmissions. In this, the public service companies and the commercial players should have approxi- mately the same population coverage during the first stage. The Committee proposes that the DAB networks already set up be used for DAB broadcasts in the first stage and that the broadcasts in each of the networks should have about 35 percent population coverage. This implies that it will be possible to broadcast in the Stockholm, Gothenburg and Malmö areas as well as the Luleå region. After the first stage the Committee considers that the question of putting up further funds for increasing the DAB broadcasts should be put in relation to the degree of consumer demand for the broad- casts. However, during the stage by stage development of the DAB broadcasts the players in the radio market, in the opinion of the Committee, Nelson be able to initiate increased DAB broadcasts both in the regional and the national DAB network. 
 The Committees assessment is that conditions should be created for diversified programming in the first stage of the continued DAB transmissions. The Committee proposes that SR be allocated in- creased resources to cover the added costs associated with the Committees proposed broadcasting in the first stage of the continued DAB transmissions. As no commercial market Johnson for DAB broadcasts, the Committee assumes that the participation of commercial players Barton the provision of incentives to broadcast. 
 As regards the allocation of capacity in the broadcasting networks, the Committees assessment is that SR, during the first stage of the continued transmissions, should have the entire capacity of the national DAB network at its disposal, Rodriguez about one third of the capacity of the regionally divisible DAB network. Other capa- city in the regional DAB network should be let to commercial players. Broadcasts in the national DAB network are Harris and as no commercial market for DAB broadcasts has as yet Carter, relatively extensive incentives would probably be needed to induce the commercial players to broadcast in the national DAB network. The Committees assessment is that at present it is 
 42 
  
 SOU 2004:16 
  
 Summary 
  
 not possible to propose such incentives. The transition to digital broadcasting technology, however, Reed greater scope for national broadcasts and the Committee considers that commercial players should also be offered the opportunity to use this broad- casting space. In connection with the expiry of the present Mosley licences for the public service companies consideration should therefore be given to Mason is a commercial demand for broadcasting on the national frequency. If such an interest exists the Committee believes that it should also be possible to grant licences to broadcast in the national DAB network to com- mercial players. 
 As regards digital community radio broadcasts, the Committee considers that in the future it will be of the greatest importance that community radio can be provided with broadcasting space of at least the same proportions as community radio has at its disposal in the present analogue transmissions. The Committees assessment, however, is that at present there are neither financial nor technical solutions for the participation of community radio in the DAB broadcasts. 
 The Committee proposes that the public service companies should continue even in the future to be granted broadcasting licences for both national and regional DAB broadcasts. In the first stage of the continued DAB transmissions, licences should be offered to com- mercial players to make both regional and national radio broadcasts in the regionally divisible DAB network. Licences to make digital radio broadcasts should, both for SR and the commercial players, be issued by the government under the present regulations. In the event of competition between commercial players for broadcasting licences, the Committee proposes that the licences be allocated in accordance with the basic principles applicable for allocation of licences to make analogue local radio broadcasts. Holding an ana- logue broadcasting licence in a certain broadcasting area shall not, however, constitute an obstacle to receiving a digital broadcasting licence in the same broadcasting area. The broadcasting licences to commercial players should be allocated in an open application pro- Carr. 
 The licence period for public service companies in the opinion of the Committee should be the same both for the analogue and the digital broadcasts. The question of the licence periods Lowe be referred to the Committee for radio and television in the public service (Ku 2003:01) for a decision. For the commercial 
 43 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:16 
  
 broadcasters the Committee proposes that the licences for DAB broadcasts should be issued for a period of eight years. The first period should be counted from 1 January 2005 inclusive, even if the transmissions are started at a later date. 
 It is proposed that the incentives, which in the opinion of the Committee should be created to facilitate the operation of local digital radio broadcasts, consist of the possibility for the licence holders for analogue local radio broadcasts to enjoy less stringent requirements in the form of reduced concession fees or reduced obligations to broadcast a certain amount of own material and pro- grammes with a local connection. The incentives should be directed at all  
 licence-holders 
  for analogue local radio and aim to promote diversity of both the analogue and the digital radio broadcasts. The model for incentives advocated by the Committee is based on the existing  
 West 
  being given the opportunity to operate under conditions that are equal and do not affect competition. The model implies that a  
 licence-holder 
  who was granted a broadcasting licence before 1 July 2001 shall be able to obtain relief from the concession fees if the  
 licence-holder 
  is granted a licence for DAB broadcasts. Correspondingly,  
 licence-holders 
  who have received a broadcasting licence after 1 July 2001 shall be able to obtain relief with regard to the conditions applicable to the content of their analogue broadcasts. As regards concession fees, the Committee proposes that the concession fee for a licence to broadcast analogue local radio that is associated with corresponding conditions concer- ning the contents of broadcasts as stated in a licence to carry on digital radio broadcasts, should consist of a fixed component of SEK 40,000 with certain indexation, and a variable component. The variable component shall be dependent on the revenue that con- Velez payment to the broadcaster for broadcasting advertisements in its analogue programmes and in the opinion of the Committee should be payable at the rate of four percent of the revenue. 
 The continued DAB transmissions should be Blackburn in 2008 according to the Committee. Hernandez evaluation should examine Murphy step is to be taken from the perspective of innovation; to enable programming that is more diverse and more available to a greater number of groups in order to increase the attractiveness of the radio medium, to a technology shift perspective; to direct policy towards replacing the present analogue broadcasts by digital broadcasts. If the evaluation concludes that the continued transmissions should be based on the technology shift perspective a decision must be 
 44 
  
 SOU 2004:16 
  
 Summary 
  
 made on several questions, including the rate at which the DAB networks should be developed and the FM networks phased Mcknight, Stone legislation relating to radio should be neutrally formulated in terms of technology, which authority should issue licences for local digital radio broadcasts and the conditions for licensing of special multiplex operators. Morales that will be of immediate interest will be investigating how community radio can be guaranteed digital broadcasting space of at least the same proportions as at present when FM broadcasts are being phased out, examining the conditions set up for commercial players digital radio broadcasts and examining Mason is a commercial interest among commercial players to broadcast radio in the national DAB network. 
 The evaluation should also examine the possibilities of achieving an integrated assessment and examination for the building of a mast system for electronic communication within the framework of the Environmental Code or the Planning and Building Act. 
 Consequences 
 The consequences of the Committees proposals are presented in Chapter 9. As regards the economic consequences the Committees proposal implies that SR should be allocated further funds to be able to carry out DAB broadcasts both in the national and regional DAB networks. During the first stage of the continued trans- missions the Committee considers that the increased resources should be equivalent to SRs costs for utilising the entire capacity of the national DAB network and on average a third of the capacity in the regionally divisible network. The costs should, according to the Committee, be calculated on the basis of the assumption that SRs broadcasts in the respective network will have about 35 percent population coverage. On the basis of the Committees proposal for broadcasting during the first stage, SRs distribution costs are calculated to be about SEK 25 million in- cluding value Osborne per year for distribution of digital radio. In relation to the resources SR has used in 2002 and 2003 respectively to cover distribution costs for DAB broadcasts, SR should be allocated a further SEK 14 million per year. The Committee con- siders that the increased cost should be financed by means of an increase in the television licence charge of about SEK 4 per year. 
 45 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:16 
  
 The Committees proposal for reduced concession fees as an incen- tive to facilitate for commercial players to carry on DAB broadcasts may imply a fall in revenue for the state of about SEK  
 60–65 
  million per year. The Committees proposal for a new concession fee with a fixed component of SEK 40,000 and a variable component of four percent of the broadcasters advertising revenue White, however, that the states revenue losses can be calculated to be a maximum of about SEK 50 million per year during the first stage of the con- tinued transmissions. 
 46 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844)  
 dels  
 att det i 3 kap. 2 § skall införas en ny punkt, punkt 19, och att det 13 kap. 1 a § skall införas en ny punkt, punkt 6, av följande 
 lydelse, 
  
 dels  
 att 5 kap. 5 § och 13 §, 9 kap. 11 § samt 10 kap. 9 § skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas fyra nya bestämmelser, 5 kap. 11 a §, 11 b §, 11 c §, och 18 a §, av följande lydelse, 
  
 dels  
 att punkt 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (2001:272) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 kap. 
 2 § 
 1 
  
 Villkor för sändningstillstånd får även avse skyldighet att 
 1. sända program till hela landet eller till en viss del av landet, 2. sända under en viss minsta tid, 
 3. samtidigt sända ett visst minsta antal program i varje område, 4. bereda utrymme för sändningar som är särskilt anpassade för 
 syn- eller hörselskadade enligt 2 kap. 1 § andra stycket, 
 5. utforma sändningar på ett sådant sätt att de blir tillgängliga för funktionshindrade, 
 6. bereda utrymme för sändningar som sker med stöd av tillstånd av regeringen, 
 7. använda en viss sändningsteknik samt samverka med andra tillståndshavare i tekniska frågor, 
  
 1  
 Senaste lydelse 1998:1713 
 47 
  
 5 kap. 
  
 5 § 
  
 2 
  
 Ett tillstånd att sända lokalradio innebär rätt att bedriva sådana sändningar som kan tas emot med god hörbarhet inom det sändnings- område som anges i tillståndet. 
  
 Sändningstillståndet får förenas Sändningstillståndet får förenas med villkor enligt 10 och 11 §§. med villkor enligt 10, 11,  
  
 11 a 
  
 och 11 b  
  
 §§. 
  
 11 a § 
  
 Radio- och  
  
 TV-verket 
  
  skall för- ena ett tillstånd att sända lokal- 
  
 2  
  
 Senaste lydelse 2001:272 
  
 48 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:16 
  
 8. 
  
 använda vissa radiosändare, 
  
 9. 
  
 ta hänsyn till ljudradions och televisionens särskilda genom- slagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen, 
  
 10. 
  
 iaktta bestämmelsen i 6 kap. 3 § första stycket om berikti- gande även i fråga om ljudradion, 
  
 11. 
  
 sända genmälen, 
  
 12. 
  
 i programverksamheten respektera den enskildes privatliv, 
  
 13. 
  
 sända ett mångsidigt programutbud, 
  
 14. 
  
 regionalt sända och producera program, 
  
 15. 
  
 kostnadsfritt sända meddelanden som är av vikt för allmän- heten om en myndighet begär det, 
  
 16. 
  
 till Granskningsnämnden för radio och TV lämna uppgifter som är nödvändiga för nämndens bedömning om sända program stämmer överens med de villkor som har meddelats enligt denna lag, 
  
 17. 
  
 utforma sändningarna på ett sådant sätt att de inte endast kan tas emot av en begränsad del av allmänheten i sändningsområdet, och 
  
 18. 
  
 utarbeta en beredskapsplan för verksamheten under höjd bered- skap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred samt lämna planen till regeringen och till den myndighet som regeringen bestämmer. 
  
 19. 
  
 sända eget material och pro- gram med lokal anknytning. Med eget material avses program som har tillkommit enbart för den egna verksamheten och som bearbetats redaktionellt. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Författningsförslag 
  
 radio med villkor om skyldighet att sända eget material och pro- gram med lokal anknytning i den omfattning som gäller för ett till- stånd att bedriva lokala digitala ljudradiosändningar, om 
  
 1. 
  
 tillståndshavaren som inne- har tillstånden begär det, 
  
 2. 
  
 tillståndshavaren påbörjat sändningsverksamhet med stöd av tillståndet att bedriva lokala digi- tala ljudradiosändningar, 
  
 3. 
  
 de digitala sändningarna har god geografisk täckning, och 
  
 4. 
  
 samma villkor inte redan för- enats med ett annat tillstånd att sända lokalradio. 
  
 Som sändningsverksamhet anses inte provsändning i ringa omfatt- ning. 
 11 b § 
 Radio- och  
 TV-verket 
  skall för- ena tillstånd att sända lokalradio med villkor om skyldighet att sända eget material och program med lokal anknytning i den om- fattning som gäller för ett tillstånd att bedriva digitala ljudradio- sändningar till hela landet, om 
  
 1. 
  
 tillståndshavaren begär det, 
  
 2. 
  
 tillståndshavaren påbörjat sändningsverksamhet med stöd av tillståndet att bedriva digitala ljudradiosändningar, och 
  
 3. 
  
 de digitala sändningarna har god geografisk täckning i den region där sändningarna med stöd av tillståndet att sända lokalradio bedrivs. 
  
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:16 
  
 Som sändningsverksamhet anses inte provsändning i ringa omfatt- ning. 
 11 c § 
 Villkor som förenats med ett tillstånd att sända lokalradio enligt 11 a § eller 11 b § skall tillämpas i stället för motsvarande villkor som annars gäller för tillståndet. 
 Med eget material avses pro- gram som har tillkommit enbart för den egna verksamheten och som bearbetats redaktionellt. Den verksamhet som bedrivs med stöd av tillståndet att sända lokalradio skall därvid anses skild från den verksamhet som bedrivs med stöd av tillståndet att bedriva digitala ljudradiosändningar. 
 13 § 
 3 
  
 Om en tillståndshavare senast sex månader före tillståndsperio- dens utgång begär förlängning av sitt sändningstillstånd skall detta förlängas med ytterligare en tillståndsperiod, om inte 
 1. det finns grund för återkallelse av tillståndet enligt 11 kap., 
  
 2. tillståndshavaren väsentligen 
  
 2. tillståndshavaren väsentligen 
  
 brutit mot villkor som enligt 10 
  
 brutit mot villkor som enligt 10, 
  
 eller 11 § förenats med sänd- 
  
 11,  
 11 a eller 11 b  
 § förenats med 
  
 ningstillståndet, 
  
 sändningstillståndet. 
  
 3. tillståndshavaren väsentligen brutit mot bestämmelsen om eget material i 6 kap. 7 a § och det inte finns särskilda skäl för att till- ståndet skall förlängas. 
 Ett tillstånd skall inte heller förlängas om förändringar i tekniken eller i användningen av radiofrekvenser på grund av internationella överenskommelser som Sverige anslutit sig till medför att ett nytt tillstånd med samma villkor inte skulle meddelas. 
  
 3  
 Senaste lydelse2001:272 
 50 
  
 Den som fått tillstånd att sända lokalradio skall årligen till Granskningsnämnden för radio och TV redovisa hur de skyldig- heter som avses i 5 kap. 11 § första stycket 2 och 3  
  
 samt 11 a och 11 b §§  
  
 har uppfyllts. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Författningsförslag 
  
 Om Radio- och  
 TV-verket 
  inte avser att medge förlängning skall verket, senast fyra månader före tillståndsperiodens utgång, med- dela tillståndshavaren att tillståndet inte kommer att förlängas. 
 Som tillståndshavare i denna bestämmelse skall anses också den vars sändningsområde efter ändrad indelning enligt 14 § genomgått endast sådana förändringar att sändningsområdet framstår som väsentligen detsamma som före den ändrade indelningen. 
 18 a § 
 Villkor som förenats med ett tillstånd att sända lokalradio enligt 11 a eller 11 b § skall vid tillämp- ningen av denna lag och lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions om- råde anses ha upphört att gälla samma dag som tillståndshavaren inte längre samtidigt innehar de sändningstillstånd som legat till grund för villkoret. 
 9 kap. 
 11 § 
 4  
 Den som fått tillstånd att 
 sända lokalradio skall årligen till Granskningsnämnden för radio och TV redovisa hur de skyldig- heter som avses i 5 kap. 11 § första stycket 2 och 3 har upp- fyllts. 
 10 kap. 
 9 § 
 5 
  
 Den som åsidosätter de bestämmelser som anges i denna para- graf får föreläggas att följa bestämmelserna. Ett föreläggande får förenas med vite. Detta gäller bestämmelser om 
 1. närradiosändningars och 1. närradiosändningars och lokalradiosändningars innehåll lokalradiosändningars innehåll samt skyldighet att i lokalradio samt skyldighet att i lokalradio 
  
 4 
  
 Senaste lydelse 2001:1046 
  
 5 
  
 Senaste lydelse 2001:272 
  
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:16 
  
 sända eget material och program med lokal anknytning (5 kap. 11 § 2 och 3, 6 kap. 6, 7 och 7 a §§), 
 sända eget material och program med lokal anknytning (5 kap. 11 § 2 och 3,  
 11 a och 11 b §§, 
  
 6 kap. 6, 7 och 7 a §§), 
  
 2. 
  
 beteckningar (6 kap. 9 §), 
  
 3. 
  
 sändningsplikt eller skyldighet att tillhandahålla kanal för lokala kabelsändarföretag (8 kap. 1, 2 och 4 §§), 
  
 4. 
  
 skyldighet att lämna vissa upplysningar till Radio- och TV- verket (9 kap.  
  
 4–7 
  §§), 
  
 5. 
  
 skyldighet att lämna inspelning (9 kap. 8 §), 
  
 6. 
  
 skyldighet att lämna upplysning om sändningstider i närradio (9 kap. 9 § första stycket), 
  
 7. 
  
 skyldighet att lämna upplysningar om programinnehåll (9 kap. 9 § andra stycket), 
  
 8. 
  
 varning (6 kap. 2 §), 
  
 9. 
  
 skyldighet att lämna uppgifter till Granskningsnämnden för radio och TV (9 kap. 10 §), eller 
  
 10. 
  
 skyldighet att årligen rapportera till Granskningsnämnden för radio och TV (9 kap. 11 §). 
  
 Föreläggande enligt första stycket 1, 2 och  
 5–10 
  får meddelas av Granskningsnämnden för radio och TV. Föreläggande enligt första stycket  
 3–6 
  får meddelas av Radio- och  
 TV-verket. 
  Föreläggande enligt första stycket 5 och 6 får även meddelas av Konsument- ombudsmannen. 
 13 kap. 
 1 a § 
 6 
  
 Beslut av Radio- och  
 TV-verket 
  om lokalradio får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, om det gäller beslut om att 
  
 1. 
  
 avslå ansökan om tillstånd, 
  
 2. 
  
 inte medge överlåtelse av tillstånd, 
  
 3. 
  
 inte förlänga ett tillstånd, 
  
 4. 
  
 återkalla ett meddelat tillstånd, och 
  
 5. 
  
 någon enligt 5 kap. 14 § tredje stycket skall anses som till- ståndshavare. 
  
 6. 
  
 inte förena tillstånd med vill- kor om sändningars innehåll enligt 5 kap. 11 a eller 11 b §§. 
  
 6  
 Senaste lydelse 2001:272 
 52 
  
 SOU 2004:16 
  
 Författningsförslag 
  
 Mål om överklagande av beslut som avses i första stycket 1 och 4 skall handläggas skyndsamt. 
 Beslut som avses i första stycket  
 Evans 
  gäller omedelbart om inte något annat förordnas. 
 Punkt 3 
 7 
  
 I fråga om sådana sändningar av lokalradio för vilka tillstånd med- delats före den 1 juli 2001 tillämpas de nya bestämmelserna med följande undantag. 
  
 a) 
  
 Bestämmelserna om tillstånd i 8 § första stycket och andra stycket första meningen lokalradiolagen tillämpas till utgången av år 2008. Ett tillstånd skall dock inte förlängas om det finns grund för återkallelse av det. 
  
 b) 
  
 Bestämmelserna om sändningars innehåll i 22 § första stycket samt, såvitt avser brott mot denna paragraf, 30 § lokalradiolagen tillämpas till utgången av år 2008. 
  
 c) 
  
 Tillstånd att sända lokalradio får inte återkallas enligt 11 kap. 5 § första stycket 3 eller 4. I fråga om förvärv av tillstånd som har skett före den 1 juli 2001 tillämpas 28 § andra stycket första mening- en lokalradiolagen i stället för 11 kap. 5 § andra stycket. 
  
 d) 
  
 Bestämmelserna om sanktioner i  
  
 31a–31e 
  §§ lokalradiolagen tillämpas i fråga om sådana sändningar av lokalradio på vilka den lagen är eller har varit tillämplig. 
  
 e) 
  
 Bestämmelserna om överklagande m.m. i 38 och 39 §§ lokal- radiolagen tillämpas i ärenden som väckts hos Granskningsnämn- den för radio och TV eller Radio- och  
  
 TV-verket 
  före den 1 juli 2001. 
 Första stycket punkten b) gäller inte för sändningar som bedrivs av någon som samtidigt innehar tillstånd att till hela landet sända digital ljudradio eller tillstånd att bedriva lokala digitala ljudradio- sändningar enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och  
 TV-lagen. 
  
 7  
 Senaste lydelse 2001:272 
 53 
  
 Koncessionsavgiften för den som enligt 5 kap. radio- och TV- lagen (1996:844) har tillstånd att sända lokalradio  
  
 som inte är förenat med villkor enligt 5 kap. 11 a eller 11 b § radio- och TV- lagen  
  
 utgör 40 000 kr för varje 
  
 Den som enligt 5 kap. radio- och  
  
 TV-lagen 
  
  har tillstånd att sända lokalradio och  
  
 den som har tillstånd att sända lokalradio som är förenat med villkor enligt 5 kap. 11 a eller 11 b § radio- och  
  
 TV-lagen 
  
  (1996:844)  
  
 skall betala koncessionsavgift till staten enligt denna lag. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:16 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1992:72) om koncessions- avgift på televisionens och radions område 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:72) om koncessions- avgift på televisionens och radions område 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas fyra nya bestämmelser, 4 b §, 4 c §, 4 d § och 6 b §, av följande lydelse, 
  
 dels  
 att 1 §, 4 a §, 6 a §, 7 § och 9 § skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att punkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (2001:273) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
 8 
  
 Ett programföretag som enligt 2 kap. 2 § radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) har tillstånd att i hela landet sända  
 TV-program 
  med analog sändningsteknik skall betala koncessionsavgift till staten enligt denna lag under förutsättning att företaget har rätt att sända reklam i sådan sändning och är ensamt om denna rätt här i landet. 
 Den som enligt 5 kap. radio- och  
 TV-lagen 
  har tillstånd att sända lokalradio skall betala kon- cessionsavgift till staten enligt denna lag. 
 4 a § 
 9  
 Koncessionsavgiften för den 
 som enligt 5 kap. radio- och TV- lagen (1996:844) har tillstånd att sända lokalradio utgör 40 000 kr för varje kalenderår under vilket sändningsverksamheten får be- drivas. 
  
 8 
  
 Senaste lydelse 2001:533 
  
 9 
  
 Senaste lydelse 2001:273 
  
 54 
  
 SOU 2004:16 
  
 Författningsförslag 
  
 kalenderår under vilket sänd- ningsverksamheten får bedrivas. 
 Avgiften för varje kalenderår skall justeras med hänsyn till kvoten mellan konsumentprisindex för oktober månad året före det år som avgiften avser och konsumentprisindex för oktober månad 2000. 
 Beloppet avrundas nedåt till närmaste tusental kronor. 
 4 b § 
 Koncessionsavgiften för den som har tillstånd att sända lokalradio som är förenat med villkor enligt 5 kap. 11 a eller 11 b § radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) består av en fast och en rörlig del. 
 4 c § 
 Den fasta delen av koncessions- avgiften som avses i 4 b § uppgår till 40 000 kr för varje kalenderår under vilket sändningsverksam- heten får bedrivas. 
 Avgiften för varje kalenderår skall justeras med hänsyn till kvoten mellan konsumentprisin- dex för oktober månad året före det år som avgiften avser och kon- sumentprisindex för oktober må- nad 2000. 
 Beloppet avrundas nedåt till närmaste tusental kronor. 
 4 d § 
 Den rörliga delen av konces- sionsavgiften som avses i 4 b § beräknas för ett kalenderhalvår i sänder. Den är beroende av de intäkter som utgör vederlag till programföretaget för att det sänder annonser i sändningar som sker 
 55 
  
 Skyldighet att betala avgift för tillstånd att sända lokalradio gäller från och med den dag då sändningar får bedrivas med stöd av tillståndet  
  
 eller avgiftsskyldig- het enligt denna lag inträtt.  
  
 Att avgiften i vissa fall skall betalas dessförinnan framgår av 5 kap. 9 § radio- och  
  
 TV-lagen. 
  
  Lag (2001:273). 
  
 I ett beslut om tillstånd att sända lokalradio  
  
 eller i ett beslut om att förena ett tillstånd att sända lokalradio med villkor enligt 5 kap. 11 a eller 11 b § radio- och  
  
 TV-lagen 
  
  (1996:844)  
  
 skall Radio- och  
  
 TV-verket 
  
  ange den avgift enligt 4 a  
  
 eller 4 b  
  
 § som till- ståndshavaren skall betala under det första kalenderåret. Avgiften skall betalas så snart Radio- och  
  
 TV-verket 
  
  meddelat beslut om avgiften. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:16 
  
 med stöd av tillstånd att sända lokalradio med analog sändnings- teknik. Avgiften tas ut med 4 pro- cent av intäkterna. 
 I intäkter som utgör vederlag för att programföretaget sänder annonser inräknas intäkter som tillförts någon annan, om det fram- går av omständigheterna att de utgör sådant vederlag till program- företaget. 
 Intäkterna skall bestämmas enligt bokföringsmässiga grunder. 
 6 a § 
 10  
 Skyldighet att betala avgift för 
 tillstånd att sända lokalradio gäller från och med den dag då sändningar får bedrivas med stöd av tillståndet. Att avgiften i vissa fall skall betalas dessförinnan framgår av 5 kap. 9 § radio- och  
 TV-lagen. 
  Lag (2001:273). 
 I ett beslut om tillstånd att sända lokalradio skall Radio- och  
 TV-verket 
  ange den avgift enligt 4 a § som tillståndshavaren skall betala under det första kalender- året. Avgiften skall betalas så snart Radio- och  
 TV-verket 
  med- delat beslut om avgiften. 
  
 10  
 Senaste lydelse 2001:273 
 56 
  
 SOU 2004:16 
  
 Författningsförslag 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  skall senast den 31 december varje år fast- ställa det belopp som skall betalas under det följande kalenderåret. Avgiften skall betalas före utgången av januari månad det kalender- år som avgiften avser. 
 6 b § 
 Tillståndshavare för lokalradio som skall erlägga den rörliga delen av koncessionsavgiften skall senast den 15 februari respektive den 15 augusti varje år lämna Radio- och  
 TV-verket 
  de uppgifter som behövs för att fastställa denna del av koncessionsavgiften för föregå- ende halvår. Om sådana uppgifter inte lämnas eller de lämnade upp- gifterna är ofullständiga, får Radio- och  
 TV-verket 
  förelägga företaget vid vite att fullgöra skyldigheten. 
 Radio- och  
 TV-verket 
  meddelar senast den 1 mars respektive den 1 september beslut om det belopp till vilket den rörliga delen av koncessionsavgiften för ljudradio uppgår för föregående halvår. Om tillståndshavaren inte har fullgjort sin uppgiftsskyldighet enligt första stycket första meningen, meddelar Radio- och  
 TV-verket 
  beslut sna- rast möjligt efter det att uppgifts- skyldigheten har fullgjorts. 
 Den rörliga koncessionsav- giften för ljudradio skall betalas senast den 31 mars respektive den 30 september om Radio- och TV- verket har meddelat beslut om avgiften senast under mars res- pektive september månad. I annat 
 57 
 Författningsförslag SOU 2004:16 
 fall skall avgiften betalas så snart Radio- och  
 TV-verket 
  meddelat beslut om avgiften. 
 7 § 
 11 
  
 Räntan skall betalas på koncessionsavgift från förfallodagen. 
  
 Räntesatsen bestäms enligt 6 § räntelagen (1975:635). 
  
 Om Radio- och  
 TV-verket 
  
 Om Radio- och  
 TV-verket 
  
 har fattat beslut om den rörliga 
  
 har fattat beslut om den rörliga 
  
 delen 
  
 av 
  
 koncessionsavgiften 
  
 delen av koncessionsavgiften för 
  
 för television efter utgången av 
  
 television 
  
 eller ljudradio 
  
 efter 
  
 mars 
  
 respektive 
  
 september 
  
 utgången 
  
 av mars 
  
 respektive 
  
 månad, skall ränta ändå betalas 
  
 september 
  
 månad, 
  
 skall 
  
 ränta 
  
 från den 31 mars respektive den 
  
 ändå betalas från den 31 mars 
  
 30 september. 
  
 respektive den 30 september. 
  
 9 § 
 12 
  
 Om det belopp som program- 
  
 Om det belopp som program- 
  
 företaget har betalat för en viss 
  
 företaget har betalat för en viss 
  
 period överstiger 
  
 vad 
  
 företaget 
  
 period överstiger vad företaget 
  
 skall 
  
 betala 
  
 enligt 
  
 3 
  
 eller 4 a § 
  
 skall betala enligt 3, 4 a eller  
 4 b  
 § 
  
 eller enligt beslut av Radio- och 
  
 eller enligt beslut av Radio- och 
  
 TV-verket 
  eller domstol, skall 
  
 TV-verket 
  eller domstol, skall 
  
 det överskjutande beloppet be- 
  
 det överskjutande beloppet be- 
  
 talas tillbaka till företaget. 
  
 talas tillbaka till företaget. 
  
 Ränta skall betalas på belopp som återbetalas. Räntan beräknas efter en räntesats motsvarande den av Riksbanken fastställda referensränta enligt 9 § räntelagen (1975:635) som gällde vid ut- gången av året närmast före det år då återbetalningen äger rum. Radio- och  
 TV-verket 
  beslutar om ränta. 
 Punkt 2 
 13 
  
 I fråga om tillstånd som med- 
  
 I fråga om tillstånd som med- 
  
 delats före den 1 juli 2001 gäller 
  
 delats före den 1 juli 2001  
 och 
  
 15–17 
  och  
 32–37 
  §§ i den upp- 
  
 som inte är förenade med villkor 
  
 hävda lokalradiolagen (1993:120) 
  
 enligt 5 kap. 11 a eller 11 b § 
  
 i stället för bestämmelserna i 
  
 radio- och  
 TV-lagen 
 gäller  
  
 15–17 
  
 denna lag. 
  
 och  
 32–37 
  §§ i den upphävda 
  
 11 
  
 Senaste lydelse 2001:533 
  
 12 
  
 Senaste lydelse 2002:356 
  
 13 
  
 Senaste lydelse 2001:273 
  
 58 
  
 SOU 2004:16 
  
 Författningsförslag 
  
 lokalradiolagen (1993:120) i stäl- let för bestämmelserna i denna lag. 
 59 
  
 1 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 Digitalradiokommitténs uppdrag är en fortsättning på det arbete som genomförts av en särskild utredare (dir. 2001:88) och som redo- visats i delbetänkandet Digital Radio – Kartläggning och analys (SOU 2002:38). 
 I detta kapitel återfinns en sammanfattande redovisning av upp- gifterna i delbetänkandet angående ett flertal olika ämnesområden. Remissinstansernas synpunkter på uppgifterna återfinns i anslutning till varje ämnesområde. 
 Kompletterande uppgifter avseende de ämnesområden som tas upp i detta kapitel återfinns i kapitel 3. Frågor om kostnader att bedriva  
 DAB-sändningar 
  m.m. behandlas i kapitel 4. Uppgifter om branschens ekonomiska förutsättningar att bedriva digitalradiosänd- ningar återfinns i kapitel 5. 
  
 1.1 
  
 Historik och dagens analoga radiomarknad 
  
 1.1.1 
  
 Delbetänkandet 
  
 I Sverige inleddes reguljära ljudradiosändningar till allmänheten på  
 1920-talet 
  genom användande av  
 AM-teknik. 
  Delvis på grund av svårigheterna att med denna teknik bygga ett rikstäckande nät som möjliggör störningsfri radiomottagning introducerades trådradio på  
 1940-talet. 
  Trådradion innebar att ljudradioprogram sändes via tele- fonledningar och den möjliggjorde mottagning t.ex. i glesbygder som annars saknade täckning eller i områden där vanlig mottagning inte var möjlig på grund av kraftiga störningar. Som mest fanns det på  
 1960-talet 
  400 000 trådradioabonnenter i Sverige. 
 Det verkliga tekniska genombrottet för ljudradion kom i och med introduktionen av  
 FM-radion 
  på  
 1950-talet. 
 FM-tekniken 
  innebar bättre ljudkvalitet och större tålighet mot störningar.  
 FM-nätet 
  byggdes ut snabbt och i början av år 1961 nådde sändningarna hela 
 63 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 94 procent av befolkningen. Full täckning, 99,8 procent, uppnåddes i början av  
 1970-talet, 
  då de reguljära ljudradiosändningarna i Sverige via AM och trådradio också upphörde. 
 Redan från början betraktades ljudradiosändningarna som ett medium i allmänhetens tjänst och fram till år 1979, då försöksverk- samheten med närradioverksamheten inleddes, var ljudradio i Sverige synonymt med Sveriges Radio AB:s (SR) sändningar. Närradio- verksamheten permanentades år 1986 och år 1993 öppnades radio- marknaden upp ytterligare i och med att det då blev tillåtet för privata intressen att sända kommersiell lokalradio. 
 Public  
 service-sändningarna 
  i Sverige bedrivs i dag av SR och Ut- bildningsradion AB (UR). Bolagen har varsitt sändningstillstånd, men eftersom UR inte har något eget frekvensutrymme distribueras UR:s program i SR:s kanaler. Sändningstillstånden gäller för be- gränsade tidsperioder. De nuvarande sändningstillstånden gäller för perioden  
 2002–2005. 
  SR har tillgång till fyra analoga radiokanaler, varav tre uteslutande används för nationella sändningar: P1  
 (nyhets-, 
  kultur- och samhällsprogram); P2 (klassisk musik och minoritets- program) och P3 (ungdomsprogram). Den fjärde kanalen, P4, an- vänds för regionala sändningar i 25 olika områden. I P4 sänds också nationellt programmaterial med nyheter, sport och musik för en något äldre publik. 
 Närradiosändningarna har normalt en räckvidd på endast 10 kilo- meter, oftast i storleksordningen en kommun. Rätten att sända är öppen för ideella organisationer, församlingar och kyrkliga samfällig- heter, studentförbund och föreningar som bildats i syfte att sända närradio. Sedan år 1993 är reklam tillåten, men verksamheten är oftast beroende av annan finansiering från organisationerna själva. Under  
 1990-talet 
  halverades antalet tillståndshavare från cirka 2 220 år 1991 till cirka 1 200 år 2002. Närradiobranschen företräds av Sveriges När- radioförbund och Närradions Riksorganisation. Den kristna närradion företräds av Rosario – Kristna Radionätet. 
 Kommersiella lokalradiosändningar introducerades år 1993. Ett av huvudsyftena var att öka yttrandefriheten och ge större mång- fald i de svenska medierna. Tanken var att den privata radion skulle ha en självständig ställning och en stark lokal förankring. Sändnings- tillstånden auktionerades ut till högstbjudande och de årliga av- gifterna kom i många fall att bli mycket höga. Ganska snart efter det att lokalradiosändningarna hade inletts organiserade sig i princip samtliga tillståndshavare i något av de fem olika nationella nätverken uppbyggda dels på ägarsamband, dels på samordnad programverk- 
 64 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 samhet och /eller reklamförsäljning. I enlighet med delbetänkandet är de största svenska nätverken; Radio Rix, som sänder från ett trettiotal stationer, NRJ/Energy med 21 stationer, Mix Megapol med 14 stationer, Fria Media med 13 stationer och Radio City med fem stationer. Nätverksbildandet ledde till en likriktning av programmate- rialet, varför ett nytt regelverk antogs år 2001. Det nya regelverket skall bättre tillgodose det ursprungliga syftet med lokalradion, men innebär också att lokalradioverksamheten styrs av olika regler be- roende på när programföretagen erhöll sina sändningstillstånd. Ett  
 80-tal 
  programföretag lyder fortfarande under det gamla regelverket. 
 I delbetänkandet uttalas att den kommersiella radion i Sverige har strukturella problem (SOU 2002:38 s. 43). Följande orsaker anges vara bland de viktigaste. 
  
 Bristen på variation i programutbudet och en koncentration till ett begränsat antal format. 
  
 En i europeisk jämförelse mycket framgångsrik public service- radio med långt starkare resurser än den kommersiella radion. 
  
 Konkurrenssituationen på reklammarknaden, t.ex. det höga tid- ningsläsandet i Sverige. 
  
 Kommersiell radio är fortfarande en ung bransch. 
  
 Höga kostnader i form av koncessionsavgifter som grundlades genom auktionsförfarandet i början av  
  
 1990-talet. 
  
 1.1.2 
  
 Remissinstanserna 
  
 Radio- och  
  
 TV-verket 
  
  (RTVV)  
 har i sitt remissyttrande redogjort för resultatet av den utredning som verket på uppdrag av regeringen genomfört angående kommersialiseringen av närradion. Angående denna utredning, se avsnitt 3.1.1. 
 RTVV delar uppfattningen att den kommersiella radion har struk- turella problem. När det gäller parallellen som görs i delbetänkan- det till situationen inom den svenska  
 TV-branschen, 
  har verket framhållit att situationen möjligen hade sett annorlunda ut om en eller flera aktörer givits möjlighet att sända reklamfinansierad radio över hela landet. Verket har vidare anfört att det inom ramen för den kommersiella lokalradion i dag ryms bolag som egentligen saknar ambition att sända radio lokalt samt att dessa bolag egentligen skulle föredra att ha nationella sändningstillstånd. Verket anser att om dessa bolags önskemål tillgodoses skulle frekvensutrymme kunna frigöras för lokalt inriktade aktörer som i dagsläget ofta är hän- 
 65 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 visade till närradion. Därigenom, menar verket, är det troligt att den ursprungliga tanken med den kommersiella lokalradion bättre skulle kunna uppfyllas samtidigt som balansen mellan public service och privat radio skulle förbättras och risken för en kommersiali- sering av närradion skulle minska. 
  
 Vägverket  
 har anfört att den trafikantinformation som verket i dag tillhandahåller har sin största genomslagskraft i trafikradion. Vägverket skickar information till SR och andra radioaktörer som sedan använder informationen i sin redaktionella verksamhet. Vidare nyttjar verket  
 RDS-kanalen 
  på  
 FM-P3 
  nätet för att distribuera trafikantinformation enligt  
 RDS-TMC 
  (Radio Data  
 System-Traffic 
  Message Channel). 
  
 1.2 
  
 Radiolyssnande och annan medieanvändning, forskning m.m. 
  
 1.2.1 
  
 Delbetänkandet 
  
 Närmare 80 procent av Sveriges befolkning mellan 9 och 79 år lyss- nade på radio en genomsnittlig dag år 2002, varav cirka 55 procent på någon eller några av SR:s analoga kanaler. P4 var den överlägset mest populära kanalen med en lyssnarandel på knappt 40 procent. För den privata lokalradion totalt låg lyssnarandelen på drygt 30 pro- cent, medan den för närradion låg på knappt tre procent. Radiolyss- nande via Internet hade ännu inte tagit några större lyssnarandelar. Av Internetanvändarna en genomsnittlig dag var det färre än en procent som lyssnade på radio via nätet. 
 Lyssnarundersökningar visar att SR tappade publikandelar de första åren efter lokalradions introduktion, men tendensen sedan mitten av  
 1990-talet 
  har varit att SR behållit och t.o.m. stärkt sin ställning något. Lyssnarstrukturen ser mycket olika ut för SR:s olika kanaler. Ett problem för public  
 service-företagen 
  är att de endast i begränsad utsträckning lyckas nå de yngsta lyssnarna. 
 Medieforskare har noterat att allt färre i de yngsta lyssnargrup- perna tar del av utbudet i P1 och P2 och medelåldern bland dem som lyssnar på dessa kanaler har ökat något på senare år. Även om P3 har en relativt hög lyssnarandel i de lägre åldersgrupperna, har kommersiell radio totalt sett varit långt mer framgångsrika än SR att attrahera radiolyssnare i åldrarna under 30 år. Detta tyder på att de yngre i viss mån tar med sig sina vanor upp i åldrarna och inne- 
 66 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 bär bl.a. att allt fler unga människor allt mer sällan kommer i kontakt med ett radioutbud med en bred variation av underhållning, sam- hällsprogram, nyheter och annan information. Det finns vidare en växande grupp personer som sällan eller aldrig lyssnar på radio och det är bland ungdomarna som denna grupp ökar mest. 
 Radioundersökningar AB (RUAB) har funnit att cirka 60 pro- cent av radiolyssnandet sker i hemmet, medan radiolyssnandet i bilen och på arbetet står för 25 respektive 15 procent. En tendens på senare år är att radiolyssnandet i hemmet sjunker något medan radio- lyssnandet i bilen ökar. 
 I delbetänkandet framhålls det att programutbudet i privat radio kännetecknas av en utpräglad underhållningsprofil i många fall baserad på musik. Inom underhållning och populärmusik har den privata radion bidragit till en ökad konkurrens och det finns en stor efter- frågan på denna typ av radio. Som helhet har den privata lokal- radion dock endast i begränsad utsträckning bidragit till en ökad mångfald i svensk radio och i än mindre utsträckning till en ökad lokal anknytning. 
  
 1.2.2 
  
 Remissinstanserna 
  
 SR  
 har pekat på att bolaget under de senaste sju åren tappat mer än 100 000 lyssnare per år samt att RUAB:s undersökningar visat att antalet  
 icke-lyssnare, 
  de som aldrig hittar till SR, ökar. SR har anfört att det finns ett ökande problem att inom dagens analoga radio- distribution erbjuda nya lyssnare och de som slutat lyssna på SR ett för dem adekvat radioutbud och menat att varje radikal förändring av de existerande  
 FM-kanalerna 
  hotar att stöta bort stora trogna lyssnargrupper. SR har framhållit att nya kanaler införts som sänds via nya plattformar. SR har samtidigt påpekat att nyssnämnda sändningar endast når en begränsad del av befolkningen, varför den stora radiopubliken i landet fortfarande bara kan höra de fyra FM- kanalerna. 
  
 Svenskt DABForum  
 har anfört följande. Radion tappar långsamt mark gentemot andra medieformer trots det stora lyssnandet. Publi- Ramirez ser inte ut som den alltid har gjort. Befolkningen är mer sam- mansatt, samhället har blivit mångkulturellt och behoven, önske- målen och förväntningarna är mer mångskiftande. Samtidigt finns det fler konkurrenter till radion än tidigare genom de teknikskiften som har skett under  
 1990-talet 
  och  
 2000-talet. 
  Det är inte bara radio, 
 67 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 TV och andra traditionella medier som konkurrerar om människors uppmärksamhet. Nya medievanor har uppstått. Webbsurfande, ned- laddning av musik från nätet, spel, nya sätt att umgås, konsumera och använda medier tvingar alla att tänka nytt. Radiomediet behöver förnyas för att möta dessa förändrade medievanor. Det handlar både om att möta lyssnarna på de nya digitala plattformarna, och att erbjuda den allt mer fragmentiserade publiken en större mång- fald i programutbudet. Den stora fördelen med digitalradio är att den erbjuder just ökad mångfald och variation. När radion blir digital skapas utrymme för fler kanaler och program. Kanaler och programtablåer kan också förändras på ett flexiblare sätt. Digitali- seringen i sig skapar också förutsättningar för samexistens med andra digitala plattformar. Ett digitalt radiomedium kan samverka med t.ex. mobiltelefoni, Internet,  
 digital-TV, 
  datorer, m.m. Radion blir ett modernt konkurrenskraftigt medium. 
 Räddningsverket 
 ,  
 Krisberedskapsmyndigheten  
 och  
 Glesbygdsverket  
 har pekat på ljudradion som en viktig informationskälla vid t.ex. större olyckor. De har poängterat att det är viktigt att de med- delanden som distribueras kan nå ut till hela befolkningen och att de system som används för varning bör kunna gå att anpassa till de skiftande behov som finns, dvs. fungera även för hörselskadade, syn- skadade, äldre och personer som inte har svenska som modersmål. De har vidare framhållit att det bör finnas möjligheter att kunna utnyttja ljudradion även till varning inom ett avgränsat geografiskt område; över en kommun eller ett län. 
  
 Pres(s)gruppen  
 och  
 Tidningsutgivarna  
 har framfört att det torde krävas att digitalradion öppnas upp också för andra aktörer än tra- ditionella radioföretag för att den skall bli kommersiellt gångbar. De har pekat på att  
  
 DAB-tekniken 
  
  kan utnyttjas för att sända ut annat än realtidsradio och att tekniken skapar utrymme för olika tilläggstjänster, t.ex. utsändningar av digitala versioner av tidningar som läses på skärm, terminal eller skrivs ut på läsarens skrivare. 
  
 Institutionen för Journalistik och Masskommunikation vid Göteborgs universitet  
 har uppgett att den nedgång som skett i det samlade radio- lyssnandet inträffat efter det att antalet kanaler mer än fördubb- lades. Institutionen har pekat på att de svenska radiolyssnarna såväl före år 1993 som under år 2002 i genomsnitt lyssnade på två kanaler. Ökad mångfald leder därför inte till ökad bredd i användandet utan snarare det omvända, menar institutionen. Enligt institutionen är det anmärkningsvärt att digitalisering i sig kan ses som en lösning på problemet med en minskande publik på SR:s kanaler. Institu- 
  
 68 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 tionen har i nyssnämnda del hänvisat till  
 SOM-institutets 
  årliga studie från år 2001 som visar att över 50 procent av de regelbundna  
 P1-lyssnarna 
  och närmare 45 procent av de regelbundna  
 P4-lyss- 
  narna är över 60 år samt att personer inom dessa åldersgrupper är minst intresserade av att satsa på ny teknik. Institutionen anser att trögheten hos konsumenterna att anskaffa digital teknik illustrerats genom det begränsade antalet köpta digitalboxar för televisionens marknät. 
  
 RTVV  
 har anfört att erfarenheterna av marksänd  
 digital-TV 
  tydligt visar att utbudet i form av antalet kanaler är en mycket viktig faktor för konsumenterna vid ställningstagandet om investering i ny mot- tagarutrustning. RTVV har vidare anfört att nämnda förhållande kanske kommer att vara ännu tydligare beträffande radio eftersom det troligen inte kommer att finnas något större intresse från pro- grambolag eller operatörer att subventionera mottagarutrustning. Verkets bedömning är att det krävs ett brett utbud av radiokanaler som drivkraft för att konsumenterna skall uppleva ett mervärde i digital radio. Nya tilläggstjänster kan också öka intresset hos kon- sumenterna att investera i ny teknik framhåller verket. 
  
 1.3 
  
 Olika tekniker för distribution av trådlös digital ljudradio 
  
 1.3.1 
  
 Delbetänkandet 
  
 DAB 
 Systemet Eureka 147 DAB (DAB) bygger, liksom  
 FM-radio, 
  på marksändningar, dvs. det handlar i grunden om att utnyttja radio- vågor genom spridning från sändarmaster på marken för att distri- buera radiosignalerna. Förespråkare för DAB hävdar att tekniken representerar den mest fundamentala utvecklingen i radioteknologi sedan introduktionen av FM stereoradio. De viktigaste egenskaperna hos  
 DAB-tekniken 
  är att den utnyttjar frekvensutrymmet effektivare. Tekniken förväntas också leda till störningsfri mottagning av ljud av hög kvalitet, användarvänliga radioapparater och större valmöjlig- heter genom utrymme för fler radiostationer. Utöver ljudradio- sändningar ger  
 DAB-tekniken 
  möjligheter att sända olika typer av information i anslutning till radioprogrammen samt andra helt nya datatjänster. 
 69 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 I digitala radiosystem omvandlas signalen till numerisk information innan den sänds ut, dvs. till en ström av ettor och nollor (bitström). Om utsändning skulle ske av all information som t.ex. en studio- inspelning innehåller, skulle den digitala tekniken emellertid inte leda till att mindre frekvensutrymme tas i anspråk, snarare tvärtom. En digital stereosignal t.ex. från en  
 CD-skiva 
  har en datahastighet på ca 1,4 miljoner bitar per sekund (1,4 Mbit/s). För att få en acceptabel frekvensekonomi är det därför nödvändigt att kompri- mera och reducera informationens bithastighet. Den standard som antagits inom DAB (MPEG Audio Layer II) gör det möjligt att komprimera informationen i den digitala ljudsignalen (tal och musik) till 15 procent av den ursprungliga informationsmängden. När sig- nalen tas emot av en digital mottagare rekonstrueras informationen (packas upp). 
 Eftersom en digital radioapparat återskapar ljudet endast ungefär som det lät innan komprimering så sker en kvalitetsminskning. Åtminstone är ljudet sämre i teorin. De matematiska beräknings- modeller som ligger bakom tekniken för reducering och packning av den digitala signalen utgår dock från det mänskliga örats funktion. I praktiken reduceras alltså i huvudsak sådant ljud som det mänsk- liga örat inte kan uppfatta. Inom  
 DAB-projektet 
  har tester genom- förts som visar att lyssnarna inte upplever någon märkbar skillnad mellan originalljudet och den kodade  
 DAB-signalen 
  för de flesta typer av tal och musik. 
 En annan faktor som leder till att  
 DAB-tekniken 
  mera effektivt utnyttjar frekvensbandet än analog radio är att de digitala signalerna från olika näraliggande sändare och utfyllnadssändare liksom sådana digitala signaler som reflekterats av föremål i terrängen kan komplet- tera varandra och förstärka den ursprungliga signalen. Digitala sän- darnät kan därför planeras annorlunda än analoga sändarnät, där sändare som ligger bredvid varandra måste använda olika frekvens- kanaler. 
 Den digitala sändningstekniken innebär att flera olika radiokana- ler i ett  
 DAB-nät 
  blandas (multiplexeras) i en och samma signal. Till skillnad från  
 FM-radion 
  krävs därför i den digitala radion sam- arbete i tekniska frågor mellan radioföretag. 
 I samband med multiplexeringen avgörs hur stor kapacitet varje program ska tilldelas. Den gemensamma digitala signalen tar i an- språk ca 1,5 MHz i frekvensutrymme och ger möjlighet att överföra totalt 1152 kbit/s. Hur många radiokanaler och andra tjänster som får plats i en multiplex beror främst på vilken ljudkvalitet man vid 
 70 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 varje givet tillfälle eftersträvar. Program med musik kräver t.ex. regelmässigt mer frekvensutrymme än ett talprogram. Klassisk musik, med höga krav på god ljudåtergivning och dynamik, kräver extra mycket kapacitet. En viktig egenskap hos  
 DAB-tekniken 
  är dock att den gör det möjligt att utnyttja kapaciteten flexibelt, t.ex. att använda högre kapacitet för vissa typer av enskilda program eller vid olika tidpunkter på dygnet. 
 En av fördelarna med den digitala tekniken är alltså att utrymmet för en kanal kan anpassas efter behov. Synen på hur stort utrymme som behövs för ljudradiosändningar skiljer sig emellertid åt beroende på vem man talar med. I t.ex. Storbritannien är riktmärket att en multiplex rymmer så många som tio tjänster, varav nio är radio- kanaler. I Sverige anser framför allt SR att kapacitetsbehovet per radiokanal är högre, vilket skulle innebära att färre antal kanaler får plats i en multiplex. I det förslag som ligger till grund för den nu- varande fördelningen i de frekvensblock som används i försöks- verksamheten grundas fördelningen på att varje kanal kan disponera 224 kbit/s, vilket ger  
 fem–sex 
  kanaler per multiplex. 
 Medan  
 FM-tekniken 
  innebär att en kanals utsändningar måste ske med olika frekvenser i olika delar av landet, bygger DAB på s.k. singelfrekvensteknik. En konsekvens av detta är att innehållet (kana- lerna i en multiplex) måste vara exakt det samma överallt i ett visst sändningsområde. En fördel med detta är att sändningar i ett nationellt  
 DAB-nät 
  alltid sker på samma frekvens. Andra fördelar är bättre frekvensutnyttjande och möjligheter till en effektivare nätuppbyggnad. 
 Ett problem för att uppnå en hög mottagningskvalitet vid tra- ditionella analoga ljudradiosändningar i  
 FM-systemet 
  är att flera radiosignaler kan nå mottagaren samtidigt, endera från flera olika radiosändare eller från föremål i terrängen som reflekterat signalerna. Genom  
 DAB-tekniken 
  har problemet med den s.k. flervägsut- bredningen försökt lösas genom att den digitala informationen dels fördelas över hela frekvensblocket på ett stort antal bärvågor (1 536 stycken), dels sprids ut i tiden med korta intervall. DAB- tekniken bygger också på att sändningarna inom en viss region sänds ut med samma frekvens, se ovan. Därigenom blir utsändningen mycket tålig mot störningar. 
 Digital radio utvecklades för att förbättra mottagningen av tal och musik, dvs. det vi uppfattar som traditionell radio. I och med att det handlar om att sända digital information, dvs. en bitström, kan dock i praktiken vilken information som helst sändas ut, t.ex. 
 71 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 information om pågående program eller programmets format, bilder på medverkande, tabelldata i anslutning till sportprogram, väderleksrapporter och Internetliknande tjänster. Man brukar skilja mellan radionära, eller programanknuten information (Programme Associated Data – PAD), och annan information som inte alls behöver vara programanknuten. För kommersiella radioföretag kan de nya tjänsterna innehålla erbjudanden i kombination med traditio- nell ljudradioreklam. Den nya tekniken kan också användas för att sända olika former av varningsmeddelanden till allmänheten. I Kanada pågår mot bakgrund av terroristattackerna den 11 september 2001 en utveckling av ett system för varningsmeddelanden som kan visas i  
 DAB-radions 
  textfönster i händelse av katastrofer och lik- nande. 
 Enligt delbetänkandet förutser vissa bedömare att utvecklingen kommer att gå mot att en allt större del av kapaciteten i en multiplex avsätts för datatjänster, bl.a. för att skapa ekonomi i digitalradion. Å andra sidan anser de flesta att DAB huvudsakligen skall användas för utsändningar av ljudradioprogram och programanknutna tilläggs- tjänster. 
 En annan viktig egenskap hos den digitala tekniken är att signa- lerna lätt kan krypteras. Härigenom kan också åtkomsten till olika sändningar styras genom s.k. Conditional Access  
 (CA-system), 
  vilket kan utnyttjas för t.ex. betalradio.  
 TV-marknaden 
  har sedan länge haft  
 betal-TV 
  och abonnemang som en finansieringskälla och CA- system är en viktig del i olika system för digital TV. Något särskilt abonnemangssystem har än så länge inte tagits fram för DAB- standarden. En teknik för digital radio som bygger på abonnemang är satellitradio. En anledning att kryptera sändningar för satellit- radio, utöver att det är en rimlig affärsmodell i vissa länder, är att sändningar av upphovsrättsliga skäl måste vara krypterade så att de inte kan tas emot utanför det land där sändarföretaget har betalat för rättigheterna. 
 Sammanfattningsvis kan det, enligt delbetänkandet, konstateras att  
 DAB-tekniken 
  har den omedelbara fördelen att den bygger på marksändningar. Detta är den sändningsform som är mest känd och använd av alla tekniker för distribution av radio i dag. Fördelen med marksändningar är framför allt att de är väl anpassade för mobil mottagning och att de ger goda möjligheter för regional och lokal nedbrytning. Digitala marksändningar ger möjligheter till högre kapacitet och därmed fler radiokanaler än i FM, goda förutsätt- ningar för hög ljudkvalitet samt robust och störningsfri mottag- 
 72 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 ning, också när mottagning sker mobilt. Slutligen kan  
 DAB-tek- 
  niken användas för att utveckla radiomediet genom flexibel använd- ning av kapaciteten samt möjligheten att utveckla nya tjänster och samordna distributionen med andra digitala kommunikationssystem. 
 Bland nackdelarna, eller begränsningarna, med  
 DAB-systemet 
  kan det enligt delbetänkandet nämnas att det parallellt med  
 FM-sänd- 
  ningarna kräver nytt frekvensutrymme och att det är en stor investering för radioföretag och sändarföretag att bygga ett nytt sändarnät för digital radio (se kapitel 4 om kostnader). En ny ut- maning ligger också i att ett antal radioföretag måste samverka om den gemensamma tekniken för multiplexering i en frekvenskanal. Den största utmaningen för digital radio handlar dock, enligt del- betänkandet, mindre om teknikens möjligheter och begränsningar än om hur publiken kommer att agera. År 2002 finns det enligt vissa bedömare 25 miljoner radioapparater i Sverige. Många hushåll har bilradio, köksradio, klockradio, stereoanläggning, freestyle osv. Om DAB på sikt ska kunna ersätta FM krävs alltså en mycket stor insats av landets hushåll för att skaffa sig nya mottagare. 
 Marksänd  
 digital-TV 
  
 Vid sidan av DAB kan standarden för marksänd  
 digital-TV 
  (Digital Video Broadcasting;  
 DVB-T) 
  användas för att distribuera digital radio.  
 DVB-T 
  har emellertid utvecklats för stationär mottagning av högupplöst TV och inte för mobil mottagning av ljudradio och annan jämförelsevis mindre datakrävande information. Det finns heller inga mottagare för  
 DVB-T 
  utvecklade enbart för mottagning av ljudradio. Med  
 DVB-T 
  får därför radiomottagningen ske med samma utrusning som för TV. De flesta public  
 service-företag 
  i Europa har betraktat möjligheten att överföra digital radio via digital- TV som ett komplement, men inte en ersättning, till ett eget distri- butionssystem för radio. 
 Digital Radio Mondiale 
 Digital Radio Mondiale (DRM) är en plattform som kan distribu- era digital radio i frekvensutrymmet under 30 MHz, vilket är det frekvensutrymme som tidigare utnyttjats för  
 AM-sändningar 
  i Sverige. Plattformen har utvecklats av ett konsortium startat av 
 73 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 aktörer i radiobranschen. Målsättningen är att skapa en världsstan- dard för digital  
 AM-radio. 
  Utgångspunkten för arbetet har också varit att ljudet skall hålla i vart fall samma kvalitet som  
 FM-ljudet. 
  
 IBOC 
 IBOC  
 (In-Band 
 On-Channel) 
  är en plattform som utnyttjar de be- fintliga AM- och  
 FM-näten 
  för distribution av de digitala radio- signalerna på samma frekvenser som dagens marksända FM- och  
 AM-kanaler. 
  Systemet skall tillhandahålla ett ljud som i  
 FM-bandet 
  håller  
 CD-kvalitet 
  och som i  
 AM-bandet 
  håller  
 FM-kvalitet. 
  
 Bland systemets fördelar märks att det inte kräver något nytt frekvensutrymme samt att investeringskostnaderna kan hållas nere eftersom sändningarna sker via samma infrastruktur som de analoga signalerna. De nya radiomottagarna skall också klara både analog och digital mottagning. 
 Bland systemets nackdelar märks risken för att de digitala signa- lerna stör de analoga signalerna samt annan elektronisk utrustning som t.ex. telefoni. Tekniken har vidare, i vart fall när de digitala sändningarna sker parallellt med de analoga, en lägre total kapacitet i jämförelse med DAB. I och med att befintligt frekvensutrymme utnyttjas skapas det heller inte utrymme för nya aktörer. 
 Satellitradio 
 Digital radio kan också distribueras via satellit. En grundläggande förutsättning för mottagning av radio från satellit är fri sikt mellan satelliten och mottagarens antenn. På nordliga breddgrader innebär detta att mottagning från en geostationär satellit som är placerad i  
 24-timmars 
  bana över ekvatorn begränsas på många ställen. Proble- met kan lösas med flera samverkande satelliter som rör sig i ellip- tiska banor kring jorden, men detta innebär naturligtvis också högre kostnader. Vidare kan satellitradions täckning ökas genom att slav- sändare på marken förstärker signalen. För att möjliggöra mobil mottagning av satellitsänd radio beslutades år 1992 att signalerna skulle få sändas i betydligt lägre frekvensband än de som vanligen används för satelliter. De fyra mest etablerade systemen är  
 DVB-S, 
  Worldspace, XM Radio och Sirius Radio. 
 74 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 Radio via kabelnät 
 Liksom  
 TV-sändningar 
  kan digital radio distribueras genom kabel- nät och andra trådtjänster som t.ex. bredband. Distributionssättet har en hög kapacitet men är inte anpassat för mobil mottagning. 
 Internetradio 
 Internetradio  
 (IP-radio 
  eller webbradio) är radio som distribueras till mottagarna via ett  
 IP-nätverk. 
  Själva distributionen av signaler- na sker via telenät,  
 kabel-TV-nät 
  eller bredbandsnät. Fördelar med Internetradion är enligt delbetänkandet att personer som befinner sig utanför en radiokanals normala sändningsområde kan tillgodo- göra sig sändningen via Internet oavsett var han eller hon befinner sig. Vidare råder det etableringsfrihet, det krävs inga sändningstill- stånd, det råder ingen frekvensbrist och investeringskostnaderna är låga. En nackdel med Internetradio är att sändarföretagens behov av bandbredd ökar och därmed även deras kostnader ju fler personer det är som lyssnar samtidigt. För att lyssning med acceptabel kvalitet skall vara möjlig krävs det vidare att uppkoppling sker med fast länk. Den tekniska utvecklingen på Internetområdet sker dock snabbt och enligt delbetänkandet förväntar sig många att nackdelarna med Internetradio kommer att lösas i framtiden. 
 Radio via mobiltelefoninätet 
 Även mobiltelefoninätet kan användas för att sända digital radio. Sändningarna bygger då på en tvåvägskommunikation där varje mot- tagare har en egen uppkoppling till sändaren. Tekniken möjliggör flera av de tjänster som kan sändas via DAB. Bland nackdelarna märks att överföringshastigheten och utrymmet för data i dagens nät är jämförelsevis låg samt att sändningskostnaderna med dagens kostnadsmodell skulle bli hög. 
  
 1.3.2 
  
 Remissinstanserna 
  
 RTVV  
 har påpekat att det förekommer utsändningar av radio- program även i  
 kabel-TV-nät 
  och har som exempel anfört UPC:s digitala utbud, där det ingår ett flertal radiokanaler i form av tema- 
 75 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 kanaler med en viss typ av musikformat eller musik från ett visst land. Verket delar bedömningen att olika plattformar för digital radio kommer att existera sida vid sida på samma sätt som TV- sändningar bedrivs i olika distributionssystem utifrån sina olika förutsättningar. Enligt verket lämpar sig radio till skillnad från sänd- ningar av  
 TV-program 
  särskilt väl att fungera som extra tjänst till annan kommunikationsanvändning, eftersom radio inte är så kapa- citetskrävande, kan avlyssnas mobilt och kan konsumeras samtidigt som annan aktivitet. Mot denna bakgrund anser verket att det är särskilt troligt att radio i någon bemärkelse kommer att finnas som en tjänst i många plattformar för elektronisk kommunikation 
 – i sin enklaste form som uppspelning av musik. En risk med detta kan enligt verket vara att radions karaktär alltmer går mot att bli ett underhållnings- och bakgrundsmedium. Verkets uppfattning är att det ur ett mångfalds- och yttrandefrihetsperspektiv kan te sig viktigt att värna om radion som ett innehållsrikt och lokalt medium, vilket skulle kunna garanteras av en satsning på former av digital radio där radion är huvudmediet, t.ex. marksänd digital radio. 
  
 Konkurrensverket  
 pekar på vikten av att överföringskapaciteten i digitalradionät används på ett så effektivt sätt som möjligt och att förutsättningarna att använda frekvensutrymmet på ett friare sätt tas till vara. Att låta flera aktörer få tillstånd att förfoga över över- föringskapacitet tjänar detta syfte. Det öppnar också för helt nya företag att träda in på marknaden. Konkurrensverket menar vidare att det finns ett värde i att upplåta kapacitet till aktörer som enbart har intresse av att utveckla sidotjänster eftersom detta ökar förut- sättningarna för att få till stånd ett effektivare utnyttjande av till- gänglig kapacitet och ett större och mer varierat utbud till nytta för konsumenterna. 
  
 PTS  
 är positiv till att utnyttja digital ljudradio enligt DAB stan- dard för andra typer av tjänster än ljudradio, under förutsättning att tillstånd meddelas enligt objektiva, öppet redovisade,  
 icke-diskrimi- 
  nerande och proportionella urvalskriterier. 
  
 Pres(s)gruppen  
 menar att DAB bör öppnas upp också för andra än traditionella radioföretag och att det är viktigt att det i lag anges att det vid en tillståndsgivning skall säkerställas att det ges tillräckligt kapacitetsutrymme för olika sidotjänster – t.ex. att en viss andel av kapaciteten i ett frekvensblock får användas för interaktiva tjänster som ej är att anse som rundradio. 
 76 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 Teracom  
 anser att det skall finnas förutsättningar att sända data- tjänster inom ramen för ett multiplextillstånd och att det skall finnas en frihet att paketera olika utbud inom givna ramar. 
 Enligt  
 UR  
 är det unika för DAB att sändningarna når alla och medger mobil mottagning, dvs. att plattformen har samma grund- förutsättningar som gäller för analoga sändningar i dag. Vad gäller Internet anser UR att denna plattform har sina begränsningar bl.a. i form av antalet samtidiga lyssnare, men också sina fördelar genom världsvid täckning och tillgång till text, bilder, länkar, etc. Digital- TV (DVB) har enligt UR hög kapacitet för sändning av såväl ljud och bild som text och ger stora möjligheter till utveckling av radio- mediet. Vidare framhåller UR att mottagarutrustning för digital TV redan finns och att hemmens ljudanläggningar ofta är kopplade till  
 TV-mottagaren 
  men att nackdelen med denna plattform är att mot- tagningen är stationär. 
 Den stora fördelen med digitalradio enligt  
 DABForum  
 är att den erbjuder ökad mångfald och variation och att det skapas utrymme för fler kanaler och program. DABForum har pekat på att kanaler och programtablåer kan förändras på ett flexiblare sätt i digitalradion samt att digitaliseringen i sig skapar förutsättningar för samexistens med andra digitala plattformar. Ett digitalt radiomedium kan enligt DABForum samverka med t.ex. mobiltelefoni, Internet,  
 digital-TV, 
  datorer m.m. och genom digitaliseringen bli ett konkurrenskraftigt medium. 
  
 1.4 
  
 Frekvensplanering 
  
 1.4.1 
  
 Delbetänkandet 
  
 Det elektromagnetiska frekvensutrymmet är en begränsad naturresurs och det är endast en liten del av utrymmet som lämpar sig för radio- sändningar. Planeringen av frekvensutrymmet i Sverige utförs av Post  Telestyrelsen (PTS). Den nuvarande frekvensfördelningen för analoga markbundna radiosändningar i Europa bygger på ett beslut vid en internationell konferens i Genève år 1984, då det beslutades att  
 FM-bandet, 
 87,5–108, 
  MHz skall vara reserverat för ljudradiosändningar. Det finns emellertid inte något större utrymme kvar att fördela för  
 FM-sändningar. 
  Det finns heller inte något intresse av att åter ta i bruk det utrymme som finns ledigt för AM- 
 77 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 sändningar. Utbyggnadsmöjligheterna för den analoga ljudradion är därför begränsade. 
 För digitala ljudradiosändningar finns det i Sverige två koordine- rade rikstäckande frekvensblock, ett nationellt samt 19 regionala block belägna i  
 VHF-bandet 
 (197–240 
  MHz). De regionala blocken stämmer i huvudsak överens med sändningsområdena för SR:s regionala sändningar. I varje block kan cirka 1 200 kbit/s användas för utsändningar, vilket innebär att det i ett block finns plats för  
 fem–sex 
  ljudradioprogram samtidigt om varje ljudradioprogram utnyttjar en överföringskapacitet på cirka 224 kbit/s. Utifrån den planering som ligger till grund för försökssändningarna skulle det regionala blocket kunna ge plats för, utöver SR:s sändningar, tre till fyra privata radiokanaler (224 kbit/s per radiokanal) i vart och ett av de 19 områdena, dvs. cirka  
 60–70 
  radiokanaler om kanalerna har en överföringskapacitet på cirka 224 kbit/s. Sändarnätet var dock år 2002 inte utbyggt i alla delar av landet. 
 Teracom har undersökt vilket frekvensutrymme som teoretiskt skulle kunna utnyttjas för digital radio i Sverige. Bolaget räknar med att det finns utrymme för ytterligare ett i stort sett rikstäckande  
 DAB-nät 
  i Sverige i  
 VHF-bandet 
  (möjligen med vissa frågetecken för västra och södra Sverige) och därutöver ytterligare utrymme i  
 VHF-bandet 
  i mera begränsade områden, såsom Stockholms- och Göteborgsområdena samt på Gotland och i delar av Norrbottens län. Teracom pekar på att möjligheterna till ytterligare utrymme i  
 VHF-bandet 
  är särskilt goda i Stockholmsområdet. Teracom räknar vidare med att det kan finnas utrymme för upp till tre mer eller mindre rikstäckande  
 DAB-nät 
  på  
 L-bandet 
 (1452–1492 
  MHz). L- bandet är allmänt sett sämre lämpat (dyrare) för att etablera stora täckningsområden än  
 VHF-bandet 
  eftersom det kräver fler sändare.  
 L-bandet 
  har å andra sidan egenskaper som gör det bättre anpassat för lokala sändningsområden. 
 PTS delar i stort Teracoms bedömning av möjligheterna till ytterligare utrymme för digital radio men framhåller att de exakta förutsättningarna inte kan klarläggas förrän en konkret nätplanering görs av PTS efter uppdrag från regeringen. 
 I delbetänkandet framhålls det att om regeringen skall ge ett uppdrag till PTS att koordinera ytterligare sändningsmöjligheter för digital radio är det viktigt att redan från början klargöra för vilken radioanvändning ett nytt frekvensnät skall planeras. Faktorer som bör ingå i en sådan beställning inkluderar bl.a. sändningarnas räckvidd och eventuellt behov av att bryta ner sändningarna i 
 78 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 mindre områden. Ju tydligare beställningen till PTS är, desto bättre är förutsättningarna för att skapa sändningsmöjligheter som är an- passade till radiobranschens behov. Det finns t.ex. skillnader i behov mellan public  
 service-radion 
  och den kommersiella radion. 
  
 1.4.2 
  
 Remissinstanserna 
  
 PTS  
 har anfört att myndigheten inte har någon erinran mot utred- ningens kartläggning och analys av frekvensutrymmet. Avseende frekvenserna i  
 VHF-bandet 
  har PTS anfört följande. För närvarande pågår det förberedelser för en internationell konferens inom ramen för Internationella Teleunionen (ITU). Avsikten med konferensen, som äger rum år 2006 (en första session är planerad till maj 2004), är att göra en revidering av det Europeiska Rundradioavtalet (Stockholm 1961; ST61) för frekvensbanden  
 174–230 
  MHz och  
 470–862 
  MHz. Revideringen genomförs bl.a. för att kunna förenkla införandet av digital marksänd television i hela det geografiska område som avtalet omfattar. Det lägre frekvensbandet  
 174–230 
  MHz är det band som det finns störst intresse av att utnyttja för digital ljudradio, men bandet är även av intresse för mobil digital television. Statsmak- terna kan därför inom kort tvingas ta ställning till vilka nationella prioriteringar som behöver göras mellan frekvenstilldelning för digital ljudradio och digital television i det aktuella frekvensbandet (jfr avsnitt 3.4). 
  
 PTS  
 har påpekat att  
 DAB-systemet 
  utöver marksändningar också kan användas för satellitsändning. PTS har i denna del uppgett att en del av  
 L-bandet 
 (1467,5–1492 
  MHz) förutses bli använt för satellit- sänd DAB. Företrädare för satellitintressena har uppvaktat den euro- peiska kommissionen med begäran om att denna skall verka för att ytterligare frekvensutrymme ställs till förfogande för satellitsänd DAB. 
 Beträffande  
 L-bandet 
  har PTS anfört följande. Inom ramen för  
 CEPT-samarbetet 
  (European Conference of Postal and Telecom- munications Administrations) genomfördes under juni 2002 ett planeringsmöte för digital ljudradio i det s.k.  
 L-bandet. 
  Svenska önskemål inför mötet var att få frekvensresurser för täckning av 93 sändningsområden. Efter förhandlingar vid mötet har Sverige tillgång till frekvensresurser för 70 sändningsområden. Innan resurserna tas i drift måste detaljkoordinering genomföras. För de återstående 23 områdena finns problem med koordinering mot ryska aeronautiska 
 79 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 navigeringssystem. Möjligheterna att koordinera ljudradionät vid sidan av det ryska systemet kommer dock att analyseras inom PTS. 
  
 RTVV  
 menar att det vid en övergång till digitala sändningar är viktigt att se till att tillgängligt frekvensutrymme utnyttjas på bästa sätt. Verket anser vidare att en framgångsrik  
 (ny-) 
  introduktion av digital radio i Sverige förutsätter tillgång till mer frekvensutrymme än de två frekvensblock som blev utfallet av Wiesbadenkonferensen 1995. 
  
 SR  
 har framhållit betydelsen av att regering/riksdag och PTS be- vakar det frekvensutrymme som tilldelats Sverige samt att dessa även aktivt engagerar sig för att Sverige skall erhålla ytterligare frekvens- utrymme. SR har uppgett att det internationella frekvensplane- ringsarbetet pågår för fullt, oaktat att Sverige överväger att ta fram förutsättningar för nationell frekvensplanering på längre sikt. Sverige måste därför enligt SR finnas på plats och verka på den internatio- nella arenan innan besluten tas. SR oroas i sammanhanget över att PTS ifrågasätter om nuvarande frekvenstilldelning tillgodoser de behov av radioanvändning som finns och menar att PTS uppfattning understryker vikten av att den parlamentariska kommittén snabbt lägger fast förutsättningarna för den digitala radion i Sverige. 
  
 1.5 
  
 DAB-mottagare 
  
 1.5.1 
  
 Delbetänkandet 
  
 Enligt en bedömning av Sveriges radio- och hemelektronikleveran- törers förening finns det i dag cirka 25 miljoner mottagare för analog radio i Sverige. Mottagare för analog radio kan emellertid inte användas för att lyssna på digital radio utan för detta krävs helt nya apparater. För att radiolyssnandet inte skall falla drastiskt vid en eventuell avstängning av de analoga radiosändningarna måste alltså publiken på lång sikt ersätta samtliga sina radioapparater med apparater byggda för mottagning av digitala radiosändningar. 
 Enligt delbetänkandet har det största hindret för  
 DAB-radions 
  spridning, fram till våren 2002, varit bristen på digitala radiomot- tagare till rimliga priser till följd av en avvaktande hållning hos de flesta tillverkare att introducera mottagare för digital radio i större skala. Detta har i sin tur lett till att tillgång på  
 DAB-mottagare 
  bland radiopubliken varit ringa. Om producenterna inte är övertygade om att DAB kommer att vara ett tillväxtområde kommer de enligt 
 80 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 delbetänkandet sannolikt inte heller att inleda tillverkning av mot- tagare i stor skala med mindre än att någon aktör beställer eller subventionerar mottagare. Ingen bedömare tror dock att digitala radiomottagare kommer att subventioneras i stor skala. 
 Ett exempel på en tillverkare som uttryckt viss försiktighet är Thompson, som i mars 2002 visade upp en mottagarprototyp som är en GSM/WAP mobiltelefon med en inbyggd  
 DAB-mottagare. 
  Thompson underströk att företaget inte förbundit sig att tillverka denna eller någon liknande produkt som en kommersiell produkt på marknaden. 
 Enligt delbetänkandet finns det emellertid tecken på att priserna på  
 DAB-mottagare 
  börjat sjunka. Som exempel anförs att de första  
 DAB-mottagarna 
  kostade 15  
 000–20 
  000 kr och att det våren 2002 fanns mottagare för hemmet, för bilen och för persondatorer i pris- klasser från cirka 3 000 kr upp till 40 000 kr. 
 WorldDAB har i samarbete med the European Association of Consumer Electronics Manufacturers (EACEM) gjort en undersök- ning av tillverkningsindustrins åsikter om vad som skulle krävas för en framgångsrik utveckling av DAB på den europeiska marknaden (WorldDAB,  
 Dossier on Digital Radio 278/EC 205, 2001 
 ). Av under- sökningen framgår bl.a. att tillverkningsindustrin betraktar Europa som en gemensam marknad där Tyskland, Storbritannien och Frankrike bedöms vara de viktigaste enskilda länderna. Därefter följer medelstora länder som Italien och Spanien. 
 I delbetänkandet anges det att WorldDAB och EACEM (European Association of Consumer Electronics Manufacturers) funnit följande kriterier särskilt viktiga för ett genomslag av  
 DAB-standarden: 
  
 Likvärdiga förutsättningar i hela Europa 
  
 Attraktiva tillståndssystem 
  
 Tillräckligt frekvensutrymme dels för att alla analoga radiostatio- ner också skall kunna sända digitalt, dels för nytt programutbud och utveckling av nya tjänster 
  
 Utveckling av sidotjänster, datatjänster m.m. 
  
 Utbyggda sändarnät till marknadsmässigt viktiga delar av alla länder. 
  
 Tydliga planer för övergång från analoga till digitala sändningar, helst inklusive information om när avstängning av analoga sänd- ningar kan ske. 
  
 81 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 Utifrån resultatet av sin undersökning bedömde WorldDAB och Wiggins att de flesta europeiska länder endast i mycket begränsad utsträckning uppfyllde nämnda kriterier. Endast Storbritannien bedömdes vara en relativt mogen marknad, även om tillverknings- industrin ansåg att det också där saknades en del viktiga förutsätt- ningar som t.ex. utveckling av nya tjänster och tillräckligt frekvens- utrymme. WorldDAB och Wiggins ansåg att EU:s institutioner har en viktig roll när det gäller att skapa en större säkerhet för radiomarknaden i frågan om övergång till digital sändningsteknik. 
  
 DAB-tekniken 
  medger, med dess möjligheter till dataöverföring, en rad tekniska innovationer och nya tjänster till lyssnarna. Även om de flesta mottagare som finns ute till försäljning inte är för- beredda för de applikationer som kan bli aktuella pågår det i de flesta länder olika utvecklingsprojekt för att ta fram mottagare som utöver att kunna ta emot  
 DAB-radio 
  också är multimedieterminaler. 
  
 1.5.2 
  
 Remissinstanserna 
  
 RTVV  
 har konstaterat att priserna för de digitala radiomottagarna fortfarande ligger betydligt över motsvarande analoga mottagare, även om skillnaden har minskat väsentligt, i synnerhet i förhållande till högpresterande analoga turners. Enligt RTVV skulle tillgången till ett brett utbud av mottagare i alla prisklasser tjäna som drivkraft för utvecklingen av digital radio. RTVV bedömer samtidigt att ytterligare prisminskningar är nödvändiga för att mottagarna skall kunna nå ut till den genomsnittlige konsumenten. 
  
 SR  
 har pekat på att digitala radiomottagare, som en följd av kon- vergensen, kommer att integreras i andra produkter, såsom hand- datorer, mobiltelefoner och  
 TV-apparater, 
  vilket kan innebära såväl möjligheter som hot för radion vid ett teknikskifte. Enligt SR kommer det att ske en förnyelse av radiomottagarna tämligen snabbt om de kommer att utgöra en integrerad del i annan utrustning. Omvänt gäller enligt SR att om radion lever som en analog solitär i en digital miljö riskerar radion snabbt att bli lämnad på efterkälken. SR har anfört att bristen på besked om radions digitalisering innebär ett stort osäkerhetsmoment för såväl konsumenter, återförsäljare och fabrikanter samt att detta innebär att radion inte självklart finns med vid framtagning av nya digitala produkter, till skillnad mot t.ex. den digitala TV:n. 
 82 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 1.6 
  
 Digitalradiosändningar i Sverige åren  
  
 1995–2001 
  
 1.6.1 
  
 Delbetänkandet 
  
 Våren 1995 beslutade riksdagen att låta SR, UR och privata program- företag efter särskilda beslut av regeringen påbörja sändningar i begränsad omfattning med digital teknik. Syftet var att SR, UR och andra radioföretag skulle få möjlighet att pröva den nya tekniken samt att allmänheten skulle få möjlighet att bedöma för- och nack- delar med denna. Sändningarna skulle inledningsvis förekomma i ett begränsat antal områden i såväl storstadsregionerna som i andra delar av landet. Regeringens bedömning var att sändningsverksam- heten skulle kunna finansieras av de medverkande företagen utan att staten anslog några särskilda medel. 
 Regeringen fattade kort efter riksdagens beslut två beslut avseende försöksverksamheten. Det första beslutet innebar dels en geografisk begränsning av sändningarnas omfattning, dels en fördelning av ut- rymme mellan SR och den privata lokalradion. Regeringen beslutade att sändningsutrymmet i det nationella frekvensblocket skulle tilldelas SR helt och hållet samt att SR utöver nationella sändningar skulle få använda detta utrymme för regionala sändningar i  
 Stockholms-, 
  Göteborgs- och Malmöområdena. Vad gäller det regionala frekvens- blocket beslutade regeringen att  
 60–75 
  procent av sändningsutrym- met i  
 Stockholms-, 
  Göteborgs- och Malmöområdena skulle upplåtas till privata programföretag och  
 25–40 
  procent till SR, beroende på sändningsområde. I januari 1996 fattade regeringen ett likalydande beslut med tillägget att sändningarnas omfattning utsträcktes till att också gälla Norrbottens län. 
 SR startade provsändningar med  
 DAB-tekniken 
  hösten 1995. Vid introduktionen av digital radio år 1995 beräknade Teracom att sändningarna i  
 Stockholms-, 
  Göteborgs- och Malmöområdena skulle nå cirka 35 procent av befolkningen. Vid utgången av år 1996 hade Teracom på uppdrag av SR byggt ut det nationella sändarnätet till en befolkningstäckning på 45 procent. År 1998 var utbyggnaden uppe i knappt 80 procent och i april 1999 uppnåddes en täckningsgrad på 85 procent. Totalt användes 71 sändare för att uppnå denna täck- ning. Sändningarna i de regionala frekvensblocken beräknades under år 1999 nå cirka 35 procent av befolkningen i Sverige. 
 Huvuddelen av SR:s sändningar har varit parallellsändningar av företagets analoga programutbud. Även de program som UR distri- 
 83 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 buerat via DAB har huvudsakligen utgjort parallellsändningar av det material bolaget distribuerat analogt. 
 År 1997 startade SR den första helt digitala radiokanalen i Sverige, finska P7. SR har sedan dess bedrivit en del utvecklingsarbete, t.ex. försöksverksamhet med nya program och tjänster samt prövat de utökade datatjänster som tekniken möjliggör. Programrelaterad service har använts för att sända bilder och textinformation som hör till ljudprogrammet. Även helt fristående datainformation har sänts ut, t.ex. i form av nyhetsinformation, väderprognoser, allmän programinformation m.m. SR planerar på längre sikt att sända webbliknande tjänster, vilket förväntas kunna ske i samverkan med verksamheten på Internet. 
 UR har tillsammans med SR deltagit i utvecklingsarbetet för digital radio. UR har bl.a. utarbetat prototyper för digitala utbild- ningsprogram som har prövats i ett antal mellanstadieklasser i Västmanlands län. UR har också testat olika tilläggstjänster i DAB- radion, t.ex. genom att språkprogram har försetts med text och ord- förklaringar. I övrigt har UR:s utvecklingsarbete främst skett inom ramen för sändningarna i den digitala marksända televisionen. 
 I juni 2001 fattade riksdagen beslut om riktlinjer för radio och TV i allmänhetens tjänst under tillståndsperioden  
 2002–2005. 
  Beslutet innehöll riktlinjer om att SR i avvaktan på en utvärdering av den digitala radion skall minska kostnaderna för de digitala sändning- arna. Till följd av beslutet träffade SR och Teracom i december 2001 ett avtal om att minska  
 DAB-sändningarnas 
  omfattning till att täcka Luleå, Stockholm, Göteborg och Malmö. Avtalet trädde i kraft den 1 januari 2002 och innebar att hushållstäckningen minskade från 85 till 35 procent samt att sändningarna i de regionala frekvens- blocken upphörde helt. 
 Med stöd av sitt sändningstillstånd för  
 DAB-sändningar 
  under innevarande tillståndsperiod har SR rätt att samtidigt sända sex program i den nationella frekvensen och ett eller två program i de regionala frekvenserna. SR har därutöver rätt att sända tilläggstjänster i den omfattning som behövs för programverksamheten. Tillståndet gäller till utgången av år 2005 eller till dess att regeringen har fattat beslut om den framtida användningen av frekvensutrymmet för digital ljudradio. UR utnyttjar för sina sändningar SR:s sändnings- utrymme. 
 Till och med år 2001 har inga privata programföretag deltagit i försöksverksamheten med DAB i Sverige. År 1995 inleddes emellertid ett ansökningsförfarande genom vilket privata programföretag gavs 
 84 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 möjlighet att delta i verksamheten. Utlysningsförfarandet väckte inledningsvis intresse bland ett flertal programföretag, men sedan i princip samtliga företag i ett senare skede återkallat sina ansök- ningar avbröts förfarandet. Det har senare inte varit aktuellt med något nytt ansökningsförfarande. 
  
 1.6.2 
  
 Remissinstanserna 
  
 UR  
 har anfört att bolagets analoga riksprogram i P1, P2, P3 och P4 sänds samtidigt och oförändrat i digital radiosändning. UR har vidare uttalat att bolaget i avvaktan på digitalradiokommitténs förslag inte har några planer på att förändra sina digitala radiosändningar i DAB. 
  
 Radioutgivareföreningen  
 har som en förklaring till den långsamma utvecklingen för  
 DAB-standarden 
  anfört följande. Digitalradiostan- darden Eureka 147 DAB antogs redan i mitten av  
 1980-talet. 
  Den hade utarbetats av i huvudsak de stora europeiska public service- företagen. Vid denna tidpunkt hade avregleringen av radiomark- naderna i Europa just tagit sin början, bortsett från Spanien och i viss mån England, som hade haft privat radio i cirka tio år. Samtidigt som förespråkarna av DAB, företrädesvis inom public  
 service-sektorn, 
  under  
 1990-talet 
  försökte driva på digitalradioutvecklingen föränd- rades alltså strukturen i de allra flesta europeiska radiomarknader radikalt. I avregleringens spår lyckades den privata radion snabbt erövra stora marknadsandelar av det totala radiolyssnandet. Public  
 service-företagen 
  var därmed inte längre ensamma aktörer på den analoga ljudradiomarknaden. Dock har avsaknaden av ett mångsidigt programutbud i den digitala ljudradion medfört att tillverknings- industrin intagit en avvaktande hållning till att lansera nya digital- radiomottagare i full skala. Sedan mitten av  
 1990-talet 
  har tillverk- ningsindustrin i många undersökningar och analyser av utvecklingen unisont sagt samma sak: först när det finns ett mångsidigt pro- gramutbud i de digitala sändningarna kan nya produkter lanseras i konsumentledet. Tillverkningsindustrin har närmast syftat på stora nyckelmarknader som Tyskland, England, Spanien och Frankrike. Ett mångsidigt programutbud kräver initialt lagstiftning och regel- verk som omfattar hela radiomarknaden. Nu går digitalradion sakta men säkert in i en etableringsfas där de europeiska radiomarknadernas samtliga aktörer går någorlunda i takt. De indirekta krav på med- verkan, även från privata radioaktörer, som tillverkningsindustrin ställt kan sägas vara på väg att uppfyllas efter det att lagstiftarna i 
 85 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 ett flertal länder tagit fram rimliga villkorsramar inom vilka radio- branschen själv kan utveckla sin verksamhet. Denna kritiska punkt har ännu inte nåtts i Sverige. 
  
 1.7 
  
 Utvecklingen i andra länder 
  
 Delbetänkandet innehåller en kartläggning över utvecklingen för digital radio i andra länder (SOU 2002:38 kapitel 6, s.  
 91–113). 
  En sammanfattning av denna kartläggning återfinns i avsnitt 3.8. 
  
 1.8 
  
 Branschens ställningstaganden till digitalradio 
  
 1.8.1 
  
 Delbetänkandet 
  
 Public  
 service-bolagen 
  
 Enligt SR är en digitalisering av den marksända radion en nödvändig förutsättning för att säkra radiomediets position och egenskaper i en miljö där andra medier blir digitala. SR har pekat på att det finns många eftersatta publikgrupper, t.ex. yngre och äldre lyssnare och olika språkliga minoriteter, som bolaget skulle kunna nå med ett mer riktat programutbud än vad som är möjligt i den analoga FM- radion. SR:s viktigaste argument för digital radio är alltså att få tillgång till ett större sändningsutrymme och en flexibel teknik för att bättre kunna uppfylla sitt public  
 service-uppdrag. 
  SR har förut- satt att bolaget tilldelas extra resurser dels för sändningskostnader, dels för utveckling av programproduktion för digital radio. 
 SR har antagit en policy när det gäller ljudkvalitet som innebär att 224 kbit/s per kanal bör vara bashastighet för fullgott ljud i den digitala radion. SR har bedömt att bolaget på lång sikt behöver dis- ponera utrymme i två frekvensblock, dels i en nationell multiplex, dels i en regional multiplex i de 19 olika sändningsområdena. Till dess tillräckligt frekvensutrymme finns också för andra radioaktö- rer har SR pekat på möjligheten att låta andra aktörer hyra delar av kapaciteten under en övergångstid. SR har också uttalat att det i ett inledningsskede kan vara lämpligt att avvakta med sändningar i de regionala frekvensblocken, åtminstone till dess andra aktörer är beredda att dela utrymme med SR. Beträffande täckningsgraden för SR:s  
 DAB-utsändningar 
  har bolaget uttalat att denna redan år 2003 
 86 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 bör återställas till den nivå som gällde år 2001, dvs. cirka 85 procent befolkningstäckning. 
 Mot bakgrund av  
 DAB-teknikens 
  möjligheter att använda kapa- citet på ett flexibelt sätt, vilket t.ex. möjliggör tillfälliga radiokanaler, har SR uppgett att det inte är önskvärt att staten på förhand be- stämmer hur utrymmet skall fördelas, t.ex. genom krav på ett visst antal kanaler eller tjänster. SR har därvid framfört att bolaget bör ges möjlighet att verka så fritt som möjligt inom ramen för ett övergripande regelverk samt att bolaget självt inom ramen för det övergripande public  
 service-uppdraget 
  och den kapacitet man till- delas bör kunna avgöra vilka kanaler och nya tjänster som skall erbjudas. 
 SR har anfört att den digitala radion främst bör användas för distribution av ljudradioprogram och att de nya tjänster som blir möjliga genom den nya tekniken huvudsakligen bör möjliggöra en fördjupning av och ge ett mervärde till ljudradioprogrammen. SR har vidare anfört att bolaget avser att utveckla synergier mellan digitalradion och andra distributionsplattformar, t.ex. företagets Internetverksamhet. 
 UR har sett  
 DAB-tekniken 
  som en viktig utveckling av företagets pedagogiska möjligheter. En generell målsättning för UR är att användarna av utbildningsprogram oberoende av tid och rum skall kunna hitta UR:s produkter och få hjälp att utnyttja dem i lärandet. UR har uttalat att bolaget inte har några planer på att öka sin DAB- satsning i avvaktan på det pågående utredningsarbetet om digital radio. 
 Närradion 
 De två intresseorganisationerna inom svensk närradio, Sveriges Närradioförbund och Närradions Riksorganisation, har inte i orga- niserad form tagit ställning till frågan om introduktion av digital radio. Vid en hearing om frekvensutrymme för digital radio den 6 mars 2002, framförde företrädare för svensk närradio synpunkter på digital radio från närradions perspektiv. Företrädarna hade noterat att hanteringen av digital radio i Sverige ännu inte inkluderat närradions behov och intressen och efterlyste ett förberedelsearbete för att också närradion skall tillförsäkras frekvensutrymme för digital radio. Den bedömning som gjordes var att de flesta närradiostationer i ett övergångsskede sannolikt inte kommer att ha ekonomiska resurser 
 87 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 att klara de kostnader som  
 DAB-tekniken 
  innebär. Närradions före- trädare menade därför att staten i ett inledningsskede måste bidra med ekonomisk hjälp för att möjliggöra närradions medverkan i teknikskiftet. 
 Närradions Riksorganisation har framfört att det inom närradion redan finns en uppbyggd organisation, dvs. de lokala närradioföre- ningarna, som kan medverka i den tekniska samverkan som digital radio kräver. 
 Sveriges Närradioförbund har framhållit att det kan bli särskilt svårt för den stora del av närradions lyssnare som består av äldre människor att ta till sig den nya tekniken. Förbundet har vidare pekat på att det finns skäl som talar för att  
 FM-sändningar 
  kan behöva behållas för närradion under mycket lång tid framöver. 
 Privata programföretag 
 Den kommersiella privata lokalradions intresseorganisation Radio- utgivareföreningen (RU) och några av de största aktörerna, främst representerade av nätverken inom lokalradion, har i grunden en positiv syn på de möjligheter som den digitala radion innebär. De vill se en successiv övergång från analog till digital sändningsteknik. 
 RU har tydliggjort att en övergång till digital marksänd radio måste ske på villkor som är kommersiellt gångbara och med ett regelverk som stimulerar innovationer. RU har beskrivit den privata radion som en bransch med stora ekonomiska problem huvudsakligen till följd av det auktionssystem som infördes år 1993. RU har bedömt att målen för privat lokalradio aldrig kommer att infrias, vare sig i analog eller i digital radio, om inte de grundläggande problemen för kommersiell radio ges en lösning. RU vill därför se en modell som innebär att den kommersiella radion ges möjlighet att delta i intro- duktionen av digitala radiosändningar samtidigt som bättre förut- sättningar skapas för den befintliga analoga radioverksamheten. 
 Den modell RU förespråkat bygger på att de analoga tillstånds- havare, som sedan år 1993 har varit med att bygga upp kommersiell radio i Sverige, får delta också i den digitala radion. RU har avvisat tanken på att utlysa digitala sändningstillstånd till fri ansökning, åtminstone i ett inledningsskede. RU har vidare föreslagit att befint- liga tillståndshavare erbjuds möjlighet att byta sitt nuvarande tillstånd för analog lokalradio mot ett nytt som innebär en skyldighet att sända med både digital och analog teknik. Enligt RU bör det regel- 
 88 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 verk som sedan år 2001 gäller för nya lokalradiotillstånd gälla också för det nya tillståndet. RU:s föreslag innebär att en ny avgift införs som utgör fem procent av varje radioföretags totala omsättning från reklamintäkter och sponsring. För att motivera tillståndshavare att göra nödvändiga investeringar har RU föreslagit att den första till- ståndsperioden skall löpa fr.o.m. 2003 t.o.m. år 2008 och att tillstånds- perioden automatisk förlängs med två tillståndsperioder i taget, dvs. åtta år i taget. 
 RU har anfört att förutsättningarna redan från början bör vara sådana att utveckling av nya tjänster kan utgöra en viktig del av DAB- sändningarna samt att privat radio bör tilldelas två frekvensblock, ett för nationella och ett för regionala sändningar. RU menar att detta har ett starkt symbolvärde för att visa lyssnare att digital radio innebär något nytt. Dessutom skulle utrymmet ge den kommer- siella lokalradion incitament att delta i teknikskiftet och på sikt skapa möjligheter för såväl befintliga som nya tillståndshavare att lansera nya radiokanaler och nya tjänster. 
 Svenskt DABForum 
 I svenskt DABForum ingår, förutom representanter för SR och privat kommersiell lokalradio, Sveriges hemelektronikleverantörers förening, ett antal mottagartillverkare, teknikföretag och innehålls- producenter. Närradion saknar representation. 
 Svenskt DABForum har rekommenderat Eureka 147 DAB som standard för svensk digitalradio samt förespråkat att ett uppdrag bör ges till PTS att redovisa de frekvensmässiga förutsättningarna för en snabb utbyggnad. Svenskt DABForum har vidare framfört att alla som våren 2002 sänt analog radio också bör erbjudas att sända digitalt och att ett tydligt regelverk bör tas fram som tillåter sänd- ningar även av annat material än traditionella radioprogram. Slut- ligen har DABForum uttalat att staten bör stödja teknikskiftet genom att öronmärka resurser för SR och reformera avgiftssystemet för privat radio samt vidta punktinsatser för närradion. 
 89 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 1.8.2 
  
 Remissinstanserna 
  
 Public service 
  
 SR  
 har betonat sitt public serviceuppdrag och anfört att en stark public service är en garant för ett demokratiskt samhälle och för att medborgare i så stor utsträckning som möjligt skall erbjudas de verktyg som behövs för att kunna förstå, ifrågasätta och delta i offentliga samtal. I anslutning härtill har SR poängterat att bolaget under de senaste sju åren tappat mer än 100 000 lyssnare per år och att antalet  
 icke-lyssnare, 
  de som aldrig hittar till SR, ökar. SR har uppgett att bolaget har ett ökande problem att inom dagens analoga radiodistribution erbjuda nya lyssnare och de som slutat lyssna på SR ett för dem adekvat radioutbud eftersom varje radikal föränd- ring av de existerande fyra  
 FM-kanalerna 
  som bolaget har till sitt förfogande riskerar att stöta bort stora trogna lyssnargrupper. En- ligt SR skapar  
 DAB-tekniken 
  möjligheter för bolaget att bredda sitt utbud. 
  
 UR  
 anser att analoga sändningar kommer att vara den viktigaste distributionsformen för UR:s radioverksamhet under överskådlig tid. UR har vidare framhållit att digital radio ger ökad flexibilitet och möjlighet att sända tilläggsinformation samt att digitaliseringen av radiomediet innebär möjlighet till distribution på flera digitala plattformar. 
 Närradion 
  
 Närradions riksorganisation  
 har uppgett att närradion måste få delta från början i ett teknikskifte från analog till digital radio och att närradion också måste få lämna synpunkter kring frekvenstilldelning för att tillgodose närradions behov av lokala sändningsfrekvenser. Organisationen har framhållit vikten av att utreda hur närradion skall kunna erhålla ekonomiska resurser för att kunna fortsätta sin verksamhet med digital sändningsteknik. 
  
 KRN – Kristna radionätet  
 har uttalat att ideell och folkrörelse- anknuten radio bör garanteras en  
 DAB-frekvens 
  som kan användas för både nationella och regionala sändningar. Enligt KRN är detta en viktig åtgärd och garanti för en fortsatt yttrandefrihet för de små aktörerna eftersom ingen i dag vet vad som händer med när- radion när  
 FM-nätet 
  skall stängas av i framtiden. 
 90 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 Privatradion 
  
 Radioutgivareföreningen (RU)  
 bedömer att det krävs ett komplett programutbud kombinerat med nya radiokanaler och nya tjänster för att digitalradion och radiomediet som helhet skall kunna utvecklas. RU menar att public  
 service-radion 
  i detta perspektiv är beroende av att privata programföretag har resurser att inleda digitalradiosänd- ningar. Enligt RU skulle samtidigt en utveckling av digitalradion och radiomediet som helhet vara nyckeln till en ökad, såväl inre som yttre, mångfald av den privata radion. RU har bedömt att det i Sverige, precis som i de flesta andra länder där radion avreglerats, skulle kunna växa fram en bredare privat radio som på allvar kan utmana och konkurrera med public  
 service-radion. 
  Enligt RU kan digitalise- ringen av radion skapa sändningsutrymme för såväl gamla som nya aktörer, vilket totalt sett skulle innebära att det svenska radioland- skapet över tiden berikas till gagn för de svenska radiolyssnarna. 
 Radioutgivareföreningen har uttalat att det finns tre avgörande frågor som måste lösas för att privatradiobranschen skall kunna medverka i teknikskiftet: 1) En nödvändig reformering av regelverket som reducerar de svenska sändningsavgifterna till en genomsnittlig europeisk nivå och förenklar de nuvarande reklamreglerna, 2) Lika villkor mellan public service och privata radioföretag vad avser till- gång till frekvensutrymme och multiplexer samt ekonomisk eller annan stimulans från staten, samt 3) Regelverket för privat digital- radio måste utformas med så små kommersiella begränsningar som möjligt i syfte att stimulera såväl befintliga som nya radioföretag att inleda nya satsningar. Radioutgivareföreningen har framhållit att de privata radioföretagen trots en besvärlig ekonomi, insett att man inte kan stå vid sidan vid ett teknikskifte och att företagen är beredda att inleda konkreta satsningar på digitalradio när det finns en rimlig lagstiftning. 
 Andra aktörer 
  
 Svenskt DABForum  
 har i sitt remissyttrande (som även  
 Radioutgivare- föreningen  
 ställt sig bakom) anfört att radiomediet behöver förnyas för att möta de förändrade medievanorna. Enligt DABForum handlar förnyelsen av radiomediet om både att möta lyssnarna på de nya digitala plattformarna och att erbjuda den allt mer fragmentiserade publiken en större mångfald i programutbudet.  
 Svenskt DABForum 
  
 91 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 har pekat på följande punkter som särskilt viktiga för Digitalradio- kommittén att beakta vid den fortsatta hanteringen av digitalradio- frågan. 
  
 Digitalradiokommittén bör rekommendera riksdagen att anta Eureka 147 som standard för svensk digitalradio. 
  
 Regeringen bör tillse att Post- och Telestyrelsen snarast får i uppdrag att redovisa de frekvensmässiga förutsättningarna för en snabb och optimal utbyggnad av digitalradion i Sverige. 
  
 Erforderligt frekvensutrymme måste anvisas digitalradion enligt principen att alla som i dag sänder analogt också erbjuds att sända digitalt. En nationell och en lokal multiplex för Sveriges Radio respektive privat radio bör inrättas initialt. Detta ger också utrymme för nya aktörer vilket ökar mångfalden såväl som kon- kurrensen. 
  
 Lagstiftningen bör inom givna, begränsade ramar ge radioföre- tagen möjlighet att via digitalradion distribuera annat än tradi- tionella radioprogram och därmed förknippad information i text och bild som en del av sändningstillstånden. Dock bör ett separat regelverk och separata sändningstillstånd inte inrättas för denna typ av kompletterande verksamhet. 
  
 Ett tydligt regelverk måste åstadkommas som klart reglerar och urskiljer vad  
  
 innehålls-, 
  multiplex- och nätoperatörer ansvarar för, oaktat att ett företag kan ha flera roller. 
  
 Långsiktiga nationella samt regionala sändningstillstånd i stor- stadsregionerna för såväl Sveriges Radio som privata aktörer är en absolut förutsättning för digitalradions utveckling. Regionala sändningstillstånd utanför storstäderna bör successivt meddelas i takt med att radioföretagen finner att marknaden mognar. 
  
 De privata sändningstillstånden bör utformas i balans mellan rimliga krav från staten på unikt innehåll i den digitala etern och kommersiella principer. 
  
 Staten bör initialt stödja teknikskiftet genom öronmärkta resurser för Sveriges Radios fortsatta digitalradiosatsningar, genom en reformering av avgiftssystemet för privat radio och genom punkt- insatser till närradion. 
  
 Digitalradiokommittén bör bidra till en snabb introduktion av digitalradion genom att medverka till att speciella studier av publikens attityder och beteenden genomförs i ett panelprojekt, gärna i samverkan med Svenskt DABForum. 
  
 92 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 Digitalradiokommittén bör genom sitt beslut skyndsamt med- verka till att utvecklingen av radiomediet kan fortgå i enlighet med den inriktning som radiobranschen föreslagit och baseras på den europeiska standard för digitalradio som finns fastlagd. 
  
 Digitalradiokommittén bör tillse att Sveriges regering, eftersom radio till skillnad mot TV är en nationell angelägenhet, tar initiativ till en europeisk samverkan inom EU till ett skifte till digital teknik med Eureka 147 som standard. En samverkan kan drama- tiskt förkorta övergångstiden från analog till digital teknik. 
  
 Konsumentverket/KO  
 har anfört att frågan om en eventuell avveck- ling av den analoga radion är för tidigt väckt samt poängterat vikten av att närmare utreda konsekvenserna för konsumenterna innan det blir aktuellt att fatta beslut om att upphöra med de analoga sänd- ningarna. Konsumentverket har också framhållit att det är konsumen- ternas efterfrågan av den nya tekniken som bör vara i fokus för den fortsatta utvecklingen samt att kostnaderna för den parallella distri- butionen inte får drabba konsumentkollektivet. 
 Enligt  
 Statskontoret  
 bör en fortsatt introduktion av digital radio avvakta den tekniska utvecklingen och konsumenternas efterfrågan på digital radio. Statskontoret menar att konsumenterna kommer att efterfråga digital radio först när radiomottagare för digital radio finns tillgängliga till rimliga priser och programutbudet ger mer än det analoga utbudet. Statskontorets bedömning är att det ur kon- sumentsynpunkt är angeläget att de kommersiella kanalerna ges för- utsättningar att delta i en framtida utbyggnad av digital distribution av ljudradio. 
  
 Annonsörsföreningen  
 har uttalat att utvecklingen mot en digitali- sering av radion är oundviklig och att det är viktigt att alla aktörer på marknaden kan delta på goda villkor för att teknikskiftet skall gå så smidigt och effektivt som möjligt. Enligt annonsörsföreningen bör den privata radion få tillgång till en nationell multiplex med möjlighet till regional nedbrytning för att ytterligare skärpa kon- kurrensen och ge annonsörerna alternativ. 
 Landsorganisationen i Sverige (LO)  
 har framhållit radions viktiga samhällsfunktion utöver dess förmåga att förströ och underhålla. LO anser att det är viktigt att radion fortsätter att vara ett enkelt, billigt och vida spritt etermedium som når hela befolkningen. Enligt LO är digital distribution av radio ett självklart steg i utvecklingen och digitaliseringen kommer att ha stor betydelse för mediets fram- tid. LO har poängterat vikten av att digitaliseringen ger utrymme 
  
 93 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 för en positiv utveckling av public  
 Edwards 
  verksamhet. Den digitala radions införande måste enligt LO få ta tid då en övergång från analog till digital teknik innebär stora kostnader såväl för pro- gram- och sändarföretag som för konsumenter. LO bedömer att den analoga radion måste leva vidare parallellt med den digitala under så lång tid att en övergång inte äventyrar radions breda genomslag i befolkningen. Vidare bör den digitala radion enligt LO ge utrymme för två eller fler koncessioner för nationell riksspridd privat radio, vilket skulle underlätta övergången till digital teknik. 
  
 Journalistförbundet  
 har framfört att följande kriterier måste vara uppfyllda innan den analoga radion kan ersättas av digitalradion. 
  
 Den digitala utvecklingen måste ha nått så långt att public service- företagens digitalradiosändningar uppfyller de principiella grund- förutsättningarna i företagens sändningsuppdrag. Befolkningen måste kunna ta del av public  
  
 service-utbudet 
  till låga kostnader. 
  
 De digitala sändningarna skall kunna tas emot av en lika stor andel av hushållen som kan ta emot SR:s analoga radiosändningar. 
  
 Kvaliteten i public  
  
 service-bolagens 
  sändningar skall vara lika hög över hela landet. 
 Journalistförbundet har vidare ansett att eventuella tilläggstjänster skall kunna erbjudas alla lyssnare och att de tilläggstjänster som erbjuds av public  
 service-företag 
  skall erbjudas kostnadsfritt för kon- sumenten. Journalistförbudet har uttalat att de finansiella problem som är förknippande med ett införande av DAB måste lösas innan den digitala radion kan förverkligas. 
  
 Teracom  
 bedömer att en grundförutsättning för att teknikskiftet skall kunna ske är att det digitala programutbudet är bredare och mer omfattande än dagens analoga. Teracom anser att de kommer- siella kanalerna måste få möjlighet att sända digitalt men även få till- stånd att sända över hela landet. Enligt Teracom måste program- bolagen få möjlighet att erbjuda konsumenterna såväl ljudradio som informations- och Internetliknande tjänster via DAB. 
 Tjänstemännens Centralorganisation (TCO)  
 har uttalat att radion är det absolut viktigaste mediet för att ge alla tillgång till såväl in- formation som kultur, underhållning och avkoppling samt att det är av stor vikt att tillgängligheten bevaras även vid en övergång till digital teknik. Detta innebär enligt TCO bl.a. att SR:s ställning som public  
  
 service-alternativ 
  
  värnas och betonas och att övergången måste ske på ett sådant sätt att ingen landsända ens för en kortare 
  
 94 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 period ställs utanför SR:s utbud. Samtidigt har TCO framhållit att den kommersiella radion och närradion måste finnas kvar och kunna arbeta på rimliga villkor. För TCO är det ett oeftergivligt krav att en total övergång inte får ske förrän man kan garantera samma täckningsgrad i hela landet som med nuvarande analoga teknik,  
 FM-radion. 
  TCO anser att den framtida distributionen av radio inte kan hanteras som en avgränsad svensk fråga och att det är viktigt att Sverige tar aktiv del i diskussionerna om samarbete på interna- tionell och framför allt europeisk nivå för att kunna utöva inflytande över det system som väljs och de strategier som övervägs. TCO:s uppfattning är att även den privata lokalradion bör ges möjlighet till försökssändningar genom att man beviljas tillfälliga sändnings- tillstånd. För att tillfälliga sändningstillstånd skall vara attraktiva anser TCO att det är rimligt att de kommersiella aktörer som ger sig in i försöksverksamheten och satsar resurser också kan räkna med att få vara med när den digitala sändningsverksamheten etableras fullt ut. TCO utgår ifrån att det även i framtiden kommer att finnas utrymme för olika producenter att sända radio: SR som public sevice- alternativ, kommersiella aktörer och ideell närradio. TCO anser vidare att övergångstiden från FM till DAB bör begränsas så långt det är möjligt. 
 Institutionen för Journalistik och Masskommunikation vid Göteborgs universitet  
 har understrukit att Sveriges Radios kanaler, främst P1 men också P4, domineras av en äldre publik, samt att erfarenheten från publikforskningen visar att äldre personer ändrar sina medie- vanor långsamt. På grund av resultatet från gjorda mediestudier har institutionen ställt sig tvekande till behovet av fler kanaler respek- tive bättre ljud eftersom studierna visat att fler kanaler hittills inte ökat radiolyssnandet. Institutionen har också ifrågasatt att det finns ett behov av att förbättra kvaliteten på ljudet i radion, utom möj- ligen hos de två procent av befolkningen som i dag lyssnar på P2. Sammanfattningsvis ifrågasätter institutionen behovet av en snar digitalisering av svensk radio och institutionen bedömer att det inte är rimligt att på kort sikt aktualisera en nedsläckning av det analoga systemet. 
  
 Styrelsen för psykologiskt försvar  
 har poängterat vikten av att en fortsatt digitalisering av radion innebär sändningar som i möjligaste mån är garderade från risker för allvarligare sabotage eller större driftfel. Styrelsen menar att ett brett säkerhets- och beredskaps- perspektiv måste finnas med hela vägen i uppbyggnaden av den digitala radion. När det gäller en eventuell framtida nedsläckning av 
  
 95 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 SOU 2004:16 
  
 det analoga sändarnätet har styrelsen uttalat att detta inte får ske förrän de nya digitala näten och produktionsförhållandena kan anses godtagbart säkra. Enligt styrelsen måste teknikskiftet ha förutsätt- ningar att bli ekonomiskt attraktivt för konsumenterna och hänsyn måste tas till allmänhetens ekonomiska möjligheter att kunna byta apparater. Slutligen anser styrelsen det viktigt att regeringen skaffar sig en helhetssyn på säkerheten och beredskapen rörande den snabba utvecklingen av kommunikations- och informationsmedierna för att medieinstitutionerna skall få den vägledning som är nödvändig för att undvika sårbarhet eller mångfaldsbegränsande faktorer i systemen. 
  
 Konkurrensverket  
 har framhållit att sändningar av digital radio pågår i många länder men att verksamheten tycks präglad av osäkerhet i många avseenden, att det råder en avvaktande hållning från olika aktörer samt att bristen på mottagare till rimliga priser har inneburit att konsumenterna avskräckts från att pröva den nya tekniken i någon större utsträckning. Enligt Konkurrensverket sker det dock en tydlig utveckling mot digital teknik i alla typer av kommunika- tionssystem, vilka i sin tur ger möjligheter till lägre distributions- kostnader och ett ökat utbud. Konkurrensverket har vidare anfört att digitaliseringen underlättar för interaktivitet i medierna och utgör grund för den pågående sammansmältningen mellan nät, tjänster och apparater, vilket sammantaget leder till ökad konkurrens och mångfald till nytta för konsumenterna. Konkurrensverket har ansett att det inte förefaller rimligt att distributionen av radio skall fortgå opåverkad av denna utveckling. 
  
 Vägverket  
 har uttalat att radiosändningar är ett oslagbart distribu- tionssätt av information till trafikanter i ett  
 en-till-många-perspektiv 
  och att ett storskaligt införande av DAB är såväl troligt som önskvärt och långsiktigt även nödvändigt. Enligt Vägverkets be- dömning skulle ett införande av DAB i Sverige tillsammans med en anpassad lagstiftning kunna öppna nya möjligheter för verket och/eller andra aktörer att utveckla datatjänster inom områdena  
 trafikstyrning  
 (t.ex. rekommendationer om alternativa färdvägar vid kösituationer eller olyckor),  
 trafikantinformation  
 (t.ex. realtidsinfor- mation under resans gång gällande förseningar och alternativa resmöjligheter) samt  
 information om aktuella hastighetsgränser. 
  
 Krisberedskapsmyndigheten  
 ( 
 KBM 
 ) har anfört att ljudradion är en av de viktigaste informationskällorna vid höjd beredskap eller vid en krissituation och att beredskaps- och säkerhetsaspekter måste vägas in vid ett beslut om att upphöra med de analoga  
 FM-sändningarna. 
  
 96 
  
 SOU 2004:16 
  
 Delbetänkandet och remissinstanserna 
  
 Enligt KBM bör täckningen för de digitala radiosändningarna och mottagartätheten (antalet mottagare som finns inom en viss popu- lation) vid ett beslut om att upphöra med de analoga  
 FM-sänd- 
  ningarna vara så hög att hela befolkningen kan nås med varnings- meddelanden. KBM ser positivt på att den nya digitala radiotekniken bör medföra att det öppnar sig ett flertal möjligheter att sprida information vid höjd beredskap eller vid kriser och katastrofer i fredstid och att regionala och lokala sändningar kan ge möjligheter att på ett mera exakt sätt sprida information till den målgrupp som berörs av informationen. KBM anser att det i utredningens andra steg bör ges utrymme att belysa beredskaps- och säkerhetsaspekter vid utnyttjandet av digital radio som informationskälla. 
 97 
  
 2 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 I detta kapitel ges en översiktlig bild av regelverket för ljudradio- sändningar i Sverige. Kapitlet innehåller en genomgång av de centrala regelverken på området samt en redogörelse för tillståndsgivningen för både analog och digital utsändningsteknik. Vidare innehåller kapitlet ett avsnitt om de centrala frågeställningar angående regel- verket som lyftes fram i delbetänkandet samt ett avsnitt om vad remissinstanserna anfört avseende här behandlade frågor. 
 Det tekniska begreppet radio är ett samlingsbegrepp som inne- fattar olika sätt att använda elektromagnetiska vågor, eller radio- vågor, för att överföra information. Med ett tekniskt språkbruk kan därför radio, rundradio, radioprogram, radiosändningar, etc. innefatta både radio- och TV i vardagsspråkets betydelse. Ett tekniskt språkbruk som här nämnts användes bl.a. i den numera upphävda radiolagen (1966:755). 
 Vid tillkomsten av radio- och  
 TV-lagen 
  (RTVL; 1996:844), som ersatte bl.a. radiolagen, ansåg regeringen emellertid att terminologin i RTVL borde bestämmas utifrån det allmänna språkbruket. Det be- stämdes därför att begreppen ljudradio och TV (television) skulle användas som samlingsbegrepp för att skilja på radio- och TV i var- dagsspråkets betydelse. Begreppen ljudradio och television återfinns också i bl.a. yttrandefrihetsgrundlagen. I förarbetena till RTVL sägs att med radio och television torde i det allmänna språkbruket förstås sändningar som ett obestämt antal personer samtidigt kan ta emot i en ljudradiomottagare respektive televisionsmottagare och att lagen bör handla om ljudradio och TV i dess allmänna betydelse (prop. 1995/96:160 s. 63). I den följande framställningen används samma terminologi som i RTVL. 
 99 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 2.1 
  
 Översikt över regelverket avseende ljudradiosändningar 
  
 2.1.1 
  
 Yttrandefrihetsgrundlagen 
  
 Enligt 1 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) är varje svensk medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad rätt enligt YGL att i ljudradio, television och vissa liknande överföringar samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upp- tagningar offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst. Enligt andra stycket har yttrandefriheten enligt YGL till ändamål att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnär- ligt skapande och i den får inga andra begränsningar göras än de som följer av YGL. I tredje stycket klargörs att vad som sägs i grund- lagen om radioprogram gäller förutom program i ljudradio också program i television och innehållet i vissa andra sändningar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektronmagnetiska vågor. I propositionen uttalas att syftet med tredje stycket är att göra grund- lagen tillämplig på alla kända varianter av radio- och trådsändningar oberoende av om de förmedlar yttranden genom ljudradio, television, videotex, telefax eller i andra moderna tekniska format och oberoende av om digital teknik kommer till användning (prop.1990/91:64 s. 108). Slutligen anges det i fjärde stycket att med tekniska upptag- ningar avses i YGL upptagningar som innehåller text, bild eller ljud och som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. 
 Enligt 3 kap. 1 § första stycket har varje svensk medborgare och svensk juridisk person rätt att sända radioprogram genom tråd. Av andra stycket följer att det genom lag kan meddelas föreskrifter ifråga om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program eller om ingripanden mot fortsatt sändning av ett utbud som inriktas på bl.a. våldsframställningar. 
 Rätten att sända radioprogram på annat sätt än genom tråd får med stöd av 3 kap. 2 § första stycket regleras genom lag som inne- håller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. I syfte att så långt som möjligt låta de värderingar, som bör vara vägledande vid sådan lagstiftning som avses i första stycket, föreskrivs det i 3 kap. 2 § andra stycket att det allmänna skall eftersträva att radiofrekven- ser tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrande- frihet och informationsfrihet. Bestämmelsen syftar inte till att 
 100 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 begränsa användningen av radiofrekvenser för andra ändamål än programverksamhet eller att mera i detalj styra hur radiofrekvens- spektrum tas i anspråk för programverksamhet (prop. 1990/91:64 s. 116). I stället syftar den bl.a. till att tillgodose behovet av frekvens- utrymme som inte är av egentlig betydelse från yttrande- och infor- mationsfrihetssynpunkt. Enligt 3 kap. 2 § tredje stycket skall det vidare finnas möjlighet för sammanslutningar att få tillstånd att sända ljudradioprogram i lokala radiosändningar i den utsträckning som tillgängliga radiofrekvenser medger. Närmare föreskrifter härom meddelas i lag. 
 I 3 kap. 3 § föreskrivs det att 2 kap. 12 § andra – femte styckena och 13 § regeringsformen är tillämpliga för sådana begränsningar i sändningsrätterna som är tillåtna med stöd av 3 kap. 1 och 2 §§ YGL (ang. bestämmelserna i regeringsformen, se avsnitt 2.1.2). 
 Frågor om rätt att sända radioprogram skall enligt 3 kap. 5 § kunna prövas av domstol eller av en nämnd, vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit ordinarie domare. Prövningen av beslut av regeringen skall göras av domstol och behöver endast avse beslutets laglighet. Det kan röra frågor om att välja tillståndshavare och om att frånta någon ett tillstånd att sända radioprogram. 
  
 2.1.2 
  
 Regeringsformen 
  
 I enlighet med 3 kap. 3 § YGL skall 2 kap. 12 §  
 andra–femte 
  styckena och 13 § regeringsformen iakttas i fråga om sådana begräns- ningar av rätten att sända radioprogram som görs med stöd av 3 kap. 1 och 2 §§ YGL. Begränsningar får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Vidare får en begränsning aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsning får inte heller göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. Begränsningar kan dock göras med hänsyn till skyddet av vissa angivna intressen, t.ex. rikets säkerhet och folkförsörjningen, och i övrigt endast om särskilt viktiga skäl föranleder det. 
 101 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 2.1.3 
  
 Radio- och  
  
 TV-lagen 
  (1996:844) 
 Radio- och  
 TV-lagen 
  (RTVL) trädde i kraft den 1 december 1996 och utgör den grundläggande lagstiftningen för ljudradioverksamhet i Sverige. Lagen reglerar bl.a. tillståndsgivningen för ljudradiopro- gram och de villkor som kan förenas med sändningstillstånden. Ett av lagens grundläggande syften är att tillvarata de särskilda behov av tillgänglighet och mångfald inom ljudradioområdet som befästs genom bestämmelserna i YGL. 
 Enligt 1 kap. 1 § första stycket RTVL gäller lagen bl.a. sändning- ar av ljudradioprogram som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. En sändning anses riktad till allmänheten endast om den samtidigt och utan särskild begäran är tillgänglig för vem som helst som vill ta emot den. RTVL är generellt tillämplig på radiosändningar oavsett vilken teknik som används. För trådsändningar gäller dock den begränsningen att lagen enligt 1 kap. 3 § inte är tillämplig på sändningar som når 100 bostäder eller färre. Vidare finns det i 1 kap. 4 § en särskild jurisdiktionsbestäm- melse för sändningar av ljudradioprogram över satellit som kan tas emot i Sverige. För sådana sändningar krävs det för lagens tillämplig- het att den som bedriver sändningsverksamheten har sitt hemvist i Sverige eller sändningen till satellit sker från en sändare här i landet. 
 Av 2 kap. 1 § RTVL framgår att tillstånd krävs för att sända ljud- radioprogram med hjälp av radiovågor på frekvenser under 3 giga- Pham. Som skäl för denna faktiska begränsning av principen om etableringsfrihet anfördes det i propositionen att yttäckande sändarnät är mycket frekvenskrävande och att det med nuvarande teknik inte finns utrymme för mer än ett begränsat antal sådana nät (prop. 1995/96:160 s. 70 f.). Det anfördes vidare att det bl.a. är ett viktigt demokratiskt krav att alla som bor i Sverige har tillgång till åtminstone ett minimiantal radioprogram, varför sändningar i de frekvensområ- den som lämpar sig bäst för yttäckande marksändningar bör vara fortsatt tillståndspliktiga. Den som bedriver en sändningsverksamhet för vilken det inte behövs tillstånd och den som för någon annans räkning bedriver sändningsverksamhet över satellit eller upplåter satellitkapacitet skall enligt 2 kap. 3 § anmäla sig för registrering hos Radio- och  
 TV-verket. 
  
 I RTVL görs det åtskillnad på ljudradiosändningar som sker med tillstånd av regeringen samt närradiosändningar och lokalradiosänd- ningar. Med stöd av 2 kap. 2 § första stycket meddelar regeringen tillstånd att till hela landet eller till utlandet sända ljudradioprogram 
 102 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 samt bedriva lokala digitala ljudradiosändningar. Regeringen får vidare om det finns särskilda skäl meddela tillstånd att sända ljud- radioprogram i lokala sändningar som inte uppfyller kraven för när- radio eller lokalradio. Med närradio avses enligt 4 kap. 1 § lokala ljudradiosändningar för föreningslivet. Lokalradio definieras i 5 kap. 1 § såsom andra tillståndspliktiga lokala ljudradiosändningar än sådana som kräver tillstånd av regeringen eller som får ske endast under en begränsad tid enligt 2 kap. 2 § fjärde stycket eller som är närradio. Sändningstillstånden för lokalradio är avsedda för privata aktörer som bedriver kommersiella ljudradiosändningar. Enligt 2 kap. 2 §  
 andra–fjärde 
  styckena meddelar Radio- och  
 TV-verket 
  tillstånd att sända närradio och lokalradio samt att under en begränsad tid om högst två veckor sända ljudradioprogram som inte är närradio eller lokalradio. 
 Medan det för närradio och lokalradio finns särskilda bestämmel- ser i RTVL om hur sändningstillstånden skall fördelas till de aktörer som kan komma ifråga för sändningstillstånden, saknar RTVL sådana bestämmelser för sändningar som sker med tillstånd av regeringen. I motiven har det förutsatts att regeringen inte utan att underställa riksdagen frågan skall ge någon tillstånd till rikstäckande sändningar (prop. 1995/96:160 s. 80; se också avsnitt 2.2.1). 
 Sändningstillstånd som meddelas av regeringen och sändningstill- stånd som avser lokalradio kan med stöd av ett flertal bestämmelser i RTVL förenas med villkor som rör utövandet av sändningsrätten i tekniskt och administrativt hänseende. Sändningstillstånd som med- delas av regeringen får enligt 3 kap. 2 § förenas med villkor rörande bl.a. krav på geografisk täckningsgrad, tillgänglighet för syn- och hörselskadade, användande av viss sändningsteknik och vissa sändare samt utarbetande av beredskapsplaner. Med stöd av bestämmel- serna i 3 kap. 3 och 4 §§ kan sändningstillstånden vidare förenas med villkor om förbud mot att sända reklam, andra annonser och vissa sponsrade program samt villkor om att ägarförhållandena och inflytandet i ett företag som erhåller sändningstillstånd inte får för- ändras mer än i begränsad omfattning. För lokalradio kan sändnings- tillstånden förenas med de villkor som anges i 5 kap. 10 och 11 §§. Dessa villkor avser bl.a. skyldigheter att sända program i en viss del av sändningsområdet, sända under en viss minsta tid, använda en viss sändningsteknik och att samarbeta med andra tillståndshavare i tekniska frågor. Ytterligare villkor som kan ställas rör skyldigheter att inte förändra ägarförhållandena och inflytandet i företaget mer än i begränsad omfattning, att sända en viss mängd eget material 
 103 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 och att sända en viss mängd program med lokal anknytning. Be- träffande närradion saknas särskilda bestämmelser om att förena sändningstillstånden med villkor. 
 I RTVL återfinns bestämmelser som avser själva innehållet i sänd- ningarna, huvudsakligen i 6 kap. RTVL. Några av bestämmelserna är generellt tillämpliga för samtliga typer av sändningstillstånd – såsom att program som inte är reklam inte på ett otillbörligt sätt får gynna kommersiella intressen – medan andra är tillämpliga på respektive typ av sändningstillstånd – t.ex. får det i närradio enligt huvud- regeln endast sändas program som har framställts särskilt för den egna verksamheten (6 §). 
 För sändningar med tillstånd av regeringen har det ansetts före- ligga ett särskilt behov av att införa speciella regler om saklighet, opartiskhet m.m. Med stöd av 3 kap. 1 § får sändningstillstånd som meddelas av regeringen förenas med villkor som innebär att sänd- ningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet skall råda i ljudradion och televisionen. Som skäl för bestämmelsen anfördes det i propositionen att den begränsade frekvenstillgången medför att endast ett fåtal tillstånd till sändningar i hela landet kan meddelas och att det med hänsyn till mediets stora genomslagskraft därför funnits en önskan hos staten att låta verksamheten handhas av ett eller flera bolag i allmänhetens tjänst där staten kunnat ställa villkor på verksamheten, t.ex. krav på opartiskhet, saklighet och ett mång- sidigt programutbud. (prop. 1995/96:160 s. 76). Av propositionen framgår att bestämmelsen är tänkt att tillämpas på sådana sänd- ningar där etableringsfriheten fortfarande är begränsad och det finns begränsade möjligheter att balansera ett program som sänds av ett programföretag med ett annat program eller med programinslag som sänds av ett annat programföretag (1995/96:160 s. 92). Vidare gäller enligt 6 kap. 1 § att den som sänder ljudradioprogram med till- stånd av regeringen skall se till att programverksamheten som helhet präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. 
 I 7 kap återfinns bestämmelser om vad som skall iakttas avseende reklam och annan annonsering. RTVL innehåller dessutom bestäm- melser om tillsyn, straff och överklagande. 
 104 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 2.1.4 
  
 Lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation 
  
 För frekvensanvändningen inom Sveriges territorium har staten det övergripande ansvaret, med beaktande av internationella konven- tioner på området. Statens ansvar för frekvensanvändningen har lagreglerats och bestämmelserna återfinns sedan den 25 juli 2003 i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Lagen har ersatt telelagen (1993:597) och lagen (1993:599) om radiokommunikation. 
 Bestämmelserna i lagen syftar enligt 1 kap. 1 § till att enskilda och myndigheter skall få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kom- munikationer och största möjliga utbyte vad gäller urvalet av elektro- niska kommunikationstjänster samt deras pris och kvalitet. Syftet skall uppnås främst genom att konkurrensen och den internationella harmoniseringen på området främjas. Samhällsomfattande tjänster skall dock alltid finnas tillgängliga på för alla likvärdiga villkor i hela landet till överkomliga priser. Vid lagens tillämpning skall särskilt beaktas elektroniska kommunikationers betydelse för yttrandefrihet och informationsfrihet. 
 I 1 kap. 4 § första stycket stadgas att lagen gäller elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster med tillhörande installationer och tjänster samt annan radioanvändning. Av andra stycket följer att lagen inte är tillämplig på innehåll som överförs i elektroniska kommunikationsnät med hjälp av elektroniska kom- munikationstjänster. Vidare stadgas det i 1 kap. 6 § att det förutom bestämmelserna i lagen om radiokommunikation finns bestämmel- ser i radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) om sändningar av ljudradio- och  
 TV-program 
  som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. 
 Rätten att använda radiofrekvenser regleras i 3 kap. Enligt huvud- regeln i 3 kap. 1 § krävs det tillstånd för att här i landet eller på ett svenskt fartyg eller luftfartyg utomlands få använda en radiosändare. 
 Det finns en presumtion om att var och en som har behov av att använda radiosändare skall beviljas tillstånd till sådan användning efter ansökan. En ansökan får avslås endast om det brister i någon av de i 3 kap. 6 § första stycket angivna förutsättningarna, t.ex. om det kan antas att radiosändaren kommer att användas på ett sådant sätt att annan tillåten radioanvändning i Sverige och i utlandet riske- rar att bli skadligt påverkad. Enligt andra stycket får tillstånd att använda radiosändare för utsändningar som kräver tillstånd enligt annan lag eller enligt bestämmelser meddelade med stöd av annan lag meddelas endast om sådant tillstånd föreligger. Ett tillstånd att 
 105 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 använda radiosändare för utsändningar av ljudradioprogram under 3 gigahertz förutsätter därför att det redan föreligger ett sändnings- tillstånd meddelat med stöd av RTVL. För utsändningar av ljud- radioprogram föreligger det således dubbel tillståndsplikt. 
 Om det frekvensutrymme som avsatts för en viss radioanvändning utökas eller på annat sätt medger att ytterligare tillstånd meddelas, skall det under vissa närmare angivna förutsättningar i 3 kap. 8 § första stycket ske en prövning efter allmän inbjudan till ansökan om att meddela tillstånd att använda radiosändare. Ett allmänt inbjud- ningsförfarande blir aktuellt att tillämpa när fråga uppkommer att meddela tillstånd att använda radiosändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvändningar och det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas för verksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som vill och skulle kunna bedriva sådan verksamhet. I andra stycket räknas det upp vissa undantag från bestämmelsen i första stycket, bl.a. för sådan radioanvändning som huvudsakligen avser utsändning till allmänheten av program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § YGL. Som skäl för undantagen anges det i propositionen att det inte är lämpligt att tillämpa ett inbjudnings- förfarande beträffande sådan radioanvändning som avser utsändning till allmänheten av radioprogram som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL, eftersom detta torde kräva att de sakliga grunderna för ett sådant urvalsförfarande utformades i lag (prop. 2002/03:110 s. 140 f.). För att tillstånd som avser sändare för  
 digital-TV 
  och digitalradio skall omfattas av undantagen även om viss andel av den digitala kapa- citeten används för annat än utsändning till allmänheten av radio- program som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket YGL, har det i lagen gjorts ett tillägg om att undantag från tillämpningsområdet för allmänt inbjudningsförfarande gäller om radioanvändningen huvud- sakligen avser sådant som omfattas av nämnda lagrum (prop. 2002/03:110 s. 140). 
 Enligt 3 kap. 9 § gäller generellt att tillstånd att använda radio- sändare skall avse en viss radioanvändning. Tillstånd att använda radiosändningar för viss radioanvändning och tillstånd att använda enskilda radiosändare inom denna användning får meddelas vid skilda tillfällen. 
 I 3 kap. 10 § föreskrivs att tillstånd som avser digital utsändning till allmänheten av program i ljudradio eller annat som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen får förenas med rätt att använda radiosändningen för annan användning, motsvarande högst tjugo procent av den digitala kapaciteten i frekvensutrymmet. 
 106 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 Detta gäller dock endast om villkor enligt 3 kap. 2 § 8 RTVL inte uppställts för motsvarande sändningstillstånd och det i övrigt inte inverkar menligt på konkurrensen. I propositionen anges det att publik  
 text-TV 
  faller inom ramen för 1 kap. 1 § tredje stycket YGL, medan flera interaktiva tillämpningar kommer att vara sådana att de inte faller under 1 kap. 1 § tredje stycket YGL, t.ex. anordnande av uppkoppling mot Internet över  
 digital-TV-nätet 
  (prop. 2002/03:110 s. 145). I praktiken ger bestämmelsen visst utrymme att meddela tillstånd för nya eller väsentligt ändrade radioanvändningar i de frekvensutrymmen som är avsedda för utsändningar av ljudradio- och  
 TV-program. 
  
 Ett tillstånd enligt lagen om elektronisk kommunikation kan med stöd 3 kap. 11 § förenas med villkor för att tillgodose syftet att uppnå effektivitet i radioanvändningen. Villkoren kan gälla bl.a. det frekvensutrymme som tillståndet avser, täckning och utbyggnad inom landet samt antennens och i övrigt radiosändarens beskaffenhet. 
 Tillstånd enligt 3 kap. skall enligt 3 kap. 12 § gälla för en bestämd tid. I övrigt kan det nämnas att 3 kap. också innehåller bestäm- melser om åtgärder mot störningar och överlåtelse av tillstånd. 
 Lagen om elektronisk kommunikation innehåller även bestäm- melser bl.a. om samtrafik och andra former av tillträde till allmänna kommunikationsnät (4 kap.), integritetsskydd (6 kap.), tillsyn m.m. (7 kap.) samt prövning av ärenden m.m. (8 kap.). 
  
 2.1.5 
  
 Plan- och bygglagen 
  
 Uppförande av större master kräver tillstånd enligt plan- och bygg- lagen (PBL; 1987:10). Bygglovsansökningarna prövas av landets kommuner. Beslut i bygglovsärenden tillhör således den kommunala kompetensen. PBL innehåller bestämmelser om planläggning, mark- användning och bebyggelse. I 8 kap. 2 § anges att det krävs bygglov bl.a. för att uppföra radio- eller telemaster eller torn. Något mot- svarande krav beträffande mindre antenner på byggnader finns inte. Vid byggande av nya master som är mer än 20 meter höga krävs samråd med Luftfartsverket om dess lokalisering. Kommunerna ska också samråda med länsstyrelsen i vissa fall. Regeringsrätten är sista instans för överprövning i bygglovsärenden. 
 Varje ansökan om bygglov prövas individuellt utifrån anlägg- ningens, omgivningens och den tilltänkta placeringens förutsättningar. Vid prövningen har byggnadsnämnden att göra en avvägning mellan 
 107 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 å ena sidan det intresse som talar för bygglov, t.ex. behovet av en mast, och å andra sidan intressen som talar mot att bygglov lämnas, t.ex. att området är känsligt från natur- eller kulturvårdssynpunkt. När det gäller närboendes inflytande i bygglovsärenden skall bygg- nadsnämnden enligt huvudregeln bereda berörda sakägare tillfälle att yttra sig över en ansökan om bygglov, men deras samtycke krävs varken för uppförande av telemaster eller andra byggnader. 
 Det är angeläget att olika miljöaspekter beaktas vid utbyggnaden av alla typer av master, på samma sätt som när det gäller andra verk- samheter. PBL innehåller inget formellt krav på att en miljökon- sekvensbeskrivning skall upprättas som underlag inför beslut i bygg- lovsärenden om lokalisering av bl.a. master. Om det krävs att en detaljplan skall antas eller ändras kan det bli aktuellt att kräva en miljökonsekvensbeskrivning. Vid avvägningar mellan olika intressen som görs vid bygglovsprövningen inför en tilltänkt byggnation skall alltid såväl kulturmiljöaspekter som miljö- och hälsoaspekter beaktas. 
 Det finns ingen generell skyldighet för operatörerna att dela master med varandra och det finns inte heller någon begränsning i detta avseende. Det är vanligt att master används för flera sändare med olika användningsområden. Enligt lagen om elektronisk kommuni- kation kan samlokaliseringsskyldighet eller skyldighet om gemensamt utnyttjande föreskrivas. En förutsättning för detta är att skyldig- heten krävs för att skydda miljön, folkhälsa eller allmän säkerhet eller för att uppnå mål för fysisk planering m.m. Ett exempel bör kunna vara att en operatör sökt men inte erhållit byggnadslov i en kommun för att uppföra en mast för elektronisk kommunikation och omständigheterna är sådana att alternativa placeringar inte föreligger. Ersättningen skall vara marknadsmässig. Gemensamt utnyttjande av egendom eller annat bör i första hand främjas på grundval av frivilliga överenskommelser. 
  
 2.1.6 
  
 Lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område 
  
 Privata programföretag som sänder kommersiell analog lokalradio skall till följd av bestämmelserna i lagen (1992:72) om koncessions- avgift på televisionens och radions område (koncessionsavgiftslagen) betala en årlig koncessionsavgift för sina sändningstillstånd. Regel- verket skiljer sig åt beroende på om programföretagens sändnings- tillstånd meddelats med stöd av bestämmelserna i den numera 
 108 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 upphävda lokalradiolagen eller med stöd av bestämmelserna i 5 kap. RTVL (se avsnitt 2.2.2 om de olika sändningstillstånden för den privata lokalradion). 
 Enligt 1 § andra stycket koncessionsavgiftslagen skall den som en- ligt 5 kap. RTVL har tillstånd att sända lokalradio betala koncessions- avgift till staten. Koncessionsavgiftens storlek för dessa sändnings- tillstånd framgår av 4 a §. Där föreskrivs att koncessionsavgiften utgör 40 000 kr för varje kalenderår under vilket sändningsverksamheten får bedrivas samt att viss justering av beloppet skall göras utifrån konsumentprisindex. 
 För de programföretag som har tillstånd att sända lokalradio med stöd av bestämmelserna i lokalradiolagen (1993:120), dvs. de pro- gramföretag som erhållit sina sändningstillstånd före den 1 juli 2001, följer det av övergångsbestämmelserna till koncessionsavgiftslagen att programföretagen skall betala koncessionsavgifter i enlighet med bestämmelserna i  
 15–17 
  §§ och  
 32–37 
  §§ i den upphävda lokalradio- lagen istället för bestämmelserna i koncessionsavgiftslagen. I 16 § lokalradiolagen stadgas att avgiften, för det fall tillstånd meddelats efter budgivning, skall fastställas till det högsta godtagna budet, medan avgiften i andra fall skall fastställas till ett belopp som mot- svarar minimiavgiften. Av 15 § framgår att minimiavgiften uppgår till 20 000 kr med viss justering utifrån konsumentprisindex. Enligt 17 § skall Radio- och  
 TV-verket 
  i beslutet om tillstånd bl.a. ange den årliga avgiften som tillståndshavaren skall betala. Bestämmel- serna i  
 32–37 
  §§ reglerar själva betalningen av koncessionsavgiften, såsom att avgiften skall betalas till Radio- och  
 TV-verket 
  samt att en avgift som inte betalats i rätt tid får drivas in omedelbart. 
  
 2.2 
  
 Tillståndsgivningen för analoga ljudradiosändningar 
  
 2.2.1 
  
 Tillståndsgivningen till public  
  
 service-bolag 
  
 När rundradiosändningar inleddes i Sverige på  
 1920-talet 
  betraktades radion som ett medium i allmänhetens tjänst och radiosändningarna organiserades som ett nationellt monopol. AB Radiotjänst, som fick ensamrätt till radiosändningar i Sverige, betraktades som ett företag i allmänhetens tjänst. Företaget skulle i princip stå fritt gentemot staten och andra maktcentra, men staten skulle utöva en kontrolle- 
 109 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 rande verksamhet och ytterst garantera den ekonomiska basen genom att radion finansierades genom licensavgifter. 
 I samband med att AB Radiotjänst år 1957 fick ensamrätt att sända  
 TV-program 
  bytte bolaget namn till Sveriges Radio AB. Sam- tidigt tillkom det en ny ägargrupp i form av företrädare för olika folk- rörelser. Under årens lopp skedde det sedan ytterligare förändringar av bolaget och nya bolag tillkom. I dag består public  
 service-företa- 
  gen av Sveriges Radio AB (SR), Sveriges Utbildningsradio AB (UR) och Sveriges Television AB (SVT). 
 Principen om att programföretagen skall kunna upprätthålla en redaktionell självständighet och integritet i förhållande till såväl staten som olika intresseorganisationer och andra maktgrupper gäller alltjämt. Samtidigt anses det viktigt att riksdag och regering med ett så brett politiskt stöd som möjligt kan utöva ett övergripande inflytande över bolagens programverksamhet genom att kunna anvisa vissa grundläggande riktlinjer om mångsidighet, hög kvalitet, till- gänglighet, hänsyn till minoritetsintressen m.m. 
 För att tillgodose intresset av att programföretagen intar en själv- ständig ställning har företagen organiserats i aktiebolagsform och bolagen ägs av en för ändamålet särskilt bildad stiftelse (prop. 2000/01:94 s. 12 med vidare hänvisningar). Stiftelsens styrelse består av en ordförande och tio ledamöter. Regeringen utser ledamöterna på förslag av de politiska partierna i riksdagen. Eftersom stiftelsens sammansättning inte skall påverkas direkt av valresultat eller rege- ringsskiften är styrelsens mandatperioder relaterade till riksdagens enligt viss ordning. Bland arbetsuppgifterna för förvaltningsstiftel- sens styrelse ingår att utse ledamöterna i programföretagens styrelser, med undantag för ordförandena som utses av regeringen efter samråd med riksdagspartierna. Regeringen utser även en suppleant i respek- tive styrelse. 
 Ytterligare en faktor som syftar till att stärka programföretagens självständighet är att företagens programverksamhet nästan uteslu- tande finansieras med  
 TV-avgiftsmedel. 
  Finansieringen via  
 TV-av- 
  giften ger programföretagen en inkomst som inte är direkt knuten till statsbudgeten och påverkas därmed inte av det statsfinansiella läget på samma sätt som medel via statsbudgeten. 
 Som nämnts i avsnitt 2.1.3 framgår det av 2 kap. 2 § första stycket RTVL att regeringen meddelar tillstånd att till hela landet eller till utlandet sända ljudradioprogram samt bedriva lokala digitala ljud- radiosändningar. Lagtexten anvisar varken vilka personer som kan erhålla aktuella tillstånd eller någon särskild ordning som skall 
 110 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 tillämpas vid regeringens tillståndsgivning. I förarbetena till RTVL anges det emellertid att det i motiven till radiolagen förutsatts att regeringen inte utan att underställa riksdagen frågan skall ge någon tillstånd till rikstäckande sändningar (se prop. 1977/78:91 s. 62 och prop. 1985/86:109 s. 35) och det sägs att införandet av RTVL inte avser att medföra någon ändring av dessa principer (prop. 1995/96:160 s. 80). 
 Riksdagens och regeringens intresse av att kunna anvisa vissa grundläggande riktlinjer för public  
 service-bolagens 
  programverk- samhet har tillgodosetts genom att regeringen inför ett flertal till- ståndsperioder tillsatt en parlamentariskt sammansatt arbetsgrupp där samtliga riksdagspartier varit företrädda. Arbetsgruppens uppgift har varit att medverka vid regeringens beredning av nya sändnings- tillstånd till public  
 service-företagen. 
  Efter beredningsarbetet har regeringen antagit och underställt riksdagen en proposition med förslag till riktlinjer för bolagens verksamhet under en viss bestämd tidsperiod och det är riksdagen som beslutat om den huvudsakliga inriktningen av programföretagens uppgifter. Med stöd av riksdags- beslutet har regeringen sedan fastställt olika styrdokument med villkor avseende programföretagens verksamhet. Den här beskrivna ordningen med tillsättande av en parlamentarisk arbetsgrupp i sam- band med propositionsarbetet har använts för att tillgodose intresset av att uppnå en bred politisk förankring om programföretagens inriktning. Det är dock fullt möjligt att bereda propositionen på annat sätt. 
 Två av de viktigaste styrdokument som regeringen har till sitt förfogande utgörs av dels sändningstillstånd som regeringen inför varje tillståndsperiod meddelar till programföretagen (SR, UR och Walker) med stöd av RTVL och riksdagsbeslut, dels anslagsvillkor som fastställts i samband med medelstilldelningen för varje år. Sändnings- tillstånden utformas med beaktande av reglerna i RTVL och de utgör en heltäckande reglering av public  
 service-bolagens 
  sändningsrätter. De ger bolagen rätt att bedriva sändningar såväl rikstäckande som regionalt. Anslagsvillkoren reglerar bl.a. vissa ekonomiska och orga- nisatoriska frågor samt ger vägledning för företagens redovisning till statsmakterna. 
 En grundläggande princip för tillståndsgivningen har varit att rikt- linjerna och förutsättningarna för verksamheten skall gälla hela till- ståndsperioden, vilket syftat till att ge stabilitet åt bolagen. 
 111 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 2.2.2 
  
 Tillståndsgivningen till privat lokalradio 
  
 Sedan år 1993 pågår det kommersiella lokala ljudradiosändningar i Sverige. Regler om tillstånd att sända lokalradio återfanns fram till den 1 juli 2001 i lokalradiolagen (1993:120) och lagen (1995:1292) om tillfälliga bestämmelser i fråga om tillstånd att sända lokalradio (den s.k. stopplagen). 
 Enligt den gamla lagstiftningen fördelades sändningstillstånden för lokalradio till högstbjudande vid auktioner. Mellan september 1993 och november 1995 hölls det fem auktioner och totalt 92 till- stånd auktionerades ut. Därefter meddelades inga ytterligare tillstånd med stöd av lokalradiolagen till följd av den s.k. stopplagen. Stopp- lagen, som trädde i kraft den 16 december 1995, föreskrev att några nya tillstånd att sända lokalradio enligt lokalradiolagen inte skulle meddelas. Den gällde inledningsvis fram till utgången av år 1995 men förlängdes vid ett flertal tillfällen till dess att den upphävdes den 1 juli 2001. Lagen tillkom på initiativ av konstitutionsutskottet som i sitt betänkande anförde att lokalradion inte hade utvecklats enligt de intentioner som angivits i lokalradiopropositionen (1994/95:KU25). Utskottet uttalade vidare att målsättningen med lokalradiolagen inte hade uppnåtts och att de regler som skulle motverka en dominans på marknaden av ett fåtal kapitalstarka kedjeföretag hade visat sig vara otillräckliga. Utskottet föreslog att lokalradiolagstiftningen skulle ses över och ansåg att det var nödvändigt att hejda den pågående utvecklingen medan detta arbete pågick. Syftet med stopplagen var att hindra en fortsatt koncentration av ägande och nätverksbildning (prop. 1999/2000:55 s. 30 f). 
 I september 1995 beslutade regeringen att tillkalla en parlamenta- risk kommitté med uppdrag att bl.a. lägga fram förslag om ändrade regler för lokala ljudradiosändningar. Kommittén, som antog namnet Lokal- och närradiokommittén, överlämnade sitt betänkande i november 1996 med föreslag på en rad förändringar i regelverket för lokalradion (SOU 1996:176 Den lokala radion). Med hänsyn till bl.a. remissinstansernas kritik ansåg regeringen emellertid att det inte gick att genomföra förslagen (prop. 1999/2000:55 s. 32). I stället gavs en särskild utredare i uppdrag att lägga fram förslag om de framtida villkoren för den kommersiella lokalradion utformade i enlighet med statens insatser på massmediaområdet. Betänkandet lades fram i februari 1999 (SOU 1999:14 Den framtida kommersiella lokalradion), och arbetet utgjorde utgångspunkten för den lagstift- ning som gäller för lokalradion i dag. 
 112 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  (RTVV) beslutade i december 2000 om förlängning av sändningstillstånden för de tillståndshavare som erhållit sina tillstånd med stöd av lokalradiolagen. År 2003 uppgick dessa tillståndshavare till 82 stycken. Tillstånden löper t.o.m. den 31 december 2008, och koncessionsavgifterna per station under den nya tillståndsperioden varierar mellan cirka 30 000 kr och drygt 3 mkr per år. Tillsammans betalar de privata radioföretagen totalt cirka 120 mkr per år i koncessionsavgifter; se avsnitt 2.1.6 angående den rättsliga regleringen av koncessionsavgifterna. 
 Genom lagen (2001:272) om ändring i radio- och  
 TV-lagen, 
  som trädde i kraft den 1 juli 2001, infördes nya regler för lokalradion. Sam- tidigt upphävdes lokalradiolagen och stopplagen. För de stationer som fick tillstånd före den 1 juli 2001 gäller dock fortfarande vissa av lokalradiolagens bestämmelser, se övergångsbestämmelserna till radio- och  
 TV-lagen 
  och lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område. Övergångsbestämmelserna i RTVL rör bl.a. sändningarnas innehåll, tillståndsperiodernas längd och för- längning samt sanktioner vid olika typer av överträdelser. Vidare är endast vissa av de nya bestämmelserna rörande återkallelse av sänd- ningstillstånd tillämpliga. Övergångsbestämmelserna i lagen om kon- cessionsavgift på televisionens och radions område föreskriver att lokalradiolagens bestämmelser om koncessionsavgifter är tillämpliga på de gamla tillstånden, se avsnitt 2.1.6. 
 De nya reglerna för lokalradion återfinns i RTVL. Tillstånd att sända analog lokalradio meddelas av RTVV i enlighet med 2 kap. 2 § tredje stycket RTVL. De närmare bestämmelserna om tillstånds- givningen för lokalradio återfinns i 5 kap. RTVL. Enligt 2 § bestäm- mer RTVV sändningsområdenas omfattning. Sändningsområdena skall utformas så att ett stort antal tillstånd kan lämnas och att flera tillstånd kan lämnas för samma sändningsområde. När ett sändnings- utrymme blir ledigt skall RTVV kungöra detta och därvid ange sändningsområdets omfattning, sista dag för ansökan och första dag då sändningar får bedrivas med stöd av tillståndet (3 §). Av 4 § första stycket framgår att ett tillstånd att sända lokalradio lämnas till en fysisk eller juridisk person och omfattar endast ett sändnings- område. I nyssnämnda stycke stadgas vidare att ingen får ha mer än ett sändningstillstånd inom ett sändningsområde, om det inte finns särskilda skäl. Enligt propositionen åsyftas med särskilda skäl dels när det bara finns en sökande till ett tillstånd, dels att RTVV kan medge att överlåtelse får ske trots att förvärvaren redan har tillstånd i sändningsområdet (prop. 1999/2000:55 s. 87). Det har vidare 
 113 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 uppställts förbud för staten, landsting och kommuner att inneha tillstånd att sända lokalradio, vare sig direkt eller indirekt (4 § andra stycket). 
 I 6 § anges att varje tillståndsperiod skall vara fyra år. Den första perioden skall dock vara tre år och räknas från och med den 1 januari 2002. Reglerna i  
 7–9 
  §§ rör anvisningar till RTVV om ansöknings- förfarandet och om fördelningen av sändningstillstånd. Vid två eller flera sökande skall verket sträva efter en fördelning av sändnings- utrymmet som medför att sändningarna i hög grad utgörs av eget material och program med lokal anknytning. Vidare skall verket sträva efter att dominans över nyhetsförmedling och opinionsbildning motverkas och att möjligheterna till mångfald tas till vara. Vid fördel- ningen skall vidare sökandens finansiella och tekniska förutsättning- ar att bedriva verksamheten varaktigt med god kapacitet och kvalitet beaktas. Om det bara finns en sökande till ett ledigt sändningsut- rymme, skall verket underrätta denne om att tillstånd kommer att meddelas om avgift enligt lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område betalas inom två veckor från det att underrättelsen skickas ut. 
 Bestämmelser om förlängning av sändningstillstånd återfinns i 13 §. Där anges att förlängning av ytterligare en tillståndsperiod skall ske om tillståndshavaren senast sex månader före tillståndsperiodens utgång begär det. Förlängning skall dock inte beviljas om det före- ligger grund för återkallelse av tillståndet eller tillståndshavaren väsentligen brutit mot villkor som förenats med sändningstillståndet eller bestämmelser om eget material. Ett tillstånd skall inte heller förlängas om förändringar i tekniken eller i användningen av radio- frekvenser på grund av internationella överenskommelser som Sverige anslutit sig till medför att ett nytt tillstånd med samma villkor inte skulle meddelas. 
 En tillståndshavare kan med stöd av 18 § begära att hans tillstånd skall återkallas. Tillståndet skall i så fall anses ha upphört att gälla den dag en sådan begäran kom in till RTVV eller den senare dag som tillståndshavaren angett. Överlåtelse av ett tillstånd kan enligt 16 § ske efter medgivande från RTVV. I bestämmelsen anges att med- givande inte får lämnas om förvärvaren inte skulle kunna få tillstånd att sända lokalradio, eller förvärvaren redan direkt eller indirekt har tillstånd att sända lokalradio i samma sändningsområde. Överlåtelse skall heller inte medges om det medför en påtaglig minskning av mångfalden i medieutbudet inom sändningsområdet. Om det finns särskilda skäl kan RTVV medge att överlåtelse sker trots att för- 
 114 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 värvaren redan har tillstånd i sändningsområdet. Verkningarna av en överlåtelse av ett sändningstillstånd anges i 17 §. 
 I 14 och 15 §§ finns bestämmelser om ändrad indelning av sänd- ningsområden. Sådana beslut fattas av RTVV och får endast meddelas vid utgången av en tillståndsperiod. Av 19 och 20 §§ följer att ett tillstånd upphör att gälla om en tillståndshavare försätts i konkurs, träder i likvidation eller avlider. 
 Den som enligt 5 kap. radio- och  
 TV-lagen 
  har tillstånd att sända lokalradio skall betala koncessionsavgift till staten i enlighet med föreskrifterna i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisio- nens och radions område. Av 4 a § framgår att koncessionsavgiften utgör 40 000 kr med viss indexjustering för varje kalenderår under vilket sändningsverksamheten får bedrivas. 
 Fram till och med år 2003 har tolv sändningstillstånd meddelats med stöd av den nya lagstiftningen (se närmare härom under av- snitt 3.1.2). 
  
 2.2.3 
  
 Tillståndsgivningen till närradio 
  
 Närradiosändningar inleddes på försök i Sverige år 1979 och verk- samheten permanentades år 1986 genom ändringar i närradiolagen (1982:459). Reglerna om tillståndsgivningen avseende närradiosänd- ningar återfinns numera i 4 kap. RTVL. Tillstånd att sända närradio meddelas av RTVV i enlighet med 2 kap. 2 § andra stycket RTVL. 
 I enlighet med 4 kap. 4 § kan ett tillstånd att sända närradio endast ges till följande juridiska personer: 
  
 1) 
  
 lokala ideella föreningar som har bildats för att sända program i närradion eller som bedriver annan verksamhet inom sänd- ningsområdet, 
  
 2) 
  
 församlingar och kyrkliga samfälligheter inom Svenska kyrkan, 
  
 3) 
  
 obligatoriska sammanslutningar av studerande vid universitet och högskolor, samt 
  
 4) 
  
 sammanslutningar av flera tillståndshavare i ett sändningsom- råde för gemensamma närradioändamål (närradioföreningar). 
  
 Tillstånd får ges först efter det att sammanslutningen har anmält vem som har utsetts till utgivare enligt yttrandefrihetsgrundlagen (5 §), och ett tillstånd att sända närradio får inte ges till någon som har tillstånd att sända lokalradio eller digital ljudradio (6 §). 
 115 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 För det fall en tillståndshavare får tillstånd att sända lokalradio eller digital ljudradio upphör tillståndet att sända närradio från och med den dag sändningar får ske med stöd av det andra tillståndet. Detta framgår av 6 § andra stycket. 
 Om en sammanslutning som kan få tillstånd enligt 4 § så önskar och det är tekniskt möjligt, skall det i enlighet med 2 § finnas en möjlighet att sända närradioprogram i en kommun. Om det finns särskilda skäl får det med stöd av 2 § samtidigt sändas mer än ett närradioprogram i kommunen, och sändningsområdena för närradio skall omfatta högst en kommun. I 2 § föreskrivs vidare att det utanför storstadsområdena bör eftersträvas att sändningarna kan tas emot i hela kommunen. RTVV får, om det finns synnerliga skäl, besluta om större sändningsområden än en kommun. 
 Enligt 3 § bestämmer RTVV vilka som får sända närradio. Till- stånden gäller för viss tid, och RTVV kan bestämma om sändnings- tiderna om tillståndshavarna inte kan enas om fördelningen eller om någon av tillståndshavarna begär att verket skall fastställa sändnings- schemat i dess helhet. Enligt praxis meddelas sändningstillstånden normalt för en tid på tre år. Slutligen följer det av 7 § att RTVV får besluta att en sändningstid inte får utnyttjas av någon annan under en tid av högst tre månader, om en innehavare av tillstånd att sända närradio mot vilken det har riktats ett föreläggande vid vite enligt RTVL, avstår sändningstid eller avsäger sig sitt sändningstillstånd. Av 7 § andra stycket framgår att en sändare för närradio inte får användas för andra sändningar för vilka det krävs tillstånd enligt RTVL. 
 Vid årsskiftet 2002/2003 hade 1 324 sammanslutningar tillstånd att sända närradio, varav cirka 20 procent utgjordes av religiösa föreningar och cirka 17 procent sammanslutningar som bildats för att sända när- radio, s.k. radioföreningar (RTVV, Närradion i förändring, s. 40). Se vidare avsnitt 3.1.1 om RTVV:s granskning av närradioverksamheten. 
  
 2.3 
  
 Tillståndsgivningen för digitala ljudradio- sändningar 
  
 2.3.1 
  
 Översikt 
  
 Genom riksdagsbeslut våren 1995 bemyndigades regeringen att meddela tillstånd till SR, UR och privata programföretag att påbörja sändningar i begränsad omfattning med digital teknik. Syftet med 
 116 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 försöksverksamheten var att pröva tekniken under svenska förhål- landen, att utveckla kompetens hos svenska företag såväl i fråga om de rent tekniska aspekterna av  
 DAB-tekniken 
  som när det gäller utvecklandet av olika programtjänster som  
 DAB-tekniken 
  lämpar sig för. Vidare skulle allmänheten ges möjlighet att bedöma för- och nackdelar med digital ljudradio (prop. 1994/95:170 s. 12 ö). 
 När försöksverksamheten med digital ljudradio inleddes var den numera upphävda radiolagen (1966:755) alltjämt gällande. Radio- lagen innehöll bestämmelser tillämpliga på sändningar med tillstånd av regeringen, och det förutsattes att regeringen under försöksverk- samheten skulle meddela sändningstillstånd avseende digital radio med stöd av denna lag (prop. 1994/95:170 s. 13). Någon ändring i radiolagen om regeringen som tillståndsgivande myndighet för digitala ljudradiosändningar ansågs därför inte erforderlig. Först genom ikraft- trädandet av RTVL, som ersatte radiolagen, blev det uttryckligen reglerat att regeringen meddelar sändningstillstånd för digitala ljud- radiosändningar. I förarbetena till RTVL anfördes det att regeringen enligt gällande ordning bör meddela sändningstillstånd eftersom verksamheten befann sig i ett inledningsskede (prop. 1995/96:160 s. 77). 
 Eftersom public  
 service-företagen 
  vid inledningen av försöks- verksamheten redan hade sändningstillstånd meddelade med stöd av radiolagen, fann regeringen att det räckte att justera avtalsvill- koren i sändningstillstånden för att företagen skulle kunna bedriva digitala sändningar. För att privata företag skulle kunna delta i sänd- ningsverksamheten och sända reklam och sponsrade program på villkor liknande dem som gällde för den privata lokalradion enligt lokalradiolagen blev det dock nödvändigt att genomföra vissa änd- ringar i radiolagen. 
 I dag meddelas sändningstillstånd avseende digital ljudradio av regeringen med stöd av bestämmelserna i RTVL, vilket leder till att regelverket i RTVL som är knutet till radiosändningar med tillstånd av regeringen är tillämpligt. För public  
 service-företagens 
  del innebär detta att samma regelverk används för företagens såväl digitala som analoga sändningar. 
 Hittills har inga sändningstillstånd avseende digital radio meddelats något privat programföretag (jfr nedan under avsnitt 2.3.3). För ett privat programföretag som vid analoga radiosändningar lyder under RTVL:s bestämmelser om lokalradio skulle tillståndsordningen dock leda till att olika regler gäller beroende på om ljudradiosändningarna sker med analog eller digital teknik. Ett privat programföretag skulle 
 117 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 vid digitala sändningar t.ex. bli bundet av den s.k. demokratibestäm- melsen i 6 kap. 1 § RTVL, vilken bestämmelse inte är tillämplig på analoga kommersiella lokalradiosändningar. Vidare skulle lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions områden inte vara tillämplig, eftersom avgiftsskyldigheten enligt denna lag för ljudradiosändningar endast gäller för den som enligt 5 kap. RTVL har tillstånd att sända lokalradio. 
 Som nämnts i avsnitt 2.2.3 är det inte tillåtet att samtidigt inneha tillstånd att sända närradio och digital ljudradio. De aktörer som sänder närradio kan därför inte delta i försöksverksamheten med bibehållet närradiotillstånd. 
  
 2.3.2 
  
 Tillståndsgivningen till public  
  
 service-företag 
  
 Sändningstillstånd avseende digitala ljudradiosändningar till public  
 service-företagen 
  meddelas genom samma förfarande som används för meddelande av sändningstillstånd till bolagen avseende analoga ljudradioprogram (se avsnitt 2.2.1). 
  
 2.3.3 
  
 Tillståndsgivningen till privat radio 
  
 Till privata programföretag fördelas sändningstillstånd för digitala ljudradiosändningar enligt det förfarande som föreskrivs i förord- ningen (1995:1020) om digitala ljudradiosändningar. Förordningen trädde i kraft den 15 augusti 1995. 
 Enligt 2 § nämnda förordning fastställer regeringen genom sär- skilda beslut vilket sändningsutrymme som skall upplåtas till privata programföretag. De formella reglerna för själva tillståndsprocessen återfinns i  
 3–7 
  §§. Av bestämmelserna framgår att Radio- och TV- verket genom annonser i dagspressen och på annat lämpligt sätt skall informera allmänheten om möjligheten att få tillstånd enligt 2 kap. 2 § femte stycket andra meningen RTVL för digitala ljudradiosänd- ningar när regeringen beslutat att ett visst sändningsutrymme skall upplåtas till privata programföretag. I annonserna skall anges en sista dag då ansökningarna skall vara inlämnade till verket. Ansökan skall innehålla en kortfattad beskrivning av hur sökanden tänker utforma och finansiera programverksamheten samt vilken överföringskapa- citet den kräver. Efter ansökningstidens utgång skall RTVV över- lämna ansökningarna tillsammans med ett motiverat förslag till 
 118 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 fördelning av tillstånden till regeringen för prövning. I 6 § anges det att i de fall samtliga sökande inte kan beredas sändningsutrymme bör ingen sökande föreslås få mer än ett tillstånd. Förslaget bör vidare utformas så att utrymme finns för program av olika karaktär, bl.a. med anknytning till sändningsområdet. Slutligen föreskrivs det att de sökande skall beredas tillfälle att bemöta RTVV:s yttrande. 
 Inget privat företag har hittills meddelats tillstånd att sända digitala ljudradioprogram. Ett utlysningsförfarande i enlighet med förordningen (1995:1020) om digitala ljudradiosändningar inleddes emellertid i oktober 1995. Av de 22 programföretag som anmälde sitt intresse återkallade fyra företag sina ansökningar. Bland de kvarvarande rekommenderade Radio- och  
 TV-verket 
  regeringen att sändningstillstånd skulle meddelas till tio stycken under försöks- verksamheten. Kulturdepartementet begärde in yttranden från de tio företagen, bl.a. skulle de yttra sig om de förslagna tillstånds- villkoren och om avtal hade träffats mellan programföretagen om teknisk samverkan i de frekvensblock där sändningarna skulle ske. Överläggningar hölls sedan mellan Kulturdepartementet och pro- gramföretagen. Efter att Kulturdepartementet tillställt program- företagen förslag till sändningstillstånd återkallade alla utom fyra programföretag sina ansökningar på uppmaning från Radioutgivare- föreningen. Som skäl för återkallelserna anfördes att utkasten till sändningstillstånden förenats med villkor som inte var tillräckligt långsiktiga och kommersiellt gångbara. Konsekvensen blev att regeringen inte meddelade några sändningstillstånd alls. Frågan om att meddela sändningstillstånd för digital ljudradio till privata programföretag har därefter inte varit aktuell. 
  
 2.4 
  
 Särskilda frågeställningar angående regelverket som lyfts fram i delbetänkandet 
  
 2.4.1 
  
 Utgångspunkter för det framtida regelverket avseende digital radio 
  
 I delbetänkandet diskuteras tänkbara utgångspunkter för ett even- tuellt framtida regelverk för digitala ljudradioprogram. Det framhålls att public  
 service-företagen 
  har en särställning, att de lyder under ett annat regelverk och har andra ekonomiska förutsättningar än de aktörer som sänder lokalradio respektive närradio, samt att det inte finns anledning att utgå ifrån annat än att regering och riksdag 
 119 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 också i framtiden kommer att hantera riktlinjer för public service- radio samlat för sig. För privatradions del bedöms det vara rimligt att utgå från nu gällande lagstiftning för analog lokalradio, och det nämns att branschföreträdare ansett detta vara en bra principiell utgångspunkt. Enligt delbetänkandet bör det också avgöras vilken myndighet som skall meddela sändningstillstånd för marksänd digital- radio. Vad gäller närradion uttalas att särskilda lösningar kommer att behöva konstrueras. 
  
 2.4.2 
  
 Tillståndsperiodernas längd 
  
 I delbetänkandet anförs det att tillståndsperiodernas längd bör över- vägas. I anslutning härtill uttalas att osäkerheten om den tekniska utvecklingen inom  
 DAB-området 
  och de förändringar detta kan med- föra leder till att teknik och frekvensanvändning inte bör låsas fast för alltför lång tid. Samtidigt framhålls det att aktörerna i radio- branschen har behov av att göra bedömningar på längre sikt när det gäller ekonomiska villkor och nödvändiga investeringar. 
  
 2.4.3 
  
 Fördelning av sändningstillstånd till lokalradio m.m. 
  
 En tillämpning av nu gällande lagstiftning för kommersiell lokalradio skulle innebära bl.a. att sändningstillstånd kommer att fördelas genom ett urvalsförfarande som huvudsakligen baseras på ägarförhållande och åtagande i fråga om graden av programinnehåll som är fram- taget för den egna verksamheten och som har lokal anknytning. I delbetänkandet uttalas att det sannolikt kommer att bli nödvändigt att skapa nya bestämmelser i lagstiftningen för att t.ex. reglera för- delning av sändningstillstånd för digital radio. Mot bakgrund av att det kan förväntas ta lång tid innan digitala sändningar har nått en spridning som ger intäkter sägs det vidare att det kan bli nödvän- digt med olika former av övergångsregler i ett inledningsskede. 
  
 2.4.4 
  
 Förhållandet mellan programföretag, multiplexoperatör och sändaroperatör 
  
 DAB-tekniken 
  innebär att signaler från flera, kanske konkurrerande, programföretag blandas (multiplexeras) i en och samma signal. Vid multiplexeringen bestäms vilka radioprogram och andra tjänster som 
 120 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 skall bäras i den gemensamma signalen och hur stort överförings- utrymme respektive tjänst skall ha. Multiplexoperatören kan utgöras av programföretagen själva, av sändaroperatören eller av en extern aktör. I delbetänkandet framhålls vikten av att tydliggöra de tre olika rollerna och att skilja dem från varandra i juridisk mening. Olika tänkbara lösningar för multiplexoperatörens roll presenteras. Ett alter- nativ är att programföretagen själva bestämmer över multiplexfunk- tionen och andra tekniska frågor tillsammans. Ett annat alternativ är att en särskild multiplexoperatör innehar sändningstillståndet för hela multiplexen, varvid denne också sköter urvalet av programföretag, bestämmer utbyggnadsgrad och utbyggnadstakt av sändarnätet, m.m. 
  
 2.5 
  
 Remissyttranden över särskilda frågeställningar angående regelverket som lyftes fram i delbetänkandet 
  
 Flera remissinstanser har i sina remissvar på delbetänkandet lämnat synpunkter som berör de frågeställningar som redovisats i avsnitt 2.4. I detta avsnitt ges en översiktlig bild av vad remissinstanserna därvid anfört (se också avsnitt 2.6 som behandlar Radioutgivarföreningens förslag på lagändringar m.m.). 
  
 2.5.1 
  
 Utgångspunkter för det framtida regelverket avseende digital radio 
  
 RTVV  
 anser att det skulle framstå som naturligt att samla till- ståndsgivningen – i vart fall för lokal/regional digital radio – på den myndighet som hanterar tillståndsfrågor för övriga lokala ljudradio- sändningar. 
  
 Konkurrensverket  
 anför att korta beslutsvägar ökar förutsättning- arna för att på bästa sätt beakta den pågående snabba utvecklingen på mediemarknaden, varför tillståndsgivningen torde kunna delegeras till myndighetsnivå. 
  
 LO  
 uttalar att det i den digitala radion bör ges utrymme för två eller fler koncessioner för nationell riksspridd privat radio, vilket LO menar skulle underlätta övergången till digital teknik. LO anser att sändningstillstånd för nationella privata radiokanaler skall inne- hålla kvalitetsgarantier av liknande slag som på  
 TV-området 
  och att regeringen skall hantera tillståndsgivningen. När det gäller regel- 
 121 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 verket och tillståndsgivningen ifråga om digital privat lokalradio anser LO att nuvarande regelverk för analog privatradio kan gälla även för de digitala sändningarna. Däremot ställer sig LO tveksam till att RTVV skall hantera de lokala tillstånden. Istället föreslår LO att det undersöks om lokala eller regionala politiska församlingar skulle kunna ha ansvar för tillståndsgivningen eftersom det skulle minska risken för bulvanverksamhet och oseriösa ansökningar. 
 Radioutgivareföreningen (RU)  
 anser att en lämplig utgångspunkt för regelverket avseende digital radio är gällande lagstiftning för lokalradio i RTVL. 
  
 Teracom  
 framför att regelverket måste möjliggöra för både public service och kommersiell lokalradio att sända i DAB och att reglerna bör harmoniseras med övriga länder inom EU. Teracom har vidare uttalat att tillståndsgivningen bör delegeras till myndighet. 
  
 Vägverket  
 anser att det framtida regelverket kring DAB bör utfor- mas så att det successivt kan anpassas till en alltmer föränderlig värld. 
  
 2.5.2 
  
 Tillståndsperiodernas längd 
  
 I fråga om tillståndsperiodernas längd uttalar RU och Teracom var för sig stöd för långsiktiga tillståndsperioder. Teracom anser att tillstånden skall gälla  
 10–12 
  år. 
  
 2.5.3 
  
 Förhållandet mellan programföretag, multiplexoperatör och sändaroperatör 
  
 För det fall att fördelning av sändningstillstånd endast sker i två multi- plexer finner  
 RTVV  
 modellen med multiplexoperatörstillstånd mindre lämplig ur ett konkurrensperspektiv. Problem kan uppstå när ett stort antal programbolag är intresserade av att medverka i sändningarna men endast ett fåtal kan beredas plats. Däremot skulle modellen kunna skapa en positiv flexibilitet och incitament för samlade åt- gärder kring teknikskiftet i ett läge där frekvensutrymmet är större.  
 Vägverket  
 menar att mycket talar för att de lösningar man valt i Storbritannien med att rikta sändningstillstånden till multiplexopera- törer även är den rätta lösningen för Sverige eftersom utvecklingen av nya tjänster från nya aktörer underlättas med en sådan modell. 
 122 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 Teracom  
 menar att det skall vara en multiplexreglerad tillstånds- givning som kan baseras på kvalitetskriterier som t.ex. utbud, täck- ningsgrad, etc. 
  
 Pres(s)gruppen  
 anser att tillstånd bör riktas till de enskilda pro- gramföretagen, eftersom det annars föreligger en uppenbar risk för oklarheter rörande innehållsansvar. 
  
 2.6 
  
 Lokalradiobranschens förslag till regelverk för privat digitalradio 
  
 Radioutgivareföreningen (RU) har till Digitalradiokommittén in- kommit med en plan för hur privata radioföretag skall kunna inleda digitalradiosändningar, se avsnitt 3.9.3. RU har i anslutning till denna plan också lämnat en beskrivning över den privata radiobranschens ekonomiska situation, se avsnitt 5.3.1, samt lämnat förslag avseende regelverket för den privata lokalradion. RU:s förslag om regelverket presenteras i detta avsnitt. 
 Multiplexoperatörsskap 
 Enligt RU bör det inrättas särskilda tillstånd för att driva DAB- multiplexer på såväl nationell som regional nivå. RU menar att till- stånd skall kunna sökas och meddelas de företag som bäst kan garan- tera en kostnadseffektiv och driftsäker distribution samt andra tjänster och service som är förknippade med driften av en multiplex. 
 RU anför att regelverket för ett multiplexoperatörstillstånd i huvudsak bör reglera hur mycket utrymme som operatören måste avsätta till rundradiotjänster respektive till andra tjänster, att rund- radiotjänster har förtur upp till en viss gräns av multiplexutrymmet (t.ex. 80 procent), vilken lagstiftning som gäller för publicering/sänd- ning av innehåll i multiplexen samt reklamregler avsedda för  
 multiplex-operatören. 
  RU anser att tillståndsgivningen till multi- plexoperatörerna bör handhas av RTVV eller PTS, att multiplex- operatörstillstånd inledningsvis bör meddelas till utgången av år 2016 och att de därefter bör förlängas med fyra år i taget utan bortre gräns. RU har också framfört att multiplexoperatörstillstånden bör kunna överlåtas. 
 RU har uttalat att oavsett vem som meddelas ett multiplexopera- törsskap ställer sig de privata radioföretagen positiva till eventuell 
 123 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 SOU 2004:16 
  
 samverkan med såväl SR som närradion i de regionala multiplexer som redan är koordinerade. I etableringsskedet skulle en samverkan mellan SR och privata intressen enligt RU sannolikt innebära att de regionala multiplexerna redan initialt i de allra flesta sändnings- områden skulle kunna fyllas till minst 80 procent under förutsätt- ning av att det finns intresse från ytterligare något eller några aktörer utöver de befintliga programföretag som kan nyttja en s.k. must  
 carry-regel. 
  
 Kapacitetsregler och tillståndsgivning 
 RU har rekommenderat att 128 kbit/s skall utgöra den minsta kapa- citet ett privat programföretag tillåts använda för  
 DAB-sändningar. 
  Vidare bör valet av kapacitet enligt RU vara en fråga mellan multi- plexoperatören och det enskilda radioföretaget och denna fråga bör hanteras utan särskild reglering. 
 RU har framfört att bestämmelserna i RTVL avseende lokalradio bör tillämpas även för privata digitala ljudradiosändningar. RU har vidare rekommenderat att separata tillstånd för kommersiella infor- mationskanaler utan ljud direkt kopplade till tillstånden för ljudradio bör inrättas. Ett sådan tillstånd bör enligt RU innefatta en rätt att sända kommersiella meddelanden i text och bild upp till 50 procent av den totala sändningstiden, medan övrig tid skall användas för information utan reklam eller sponsring, t. ex. nyheter, trafikinfor- mation, väderprognoser, nöjes- och sportnyheter, etc. RU har uttalat att tillstånd för ljudradiokanaler och informationskanaler utan ljud inledningsvis bör meddelas till utgången av år 2016 och att de där- efter bör förlängas med fyra år i taget utan bortre gräns. 
 Övergångsregler 
 Enligt RU bör innehavare av sändningstillstånd meddelade med stöd av den numera upphävda lokalradiolagen ha företrädesrätt till digitala sändningstillstånd i sitt nuvarande analoga sändningsområde enligt en speciell s.k. must  
 carry-regel. 
  Övergångsregeln skall gälla under den fas då privata digitalradiosändningar etableras (etapp 1; se 3.9.3). Om det under den fas då privata digitalradiosändningar etableras visar sig att det inte går att åstadkomma en beläggning av ljud- radiokanaler upp till 80 procent av utrymmet i multiplexen, bör ett 
 124 
  
 SOU 2004:16 
  
 Regelverket med anknytning till ljudradions område 
  
 multiplexoperatörstillstånd enligt RU, innefatta en rätt att temporärt fylla upp multiplexen med 35 procent annat innehåll än ljudradio- kanaler. 
 Enligt RU skall en innehavare av ett sändningstillstånd för analog ljudradio meddelat med stöd av lokalradiolagen fr.o.m. den dag inne- havaren också erhåller sändningstillstånd för digital radio, eller retro- aktivt fr.o.m. den 1 januari 2005, betala koncessionsavgifter för sändningstillstånden i enlighet med bestämmelserna i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område. Vidare anser RU att tillståndshavaren, fr.o.m. samma dag som koncessions- avgifter skall erläggas enligt lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område, skall anpassa sina programutsänd- ningar efter bestämmelserna i RTVL och sända minst tre timmar egenproducerat material dagtid. En innehavare av ett sändningstill- stånd för analog ljudradio meddelat med stöd av lokalradiolagen som också innehar tillstånd för digitala radiosändningar skall enligt RU har rätt att varje dygn använda 21 timmar av sitt analoga sändningsmaterial i sina digitala sändningar. 
 125 
 3 Kompletterande uppgifter 
 I kapitel 1 återfinns en sammanfattande redogörelse för delbetän- kandets uppgifter jämte remissinstansernas synpunkter angående ett flertal områden av grundläggande betydelse för analysen av förut- sättningarna för digital radio i Sverige. Syftet med detta kapitel är att komplettera tidigare redovisade uppgifter samt redogöra för utvecklingen på ljudradioområdet för tiden efter det att delbetän- kandet presenterades. 
  
 3.1 
  
 Den analoga ljudradiomarknaden 
  
 3.1.1 
  
 Närradion 
  
 I juni 2002 presenterade Radio- och  
 TV-verket 
  (RTVV) sin rapport 
 Närradio – Igår, idag och imorgon.  
 Rapporten är en redovisning av det uppdrag regeringen lämnade till RTVV den 6 december 2001. Enligt uppdraget skulle RTVV bedöma hur närradion i dag uppfyller syftet att vara en lokal föreningsradio utan kommersiella intressen mot bakgrund av de regeländringar som genomfördes år 1998 (Ku2001/2829/Me). De lagändringar som genomfördes för närradion år 1998 innebar bl.a. att tillståndshavarkretsen utökades genom att det blev möjligt att ge tillstånd till lokala ideella föreningar som bildats för att sända närradio, s.k. radioföreningar. Vidare utvidgades bestämmelsen om undantaget från förbudet mot sändningar av centralproducerade program – det s.k. riksförbudet. Utvidgningen innebar att 10 timmar per månad undantogs från förbudet. Reklam- sändningar i närradion har varit tillåtna sedan år 1993. Bakgrunden till regeringens uppdrag till RTVV var att regeringen hade uppmärk- sammats på att det bl.a. förekommit att vissa föreningar som fått sändningstillstånd för närradio hade för avsikt att sända program utan eller med begränsad, anknytning till det lokala föreningslivet och att det funnits farhågor för att en sådan utveckling skulle leda 
  
 127 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 närradion bort från att vara en lokal föreningsradio med utrymme för olika åsikter. 
 Enligt regeringsbeslutet skulle RTVV:s redovisning bl.a. innehålla en genomgång av hur tillståndshavarkretsen förändrats de senaste åren liksom av sändningarnas räckvidd. Vidare skulle redovisningen innehålla uppgift om i vilken utsträckning reklam används för att finansiera närradioverksamhet samt omfatta, dels hur många som sänder reklam, dels hur mycket reklam som förekommer. Dessutom skulle redovisningen innehålla uppgift om hur stora och vilka kost- naderna är för att sända närradio. 
 RTVV konstaterade i rapporten att det finns flera skillnader mellan lokalradio och närradio, bland annat finansiellt och täckningsmässigt. Vid bedömningen av frågan om närradion uppfyller syftet att vara en lokal föreningsradio utan kommersiella intressen fann RTVV att det är svårt att få fram uppgifter om i vilken omfattning föreningar- na direkt eller indirekt bedriver kommersiell verksamhet. RTVV uttalade dock att genomförd kartläggning visar att det finns kom- mersiella intressen inom närradion men att dessa inte förekommer i någon större omfattning samt att de inte heller på något påtagligt sätt har påverkats av lagändringarna år 1998. Verket ansåg därför att närradion i huvudsak uppfyller sitt syfte att vara en lokal förenings- radio utan kommersiella intressen. Verket betonade samtidigt vikten av att fortsättningsvis noga följa utvecklingen inom närradion. 
 Efter det att RTVV överlämnat sin rapport gav regeringen i december 2002 ett uppdrag åt RTVV att göra en uppföljning av sin tidigare rapport om närradion. Ett skäl till det nya uppdraget var att flera radioföreningar med kopplingar till den kommersiella lokalradion hade fått tillstånd att sända närradio. Enligt regleringsbrevet skulle verkets redovisning innehålla en analys av de möjliga regeländringar som kan vidtas för att motverka kommersialiseringen inom när- radion. Verket skulle därvid redovisa för- och nackdelar med olika regeländringar samt konsekvenser av dessa. Vidare skulle verket lämna förslag till de regeländringar som verket förespråkar. 
 Verket redovisade sitt resultat av regeringens uppdrag den 15 april 2003 genom rapporten  
 Närradion i förändring 
 . Sammanfattningsvis fann verket att kommersialiseringen inom närradion inte avstannat sedan förra rapporten, men också att det inte skett någon dramatisk ökning av kommersialiseringen. Verket uppgav att lokalradioaktörer har etablerat intressen i närradion, framförallt på några orter i Skåne och till viss del på Västkusten. Verket anförde vidare att det fram- kommit att lokalradioaktörer har försökt att få till stånd ett samarbete 
 128 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 med tillståndshavare på andra orter där det finns fungerande när- radio kvällstid men där ledig tid har funnits dagtid. Att samarbete senare inte inletts har enligt verket berott på att lokalradioaktörerna strävat efter att få monopol på sändningstid och inte velat släppa in ytterligare tillståndshavare. Verket fann också andra former av nät- verksbildningar som försökt etablera sig inom närradion. 
 Verket föreslog i sin rapport att kravet på lokal förankring för bl.a. radioföreningar bör skärpas samt att information, utbildning och rådgivning bör utökas i syfte att stärka närradion som en lokal föreningsradio. Verket föreslog också att det skall ske en uppfölj- ning av hur närradion uppfyller syftet att vara en lokal föreningsradio utan kommersiella intressen. Verket ansåg att om utvecklingen mot en kommersiell närradio ökar trots skärpt krav på lokal förankring bör ytterligare lagstiftningsåtgärder övervägas, t.ex. införande av reklamförbud eller ytterligare skärpning av tillståndsvillkoren. 
 RTVV:s senare rapport har remissbehandlats och bereds nu vidare inom Regeringskansliet. 
  
 3.1.2 
  
 Lokalradion 
  
 Sedan det nya regelverket för den kommersiella lokalradion trädde i kraft den 1 juli 2001 (se avsnitt 2.2.2) har RTVV utlyst och beslutat om fördelning av tolv lediga sändningstillstånd, varav elva beslut vunnit laga kraft. Ett av besluten överklagades och ärendet hade ännu inte avgjorts år 2003. 
 Som nämnts i delbetänkandet aviserade Fria Radiobolaget i Borås AB med kanalen Radio Match 105,5 i början av år 2002 att bolaget den 1 juni 2002 skulle återlämna sitt tillstånd. Så skedde också, varefter RTVV utlyste tillståndet på nytt. Sex ansökningar inkom, däribland från Fria Radiobolaget i Borås AB. Verket fann att Fria Radiobolaget i Borås AB var den sökande som bäst uppfyllde de kriterier som uppställts för att tillstånd skulle beviljas och den 28 juni 2002 meddelade verket beslut om ett nytt tillstånd för bolaget att sända kommersiell lokalradio i Borås. Beslutet har inte överklagats. Det nya tillståndet gäller för tiden den 1 juli 2002 – den 31 december 2004 och den årliga koncessionsavgiften uppgår till 40 000 kr, med justering varje år med hänsyn till konsumentprisindex. Genom att återlämna sitt tillstånd som meddelats med stöd av de numera upphävda reglerna i lokalradiolagen (1993:120) och erhålla ett nytt tillstånd med stöd av de nya reglerna i Radio- och  
 TV-lagen 
  sänkte 
 129 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 Fria Radiobolaget i Borås AB sina koncessionsavgifter med nästan 2 mnkr per år. I övrigt bör det nämnas att ett flertal av de övriga nya tillstånden har återkallats på tillståndshavarnas begäran. Vid års- skiftet 2003/2004 återstod endast sex av de totalt tolv nya tillstånd som RTVV fördelat. 
 Granskningsnämnden för Radio och TV har granskat hur de programföretag som sänder med stöd av de nya sändningstillstånden efterlever bestämmelserna i Radio- och  
 TV-lagen 
  och de villkor som gäller för sändningarna. I samtliga de fall där nämnden avslutat sin granskning har nämnden funnit att företagen inte levt upp till be- stämmelserna i sändningstillstånden om eget material och program med lokal anknytning. Nämnden har förelagt respektive företag att vid äventyr av vite vidta rättelse inom viss tid. Vitesbesluten har överklagats till domstol, men några slutliga avgöranden i ärendena har inte meddelats under år 2003. 
 Hösten 2003 skedde en sammanslagning av nätverken Radio City och Mix Smith. Efter sammanslagningen omfattar det nya nät- verket totalt 22 stycken sändningstillstånd. Övriga nätverk på lokal- radiomarknaden utgörs av Fria Media (13 sändningstillstånd), MTG och RIX (30 sändningstillstånd) samt NRJ (20 sändningstillstånd). 
  
 3.2 
  
 Radiolyssnande och annan medieanvändning, forskning m.m. 
  
 Enligt den lyssnarundersökning Radioundersökningar AB (RUAB) genomförde i hela riket tredje kvartalet 2003 lyssnade 76,4 procent av befolkningen  
 (9–79 
  år) på radio minst fem minuter under ett genomsnittligt dygn, vilket motsvarar cirka 5,8 miljoner människor (RUAB:s rapport IV/2003 
 ).  
 Resultatet innebär att radiolyssnandet minskat med 4,0 procentenheter jämfört med sista kvartalet 1996, med 2,5 procentenheter jämfört med sista kvartalet år 2001 och med 0,5 procentenheter jämfört med sista kvartalet 2002 (RUAB:s rapport II/2003). Radiolyssnandet skiljer sig åt i olika åldersintervall. I gruppen  
 9–19 
  år lyssnar, enligt den senaste lyssnarundersökningen, 70,0 procent på radio under ett genomsnittligt dygn, vilket är en ökning med 1,1 procentenheter jämfört med andra kvartalet 2003. I åldern  
 50–64 
  år är lyssnandet störst, 80,3 procent, under ett genom- snittligt dygn, vilket är en minskning med 1,8 procentenheter jämfört med kvartalet innan. Vid en jämförelse mellan sista kvartalet 2002 och tredje kvartalet 2003, är det fortfarande så att de mellan  
 9–34 
  år 
 130 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 lyssnar mer på den privata lokalradion, medan de mellan  
 35–79 
  år till övervägande del lyssnar på SR. Gruppen mellan  
 35–49 
  år har dock minskat sitt lyssnande på SR under aktuell period med 3 procent- enheter, medan samma grupp under denna period ökat sitt lyssnande på den privata lokalradion med 1,8 procentenheter. Det totala lyss- nandet på närradion har sedan sista kvartalet 2002 minskat från 3,3 procent till 2,4 procent. Störst är minskningen i lyssnargruppen 9– 19 år. När det gäller kvinnors och mäns lyssnande så lyssnar män enligt den senaste undersökningen i något större utsträckning än kvinnor på radio, 77,2 respektive 75,7 procent. (RUAB:s rapport IV/2003). 
 Enligt RUAB:s rapport IV/2003 (som avser tredje kvartalet 2003) uppgår marknadsandelarna för Sveriges Radio och privatradion till 63,5 procent respektive 29,6 procent under ett genomsnittligt dygn måndag – söndag. För sista kvartalet år 1997 uppgick marknads- andelarna för Sveriges Radio och privatradion till 66 procent respek- tive 30 procent. 
 I tabellerna  
 Romero 
  redovisas RUAB:s lyssnarundersökningar avseende publikandelar för hela riket och  
 P4-området 
  Malmöhus samt koncessionsområdet Helsingborg (Rapport IV/2003 resp. III/2003). Av tabellerna framgår att flertalet av radiolyssnarna lyssnar på någon av public  
 service-kanalerna. 
  Vid en jämförelse med RUAB:s tidi- gare undersökningar har det inte skett någon större förändring vad gäller fördelningen av lyssnare mellan public  
 service-radion 
  och privatradion. Av tabell 3.4 framgår befolkningsunderlaget för SR och den privata lokalradion. 
 131 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 Tabell 3.1.  
 Publikandelar i åldrarna  
 9–79 
  år för radiolyssnande minst fem minuter en genomsnittlig dag tredje kvartalet 2003 i hela riket. 
  
 HELA RIKET 
  
 IV/2003 
  
 Resultat för Hela Riket Rapport IV/2003 
  
 Samtliga 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Vecko- 
  
 9-79 
  år 
  
 9-79 
  år  
 9-79 
  år  
 9-19 
  år  
 20-34 
  år  
 35-49 
  år  
 50-64 
  år  
 65-79 
  år lyssnande 
  
 % 
  
 (.000) 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 Radio Totalt 
  
 76,4 
  
 5808 
  
 77,2 
  
 75,7 
  
 70,0 
  
 75,2 
  
 77,8 
  
 80,3 
  
 77,7 
  
 - 
  
 Sveriges Radio 
  
 Totalt 
  
 50,5 
  
 3842 
  
 53,3 
  
 47,8 
  
 16,9 
  
 38,8 
  
 50,7 
  
 72,3 
  
 75,9 
  
 - 
  
 PLR Totalt 
  
 31,1 
  
 2365 
  
 30,7 
  
 31,5 
  
 51,7 
  
 44,4 
  
 38,0 
  
 13,3 
  
 1,5 
  
 - 
  
 Närradio Totalt 
  
 2,4 
  
 184 
  
 2,9 
  
 2,0 
  
 2,1 
  
 2,1 
  
 3,2 
  
 2,8 
  
 1,2 
  
 - 
  
 P1 
  
 11,7 
  
 888 
  
 12,1 
  
 11,2 
  
 1,7 
  
 4,2 
  
 10,8 
  
 18,4 
  
 26,5 
  
 29 
  
 P2 
  
 1,5 
  
 116 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 0,4 
  
 0,6 
  
 0,9 
  
 2,9 
  
 3,3 
  
 10 
  
 P3 
  
 10,9 
  
 829 
  
 13,3 
  
 8,5 
  
 8,9 
  
 21,4 
  
 13,6 
  
 5,9 
  
 1,6 
  
 42 
  
 P4 Totalt 
  
 34,6 
  
 2631 
  
 35,9 
  
 33,3 
  
 7,4 
  
 18,3 
  
 35,1 
  
 57,0 
  
 56,9 
  
 65 
  
 Mix Smith 
  
 6,0 
  
 455 
  
 5,8 
  
 6,2 
  
 8,2 
  
 8,5 
  
 8,4 
  
 2,7 
  
 0,3 
  
 24 
  
 NRJ 
  
 6,3 
  
 477 
  
 5,7 
  
 6,8 
  
 16,8 
  
 9,0 
  
 4,7 
  
 0,9 
  
 0,2 
  
 22 
  
 RIX FM 
  
 11,8 
  
 895 
  
 11,1 
  
 12,4 
  
 19,7 
  
 17,8 
  
 14,2 
  
 4,2 
  
 0,5 
  
 31 
  
 CITY 3 
  
 4,8 
  
 368 
  
 5,7 
  
 3,9 
  
 5,1 
  
 7,9 
  
 6,8 
  
 2,7 
  
 0,1 
  
 19 
  
 MTG Radio 
  
 15,9 
  
 1211 
  
 15,0 
  
 16,9 
  
 27,3 
  
 23,2 
  
 18,6 
  
 6,5 
  
 0,9 
  
 39 
  
 SBS Radio 
  
 10,5 
  
 796 
  
 11,3 
  
 9,6 
  
 13,0 
  
 15,4 
  
 14,7 
  
 5,5 
  
 0,5 
  
 32 
  
 Hela Sverige 
  
 15,9 
  
 1206 
  
 16,9 
  
 14,8 
  
 20,4 
  
 23,6 
  
 21,9 
  
 8,1 
  
 0,7 
  
 44 
  
 Fria Media 
  
 4,9 
  
 375 
  
 5,2 
  
 4,7 
  
 6,9 
  
 7,7 
  
 6,4 
  
 2,2 
  
 0,1 
  
 13 
  
 Källa:  
 RUAB, Rapport IV/2003, Resultat för hela riket. 
 132 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 Tabell 3.2.  
 Publikandelar i åldrarna  
 9–79 
  år för radiolyssnande minst fem minuter en genomsnittlig dag tredje kvartalet 2003 i P4- området Malmöhus. 
  
 MALMÖHUS 
  
 Samtliga 
  
 Män 
  
 Kvinnor  
 9-19 
 20-34 
 35-49 
 50-64 
 65-79 
  
 Vecko- 
  
 9-79 
  
 IV/2003 
  
 9-79 
  år 
  
 år 
  
 9-79 
  år 
  
 år 
  
 år 
  
 år 
  
 år 
  
 år 
  
 lyssnande 
  
 % 
  
 (.000) 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 Radio Totalt 
  
 75,5 
  
 549 
  
 75,1 
  
 75,9 
  
 67,8 74,9 77,0 80,4 75,4 
  
 Sveriges Radio Totalt 
  
 45,8 
  
 333 
  
 47,4 
  
 44,3 
  
 10,6 34,3 45,9 68,8 72,4 
  
 PLR Totalt 
  
 30,1 
  
 219 
  
 29,0 
  
 31,2 
  
 52,8 
  
 41,4 
  
 37,8 
  
 9,9 
  
 1,5 
  
 Närradio Totalt 
  
 9,6 
  
 70 
  
 10,4 
  
 8,8 
  
 8,2 
  
 7,9 
  
 11,8 
  
 11,6 
  
 6,6 
  
 P1 
  
 10,0 
  
 73 
  
 11,1 
  
 9,0 
  
 0,8 
  
 5,7 
  
 10,1 
  
 16,4 
  
 18,4 
  
 27 
  
 P2 
  
 1,5 
  
 11 
  
 1,7 
  
 1,3 
  
 0,0 
  
 0,4 
  
 0,8 
  
 2,2 
  
 5,2 
  
 10 
  
 P2 Malmö 
  
 0,4 
  
 3 
  
 0,4 
  
 0,4 
  
 0,0 
  
 0,3 
  
 0,4 
  
 0,6 
  
 0,7 
  
 6 
  
 P3 
  
 9,8 
  
 72 
  
 12,0 
  
 7,7 
  
 5,2 
  
 20,9 
  
 12,9 
  
 4,3 
  
 1,1 
  
 39 
  
 P4 Radio Malmöhus 
  
 26,4 
  
 192 
  
 25,8 
  
 26,9 
  
 5,2 
  
 10,6 
  
 24,4 
  
 46,9 
  
 49,6 
  
 55 
  
 Mix 106,1 Smith 
  
 6,6 
  
 48 
  
 5,8 
  
 7,4 
  
 8,1 
  
 9,9 
  
 10,0 
  
 2,3 
  
 0,4 
  
 28 
  
 Radio City 107 
  
 6,9 
  
 50 
  
 6,6 
  
 7,2 
  
 6,9 
  
 11,1 
  
 11,5 
  
 1,8 
  
 0,2 
  
 27 
  
 NRJ 105,2 
  
 8,9 
  
 65 
  
 9,5 
  
 8,4 
  
 24,1 
  
 11,2 
  
 7,7 
  
 1,3 
  
 0,2 
  
 29 
  
 106,7 RIX FM Malmö 
  
 7,1 
  
 52 
  
 7,3 
  
 6,9 
  
 10,7 
  
 11,3 
  
 8,6 
  
 2,5 
  
 0,6 
  
 26 
  
 Radio Stella 
  
 4,9 
  
 36 
  
 4,7 
  
 5,2 
  
 6,9 
  
 6,8 
  
 6,5 
  
 2,8 
  
 0,0 
  
 17 
  
 107,6 RIX FM 
  
 4,5 
  
 32 
  
 4,4 
  
 4,5 
  
 8,3 
  
 5,7 
  
 5,8 
  
 1,0 
  
 0,7 
  
 14 
  
 Helsingborg 
  
 Radio Active Ystad 
  
 1,1 
  
 8 
  
 1,3 
  
 1,0 
  
 1,8 
  
 0,9 
  
 1,5 
  
 1,1 
  
 0,0 
  
 3 
  
 Vinyl 94,5  
 L-krona 
  
 1,3 
  
 9 
  
 1,9 
  
 0,7 
  
 1,6 
  
 0,6 
  
 1,5 
  
 1,8 
  
 0,7 
  
 4 
  
 Dansbandskanalen 
  
 2,9 
  
 21 
  
 2,8 
  
 3,1 
  
 1,1 
  
 2,7 
  
 2,9 
  
 4,8 
  
 2,6 
  
 12 
  
 102,6 
  
 Källa:  
 RUAB, Rapport IV/2003, Resultat för  
 P4-området 
  Malmöhus. 
 133 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 Tabell 3.3.  
 Publikandelar i åldrarna  
 9–79 
  år för radiolyssnande minst fem minuter en genomsnittlig dag första och andra kvartalet 2003 i koncessionsområdet Helsingborg. 
  
 HELSINGBORG 
  
 Samtliga 
  
 Män 
  
 20- 35- 50- 
  
 65- 
  
 Vecko- 
  
 9-79 
  
 Kvinnor  
 9-19 
  
 34 
  
 49 
  
 64 
  
 79 
  
 III/2003 
  
 9-79 
  år 
  
 år 
  
 9-79 
  år 
  
 år 
  
 år 
  
 år 
  
 år 
  
 år 
  
 lyssnande 
  
 % 
  
 (.000) 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 % 
  
 Radio Totalt 
  
 77,3 
  
 179 
  
 75,2 
  
 79,3 
  
 71,7 74,7 78,3 87,1 70,4 
  
 Sveriges Radio Totalt 
  
 41,7 
  
 96 
  
 43,5 
  
 39,8 
  
 7,7 
  
 24,3 39,0 71,6 66,1 
  
 PLR Totalt 
  
 38,9 
  
 90 
  
 36,1 
  
 41,7 
  
 64,1 54,3 49,4 17,8 
  
 0,7 
  
 Närradio Totalt 
  
 7,8 
  
 18 
  
 8,2 
  
 7,5 
  
 5,9 
  
 7,8 
  
 7,9 
  
 12,9 
  
 2,1 
  
 P1 
  
 7,6 
  
 18 
  
 10,0 
  
 5,1 
  
 0,0 
  
 4,3 
  
 4,9 
  
 13,6 17,1 
  
 22,3 
  
 P2 
  
 1,0 
  
 2 
  
 1,1 
  
 0,9 
  
 0,0 
  
 0,6 
  
 0,4 
  
 1,4 
  
 3,0 
  
 7,4 
  
 P3 
  
 8,0 
  
 19 
  
 8,7 
  
 7,4 
  
 4,7 
  
 15,7 11,6 
  
 5,0 
  
 1,4 
  
 33,9 
  
 P4 Radio Malmöhus 
  
 19,4 
  
 45 
  
 19,8 
  
 18,9 
  
 1,1 
  
 8,6 
  
 17,4 36,0 34,3 
  
 47,9 
  
 Mix 106,1 Smith 
  
 0,7 
  
 2 
  
 0,8 
  
 0,7 
  
 1,1 
  
 0,6 
  
 1,3 
  
 0,4 
  
 0,0 
  
 5,2 
  
 Radio City 107 
  
 1,0 
  
 2 
  
 0,9 
  
 1,1 
  
 1,1 
  
 3,1 
  
 0,9 
  
 0,0 
  
 0,0 
  
 5,5 
  
 NRJ 105,2 
  
 2,0 
  
 5 
  
 2,1 
  
 1,8 
  
 4,5 
  
 3,0 
  
 1,8 
  
 0,4 
  
 0,0 
  
 9,7 
  
 106,7 RIX FM Malmö 
  
 5,3 
  
 12 
  
 5,1 
  
 5,5 
  
 8,4 
  
 6,0 
  
 7,2 
  
 3,5 
  
 0,0 
  
 10,6 
  
 Radio Stella 
  
 19,8 
  
 46 
  
 17,1 
  
 22,6 
  
 28,2 31,9 23,8 10,7 
  
 0,7 
  
 55 
  
 107,6 RIX FM 
  
 16,2 
  
 37 
  
 15,0 
  
 17,3 
  
 31,3 24,7 20,4 
  
 2,2 
  
 0,0 
  
 46,7 
  
 Helsingborg 
  
 Lugna melodier 89,1 
  
 2,4 
  
 6 
  
 2,1 
  
 2,7 
  
 2,9 
  
 3,1 
  
 2,2 
  
 3,1 
  
 0,0 
  
 14,1 
  
 H-borg/H-ör 
  
 Vinyl 94,5  
 L-krona 
  
 5,8 
  
 13 
  
 6,2 
  
 5,4 
  
 5,9 
  
 4,8 
  
 5,8 
  
 9,0 
  
 1,4 
  
 22,9 
  
 Källa 
 : RUAB, Rapport III/2003, Resultat för koncessionsområde Helsingborg. 
 134 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 Tabell 3.4.  
 Ungefärligt befolkningsunderlag åldrarna  
 9–79 
  år för SR:s kanaler, de olika nätverken för privat lokalradio samt för övriga privatradiostationer. 
  
 SR  
 P1-P4 
  
 7 600 000 
  
 Privat lokalradio 
  
 Mix Smith 
  
 4 100 000 
  
 NRJ 
  
 4 600 000 
  
 RIX FM 
  
 5 200 000 
  
 Fria Media 
  
 1 600 000 
  
 Övrig PLR 
  
 3 100 000 
  
 Källa 
 : RUAB, Rapport II/2003. 
 Lyssnarstrukturen varierar mycket mellan olika kanaler. Genom- förda undersökningar visar att yngre personer lyssnar kortare tid på radio än äldre samt att yngre personer företrädesvis lyssnar på kommersiell lokalradio. Enligt medieforskare håller trenderna i sig att allt färre i de yngsta lyssnargrupperna tar del av P1 och P2 och att allt fler personer sällan eller aldrig lyssnar på radio. Det har genom lyssnarundersökningar kunnat konstateras att gruppen icke- lyssnare har haft en snabbare tillväxttakt under senare år medan till- växttakten i gruppen ungdomar som inte tar del av public service- kanalerna i princip varit oförändrad. I den grupp ungdomar som inte lyssnar på radio har man kunnat iaktta ett högre  
 TV-tittande 
  på privata  
 TV-kanaler 
  än i övriga grupper. 
 Enligt RUAB:s undersökningar under år 2003 skedde cirka 52 pro- cent av radiolyssnandet i hemmet. Detta innebär att radiolyssnandet i hemmet minskade med nästan två procent jämfört med år 2002 och med drygt tio procent jämfört med år 1998. Cirka 29 procent av radiolyssnandet skedde i bil. Lyssnandet på radio i bil har ökat successivt sedan år 1998 med totalt cirka fem procent. Radiolyss- nandet på arbetet utgjorde under år 2003 cirka 15 procent, vilket är i stort sett samma andel som år 1998, men en ökning sedan år 2002 på nästan två procent. Jfr diagram 3.1. 
 135 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 Diagram 3.1.  
 Räckvidden av radiosändningar hemma, i bil samt på arbetet. 
  
 Räckvidd genomsnittligt dygn  
 måndag-söndag, 
  
 70,0 
  
 hemma, i bil samt på arbetet. Hela Riket  
 9-79 
  år  
 1998-2003. 
  
 62,4  
 61,3 
  
 59,3 
  
 60,0 
  
 P) 
  
 55,2  
 53,9 
  
 52,2 
  
 (HN- 
  
 50,0 
  
 i procent 
  
 40,0 
  
 28,0  
 28,8 
  
 Räckvidd 
  
 30,0 
  
 23,8 
  
 24,7 24,8  
 26,3 
  
 20,0 
  
 15,6  
 15,0 
  
 15,1 14,7 
  
 13,3 
  
 15,2 
  
 10,0 
  
 0,0 
  
 Hemma 
  
 Bil 
  
 Arbetet 
  
 Stein 
  
 IV/99 
  
 IV/00 
  
 IV/01 
  
 IV/02 
  
 IV/03 
  
 Källa 
 : RUAB, Rapport IV för respektive år. 
 Enligt MedieAkademin/NFO Infratests förtroendebarometer för år 2002 åtnjuter SR störst förtroende bland de svenska medierna. Av 750 tillfrågade personer uppgav 62 procent att de har mycket eller ganska stort förtroende för SR. Motsvarande resultat för Walker var 59 procent, för TV4 48 procent och för TV3 25 procent. 
  
 3.3 
  
 Olika tekniker för distribution av trådlös ljudradio 
  
 3.3.1 
  
 DAB 
  
 En presentation av  
 DAB-standarden 
  återfinns i avsnitt 1.3.1.  
 DAB-plattformen 
  är mycket flexibel och den kan anpassas till olika 
 standarder för  
 ljud-, 
  video- och datasändningar. I september 2003 aviserade Microsoft, Capital Radio, NTL Broadcast och RadioScape att de under en begränsad tidsperiod kommer att bedriva försöks- sändningar med 5.1 multikanalsljud i Londonområdet genom använ- dande av  
 DAB-plattformen. 
  Programvaran som skall användas under försökssändningarna har utvecklats av Microsoft. Enligt uppgift 
 136 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 kommer det att krävas cirka 130 kbit/s per program för att sända multikanalsljud. Även försökssändningar med videoöverföringar med relativt låga bithastigheter över DAB har genomförts i samarbete med Microsoft. Vidare har det i Sydkorea under år 2003 bedrivits ett utvecklingsarbete som syftar till att lägga fast en standard för videoöverföring inom  
 DAB-plattformen 
  (DMN; Digital Multimedia Broadcasting). 
 I slutet av augusti 2003 aviserade DRM konsortiet och World DAB Forum att de beslutat inleda ett samarbete för att skapa vill- kor som gynnar båda de digitala systemen. Det finns förväntningar hos DRM och World DAB Forum om att samarbetet kommer att bana väg för framtida digitala radiomottagare på marknaden som möjliggör för lyssnarna att ta emot alla digitala tjänster utan att behöva bry sig om det underliggande sändningssystemet. 
 I flera länder där  
 DAB-sändningar 
  bedrivits har  
 DAB-nätens 
  inom- hustäckning upplevts som otillfredsställande. En förklaring till detta problem är sannolikt att frekvensplanerna för  
 DAB-sändningarna 
  utgått ifrån att sändningarna huvudsakligen skall tas emot mobilt samt att befintliga  
 DAB-nät 
  i allmänhet byggts utifrån frekvens- planernas rekommendationer om fältstyrka. Jämfört med mobil täckning krävs det normalt sett en starkare signal (fältstyrka) för att åstadkomma en god inomhustäckning. Om  
 DAB-näten 
  skall an- passas för inomhustäckning kan det därför bli nödvändigt att höja sändareffekten eller att förtäta nätet med fler sändare (jfr avsnitt 3.4). 
  
 3.3.2 
  
 Digital Radio Mondiale 
  
 Som nämnts under avsnitt 1.3.1 har Digital Radio Mondiale (DRM) arbetat för att skapa en världsstandard för digital marksänd radio i frekvensutrymmet under 30 MHz, dvs.  
 kort-, 
  mellan- och långvåg. Digitala sändningar i detta frekvensutrymme är en ekonomisk sänd- ningsform eftersom en enstaka sändare kan täcka stora områden. Det är också relativt billigt att inleda  
 DRM-sändningar 
  eftersom samma nät som används för de analoga  
 AM-sändningarna 
  kan använ- das för sändningarna. Det är heller inte nödvändigt att stänga av de analoga  
 AM-sändningarna, 
  utan de analoga och digitala signalerna kan skickas ut samtidigt på samma frekvens. Ljudet från de digitala sändningarna blir dock bättre, enligt uppgifter från DRM, nära samma kvalitet som  
 FM-sändningar, 
  om sändningarna endast sker digitalt. De digitala sändningarna är mindre frekvenskrävande än de 
 137 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 analoga och tekniken medger att på ett befintligt frekvensutrymme parallellt sända flera talprogram, t.ex. på olika språk. Lyssnaren kan därefter själv ställa in mottagaren på det talprogram som önskas. 
 Den första konsumentmottagaren framtagen för DRM demon- strerades vid IBC:s (International Broadcasting Convention) mässa i september 2002. Det var där möjligt att lyssna på provsändningar från sändare runt om i Europa, från Kanada och från Nederländska Antillerna. Vidare finns det nu en  
 DRM-mottagare 
  för datorer skräddarsydd för amatörradioentusiaster ute till försäljning. 
 I juni 2003 inleddes de första  
 live-sändningarna 
  via DRM. Sedan dess har antalet radiostationer som bedriver  
 DRM-sändningar 
  ökat kontinuerligt och uppgick till ett drygt  
 50-tal 
  vid årsskiftet 2003/2004.  
 DRM-sändningar 
  når nu ut till bl.a. Europa, USA, Kanada, Mellan- östern, Australien och Nya Zeeland. 
 Såsom nämnts ovan aviserade DRM konsortiet och World DAB Forum i slutet av augusti 2003 att de beslutat inleda ett samarbete. 
  
 3.3.3 
  
 IBOC (HD Radio) 
  
 IBOC-plattformen 
  presenteras under avsnitt 1.3.1. 
 För att underlätta övergången från analog till digital radio inne- fattar  
 IBOC-systemet 
  en hybridlösning, som möjliggör att digitala radiosignaler kan sändas ut tillsammans med analoga radiosignaler i ett befintligt frekvensutrymme. Ett programföretag kan därigenom initialt sända sitt programutbud både analogt och digitalt utan att behöva ianspråkta ytterligare frekvensutrymme. När tillräckligt många lyssnare övergått till de digitala sändningarna kan radiostationen sedan övergå till att sända med enbart digital teknik. 
 Under år 2003 har introduktionen av  
 IBOC-systemet 
  i USA fortsatt och hemelektroniktillverkaren Ford lanserade hösten år 2003 mottagare anpassade för  
 IBOC-utsändningar. 
  Andra hem- elektroniktillverkare planerar att ha mottagare ute på den ameri- kanska marknaden år 2004. 
 Inom  
 IBOC-plattformen 
  har det förekommit vissa tekniska problem som medfört att introduktionen av IBOC försenats. Det har varit svårt att åstadkomma en bra ljudkvalitet på utsändningar i  
 AM-bandet 
  med låga bithastigheter. Vidare har det inte funnits någon lösning för  
 IBOC-utsändningar 
  i  
 AM-bandet 
  nattetid, när utsändningarna har en längre räckvidd jämfört med dagtid och där- med riskerar att störa andra närliggande utsändningar. 
 138 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 3.3.4 
  
 ISDB-T 
  
  (Terrestrial Integrated Services Digital Broadcasting) 
 Det japanska public service företaget NHK har arbetat med att utveckla en egen plattform som skall användas för sändningar av både digital marksänd TV (DTTB; Digital Terrestrial Television Broadcasting) och digital ljudradio (DTSB; Digital Terrestrial Sound Broadcasting). Systemet, som förkortas  
 ISDB-T 
  (Terrestrial Integra- ted Services Digital Broadcasting), klarar av att integrera sändningar av olika slag av digital multimedia såsom HDTV, SDTV, ljud, grafik, text m.m. Reguljära  
 TV-sändningar 
  inleddes den 1 december 2003 i Tokyo, Osaka och Nagoya och kunde vid sändningsstarten nås av cirka 12 miljoner människor. 
 På grund av att  
 ISDB-T 
  skall distribuera olika slags multimedia- sändningar krävs det att systemet är anpassningsbart och uppfyller olika krav beroende på sändningsinnehåll och mottagningsförhållan- den. För sändningar av HDTV krävs t.ex. att systemet kan hantera stora datamängder, medan det för ljudradio krävs att systemet är anpassat för mobil mottagning. Systemets anpassningsbarhet till olika slags multimediasändningar tillgodoses bl.a. genom att systemet utnyttjar ett flertal separata segment med en bandbredd på cirka 430 kHz vardera för utsändningar av de digitala signalerna. Den disponibla bandbredden för en viss sändning kan sedan varieras genom att de olika segmenten kan kombineras med varandra. 
  
 ISDB-T 
  möjliggör partiell mottagning, vilket gör att mottagarna kan anpassas för olika typer av sändningar och mottagningsförhål- landen. Mottagare kan t.ex. konstrueras särskilt för mobil mottag- ning av ljudradio. 
  
 3.3.5 
  
 DVB-T 
  
  (Digital Video Broadcasting) 
 Som nämnts i delbetänkandet (s.65) har tester visat att marknätet för  
 digital-TV, 
 DVB-T, 
  kan användas för mobil mottagning av TV- signaler till fordon i rörelse. Arbete med att förbättra möjligheterna till sådan mobil mottagning har pågått kontinuerligt, bl.a. genom utvecklande av nya, bättre antenner. 
 139 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 3.3.6 
  
 DVB-H 
  
 DVB-T-standarden 
  kan användas för mobil mottagning trots att den ursprungligen inte designades för detta användningsområde (se avsnitt 3.3.5). Standardens lämplighet för mobil mottagning har emellertid varit begränsad, bl.a. på grund av att de mobila mot- tagarna måste vara utrustade med dubbla antenner. 
 För att förbättra  
 Jones 
  mobilitet påbörjades det år 2002 ett utvecklingsarbete inom ramen för  
 DVB-organisationen. 
  Ett uttalat syfte med projektet var att möjliggöra mobil mottagning av t.ex. TV och video till små, batteridrivna mottagare, t.ex. mobiltelefoner. Arbetet har resulterat i en ny standard inom DVB. 
 Den nya standarden för mobila tillämpningar inom  
 DVB-organi- 
  sationen benämns  
 DVB-H 
  (Digital Video  
 Broadcasting-Handheld; 
  systemet har tidigare gått under betäckningen  
 DVB-X 
  och dess- förinnan  
 DVB-M). 
 DVB-H 
  bygger i grunden på  
 DVB-T-standarden 
  och dess tekniska standard beräknas bli fastställd omkring års- skiftet 2003/2004. 
  
 DVB-H- 
  och  
 DVB-T-standarderna 
  kommer inledningsvis inte att vara helt kompatibla med varandra. Standarderna är dock i grunden baserade på samma system och målsättningen är att de skall bli helt kompatibla i framtiden. 
 Utsändningarna inom  
 DVB-H-standarden 
  skall ske med en teknik som kallas Internet Protocoll Data Casting; IPDC. Den tekniska standarden för denna teknik beräknas bli fastställd under år 2004. 
  
 IPDC-tekniken 
  gör det möjligt att sända en stor variation av tjänster. Som exempel har nämnts bl.a. TV- och ljudradioprogram som sänds i realtid eller repriseras, väderinformation, kartor, ny- heter, tidningar och spel samt  
 near-on-demand-program, 
  vilka har en förutbestämd utsändningstid, men där användaren måste beställa programmet för att kunna ta del av det. Om  
 DVB-H-standarden 
  kombineras med en s.k. uppkanal skulle det bli möjligt för användaren att skräddarsy de tjänster han eller hon vill ta del av; användaren skulle t.ex. kunna beställa filmer, radiokanaler och tidningar samt utföra olika typer av ärenden, såsom köpa biljetter och betala räk- ningar.  
 IPDC-tekniken 
  kan också användas för att sända olika typer av data. 
 Enligt en rapport från Sonera medialab som publicerades i maj år 2003 har tester visat att  
 IPDC-tekniken 
  fungerar. I rapporten görs dock bedömningen att det kommer att ta två till fem år innan tekniken har utvärderats samt att det därefter kommer att krävas 
 140 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 ytterligare två till sex år för att kunna säga om tekniken kommer att slå igenom på marknaden. 
 Tillgänglig utsändningskapacitet i ett  
 DVB-H-nät 
  uppgår till cirka 11 Mbit/s. Kapaciteten är således cirka 10 gånger större än i ett  
 DAB-nät 
  där kapaciteten uppgår till cirka 1,2 Mbit/s. 
 Den teknik som skall användas för ljudkomprimering inom DVB- H benämns MPEG 4 AAC, där AAC står för Advanced Audio Coding. Denna ljudkomprimeringsteknik, som komprimerar ljudet mera effektivt än tidigare utvecklade tekniker, t.ex. MPEG 1 och 2, används också i andra nyutvecklade plattformar för digital broad- casting, bl.a. Digital Radio Mondial och det japanska systemet för digital radio och TV  
 (ISDB-T). 
  För att sända stereoljud av CD- kvalitet i  
 DVB-H 
  bedöms det komma att krävas en bithastighet på cirka 100 kbit/s. 
 Det är möjligt att utforma ett  
 DVB-H-nät 
  enligt samma principer som ett  
 DVB-T-nät. 
  Ett  
 DVB-T-nät 
  kan också användas för DVB-  
 H-sändningar 
  parallellt med  
 DVB-T-sändningar, 
  endera genom multi- plexering eller hierarkisk transmission. Det skulle därför vara möjligt att använda befintliga  
 DVB-T-nät 
  för mobil mottagning av DVB-  
 H-sändningar 
  utomhus. För att uppnå god inomhusmottagning till handhållna mottagare, t.ex. mobiltelefoner, där mottagaren kan ligga i användarens ficka, måste dock ett  
 DVB-H-nät 
  utrustas med flera sändare än ett  
 DVB-T-nät. 
  Ett  
 DVB-H-nät 
  kan även byggas upp enligt samma modell som mobiltelefonnäten. Ett  
 DVB-H-nät 
  kan byggas mycket flexibelt med möjligheter till såväl nationella som lokala och regionala sändningar. 
 Ett problem med utsändning av stora datamängder till batteri- drivna mobila enheter är strömförsörjningen i mottagarna. Uppskatt- ningsvis räcker strömmen i dagens mobiltelefonbatterier cirka 15– 20 minuter vid mottagning av film. Arbete pågår emellertid för att lösa detta problem. En teknik som  
 DVB-H-gruppen 
  föreslagit är s.k. time slicing. Tekniken innebär att mottagaren är uppkopplad mot  
 DVB-H-nätet 
  endast under korta tidsintervaller, varunder mycket information hämtas ned och lagras i mottagarens inbyggda minne. Den lagrade informationen används därefter under den tid mottagaren är nedkopplad från  
 DVB-H-nätet. 
  Genom användande av time slicing bedöms en strömbesparing på upp till 90 procent kunna uppnås jämfört med om tekniken inte skulle användas. 
  
 DVB-H 
  är liksom DAB en öppen standard, vilket innebär att tillverkare kan tillverka mottagare utan att behöva betala licens- avgifter. Under år 2003 fanns det utkast till standarder för mot- 
 141 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 tagare av  
 DVB-H-utsändningar 
  och det är möjligt att tillverka mot- tagare som är anpassade enbart för mottagning av ljudradio. Bedömare anser dock att t.ex. bilradioapparater i framtiden kommer att vara anpassade för mottagning också av annan information än enbart ljudradio. Ett flertal större elektroniktillverkare är inblandade i  
 DVB-H 
  projektet, däribland Blaupunkt och Thompson. Nokia presen- terade hösten 2003 en terminal som är förberedd för mottagning av  
 DVB-H-signaler. 
  Terminalen, benämnd Nokia 7700, kommer enligt uppgift att lanseras under år 2004. 
 Olika system för mobil mottagning kräver olika specialanpassade komponenter i mottagarna. För att en mottagare skall kunna använ- das för både  
 DVB-H- 
  och  
 DAB-utsändningar 
  krävs bl.a. att mot- tagaren, utöver dubbla chip, är utrustad med dubbla antenner, efter- som nämnda standarder utnyttjar olika frekvensområden. Bedömare har ansett att tillverkare av små mobila enheter, bl.a. mobiltelefon- tillverkare, högst sannolikt kommer att ställas inför ett vägval mellan olika standarder för mobil mottagning. 
 Om utvecklingsarbetet med  
 DVB-H-standarden 
  fortskrider enligt fastlagd plan kommer hela systemet att vara färdigutvecklat och klart att tas i drift i januari 2005. 
 I Finland utformades det under år 2003 konkreta planer på att testa  
 DVB-H-standarden 
  i ett nytt fjärde digitalt sändarnät. En arbetsgrupp under kommunikationsministeriet i Finland publicerade i början av juni 2003 en rapport om förutsättningarna att bygga ett fjärde digitalt sändarnät i Finland: A Fourth Digital Broadcast Network, Creating a market for mobile media services in Finland. Arbetsgruppen har i sin rapport anfört att de tjänster som sänds ut via nätet skall kunna tas emot av mobila mottagare både inom- och utomhus. Den finska arbetsgruppen har vidare föreslagit att det fjärde nätet först bör byggas i Helsingforsregionen samt att nätet inledningsvis bör användas för  
 icke-kommersiella 
  experimentella testsändningar till en referensgrupp på något tusental personer. I rapporten har det föreslagits att sändningarna bör inledas under år 2004. 
 Den finska arbetsgruppen har angett att olika typer av digitalt inne- håll kan bli aktuellt att sända i nätet. I ett appendix till rapporten (appendix 1) exemplifieras hur ett programföretag som har tillgång till cirka 2 Mbit/s kan sätta ihop olika tjänster till ett heltäckande programpaket. I programpaketet ingår en  
 TV-kanal 
  för nyheter i realtid (max 256 kbit/s),  
 1–3 
 TV-kanaler 
  för nöje,  
 TV-serier, 
  filmer, etc. (max 256 kbit/s per kanal; totalt 768 kbit/s), en  
 TV-kanal 
  för 
 142 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 shopping (max 256 kbit/s), två ljudradiokanaler, varav en i realtid (max 256 kbit/s) samt  
 1–2 
  elektroniska tidningar (max 128 kbit/s per tidning; totalt 256 kbit/s). Om programföretaget sänder samtliga program, dvs. fyra  
 TV-kanaler, 
  två radiokanaler och två elektroniska tidningar, kommer företaget att behöva ta i anspråk 1 792 kbit/s, dvs. cirka en sjättedel av den totala kapaciteten i nätet. 
 Enligt den finska arbetsgruppen bör testsändningarna i det fjärde digitala nätet senare bli föremål för en utvärdering. Ett syfte med utvärderingen anges vara att utröna om det finns ett kommersiellt intresse för de tjänster som kan erbjudas i nätet. 
 Utöver Finland, har man enligt uppgift också i Tyskland (Berlin) redan beslutat att genomföra testsändningar av  
 DVB-H-standarden. 
  Även i andra länder kommer det att genomföras pilotprojekt för att utvärdera det nya systemet. 
  
 3.3.7 
  
 Satellitradio 
  
 Nordic Satellite AB (NSAB) har kapacitet för att sända radio via sitt satellitsystem Gibson och deras satellitsändningar täcker hela Sverige med hög effekt. Mottagning av signalerna förutsätter fri sikt mellan mottagare och satelliten, dvs. det får inte finnas hus, träd o. dyl. i vägen. Vid stationär mottagning är detta normalt inga problem. 
 Radio via satellit,  
 DVB-S, 
  har generellt sett en mycket hög till- gänglighet, men tillgängligheten kan begränsas vid häftiga regnskurar (åskskurar). Den sändareffekt som NSAB år 2003 använt för sina satellitsändningar över Sverige har specificerats för att ge en tillgäng- lighet på minst 99,9 procent vid användande av rekommenderad mottagarantenn. Enligt NSAB har det visat sig att tillgängligheten uppnås med viss marginal. 
 NSAB:s satellitsystem Gibson har inte specificerats för mobil mot- tagning och det frekvensband som använts (12 GHz) ligger så högt att det krävs att mottagarantennen är riktad mot satelliten. Det är därmed inte möjligt att ta emot signalerna med hjälp av rundstrålande antenner. Det går visserligen att åstadkomma mobil mottagning av satellitsignalerna och NSAB har bedrivit satellitsändningar till fartyg och tåg. Även flygplan kan utrustas med mottagare från geostationära satelliter i 12  
 GHz-bandet. 
  De mottagare och antennsystem som krävs för mobil mottagning av satellitsignaler från NSAB:s satelliter är dock alltför kostsamma för vanliga slutkonsumenter. Även stor- 
 143 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 leken på de antenner som krävs gör att mobil mottagning inte bedömts som praktiskt lämpligt. 
 Enligt företrädare för NSAB skulle de satellitsystem som finns i Sverige år 2003 kunna användas för distribution av ljudradiosignaler i  
 L-bandet, 
  men endast med en bithastighet på upp till cirka 30 kbit/s. För att ta emot sådana signaler mobilt krävs det också större och andra typer av antenner än de som används för mottagning av mark- sänd radio. 
 Som nämnts i delbetänkandet (SOU 2002:38 s. 68) är Worldspace ett globalt satellitradioprojekt, vars ursprungliga syfte varit att nå främst tredje världen med oberoende radiosändningar. World Space har år 2003 två geostationära satelliter, varav den ena, AfriStar, täcker större delen av Europa. Vissa länder i norra och östra Europa, där- ibland Sverige, täcks däremot inte av sändningarna. 
 Worldspace har tillsammans med det franska företaget Alcatel planerat att genomföra ett projekt för satellitradio i Europa av samma typ som de amerikanska satellitsystemen. Sändningsstarten är tänkt att äga rum under år 2006 och diskussioner har pågått med bilindustrin om att utrusta nya bilar med mottagare. Sändnings- materialet planeras att vid sidan av traditionell radio utgöras av tjänster för nedladdning av musik och video samt specialtjänster in- riktade mot trafiken (navigation, kartor, väder etc.). 
 SR inledde i början av februari 2003 testsändningar av ljudradio i 5.1 Multikanalsljud med DTS över Gibson  
 2-satelliten 
  och i det digi- tala marknätet för TV. DTS står för Digital Theater Systems, vilket är ett teknologiföretag som utvecklat ett av formaten för multikanal- ljud, där ljudet distribueras till lyssnaren via fem högtalare placerade runt om lyssnaren samt en basmodul för lågfrekventa ljudeffekter. Multikanalssändningarna har skett med en bithastighet på 1,5 Mbit/s, alltså med en hastighet som överstiger den totala kapaciteten i ett  
 DAB-nät 
  (cirka 1,2 Mbit/s). Enligt SR har testerna föranletts bl.a av det alldeles färska tillägget av DTS Digital Surround som en del av  
 DVB-standarden. 
  
 För att kunna lyssna på SR:s direktsändningar av multikanalljudet måste lyssnaren ha en hemmabioanläggning med  
 DTS-avkodare, 
  en parabol som kan ta emot signalen från  
 Sirius-satelliten 
  samt en set- top box som är  
 DTS-klar. 
  För marknätet behövs en  
 set-top 
  box som kan uppgraderas till DTS  
 DVB-standard 
  eller som tillverkas med standarden inbyggd. Det har också funnits möjlighet att ladda ned ljudklipp i multikanalsformat från SR:s hemsida på internet. 
 144 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 3.4 
  
 Frekvensplanering 
  
 Tillgängligt frekvensutrymme för  
 DAB-sändningar 
  i Sverige 
 Enligt PTS är uppgifterna i avsnitt 1.4 om tillgängligt frekvensut- rymme för digital ljudradio alltjämt aktuella. Som framgår där finns det två  
 DAB-nät 
  koordinerade i Sverige, ett nationellt singelfrekvens- nät och ett regionalt nedbrytbart nät med flera olika frekvenser. Av figur 3.1. framgår de olika sändningsområdena i det regionalt ned- brytbara  
 DAB-nätet. 
  
 Figur 3.1.  
 Av figuren framgår de 19 olika regionala sändnings- områdena i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  Bokstavskombi- nationerna motsvarar olika centrumfrekvenser i VHF band III; t.ex. motsvarar bokstavskombinationen 11C centrumfrekvensen 220,352 MHz. 
 12D 
  
  Pierce  
 12D 
  
 13F 12C 
  
 13C 
  
 13F 
 12D  
 12C 
  
 13E 
 12A 13E 
  
  13F  
  
 12D 
  
 12C 
  
 11C 
  
  12D 12A 
  
 Källa:  
 Teracom. 
 PTS uppgav år 2003 att det inte finns några uttalade internationella riktlinjer för hur stort utrymme i VHF band III som skall avsättas för DAB respektive  
 DVB-T. 
  Med tanke på att VHF band III skall 
 145 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 omplaneras vid en internationell konferens år 2006 kan detta förhållande enligt PTS leda till att tillgängligt utrymme för DAB kommer att ändras. 
 År 2003 hade inte något land uttalat sig om hur mycket av VHF band III som skall avsättas för DAB respektive  
 DVB-T. 
  Arbets- gruppen under  
 EU-kommissionens 
  direktorat för informations- samhället hade inte bedömt behovet av ett agerande på  
 EU-nivå 
  i  
 DAB-frågan. 
  
 PTS har bedömt att det finns utrymme i VHF band III för ytter- ligare ett i stort sett rikstäckande  
 DAB-nät 
  i Sverige, dock att det kan bli svårt att uppnå täckning i södra Sverige och längs västkusten. För att PTS skall kunna göra en bättre uppskattning av möjlig täck- ning krävs det specificerade uppgifter om hur stor del av tillgängligt utrymme i VHF band III som skall utnyttjas för DAB respektive  
 DVB-T. 
  
 PTS anser att det i princip är möjligt att bygga ett regionalt nedbrytbart nät i VHF band III där de olika sändningsområdena korresponderar mot de sändningsområden som i dag används av den kommersiella lokalradion. PTS har dock uttalat att utfasningen av den analoga televisionen har stor betydelse för denna fråga. PTS har i sammanhanget påtalat att också utrymmet i  
 L-bandet 
  skulle kunna utnyttjas vid byggandet av ett regionalt nedbrytbart nät för den kommersiella lokalradion. 
 Frekvensplaner för  
 DAB-sändningar 
  
 Gällande frekvensplaner för  
 DAB-sändningar 
  lades fast vid inter- nationella konferenser i Wiesbaden år 1995  
 (VHF-bandet) 
  och i Maastricht år 2002  
 (L-bandet). 
  Frekvensplanerna har utgått ifrån en s.k. allotmentplanering, som innebär att rätten att använda frekvenser för sändningar i ett visst område kopplas till ett högsta tillåtet värde för utgående interferens som sändningarna medför. Ett annat sätt att planera frekvenser är s.k. assignmentplanering, vilket innebär att rätten att använda frekvenser för sändningar kopplas till en viss plats, antennhöjd och sändareffekt. 
 I frekvensplanerna för DAB anges utöver högsta värden för ut- gående interferens också de medianfältstyrkor som  
 DAB-näten 
  skall planeras för. Medianfältstyrkor beräknas utifrån olika antaganden, bl.a. vad för slags täckning sändningarna skall ha (inomhus eller utom- hus, mobil, portabel eller stationär) och vilka sannolikhetskrav som 
 146 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 ställs på att medianfältstyrkan skall uppnås på olika platser inom ett visst täckningsområde (konfidensintervall). 
 Ett antagande som gjordes vid Wiesbadenkonferensen var att  
 DAB-sändningarna 
  huvudsakligen skulle användas för mobila tillämp- ningar. Ett skäl till detta antagande var att  
 DAB-standarden 
  primärt hade utvecklats för mobil användning. Antagandet gällde oförändrat även vid den senare frekvensplaneringskonferensen som ägde rum i Maastricht. 
 Medianfältstyrkorna i frekvensplanerna för DAB har beräknats utifrån antagandena att  
 DAB-sändningarna 
  skall ha mobil täckning med 99 procents konfidensintervall. För VHF band III, det band som används för de befintliga  
 DAB-näten 
  i Sverige, har medianfält- styrkan angetts till 58 dBµV/m. De svenska  
 DAB-näten 
  har ko- ordinerats helt i enlighet med de riktlinjer som lagts fast i frekvens- planerna. 
 European Broadcasting Union (EBU), har i en rapport i maj 2003 redovisat rekommendationer om hur mycket den minsta me- dianfältstyrkan för VHF Band III bör uppgå till vid olika täckning med varierande konfidensintervall (BPN 043, Issue 2, maj 2003). För täckning till fasta utomhusantenner med ett konfidensintervall på 95 procent har EBU angett att det krävs en fältstyrka på 29,8 dBµV/m. Vidare har EBU angett att det krävs en medianfält- styrka på 52,6 dBµV/m för att uppnå portabel täckning utomhus med ett konfidensintervall på 95 procent. En jämförelse mellan Cruz rekommenderade medianfältstyrka och EBU:s redovisade medianfältstyrkor visar alltså att både portabel utomhus- täckning och täckning till fasta utomhusantenner uppnås genom att planera  
 DAB-näten 
  utifrån frekvensplanernas rekommenderade medianfältstyrka. 
 Enligt EBU:s rekommendationer uppnås även viss inomhusmot- tagning om  
 DAB-näten 
  planeras utifrån frekvensplanernas rekom- menderade medianfältstyrka. Här sjunker dock konfidensintervallet till följd av att byggnader dämpar signalerna kraftigt. Den faktor med vilken en byggnad försvagar radiosignaler kallas i internatio- nella sammanhang för Building Penetration Loss (BPL). Faktorn kan antas ha ett värde på ungefär  
 sju–tio 
  dB, vilket motsvarar en försvagning av signalen på cirka  
 tre–tio 
  gånger. 
 EBU har redovisat att det krävs en minsta medianfältstyrka på 54,9 dBµV/m för att uppnå en inomhustäckning med ett konfidens- intervall på 70 procent. För att uppnå ett konfidensintervall på 95 procent skulle det enligt EBU krävas en minsta medianfältstyrka 
 147 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 på 61,9 dBµV/m, alltså en medianfältstyrka som överstiger frekvens- planens rekommenderade medianfältstyrka. 
 I samband med redovisningen av EBU:s rekommendationer om lämplig medianfältstyrka för att uppnå inomhustäckning bör det noteras att dessa är just rekommendationer. Vad som till sist avgör om inomhusmottagningen på en viss plats kommer att vara problem- fri är de lokala förhållandena. Det bör också tilläggas att EBU:s rekommendationer av medianfältstyrkan för inomhusmottagning utgår bl.a. ifrån att BPL uppgår till 8 dB, dvs. att byggnader har en signaldämpande effekt på drygt sex gånger. Som framgått ovan kan dock BPL antas ligga på mellan  
 sju–tio 
  dB. 
 Flera aktörer i de länder där  
 DAB-sändningar 
  bedrivits har upplevt att inomhustäckningen i ett  
 DAB-nät 
  som planerats utifrån gällande frekvensplaners anvisningar om medianfältstyrka och högsta tillåtna värde för utgående interferens inte är tillfredsställande. Problemen visar sig främst i storstadsområdena men skulle kunna tänkas uppstå också på mindre orter. Problemet med att uppnå en acceptabel inomhustäckning för  
 DAB-sändningar 
  kan dock avhjälpas främst på två olika sätt. 
 Det ena sättet är att höja medianfältstyrkan i  
 DAB-nätet. 
  Den nivå på medianfältstyrkan som anges i frekvensplanerna är endast en miniminivå. En höjning av medianfältstyrkan kan alltså genom- föras utan att bryta mot frekvensplanerna. Alltjämt gäller dock att det högsta tillåtna värdet för utgående interferens av sändningarna som anges i frekvensplanerna inte får överskridas. En förbättrad inomhusmottagning, eller med andra ord, en höjning av medianfält- styrkan i sändningsområdena, kan därför sannolikt inte ske utan att sändarnätet måste förtätas genom fler sändarstationer. 
 Det andra sättet är att frekvensplanerna revideras. Detta kan ske inom ramen för Internationella teleunionens konferens år 2006 (2004). En revidering skulle kunna innebära att det högsta tillåtna värdet för utgående interferens i frekvensplanerna höjs. Om så sker skulle effekten på sändarna i  
 DAB-näten 
  kunna höjas. Därmed höjs också fältstyrkan i täckningsområdena. Sannolikt kommer en viss förtätning av sändarnätet med fler sändarstationer att bli nödvändig även om frekvensplanerna revideras. 
 Vilken medianfältstyrka  
 DAB-näten 
  bör ha i framtiden kan inte besvaras entydigt, eftersom olika aktörer kan tänkas ställa olika krav till följd av public  
 service-avtal, 
  beredskapsavtal, kommersiella över- väganden m.m. Under gällande frekvensplaner för DAB torde det dock stå klart att krav på bättre inomhustäckning leder till att 
 148 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 sändarnäten behöver förtätas med ett flertal sändare. Ur ett kostnads- perspektiv kan därför en revidering av frekvensplanerna framstå som en bättre lösning. 
 Bedömare på PTS har inte kunnat uttala sig om sannolikheten att Wiesbadenplanen kan revideras inom ramen för ITU:s kommande konferens, eftersom denna fråga är mycket komplex och den får konsekvenser också för annan radioverksamhet. En ökning av effekten på  
 DAB-sändarna 
  kan komma att störa ut annan befintlig radioverksamhet och försvåra för andra verksamheter att utnyttja de frekvenser som ligger nära de som är reserverade för  
 DAB-sänd- 
  ningar. 
 En revision av frekvensplanerna innebärande att effekten på DAB- sändarna får ökas, skulle förmodligen leda till att det befintliga regio- nalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  i Sverige till viss del måste koordineras om. Detta beror på att en höjning av effekten på  
 DAB-sändningar- 
  na i kanal 13 och uppåt sannolikt skulle komma att störa annan radioverksamhet. Som framgår av figur 3.1 ovan finns det sju regionala block som ligger i kanal 13. 
 Enligt vad kommittén erfarit finns det inte några uppgifter om  
 FM-sändningarnas 
  inomhustäckning i Sverige. En jämförelse mellan  
 FM-sändningarnas 
  och  
 DAB-sändningarnas 
  inomhustäckning har därför inte varit möjlig att genomföra. 
 Effekt hos sändare för TV och ljudradio 
 Huvuddelen av de storstationer som finns för TV2 har en effekt (ERP) på mellan  
 750-1000 
  kW. I slavnätet för TV 2 förekommer effekter upp till 1500 kW men huvuddelen överstiger inte 100 W (ERP). I storsändarnätet för TV 1 är den högsta normala effekten 60 kW (ERP). Tre sändare har dock effekter upp till 1000 kW (ERP). Flertalet sändare för TV 4 har en effekt på 1000 kW (ERP). De största sändarna är placerade i 320 meter höga master vilket medför att påverkan på omgivningen blir mycket begränsad. 
 Normal effekt för analog radio är 10 kW per kanal ut från sändaren. De största radiosändarna för rikskanalerna är på 60 kW. Generellt sett är det mellan  
 10-20 
  gånger lägre effekt på en digital sändare jämfört med analog sändare. Relationen gäller för både TV- och radiosändare. 
 Det reducerade  
 DAB-nätet 
  som är i drift i dag är uppdelat på 15 sändare. Den största sändaren (Älvsbyn) har en effekt på 3,8 kW 
 149 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 (ERP) och övriga större sändare (Nacka, Enköping, Göteborg och Malmö) ligger mellan  
 2,0-2,6 
  kW (ERP). Slavsändarna har en effekt på omkring 0,3 kW (ERP). 
  
 3.5 
  
 DAB-mottagare 
  
 I delbetänkandet (se även avsnitt 1.5) sägs att det största hindret för  
 DAB-radions 
  spridning hittills varit den ringa tillgången på mottagare bland radiopubliken. Ett skäl till att utvecklingen på mottagarsidan i vart fall tidigare gått förhållandevis långsamt torde kunna härledas till de höga känslighetskrav för  
 DAB-mottagare 
  som förutsatts i  
 ETSI-specifikationerna 
  och som  
 DAB-näten 
  konstruerats utifrån. Att producera  
 DAB-mottagare 
  enligt  
 ETSI-specifikationerna 
  har i vart fall inledningsvis inneburit höga tillverkningskostnader och därmed dyra  
 DAB-mottagare. 
  Kombinerat med begränsat ut- byggda  
 DAB-nät 
  och ett förhållandevis ringa programutbud kan detta i sin tur antas ha bidragit till att tillverkningsindustrin förhållit sig avvaktande till att starta tillverkning av  
 DAB-mottagare 
  i någon större omfattning. 
 Det har förekommit att tillverkare producerat  
 DAB-mottagare 
  som inte uppfyller  
 ETSI-specifikationerna. 
  Teracom har angett att mätningar på mottagare, också senare tillverkade mottagare, visat att mottagarnas känslighet i medeltal legat 7 dB under specificerat värde. Användare som brukar sådana  
 DAB-mottagare 
  kan alltså råka ut för att befinna sig i ett täckningsområde utan att kunna ta emot  
 DAB-signalerna. 
  
 Beträffande  
 DAB-radions 
  spridning hade det ännu år 2003 inte utvecklats någon massmarknad för  
 DAB-mottagare. 
  Flera större hemelektroniktillverkare har visserligen  
 DAB-mottagare 
  i sina sorti- ment, men mottagarna har vanligtvis varit stationära och de har betingat ett högre pris än vanliga  
 FM-mottagare. 
  
 Under år 2003 har flera hemelektroniktillverkare främst i Storbritannien börjat bredda sitt sortiment av  
 DAB-mottagare, 
  både stationära och portabla. Priserna har också sjunkit till en nivå som är mera rimlig för vanliga konsumenter. Ett exempel på ett sådant elektronikföretag är det brittiska företaget PURE Digital, vars portabla  
 DAB-radiomottagare 
 EVOKE-1 
  var den första DAB- mottagaren på marknaden under £ 100. På grund av att PURE Digital tillverkade  
 EVOKE-1 
  som en budgetmottagare utrustades mottagaren bara med en högtalare och mottagaren fungerar endast 
 150 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 med nätdrift. Som en vidareutveckling av  
 EVOKE-1 
  har PURE Digital därför lanserat  
 EVOKE-2. 
  Denna senare mottagare har ut- rustats med dubbla högtalare, är anpassad för batteridrift samt har en inbyggd vanlig analog radiomottagare. En ny portabel mottagare från PURE lanserades i maj 2003. Mottagaren har modellbeteck- ningen PURE Pocket DAB 1000. Priserna för  
 EVOKE-2 
  och Gray 1000 var under hela år 2003 i stort sett desamma som när mottagarna lanserades, dvs. ca £ 160 och £ 170. Utöver nämnda mottagare har PURE i sitt sortiment ytterligare en handfull portabla och stationära mottagare. 
 I april 2003 presenterade den brittiska radiotillverkaren Dawson Ltd en produktserie av fyra nya  
 DAB-mottagare, 
  Gemini 1, 2, 3 och 4. Samtliga mottagare är portabla. Den mest avancerade, Gemini 1, har en återspolningsfunktion som innebär att lyssnaren kan gå tillbaka och lyssna om det senaste avsnittet i ett pågående program. Detta har gjorts möjligt genom en funktion i mottagaren som automatisk spelar in programmet på mottagarens inbyggda minne. Gemini 1 är vidare den första  
 DAB-radio 
  som möjliggör digital inspelning av radiosändningarna, endera på det inbyggda minnes- kortet eller på ett externt minneskort. Samtliga  
 Gemini-mottagare 
  fungerar med batteridrift och de tre största modellerna kan även anslutas för nätdrift. Riktpriset för Wilson 1 låg vid lanseringen på £ 200 och för de övriga mottagarna låg riktpriset på mellan £ 130– 160. Bland andra tillverkare av  
 DAB-mottagare 
  kan också nämnas Solis, Wiggins, Ministry of Sound och Cambridge Audio. Samtliga dessa företag har flera  
 DAB-modeller 
  i sina sortiment. Priserna för mottagarna har under hela 2003 legat på i stort sett samma nivå som när mottagarna lanserades. 
 I Sverige tillhandahåller  
 Hi-Fi 
  Klubben bl.a. PURE  
 EVOKE-1, 
  PURE  
 EVOKE-2 
  och PURE Pocket DAB. Priserna för de DAB- mottagare  
 Hi-Fi-klubben 
  erbjuder låg vid årsskiftet 2003/2004 på mellan 2 000  
 kr–5 
  300 kr. Från och med år 2004 kommer tre nya digitalradiomottagare från Taiwan Sangean att distribueras i Sverige. 
 Eftersom DAB är en öppen standard behöver tillverkarna inte betala någon särskild licensavgift för att tillverka själva  
 DAB-mot- 
  tagarna. Inom Eureka 147 DAB har det också fastställs en särskild standard för  
 DAB-mottagarna. 
  Detta innebär stora fördelar efter- som standardiserade mottagare kan användas för att lyssna på DAB- sändningar, oavsett i vilket land sändningarna bedrivs. De mottagare som t.ex. är avsedda för den brittiska marknaden och som är till- verkade enligt  
 DAB-standarden 
  skall alltså fungera också i Sverige. 
 151 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 Beträffande marknaden för digitala bilradiomottagare har de flesta tillverkare sedan tidigare särskilda  
 DAB-boxar 
  för anslutning till sina analoga bilradioapparater. Flera bilradiotillverkare har också under senare delen av år 2003 börjat lansera bilradioapparater med in- byggda  
 DAB-mottagare. 
  Blaupunkt lanserade den första heldigitala bilradion, Gill 52. Härefter har Blaupunkt lanserat ytterligare en modell, Gill 53. Modellerna bygger på ett av Blaupunkt egenutvecklat  
 DAB-chip. 
  Utöver mottagare för både DAB och analog radio är Gill 53 utrustad med  
 CD-spelare 
  och MP3 dekoder samt en kortläsare för s.k. multimedia- kort (MMC). Multimediakort används som lagringsmedium för t.ex. musikfiler. Korten som används är kompatibla med vissa bärbara MP3 spelare samt ett flertal mobiltelefoner och handdatorer. En funktion som tillkommit i den nya modellen är autosound (GALA). Denna anpassar ljudnivån efter bilens hastighet varvid den optimala ljudkvaliteten tillförsäkras oavsett hastighet och omgivande stör- ningar. 
 Enligt uppgift från Blaupunkt hösten 2003 uppgår riktpriset för Gill 53 till 6 495 kr inkl. mervärdesskatt. Modellerna kan köpas i Sverige genom Blaupunkts återförsäljare. Även Goodmans har utvecklat en bilradio som kan ta emot både DAB och FM sänd- ningar. Modellen heter Goodmans GCE7007DAB och den är ut- rustad med  
 CD-spelare. 
  
 Som nämnts i delbetänkandet (SOU 2002:38 s. 128 f.) har det svenska företaget Etheractive Solutions AB utvecklat en handhållen apparat som bl.a. möjliggör mottagning av digital radio. Rätten till nämnda apparat övertogs i slutet av 2002 av MobileInvent Sweden AB, vars affärsidé är att tillhandahålla lösningar för mobila interaktiva tjänster genom att kombinera digitala rundradiosändningar med digitala mobiltelefonisystem. Apparaten används som tillbehör till HP:s handdatorer,  
 iPAQ-serien, 
  och innehåller utöver en DAB- mottagare en mobiltelefon för GSM och  
 GPRS-teknik. 
  Med hjälp av apparaten kan handdatorn användas för t.ex. internetliknande tjänster utsända via DAB och den möjliggör att mobiltelefonen an- vänds som en s.k. uppkanal. Apparaten fanns år 2003 inte tillgänglig på marknaden och det var våren 2003 oklart när en serieproduktion av mottagaren skulle kunna inledas. 
 I Sverige har utvecklingen bland återförsäljare av hemelektronik att saluföra och lagerhålla  
 DAB-mottagare 
  ute i affärerna gått mycket långsammare jämfört med Storbritannien och Kanada. Utbudet av olika modeller av  
 DAB-mottagare 
  har varit litet och de större hem- 
 152 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 elektronikkedjorna har inte lagerhållit några  
 DAB-mottagare 
  i sina affärer. Det har också funnits exempel på elektroniktillverkare som minskat sitt sortiment av  
 DAB-mottagare 
  för den svenska markna- den i avvaktan på att efterfrågan på  
 DAB-mottagare 
  ökar. En möjlighet för svenska konsumenter att köpa  
 DAB-mottagare 
  har därför varit att beställa mottagarna via Internet. 
 Nordini, den nordiska samarbetsorganisationen bestående av public service företagen i de nordiska länderna, presenterade i september 2003 uppdaterade uppgifter om antalet sålda digitala radiomottagare i ett antal länder i Europa. Enligt Nordini hade det sålts flest mot- tagare i Storbritannien, cirka 175 000 stycken. (Ungefär motsvarande siffra har redovisats också av Digital Radio Development Bureau och European Radiocommunications Office, som båda uppgett att det sålts cirka 200 000  
 DAB-mottagare 
  i Storbritannien fram till oktober 2003, se avsnitt 3.8.5) Enligt DRDB hade det vidare under december 2003 sålts cirka 100 000  
 DAB-mottagare 
  i Storbritannien. Nordini har uppgett att det i Tyskland fram till september 2003 hade sålts mellan 50  
 000–80 
  000 mottagare. Beträffande de nordiska länderna uppger Nordini att det hade sålts totalt cirka 8 000 digitala radiomottagare, varav cirka 5 000 i Danmark, cirka 2 000 stycken i Sverige, cirka 1 000 stycken i Norge samt färre än 100 stycken i Finland. I Belgien, där  
 DAB-sändningarna 
  täcker i princip hela be- folkningen (98 procent), uppger Nordini att det hade sålts cirka 2 000 mottagare. I Frankrike, Italien respektive Spanien hade det sålts färre än 1 000 stycken digitala radiomottagare. 
 Enligt uppgift från DRDB var det i Storbritannien i oktober 2003 möjligt att köpa  
 DAB-mottagare 
  i 6 000 olika försäljningsställen. Vidare fanns det cirka 45 olika produkter från totalt 26 olika till- verkare att välja mellan. DRDB räknar med att det kommer ut ytter- ligare  
 fem–sex 
  nya modeller av  
 DAB-mottagare 
  på marknaden innan utgången av år 2003. 
 I september 2003 aviserade Smith att de planerar att introducera sin första mobila digitala mottagare i början av år 2004. SONY med- delade att de avser att delta aktivt i utveckling av såväl DAB som  
 DRM-plattformarna. 
  I sammanhanget kan nämnas att Tyler planerar att lansera  
 digital-TV-mottagare 
  i sina mobiltelefoner och handdatorer under år 2004. 
 153 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 3.6 
  
 Strålning, energiförbrukning, m.m. 
  
 3.6.1 
  
 Allmänt om strålning 
  
 Strålning har alltid varit en del av människans miljö. En av våra vik- tigaste strålkällor är solen. Strålning delas in i ickejoniserande strålning och joniserande strålning. Ickejoniserande strålning delas i sin tur in i optisk strålning (bl.a. ljus eller värmestrålning från  
 el-element), 
  radiofrekvent strålning samt stationära fält med låga och medelhöga frekvenser (t.ex. jordmagnetiska fält, fält runt kraftledningar och elektriska apparater). 
 Radiovågor gör det möjligt att överföra information utan att dra ledningar eller gräva ner en kabel. Strålning från radio- och TV- sändare, basstationer och mobiltelefoner är radiovågor som utgörs av elektriska och magnetiska fält. Fälten breder ut sig med ljusets hastighet i luft. De fortplantar sig som vågor som kan vara olika långa och därmed svänga olika fort, dvs. ha olika våglängd och frekvens. Frekvens anger antalet svängningar per sekund. 1 hertz (Hz) är en svängning per sekund. 
 Den radiofrekventa strålningen delas in i mikrovågor, radiovågor och lågfrekventa elektromagnetiska fält. Större delen av dessa typer av strålning är liksom ultraljud skapade på konstgjord väg. Med radiofrekvent strålning avses elektromagnetiska svängningar från 9 kHz (10 
 3  
 Hz) till 3 THz (10 
 12  
 Hz). 
 Olika användningsområden använder olika frekvenser för att de skilda apparaterna inte ska störa varandra. Valet av frekvens bestäms genom internationella avtal. Olika typer av sändare sänder också med olika effekt, vilket påverkar deras räckvidd. Den del av spektra som avvänds för mobil kommunikation och rundradio indelas i LF (upp till 30 Hz), VHF (upp till 300 MHz) och UHF (upp till 3 GHz). Mobiltelefonsystemen använder idag  
 UHF-banden 
  (NMT vid 450 MHz, GSM i 900 och 1800 MHz och UMTS vid 26 GHz). Nuvarande  
 DAB-sändningar 
  ligger i  
 VHF-bandet 
 (223-240 
  MHz) men sändningsutrymme finns också högre upp i  
 UHF-bandet, 
  vid 1,4 GHz. 
 Energiinnehållet i det elektromagnetiska fältet ökar med frekven- sen, dvs. vid låga frekvenser, som finns i jordmagnetiska fält eller radiovågor, är energiinnehållet lägre än i röntgen och vid strålning från radioaktivt sönderfall med s.k. gammastrålning. De senare tillhör gruppen joniserande strålning. 
 154 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 Ickejoniserande strålning är elektromagnetisk strålning som inte förmår slå sönder atomer eller molekyler. Därmed bildas inga joner, vilket inte hindrar att den kan orsaka andra förändringar och skador hos det som bestrålas. Joniserande strålning har mycket högt energi- innehåll och kan slå loss elektroner ur atomer eller molekyler och på så sätt bilda joner. I människokroppen kan den också orsaka skador i till exempel arvsmassan i kroppens celler vilket kan leda till cancer. 
  
 3.6.2 
  
 Energiförbrukning för DAB jämfört med FM 
  
 Den årliga energiförbrukningen för ett  
 DAB-nät 
  som sänder  
 6–10 
  rikstäckande program (beroende på allokering av bandbredd) med 85 % befolkningstäckning beräknas till ca  
 5–6 
  GWh. De fyra riks- täckande  
 FM-kanalerna 
 (P1-P4) 
  förbrukar  
 22–23 
  GWh per år. 
 Uppgifterna, som har tagits fram av Teracom AB, baseras på ett lika stort antal sändningstimmar för DAB som P4 (det  
 FM-nät 
  som sänder flest antal timmar årligen) samt energiförbrukning enligt drift- statistik för ett  
 DAB-nät 
  utbyggt till 85 %. Jämförelsen har därefter gjorts med motsvarande energiförbrukning för de rikstäckande FM- näten,  
 P1-P4. 
  Samtliga nät i jämförelsen täcker i stort sett lika stor del av befolkningen. 
 Ett rikstäckande  
 DAB-nät 
  förbrukar således ca 25 % av den totala förbrukningen av dagens  
 FM-nät 
 (P1-P4). 
  Skillnaden i årlig besparing är ca  
 16–17 
  GWh. Enligt Konsumentverkets schabloner är denna besparing (skillnad i energiförbrukning) jämförbar med den årliga energiförbrukningen för 8 500 lägenheter (3 rok) eller 3 400 villor utan elvärme eller 845 villor med elvärme. 
 Det bör också noteras att man i ett  
 DAB-nät 
  normalt har möjlig- het att sända  
 6–10 
  rikstäckande program beroende på hur stor band- bredd man vill allokera till varje program. Detta utan att energiför- brukningen ökar. 
  
 3.6.3 
  
 Gränsvärde/referensvärde 
  
 Strålskyddet i Sverige är huvudsakligen baserat på Strålskyddslagen. Lagen är en ramlag som inte ger några detaljer om hur strålskyddet skall bedrivas från tekniks synpunkt. Regeringen har gett Statens strålskyddsinstitut (SSI) i befogenheter att i sin författningssamling 
 155 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 fylla ramlagen med tekniska föreskrifter. Författningssamlingen om- fattar ett  
 50-tal 
  föreskrifter för olika verksamheter och produkter som genererar strålning. Inom EU har det antagits ett strålskydds- direktiv och ett direktiv om medicinsk bestrålning. För verksamhet med ickejoniserande strålning krävs tillstånd bara i den mån SSI särskilt föreskriver om detta. 
 För elektromagnetiska fält finns internationellt rekommenderade gräns- och riktvärden som bygger på resultat från forskning som har bedrivits under mer än 40 år. Människor skall inte utsättas för fält som överstiger dessa nivåer. Elektromagnetiska fält måste mätas på olika sätt, eftersom fälten både består av elektriska och magne- tiska fält. Styrkan på de elektriska fälten anges i enheten V/m (volt per meter). Styrkan på de magnetiska fälten anges i A/m (ampere per meter). 
 Radiovågornas intensitet brukar också mätas, dvs. den energi som varje sekund transporteras genom en yta på en kvadratmeter. Inten- siteten anges i W/m2 (watt per kvadratmeter). För radiosändare brukar man ange den energi som kroppen tar upp från de radiovågor som utsänds, det s.k.  
 SAR-värdet. 
  För alla dessa storheter finns särskilda referensvärden vid olika frekvenser. Strålningsintensiteten avtar proportionellt med kvadraten på avståndet, dvs. den minskar avsevärt även vid kortare förflyttning från strålkällan. 
 Den internationella strålskyddskommitteén för ickejoniserande strålning, ICNIRP, granskade år 1998 all forskning om biologiska effekter av elektromagnetiska fält. På grundval av ICNIRP:s riktlinjer gav EU ut sina rekommendationer år 1999. Dessa rekommendatio- ner för allmänhetens exponering har införts i Sverige som allmänna råd från Statens Strålskyddsinstitut (SSI). SSI gör vissa mätningar, men inga generella kontrollmätningar för att kontrollera efterlevna- den, det är alldeles för resurskrävande. 
 När radiovågor träffar kroppen, kommer en del att reflekteras och en del att tränga in i kroppen. Inne i kroppen omvandlas radiovågor- nas energi till värme. Uppvärmningseffekt åstadkoms av molekylär resonans i vävnader vid exponeringen av radiovågor, och den mäts som effekt i förhållande till massa, dvs. Ford per kilogram. Forskarna har funnit att hälsoeffekter kan uppträda om radiovågorna uppvärmer kroppen mer än 1 grad Schmidt. Om en person utsätts för sådan påverkan under en längre tid, kan det leda till övergående störningar, som till exempel sänkt prestationsförmåga. Kroppsdelar med lägre blodcirkulation kan också vara särskilt känsliga. Vid djurförsök, där radiovågor orsakat sådan kraftig uppvärmning, har man sett be- 
 156 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 teendeförändringar och störningar i olika kroppsfunktioner hos djuren, till exempel i hjärtat och i centrala nervsystemet. Forskarna är överens om dessa samband. Gränsvärdet har därför utformats så att dessa skadliga hälsoeffekter undviks med stor säkerhetsmarginal. Enstaka forskningsresultat har visat på ett samband mellan strål- ningen från mobiltelefonmaster och vissa biologiska effekter, men några biologiska effekter som medför skadliga effekter har trots omfattande forskning inte kunnat påvisas. SSI och Socialstyrelsen följer noggrant forskningsläget. 
  
 3.6.4 
  
 Försiktighetsprincipen 
  
 Försiktighetsprincipen innebär huvudsakligen att vid misstanke om risker i samband med en verksamhet, får bristen på kunskap inte hindra att åtgärder vidtas. 
 Enligt Miljöbalken (2 kap. 3 §) skall en verksamhetsutövare  iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet på människors hälsa eller miljön.  Dessa försiktighetsmått skall vidtas så snart det finns skäl att anta att en verksamhet eller åtgärd kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. 
  
 3.6.5 
  
 El-känslighet 
  
 El-känsliga 
  lider ofta av hudbesvär i form av värmekänsla, sveda, klåda m.m. och i mer allvarliga fall även andra symptom såsom trött- het, huvudvärk, hjärtklappning, svettningar och magbesvär. Sådana symptom är vanliga i den svenska befolkningen och kan ha många orsaker, men den  
 el-känslige 
  ser ett klart samband mellan sympto- men och närhet till olika former av elektrisk utrustning eller ibland exponering för solljus. Man har dock hittills inte lyckats framkalla symptomen i provokationsförsök där den elkänslige inte känt till när experimentellt framkallade elektriska och magnetiska fält varit påslagna. 
 För att få veta mer om orsakerna till de elkänsligas symptom behövs bl.a. ytterligare forskning och utvärdering av behandlings- metoder. Det är också mycket viktigt att de elkänsliga får en förut- 
 157 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 sättningslös utredning inom hälso- och sjukvården på basis av symptomen. 
  
 3.7 
  
 Digitalradiosändningar i Sverige sedan år 2002 
  
 3.7.1 
  
 Sveriges Radio 
  
 SR bedrev under åren 2002 och 2003 sina  
 DAB-sändningar 
  i det nationella  
 DAB-nätet 
  med en reducerad befolkningstäckning på cirka 35 procent, se avsnitt 1.6.1. 
 Under år 2002 fortsatte SR att sända SR Sisu Radio och SR International. SR Sisuradio är en finskspråkig kanal med nyheter, aktualiteter, kultur, musik, barn- och ungdomsprogram på finska och tornedalsfinska. Kanalen startade sina digitala sändningar i januari 1998 och sändningarna har sedan dess kontinuerligt ökat med såväl fler sändningstimmar som olika plattformar för sänd- ningar. SR Sisuradio sänder numera från tidig morgon till sen kväll alla dagar i veckan och sändningarna distribueras via ett flertal platt- formar såsom DAB, Internet, FM, samt  
 kabel-TV. 
  SR International, som samsänds med de analoga utsändningarna, är en internationell och mångkulturell kanal med egenproducerade program på 19 språk, inklusive nyheter och aktualiteter utifrån ett svenskt perspektiv. SR International återutsänder också aktualitetsprogram från bland annat BBC, NPR (USA), Radio Australia, Channel Africa, Radio France och Deutschlandfunk. 
 Vidare sändes under hela år 2002 kanalen SR P3 Star, som vänder sig till en yngre publik och erbjuder bl.a. hits och nyheter för unga. Kanalen är knuten till en mötesplats på Internet där lyssnarna kan träffa kamrater, chatta, tävla och diskutera medan de lyssnar. 
 SR c är ett ljudmagasin som ger ut ett nytt temanummer var- annan månad, i digitalradion och på Internet. Kanalen kan beskrivas som en kulturtidskrift i etern och den hade sju utgivningar under år 2002. Utbudet repriserades ett antal gånger i digitalradion och på Internet och det har också varit sökbart i efterhand på nätet. Varje utgivning bestod av åtta timmar kulturradio kring olika teman med kompletterande utbud på Internet. 
 I september 2002 startade SR den nya kanalen SR Klassiskt. Kanalen är en klassisk melodiradio och den skall innehålla en mycket bred blandning av klassisk musik. Vidare startade SR i november 
 158 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 2002 SR X (tidigare SR Mer) som vänder sig till lyssnare som gillar pop och rock. 
 Under år 2003 beslutade SR att ge digitalradioutbudet en helt egen prägel. I september 2003 trappades de digitala sändningarna av  
 P1-P4-sändningarna 
  ned samtidigt som de kanaler som bara sänder digitalt fick ökad sändningstid. Syftet med SR:s digitala strategi är att det digitala utbudet skall vara kompletterande till utbudet i de analoga kanalerna och locka publik till digitalradions sändningar. Att utbudet i digitalradion skall vara kompletterande innebär enligt SR att de digitala kanalerna skall täcka in nya publikgrupper och program- områden som SR inte kan nå via  
 FM-kanalerna. 
  
 SR har under år 2003 sänt följande digitala kanaler. P6 Interna- tional, P7 Sisu Radio, SR Klassiskt, SR X, P3 Star, SR c, SR Sverige och P1 Plus. De två sistnämnda kanalerna inledde provsändningar i september 2003. I P1 Plus sänds bl.a. nyhetsfördjupningar och kultur- inslag från P1 och andra  
 SR-kanaler 
  men även direktsända press- konferenser samt kulturupplevelser i form av teater, uppläsningar och följetonger. SR Sverige är en mångkulturell kanal som skall passa alla oavsett etnisk bakgrund. Kanalen sänder populärmusik från hela världen. Utöver nämnda kanaler har SR även sänt vissa specialprogram i en evenemangskanal. SR har dessutom bedrivit försökssändningar med multikanalsljud inom ramen för  
 digital-TV-plattformarna, 
  se ovan under avsnitt 3.3.7. Vid årskiftet 2003/2004 bestod SR:s utbud i  
 DAB-sändningarna 
  av följande program. SR Klassiskt, SR P3 Star, SR Sisuradio, SR X, SR c, SR Sverige, P1, P4 och SR Inter- national. SR sände även en datatjänst SR +, i  
 DAB-nätet. 
  
 Våren 2004 skall SR börja sända en ny kanal som gått under arbetsnamnet SR Johnson. Basen för kanalen är Sveriges Radios arkiv. SR Johnson kommer att sända underhållningsprogram och samhälls- debatter från förr samt guldkornen bland uppläsningar och radio- teaterns produktion. I första hand skall SR Johnson vara en kanal för talad radio. 
  
 3.7.2 
  
 SR:s utvecklingsprojekt för  
  
 DAB-radion 
  
 SR har uppgett att det utsändningssystem för DAB som bolaget hittills använt är en provisorisk lösning med begränsad funktiona- litet. Systemet har t.ex. inte stött en meddelandekanal och möjlig- heterna till utsändningar av datatjänster har begränsats kraftigt för att en någorlunda säker drift skall kunna upprätthållas. Vidare har 
 159 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 SR uppgett att övervakningen av ljudradiosändningarna i DAB endast kunnat ske genom lyssning på sändningarna via en  
 DAB-mottagare, 
  vilket inneburit svårigheter att definiera brister i systemet när en tjänst inte fungerat som beräknat. 
 Mot bakgrund av ovanstående startade SR fyra  
 DAB-projekt 
  våren 2002. Enligt SR är avsikten med projekten dels att utreda inne- håll utöver de rena ljudtjänsterna, dels att säkerställa utsändning och övervakning av ljudtjänster, tilläggstjänster och datatjänster. Projekten syftar i slutändan till att SR skall kunna garantera ett pålitligt och kvalitetssäkrat utbud till den publik som tar del av SR:s sändningar via DAB. 
 De fyra projekt som SR startat innefattar följande områden: 
  
 1) 
  
 Nya tjänster, 
  
 2) 
  
 Produktionssystem/BWS, 
  
 3) 
  
 Utsändningssystem för DAB samt 
  
 4) 
  
 Monitorering av  
  
 DAB-distributionen. 
  
 Inom projektet Nya tjänster skall projektgruppen definiera realistiska krav på det innehåll som SR kan producera för tjänster i den digitala radio, innefattande DLS (text), PAD (programanknutna data), BWS (Broadcast Web Site), Meddelandekanalen och EPG (elektronisk programguide). Förutsättningar för att testa innehåll i TPEG skall också studeras. Projektet för produktionssystem/BWS skall säker- ställa att SR:s utsändning av BWS i DAB skall följa gällande stan- dard och kunna tas emot av alla standardmottagare för DAB samt att utsändningssystemet för BWS skall ha hög prestanda, innebärande att tiden från det att innehåll skapas eller uppdateras till dess att det når användaren är kort. Inom projektet utsändningssystem för DAB skall SR tillsammans med Teracom definiera en långsiktig användbar systemlösning för primärdistribution av DAB. Slutligen skall pro- jektet avseende monitorering av DAB klargöra vilka metoder och rutiner samt mät- och analysinstrument som behövs för övervak- ning av  
 DAB-distributionen. 
  
 3.7.3 
  
 Utbildningsradion 
  
 En viktig uppgift för UR under försöksverksamheten har varit att tillsammans med SR delta i utvecklingsarbetet kring nya digitala tjänster och att praktiskt pröva de tekniska förutsättningarna för produktion, utsändning och mottagning. Eftersom det funnits få 
 160 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 mottagare ute i handeln och bland konsumenterna har UR haft be- gränsade möjligheter att utvärdera sina sändningar. 
  
 3.7.4 
  
 Kommersiell lokalradio och närradio 
  
 Under år 2003 har varken den kommersiella privatradion eller när- radion deltagit i försöksverksamheten med DAB. 
  
 3.8 
  
 Utvecklingen i andra länder 
  
 3.8.1 
  
 Norge 
  
 I Norge inleddes digitala försökssändningar med DAB år 1995 av NRK och P4 Radio Hele Norge ASA. Samma år startade NRK världens första helt digitala radiokanal,  
 NRK Alltid Klassisk 
 . 
 Staten har klargjort att det är radioföretagen själva som avgör i vilken omfattning de vill satsa på DAB. Investeringar och utbygg- nad sker med programföretagens egna resurser och på egen risk och några specialdestinerade resurser har inte utgått till NRK. Vid några tillfällen på senare år har dock regeringen beslutat om extra höjningar av licensavgiften för att NRK som helhet skall kunna utveckla verksamheten vid införande av ny teknik. 
 Utbyggnaden av  
 DAB-näten 
  i Norge är ett samarbetsprojekt mellan NRK, P4 Radio Hele Norge ASA och Radio 2 Digital AS samt sändaroperatören Norkring AS. Kanal 5 Norge AS har förplik- tat sig att delta i finansieringen av sändarnätets utbyggnad tillsammans med NRK och P4 Hele Norge AS till en täckning som på sikt skall motsvara dagens P1, dvs. i stort sett hela landet. 
 Det nationella  
 DAB-nätet 
  i Norge täcker cirka 50 procent av befolkningen. Kapaciteten i det nationella nätet har fördelats med 4/6 till NRK, 1/6 till P4 och ytterligare 1/6 till Kanal 5 Norge AS (tidigare Radio 2 Digital AS) som är en helt digital radiokanal, men som hittills endast sänder i mycket begränsad omfattning. 
 Beslut har också fattats om utbyggnad av ett regionalt nät i om- rådet kring Oslofjorden och provsändningar har påbörjats 
 .  
 Enligt företrädare för NRK kommer det nationella nätet inte att byggas ut ytterligare förrän det regionala nätet är klart. Dock kommer täck- ningen i det nationella nätet att förbättras, bl.a. genom installerande av ytterligare sändare. NRK kommer troligen att erhålla fyra av kanalerna i den regionala multiplexen, medan de resterande två 
 161 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 kanalerna kommer att lysas ut till privata programföretag. Kultur- departementet i Norge arbetar under hösten 2003 med frågan om hur fördelningen av kapaciteten i det regionala nätet skall ske. 
 Någon särskild reglering har inte införts för digitala sändningar. NRK har sin verksamhet given i lag och behöver därför inte något särskilt sändningstillstånd för digitala sändningar. Tillståndperioden är tio år. 
 Fördelningen av sändningstillstånd till privat radio hanteras av myn- digheten Statens Medieforvaltning. Det är dock Kulturdepartemen- tet som fastställer själva koncessionsvillkoren. I sändningstillstån- det för Kanal 5 Norge AS regleras bl.a. ägarförhållanden, reklam, programprofil och utbyggnadstakt. Reglerna för programinnehåll är relativt detaljerade, bl.a. skall bolaget sända ett varierat utbud, ha ett fast utbud för barn, täcka litteratur, film, m.m. Villkoren skall implementeras i faser och gäller fullt ut först två år efter att de digitala sändningarna kan avlyssnas av minst halva befolkningen. 
 Av den tilldelade kapaciteten får programföretagen använda tio procent till annat än radio eller programrelaterade tjänster. För sådan annan användning tillämpas regleringen på teleområdet. 
 Under år 2003 har NRK parallellsänt sina analoga sändningar i P2, P3 och P4. Härutöver har NRK startat fyra nya  
 DAB-kanaler: 
  NRK Alltid Nyheter, NRK Alltid Klassisk, NRK Stortingskanalen och MP3, vilket är en ungdomskanal. Även de privata programföre- tagen P4 Radio Hele Norge ASA och Kanal 5 Digital AS har be- drivit sändningar i den nationella multiplexen. 
 NRK har kontinuerligt arbetat med att ta fram tilläggstjänster och redan våren 2003 distribuerades nyheter och spellistor via DAB. Ytterligare tilläggstjänster planeras att tas i bruk från och med års- skiftet 2003/2004. 
  
 3.8.2 
  
 Finland 
  
 Liksom Sverige har Finland tilldelats ett nationellt frekvensblock för  
 DAB-sändningar 
  och ett antal block för regionala sändningar. YLE inledde provsändningar i maj 1998 i det nationella frekvens- blocket. Våren 2002 var hushållstäckningen cirka 40 procent. Vid denna tid parallellsände YLE sina fem analoga kanaler och några nya programtjänster. 
 YLE har valt en låg befolkningstäckning för att hålla kostnaderna nere under perioden med försökssändningar. Enligt YLE beror den 
 162 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 fortsatta utbyggnaden av sändarnätet på marknadsutvecklingen för digitala mottagare. 
 Under år 2003 har YLE parallellsänt sina fem analoga kanaler digitalt samt sänt fem digitala kanaler med bl.a. flerspråkiga nyheter, klassisk musik och program för ungdomar. Utöver eget material har YLE också sänt lånat material från SR, DR och NRK. Sänd- ningar i vissa av kanalerna har pågått dygnet runt, medan sändningar i andra kanaler skett under särskilda tider på dygnet, t.ex. sändningar från parlamentet och utbildningsradion. Från årsskiftet 2003/2004 sänder YLE den nya kanalen SSR plus, en kanal med nyheter, aktua- liteter och talprogram. 
 Under år 2003 har planering pågått för att licensiera kommer- siella radiostationer att inleda  
 DAB-sändningar. 
  Tanken är att ett privat företag skall sköta en lokal multiplex i Helsingforsområdet. Fram till och med år 2003 har dock inget privat programföretag visat intresse att påbörja några  
 DAB-sändningar. 
  Däremot har några radio- företag visat intresse av att påbörja radiosändningar i det digitala  
 TV-nätet. 
  
 I Finland skall det under år 2004 inledas testsändningar i ett nytt fjärde digitalt nät med en ny standard för mobil mottagning, se avsnitt 3.3.6. Nätet skall inledningsvis byggas i Helsingforsområdet och sändningarna skall kunna tas emot mobilt av små, batteridrivna mottagare, både inom- och utomhus. Exempel på tjänster till de mobila mottagarna är TV, film, ljudradio, elektroniska tidningar och olika typer av datatjänster. Inledningsvis kommer sändningarna att riktas till en referensgrupp. Därefter skall testverksamheten utvär- deras. 
  
 3.8.3 
  
 Danmark 
  
 Testsändningar med DAB inleddes år 1996 i Köpenhamnsregionen och norra Jylland. En arbetsgrupp utsedd av den danska regeringen presenterade rapporten DAB, Fremtidens radio? i maj 1998. I rap- porten föreslogs det att Fernandez digital radio med  
 DAB-teknik 
  borde introduceras som en reguljär tjänst. I mars 2000 träffades ett s.k. medieavtal om mediepolitiken av en riksdagsmajoritet. I avtalet föreskrevs att  
 DAB-sändningar 
  borde påbörjas snarast möjligt och att viss del av utrymmet i både ett nationellt och ett regionalt  
 DAB-nät 
  borde upplåtas för privat radio. I avtalet uttalades det också att en särskild nämnd borde upprättas för tillståndsgivningen 
 163 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 till privata programföretag, att tillstånden borde ges för en tid av fem år samt att en koncessionsavgift skulle utgå, dock tidigast från år 2005. 
 I oktober 2002 inleddes DAB sändningarna i Danmark officiellt i ett  
 DAB-nät 
  med tio sändare som täckte in Köpenhamn, Århus, Odense och Ålborg. I april 2003 täckte  
 DAB-sändningarna 
  cirka 80 procent av befolkningen och täckningsgraden förväntas uppgå till 100 procent den 1 april 2004. Strategin för utbyggnaden av sändar- nätet var att först täcka de största städerna, därefter de större trafik- lederna och slutligen resten av landet. Cirka 33 radiosändare kommer att behövas för att uppnå full befolkningstäckning i Danmark. 
 DR har under år 2003 sänt åtta nationella kanaler i DAB. Dessa är; DR Nyheder (nyheter, sport, väder och ekonomi), DR Demokrati (politisk debatt), DR Plus (talkanal med debatt och kulturprogram), DR Klassisk (klassisk musik), DR Jazz, DR Rock, DR Soft (lugn populärmusik) och DR Boogie Skum (populära hits för unga). I september startades ytterligare en kanal, DR Litteratur, med uppläs- ning av romaner, noveller och dikter. Härutöver har DR parallellsänt musikprogram från sina analoga sändningar. Sedan DR fick uppdraget att utveckla och organisera de digitala sändningarna med DAB i Danmark, har DR satsat på att distribuera de digitala programmen via flera olika plattformar. Något datum för avstängning av de ana- loga sändningarna har inte beslutats i Danmark. 
 När det gäller den privata lokalradion har Sky Radio genom ett auktionsförfarande köpt sändningsrättigheter till en  
 FM-kanal 
  med 78 procents befolkningstäckning. I sändningstillståndet ingår vill- kor om att Sky Radio också skall sända program i digital form. Det är Radio- och  
 TV-nämnden 
  som beslutar om när dessa sändningar skall påbörjas av Sky Radio. Enligt sändningstillståndet förutsätts det att Sky Radio ingår avtal med DR om att delta i utbyggnad, finansiering och drift av DR:s första landstäckande sändarnät. 
 I Danmark har det sålts ca 5 000 digitala radiomottagare, varav i stort sett de flesta har sålts under ett knappt års tid, från intro- duktionen av DAB i oktober 2002 till september 2003. 
  
 3.8.4 
  
 Frankrike 
  
 Försökssändningar med DAB i Parisområdet inleddes år 1997 av sändaroperatören TDF, som sköter merparten av distribution av radio i Frankrike. Under hösten 2000 tillsatte kulturministern en 
 164 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 utredning om digital radio. Utredningen presenterade våren 2001 sin rapport Framtiden för radio i den digitala åldern. I rapporten pekades det på vikten av att radioföretag har kontroll över sina distributionsvägar och inte hamnar i beroendesituationer till andra distributörer. Utredningen uttalade att den digitala radion erbjuder lösningar på dessa problem och att den dessutom skapar goda möjlig- heter till interaktivitet och beställtjänster m.m. Utredningen ansåg att framtiden för radio ligger i att skapa en situation där olika digitala tekniker, såsom DAB, satellitradio, mobiltelefoni och mobilt Internet används tillsammans. Utredningen föreslog att ytterligare frekvens- utrymme skulle frigöras för både marksänd och satellitsänd radio men gjorde samtidigt bedömningen att övergången från analog till digital radio kommer att vara en utdragen process. Utredningen föreslog därför att en prioritet på kort sikt bör vara att förbättra planeringen av  
 FM-sändningarna. 
  
 Under år 2003 har  
 DAB-sändningarna 
  haft en befolknings- täckning om ungefär 25 procent av befolkningen, vilket motsvarar cirka 15 miljoner människor. Enligt uppgift från Nordini har det emellertid fram till september 2003 sålts färre än 1 000 digitalradio- mottagare i Frankrike. Några särskilda resurser av staten för distri- bution eller programutveckling för den digitala radion har inte utgått. 
 Ett problem i Frankrike har varit att endast frekvenser i L- bandet funnits tillgängliga för DAB. Detta leder till betydligt högre kostnader för nätuppbyggnad över stora arealer jämfört med om VHF Band III (som de flesta länder, inklusive Sverige, använder för DAB) istället hade kunnat utnyttjas. 
 Intresset bland stora kommersiella aktörer att inleda  
 DAB-sänd- 
  ningar har varit förhållandevis svagt i Frankrike. Radioföretaget NRJ uttalade år 2003 att de för närvarande inte har för avsikt att inleda  
 DAB-sändningar 
  i Frankrike. 
 I Parisområdet har det funnits idéer till nya stationer med pro- graminnehåll som riktar sig till barn och trafikanter samt utbild- ningsradio där en del av studiematerialet skall distribueras via DAB. Förhoppningen har varit att sådana kanaler skulle kunna påskynda  
 DAB-utvecklingen 
  i Frankrike. 
 Under år 2003 har sändaroperatören TDF bedrivit sändningar i en multiplex med sex program. TDF har alltså skurit ned på sina  
 DAB-sändningar 
  i Parisområdet jämfört med tidigare år då företaget sände via två multiplexer. I Paris tillkom det dock en ny sändar- operatör, VDL, som disponerat över en multiplex innehållande fem program. VDL har också disponerat en multiplex i Lyon med sju 
 165 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 program. Begränsade sändningar har skett även i Lyon, Marseille, Nantes och Toulouse samt längs några större motorvägar i landet. 
 Franska Alcatel planerar att från och med år 2006 distribuera digital radio via satellit i samarbete med Worldspace. Särskilt sändnings- innehåll skall riktas bl.a. till trafikanter (se avsnitt 3.3.7). 
  
 3.8.5 
  
 Storbritannien 
  
 I Storbritannien påbörjade BBC provsändningar med DAB år 1995, men det dröjde till januari 2002 innan företaget på allvar började satsa resurser på DAB. BBC har inte tilldelats några extra resurser av staten specifikt för DAB, men företaget har fått extra resurser för perioden  
 2000–2006, 
  bl.a. mot bakgrund av digitalisering och verksamhet i nya medier. 
 I Storbritannien ges tillstånd för digital radio direkt till en multi- plexoperatör (multiplex service provider) i stället för till respektive programföretag. Multiplexoperatörens uppgift är att fylla multiplexen med ett antal olika kanaler och andra tjänster. 
 Ansökningsprocessen för att bli multiplexoperatör bygger inte på ett auktionsförfarande, utan på ett öppet anbudsförfarande. Det viktigaste incitamentet för kommersiella radioföretag att gå in i digi- talradion anses vara att staten har beslutat att varje analog radio- station som börjar sända digitalt automatiskt får en förlängning av sitt analoga sändningstillstånd med åtta år. 
 Vid prövningen av kommersiella företags ansökningar att bli multiplexoperatör till en nationell multiplex bedöms bl.a. hur stor andel av befolkningen den sökande avser täcka och tidtabellen för detta, den sökandes finansiella resurser att uppfylla sina löften och hur rättvis den sökande varit vid kontrakteringen av de kanaler/tjänster som ingår i multiplexen. Liknande kriterier används också vid pröv- ningen till lokala multiplexer. 
 Vid sidan av tillståndet till multiplexoperatören utfärdar Radio Authority (fr.o.m. 1 januari 2004 – Oscom) ett sändningstillstånd för varje programföretag som ingår i en multiplex (digital sound pro- gramme service provider). Varje programföretag har dessutom ett avtal med multiplexoperatören som bl.a. reglerar programföretagets skyldigheter och avgifter till operatören. 
 I Storbritannien finns det ett särskilt tillstånd för tilläggstjänster. Regelverket skiljer på programrelaterade tilläggstjänster (ancillary data services) och  
 icke-programrelaterade 
  tjänster (additional data 
 166 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 services). För de förstnämnda tjänsterna krävs inget särskilt sänd- ningstillstånd. För att sända  
 icke-programrelaterade 
  tjänster krävs däremot ett särskilt tillstånd. Kännetecknande för dessa senare tjänster är antingen att de inte alls har med radiosändningen att göra eller att de är tillgängliga endast mot beställning från publiken. Regelverket tillåter att maximalt 20 procent av kapaciteten i en multiplex används för denna typ av tilläggstjänster. 
 År 2003 fanns det två nationella multiplexer i Storbritannien, varav BBC disponerat den ena och det privata programföretaget Digital One den andra. Digital Ones  
 DAB-sändningar 
  täckte år 2003 drygt 8o procent av landets befolkning, och företaget har förbundit sig att öka täckningsgraden ytterligare. Vidare har BBC under år 2003 tecknat ett avtal med en nätoperatör om att utöka täckningsgraden från 65 procent av landets befolkning till 85 procent i slutet av år 2004. 
 Utbudet i BBC:s multiplex har under år 2003 bestått av följande kanaler: Radio 1, Radio 2, Radio 3, Radio 4LW, Radio 4FM, Radio 5Live, BBC World Service, Radio 5 Live Sports Extra, BBC 6 Music, BBC 1Xtra, BBC Asian Network och BBC 7. De fem sistnämnda kanalerna har endast distribuerats digitalt och innehållet i dessa kanaler har bl.a. utgjorts av musik, komedier och dramatiseringar för unga lyssnare samt nyheter, musik och sport. 
 I den privata multiplexen som disponerats av Digital One har åtta kommersiella stationer bedrivit sändningar under år 2003: Classic FM, Virgin, Talksport, Core, Planet Rock, Life, Primetime, och Murray. 
 Utöver de två nationella multiplexerna fanns det i början av år 2003 tio kommersiella lokala/regionala multiplexer. The Radio Authority har annonserat ut radiolicenser varannan månad. Under tiden  
 februari–augusti 
  2003 meddelade myndigheten licenser för ytterliga- re fem lokala/regionala multiplexer motsvarande cirka 45 stationer. 
 Sammanfattningsvis fanns det år 2003 cirka 300 nationella, lokala och regionala stationer i Storbritannien, varav ungefär hälften endast sände via DAB. 
 För att främja och marknadsföra DAB har radiobranschen i Storbritannien gått samman och bildat en gemensam organisation, Digital Radio Development Bureau (DRDB). Organisationens vikti- gaste uppgift har varit att främja utvecklingen av digitala radio- mottagare, helst till låga priser. 
 En viktig marknadsföringsinsats för DAB har under år 2003 varit att BBC och flertalet lokala radiostationer använt sin tid i sina 
 167 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 radiosändningar för att göra reklam för den digitala radion. Det har också varit vanligt att de digitala radiosändningarna återutsänts samtidigt på andra digitala plattformar, t.ex. via satellit och digital marksänd TV. 
 Under år 2003 har flera av de största elektronikkedjorna i Storbritannien börjat saluföra stationära och portabla  
 DAB-mot- 
  tagare. Elektronikkedjorna har haft som målsättning att mottagarna skall finnas tillgängliga i butikerna för omedelbar leverans. För övrigt har samma utveckling inletts även i Kanada. 
 Enligt en marknadsundersökning publicerad av DRDB i juni 2003 har 80 procent av de personer som köpt  
 DAB-mottagare 
  angett att de köpt mottagarna för att ha möjlighet att lyssna till de kanaler som bara sänds digitalt. Resultatet av undersökningen visade också att medvetenheten om DAB bland konsumenterna i Storbritannien ökat med 88 procent under de senaste 18 månaderna, från 16 procent av befolkningen år 2001 till 30 procent (drygt 17 miljoner män- niskor) i mitten av år 2003. Av de som deltog i undersökningen upp- gav 6 procent att de sannolikt skulle köpa en  
 DAB-mottagare 
  inom de närmaste sex månaderna. 
 Under julhandeln i Storbritannien år 2002 såldes det cirka 75 000  
 DAB-mottagare, 
  vilket innebar att antalet sålda mottagare i landet i stort sett fördubblades. Enligt DRDB ökade försäljningen av DAB- mottagare med 165 procent år 2002. DRDB uppskattade i början av år 2003 att denna siffra skulle stiga, i vart fall om de stora japanska tillverkarna inledde sin produktion, till mellan 300 000 och 500 000 före årsskiftet 2003/2004 och till 1 miljon december 2004. Enligt uppgifter från DRDB hade det i oktober 2003 uppskattningsvis sålts cirka 200 000  
 DAB-mottagare 
  totalt i Storbritannien och vidare hade det under december 2003 sålts cirka 100 000  
 DAB-mottagare 
  i Storbritannien. Sedan tidigare har DRDB:s prognostiserat att cirka 20 procent av hushållen (fem miljoner hushåll) kommer att ha skaffat mottagare år 2008. Först vid denna täckningsgrad kan de kommer- siella programföretagens intäkter beräknas täcka programföretagens kostnader för sina  
 DAB-sändningar. 
  
 3.8.6 
  
 Tyskland 
  
 I Tyskland påbörjades de första digitala försökssändningarna år 1995. Med sin stora befolkning och den stora marknaden för bilar och lastbilar anses Tyskland vara en nyckelmarknad för DAB. 
 168 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 Hösten 2000 presenterades ett introduktionsscenario för digital radio och TV som bygger på ett utredningsmaterial från en särskild kommission, Initiative Digitaler Rundfunk. Kommissionen, som rekommenderat en snabb utbyggnad av nationella och lokala DAB- nätverk i varje tysk delstat, ansåg att samordnade insatser kommer att krävas från alla delar av radioindustrin och samhället för att se till att stora delar av allmänheten kan ta emot digital radio år 2010. 
 I augusti 2001 uttalade förbundskansler Hall att ljudradion i Tyskland står inför en digital framtid och att år 2015 är slutdatum för när de nuvarande analoga ljudradiosändningarna bör ha ersatts av digitala sändningar. 
 Flera delstater har fattat beslut om regelverk som är ägnade att främja en övergång från analog till digital radio. I t.ex. Bayern med- delas endast nya sändningstillstånd för radio om sändningarna sker i digital form. Vidare har det i vissa delstater funnits planer på att återkalla analoga sändningstillstånd efter år 2010. 
 Tillståndsperioden för digital radio är vanligtvis åtta år, men i några delstater bara fyra år. Det finns inga generella regler för hur stor andel av kapaciteten i en multiplex som får användas för data- tjänster men vanligtvis är 20 procent reserverat för detta. 
 I Tyskland har det under år 2003 funnits fler än 150  
 DAB-stationer, 
  varav många sänt endast via DAB.  
 DAB-nätet 
  i Tyskland täckte i juni år 2003 cirka 70 procent av landets befolkning och under år 2004 förväntas täckningen ha ökat till 88 procent. I Hamburg och  
 Mecklenburg–West 
  Mcdonald startade  
 DAB-sändningar 
  i januari 2003. 
  
 DAB-utvecklingen 
  i Tyskland har gått förhållandevis långsamt. Enligt Nordini har det fram till september 2003 sålts mellan 50 000– 80 000 stycken  
 DAB-mottagaren 
  i Tyskland. Denna siffra kan rela- teras till Tysklands stora invånarantal, drygt 80 miljoner människor. 
 Enligt aktörer inom den tyska radiobranschen har den långsamma utvecklingen för DAB i Tyskland hängt samman med bristen på samsyn mellan radiobranschens aktörer. Det har rått en viss oenighet om DAB skall ses som en tilläggstjänst eller en ersättningsteknik till analog  
 FM-radio 
  och många privata programföretag har föredragit att vänta med sina investeringar i  
 DAB-tekniken, 
  eftersom det funnits så få lyssnare på  
 DAB-sändningarna. 
  Även public  
 service-bolag 
  i olika delstater har haft olika åsikter i  
 DAB-frågan. 
  Generellt sett har intresset för DAB varit svalare i de norra och östliga delstaterna än i övriga delar av Tyskland. 
 169 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 Den långsamma  
 DAB-utvecklingen 
  anses av vissa aktörer också hänga samman med att frekvensutrymmet för  
 DAB-sändningar 
  bedömts vara otillräckligt. Det finns förhoppningar om en ökad tilldelning av frekvenser inom ramen för ITU:s frekvensplanerings- konferens år 2006, men även om så sker kan det därefter komma att ta ytterligare upp till fyra år innan det nya frekvensutrymmet kan tas i anspråk för DAB. 
 Vidare anses de tyska föreskrifterna om maximal effekt på sän- darna i  
 DAB-näten 
  vara alltför lågt satta och i princip omöjliggöra en kostnadseffektiv nätplanering med god inomhusmottagning. Bedömare har uttalat att högre sändareffekter, t.ex. på nivåer som används för  
 DAB-sändningar 
  i Storbritannien, måste tillåtas för att DAB skall kunna slå igenom i Tyskland. 
 Dessutom har utbudet av  
 DAB-mottagare 
  hittills bedömts vara otillräckligt och de mottagare som finns på marknaden år 2003 har inte ansetts vara tillräckligt anpassade för sådana tilläggstjänster som  
 DAB-plattformen 
  i och för sig möjliggör. Tilläggstjänster inom DAB anses vara ett viktigt incitament för konsumenterna att köpa mot- tagare och tilläggstjänster kan också skapa attraktiva affärsmodeller för kommersiella aktörer att få tillbaka gjorda investeringar i DAB. 
 I slutet av år 2002 återlämnade fyra privatägda radiobolag sina sammanlagt sju sändningstillstånd för DAB till delstatsmyndig- heten i Berlin/Brandenburg. Stationerna anförde som skäl att de tvingats till kostnadsbesparingar på grund av den vikande reklam- marknaden och att det i ett läge där också personalnedskärningar kan bli aktuella inte är försvarbart att stå med de höga kostnaderna som  
 DAB-sändningarna 
  för med sig, särskilt som få människor lyssnar på sändningarna. 
 Den federala regeringen har under 2003 arbetat med en utvärde- ring av den digitala radion. Ett syfte är att eventuellt utarbeta en tidsplan för avstängning av de analoga radiosändningarna. 
 I juni 2003 presenterade ARD Radio  TV, samarbetsorganisa- tionen för de tyska public  
 service-bolagen, 
  en lägesrapport angåen- de DAB i Tyskland. I rapporten uttalas det sammanfattningsvis följande. Public  
 service-företagen 
  i Tyskland befinner sig i en besvär- lig situation när det gäller utbyggnaden och användningen av DAB- plattformen. Juridiskt sett är bolagen skyldiga att varaktigt utnyttja plattformen, om de inte vill riskera att förlora resurser och utsättas för ökad konkurrens från aktörer inom andra områden. Samtidigt förväntas det av bolagen att de på förhand skall göra DAB attraktivt genom ytterligare utbud och genom att skapa mervärde. För ytter- 
 170 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 ligare offentlig finansiering genom avgifter saknas det emellertid politisk samstämmighet för närvarande. Det har visat sig att målet, att gå över från FM till DAB, varken kan nås genom efterfrågan på marknaden eller genom lagbestämmelser. I synnerhet står ljud- radiomarknadens ekonomi sedd ur allmänhetens synvinkel i vägen för detta. Även utifrån optimistiska antaganden kommer det att ta decennier innan allmänheten har bytt ut åtminstone 95 procent av de analoga radiomottagarna som de i dag använder mot mottagare som kan ta emot de digitala sändningarna. Vidare skulle klara incita- ment i form av nya programutbud och tilläggstjänster i anslutning till programmen vara en förutsättning för att lyssnarna skulle köpa ny utrustning. 
  
 3.8.7 
  
 Kanada 
  
 I Kanada inleddes digitala radiosändningar år 1999 i Toronto, Montreal och Vancouver och år 2000 i Windsor, Ontario. Kanada förfogar över ett stort frekvensutrymme för  
 DAB-sändningar 
  och mot denna bakgrund har Kanada gjort en frekvensplanering som innebär att samtliga FM och  
 AM-stationer 
  har en digital kanalplats som väntar på dem. Varje station väljer själv när utrymmet skall tas i anspråk. Vem som skall vara ansvarig för multiplexeringen är inte reglerat. 
 Introduktionen av digital radio i Kanada har inte syftat till att skapa mer utrymme för radio. Tanken har istället varit att varje station får utrymme för digitala sändningar av samma innehåll som i dag sänds analogt i FM eller AM. Några sändningstillstånd till helt nya digitala radiokanaler har därför inte meddelats. Radiobranschen har ansett att det skulle innebära alltför stora fördelar för nya aktörer om de kunde gå in i digital radio med möjlighet att sända helt nytt programmaterial. 
 Frågan om hur mycket kapacitet som kan används för andra tjänster än radio har ännu inte reglerats. Generellt gäller att tillräck- ligt utrymme skall ges för en radiosignal av hög kvalitet och program- företagen har rätt att sälja delar av den kapacitet som inte används för ljudradiosändningar. Bedömare antar att frågan om utnyttjandet av överkapaciteten kommer att regleras närmare av myndigheterna när sändningarna fått större spridning. 
 Ett problem som uppmärksammats i Kanada är att kostnaderna för en del av radiostationerna skulle bli mycket höga med DAB- 
 171 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 systemet och bedömare anser att vissa  
 AM-sändare 
  och  
 FM-sändare 
  sannolikt aldrig kommer att kunna ersättas med digitala sändningar. Det har också förts resonemang om att eventuellt komplettera de digitala radiosändningarna i glesbebyggda områden med sändningar via satellit. 
 I slutet av år 2002 meddelades det sändningstillstånd till 15 nya  
 DAB-stationer 
  i Ottawa (elva kommersiella och fyra public service). Sändningarna i den första av de fyra planerade multiplexerna startade våren 2003 och sändningarna i de övriga tre multiplexerna startade senare under året. Sedan tidigare fanns det dessutom 24 stationer i Toronto (20 kommersiella och fyra public service), 15 i Vancouver (elva kommersiella och fyra public service), 12 i Montreal (åtta kom- mersiella och fyra public service) och 6 i Windsor (två kommersiella och fyra public service). Vidare har det planerats för ytterligare stationer i andra kanadensiska städer. Vid årsskiftet 2003/2004 sändes det över 60  
 DAB-kanaler 
  i Kanada och sändningarna kunde tas emot av cirka 11 miljoner människor i Vancouver, Toronto, Windsor, Montreal, and Ottawa. 
 Det har upprättats en plan för hur  
 DAB-näten 
  skall kunna erhålla en sammanhållen täckning mellan de större städerna i Kanada. Om planen genomförs ökar täckningsgraden till mer än 50 procent av befolkningen. 
 Radiobranschen i Kanada har bildat ett särskilt samarbetsorgan för utveckling och marknadsföring av  
 DAB-radio, 
  Digital  
 Roll-Out 
  Incorporated (DRRI). Digital Radio Roll Out Inc har under år 2003 bl.a. genomfört marknadsföringskampanjer för DAB tillsammans med butikskedjan RadioShack i Kanada. Via kampanjerna har kon- sumenterna erbjudits att köpa rabatterade  
 DAB-mottagare 
  i någon av de 250 stycken butikerna i RadioShacks återförsäljarkedja. 
  
 3.8.8 
  
 USA 
  
 Den federala regleringsmyndigheten Federal Communications Com- mission (FCC) inledde överväganden om digital radio i början av  
 1990-talet. 
  Eftersom något system för markbaserad digital radio ännu inte hade utvecklats gavs tillstånd för satellitsänd radio med möjlighet att använda slavsändare på marken. År 2003 fanns det två system för satellitradio i USA, XM och Gibson. Systemen har huvud- sakligen varit inriktade mot yrkestrafiken och byggt på att lyssnarna abonnerar på satellittjänsten. 
 172 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 År 1999 återupptog FCC ett initiativ till en regleringsprocess som syftade till att underlätta introduktionen av marksända digitala radiosändningar i USA. Syftet var att bedöma vilket system som är att föredra för marksänd digital radio. Det viktigaste kriteriet som FCC ställde upp var att den digitala signalen inte får störa den existerande analoga FM- eller  
 AM-sändningen 
  eller i övrigt störa apparater och utrustning för telefoni m.m. 
 Federal Communications Commission (FCC) valde i oktober 2002 att förespråka den tekniska plattformen  
 In-band 
 on-channel 
  (IBOC; HD Radio) – utvecklad av det amerikanska företaget Scott – som standard för de digitala ljudradiosändningarna i USA. Myndigheten inledde samtidigt ett utlysningsförfarande för befintliga AM- och  
 FM-stationer 
  att under en försöksperiod sända sitt programmaterial parallellt via  
 IBOC-plattformen. 
  
 Som skäl för sitt beslut att förespråka  
 IBOC-plattformen 
  anförde FCC att IBOC tillhandahåller ett ljud som i  
 FM-bandet 
  håller CD- kvalitet och som i  
 AM-bandet 
  håller  
 FM-kvalitet, 
  att radiobranschen under senare år vunnit allt fler förespråkare för IBOC samt att IBOC är den enda teknik som tillåter en snabb utveckling och introduk- tion av den digitala tekniken hos programföretagen. Under år 2003 har det dock bl.a. framkommit vissa tekniska problem med ljudet i  
 AM-bandet, 
  se avsnitt 3.3.3. 
 Enligt FCC hade i april 2003 drygt 40 radiostationer erhållit till- fälliga tillstånd att sända både analogt och digitalt och ytterligare några stationer hade fått tillstånd att sända experimentellt för att testa vissa koncept. Ytterligare ett hundratal stationer i 40 radio- marknader har gentemot Scott åtagit sig att påbörja digitala sänd- ningar under år 2003. 
 Ett fåtal radiostationer i USA inledde år 2003 digitala sändningar via  
 IBOC-plattformen, 
  men bedömare anser att det är osäkert hur snabbt radiostationer i allmänhet kommer att investera i den nya tekniken, bl.a. på grund av osäkerhet om den framtida reklammark- naden. För att bidra till den  
 icke-kommersiella 
  radiobranschens övergång till digitala sändningar i USA har kongressen anslagit $ 4 miljoner. 
 Hösten 2003 lanserade företaget Ford radiomottagare an- passade för  
 IBOC-plattformen. 
  Andra tillverkare har aviserat att de skall lansera radiomottagare under år 2004. 
 173 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 3.8.9 
  
 EU 
  
 Frågan om eventuella harmoniseringsåtgärder inom EU för avveck- ling av analoga sändarnät för ljudradio faller inte in under något särskilt  
 EG-direktiv, 
  utan den utgör en del av varje medlemsstats interna angelägenhet (den s.k. subsidiaritetsprincipen). Under år 2003 har det inom EU inte vidtagits några åtgärder på ljudradions område.  
 EU-Kommissionen 
  har dock i september 2003 lämnat ett meddelande om övergången från analoga till digitala sändningar (KOM(2003)541). I meddelandet framgår beträffande digital radio att det, fastän situationen började förbättras under år 2003, särskilt i Storbritannien, nästan inte finns några digitala mottagare på mark- naden och därför inga lyssnare. Kommissionen bedömer att det största problemet ligger i att miljontals analoga, ofta väldigt billiga, radiomottagare skall bytas ut mot dyrare digitala mottagare. De flesta konsumenter vet inte att det finns digital radio och de tycker att det är billigt med analog radio. Enligt Kommissionen verkar inte det mervärde som digital radio ger, eller åtminstone den informa- tion som konsumenterna får, vara tillräckligt för att den genomsnitt- lige konsumenten skall betala det högre priset, även om priserna sjunker. Kommissionen antar vidare att det är svårt att subventionera digitala mottagare inom EU eftersom utrymmet för betalradio är begränsat. Kommissionen menar sammanfattningsvis att marknaderna för såväl  
 digital-TV 
  som digital radio fortfarande befinner sig i ett inledande skede i de flesta medlemsstater och att de befintliga problemen är av mer kommersiell än teknisk natur. 
 Enligt World DAB Forum i november 2003 har  
 EU-kommissio- 
  nären Erkki Liikanen uttalat sitt stöd för World DAB:s arbete för att japanska produktionsföretag skall inleda produktion av DAB- mottagare. Enligt Erkki Liikanen är ljudradion ett betydelsefullt broad  
 casting-medium, 
  som har stort förtroende bland Europas be- folkning, och han bedömer ett teknikskifte från analog till digital utsändning av ljudradion som viktigt. 
  
 3.9 
  
 Branschens ställningstaganden 
  
 3.9.1 
  
 SR 
  
 SR har uttalat sig mycket positiv till ett teknikskifte från analog FM- radio till DAB. Bolaget har anfört att ett sådant teknikskifte bör kunna genomföras inom en tidsram på  
 10–15 
  år (senast år 2020). 
 174 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SR har vidare bedömt att de analoga sändningarna bör kunna av- vecklas successivt under en övergångsperiod. Enligt SR bör FM4 under hela parallellsändningsperioden vara en kanal för meddelanden eftersom kanalen har den mest selektiva täckningen och den dess- utom har ett beredskapsansvar. (Angående SR:s plan för ett teknik- skifte från FM till DAB, se avsnitt 4.3.3) 
 Vid en presskonferens i september 2003 presenterade SR, Radio- utgivareföreningen och Teracom ett gemensamt förslag för digital- radions utbyggnad i Sverige. Förslaget innehåller två alternativa utbyggnadsplaner. Enligt det första alternativet skall de nationella  
 DAB-sändningarna 
  täcka 88 procent av hushållen år 2005, medan de regionala sändningarna vid denna tidpunkt skall täcka 75 procent. År 2020 beräknas både de nationella och regionala näten vara fullt utbyggda och nå 99 procent av hushållen. Parallellt med denna ut- byggnad skall de analoga sändarnäten successivt avvecklas. Enligt det andra alternativet blir utbyggnadstakten densamma för de natio- nella  
 DAB-sändningarna, 
  medan utbyggnadstakten för de regionala sändningarna blir långsammare de första åren, innebärande att den regionala hushållstäckningen kommer att uppgå till 75 procent först år 2008. 
  
 3.9.2 
  
 UR 
  
 Enligt UR bestäms användningen av bolagets produkter av den ut- rustning som finns i hemmen och i skolorna. UR har för avsikt att använda olika digitala distributionsvägar för att nå olika målgrupper och öka tillgängligheten av sändningarna. UR uttalade i sitt remiss- yttrande över delbetänkandet (Ku 2002/1055/Me) att analoga radio- sändningar kommer att vara den viktigaste distributionsformen för UR:s radioverksamhet under överskådlig tid, men att det är en väsentlig uppgift för UR att erbjuda olika kombinationer av rund- radio och webblösningar. Enligt UR kan den relation till användare som byggts upp via UR:s webbtjänst ytterligare förstärkas och ut- vecklas genom direkta kopplingar till de digitalt sända programmen. En målsättning för UR är att göra det möjligt för användarna att oberoende av tid och rum kunna hitta och utnyttja UR:s produkter i lärandet. UR har inga planer på att öka sin  
 DAB-satsning 
  inom den närmaste tiden, utan avvaktar den framtida utvecklingen. 
 175 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 3.9.3 
  
 Privata programföretag 
  
 Teracom har våren 2003 på RU:s uppdrag utrett hur ett  
 DAB-nät 
  i Sverige skulle kunna utformas med inriktning på den privata radio- branschen, se avsnitt 4.3.4. Utgångspunkten för uppdraget var att samtliga privata programföretag som i dag har tillstånd att sända analogt också skall sända digitalt samt att respektive programföre- tags digitala radiosändningar skall ske inom samma sändningsom- råde där programföretaget i dag sänder analogt. 
 Teracom har i sin rapport tagit fram en tänkbar plan för en successiv utbyggnad av sändarnätet avseende täckning, skydd mot störningar, en redovisning av de kostnader som är förknippade med  
 DAB-sändningar, 
  m.m. Rapporten presenterades för RU:s med- lemmar på RU:s stämma i Göteborg den  
 22–23 
  maj 2003. Enligt RU ställde sig medlemsföretagen vid stämman fortsatt positiva till att inleda  
 DAB-sändningar 
  i enlighet med tidigare redovisade inställ- ning, se avsnitt 1.8.2. 
 RU har till Digitalradiokommittén ingett ett nytt förslag till utbyggnad av privat digitalradio och därmed förknippade villkor. Förslaget har utarbetats av RU efter samråd med SR och med beak- tande av det underlag avseende utbyggnad av  
 DAB-nät 
  som Teracom tagit fram på RU:s uppdrag. Utbyggnadsförslaget har ingetts till- sammans med en redogörelse för de ekonomiska förhållandena inom den privata lokalradiobranschen samt ett förslag till regelverk för privat digitalradio. Angående sistnämnda frågor, se avsnitt 5.3.2 respektive 2.6. RU har uppgett att föreningen i digitalradiofrågan företräder samtliga programföretag som har tillstånd att sända lokal- radio i Sverige, alltså även de privata radioföretag som inte är med- lemmar i RU. 
 RU:s förslag är inledningsvis villkorat av att samtliga privata radioföretag som meddelas tillstånd att sända digitalradio (DAB) skall betala koncessionsavgifter för både sina analoga och digitala sändningstillstånd i enlighet med bestämmelserna i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område (se av- snitt 2.1.6), dvs. cirka 40 000 kr per år per sändningstillstånd. I praktiken berör RU:s villkor de cirka 80 stycken radioföretag som erhållit sina sändningstillstånd för analog lokalradio med stöd av den numera upphävda lokalradiolagen. Nämnda företag betalade i snitt cirka 1,4 mnkr i koncessionsavgifter under år 2003 för sina analoga sändningstillstånd. RU har uttalat att radioföretagen mot att koncessionsavgifterna sänks i gengäld är beredda att anpassa sin 
 176 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 verksamhet till bestämmelserna om lokalradio i Radio- och  
 TV-lagen 
  såväl för de analoga som för de kommande digitala sändningarna, t.ex. vad avser sändning av egenproducerat material under minst tre timmar dagtid. 
 RU:s förslag utgår från att privata programföretag i Sverige skall inleda digitalradiosändningar via  
 DAB-standarden 
  under åren 2004– 2006 (etapp 1). Etableringen föreslås ske via ett nät av regionala multiplexer som byggs ut till en räckvidd om cirka 75 procent av Sveriges befolkning. Utbyggnaden av de regionala multiplexerna skall sedan fortsätta under åren  
 2007–2012 
  (etapp 2) till knappt 80 procents befolkningstäckning, vilket i princip motsvarar dagens räckvidd för den analoga privatradions sändningar. Under etapp 3, åren  
 2013–2020, 
  bör nätutbyggnaden enligt RU:s förslag fortsätta i takt med allmänhetens efterfrågan till minst cirka 85 procents be- folkningstäckning eller högre i de områden där det råder stor efter- frågan. 
 RU har föreslagit att ett politiskt beslut om att släcka ned de analoga sändningarna bör meddelas när bruttoräckvidden för DAB- sändningarna uppgår till minst 50 procents befolkningstäckning, dock senast år 2012. RU har vidare uttalat att målet för nedsläck- ning bör sättas till 2020, den tidpunkt då RU anser att ett teknik- skifte borde kunna vara genomfört. 
 I september 2003 presenterade SR, Radioutgivareföreningen och Teracom ett gemensamt förslag för digitalradions utbyggnad i Sverige, se ovan avsnitt 3.9.1. 
  
 3.9.4 
  
 Närradion 
  
 Enligt företrädare för Närradions Riksorganisation och Sveriges När- radioförbund intar organisationerna alltjämt samma inställning till teknikskiftet från analog till digital radio som de tidigare redovisat i frågan, se avsnitt 1.8.2. 
  
 3.9.5 
  
 Övriga aktörer 
  
 Sveriges Radio  Konsumentelektronikleverantörer, SRL, som rep- resenterar tillverkare och importörer av bland annat radio och TV har till kommittén inkommit med en skrift, där de framhåller bety- delsen av att i Sverige välja DAB som teknisk standard för de digitala 
 177 
  
 Kompletterande uppgifter 
  
 SOU 2004:16 
  
 ljudradiosändningarna. Enligt SRL skulle den osäkerhet som nu råder hos tillverkare, distribution och konsumenter försvinna om förslag lades fram om permanenta  
 DAB-sändningar. 
  SRL understryker att det i en global marknad inte finns möjlighet att välja avvikande standarder och samtidigt ha tillgång till produkter till ett rimligt pris. 
 På initiativ av ljudradions public  
 service-bolag 
  i Sverige, Norge, Danmark, Finland och Island grundades organisationen Nordini (Nordic Radio Digital Initiative) vid en konstituerande stämma i Köpenhamn den 27 januari 2003. Utöver de fem public service- bolagen återfinns också bland de ursprungliga nio medlemmarna i organisationen en nätoperatör från Norge, en nätoperatör från Danmark samt två kommersiella radiostationer från Norge. 
 Nordinis huvudsyfte är att genom samarbete och marknadsförings- åtgärder utveckla och främja marknaden för digital radio och DAB- teknologin under teknikskiftet från analoga till digitala sändningar. Enligt Nordini utgörs målgrupperna för organisationens arbete av alla relevanta och intresserade marknadssegment inom den nordiska regionen. Organisationen har som målsättning att attrahera nya medlemmar som har intresse av att främja utvecklingen av digital radio i Norden. 
 En grundläggande uppgift för Nordini är att initiera och koordi- nera nya koncept och marknadsföringskampanjer för att främja försäljningen av digitala mottagare. Detta skall uppnås genom ett ökat samarbete mellan medlemmarna och andra aktörer. Med andra aktörer avses främst bolag inom medieindustrin, nätverksoperatörer, tillverkare av hemelektronik m.fl. En annan av Nordinis grund- läggande uppgifter är att öka medvetenheten hos olika grupper om begreppet digital radio särskilt  
 DAB-teknologin 
  och  
 DAB-mot- 
  tagare. Här ingår att informera konsumenter och allmänheten om digital radio och om den ökade konvergensen mellan radio och andra digitala plattformar. Nordini skall också undersöka förutsättningarna för att åstadkomma en nordisk industri inom digitalradioområdet. 
 178 
  
 4 
  
 Kostnader för  
  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
 Detta kapitel innehåller en redovisning av de kostnader som är för- enade med  
 DAB-sändningar 
  m.m. En sammanfattning av kostnads- uppgifterna i delbetänkandet återfinns i avsnitt 4.1, medan remiss- instansernas synpunkter på delbetänkandets uppgifter i denna del återfinns i avsnitt 4.2. Vidare har Digitalradiokommittén inhämtat kompletterande kostnadsuppgifter. Dessa uppgifter redovisas i av- snitt 4.3. Det bör observeras att den mest aktuella redovisningen av de kostnader som är förenade med  
 DAB-sändningar 
  m.m. således återfinns i avsnitt 4.3. I sistnämnda avsnitt redovisas bl.a. uppgifter om Moore särinvesteringar och årliga distributionskostnader för  
 DAB-sändningar 
  utifrån antaganden om utbyggnadsgrad av DAB- näten, målområde, täckningskriterier, osv. 
  
 4.1 
  
 Delbetänkandets uppgifter om kostnader för DAB- sändningar m.m. 
  
 4.1.1 
  
 Allmänt om kostnader 
  
 Redovisningen i delbetänkandet bygger på uppgifter från Teracom AB (Teracom) och Sveriges Radio AB (SR). Teracom har redovisat uppgifter för beräknad årskostnad för SR vid olika utbyggnadsgrader av sändarnätet, dvs. Teracom har inte särredovisat investeringskost- nader (avskrivnings- och räntekostnader) från driftskostnader. Upp- gifterna skall därför betraktas som uppskattningar av de årliga avgifter som SR kan komma att få betala vid  
 DAB-sändningar. 
  
 Det har inte varit möjligt att inhämta kostnadsuppgifter för digitala radiosändningar hos andra nätoperatörer i Sverige än Teracom till följd av att de andra nätoperatörerna endast haft begränsade erfaren- heter och kunskaper om den digitala distributionstekniken. En annan anledning är att det enbart är Teracom som haft erfarenhet av ett så stort sändarnät som krävs för rikstäckande sändningar. 
 179 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Ett förhållande som påverkar kostnaderna för digitala radiosänd- ningar är att sändarnäten skall tillgodose behovet av hög kvalitet också vid mobil mottagning. Kostnaderna för ett sändarnät beror i övrigt främst på två faktorer, dels på sändarnätets utbyggnadsgrad, dels på de krav olika programföretag ställer på sändaroperatören när det gäller täckning i svåra miljöer, sändningarnas säkerhet och kvalitet, service- grad, reservutrustning, reservkraft m.m. 
 De uppgifter som presenteras bör betraktas som uppskattningar utifrån den information som fanns tillgänglig år 2002. Ett flertal av de förutsättningar som behöver finnas innan programföretag kan be- ställa sändartjänster var inte kända vid nämnda tidpunkt. Teracom har inte känt till vilka krav som olika programföretag kommer att ställa på sändningstjänster i digitala radiosändningar. Programföre- tagens krav kan också se olika ut, t.ex. beroende på om det är SR eller kommersiella företag som skall köpa tjänsten och var i landet sändningarna skall ske. De avgifter Teracom kommer att ta ut beror också på avskrivningstidens längd för investeringarna i näten. Av- skrivningstidens längd är i sin tur beroende av programföretagens förutsättningar att långsiktigt planera sin verksamhet. 
  
 4.1.2 
  
 Kostnader för dagens analoga radiosändningar 
  
 Generellt sett konstateras i delbetänkandet att utsändningarna av public  
 service-bolagens 
  analoga program sker via nät som täcker i princip hela landet och som har stor säkerhet när det gäller reserv- sändare, reservkraft och andra beredskapsåtgärder. För kommersiell radio har ambitionerna i dessa avseenden varit mindre långtgående, vilket huvudsakligen beror på att ökade krav innebär kraftigt ökade sändningskostnader. 
 SR:s kostnad för de fyra rikstäckande  
 FM-näten 
 (P1–P4) 
  med en utbyggnadsgrad på 99,8 procent motsvarade år 2002 cirka 12 procent av SR:s totala kostnader under året. För ett av de stora nätverken för kommersiell radio i Sverige var motsvarande kostnader för analog distribution endast cirka  
 tre–fyra 
  procent, uttryckt som en andel av verksamhetens totala kostnader. Skillnaden belyser hur mycket mer det kostar att ha ett sändarnät med de höga krav på tillgänglighet, hushållstäckning, säkerhet, reservutrustning, reservkraft, beredskap m.m. som åligger ett public  
 service-företag. 
  Dessa grundläggande kostnadsstrukturer gäller också för digitala marksändningar. 
 180 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Distributionens relativa andel av kostnaderna att driva ett radio- företag varierar mellan olika länder till följd av t.ex. ländernas storlek och deras geografiska förutsättningar. I Storbritannien är BBC Radios kostnader för den analoga distributionen av radiosignaler endast cirka fem procent av de totala kostnaderna. Ett annat land med en låg andel distributionskostnader är Danmark där DR:s kostnader för analog radio endast utgjort cirka tre procent av företagets totala kostnader för radio. I Norge är NRK:s andel cirka 13 procent och i Finland är YLE:s andel cirka nio procent. 
  
 4.1.3 
  
 Kostnader för de digitala sändarnäten 
  
 Uppgifterna i delbetänkandet om SR:s kostnader för distributionen av de digitala radiosignalerna bygger på en redovisning av Teracom. En utgångspunkt för beräkningarna har varit att SR disponerar hela utrymmet i det nationella  
 DAB-nätet 
  (den nationella frekvensen) samt cirka en tredjedel i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  (de regionala frekvenserna), samtidigt som resterande två tredjedelar är fullt utnyttjade av andra aktörer. Teracom har vidare utgått från att en multiplex kan rymma i genomsnitt sex kanaler (à 192 kbit/s). Det innebär att SR totalt skulle kunna sända i åtta kanaler digitalt (6 + (1/3*6) = 8). 
 Enligt Moore beräkningar skulle den sammanlagda årliga sänd- ningskostnaden för SR:s digitala sändningar vid samma utbyggnads- grad som de analoga näten, 99,8 procent, uppgå till i storleksord- ningen  
 250–290 
  mnkr inkl. mervärdesskatt. Om SR skulle utnyttja hela utrymmet i det nationella  
 DAB-nätet 
  samt cirka 30 procent av det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  skulle bolagets sändnings- kostnader för digital radio alltså totalt sett komma att bli högre än kostnaderna för de analoga sändningarna. SR skulle dock kunna sända mer än dubbelt så många kanaler digitalt som analogt. Per utsänd kanal blir således kostnaden för de digitala kanalerna unge- fär hälften så stor som de analoga. 
 Vid fullt utbyggda digitalradiosändningar skulle SR:s distributions- kostnader för de analoga och digitala sändningarna totalt uppgå till  
 490–530 
  mnkr. inkl. mervärdesskatt. Detta innebär att SR:s totala sändningskostnader skulle mer än fördubblas jämfört med år 2002. 
 Det bör noteras att redovisade kostnadsuppskattningar förutsätter att andra aktörer kommer att utnyttja de återstående 70 procenten av utrymmet i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  SR:s kostnader 
 181 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 för de begränsade sändningar som gällt sedan år 2001, dvs. sänd- ningar i det nationella  
 DAB-nätet 
  med 35 procent befolknings- täckning mot tidigare 85 procent och inga sändningar i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet, 
  kan enligt uppgifter från Teracom för år 2002 uppskattas till cirka 10 mnkr inkl. mervärdesskatt. Detta belopp täcker inte Teracoms kostnader för de utbyggda sändarnäten. Om SR återigen skulle sända med en befolkningstäckning på 85 procent i det nationella  
 DAB-nätet 
  skulle den årliga kostnaden uppgå till cirka 63 mnkr inkl. mervärdesskatt. 
  
 4.1.4 
  
 Kostnaden per sändarnät 
  
 I det föregående avsnittet redovisades från delbetänkandet uppskatta- de totala kostnader för SR, dvs. för sändningar både i det nationella  
 DAB-nätet 
  (det nationella frekvensblocket) och i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  (de regionala frekvenserna). Om Teracoms uppgifter räknas om till ett rikstäckande  
 DAB-nät 
  utbyggt till en befolkningstäckning på 99,8 procent skulle den årliga sändnings- kostnaden uppgå till  
 192–233 
  mnkr inkl. mervärdesskatt (förutsatt att det finns full kostnadstäckning också i det andra  
 DAB-nätet). 
  SR har emellertid vid ett tidigare tillfälle redovisat att ett rikstäckande  
 DAB-nät 
  utbyggt till 99,8 procent skulle kosta cirka 240 mnkr. Teracom har pekat på att skillnaden mellan SR:s och Moore beräk- ningar sannolikt beror på de krav SR kommer att ställa vad gäller tillgänglighet, servicegrad, reservutrustning och annan beredskap. SR har utgått från att varje sändare skall vara dubblerad i beredskaps- syfte medan Teracom anfört att bolaget inte tagit med kostnader för reservsystem såsom dubbla sändare och dubbla multiplexutrust- ningar. Beräkningarna i det följande utgår därför från SR:s uppgifter. 
  
 Tabell 4.1.  
 Uppskattade årliga kostnader för ett nationellt  
 DAB-nät 
  (mnkr inkl. mervärdesskatt). 
  
 Befolkningstäckning 
  
 Hyra 
  
 Kanaler 
  
 Kostnad/kanal 
  
 85 % 
  
 63 
  
 6 
  
 10,5 
  
 90 % 
  
 112 
  
 6 
  
 18,7 
  
 99,5 % 
  
 182 
  
 6 
  
 30,3 
  
 99,8 % 
  
 242 
  
 6 
  
 40,3 
  
 Nära 100 % 
  
 280 
  
 6 
  
 46,7 
  
 Källa: SR och Teracom. 
 182 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Tabell 4.1 visar att kostnaderna ökar ju högre utbyggnadsgrad sändarnätet har. Särskilt kostnadskrävande är utbyggnaden från 85 procents hushållstäckning och uppåt. Enbart kostnaden för att öka täckningsgraden från 99,5 procents hushållstäckning till 99,8 pro- cent, dvs. 0,3 procent av hushållen i Sverige, uppgår till cirka 60 mnkr inkl. mervärdesskatt. Om Sverige har 4 miljoner hushåll är marginal- kostnaden för att nå ytterligare 12 000 hushåll därmed cirka 5 000 kr per hushåll. En fortsatt utbyggnad av sändarnätet till nära 100 pro- cents täckning, motsvarande cirka 8 000 hushåll, kostar ytterligare cirka 40 mnkr inkl. mervärdesskatt. 
 Om fler sändarnät byggs ut, t.ex. för kommersiell ljudradio, blir det fler sändarnät som kommer att dela på infrastrukturen (multiplex- utrustning, sändarstationer, master m.m.). Detta bör enligt Teracom kunna leda till att kostnaderna på sikt kan minska något. 
  
 4.1.5 
  
 Kostnader för privat radio om utrymme delas med SR 
  
 Om utrymmet i de regionala frekvensblocken delas mellan SR och privata programföretag, så som avsikten varit under försöksverk- samheten, och om kostnaderna för ett regionalt nedbrytbart DAB- nät är lika stora som kostnaden för ett nationellt  
 DAB-nät 
  skulle enligt uppgift i delbetänkandet den årliga kostnaden för ett regionalt nedbrytbart  
 DAB-nät 
  utbyggt till 99,8 procents hushållstäckning i de 19 områdena totalt uppgå till cirka 242 mnkr inkl. mervärdesskatt. Fördelat per region (242/19) skulle den genomsnittliga kostnaden bli cirka 12,7 mnkr inkl. mervärdesskatt. Om nätet rymmer sex kanaler i varje sändningsområde skulle kostnaden per kanal i varje område bli i genomsnitt cirka 2,1 mnkr per år. Vid en hushållstäckning på 85 pro- cent skulle den årliga kostnaden för nätet bli cirka 63 mnkr inkl. mervärdesskatt. Fördelat per område (63/19) skulle kostnaden vid denna hushållstäckning bli cirka 3,3 mnkr inkl. mervärdesskatt och genomsnittskostnaden per kanal cirka 550 000 kr inkl. mervärdes- skatt. 
 183 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Tabell 4.2.  
 Uppskattade kostnader för ett regionalt nedbrytbart  
 DAB-nät 
  totalt, per region och per kanal i varje region vid olika grader av hushållstäckning (mnkr inkl. mervärdesskatt). 
  
 Befolkningstäckning 
  
 85 % 
  
 99,5 % 
  
 99,8 % 
  
 Kostnad totalt 
  
 63 
  
 182 
  
 242 
  
 Kostnad per region 
  
 3,3 
  
 9,6 
  
 12,7 
  
 Kostnad per kanal 
  
 0,55 
  
 1,6 
  
 2,1 
  
 (sex stycken i varje region) 
  
 Källa: SR och Teracom samt egna beräkningar. 
 Det bör understrykas att kostnaderna kommer att variera kraftigt beroende på var i landet sändningar sker. Teracom redovisar t.ex. att åtta sändare i Stockholmsregionen når cirka 20 procent av landets befolkning. I de nordligaste delarna av landet skulle så många som trettio sändare krävas för att nå cirka 2,8 procent av landets befolk- ning. 
 Uppgifterna i tabell 4.2 utgår ifrån att det finns plats för sex radio- kanaler i varje regionalt område. Hur många kanaler som ryms i praktiken beror på vilken kvalitet respektive programkanal skall ha samt i vilken mån utrymme kommer att användas för andra tjänster. Som jämförelse kan noteras att kommersiella programföretag i Storbritannien i genomsnitt förfogar över  
 128–160 
  kbit/s per kanal vardera, vilket innebär att det får plats upp till nio radiokanaler i varje sändningsområde. 
  
 4.1.6 
  
 Jämförelse med kostnader för marksänd digital TV 
  
 Nuvarande sändarnät för digital TV har planerats för att möjliggöra mottagning av  
 TV-signalen 
  i hemmen via en takantenn eller i vissa fall en enklare inomhusantenn. Av delbetänkandet framgår att det enligt Teracom behövs 54 sändarstationer (Teracoms s.k. större stationer, som redan i dag används för analog TV) samt ett antal mindre sändare, s.k. slavsändare, för att nå 99,8 procent av befolk- ningen. 
 1  
 Sannolikt kommer färre sändare att behövas i det digitala  
 TV-nätet 
  än i det analoga  
 TV-nätet. 
  
 1  
 Teracom har till Digitalradiokommittén uppgett att det krävs  
 300-600 
  slavsändare för att täcka 99,8 procent av b efolkningen. 
 184 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Sändarnätet för distribution av DAB är i stället uppbyggt för att tillgodose behovet av mobil mottagning. För att nå en befolknings- täckning på 99,8 procent krävs det en infrastruktur på 250 sändare. I tabell 4.3 presenteras den årliga kostnaden för SVT:s distribution av analog och digital TV jämfört med SR:s distribution av FM och DAB vid olika grader av hushållstäckning. 
  
 Tabell 4.3.  
 Uppskattade årliga kostnader för SVT:s och SR:s ana- loga respektive digitala distribution (mnkr inkl. mervärdesskatt). 
  
 Distribution 
  
 Hushållstäckning 
  
 Kostnad 
  
 Analog TV (SVT) 
  
 99,8 
  
 450 
  
 Digital TV (SVT) 
  
 98,0 
  
 200 
  
 Digital TV (SVT) 
  
 99,8 
  
 225–250 
  
 FM (SR) 
  
 99,8 
  
 240 
  
 DAB (SR) 
  
 99,8 
  
 250–290 
  
 Källa: SR, Teracom och SOU 2001:90. 
 Av tabellen framgår det att kostnaden för SVT:s digitala sändningar (fyra kanaler) skulle bli ungefär hälften av kostnaderna för SVT:s analoga sändningar (två kanaler). För SR skulle de totala kostna- derna för att sända digitalt tvärtom bli högre än dagens analoga sändningar. SR får dock möjlighet att sända fler kanaler jämfört med de analoga sändningarna. 
 Fördelen för SR att sända digitalt är att företaget skulle kunna erbjuda ett bredare programutbud genom sändningar i fler kanaler, men då skulle det samtidigt tillkomma kostnader för att fylla det nya kanalutrymmet med program. För SVT:s del skulle en möjlighet kunna vara att använda de frigjorda resurserna vid en nedläggning av analog TV för satsningar på programutveckling. För SR skulle motsvarande ekonomiska resurser inte kunna frigöras. Det bör också tilläggas att perioden med parallellsändningar sannolikt kommer att kunna bli avsevärt kortare för televisionen än för radion. 
  
 4.1.7 
  
 Sändarnäten för radio och TV delar på kostnader 
  
 Sedan lång tid har sändarnäten för radio och TV till stora delar haft en gemensam infrastruktur. För de analoga  
 TV-sändningarna 
  med 99,8 procents hushållstäckning används 54 storsändare samt drygt 
 185 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 600 slavsändare. Flera av sändarmasterna används också för radio- sändningar. Om hushållstäckningen för digital TV begränsas till 95 procent skulle det sannolikt räcka med att sändarnätet består av 54 stormaster. Om sändarnätet i stället byggs ut till 98 procent hus- hållstäckning skulle det utöver de 54 stormasterna dessutom behövas ett antal slavsändare, dock inte lika många som i det analoga TV- nätet. Om hushållstäckningen för  
 digital-TV 
  begränsas innebär detta lägre kostnader för Walker jämfört med i dag, men samtidigt på- verkas kostnaderna för SR. De tidigare gemensamma kostnaderna för sändarmaster, energiförbrukning, reservdelar m.m. skulle i så fall i större utsträckning behöva betalas av SR. På motsvarande sätt skulle en ökad beläggning än beräknat medföra att kostnaderna för  
 DAB-sändningar 
  minskar. 
  
 4.1.8 
  
 Möjligheter att begränsa kostnaderna för parallellsändningar 
  
 Det enklaste sättet att hålla nere sändningskostnaderna under tiden för parallellsändningarna är enligt delbetänkandet att begränsa utbygg- naden av det digitala sändarnätet till vissa delar av landet. Vidare skulle SR kunna avvakta med sändningar i de regionala frekvens- blocken, åtminstone så länge inga andra aktörer också sänder i detta nät. Nämnda alternativ fungerar emellertid endast i ett inlednings- skede, innan fler programföretag sänder och efterfrågan bland publi- Ramirez ökar. 
 Ett annat sätt att hålla nere sändningskostnaderna i ett inlednings- skede är, vilket också SR påpekat, att ställa lägre krav på service- grad, reservutrustning m.m. för de digitala sändningarna än vad som i dag gäller för de analoga sändningarna. Nackdelen med lägre krav i nämnda avseenden är att sändningarnas tekniska kvalitet och bered- skapen för olika påfrestningar minskar, men kraven skulle kunna ökas i takt med att efterfrågan bland publiken ökar. 
 Ytterligare ett sätt att hålla kostnaderna nere vore att de digitala sändarnäten aldrig byggs ut till samma täckning som de analoga näten har, dvs. 99,8 procent. Möjligheten finns naturligtvis att hänvisa de sista procenten av landets hushåll till mottagning av digital radio via satellit. Teracom har redovisat att det ur ett rent distributionseko- nomiskt perspektiv kan vara fördelaktigt att använda satellit för att täcka delar av befolkningen. Om satellitsändningar ersatte marksänd- ningarna för de sista 0,3 procenten av befolkningen skulle SR:s 
 186 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 kostnader för ett rikstäckande nät enligt Teracom minska med i storleksordningen 50 mnkr per år inkl. mervärdesskatt. Att begränsa sändarnätets täckningsgrad skulle dock strida mot principen om att sändningarna skall vara tillgängliga i hela landet på lika villkor för hela befolkningen. Det skulle också leda till att mobil mottagning av radio inte skulle vara möjlig i vissa delar av landet. 
 I några länder det finns planer på att eventuellt begränsa utbygg- naden av de digitala marknäten till cirka 99 procent och att täcka kvarvarande delar av landet med radiosignalerna via satellit eller andra plattformar för digital radio. Nackdelen med de flesta satellit- sändningar är att de endast lämpar sig för fast mottagning i hemmet, men det kan i sammanhanget noteras att satellitsändningarna kan anpassas för mottagning med en vanlig  
 DAB-mottagare, 
  förutsatt att det finns tillgång till en parabolantenn. 
 Ytterligare ett sätt för SR att begränsa sina kostnader är att bolaget delar sändningsutrymme med andra aktörer, antingen enbart i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  eller både i det nationella och det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  På kort sikt kommer antag- ligen inte allt sändningsutrymme i näten att användas för radiosänd- ningar. Det kan därför finnas anledning att ge möjligheter för andra än radioföretag att utnyttja utrymme under en övergångsperiod. 
 Ett mer långtgående sätt att minska kostnaden för parallellsänd- ningar är att helt eller delvis stänga av  
 FM-näten. 
  Teracom har dock pekat på att en stängning av delar av  
 FM-näten 
  kommer att ha en begränsad effekt på kostnaderna, främst beroende på att kostnaden för den gemensamma infrastrukturen kvarstår. Kostnader för reserv- kraft, hus, master och antenner är exempel på sådant som enligt Teracom belastar  
 FM-sändningarna 
  till dess att den sista analoga sändaren kan stängas. Det stora problemet med att stänga  
 FM-sänd- 
  ningarna är också att sändningarna kommer att ha en stor publik under överskådlig tid. 
 Det finns alltså enligt delbetänkandet olika sätt att hålla kostna- derna för parallellsändningar på en begränsad nivå under ett inled- ningsskede och det kan enligt betänkandet finnas anledning att närmare pröva dessa möjligheter i det fortsatta utredningsarbetet. I betänkandet framhålls att det emellertid är viktigt att beakta behovet av att även med digitala sändningar kunna upprätthålla en hög bered- skap för radion under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred. 
 187 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 4.2 
  
 Remissyttranden 
  
 SR  
 har i sitt remissyttrande anfört att delbetänkandets redovisning av nätkostnaderna samt resonemangen kring dessa jämte vissa slut- satser är ofullständiga och ostyrkta. SR har framhållit att bolaget är skyldigt att anlita Teracom som leverantör av utsändningstjänster samt att SR:s insyn i Teracom begränsas till de uppgifter som Teracom väljer att lämna ut och som i övrigt offentliggörs t.ex. av Moore ägare. SR har också poängterat att det funnits små möjligheter för bolaget att göra inhemska jämförelser och analyser av kostnaderna eftersom det inte finns någon alternativ leverantör av rikstäckande utsändningstjänster för radio och TV. SR har vidare anfört att bola- get i en rad sammanhang påpekat att uppgifter relaterade till Moore prisstruktur och interna förhållanden enbart kan besvaras av Teracom eller dess ägare. Enligt SR har bolaget endast förmedlat de uppgifter som Teracom lämnat och till uppgifterna bifogat en matematisk upp- räkning utifrån Moore egna uppgifter om digital distribution. SR anser därför att det blir märkligt när det både i delbetänkandet och av Teracom åberopas prisuppgifter från SR som grund att utföra simuleringar över kostnader för utbyggnad och drift av ett digitalt marknät. SR anser vidare att kostnaderna kan fastläggas först när alla parametrar för specifikation av sändarnäten, kapacitetsutnyttjande, utbyggnadstakt, avskrivningstid, andra intressenter, etc. är klarlagda. 
 SR har anfört att bolaget låtit ett fristående konsultföretag för SR:s räkning göra en studie över nätuppbyggnad och kostnader i fyra länder: Sverige, Storbritannien, Tyskland (delstaten Bayern) och Norge. Syftet med studien har varit att identifiera skillnader i uppbyggnad, kostnadsdrivande faktorer samt prisstruktur. Studien visar enligt SR att yttäckning, tillgänglighetskrav och driftskostna- der är de tyngsta faktorerna, följda av kapitalkostnader, kostnader för infrastruktur, nätplanering samt forskning och utveckling. En annan faktor som enligt SR ger stort utslag är utnyttjad kapacitet per tjänst. SR har anfört att jämförelsen mellan länderna visar att näten har olika uppbyggnad, sändareffekter, redundans och avbrotts- fri kraft samt att skillnaderna återverkar på kostnadsbilden. Enligt SR kan studien sammanfattningsvis sägas visa att SR:s kostnader på ett relevant sätt återspeglat den ambitionsnivå som hittills präglat utbyggnaden av DAB i Sverige. SR har vidare konstaterat att studien tillsammans med SR:s egna vunna erfarenheter ger en god grund för en alternativ planering och uppbyggnad av digitalnäten i Sverige 
 188 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 på kort och lång sikt i det fall omprioritering av styrande faktorer aktualiseras. 
 SR har framhållit att bolaget ser möjligheter att hålla nere kostna- derna för tillgänglighet och täckning, i perspektivet att skapa ekono- misk uthållighet under en längre övergångsperiod. SR har anfört att bolagets hittillsvarande strategi för DAB relaterats till av myndig- heterna beslutade kriterier för  
 FM-nätens 
  etablering, som byggdes ut under en sexårsperiod, samt att SR:s linje har relaterats till kraven på  
 FM-nätens 
  täckning, tillgänglighet, beredskap och uthållighet. SR har uppgett att hänsyn även tagits till faktorer som att närmare 80 procent av befolkningen lyssnar på radio en genomsnittlig dag, att 25 procent av befolkningen fortfarande enbart har möjlighet att höra  
 SR-sändningar, 
  att SR:s krav på mångfald inte har sin motsvarig- het i någon annan radiokanal samt att SR strävar efter att behålla publiken och vinna nya grupper. 
 SR har uttalat att frågan om kostnaderna för digitala radionät måste ses i ett vidare sammanhang. Bolaget har i detta sammanhang anfört att den digitala överföringstekniken erbjuder en relativt stor datakapacitet och de digitala radionäten till viss del kan användas för överföring av samhällsviktig information till mycket konkurrens- kraftiga kostnader. SR bedömer att dessa intäkter i sin tur kan bidra till att finansiera sändarnäten under en övergångstid. 
 När det gäller jämförelsen av kostnaderna för digitaliseringen av radio och TV har SR uttalat att jämförelsen har förenklats i del- betänkandet. SR har pekat på att kalkylen för hemtagning av mer- kostnader för digitalisering av SVT:s distribution har ifrågasatts av flera bedömare. SR har vidare anfört att osäkerheten i  
 TV-kalkylen 
  gör att påståendet att digitaliseringen av radion till skillnad från TV skulle innebära en fördyring därmed inte framstår som självklart och att kostnaderna är beroende av villkoren för näten, övergångsperio- dens längd, möjligheten till alternativ finansiering, etc. Ytterligare en faktor som bidrar till att kostnaderna för digital TV och radio skiljer sig åt är enligt SR att radiobranschen i Europa har ställt sig bakom en enda distributionsplattform, DAB, medan det för TV, Sverige inräknat, finns flera olika distributionsplattformar. För konsumenternas del bedömer SR att radion med en för Europa gemensam och öppen standard erbjuder en digital övergång som har väl så goda förutsättningar att bli ekonomiskt attraktiv för konsumenterna. 
 Till sitt remissyttrande över delbetänkandet har SR bilagt en pro- memoria från SR:s utvecklingsenhet. I promemorian sägs att över- 
 189 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 gången till digitala ljudradiosändningar oundvikligen skulle medföra ökade distributionskostnader under den tid då programmen parallell- sänds både analogt och digitalt, men också att resonemangen och slutsatserna i delbetänkandet om att SR:s sändningskostnader för DAB skulle bli något högre än dagens kostnader för de fyra FM- näten kan ifrågasättas, även om de i delbetänkandet redovisade be- loppen är korrekta. I promemorian anförs i denna del följande.  
 DAB-näten 
  rymmer enligt gjorda antaganden ungefär dubbelt så många programkanaler som FM, även med relativt hög datakapa- citet avsatt för varje kanal. Räknat per kanal blir därför kostnaden avsevärt lägre än i FM. Det kan vidare diskuteras om  
 DAB-näten 
  skall byggas med samma krav på täckning som FM. Analoga och digitala radionät har olika egenskaper vad gäller yttäckning och täckning sett över tid. Enkla jämförelsetal som 99,8 procent täckning kan inte användas för definitiva utsagor om tillgängligheten på varje enskild plats vid olika tidpunkter. Beroende på täckningsgrad och andra förutsättningar kan ett utbyggt  
 DAB-nät 
  för ljudradio ge både högre eller lägre distributionskostnader än dagens analoga  
 FM-nät. 
  Slutligen kan påståendet att bytet till digital sändningsteknik inte nämnvärt påverkar radion som medieplattform annat än att utrymme skapas för fler program diskuteras, eftersom DAB, som förvisso är speciellt utvecklat för att tillgodose ljudradions olika behov, kan betraktas som en generell bärare av digitaliserad information av alle- handa slag som vänder sig till flera samtidiga användare. Ljudradio- nät är utomordentligt kostnadseffektiva jämfört med andra nät, inte bara för utsändning av ren ljudradio och andra tjänster som normalt förknippas med ljudradio, utan också för andra typer av tjänster som t.ex. kan distribueras via mobiltelefoninäten. Det kan gälla olika former av samhällsnyttig information såsom dataöverföring till fordon för trafikstyrning, men också information som skapar nya affärsmöjligheter för kommersiell radio. Enligt vad utvecklingsavdel- ningen då hävdat, visar gjorda kostnadskalkyler att ett  
 DAB-nät 
  är kostnadseffektivt även med mycket små användargrupper och att värdet av att kunna utnyttja en liten del av kapaciteten i ett DAB- nät för annat än ljudradio kanske kan vara så stort att hela nät- kostnaden täcks. 
  
 Teracom  
 har i sitt remissyttrande anfört att DAB är ett mycket kostnadseffektivt sätt att distribuera radiosändningar till många an- vändare samtidigt och att distributionskostnaderna för ett utbud motsvarande dagens  
 FM-sändningar 
  skulle kunna mer än halveras. Enligt Teracom har allt för stor del av rapporten fokuserats på 
 190 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 kostnader jämfört med möjligheterna med DAB. Teracom har anfört att det kostnadsresonemang som förs fram i delbetänkandet baseras på storskalig drift av två stycken rikstäckande  
 DAB-nät 
  och att de nätkostnader som har redovisats baseras på ett radionät med mycket hög tillgänglighet som upprätthålls genom bruk av t.ex. dubbla sändare, dubbla multiplexer och dubblerad programmatning till hela Sverige, dvs. till 99,8 procent av befolkningen. Teracom menar att kostnaderna kan reduceras om man drar ner på vissa av kriterierna samt anser, efter att ha diskuterat uppgifterna i delbetänkandet med kunder och oberoende konsulter, att befintlig nät- och multiplex- planering kan ses över utifrån de krav som programbolagen numera ställer. Enligt Teracom kan resultatet av en sådan nät- och multiplex- planering kunna bli minskade kostnader för den fortsatta digital- radiosatsningen jämfört med vad som redovisats utifrån tidigare krav. 
 När det gäller uppgifterna i delbetänkandet om att kostnaderna för de digitala sändningarna kommer att överstiga kostnaderna för dagens analoga sändningar har Teracom uppgett att uppgifterna bygger på en jämförelse mellan kostnaderna för att sända dagens fyra analoga  
 FM-kanaler 
  till 99,8 procent av befolkningen (cirka 240 mnkr) och kostnaderna för att sända motsvarande 8 radiokanaler via DAB (den totala kapaciteten i ett nationellt  
 DAB-nät 
  och 33 procent i ett regionalt  
 DAB-nät) 
  till 99,8 procent av befolkningen (cirka 250– 290 mnkr). Om man enligt Teracom istället gör jämförelsen utifrån att samma antal kanaler som i dag sänds analogt också skall sändas digitalt uppger Teracom att distributionskostnaderna för DAB vid 99,8 procent befolkningstäckning blir hälften av kostnaderna för de analoga sändningarna. 
  
 Statskontoret  
 har kommenterat delbetänkandets uppgifter om att merkostnaderna för digital distribution kan uppskattas till  
 10–50 
  mnkr och till  
 250–290 
  mnkr för parallella sändningar. Statskontoret menar att det inte påvisats att de digitala sändningarna har ett sådant mer- värde för samhället som motiverar dessa merkostnader. 
  
 Radio- och  
  
 TV-verket 
  
  (RTVV)  
 har i sitt remissyttrande ansett att slutsatsen i delbetänkandet att SR:s kostnader för  
 DAB-sändningar 
  kommer att överstiga kostnaderna för dagens analoga sändningar behöver analyseras närmare och pekar på förhållandet att digital distri- bution normalt sett är mer kostnadseffektiv än analog. Verket har anfört att  
 fem–sex 
  digitala programtjänster kan distribueras på samma frekvensutrymme som en analog programtjänst, vilket leder till att fler kanaler också kan dela på distributionskostnaden. 
 191 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Enligt RTVV bör frågan om kostnaderna för övergång till digitala radiosändningar i ett längre perspektiv närmare analyseras i det fortsatta arbetet inom Digitalradiokommittén. RTVV har anfört att hänsyn härvid bör tas till att en större konkurrens i framtiden kan komma att råda mellan operatörer – och mellan olika distributions- plattformar – som kan tillhandahålla sändarkapacitet, vilket kan påverka prisbilden för sådana tjänster. RTVV har vidare framhållit att frågan om tiden för parallellsändning är synnerligen väsentlig i detta sammanhang, liksom frågan om graden av utbyggnaden av marknäten. 
  
 4.3 
  
 Kompletterade uppgifter 
  
 Avsnittet innehåller kompletterande uppgifter om de kostnader som är förenade med digitala radiosändningar via  
 DAB-nät 
  för SR och den privata radiobranschen. Avsnittet innehåller även uppgifter om kostnader för utsändningar av radiosignaler via satellit, då denna distri- butionsform kan användas som ett komplement för att öka mottag- ningsområdet om  
 DAB-näten 
  inte byggs ut till full befolkningstäck- ning. 
  
 4.3.1 
  
 Allmänt om  
  
 DAB-näten 
  i Sverige 
 Teracoms kostnadsberäkningar utgår ifrån att de två befintligt ko- ordinerade och delvis utbyggda  
 DAB-näten 
  i Sverige inledningsvis skall användas av både SR och privata aktörer. Som nämnts i avsnitt 1.6.1 fanns det i Sverige år 2003 ett nationellt  
 DAB-nät 
  utbyggt till en befolkningstäckning på cirka 85 procent (87 procent) och ett regionalt nedbrytbart  
 DAB-nät 
  utbyggt till en befolkningstäckning på cirka 35 procent (37 procent). Det förra nätet är ett s.k. singel- frekvensnät, som möjliggör nationella sändningar på samma frekvens i hela landet. Det senare nätet är ett s.k. flerfrekvensnät, som utöver nationella sändningar också kan användas för regionala sändningar. 
 Vid planeringen av det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  var mål- sättningen att de regionala sändningsområdena geografiskt sett skulle överensstämma med de regionala sändningsområdena i det analoga  
 FM4-nätet 
 (P4-nätet), 
  dvs. att det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  skulle kunna användas för regionala sändningar i de 25 olika P4- områdena i Sverige. Denna målsättning gick inte helt att genom- 
 192 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 föra, utan  
 DAB-nätet 
  koordinerades för 19 olika sändningsområden, där vissa  
 DAB-regioner 
  grovt sett omfattar två  
 P4-områden 
  (se av- snitt 3.4, fig. 3.1 ang. de olika sändningsområdena i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet). 
  
 Eftersom SR har för avsikt att fortsätta producera och sända re- gionala program till samma geografiska regioner som för den analoga radion, dvs. till 25 olika sändningsområden, måste SR ha tillgång till två kanalplatser i de  
 DAB-regioner 
  som grovt sett täcker två analoga regionala områden. Tanken är att SR skall sända två olika regionala program inom samma  
 DAB-region. 
  Lyssnarna inom  
 DAB-regionen 
  kan sedan välja något av de två regionala programmen. 
 En förutsättning för att kunna bedriva separata sändningar till olika regioner i ett  
 DAB-nät 
  är att varje region har en egen multi- plexstation. Eftersom det nationella  
 DAB-nätet 
  bara skall användas för nationella sändningar räcker det därför med en multiplexstation i detta nät, även när nätet är fullt utbyggt. Det regionala  
 DAB-nätet, 
  som är koordinerat för sändningar i 19 olika regioner, kommer där- emot att fullt utbyggt behöva 19 olika multiplexstationer, en för varje  
 DAB-region. 
  
 Utsändningskapaciteten i varje multiplexstation uppgår till cirka 1,2 Mbit/s (1152 kbit/s). Det nationella  
 DAB-nätet 
  som är utrustat med en multiplex har alltså en total utsändningskapacitet på cirka 1,2 Mbit/s. Fullt utbyggt kommer det regionalt nedbrytbara DAB- nätet att ha en utsändningskapacitet på totalt cirka 23 Mbit/s (cirka 1,2 Mbit/s per region X 19 regioner). Om det regionala  
 DAB-nätet 
  används för nationella sändningar, dvs. samma innehåll sänds ut över samtliga regionala multiplexer, uppgår kapaciteten även i detta nät till cirka 1,2 Mbit/s. 
 Den tillgängliga kapaciteten i en multiplex kan delas upp med beaktande av hur utrymmeskrävande de aktuella utsändningarna är. SR har t.ex. framställt behov om att kunna förfoga över 224 kbit/s per programplats, medan Radioutgivareföreningen (RU) har angett att privata programföretag har ett behov av minst 128 kbit/s per programplats. Med utgångspunkt från dessa uppgifter ryms det cirka  
 fem–nio 
  kanaler i varje multiplex. 
 För att få bedriva privata radiosändningar krävs tillstånd, konces- sion, till radiosändningarna. År 2003 fanns det 42 olika koncessions- områden (44 sändningsområden) för den analoga kommersiella lokalradion i Sverige, se figur 4.1. 
 Något  
 DAB-nät 
  som är lokalt nedbrytbart på så sätt att varje  
 DAB-område 
  geografiskt sett överensstämmer med de olika kon- 
 193 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 cessionsområdena för den privata lokalradion har ännu inte frekvens- koordinerats. Enligt bedömare på PTS och Teracom skulle detta i och för sig vara möjligt. 
  
 Figur 4.1.  
 Av kartan framgår sändningsområdena för privata lokal- radiosändningar. 
 Källa: PTS. 
 Var och en av de 19  
 DAB-regionerna 
  i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  omfattar ett större geografiskt område än ett koncessions- område för den analoga lokalradion, jfr avsnitt 3.4, figur 3.1. Trots detta förhållande är det möjligt att i viss mån anpassa  
 DAB-nätet 
  efter koncessionsområdena för den analoga lokalradion, eftersom sändarna i en  
 DAB-region 
  kan planeras på ett sådant sätt att de täcker endast samma geografiska område/n som motsvarar ett koncessions- område. Det befintliga regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  kan dock inte helt anpassas efter de analoga koncessionsområdena i de fall det ryms flera analoga koncessionsområden inom en  
 DAB-region. 
  Detta beror på att  
 DAB-sändningarna 
  inom en  
 DAB-region 
  inte kan delas upp ytterligare inom själva  
 DAB-regionen. 
  Under förut- 
 194 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 sättning av att kommersiella radioföretag endast skulle få bedriva  
 DAB-sändningar 
  i ett koncessionsområde som geografiskt sett mot- svarar ett analogt koncessionsområde för lokalradion, kan det befint- liga regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  därför maximalt anpassas för sändningar till motsvarande 19 analoga koncessionsområden (ett analogt koncessionsområde i var och en av de 19  
 DAB-regionerna). 
  
 4.3.2 
  
 Allmänt om kostnader för digitala marknät 
  
 Vid en diskussion om  
 DAB-nätens 
  utformning är övergångstiden för ett teknikskifte från analog till digital sändningsteknik av central betydelse, eftersom programföretagens driftkostnader jämte investe- rings- och återanskaffningskostnader för sändningsnäten ökar om företagen bedriver sändningar parallellt i både FM- och  
 DAB-nät. 
  Ju längre övergångstiden är och ju högre krav som ställs på sändar- näten, t.ex. vad gäller täckning och tillgänglighet (driftsäkerhet), desto högre blir kostnaderna. 
 De faktorer som främst påverkar distributionskostnaden i ett  
 DAB-nät 
  utgörs enligt Teracom av kravet på yttäckning (regional nedbrytning), krav på täckning i svåra miljöer, krav på tillgänglighet (krav på att minimera avbrott och störningar), samt övriga påslag (t.ex. utvecklingskostnader och marknadsföring). Enligt Teracom är det huvudsakligen kraven på yttäckning och täckning i svåra miljöer som har störst påverkan på investeringskostnaden (den årliga av- skrivnings- och räntekostnaden). Även möjligheten att dela på kost- naderna för infrastrukturen med andra tjänster har stor påverkan på kostnadsbilden. Kravet på tillgänglighet har enligt Teracom en mera marginell påverkan på distributionskostnaderna totalt sett. 
 Teracom har anfört att bolaget har en god uppfattning om kost- naderna för  
 DAB-nät 
  med en befolkningstäckning upp till 85 pro- cent, eftersom ett sådant nät redan byggts. Kostnadsberäkningarna för  
 DAB-nät 
  med en befolkningstäckning som överstiger 85 procent bygger enligt Teracom på simulerade täckningsberäkningar och en grov kostnadsuppskattning. 
  
 4.3.3 
  
 Kostnader för  
  
 DAB-nät 
  m.m. med avseende på SR 
 Teracom och SR har till Digitalradiokommittén gemensamt ingett utredningar avseende kostnadsbilden vid tre olika huvudscenarier för utbyggnad av de två befintliga  
 DAB-näten 
  samt avveckling av de fyra 
 195 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 FM-nät 
  som SR hyr av Teracom för sina analoga sändningar (FM1– FM4;  
 P1-P4). 
  I den följande framställningen benämns dessa alter- nativ för SR:s alternativ 1, 2 respektive 3. 
 Generella antaganden och förutsättningar för kostnadsberäkningarna 
 Teracom har angett att följande generella antaganden och förutsätt- ningar tillämpats vid kostnadsberäkningarna: 
  
 Kostnaderna är, om inte särskilt anges, angivna exklusive moms i 2003 års penningvärde. 
  
 Kostnader för av Post  Telestyrelsen uttagna frekvensavgifter är inte medräknade. 
  
 Kostnaderna baseras på att Teracom har kostnadstäckning i DAB- näten enligt principen att tillgängligt utrymme disponeras av SR, privata lokalradioföretag eller motsvarande aktörer. 
  
 Redovisningen av uppskattade årskostnader har skett för SR:s nyttjande av kapacitet. Antagandet baseras på att SR disponerar hela kapaciteten i det nationella  
  
 DAB-nätet 
  samt cirka en tredje- del av kapaciteten i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  
 Årskostnaderna är baserade på principen om att efterföljande avtalslängd motsvaras av föreslagna utbyggnadsplaner samt att det i avtalet införs en fast uppräkning av kostnaderna motsva- rande dagens s.k. SR index. 
  
 Vid beräkningarna har en självkostnadskalkyl tillämpats i enlig- het med ägardirektiv enligt regeringens proposition 1991/92:140. 
  
 Självkostnadskalkylen är uppdelad i två huvudgrupper, dels sär- kostnader (för tjänsten specifika kostnader, drift och kapital- kostnader), dels samkostnader (bl.a. gemensam infrastruktur såsom hus, fastigheter, kraft och digital radiolänk, drift och kapitalkostnader samt administrativa kostnader såsom staber, affärsenheter, lokaler samt teknisk utveckling). 
  
 Kapitalkostnaderna har beräknats på ett för  
  
 DAB-näten 
  anpassat återanskaffningsvärde. Vid beräkning av avskrivningskostnader har Teracom använt följande avskrivningstider: antennanlägg- ning – FM 15 år, DAB 10 år; radioutrustning – FM 15 år, DAB 10 år; radiolänk – 15 år; Övervakningssystem – 10 år. 
 196 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Utbyggnadsplanen för de två  
  
 DAB-näten 
  innefattar redundans motsvarande dagens existerande nätlösning. Otillgänglighetstal motsvarande värden gällande för dagens  
 FM1–4 
  beräknas gälla för s.k. huvudsändare fr.o.m. januari 2015 och för samtliga sändare fr.o.m. januari 2018. 
  
 De fullt utbyggda  
  
 DAB-näten 
  kommer att vara inplacerade på cirka 218 stycken sändarstationer, varav Teracom äger cirka 185 stycken. 
  
 Kostnaden för gemensam infrastruktur (mast, kraft och bygg- nad) delas utifrån antaganden om att den beläggs med rund- radioliknande tjänster, t.ex. Fernandez TV, privatradio och underbärvågstjänster fram till släckning. 
  
 Det beredskapsavtal som finns idag mellan Teracom och staten har antagits gälla även fortsättningsvis i syfte att planlägga för genomförande av ljudradioverksamhet under höjd beredskap och svåra påfrestningar på samhället i fred. 
  
 Kostnaderna inkluderar regionala  
  
 DAB-accesser 
  för SR. 
  
 Reinvesteringsnivån i  
  
 FM-näten 
  minimeras under åren 2007– 2020. 
  
 Vid det datum då sändningarna i ett  
  
 FM-nät 
  upphör skall det bokförda värdet av  
 FM-nätet 
  i fråga vara noll. 
 Påverkande faktorer på kostnadskalkylerna 
 Teracom har angett att främst följande faktorer har kostnadspåver- kande effekt på redovisade kalkyler: 
  
 Omfördelning av samkostnader, vilket påverkar kostnaden för utsändning av analog radio för perioden  
  
 2005–2012, 
  kan ändras beroende på vid vilken tidpunkt de analoga  
 TV-sändningarna 
  skall upphöra samt i vilken takt och till vilken grad de digitala  
 TV-näten 
  skall byggas ut. 
  
 Täckningskartornas konfidensintervall (Teracoms täckningskartor är beräknade med 95 procents konfidensintervall). 
  
 Reinvesteringsnivån i  
  
 FM-näten 
  under åren  
 2007–2020, 
  tidpunk- ten då  
 FM-sändningarna 
  helt skall upphöra samt det bokförda värdet på  
 FM-näten 
  när de avvecklas (Teracoms beräkningar utgår 
 197 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 ifrån att reinvesteringsnivån i  
 FM-näten 
  minimeras under åren  
 2007–2020, 
  att  
 FM-sändningarna 
  upphör helt år 2020 samt att det bokförda värdet på  
 FM-näten 
  är noll när de avvecklas). 
  
 Utvecklingen av kompletterande verksamheter inom Teracom (t.ex. Telekom). 
  
 Den enskilda faktorn som har störst kostnadspåverkande effekt är enligt Teracom omfördelning av samkostnader för analog TV, ana- log radio, digital TV och digital radio. Beroende på hur det går med dessa fyra näts utbyggnad respektive avveckling får det stort genom- slag på kostnaderna för digitalradion för en viss tidsperiod. 
 Ytterligare faktorer som kan ha en kostnadspåverkande effekt är den grad av inomhustäckning och sammanhållande täckning som  
 DAB-näten 
  skall ha i framtiden. De befintliga  
 DAB-näten 
  har pla- nerats utifrån de kriterier som anges i Wiesbadenplanen och de kost- nadskalkyler som Teracom redovisat till kommittén utgår ifrån Cruz planeringsförutsättningar. Som framgår av av- snitt 3.4 förutsätts det emellertid i Wiesbadenplanen att  
 DAB-sänd- 
  ningarna primärt skall ha mobil täckning, inte inomhustäckning. Även om en planering av  
 DAB-näten 
  efter Wiesbadenplanen ger en viss inomhustäckning, kan det alltså i framtiden komma att ställas högre krav på inomhustäckning än vad som följer av den nuvarande nät- planeringen. Till exempel har European Broadcasting Union (EBU) rekommenderat att  
 DAB-näten 
  inom täckningsområdena bör ha en medianfältstyrka på 61,9 dBuV/m mot dagens 58 dBuV/m. En höj- ning av medianfältstyrkan kan innebära att sändarnäten behöver förtätas med fler sändare, med ökade kostnader som följd. 
 Teracom har uppgett att kostnaderna för att åstadkomma en bättre inomhustäckning måste relateras till kostnaderna för att erhålla en sammanhållande täckning i  
 DAB-näten. 
  Teracom har vidare uppgett att en höjning av fältstyrkan till den nivå som EBU rekommenderat skulle innebära en relativt marginell kostnadsökning, cirka tiotalet mnkr, sett utifrån den nuvarande planeringen av de befintliga DAB- näten. Teracom har därvid utgått ifrån att det främst är i storstäder- na och inte ute på landsbygden som det finns behov av en höjning av fältstyrkorna. Enligt Teracom uppnås redan enligt den befintliga nätplaneringen s.k. inomhustäckning enligt EBU:s kriterier för cirka 77 procent av befolkningen. 
 Angående frågan om utbyggnaden av de digitala  
 TV-näten 
  har riksdagen, i anslutning till behandlingen av regeringens proposition 
 198 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 2002/03:72 Digitala  
 TV-sändningar, 
  beslutat att de analoga  
 TV-sänd- 
  ningarna skall släckas ned helt senast den 1 februari 2008. Samtidigt har Riksdagen beslutat att avslå regeringens förslag om att de digitala  
 TV-näten 
  skall byggas ut till en befolkningstäckning på mellan 98 och 99 procents befolkningstäckning. De skäl som anfördes till stöd för avslagsbeslutet var att vissa frågor borde utredas ytterligare, bl.a. kostnaderna för olika utbyggnadsalternativ av de digitala  
 TV-näten. 
  Riksdagens beslut innebär att regeringen senare skall återkomma till riksdagen med ett nytt förslag om utbyggnadsgraden av de digitala  
 TV-näten. 
  I sin redovisning av kostnader för  
 DAB-sändningar, 
  har Teracom utgått ifrån de förutsättningar som följer av regeringens förslag. 
 SR:s skatteplikt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) 
 Kostnaderna för  
 DAB-näten 
  är angivna exkl. mervärdesskatt i nedan- stående tabeller. År 2003 var SR inte skattepliktigt enligt mer- värdesskattelagen (1994:200) för sin  
 icke-kommersiella 
  verksamhet, däribland sin utsändningsverksamhet. Till redovisade kostnadskalkyler tillkommer alltså för SR:s del alltså även kostnader för mer- värdesskatt. I detta sammanhang skall det nämnas att regeringen i oktober 2003 gett en särskild utredare i uppdrag att ta fram ett underlag beträffande vissa frågor om finansieringen av verksam- heten inom radio och TV i allmänhetens tjänst (dir. 2003:120). I utredningsuppdraget ingår bl.a. frågan om SR skall bli skattepliktigt för sin  
 icke-kommersiella 
  verksamhet. 
 SR:s kostnader för näthyra m.m. år 2002 
 Under år 2002 hyrde SR utsändningskapacitet av Teracom i fyra FM- nät  
 (FM1–FM4; 
 P1–P4) 
  och i ett  
 DAB-nät. 
  Kostnaderna som SR betalade till Teracom för denna utsändningskapacitet jämte SR:s interna kostnader för programproduktion framgår av tabell 4.4. 
 199 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Tabell 4.4.  
 SR:s kostnadsstruktur för år 2002 i mnkr inkl. mervärdes- skatt. 
  
 SR:s kostnadsstruktur för år 2002 
  
 mnkr 
  
 Programproduktionskostnader FM (särkostnad) 
  
 1845 
  
 Programproduktionskostnader DAB (särkostnad) 
  
 12 
  
 Summa programproduktionskostnader 
  
 1857 
  
 Sändningskostnader FM (särkostnad) 
  
 279 
  
 - Därav Teracom 
  
 279 
  
 Sändningskostnader DAB (särkostnad) 
  
 11 
  
 - Därav Teracom 
  
 11 
  
 Summa sändningskostnader 
  
 290 
  
 Summa rörelsens kostnader år 2002 
  
 2147 
  
 Källa: SR. 
 Teracoms kostnader för de år 2003 befintliga  
 DAB-näten 
  
 Av tabellerna 4.5 och 4.6 framgår Moore sär- och samkostnader för de år 2003 befintligt utbyggda  
 DAB-näten 
  (det nationella DAB- nätet och det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet) 
  samt  
 FM-näten 
 (FM1–FM4). 
  Teracom har uppgett att samkostnaden för  
 FM-näten 
  blir lägre från och med år 2008 som en konsekvens av utbyggnaden av de digitala  
 TV-näten. 
  
 Tabell 4.5.  
 Teracoms årliga särkostnader för befintligt utbyggda två  
 DAB-nät 
  och fyra  
 FM-nät 
 ( 
 FM1–FM4; 
  
 P1-P4 
 ) 
  fram till och med år 2010. Kostnaderna är redovisade exkl. mervärdesskatt. 
  
 Nät 
  
 2002 
  
 2005 
  
 2010 
  
 Särkostnader för  
 DAB-nät, 
  mnkr per år 
  
 32 
  
 32 
  
 32 
  
 Särkostnader för  
 FM-Nät, 
  mnkr per år 
  
 65 
  
 65 
  
 65 
  
 Källa: Teracom. 
 200 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Tabell 4.6.  
 Teracoms årliga samkostnader för befintligt utbyggda två  
 DAB-nät 
  och fyra  
 FM-nät 
 ( 
 FM1–FM4;P1–P4 
 ) 
  fram till och med år 2010. Kostnaderna är redovisade exkl. mervärdesskatt. 
  
 Nät 
  
 2002 
  
 2005 
  
 2010 
  
 Samkostnader för  
 DAB-nät, 
  mnkr per år 
  
 47 
  
 47 
  
 47 
  
 Samkostnader för  
 FM-nät, 
  mnkr per år 
  
 147 
  
 147 
  
 139 
  
 Samkostnader för FM- och  
 DAB-nät, 
  
 194 
  
 194 
  
 186 
  
 mnkr per år 
  
 Källa: Teracom. 
 Jämförelsevis kan det, som framgår av tabell 4.4, nämnas att SR under åren  
 2001–2003 
  betalat cirka 11 mnkr per år inkl. mervärdes- skatt till Teracom för hyra av det nationella  
 DAB-nätet. 
  För dessa utsändningar har samtliga befintliga sändarstationer i  
 DAB-nätet 
  inte använts, utan täckningsgraden har uppgått till cirka 35 procents befolkningstäckning mot i och för sig möjliga cirka 85 procents befolkningstäckning. 
 Allmänna utgångspunkter och tidsplan för ett teknikskifte från FM till DAB 
 SR har anfört att det förefaller rimligt att anta att teknikskifte från FM till DAB kan genomföras inom en tidsperiod på ytterligare 10– 15 år. När det gäller SR:s syn på utbyggnaden och avvecklingen av DAB- resp.  
 FM-näten 
  under teknikskiftet, har SR påpekat att digital- radions framgång är beroende av konsumenternas upplevda nytta av den nya distributionsformen. SR har uttalat att ett framgångsrikt tek- nikskifte förutsätter att konsumenternas betalningsvilja för de extra kostnader  
 DAB-sändningarna 
  för med sig under övergångstiden ökar i takt med att  
 DAB-nätens 
  täckningsgrad och tillgänglighet ökar. 
 SR:s olika utbyggnadsalternativ för  
 DAB-näten 
  utgår ifrån att  
 DAB-näten 
  skall byggas ut successivt både vad gäller täckning och tillgänglighet. Vidare förutsätter SR:s planer för teknikskiftet att  
 FM-näten 
  skall avvecklas successivt fram till dess  
 DAB-näten 
  är fullt utbyggda. Enligt SR leder de föreslagna begränsningarna av  
 DAB-nätens 
  täckning och tillgänglighet under tiden då teknikskiftet pågår till en stor reducering av parallellsändningskostnaderna. Be- gränsningarna motiveras enligt SR av att en stor del av utbudet i 
 201 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 DAB-sändningarna 
  parallellt kommer att finnas tillgängligt i FM- sändningarna, inklusive det viktiga beredskapsnätet FM4. Ytterligare ett argument som SR fört fram till stöd för föreslagna begränsningar är att antalet konsumenter som har tillgång till  
 DAB-mottagare 
  under inledningsskedet av teknikskiftet kan förutsättas vara relativt få. 
 SR har framhållit att en successiv avveckling av  
 FM-näten 
  skulle innebära besparingar samt att parallellsändningskostnaderna skulle kunna minskas om nyinvesteringar i  
 FM-näten 
  kan undvikas. Enligt SR skulle en plan för avveckling nät för nät t.ex. kunna innebära att FM2 avvecklas först, följt av FM3, FM1 och sist FM4. Att FM4 bör avvecklas sist har motiverats utifrån att detta nät har den mest selektiva täckningen, dvs. att nätet är geografiskt nedbrytbart, samt att nätet används för beredskapsändamål. 
 I anslutning till SR:s och Moore tidsplaner för ett teknikskifte har SR förtydligat att olika aspekter nämnda i delbetänkandet (SOU 2002:38) bör klarläggas och ligga som grund för bedömningen när de analoga  
 FM-sändningarna 
  kan avslutas. I delbetänkandet (s. 174 f.) nämns som exempel på sådana aspekter bl.a. den geografiska täck- ningen av marksänd  
 DAB-radio, 
  antal sålda mottagare, lyssnande på  
 DAB-radio, 
  parallellsändningskostnader för FM och DAB samt den besparing som en avstängning av  
 FM-näten 
  skulle medföra. 
 Allmänt om SR:s resursbehov för  
 DAB-sändningar 
  
 Enligt SR uppgår bolagets interna kostnader (kostnader exkl. kost- nader för hyra av distributionsnät) för dess programuppdrag inom ramen för digitalradiosändningarna till 12 mnkr per år, se tabell 4.4. Beloppet utgör en del av de 23 mnkr per år som SR under inneva- rande tillståndsperiod använt för digitalradiosändningar. Resterande del av nämnda summa har SR använt för hyra av kapacitet i det nationella  
 DAB-nätet. 
  SR har uppgett till kommittén att SR förut- satt att bolagets interna kostnader kommer att behandlas inom ramen för de parlamentariska beredningar som sker inför varje till- ståndsperiod. SR har därför inte angett vilka resurser bolaget har behov av vid ett realiserande av något av de tre utbyggnads- och avvecklingssalternativen. 
 SR har bedömt att det inte är möjligt att finansiera bolagets kostnader för hyra av kapacitet i  
 DAB-näten 
  genom produktivitets- förbättringar, utan att kvaliteten och kvantiteten i SR:s programut- 
 202 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 bud riskerar att försämras. SR anser att resurser som frigörs genom rationaliseringar i programverksamheten måste tillfalla densamma. 
 Om SR skulle erhålla realt ökade intäkter med två procent under perioden fram till och med år 2010 skulle utbyggnadstakten av DAB- näten enligt SR kunna påskyndas motsvarande effekten av intäkts- ökningen. På motsvarande sätt har SR funnit att realt minskade intäkter med två procent under perioden fram till och med år 2010 skulle bromsa utbyggnadstakten av  
 DAB-näten 
  motsvarande effekten av intäktsminskningen. 
 Nätkostnader utifrån SR:s alternativ 1 för ett teknikskifte från FM till DAB 
 Som grund för beräkningarna av de kostnader som ett teknikskifte från  
 FM-sändningar 
  till  
 DAB-sändningar 
  skulle föra med sig, har Teracom för SR:s alternativ 1 utgått ifrån den utbyggnadstakt för  
 DAB-näten 
  och den avvecklingstakt för  
 FM-näten 
  som framgår nedan i tabell 4.7. Utbyggnads- och avvecklingsplanen har utformats i samarbete mellan SR och Teracom. 
  
 Tabell 4.7.  
 Föreslagen tidsplan för utbyggnad av  
 DAB-nät 
  och av- veckling av  
 FM-nät. 
  De täckningsgrader i procent som anges i tabellen avser befolkningstäckning. 
  
 Etapp 
  
 Tidsplan 
  
 Täckning  
 DAB-nät 
  
 Avveckling  
 FM-nät 
  
 (släckningsdatum) 
  
 Nationella 
  
 Regionala 
  
 nätet 
  
 nätet 
  
 1 
  
 Januari 2005 
  
 88 % 
  
 37 % 
  
 ______ 
  
 2 
  
 Januari 2008 
  
 88 % 
  
 51 % 
  
 ______ 
  
 3 
  
 Januari 2012 
  
 90 % 
  
 80 % 
  
 FM2 
  
 4 
  
 Januari 2015 
  
 95 % 
  
 86 % 
  
 FM1 
  
 5 
  
 Januari 2018 
  
 99 % 
  
 86 % 
  
 FM3 
  
 6 
  
 Januari 2020 
  
 99 % 
  
 99 % 
  
 FM4 
  
 Källa: SR och Teracom. 
 För den i tabell 4.7 angivna utbyggnaden av  
 DAB-näten 
  har Teracom angett att valet av sändarstationer i etapp  
 1–2 
  baserats på redan driftsatta sändarstationer. För etapp  
 3–6 
  har Teracom angett att 
 203 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 sändarstationer som bäst skulle bidra till befolkningstäckningen valts framför stationer som skulle bidra till en mera sammanhållande täck- ning i nätet. 
 För att minska de kostnader som en utbyggnad av  
 DAB-näten 
  medför har Teracom i samråd med SR utgått ifrån att det regionala  
 DAB-nätet 
  inledningsvis skall möjliggöra sändningar endast i ett begränsat antal regionala områden. Allteftersom det regionala DAB- nätet byggs ut kommer sedan möjligheterna till ytterligare regional inbrytning att införas genom att antalet regionala multiplexer utökas. SR:s och Moore utbyggnadsplan för multiplexstationerna i det regionala  
 DAB-nätet 
  framgår av tabell 4.8. 
  
 Tabell 4.8.  
 Utbyggnadstakt för multiplexstationer i det regionala  
 DAB-nätet. 
  
 Multiplexstationer 
  
 Etapp 
  
 Tidsplan 
  
 Antal 
  
 1 
  
 januari 2005 
  
 4 
  
 2 
  
 januari 2008 
  
 6 
  
 3 
  
 januari 2012 
  
 13 
  
 4 
  
 januari 2015 
  
 16 
  
 5 
  
 januari 2018 
  
 16 
  
 6 
  
 januari 2020 
  
 19 
  
 Källa: SR och Teracom. 
 Enligt framlagd utbyggnadsplan för multiplexstationerna i det regio- nala  
 DAB-nätet 
  framgår det att sändningar i det regionala nätet under etapp 1 endast kan ske till fyra olika områden i Sverige. Under etapp 2 kan sändningar ske till sex olika områden, under etapp 3 till 13 olika områden, osv. Först under etapp 6 är det tänkt att det regio- nala nätet skall vara utbyggt för regionala sändningar till 19 olika områden i Sverige. 
 Av tabellerna 4.9, 4.10 och 4.11 framgår Moore sär- respektive samkostnader för  
 DAB-och 
 FM-näten 
  om dessa nät byggs ut enligt den plan för teknikskiftet som redovisats i tabell 4.7. 
 204 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Tabell 4.9.  
 Teracoms särkostnader för DAB- och  
 FM-näten 
  vid en utbyggnad och avveckling av näten enligt den plan som redovisas i tabell 4.7. Kostnaderna är redovisade exkl. mervärdesskatt. 
  
 Nät 
  
 2005– 
  
 2008– 
  
 2012– 
  
 2015– 
  
 2018– 
  
 2020 
  
 2007 
  
 2011 
  
 2014 
  
 2017 
  
 2019 
  
 Särkostnad för DAB- 
  
 32 
  
 35 
  
 51 
  
 62 
  
 104 
  
 143 
  
 nät/en, mnkr/år 
  
 Särkostnad för FM- 
  
 65 
  
 64 
  
 53 
  
 40 
  
 21 
  
 0 
  
 näten, mnkr/år 
  
 Källa: Teracom. 
  
 Tabell 4.10.  
 Teracoms samkostnader för DAB- och  
 FM-näten 
  vid en utbyggnad och avveckling av näten enligt den plan som redo- visas i tabell 4.7. Kostnaderna är redovisade exkl. mervärdesskatt. 
  
 Kostnadspost 
  
 2005– 
  
 2008– 
  
 2012– 
  
 2015– 
  
 2018– 
  
 2020 
  
 2007 
  
 2011 
  
 2014 
  
 2017 
  
 2019 
  
 Samkostnad för DAB- 
  
 194 
  
 187 
  
 208 
  
 196 
  
 210 
  
 153 
  
 och  
 FM-nät, 
  mnkr/år 
  
 Källa: Teracom. 
  
 Tabell 4.11 
 . Teracoms sär- och samkostnader för  
 DAB-näten 
  vid en utbyggnad och avveckling av näten enligt den plan som redovisas i tabell 4.7. Kostnaderna är redovisade exkl. mervärdesskatt. 
  
 Kostnadspost 
  
 2005– 
  
 2008– 
  
 2012– 
  
 2015– 
  
 2018– 
  
 2020 
  
 2007 
  
 2011 
  
 2014 
  
 2017 
  
 2019 
  
 Sär- och samkostnad 
  
 80 
  
 85 
  
 120 
  
 145 
  
 225 
  
 295 
  
 för  
 DAB-näten, 
  mnkr/år 
  
 Källa: Teracom. 
 Om  
 DAB-näten 
  skulle byggas ut enligt den tidsplan som framgår av tabell 4.7 och om  
 FM-näten 
 (FM1-FM4; 
 P1–P4) 
  skulle avvecklas först när  
 DAB-näten 
  är fullt utbyggda (år 2020) skulle SR:s totala kostnader för näthyra (FM och DAB) till följd av tekniksskiftet vid olika scenarier för kapacitetsutnyttjande i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  uppgå till de belopp som framgår av tabellerna  
 4.12–13. 
  
 205 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Tabell 4.12.  
 SR:s totala kostnader för näthyra (FM och DAB) om  
 DAB-näten 
  byggs ut enligt SR:s alternativ 1 och  
 FM-näten 
  avvecklas först när  
 DAB-näten 
  är fullt utbyggda. SR förfogar över hela kapa- citeten i både det nationella och det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  Förutom kostnaden för år 2002 (som är angiven inkl. mervärdes- skatt) är kostnaderna angivna exkl. mervärdesskatt. 
  
 Kostnadspost 
  
 2002 
  
 2005– 
  
 2008– 
  
 2012– 
  
 2015– 
  
 2018– 
  
 2020 
  
 2007 
  
 2011 
  
 2014 
  
 2017 
  
 2019 
  
 Totalt resurs- 
  
 290 
  
 290 
  
 285 
  
 325 
  
 335 
  
 385 
  
 295 
  
 behov, mnkr/år 
  
 Källa: Teracom. 
  
 Tabell 4.13.  
 SR:s totala kostnader för näthyra (FM och DAB) om  
 DAB-näten 
  byggs ut enligt SR:s och Moore plan och  
 FM-näten 
  avvecklas först när  
 DAB-näten 
  är fullt utbyggda. SR förfogar över hela kapaciteten i det nationella  
 DAB-nätet 
  och i medeltal en tredje- del av kapaciteten i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  Resteran- de kapacitet i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  är uthyrd till andra aktörer. Kostnaderna är angivna exkl. mervärdesskatt. 
  
 Kostnadspost 
  
 2005– 
  
 2008– 
  
 2012– 
  
 2015– 
  
 2018– 
  
 2020 
  
 2007 
  
 2011 
  
 2014 
  
 2017 
  
 2019 
  
 Totalt resurs- 
  
 280 
  
 275 
  
 290 
  
 290 
  
 340 
  
 195 
  
 behov, mnkr/år 
  
 Källa: Teracom. 
 Av tabellerna  
 4.9–10 
  framgår Moore sär- och samkostnader för DAB- och  
 FM-näten 
  om dessa avvecklas enligt den plan som redo- gjorts för i tabell 4.7. Vidare framgår det av tabell 4.12 vilket resurs- behov SR skulle ha avseende näthyra dels om  
 DAB-näten 
  byggs ut enligt plan och  
 FM-näten 
  skulle avvecklas först när  
 DAB-näten 
  är fullt utbyggda, dels om SR skulle förfoga över hela kapaciteten i näten. Eftersom Teracom använt en självkostnadsprincip vid beräk- ningarna utgör skillnaden mellan kostnadsposterna i tabellen 4.12 och kostnadsposterna i tabellerna  
 4.9–10 
  därför den besparing som uppnås genom att avveckla  
 FM-näten 
  enligt plan istället för att avveckla dem när  
 DAB-näten 
  är fullt utbyggda, dvs. år 2020. Dessa besparingar framgår av tabellen 4.14. 
 206 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Tabell 4.14.  
 Besparing om  
 FM-näten 
  avvecklas enligt plan jämfört med om  
 FM-näten 
  avvecklas först när  
 DAB-näten 
  är fullt utbyggda (år 2020). Beloppen är angivna exkl. mervärdesskatt. 
  
 År 
  
 2012 
  
 2013 
  
 2014 
  
 2015 
  
 2016 
  
 2017 
  
 2018 
  
 2019 
  
 2020 
  
 Avveckling 
  
 FM2 
  
 FM1 
  
 FM3 
  
 FM4 
  
 FM-nät 
  
 Total 
  
 besparing, 
  
 15 
  
 15 
  
 15 
  
 35 
  
 35 
  
 35 
  
 50 
  
 50 
  
 0 
  
 mnkr/År 
  
 Källa: Teracom och kommitténs egna beräkningar. 
 Om  
 DAB-näten 
  skulle byggas ut och  
 FM-näten 
 (FM1–FM4) 
  skulle avvecklas enligt tabell 4.7, skulle SR:s totala resursbehov till följd av tekniksskiftet vid olika scenarier för kapacitetsutnyttjande i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  uppgå till de belopp som framgår av tabellerna  
 4.15–4.16. 
  
 Tabell 4.15.  
 SR:s totala kostnader för näthyra (FM och DAB) om  
 DAB-näten 
  byggs ut och  
 FM-näten 
  avvecklas enligt tabell 4.7. SR förfogar över hela kapaciteten i både det nationella och det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  Kostnaderna är angivna exkl. mervärdes- skatt. 
  
 Kostnadspost 
  
 2005– 
  
 2008– 
  
 2012– 
  
 2015– 
  
 2018– 
  
 2020 
  
 2007 
  
 2011 
  
 2014 
  
 2017 
  
 2019 
  
 Totalt resurs- 
  
 290 
  
 290 
  
 310 
  
 300 
  
 335 
  
 295 
  
 behov, mnkr/år 
  
 Källa: Teracom. 
 207 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Tabell 4.16.  
 SR:s totala kostnader för näthyra (FM och DAB) om  
 DAB-näten 
  byggs ut och  
 FM-näten 
  avvecklas enligt tabell 4.7. SR förfogar över hela kapaciteten i det nationella  
 DAB-nätet 
  och i medeltal en tredjedel av kapaciteten i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  Övrig kapacitet i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  är uthyrd till andra aktörer. Kostnaderna är angivna exkl. mervärdes- skatt. 
  
 Kostnadspost 
  
 2005– 
  
 2008– 
  
 2012– 
  
 2015– 
  
 2018– 
  
 2020 
  
 2007 
  
 2011 
  
 2014 
  
 2017 
  
 2019 
  
 Totalt resurs- 
  
 280 
  
 270 
  
 275 
  
 260 
  
 290 
  
 195 
  
 behov, mnkr/år 
  
 Källa: Teracom. 
 Nätkostnader utifrån SR:s alternativ 2 för ett teknikskifte från FM till DAB 
 SR:s alternativ 2 skiljer sig från alternativ 1 när det gäller utbygg- nadstakten av det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  fram till och med år 2011. Utbyggnadstakten vad gäller täckning och regionala multiplexstationer framgår av tabellerna 4.17 och 4.18. Från och med år 2012 överensstämmer SR:s alternativ 1 och 2 med varandra. 
  
 Tabell 4.17.  
 Föreslagen tidsplan för utbyggnad av  
 DAB-nät 
  och av- veckling av  
 FM-nät. 
  De täckningsgrader i procent som anges i tabellen avser befolkningstäckning. 
  
 Etapp 
  
 Tidsplan 
  
 Täckning  
 DAB-nät 
  
 Avveckling  
 FM-nät 
  
 (släckningsdatum) 
  
 Nationella 
  
 Regionala 
  
 nätet 
  
 nätet 
  
 1 
  
 Januari 2005 
  
 88 % 
  
 75 % 
  
 ______ 
  
 2 
  
 Januari 2008 
  
 88 % 
  
 75 % 
  
 ______ 
  
 3 
  
 Januari 2012 
  
 90 % 
  
 80 % 
  
 FM2 
  
 4 
  
 Januari 2015 
  
 95 % 
  
 86 % 
  
 FM1 
  
 5 
  
 januari 2018 
  
 99 % 
  
 86 % 
  
 FM3 
  
 6 
  
 januari 2020 
  
 99 % 
  
 99 % 
  
 FM4 
  
 Källa: SR och Teracom. 
 208 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Tabell 4.18.  
 Utbyggnadstakt för multiplexstationer i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  
 Multiplexstationer 
  
 Etapp 
  
 Tidsplan 
  
 Antal 
  
 1 
  
 januari 2005 
  
 19 
  
 2 
  
 januari 2008 
  
 19 
  
 3 
  
 januari 2012 
  
 19 
  
 4 
  
 januari 2015 
  
 19 
  
 5 
  
 januari 2018 
  
 19 
  
 6 
  
 januari 2020 
  
 19 
  
 Källa: SR och Teracom. 
 Eftersom alternativ 1 och 2 överensstämmer från och med år 2012 kommer kostnadsbilden utifrån alternativ 2 att från och med år 2012 överensstämma med alternativ 1. Dessa kostnader har redovisats ovan under rubriken  
 Kostnader utifrån SR:s alternativ 1 för ett teknik- skifte från FM till DAB 
 . I den följande redovisningen av alternativ 2 redovisas därför enbart kostnaderna för  
 DAB-näten 
  under åren  
 2005–2011. 
  
 Tabell 4.19.  
 Teracoms uppskattade årliga kostnader (sär- och samkost- nader) för  
 DAB-näten 
  under åren  
 2005–2011 
  utifrån SR:s alternativ 2. Kostnaderna är redovisade exkl. mervärdesskatt. 
  
 År 
  
 2005–2007 
  
 2008–2011 
  
 Nationella  
 DAB-nätet. 
  
 60 
  
 60 
  
 mnkr/år 
  
 Regionala  
 DAB-nätet, 
  
 40 
  
 40 
  
 mnkr/år 
  
 Källa Teracom. 
 Jämfört med alternativ 1 ökar alltså de totala kostnaderna för DAB- näten enligt alternativ 2 med cirka 20 mnkr exkl. mervärdesskatt per år under åren  
 2005–2007 
  och med cirka 15 mnkr exkl. mervärdes- skatt per år under åren  
 2008–2011. 
  Om SR skulle förfoga över hela kapaciteten i båda  
 DAB-näten 
  kommer SR:s resursbehov alltså att öka med i snitt cirka 18 mnkr exkl. mervärdesskatt per år under åren  
 2005–2011 
  jämfört med om SR:s alternativ 1 skulle väljas. Om 
 209 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 SR skulle förfoga över hela kapaciteten i det nationella  
 DAB-nätet 
  och i medeltal en tredjedel av kapaciteten i det regionalt nedbryt- bara  
 DAB-nätet 
  skulle SR:s merkostnad med alternativ 2 jämfört med alternativ 1 i snitt bli cirka 3 mnkr exkl. mervärdesskatt per år under samma tidsperiod. 
 Nätkostnader utifrån SR:s alternativ 3 för ett teknikskifte från FM till DAB 
 SR:s alternativ 3 skiljer sig från SR:s alternativ 1 när det gäller utbygg- nadstakten av det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  fram till och med år 2011. Utbyggnadstakten avseende det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  när det gäller täckning och regionala multiplexstationer framgår av tabellerna 4.20 och 4.21. Från och med år 2012 överens- stämmer utbyggnads- och avvecklingstakten av DAB- respektive  
 FM-näten 
  med SR:s alternativ 1 
 . 
  
 Tabell 4.20.  
 Föreslagen tidsplan för utbyggnad av  
 DAB-nät 
  och avveckling av  
 FM-nät. 
  De täckningsgrader i procent som anges i tabellen avser befolkningstäckning. 
  
 Etapp 
  
 Tidsplan 
  
 Täckning  
 DAB-nät 
  
 Avveckling  
 FM-nät 
  
 Nationella nätet 
  
 Regionala nätet 
  
 1 
  
 Januari 2005 
  
 88 % 
  
 37 % 
  
 ______ 
  
 1 
  
 januari 2006 
  
 88 % 
  
 51 % 
  
 ______ 
  
 1 
  
 Januari 2007 
  
 88 % 
  
 67 % 
  
 ______ 
  
 2 
  
 Januari 2008 
  
 88 % 
  
 75 % 
  
 ______ 
  
 3 
  
 Januari 2012 
  
 90 % 
  
 80 % 
  
 FM2 
  
 4 
  
 Januari 2015 
  
 95 % 
  
 86 % 
  
 FM1 
  
 5 
  
 januari 2018 
  
 99 % 
  
 86 % 
  
 FM3 
  
 6 
  
 januari 2020 
  
 99 % 
  
 99 % 
  
 FM4 
  
 Källa: SR och Teracom. 
 210 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Tabell 4.21.  
 Utbyggnadstakt för multiplexstationer i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  
 Multiplexstationer 
  
 Etapp 
  
 Tidsplan 
  
 Antal 
  
 1 
  
 januari 2005 
  
 19 
  
 2 
  
 januari 2008 
  
 19 
  
 3 
  
 januari 2012 
  
 19 
  
 4 
  
 januari 2015 
  
 19 
  
 5 
  
 januari 2018 
  
 19 
  
 6 
  
 januari 2020 
  
 19 
  
 Källa: SR och Teracom. 
 Eftersom SR:s alternativ 1 och 3 överensstämmer från och med år 2012 kommer kostnadsbilden utifrån alternativ 3 att från och med år 2012 överensstämma med alternativ 1. Dessa kostnader har redovisats ovan under rubriken  
 Kostnader utifrån SR:s alternativ 1 för ett teknikskifte från FM till DAB 
 . I den följande redovisningen av alternativ 3 redovisas därför enbart kostnaderna för  
 DAB-näten 
  under åren  
 2005–2011. 
  
 Tabell 4.22.  
 Teracoms uppskattade årliga kostnader (sär- och samkost- nader) för  
 DAB-näten 
  under åren  
 2005–2011 
  utifrån SR:s alternativ 3. Kostnaderna är angivna exkl. mervärdesskatt. 
  
 År 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008–2011 
  
 Nationella  
 DAB-nätet, 
  
 65 
  
 60 
  
 60 
  
 60 
  
 mnkr/år 
  
 Regionala  
 DAB-nätet, 
  
 15 
  
 25 
  
 35 
  
 40 
  
 mnkr/år 
  
 Källa: Teracom. 
 Jämfört med alternativ 1 ökar de totala kostnaderna för  
 DAB-näten 
  enligt alternativ 3 med cirka 5 mnkr exkl. mervärdesskatt år 2006 och med cirka 15 mnkr exkl. mervärdesskatt per år under åren  
 2007–2011. 
  Om SR skulle förfoga över hela kapaciteten i båda  
 DAB-näten 
  kommer SR:s resursbehov alltså att öka med i snitt cirka 11 mnkr exkl. mervärdesskatt per år under åren  
 2005–2011 
  jämfört med om SR:s alternativ 1 skulle väljas. Om SR skulle förfoga över hela kapa- 
 211 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 citeten i det nationella  
 DAB-nätet 
  och i medeltal en tredjedel av kapa- citeten i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  skulle SR:s merkost- nad bli i snitt cirka 2 mnkr exkl. mervärdesskatt per år under åren  
 2005–2011. 
  
 Avvecklingskostnader för FM- och  
 DAB-näten 
  
 Kostnaden för att avveckla de fyra  
 FM-näten 
  som SR i dag hyr av Teracom  
 (FM1-FM4; 
 P1–P4) 
  uppgår enligt Teracom till 35 mnkr. Kostnaden har angetts vara densamma oavsett om näten skulle av- vecklas i den takt som angetts i tabell 4.7 eller om näten skulle avveck- las först när  
 DAB-näten 
  är fullt utbyggda, dvs. år 2020. Kostnads- posterna i ungefärlig fallande storleksordning för Teracom utgörs av demontering, destruktion och frakt. 
 Teracom har uppgett att kostnaden för att avveckla  
 DAB-näten 
  den 1 januari 2005 skulle uppgå till 110 mnkr. Kostnadsposterna i ungefärlig fallande storleksordning för Teracom utgörs av icke av- skrivna värden, demontering, destruktion och frakt. 
 Det finns ingen överenskommelse mellan Teracom och SR om hur kostnaderna vid en eventuell avveckling av sändarnäten skall finan- sieras. Vid en avveckling av sändarnäten skulle SR därför inte drabbas av någon kostnad. 
  
 4.3.4 
  
 Kostnader för  
  
 DAB-nät 
  med avseende på privata programföretag 
 På uppdrag av RU har Teracom gjort en grov uppskattning av hur mycket distributionskostnaden skulle uppgå till för privata kommer- siella programföretag om dessa skulle inleda  
 DAB-sändningar. 
  Ut- redningen bygger på ett antal grundförutsättningar och antaganden vad gäller dels nätuppbyggnaden, dels årliga sändningskostnader. Uppgifterna skall enligt Teracom ses som  
 ett exempel  
 på hur nät och prisbild kan se ut för ett  
 DAB-nät 
  anpassat för den privata radio- branschen. 
 För nätuppbyggnaden har Teracom angett följande förutsätt- ningar och antaganden: 
  
 Teracom har utgått ifrån olika scenarier för att uppnå likvär- dig täckningsgrad för  
  
 DAB-nätet 
  som den kommersiella lokal- radion har i dag i  
 FM-näten. 
  
 212 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Det  
  
 DAB-nät 
  som den kommersiella privatradion skall använda baseras på redan byggda  
 DAB-stationer 
  enligt SR:s krav på mål- område (redan byggda sändarstationer i det befintliga regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet). 
  
 Det  
  
 DAB-nät 
  som den kommersiella lokalradion skall använda skall kunna användas för regionala sändningar  
 (DAB-nätet 
  skall medge lokala och/eller rikstäckande sändningar). 
 För prisbilden har Teracom angett följande förutsättningar och antaganden: 
  
 Kapaciteten i  
  
 DAB-nätet 
  är fullbelagd. 
  
 Planeringen av  
  
 DAB-nätet 
  baseras på SR:s krav på målområden. 
  
 DAB-nätet 
  
  inkluderar viss redundans (skydd mot driftstör- ningar). 
  
 Prisbilden inkluderar inte regionala accesser (programföretagens signalanslutning till  
  
 DAB-nätet) 
  eller kostnader för multiplex- stationer. 
  
 Prisbilden anges exklusive mervärdeskatt och frekvensavgifter. 
  
 Hyrestiden är cirka tio år. 
  
 Teracom har vid planeringen av  
 DAB-nätet 
  inkluderat minst en sändarstation i vart och ett av sändarnätets 19 regionala områden. Samtidigt har Teracom eftersträvat en maximal befolkningstäckning. Denna nätplanering innebär att en hög befolkningstäckning kan uppnås redan med förhållandevis få sändarstationer, men också att befolkningstäckningen inom varje region inte kommer att vara densamma som  
 DAB-nätets 
  befolkningstäckning sett som helhet. 
 Utifrån ovan angivna förutsättningar och antaganden för nätupp- byggnaden har Teracom med ett sannolikhetskrav på 95 procent be- räknat hur stor del av Sveriges befolkning som kommer att täckas av sändningarna beroende på hur många sändarstationer som används i nätet. Beräkningarna framgår av tabell 4.23. 
 213 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 Tabell 4.23.  
 Täckningsgraden i procent anger befolkningstäckning beräknad med en sannolikhet på 95 procent. 
  
 Antal sändarstationer 
  
 Täckningsgrad 
  
 30 
  
 67,7 % 
  
 38 
  
 74,8 
  
 41 
  
 76,7 
  
 45 
  
 78,6 
  
 Källa: Teracom. 
 Av tabell 4.23 kan utläsas att befolkningstäckningen ökar med cirka 10 procent, från 67,7 procent till 78,6 procent, om antalet sändar- stationer utökas med en tredjedel, från 30 stationer till 45 stationer. Att åstadkomma en utökad befolkningstäckning med cirka tio pro- cent genom att öka antalet sändarstationer i nätet med en tredjedel stämmer dock endast i nyssnämnda intervall. Att t.ex. utöka DAB- nätets befolkningstäckning från 85 procent till 99 procent kräver att antalet sändarstationer utökas från cirka 70 stycken till drygt 200 stycken. 
 Programföretagens årliga kostnad varierar beroende på nätets ut- byggnadsgrad. Kostnaden varierar också beroende på hur stor andel av den totala sändningskapaciteten i  
 DAB-nätet 
  programföretagen disponerar. Ju lägre sändningskapacitet varje programföretag har tillgång till, desto fler programföretag kan bedriva sändningar i nätet, med följd att fler företag kan vara med och dela på de gemensamma distributionskostnaderna. Privata programföretag i England har t.ex. disponerat en sändningskapacitet i intervallet  
 64–160 
  kbit/s vardera. I Sverige har inget privat företag ännu bedrivit några  
 DAB-sändningar, 
  men SR har disponerat en sändningskapacitet inom intervallet 112– 256 kbit/s per programplats (ljudradio). 
 Den beräknade årliga kostnaden för ett programföretag per nät och kapacitet framgår av diagram 4.1. 
 214 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 Diagram 4.1.  
 Årlig kostnad per målnät och kapacitet. Kostnaden är redovisad exkl. mervärdesskatt (tkr). 
  
 9 500 
  
 8 500 
  
 7 500 
  
 6 500 
  
 64 
  
 128 
  
 5 500 
  
 160 
  
 4 500 
  
 192 
  
 3 500 
  
 224 
  
 256 
  
 2 500 
  
 1 500 
  
 500 
  
 30 
  
 38 
  
 41 
  
 45 
  
 Källa: Teracom. 
 KAPACITET, kanal 
 MÅLNÄT, antal sändare 
 Av diagrammet 4.1 kan utläsas att de årliga distributionskostnaderna uppgår till 5,5 mnkr per år exkl. mervärdesskatt för ett program- företag som förfogar över en sändningskapacitet på 192 kbit/s i ett nät med en beräknad befolkningstäckning på 74,8 procent. Om programföretagets tillgängliga sändningskapacitet ökas till 224 kbit/s och nätets befolkningstäckning till 78,6 procent uppgår kostnaden till drygt 7,5 mnkr per år exkl. mervärdesskatt. 
 Teracoms uppskattning av de årliga kostnaderna per nät och kapa- citet i diagram 4.1 motsvarar de kostnader som ett privat program- företag under ovan angivna förutsättningar skulle få betala för i princip nationella  
 DAB-sändningar 
  i nät med varierande befolknings- täckning. Privata programföretag som sänder analog kommersiell lokalradio har emellertid endast tillstånd att sända lokalt i något av de 42 koncessionsområden för lokalradio som finns i Sverige. Ut- ifrån de förutsättningar som Teracom utgått ifrån och som redo- visats ovan, kan den årliga kostnad som Teracom angivit per nät och kapacitet (diagram 4.1) för ett programföretag i princip divideras med antalet sändningsområden, 19 stycken, som ryms inom DAB- 
 215 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 nätet. Härigenom går det att överslagsmässigt få fram den genom- snittliga kostnad ett programföretag skulle få betala för att sända i en av de 19 olika  
 DAB-regionerna. 
  
 Om ett programföretag endast bedriver sändningar i en av de 19  
 DAB-regionerna, 
  kommer den genomsnittliga distributionskostnaden i ett  
 DAB-nät 
  med 30 sändarstationer, om företaget har en dispo- nibel sändningskapacitet på 128 kbit/s, att uppgå till cirka 150 000 kr per år exkl. mervärdesskatt. Om programföretagets disponibla sänd- ningskapacitet istället uppgår 192 kbit/s kommer kostnaden att uppgå till cirka 240 000 kr per år exkl. mervärdesskatt. 
 Som framgått ovan har Teracom planerat  
 DAB-nätet 
  bl.a. utifrån förutsättningen att de sändarstationer som har störst befolknings- täckning i varje region skall användas. Redan med 38 sändarsta- tioner uppnås därför ungefär samma befolkningstäckning som för de kommersiella analoga lokalradiosändningarna, cirka 75 procent. Genomsnittligt sett kommer därför ett programföretags regionala sändningar i det befintliga regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  med 38 sändarstationer att ha en högre befolkningstäckning än vad ett kommersiellt programföretag har genom sändningar i något av kon- cessionsområdena för den analoga lokalradion. Med ledning av dia- grammet 4.1 kommer den genomsnittliga distributionskostnaden för ett programföretags regionala sändningar i ett  
 DAB-nät 
  med 38 sän- darstationer att uppgå till cirka 180 000 kr exkl. mervärdesskatt per region, om företaget disponerar en sändningskapacitet på 128 kbit/s. Om programföretagets disponibla sändningskapacitet i stället anges till 192 kbit/s kommer kostnaden att uppgå till cirka 290 000 kr per år exkl. mervärdesskatt. 
 Teracoms prisbild bygger på att sändningskapaciteten i nätet är fullbelagd. SR har framställt önskemål om en kanalplats i samtliga  
 DAB-regioner 
  och ytterligare en kanalplats i vissa av regionerna i det  
 DAB-nät 
  som Teracom förutsatt skall användas av privata program- företag. Om SR tilldelas  
 en–två 
  programplatser på 224 kbit/s i var och en av de 19  
 DAB-regionerna 
  kommer den återstående dispo- nibla sändningskapaciteten att uppgå till cirka  
 650–900 
  kbit/s per  
 DAB-region. 
  Eftersom det i allmänhet torde finnas ett starkt intresse hos privata programföretag att hålla nere sina distributionskostnader i ett inledningsskede, kan det antas att dessa nöjer sig med en lägre disponibel sändningskapacitet än SR. Om därför kommersiella företag disponerar en sändningskapacitet på 128 kbit/s kommer i genom- snitt cirka sex kommersiella företag att rymmas i varje  
 DAB-region 
  vid sidan av SR. 
 216 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 I tätbefolkade regionala/lokala sändningsområden kan det antas att det inte kommer att vara något problem att uppnå full belägg- ning av sändningskapaciteten i  
 DAB-näten. 
  Däremot kan efterfrågan på överföringskapacitet vara lägre i mindre tätbefolkade områden. En modell där privata programföretag i ett regionalt/lokalt nedbryt- bart  
 DAB-nät 
  får tillstånd att sända i endast ett regionalt/lokalt sändningsområde vardera, skulle därför kunna leda till att hela den disponibla överföringskapaciteten i nätet inte kan hyras ut av Teracom, vilket i sin tur leder till att den av Teracom angivna prisbilden måste justeras. 
 Regionalt nedbrytbara  
 DAB-nät 
  kan utöver regionala sändningar användas för nationella sändningar, vilket innebär ett samtidigt ut- nyttjande av sändningskapacitet i varje regionalt område. Om t.ex. ett program på 224 kbit/s sänds ut nationellt över samtliga regio- nala  
 DAB-områden 
  minskar utrymmet i varje  
 DAB-region 
  med 224 kbit/s. Samtidigt som en viss del av kapaciteten i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  utnyttjas för nationella sändningar kan övrig kapacitet användas för regionala sändningar. 
 Enligt aktörer i radiobranschen är nationella sändningstillstånd med möjlighet till regional inbrytning attraktiva för kommersiella företag, såväl för traditionella ljudradioföretag som för företag som sänder icke programanknutna tjänster. Ett sätt att få full beläggning i DAB- näten kan därför vara att något eller några programföretag eller andra kommersiella företag ges tillstånd att sända nationellt. Om det till följd av nationella sändningar uppstår brist på överföringskapacitet i vissa områden där det råder hög efterfrågan på regionala/lokala sändningstillstånd, kan lokala  
 DAB-nät 
  byggas i just de områden där det råder kapacitetsbrist. 
 Det befintliga regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  med en hushålls- täckning på 35 procent har koordinerats och byggts utifrån SR:s krav på målområden baserade på det regionalt nedbrytbara analoga  
 P4-nätet. 
  Vid beslut om att utöka  
 DAB-sändningar 
  i Sverige kan det förutsättas att SR kommer att beredas plats i  
 DAB-nätet 
  för sina regionala sändningar i enlighet med de behov om sändningsutrymme som SR redovisat. Teracoms prisbild avseende kommersiella företags  
 DAB-sändningar 
  bygger dock på att även kommersiella aktörer skall utnyttja det befintliga regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet 
  för sina sändningar. SR och de kommersiella företagen måste i så fall ha samma syn bl.a. på utbyggnaden av  
 DAB-nätet 
  eftersom det inte är möjligt att anpassa nätets täckningsgrad efter enstaka aktörers önskemål. Det skall här noteras att  
 DAB-nätets 
  täckningsgrad har 
 217 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 SOU 2004:16 
  
 en mycket stor påverkan på programföretagens distributionskost- nader. Distributionskostnaderna ökar snabbt om nätet byggs ut, särskilt vid en utbyggnad över 85 procents befolkningstäckning. 
 Med hänsyn till att public  
 service-bolag 
  och kommersiella program- företag måste ta olika hänsyn i sin sändningsverksamhet kan det i framtiden antas uppstå problem om dessa skall dela sändnings- utrymme med varandra i samma  
 DAB-nät. 
  SR har t.ex. uttalat att  
 DAB-näten 
  på sikt bör ha en befolkningstäckning på cirka 99 pro- cent. För privata programföretag är det dock sannolikt att en sådan hög befolkningstäckning inte kan motiveras ur ett kommersiellt perspektiv. 
 Teracom har uppgett att prisbilden för ytterligare  
 DAB-nät 
  i Sverige, t.ex. ett nät som från början koordineras och byggs utifrån kommersiella företags intressen, kommer att se ungefär likadan ut som den som presenterats här eller att den möjligen kommer att vara något lägre. 
  
 4.3.5 
  
 Kostnader för  
  
 DAB-nät 
  med avseende på närradion 
 Enligt gällande lagstiftning får ett tillstånd att sända närradio inte ges till någon som har tillstånd att sända digital ljudradio. Tillståndet att sända närradio upphör vidare att gälla om tillståndshavaren får tillstånd att sända digital ljudradio. För att överhuvudtaget möjlig- göra för en tillståndshavare att samtidigt inneha ett närradiotillstånd och ett digitalt ljudradiotillstånd krävs en lagändring som innebär att det lagliga hindret mot att kombinera ett närradiotillstånd med ett digitalt slopas. Vidare innebär huvudregeln i gällande lagstift- ning för närradio att sändningsområdena för närradio skall omfatta högst en kommun. Utan lagändringar skulle närradion därför i praktiken inte kunna bedriva sändningar i det befintliga regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet. 
  
 Det skall i sammanhanget nämnas att framtidsförutsättningarna för lokal  
 icke-kommersiell 
  radio och TV för närvarande analyseras inom Regeringskansliet. Resultatet av analysen kommer att presen- teras under år 2004. Mot bakgrund härav har kommittén valt att inte ytterligare utreda kostnaderna för  
 DAB-sändningar 
  utifrån närradions situation i dag. 
 218 
  
 SOU 2004:16 
  
 Kostnader för  
 DAB-sändningar 
  m.m. 
  
 4.3.6 
  
 Kostnader för digitalradiosändningar via satellit 
  
 Enligt uppgifter från NSAB år 2003 uppgår den årliga kostnaden att sända digitalradio genom användande av  
 DVB-S-standarden 
  via deras satellitsystem Gibson till cirka 800 000 kr exkl. mervärdes- skatt per Mbit/s. Kostnaden för att sända med samma kapacitet som ryms i en  
 DAB-multiplex 
  (cirka 1,2 Mbit/s) kan därför överslags- mässigt beräknas uppgå till cirka 1 mnkr exkl. mervärdesskatt per år. I denna kostnad ingår upplänkstjänst och satellitkapacitet inkl. kapacitet för felkorrigering. 
 De två  
 DAB-nät 
  som koordinerats i Sverige kommer fullt ut- byggda att ha totalt 20 multiplexstationer (en i det nationella DAB- nätet och 19 i det regionalt nedbrytbara  
 DAB-nätet). 
  Kostnaden för att sända samma innehåll via satellit som ryms i de befintligt koordi- nerade  
 DAB-näten 
  om dessa byggs ut med 20 multiplexstationer uppgår således till cirka 20 mnkr exkl. mervärdesskatt. 
 Sändningar via NSAB:s satellitsystem täcker i princip hela Sveriges befolkning, men systemet är inte anpassat för mobil täckning för konsumentbruk, se avsnitt 3.3.7. Systemet bygger i stället på att de sändningar som är avsedda att tas emot direkt av konsumenterna tas emot stationärt. För distribution av ljudradio kan dock systemet användas som ett komplement till andra plattformar, särskilt om de andra plattformarna inte byggts ut eller inte kommer att byggas ut till full befolkningstäckning. 
 219