Till statsrådet och chefen för 
 Utbildningsdepartementet 
 Genom beslut den 27 mars 2002 bemyndigade regeringen chefen för Utbildningsdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över studiehjälpen. 
 Samtidigt fastställdes direktiv för utredaren (dir. 2002:47). Rege- ringen fastställde tilläggsdirektiv för utredaren genom beslut den 12 december 2002 (dir. 2002:149) . 
 Till särskild utredare förordnades den 12 april 2002 förra EU- kommissionären Cowan. Genom beslut den 14 maj 2002 för- ordnades nuvarande kanslirådet Mcgee att som sakkun- nig biträda utredningen. Den 14 maj 2002 förordnades regelstrate- gen Campbell, enhetschefen  
 Ann-Eva 
  Askensten och depar- tementssekreteraren Smith att som experter biträda utred- ningen. 
 Genom beslut den 10 december 2002 entledigades Smith och förordnades Sharp som expert, båda besluten med verkan från och med den 10 december 2002. 
 Den 23 april 2002 förordnades nuvarande kanslersjuristen Graham till huvudsekreterare åt utredningen. Kommittéassistent har varit  
 GonzalezDyer. 
 Utredningen har antagit namnet Studiehjälpsutredningen. 
 Studiehjälpsutredningen överlämnar härmed sitt betänkande Ekonomiskt stöd vid ungdomsstudier. Betänkandet kommer även att finnas tillgängligt på htttp://www.sou.gov.se 
 Utredningsuppdraget är härmed slutfört. 
 Stockholm i mars 2003 
 Cowan 
 /Frank Nordberg 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ............................................................ 
  
 11 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 19 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 37 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag............................................................. 
  
 37 
  
 1.2 
  
 Utgångspunkter och inriktning .............................................. 
  
 37 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 39 
  
 2 
  
 Samhällets stöd till studerande i gymnasial utbildning ... 
  
 41 
  
 2.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 41 
  
 2.2 
  
 Det utbildningspolitiska stödsystemet................................... 
  
 41 
  
 2.3 
  
 Det kommunala stödsystemet ................................................ 
  
 42 
  
 2.4 
  
 Det familjepolitiska stödsystemet .......................................... 
  
 43 
  
 3 
  
 Gymnasial utbildning – ett gemensamt ansvar............... 
  
 45 
  
 3.1 
  
 Översiktlig beskrivning av ansvaret........................................ 
  
 45 
  
 3.2 
  
 Föräldrarnas ansvar.................................................................. 
  
 46 
  
 3.3 
  
 Det kommunala ansvaret......................................................... 
  
 46 
  
 3.4 
  
 Det statliga ansvaret................................................................. 
  
 47 
  
 4 
  
 Studiehjälpen ............................................................ 
  
 49 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2003:28 
  
 4.1 
  
 Varför infördes studiehjälpen? ................................................ 
  
 49 
  
 4.2 
  
 Studiehjälpens utformning....................................................... 
  
 50 
  
 4.3 
  
 Ändrade förutsättningar .......................................................... 
  
 51 
  
 4.3.1 En gymnasieskola i utveckling ..................................... 
  
 51 
  
 4.3.2 Ungdomarnas situation – utvecklingstendenser 
  
 under  
 1990-talet ............................................................ 
  
 56 
  
 4.3.3 Internationaliseringen av utbildningen........................ 
  
 61 
  
 4.4 
  
 Studiehjälpens betydelse för att rekrytera till utbildning och underlätta studier – hur bör de framtida målen se 
  
 ut? 
  
 63 
  
 4.4.1 
  
 Studiehjälpens effekter – några forskningsresultat 
  
 .....63 
  
 4.4.2 
  
 Studiebidragets rekryteringseffekter ........................... 
  
 64 
  
 4.4.3 
  
 Studiebidragets betydelse för att underlätta 
  
 studierna ........................................................................ 
  
 65 
  
 4.5 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser ........................................ 
  
 66 
  
 5 
  
 Ekonomisk familjepolitik ............................................. 
  
 69 
  
 5.1 
  
 Mål och utgångspunkter .......................................................... 
  
 69 
  
 5.2 
  
 Marginaleffekter ....................................................................... 
  
 70 
  
 5.3 
  
 Barnbidrag................................................................................. 
  
 71 
  
 5.4 
  
 Bostadsbidrag ........................................................................... 
  
 72 
  
 5.5 
  
 Underhållsstöd ......................................................................... 
  
 72 
  
 5.6 
  
 Socialförsäkringssystemet och migrationen ........................... 
  
 73 
  
 5.7 
  
 Vissa  
 EG-rättsliga 
  frågor.......................................................... 
  
 74 
  
 5.8 
  
 Familjeutredningens överväganden......................................... 
  
 76 
  
 5.9 
  
 Avgränsning mellan barnbidraget och studiebidraget............ 
  
 77 
  
 5.9.1 
  
 Studiebidrag från 16 år.................................................. 
  
 77 
  
 5.9.2 
  
 Barnbidrag till 18 år....................................................... 
  
 77 
  
 5.9.3 
  
 Ungdomsbidrag – ett alternativ till utsträckt 
  
 barnbidrag och studiebidrag......................................... 
  
 79 
  
 5.9.4 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser............................. 
  
 79 
  
 6 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2003:28 
  
 6 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan ................................ 
  
 81 
  
 6.1 
  
 Utgångspunkter och riktlinjer ................................................ 
  
 81 
  
 6.2 
  
 Historik .................................................................................... 
  
 82 
  
 6.3 
  
 De studerande – antal och sammansättning........................... 
  
 83 
  
 6.4 
  
 Gymnasiesärskolan – Vilka regler gäller för den?.................. 
  
 84 
  
 6.5 
  
 Elever i gymnasiesärskolan – hur ser det ekonomiska 
  
 stödet ut?.................................................................................. 
  
 85 
  
 6.5.1 
  
 Förlängt barnbidrag...................................................... 
  
 85 
  
 6.5.2 
  
 Aktivitetsersättning...................................................... 
  
 87 
  
 6.5.3 
  
 Handikappersättning och vårdbidrag .......................... 
  
 87 
  
 6.5.4 Rättigheter enligt lagen (1993:387) om stöd och 
  
 service till vissa funktionshindrade (LSS) ................... 
  
 88 
  
 6.6 
  
 CSN-kortet .............................................................................. 
  
 89 
  
 6.7 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser........................................ 
  
 91 
  
 7 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys ........................ 
  
 93 
  
 7.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 93 
  
 7.2 
  
 Övergripande beskrivning....................................................... 
  
 93 
  
 7.3 
  
 Studiebidraget........................................................................... 
  
 94 
  
 7.4 
  
 Ekonomiskt stöd för inackordering ....................................... 
  
 95 
  
 7.4.1 
  
 Det kommunala stödet................................................. 
  
 95 
  
 7.4.2 
  
 Det statliga inackorderingstillägget............................. 
  
 96 
  
 7.4.3 Olika regler för överprövning av beslut i ärenden 
  
 om inackorderingsstöd................................................. 
  
 97 
  
 7.5 
  
 Extra tillägg .............................................................................. 
  
 99 
  
 7.5.1 
  
 Inledning ....................................................................... 
  
 99 
  
 7.5.2 
  
 Regler............................................................................. 
  
 99 
  
 7.5.3 
  
 Historik....................................................................... 
  
 100 
  
 7.5.4 
  
 Belopp och inkomstgränser ....................................... 
  
 100 
  
 7.5.5 Vem får extra tillägg?.................................................. 
  
 101 
  
 7.5.6 
  
 Familjeförhållanden, medborgarskap och 
  
 arbetsmarknadsanknytning ........................................ 
  
 103 
  
 7.5.7 
  
 Måluppfyllelse............................................................. 
  
 104 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2003:28 
  
 7.5.8 
  
 Extra tilläggets betydelse i utbildningspolitiken....... 
  
 104 
  
 7.5.9 
  
 Extra tilläggets betydelse i familjepolitiken............... 
  
 105 
  
 7.5.10 
  
 Extra tilläggets betydelse i integrationspolitiken...... 
  
 106 
  
 7.6 
  
 Indragen studiehjälp – förutsättningar och 
  
 konsekvenser .......................................................................... 
  
 107 
  
 7.6.1 Föreskrifter om närvaroplikt i gymnasieskolan ........ 
  
 107 
  
 7.6.2 Skolans informationsskyldighet till elevernas 
  
 föräldrar ....................................................................... 
  
 108 
  
 7.6.3 
  
 Studieavbrott ............................................................... 
  
 109 
  
 7.6.4 Gällande regler för indragning av studiehjälpen........ 
  
 110 
  
 7.6.5 Vad händer inom socialförsäkringen när CSN 
  
 drar in studiehjälpen?.................................................. 
  
 111 
  
 7.7 
  
 Studiehjälpsutredningens överväganden............................... 
  
 111 
  
 7.7.1 Har studiehjälpen någon effekt för att förebygga 
  
 olovlig frånvaro?.......................................................... 
  
 111 
  
 7.7.2 Är indragning av studiehjälpen ett lämpligt medel 
  
 för att förebygga skolk?.............................................. 
  
 113 
  
 7.7.3 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser........................... 
  
 114 
  
 8 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden .............. 
  
 117 
  
 8.1 
  
 Nya benämningar ................................................................... 
  
 117 
  
 8.1.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 117 
  
 8.1.2 
  
 Förslag ......................................................................... 
  
 118 
  
 8.2 
  
 Barnbidrag och studiebidrag.................................................. 
  
 119 
  
 8.2.1 Barnbidrag till 18 år..................................................... 
  
 119 
  
 8.2.2 Studiebidrag från och med 18 år ................................ 
  
 119 
  
 8.2.3 När bör ungdomsstudiestödet senast upphöra? ....... 
  
 121 
  
 8.2.4 Ungdomsstudiestöd och omfattning av 
  
 utbildning .................................................................... 
  
 122 
  
 8.2.5 
  
 Alternativt förslag....................................................... 
  
 123 
  
 8.3 
  
 Föräldrarnas underhållsskyldighet ........................................ 
  
 123 
  
 8.4 
  
 Ersättning för inackordering och dagliga resor mellan 
  
 hemmet och skolan ................................................................ 
  
 125 
  
 8.4.1 
  
 Utgångspunkter .......................................................... 
  
 125 
  
 8.4.2 
  
 Gymnasiekommitténs förslag .................................... 
  
 125 
  
 8.4.3 Studerande i gymnasieskolan och fristående 
  
 skolor ........................................................................... 
  
 126 
  
 8 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2003:28 
  
 8.4.4 Studerande i folkhögskolor och kompletterande 
  
 utbildningar................................................................. 
  
 128 
  
 8.4.5 Utlandssvenska studerande och studerande 
  
 utomlands.................................................................... 
  
 129 
  
 8.4.6 
  
 Överprövning av beslut.............................................. 
  
 130 
  
 8.4.7 
  
 Utformning av bestämmelserna................................. 
  
 131 
  
 8.5 Extra studiebidrag.................................................................. 
  
 131 
  
 8.5.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 131 
  
 8.5.2 
  
 Studiehjälpsutredningens utgångspunkter................ 
  
 132 
  
 8.5.3 Hur bör det framtida extra studiebidraget 
  
 utformas ...................................................................... 
  
 133 
  
 8.6 
  
 Det ekonomiska stödet för studerande i 
  
 gymnasiesärskolan ................................................................. 
  
 139 
  
 8.6.1 Vad innebär utredningens huvudförslag?.................. 
  
 139 
  
 8.6.2 Vad innebär utredningens alternativa förslag?.......... 
  
 141 
  
 8.7 
  
 Lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag bör upphävas .... 
  
 141 
  
 8.8 
  
 Övergripande frågor om ungdomarnas situation................. 
  
 142 
  
 8.9 
  
 Vissa särskilda frågor ............................................................. 
  
 144 
  
 8.9.1 Elever som genomgår utbildning vid särskilt 
  
 ungdomshem............................................................... 
  
 144 
  
 8.9.2 Studiestöd för vissa utlandsstudier............................ 
  
 146 
  
 9 
  
 Konsekvenser av studiehjälpsutredningens 
  
 huvudförslag............................................................ 
  
 147 
  
 9.1 
  
 Administrativa konsekvenser................................................ 
  
 147 
  
 9.2 
  
 Konsekvenser för socialförsäkringens administration......... 
  
 147 
  
 9.3 
  
 Konsekvenser för jämställdheten och regionalpolitiken 
  
 och de integrationspolitiska målen ....................................... 
  
 148 
  
 9.4 Kostnadskonsekvenser av utredningens förlag.................... 
  
 150 
  
 10 
  
 När bör utredningens förslag träda i kraft? .................. 
  
 151 
  
 11 
  
 Författningskommentarer .......................................... 
  
 153 
  
 9 
 Innehåll SOU 2003:28 
  
 11.1 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen 
  
 (1999:1395)............................................................................. 
  
 153 
  
 1 kap. Inledande bestämmelser.............................................. 
  
 153 
  
 11.2 
  
 Förslag till lag om kommunernas skyldighet att svara för ekonomiskt stöd för inackordering och för dagliga 
  
 resor till studerande i vissa utbildningar ............................... 
  
 161 
  
 11.3 
  
 Förslag till förordning om ekonomiskt stöd till vissa 
  
 utlandsstuderande för inackordering och dagliga resor....... 
  
 164 
  
 11.4 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om 
  
 allmänna barnbidrag ............................................................... 
  
 166 
  
 11.5 
  
 Förslag till lag om upphävande av lagen (1986:378) om 
  
 förlängt barnbidrag................................................................. 
  
 167 
  
 11.6 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:737) om 
  
 bostadsbidrag.......................................................................... 
  
 167 
  
 11.7 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1030) om 
  
 underhållsstöd ........................................................................ 
  
 168 
  
 Förutsättningar för att stödet skall lämnas........................... 
  
 168 
  
 11.8 
  
 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) ............ 
  
 169 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv.............................................................. 
  
 171 
  
 Bilaga 2 Tilläggsdirektiv .................................................................. 
  
 181 
  
 Bilaga 3 Redogörelse för utredningens arbete ............................... 
  
 183 
  
 Bilaga 4 Ungdomsbidrag till  
 16–19 
  åringar.................................... 
  
 185 
  
 Bilaga 5 Utbyggt bostadsbidrag i stället för................................... 
  
 195 
  
 Bilaga 6 Kostnadskonsekvenser av utredningens förslag.............. 
  
 201 
  
 10 
 Sammanfattning 
 Studiehjälpen i dag 
 Studiehjälp lämnas för utbildning på gymnasial nivå i allmänhet fr.o.m. kvartalet efter det då en studerande fyller 16 år t.o.m. det första kalenderhalvåret det år då han eller hon fyller 20 år. Studie- hjälp ges för heltidsstudier. Undantag görs dock för deltidsstudier på individuella program i gymnasieskolan. Studiehjälpen innehåller följande delar. 
  
 Studiebidrag  
 lämnas med 950 kronor i månaden under tio måna- der om året. Cirka 400 000 studerande får studiebidrag under ett kalenderår. 
  
 Extra tillägg  
 utbetalas efter ansökan till studerande från inkomst- svaga familjer. Tillägget är 855, 570 eller 285 kronor per månad beroende på det ekonomiska underlag som beräknas för familjen. Det ekonomiska underlaget får vara högst 125 000 kronor per år. Knappt 20 000 studerande per år får extra tillägg. 
  
 Inackorderingstillägg  
 lämnas till cirka 7 000 studerande i främst fristående skolor och folkhögskolor. Tillägget lämnas med lägst 1 190 kronor och högst 2 350 kronor i månaden. 
 Studerande i gymnasiesärskolan 
 En studerande i gymnasiesärskolan har rätt till förlängt barnbidrag från och med kvartalet efter det då han eller hon fyller 16 år. Akti- vitetsersättning kan lämnas från och med juli månad det år den försäkrade fyller 19 år vid nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan som kan antas bestå under minst ett år. Den som inte avslutat utbildning på grundskole- eller gymnasienivå har rätt till hel aktivitetsersättning så länge skolgången pågår. En stude- rande i gymnasiesärskolan kan också få andra ersättningar. Det kan 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2003:28 
  
 till exempel röra sig om handikappersättning och vårdbidrag samt stöd enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. 
 Utgångspunkter för det reformerade ungdomsstödet 
 Studiehjälpsutredningen har haft tre utgångspunkter för sitt arbete. För det första skall regelverket vara huvudmannaneutralt. Stude- rande i utbildningar på gymnasienivå skall behandlas på likartat sätt. För det andra bör studerande i gymnasiesärskolan så långt möjligt bedriva sin utbildning under ekonomiskt likvärdiga förut- sättningar som studerande i annan gymnasial utbildning. De skall varken gynnas eller missgynnas i förhållande till studerande som går i motsvarande utbildning. För det tredje har utredningen strä- vat efter att renodla och förenkla reglerna för studiehjälpen. Reglerna skall vara lätta att förstå och enkla att administrera. Regler om enskildas rätt till studiehjälp och därmed jämförbara förmåner skall så långt möjligt finnas i antingen lag eller förordning. 
 Studiehjälpsutredningens slutsatser 
 Nya mål för studiehjälpen 
 Den framtida studiehjälpen bör, tillsammans med andra stödsystem inom de utbildningspolitiska och familjepolitiska områdena, stimu- lera ungdomar att fullfölja sin utbildning. Hittills har målet varit att fler studerande skall gå i gymnasial utbildning. Detta mål har uppnåtts eftersom 98 procent av en årskull går vidare till gymnasie- utbildning. Alltför många slutför dock inte sina gymnasiestudier. Reformer inom studiehjälpen är ensamma inte tillräckliga för att stimulera de studerande att fullfölja sin utbildning. De måste kombineras med andra insatser, inte minst inom det studerande- sociala området. 
 Studiehjälpen bör vidare syfta till att bistå föräldrarna i deras försörjningsansvar samt bidra till att utveckla de studerandes själv- ständighet. 
 12 
  
 SOU 2003:28 
  
 Sammanfattning 
  
 Gymnasieskola i utveckling 
 När studiehjälpen infördes år 1964 var syftet att undanröja ekono- miska, sociala och geografiska hinder för ungdomar att skaffa sig gymnasial utbildning. Den nuvarande studiehjälpens tre delar kan härledas från dessa mål. Studiebidraget har således som syfte att undanröja ekonomiska hinder. Inackorderingsstödet – såväl det statliga som ges av CSN, som det kommunala som hemkommunen svarar för – syftar till att undanröja geografiska hinder. Det extra tillägget har till syfte att undanröja sociala hinder. 
 År 1964 var grundskolan beslutad men ännu inte genomförd fullt ut. Endast en minoritet av ungdomarna, ungefär 40 procent av en årskull, gick vidare till gymnasiala studier. Sedan dess har en genomgripande reformering av ungdomsskolan skett. Gymnasie- skolan inrättades 1971 genom en sammanslagning av gymnasiet, fackskolan och yrkesskolan. Vid början av  
 1990-talet 
  decentralise- rades ansvaret för skolan till kommunerna och alla gymnasiepro- gram blev treåriga. Den arbetsmarknad som tidigare fanns för ungdomar utan gymnasieutbildning är nu i stort sett borta och i dag är det naturligt för ungdomar att gå vidare till gymnasieskolan efter den obligatoriska grundskolan. 
 Utvecklingen har dock inte varit problemfri. Under  
 1990-talet 
  gjordes omfattande neddragningar inom den offentliga sektorn för att sanera landets ekonomi, något som också fick konsekvenser för skolan. Stora nedskärningar gjordes framför allt på elevvården och skolhälsovården. Det har medfört att den förebyggande studeran- desociala verksamheten inte kunnat bedrivas på det sätt som vore önskvärt. Enligt Studiehjälpsutredningens uppfattning har detta förhållande blivit ett hinder för studerande med personliga eller sociala problem att få det stöd som de behöver för att kunna full- följa sin utbildning. 
 Det familjepolitiska stödet till familjer med ungdomar i gymna- sieutbildning 
 Föräldrar är underhållsskyldiga mot sina barn till dess ett barn fyller 18 år. Om barnet går i skolan utsträcks denna skyldighet så länge som skolgången pågår, dock längst till dess att barnet fyller 21 år. 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2003:28 
  
 Underhållsstöd lämnas på motsvarande sätt till särlevande föräldrars barn med den skillnaden att underhållsstödet, som lämnas av allmänna medel, upphör senast vid utgången av kalen- derhalvåret det år barnet fyller 20 år. 
 Ungdomar som fyllt 18 år och som får studiehjälp räknas också in i underlaget för bostadsbidrag. För flerbarnstillägg är motsva- rande åldersgräns 16 år. 
 Studiehjälpsutredningens förslag 
 Barnbidrag till 18 år 
 Studiehjälpsutredningen föreslår att barnbidragsåldern förlängs till den unge fyller 18 år. 
 En höjd barnbidragsålder speglar målet inom den ekonomiska familjepolitiken att skillnaderna i de ekonomiska villkoren mellan familjer med och utan barn skall minska inom ramen för den gene- rella välfärden. Barnbidraget är även ett sätt att ta hänsyn till försörjningsbördan utan att negativa marginaleffekter uppkommer. Äldre barn kostar också mer än yngre. Med utredningens förslag täcks en större andel av föräldrarnas kostnad för sina barn. 
 Utredningens förslag att ge ett generellt bidrag upp till 18 års ålder beräknas kosta 559 miljoner kronor. 
 Studiebidrag från 18 år 
 Studiehjälpsutredningen föreslår att myndiga studerande i gymna- sial utbildning skall få studiebidrag med samma belopp som barn- bidraget. Studiebidrag skall lämnas från och med månaden efter den då en studerande fyller 18 år och längst t.o.m. det första kalender- halvåret det år då han eller hon fyller 20 år. Studiebidraget bör i fortsättningen lämnas för 12 månader om året till den som inte slutfört sin gymnasieutbildning. Denna förändring beräknas kosta cirka 120 miljoner kronor. 
 Om regeringen inte anser sig kunna finansiera utredningens huvudförslag, föreslår utredningen att alla ungdomar i åldern  
 16–18 
  år får barnbidrag under tio månader per år. Barnbidraget ersätter då det nuvarande studiebidraget. Studiebidrag från 18 år bör då också lämnas för 10 månader per år. 
 14 
  
 SOU 2003:28 
  
 Sammanfattning 
  
 Studiehjälp byter namn till ungdomsstudiestöd 
 Studiehjälpsutredningen anser att hjälp inte är ett lämpligt namn på ett modernt samhällsstöd. De förslag som utredningen för fram innebär dessutom stora förändringar av studiehjälpen. För att markera att stödet endast ges till studerande ungdomar föreslår utredningen att det skall kallas ungdomsstudiestöd. 
 En ny innebörd av begreppet heltidsstudier 
 Ungdomar som fyllt 18 år och som går en utbildning som är avsedd att bedrivas på heltid skall ha rätt till studiebidrag. Något krav på viss närvaro skall inte uppställas. Motiveringen är i korthet följande. 
 Bidraget skall stimulera till utbildning och inte användas som ett påtryckningsmedel. 
 CSN bör inte ha till uppgift att avgöra om skolan har vidtagit de studerandesociala åtgärder som behövs. 
 Den studerande måste delta aktivt i utbildningen. Närvaro- begreppet är inte något mått på hur den studerande tillgodogör sig denna. 
 Utredningens förslag bör få till följd att gymnasieförordningens regler om när en studerande skall anses ha avgått från utbildningen ses över. 
 Kommunerna får ansvaret för inackorderingsstöd och stöd till dagliga resor 
 Studiehjälpsutredningen föreslår att de studerandes hemkommun får ett samlat ansvar för det ekonomiska stödet för inackordering och dagliga resor. Gymnasiekommittén 2000 har föreslagit en ny struktur för gymnasieskolan som bygger på en princip om succes- siva val och som föreslås omfatta såväl kommunala som enskilda skolor (nuvarande fristående skolor). En studerande föreslås få ökade möjligheter att välja utbildning i en annan kommun än hemkommunen eller samverkansområdet. Ungdomar skall ha rätt att gå sin utbildning i den kommunen om det finns plats. Enskilda 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2003:28 
  
 skolor skall vara öppna för alla ungdomar som har rätt till utbild- ning i den offentliga gymnasieskolan. 
 Som en konsekvens av Gymnasiekommitténs förslag föreslår Studiehjälpsutredningen att den som antas till en utbildning också skall ha rätt till stöd för resor och inackordering oberoende av om motsvarande utbildning finns i hemkommunen eller inte. Det finns två skäl för detta förslag. För det första kan ett fritt skolval framstå som innehållslöst för en studerande om det inte finns ekonomiska förutsättningar för att begagna sig av det. För det andra stämmer förslaget överens med principen att alla studerande i gymnasieut- bildning skall behandlas lika. 
 Utredningen föreslår att hemkommunen även skall svara för inackorderingsstödet till studerande i folkhögskola och komplette- rande utbildningar. 
 Frågan om rätt till ekonomiskt stöd för inackordering och för dagliga resor är av väsentlig betydelse för den enskilde. Kommu- nens beslut bör därför kunna överklagas genom förvaltningsbesvär. 
 Extra tillägg blir kvar som ett utbildningspolitiskt stöd och byter namn till extra studiebidrag 
 Studiehjälpsutredningen anser att ett riktat stöd till ekonomiskt svaga hushåll fyller ett angeläget utbildningspolitiskt behov. Den analys som utredningen gjort visar att det extra tillägget har bety- delse för att de utbildningspolitiska målen skall kunna nås och stödet skall därför finnas kvar. Bidraget bör dock byta namn till extra studiebidrag. 
 Studiehjälpsutredningen föreslår att extra studiebidrag skall lämnas med samma belopp som studiebidraget – alltså med 950 kronor i månaden – om det ekonomiska underlaget inte överstiger 95 000 kronor. Om inkomsten är högre minskas bidraget med 20 procent av den överskjutande summan. Rätten till stöd bör prövas mot föräldrarnas inkomst under ett kalenderår. Även inkomst hos förälders sambo skall räknas in, men däremot inte den studerandes egen arbetsinkomst. 
 16 
  
 SOU 2003:28 
  
 Sammanfattning 
  
 Samma stöd till studerande i gymnasiesärskolan 
 I linje med utredningens utgångspunkt att ungdomar i gymnasial utbildning så långt möjligt skall behandlas likvärdigt gäller Studie- hjälpsutredningens förslag också studerande i gymnasiesärskolan. För dessa studerande innebär utredningens förslag följande föränd- ringar jämfört med dagsläget. 
 Barnbidrag till 18 år. 
 Studiebidrag från månaden efter  
 18-årsdagen 
  t.o.m det första kalenderhalvåret det år då den studerande fyller 20 år. 
 Studiemedel fr.o.m. andra kalenderhalvåret det år som den studerande fyller 20 år. 
 Rätt till extra studiebidrag. 
 Rätt till ekonomiskt stöd för inackordering och resor om den studerande inte har rätt till det enligt andra regler. 
 Ungdomsstudiestödet skall inte påverkas av eventuella andra ersättningar som en studerande får. Studiemedel skall dock inte kunna lämnas samtidigt med aktivitetsersättning. Det förlängda barnbidraget upphör eftersom de studerande som i dag har rätt till detta kommer att få motsvarande eller högre ersättning i annan ordning. 
 Studerande i utbildning vid särskilt ungdomshem 
 Studiehjälpsutredningen föreslår att ungdomar som är intagna vid särskilt ungdomshem skall jämställas med andra studerande ungdomar och därmed få rätt till ungdomsstudiestöd 
 Ungdomsstudiestödet och EU 
 I betänkandet redovisar utredningen vad som gäller enligt EG- rätten i fråga om svenskar som studerar utomlands och i utlandet bosatta medborgare som studerar i Sverige. 
 17 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om studiestödslagen 
  
 dels  
 att 2 kap. 8, 10, 11 och 12 §§ skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att 1 kap. 1 §, 2 kap. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9 och 13 §§, 3 kap. 25 § samt 5 kap. 1, 3 och 4 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubrikerna närmast före 2 kap. 2, 6, 7, och 9 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 2 kap. 3a, 3b och 6a §§, av följande lydelse 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 Inledande bestämmelser 
  
 Studiestödsformer 
  
 1 § 
  
 Staten lämnar studiestöd en- 
  
 Staten lämnar studiestöd en- 
  
 ligt denna lag i form av  
 studie- 
  
 ligt denna lag i form av  
 ung- 
  
 hjälp  
 och studiemedel. 
  
 domsstudiestöd  
 och studiemedel. 
  
 Det finns bestämmelser om 
  
 Det finns bestämmelser om 
  
 – studiehjälp i 2 kap., 
  
 – ungdomsstudiestöd i 2 kap., 
  
 – studiemedel i 3 kap., 
  
 – studiemedel i 3 kap., 
  
 – återbetalning 
  
 av studielån 
  
 i 
  
 – återbetalning 
  
 av studielån 
  
 i 
  
 4 kap., 
  
 4 kap., 
  
 – återkrav 
  
 av 
  
 studiestöd 
  
 i 
  
 – återkrav 
  
 av 
  
 studiestöd 
  
 i 
  
 5 kap., 
  
 5 kap., 
  
 – överklagande 
  
 samt andra 
  
 – överklagande 
  
 samt andra 
  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 studiestöd 
  
 i 
  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 studiestöd 
  
 i 
  
 6 kap. 
  
 6 kap. 
  
 19 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 2 kap. 
  
 Studiehjälp 
  
 Ungdomsstudiestöd 
  
 Vem som kan få studiehjälp 
  
 Vem som kan få ungdomsstu- 
  
 diestöd 
  
 Studiehjälp  
 består av studie- bidrag,  
 inackorderingstillägg  
 och  
 extra tillägg. 
  
 1 § 
 Ungdomsstudiestöd  
 består av  
 studiebidrag  
 och  
 extra studie- bidrag 
 Utbildning 
 2 § 
  
 Studiehjälp  
 får lämnas till stu- derande vid de läroanstalter och utbildningar som bestäms av regeringen eller av den myn- dighet som regeringen bestäm- mer. 
 Inackorderingstillägg får dock lämnas bara till den som behöver inackordering och som studerar vid de läroanstalter och utbild- ningar som regeringen bestämmer särskilt. 
 Ungdomsstudiestöd  
 får lämnas till studerande vid de läro- anstalter och utbildningar som bestäms av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. 
  
 Ålder 3 § 
 Studiebidrag får lämnas från och  
 med kvartalet närmast efter det kvartal  
 då den studerande fyller 16 år.  
 Inackorderingstillägg och extra tillägg kan lämnas även tillstuderande som är yngre 
 . 
 Studiehjälp lämnas längst till och med det första kalender- halvåret det år då den studer- 
 Studiebidrag får lämnas från och med  
 månaden efter den  
 då den studerande fyller  
 18  
 år.  
 Ex- tra studiebidrag  
 kan lämnas även till studerande som är yngre. 
 Ungdomsstudiestöd  
 lämnas längst till och med det första kalenderhalvåret det år då den studerande fyller 20 år. 
  
 20 
 SOU 2003:28 Författningsförslag 
 ande fyller 20 år. 
 3 a § 
 Extra studiebidrag lämnas med fullt belopp för studerande vars ekonomiska underlag uppgår till högst det belopp som regeringen bestämmer. Regeringen meddelar föreskrifter om hur det eko- nomiska underlaget skall be- 
  
 räknas. 
  
 3 b 
  
 Regeringen eller den myndi- 
  
 ghet regeringen bestämmer med- 
  
 delar föreskrifter om de uppgifter 
  
 som sökanden skall lämna för 
  
 prövningen av ansökan om extra 
  
 studiebidrag 
 . 
  
 Medborgarskap 
  
 4 § 
  
 Studiehjälp  
 får lämnas till stu- 
  
 Ungdomsstudiestöd  
 får lämnas 
  
 derande som är svensk med- 
  
 till studerande som är svensk 
  
 borgare. 
  
 medborgare. 
  
 Studiehjälp  
 får lämnas 
  
 också 
  
 Ungdomsstudiestöd  
 får lämnas 
  
 till studerande som inte är 
  
 också till studerande som inte är 
  
 svensk medborgare, om 
  
 den 
  
 svensk medborgare om den stu- 
  
 studerande 
  
 derande 
  
 1. är bosatt i Sverige, och 
  
 1. är bosatt i Sverige 
  
 2. har bosatt sig i Sverige hu- 
  
 2. har bosatt sig i Sverige hu- 
  
 vudsakligen i annat syfte än att 
  
 vudsakligen i annat syfte än att 
  
 genomgå utbildning här. 
  
 genomgå utbildning här 
  
 Av 1 kap. 4 § framgår att vissa utländska medborgare skall jäm- 
  
 ställas med svenska medborgare. 
  
 Studiernas omfattning 
  
 Studiehjälp får 
  
 lämnas 
  
 bara 
  
 5 § 
  
 Ungdomsstudiestöd  
 får lämnas 
  
 för  
 heltidsstudier 
 , 
  
 om 
  
 inte 
  
 endast för sådana studier som är 
  
 21 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fö- reskriver något annat. 
 avsedda att bedrivas på heltid 
 , om inte regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer föreskriver något annat. 
  
 Tid som  
 studiehjälp  
 får lämnas för 
 Studiehjälp får lämnas för de delar av ett läsår då den stude- rande bedriver studier. Rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får före- skriva att studiebidrag och extratillägg får lämnas även för annan tid. Bestämmelser om studiehjälp under sjukdom och ledighet finns i 10 §. 
 Studiehjälp beräknas bara för hela, sammanhängande tids- perioder under ett kalender- halvår om 15 dagar för heltids- studerande och30 dagar för del- tidsstuderande, om inte reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer före- skriver något annat. 
 Det får bestämmas av reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer hur många dagar ett läsår skall anses omfatta vid tillämpningen av detta kapitel och hur dessa dagar skall fördelas på kalender- halvåren. 
  
 Tid som  
 ungdomsstudiestöd  
 får lämnas för 
  
 6 § 
 Ungdomsstudiestöd lämnas för hela året. Rätten till ungdoms- studiestöd upphör dock vid ut- gången av den månad som ut- bildningen avslutas 
 . 
  
 22 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningsförslag 
  
 6a § 
 Om en studerande avbryter sin utbildning innan den är avslutad, lämnas ungdomsstudiestöd till och med den månad som den studerande avgår från utbild- ningen. 
 För utbildningar som är avsed- da att pågå kortare tid än ett läsår föreskriver regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer i vilken omfattning som ung- domsstudiestöd skall lämnas. 
  
 Studiehjälpens storlek 
  
 Ungdomsstudiestödets storlek 
  
 7 § 
  
 Studiebidrag lämnas med 950 kronor i månaden 
  
 Inackorderingstillägg 
  
 lämnas 
  
 med lägst 1 190 och 
  
 högst 
  
 2 350 kronor i månaden. 
  
 Extra tillägg lämnas med 855, 
  
 Extra studiebidrag lämnas med 
  
 570 eller 285 kronor i månaden. 
  
 högst 950 kronor i månaden. 
  
 Studiehjälp  
 för studier utom- lands 
 Studiehjälp får lämnas för stu- dier utanför Sverige, om 
  
 1. 
  
 den studerande är svensk medborgare, 
  
 2. 
  
 studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt, och 
  
 3. 
  
 studierna svarar mot eller är jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt eller en utbild- ning som omfattas av ett förord- 
  
 Ungdomsstudiestöd  
 för studier utomlands 
  
 9 § 
 Ungdomsstudiestöd får lämnas för studier utanför Sverige, om 
  
 1. 
  
 den studerande uppfyller kraven för att få ungdomsstudie- stöd enligt 4 § 
  
 2. 
  
 studierna bedrivs inom ett land som är medlem i den europ- eiska unionen eller omfattas av avtalet om Europeiska ekonom- iska samarbetsområdet (EES) eller i Schweiz. 
  
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 nande enligt 2 §. Regeringen får föreskriva att studiehjälp får lämnas förstudier utanför Sverige även om förutsättningarna enligt förstastycket 1 eller 2 inte är uppfyllda. 
  
 3. 
  
 Om studierna bedrivs i an- nat land än dem som anges i 2. får ungdomsstudiestöd lämnas om studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läro- anstalt 
  
 4. 
  
 Studierna skall svara mot eller vara jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt som omfattas av ett förordnande enligt 2 §. Regeringen får föreskriva att ungdomsstudiestöd får lämnas för studier utanför Sverige även om förutsättningarna enligt första stycket 1 eller 2 inte är uppfyllda. 
  
 Ansökan 
 13 § 
  
 Studiehjälp  
 beviljas efter ansökan, om inte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer före- skriver något annat. 
 Ungdomsstudiestöd  
 beviljas efter ansökan, om inte reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer före- skriver något annat. 
  
 3 kap. 
 Samordning med andra förmåner m.m. 
 25 § 
 Om inte något annat följer av föreskrifter som regeringen med- delar får studiemedel inte lämnas eller tas emot för den tid för vil- Gonzalez det lämnas 
  
 –  
 studiehjälp  
 enligt 2 kap., 
  
 –  
 ungdomsstudiestöd 
  
 enligt 
  
 – aktivitetsstöd för att delta i 
  
 2 kap. 
  
 ett arbetsmarknadspolitiskt pro- 
  
 – aktivitetsstöd för att delta i 
  
 gram, 
  
 ett arbetsmarknadspolitiskt pro- 
  
 – utbildningsbidrag för dok- 
  
 gram, 
  
 torander, 
  
 – utbildningsbidrag 
  
 för dok- 
  
 – rekryteringsbidrag enligt la- 
  
 torander, 
  
 gen (2002:624) om rekry- 
  
 – rekryteringsbidrag 
  
 enligt 
  
 teringsbidrag till vuxenstud- 
  
 lagen (2002:624) om rekryter- 
  
 erande, eller 
  
 ingsbidrag till vuxenstuderande, 
  
 24 
  
 SOU 2003:28 Författningsförslag 
  
 –  
 rehabiliteringsersättning 
  
 eller 
  
 enligt  
 lagen (1962:381) om 
  
 –  
 rehabiliteringsersättning eller 
  
 allmänförsäkring. 
  
 aktivitetsersättning  
 enligt lagen 
  
 (1962:381) om allmän försäk- 
  
 ring. 
  
 Studiemedel får inte lämnas för den tid då den studerande tjänst- gör enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller fullgör utbildning till reserv- eller yrkesofficer. 
 Studiemedel får inte lämnas för forskarutbildning om den stude- rande är eller har varit anställd som doktorand eller har eller har haft utbildningsbidrag för doktorander. 
 5 kap. Återkrav av studiestöd 
 När studiestöd skall krävas tillbaka 
 1 § 
 Om en studerande har fått studiemedel felaktigt eller med för högt belopp på grund av att summan av hans eller hennes överskott i inkomstslagen tjänst, näringsverksamhet och kapital vid taxe- ringen överstigit den inkomst som lagts till grund för beräkningen av studiemedel, skall det som betalats ut för mycket krävas tillbaka. Belopp som understiger en viss av regeringen fastställd gräns, skall 
  
 dock inte krävas tillbaka 
  
 Om någon i annat fall än som 
  
 Om någon i annat fall än som 
  
 avses i första stycket genom- 
  
 avses i första stycket genom- 
  
 oriktiga uppgifter eller genom 
  
 oriktiga uppgifter eller genom 
  
 att inte fullgöra sin uppgifts- 
  
 att inte fullgöra sin uppgifts- 
  
 och anmälningsskyldighet eller 
  
 och 
  
 anmälningsskyldighet 
  
 eller 
  
 på något annat sätt har orsakat 
  
 på något annat sätt har orsakat 
  
 att  
 studiehjälp  
 eller studiemedel 
  
 att 
  
 ungdomsstudiestöd 
  
 eller 
  
 lämnats felaktigt eller medför 
  
 studiemedel lämnats felaktigt 
  
 högt belopp, skall det som be- 
  
 eller medför högt belopp, skall 
  
 talats ut för mycket krävas till- 
  
 det som betalats ut för mycket 
  
 baka. Detsamma gäller om nå- 
  
 krävas tillbaka. Detsamma gäller 
  
 gon på annat sätt fått studiestöd 
  
 om någon på annat sätt fått stu- 
  
 felaktigt eller med för högt be- 
  
 diestöd felaktigt eller med för 
  
 lopp och insett eller borde ha 
  
 högt belopp och insett eller 
  
 insett detta. 
  
 borde ha insett detta. 
  
 Om det finns synnerliga skäl, får ett krav på återbetalning enligt första eller andra stycket helt eller delvis efterges. 
 25 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 Om ett återkrav avser studie- hjälp till en studerande som vid utbetalningstillfället var omyn- dig, är den som då var den omyndiges förmyndare betal- ningsskyldig. 
 3 § 
 Om ett återkrav avser  
 ung- domsstudiestöd  
 till en studerande som vid utbetalningstillfället var omyndig, är den som då var den omyndiges förmyndare betal- ningsskyldig. 
 Ränta och avgifter 
 4 § 
 På studiemedel som krävs tillbaka tas ränta ut från den dag då studiemedlen tagits emot efter en räntesats som vid varje tidpunkt överstiger statens utlåningsränta med två procentenheter. 
  
 På studiehjälp som krävs till- 
  
 På  
 ungdomsstudiestöd  
 som 
  
 baka tas ränta ut enligt den 
  
 krävs tillbaka tas ränta ut enligt 
  
 räntesats som anges i första 
  
 den räntesats som anges i första 
  
 stycket från den dag som infal- 
  
 stycket från den dag som infal- 
  
 ler en månad efter det att beslut 
  
 ler en månad efter det att beslut 
  
 om återkrav har fattats. 
  
 om återkrav har fattats. 
  
 Om det finns särskilda skäl, kan den återbetalningsskyldige befrias helt eller delvis från sin skyldighet att betala ränta. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006 
 26 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningsförslag 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om kommunernas skyldighet att svara för ekonomiskt stöd för inackordering och för dagliga resor till studerande i vissa utbildningar. 
 Härigenom föreskrivs följande 
 1 § Kommunerna skall svara för kostnaderna för inackordering och för studerandes dagliga resor enligt vad som framgår av denna lag. 
 2 § För en studerande som genomgår sådan utbildning som anges i avdelning A i bilagan till studiestödsförordningen (2000:655) och som behöver inackordering till följd av skolgången skall den kommun som enligt 1 kap. 15 § skollagen (1985:1100) är den studerandes hemkommun lämna ekonomiskt stöd. Skyldighe- ten gäller till och med det första kalenderhalvåret det år då den stu- derandefyller tjugo år. Stödet skall avse boende, fördyrat uppehälle och resor till och från hemmet. Stödet skall ges kontant eller på annat sätt som kommunen bestämmer. Om stödet ges kontant skall det lämnas med lägst 1/30 av basbeloppet enligt lagen 1962:381) om allmän försäkring för varje hel kalendermånad under vilken den studerande bor inackorderad. Beloppet får avjämnas till närmast lägre hela tiotal kronor. 
 För ungdomar i utbildning som är speciellt anpassad för svårt rörelsehindrade ungdomar eller som har behov av habilitering eller som har behov av boende i elevhem och omvårdnad i boendet gäller särskilda föreskrifter. 
 3 § För en studerande som genomgår sådan utbildning som anges i avdelning A i bilagan till studiestödsförordningen (2000:655)skall hemkommunen ansvara för den studerandes kost- nader för dagliga resor mellan bostaden och skolan. Ansvaret gäller för sådana resor där färdvägen är minst sex kilometer. Stödet skall ges kontant eller på annat lämpligt sätt enligt kommunens bestäm- mande. Om stödet ges kontant är kommunen inte skyldig att utge högre ersättning än vad som motsvarar 1/30 av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för varje hel kalendermånad som den studerande har kostnader för resor mellan bostaden och skolan. 
 4 § Vad som sägs i 2 och 3 §§ skall tillämpas också på studerande som genomgår sådan utbildning som avses i 2 kap. 9 § studie- stödslagen (1999:1395). 
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 5 § En studerande i gymnasiesärskolan har rätt till ersättning enligt denna lag endast om han eller hon inte har rätt till ersättning för resor och boendekostnader enligt annan författning. 
 6 § Beslut av hemkommunen enligt  
 2–4 
  §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 7 § Regeringen får meddela föreskrifter om rätt till ersättning för resor och inackordering för utlandsstuderande som saknar hem- kommun. 
 8 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter för tillämp- ningen av denna lag. Sådana föreskrifter får innebära att kommu- nernas ansvar för den studerandes resor begränsas. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006 då lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor upphör att gälla 
 28 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ekonomiskt stöd till vissa utlandsstuderande för inackordering och dagliga resor 
 Härigenom föreskrivs följande 
 1 § Den som har rätt till ungdomsstudiestöd enligt 2 kap. studie- stödslagen (1999:1395) för studier utanför Sverige, och som inte har någon hemkommun enligt 1 kap. 15 § skollagen (1985:1100) får enligt föreskrifterna i denna förordning bidrag till inackordering och dagliga resor. 
 Vad som sagt ovan gäller för den som inte fyllt 18 år, och för vil- Gonzalez barnbidrag lämnas enligt lagen (1947:529) om allmänna barn- bidrag och som bedriver sådana studier utanför Sverige som anges i 2 kap. 9 § studiestödslagen. 
 2 § För inackordering lämnas bidrag med 1/30 av basbeloppet enligt lagen 1962:381) om allmän försäkring för varje hel kalen- dermånad under vilken den studerande bor inackorderad. Beloppet får avjämnas till närmast lägre hela tiotal kronor. 
 3 § Bidrag lämnas till kostnaderna för dagliga resor mellan bostaden och skolan om den studerande har en färdväg till skolan som uppgår till minst sex kilometer. 
 4 § Ansökan om bidrag enligt 2 och 3 §§ prövas av Centrala stu- diestödsnämnden, som även fastställer storleken av bidrag som skall lämnas enligt 3 §. 
 5 § Centrala studiestödsnämndens beslut får överklagas till all- män förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överkla- gande till kammarrätten. 
 6 § Centrala studiestödsnämnden skall meddela de föreskrifter och allmänna råd som behövs för verkställigheten av denna förord- ning. 
 Förordningen träder i kraft den 1 juli 2006 då förordningen (CSNFS 1983:17) om bidrag till utlandsstuderade för dagliga resor skall upphöra att gälla. 
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag 
 Härigenom att 2, 2b och 3 §§ lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag skall ha följande lydelse 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 Allmänt barnbidrag utgår från 
  
 Allmänt barnbidrag utgår från 
  
 och med månaden efter den, då 
  
 och med månaden efter den, då 
  
 barnet fötts eller rätt till sådant 
  
 barnet fötts eller rätt till sådant 
  
 bidrag 
  
 annars uppkommit, till 
  
 bidrag 
  
 annars uppkommit, till 
  
 och med  
 det kvartal, under vilket 
  
 och med  
 den månad under 
  
 barnet fyller 16 år. 
  
 vilken barnet fyller 18 år. 
  
 2b § 
  
 Med de barn som berättigar 
  
 Med de barn som berättigar 
  
 till flerbarnstillägg enligt 2 a § 
  
 till flerbarnstillägg enligt 2 a § 
  
 skall jämställas barn som fyllt 
  
 skall jämställas barn som fyllt 
  
 16 år, 
  
 men i 
  
 övrigt uppfyller 
  
 16 år, 
  
 men i 
  
 övrigt uppfyller 
  
 kraven 
  
 för 
  
 barnbidrag 
  
 enligt 
  
 kraven 
  
 för 
  
 barnbidrag enligt 
  
 denna lag, och som  
 bedriver stu- 
  
 denna lag, och som bedriver 
  
 dier som ger rätt till förlängt 
  
 studier som ger rätt till  
 ung- 
  
 barnbidrag 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 domsstudiestöd  
 enligt 2 kap. stu- 
  
 (1986:378) om förlängt barnbi- 
  
 diestödslagen (1999:1395). 
  
 drag eller studiehjälp enligt  
 2 kap. 
  
 studiestödslagen (1999:1395). 
  
 Som barn enligt första stycket räknas studerande från och med det kvartal under vilket barnet börjar studera och längst till och med det andra kvartalet det år under vilket den studerandefyller 20 år. Den studerande skall stadigvarande sammanbo med den bidragssökande för att berättiga till flerbarnstillägg. Studerande som deltar i undervisning som omfattar kortare tid än åtta veckor eller deltidsundervisning inräknas inte i barnantalet. Detsamma gäller studerande som är gifta. 
 Den som önskar uppbära flerbarnstillägg med stöd av bestäm- melserna i denna paragraf skall anmäla detta till den allmänna för- säkringskassan. 
 30 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningsförslag 
  
 Avlider barn, för vilket all- mänt barnbidrag utgår, eller inträffar annars före utgången av 
 3 § 
 Avlider barn, för vilket all- mänt barnbidrag utgår, eller inträffar annars före utgången av 
  
 det kvartal då barnet fyller 16 år 
  
 den månad då barnet fyller 18 år 
  
 omständighet, på grund varav 
  
 omständighet, på grund varav 
  
 sådant bidrag inte längre skall 
  
 sådant bidrag inte längre skall 
  
 utgå för barnet, skall bidraget 
  
 utgå för barnet, skall bidraget 
  
 dras in från och med månaden 
  
 dras in från och med månaden 
  
 efter den då dödsfallet inträffade 
  
 efter den då dödsfallet inträffade 
  
 eller förändringen ägde rum. 
  
 eller förändringen ägde rum. 
  
 Perry allmänt barnbidrag och sker ändring i förhållande som är avgörande för rätten att uppbära bidraget skall ändringen ha ver- 
 kan från och med månaden efter den då ändringen ägde rum. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006 
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 lag om upphävande av lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006, då lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag upphör att gälla. 
 32 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningsförslag 
  
 6 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1993:737) om bostadsbidrag 
 Härigenom föreskrivs att 2 och 10 §§ skall ha följande lydelse 
 Nuvarande lydelse 
 I lagen förstås med 
  
 1. 
  
 hushåll: barnfamiljer, mak- ar utan barn och ensamstående utan barn, 
  
 2. 
  
 barn: den som är under 18 år eller som får  
  
 förlängt barn- bidrag eller studiehjälp, 
  
 3. 
  
 makar: makar som lever tillsammans. 
  
 Föreslagen lydelse 
 I lagen förstås med 
  
 1. 
  
 hushåll: barnfamiljer, mak- ar utan barn och ensamstående utanbarn, 
  
 2. 
  
 barn: den som är under 18 år eller som får  
  
 ungdomsstu- diestöd 
 , 
  
 3. 
  
 makar: makar som lever tillsammans. 
  
 Bidragsberättigade hushåll 
 Bidragsberättigade barnfamiljer 
 10 § Rätt till bostadsbidrag har den som 
  
 1. 
  
 har vårdnaden om barn och varaktigt bor tillsammans med barnet, 
  
 2. 
  
 efter en myndighets beslut har tagit emot barn för vård i familjehem, om barnet beräknas bo i hemmet under minst tre månader, eller 
  
 3. 
  
 på grund av vårdnad eller umgänge tidvis har barn boende i sitt hem. 
  
 Bostadsbidrag lämnas även 
  
 Bostadsbidrag lämnas även 
  
 för barn som för vård eller 
  
 för barn som för vård eller 
  
 undervisning inte varaktigt bor 
  
 undervisning inte varaktigt bor 
  
 hemma men vistas i hemmet 
  
 hemma men vistas i hemmet 
  
 under minst så lång tid varje år 
  
 under minst så lång tid varje år 
  
 som motsvarar normala skol- 
  
 som motsvarar normala skol- 
  
 ferier. Om barnet bor i ett 
  
 ferier. Om barnet bor i ett 
  
 familjehem eller i ett hem för 
  
 familjehem eller i ett hem för 
  
 vård eller boende, får föräldern 
  
 vård eller boende, får föräldern 
  
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 eller föräldrarna bidrag även i andra fall, om det finns särskilda skäl att bidrag lämnas. Bestäm- melserna i första och andra styckena tillämpas även i fråga om den som är över 18 år och som får  
 förlängt barnbidrag eller studiehjälp 
 . Bostadsbidrag enligt första stycket 3 lämnas inte för bostäder som omfattar mindre än två rum utöver kök eller kokvrå, eller med en bostadsyta understigande 40 kvadratmeter 
  
 eller föräldrarna bidrag även i andra fall, om det finns särskilda skäl att bidrag lämnas. Bestäm- melserna i första och andra styckena tillämpas även i fråga om den som är över 18 år och som får  
 ungdomsstudiestöd 
 . Bostadsbidrag enligt första stycket 3 lämnas inte för bostä- der som omfattar mindre än två rum utöver kök eller kokvrå, eller med en bostadsyta under- stigande 40 kvadratmeter. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006. 
 34 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningsförslag 
  
 7 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1030) om underhållsstöd 
  
 Härigenom föreskrivs att 7 § skall ha följande lydelse 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 § 
  
 Ett barn som fyllt 18 år har 
  
 Ett barn som fyllt 18 år har 
  
 rätt till förlängt 
  
 underhållsstöd 
  
 rätt till förlängt underhållsstöd 
  
 under den tid som barnet bedri- 
  
 under den tid som barnet bedri- 
  
 ver studier som ger rätt till  
 för- 
  
 ver studier som ger rätt till  
 ung- 
  
 längt 
  
 barnbidrag 
  
 enligt lagen 
  
 domsstudiestöd  
 enligt 2 kap. stu- 
  
 (1986:378) 
  
 om 
  
 förlängt 
  
 diestödslagen (1999:1395), dock 
  
 barnbidrag eller studiehjälp 
  
 längst till och med juni månad 
  
 enligt 
  
 2 kap. 
  
 studiestödslagen 
  
 det år då barnet fyller 20 år. 
  
 (1999:1395), dock längst till och 
  
 Studier som omfattar kortare tid 
  
 med juni månad det år då barnet 
  
 än åtta veckor eller deltidsstu- 
  
 fyller 20 år. Studier som om- 
  
 dier medför dock inte rätt till 
  
 fattar kortare tid än åtta veckor 
  
 förlängt underhållsstöd. 
  
 eller deltidsstudier medför dock 
  
 inte rätt till förlängt underhålls- 
  
 stöd. 
 Ett barn har inte rätt till förlängt underhållsstöd i fall som avses i 4 §. Härvid skall vad som sägs om boföräldern i 4 § 1 och 4 gälla den studerande. Rätt till förlängt underhållsstöd föreligger inte heller, om den studerande har ingått äktenskap. 
 Förlängt underhållsstöd lämnas från och med månaden efter det att den studerande har fyllt 18 år eller återupptagit studier som avses i första stycket till och med den månad under vilken rätt till stöd upphör. Förlängt underhållsstöd lämnas dock inte för längre tid tillbaka än en månad före ansökningsmånaden. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006. 
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 8 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i skollagen 1985:1100) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (1985:1100) 
  
 dels  
 att 5 kap. 33 § skall upphöra att gälla,  
 dels att 11 kap. 24 § skall ha följande lydelse 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 11 kap. Kommunal vuxenutbildning 
 Interkommunal ersättning 24 § 
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för en kommun att betala ersättning för gymnasial vuxenutbildning till den kom- mun eller det landsting som anordnar utbildningen. I sådana fall skall  
 5 kap. 33 §  
 tillämpas i fråga om ungdomar fram till och med det första kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller tjugo år. 
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för en kommun att betala ersättning för gymnasial vuxenutbildning till den kom- mun eller det landsting som anordnar utbildningen. I sådana fall skall  
 lagen (0000:0000) om kommunernas skyldighet att svara för ekonomiskt stöd för inackordering och för dagliga resor till studerande i vissa ut- bildningar  
 tillämpas i fråga om ungdomar fram till och med det första kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller tjugo år. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2006. 
 36 
  
 1 
  
 Inledning 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Regeringen beslutade i mars 2002 att tillsätta en särskild utredare för att se över studiehjälpssystemet, dvs. studiestödet för stude- rande under 20 år i gymnasieskolan och i annan gymnasial utbild- ning. Utredningen har antagit namnet Studiehjälpsutredningen. 
 Enligt utredningens direktiv (dir. 2002:47) skall utredningen klargöra studiehjälpens syfte, dess roll som studiestöd i relation till olika ekonomiska samhällsstöd, främst på det familjepolitiska området samt graden av måluppfyllelse i systemet. Med utgångs- punkt i den gjorda analysen skall utredningen ge förslag till studie- hjälpens framtida syfte och roll, samt lämna förslag till författ- ningsändringar som leder till att regelverket förenklas och förtydli- gas. 
 Vidare skall utredningen särskilt se över frågan om studiestöd till elever i gymnasiesärskolan och därvid kartlägga och analysera kon- sekvenserna av tre olika alternativ, nämligen om dessa elever även fortsättningsvis skall få förlängt barnbidrag, om gymnasiesärskolan skall inordnas i studiehjälpssystemet, eller om den skall inordnas såväl i studiehjälps- som studiemedelssystemet. 
 Det står utredningen fritt att ta upp och föreslå även andra för- fattningsändringar som har samband med uppdraget. 
 Kommitténs direktiv finns i sin helhet i bilagorna 1 och 2. 
  
 1.2 
  
 Utgångspunkter och inriktning 
  
 Studiehjälpen regleras i studiestödslagen (1999:1395), studie- stödsförordningen (2000:655) och förordningen (CSNFS 1983:17) om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor samt i föreskrif- ter som utfärdats av Centrala studiestödsnämnden (CSN). Stude- rande i gymnasiesärskolan har rätt till förlängt barnbidrag enligt 
 37 
  
 Inledning 
  
 SOU 2003:28 
  
 lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag. Studerande med funk- tionshinder har också rätt till stöd enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS. Från och med år 2003 kan en funktionshindrad som fyllt 19 år ha rätt till aktivitetsersätt- ning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 
 Vissa ekonomiska stöd som ges inom ramen för den ekonomiska familjepolitiken och som normalt upphör när ett barn fyllt 18 år, kan förlängas om den unge bedriver studier på gymnasial nivå. 
 Enligt direktiven skall utredningen utgå från att månadsbeloppet för studiebidraget också i framtiden kommer att följa det allmänna barnbidraget. Utredningen har också beaktat det reformarbete som pågår inom områden som har anknytning till dess arbete såväl inom det familjepolitiska om det utbildningspolitiska området. Utred- ningen har därför valt att inrikta sitt arbete utifrån följande riktlin- jer. 
 Ett huvudmannaneutralt regelverk 
 Utredningen har den principiella uppfattningen att de ungdomar som genomgår utbildningar på gymnasial nivå skall behandlas på ett enhetligt sätt. Endast sakligt motiverade skillnader bör bibehållas. 
 Elever i gymnasiesärskolan 
 Utredningen har arbetat utifrån samma princip i fråga om dessa studerande. Utgångspunkten har således varit att de så långt som möjligt skall bedriva sin utbildning under ekonomiskt likvärdiga förutsättningar som elever i annan gymnasial utbildning. I de för- slag som utredningen lägger fram har ambitionen varit att dessa studerande varken skall gynnas eller missgynnas i ekonomiskt avse- ende i förhållande till studerande som går i annan gymnasial eller motsvarande utbildning. 
 Förenkling av regelverket 
 Utredningen har strävat efter att renodla och förenkla reglerna för studiehjälpen. Ambitionen är att reglerna skall vara lätta att förstå och enkla att administrera. 
 38 
 SOU 2003:28 Inledning 
 Studiestödslagens regler är allmänt hållna och preciseras närmare i studiestödsförordningen. Av förordningen framgår att före- skriftsrätten i stor omfattning delegerats till CSN. De föreskrifter som utfärdas av CSN kungörs i myndighetens författningssamling, CSNFS. CSN:s föreskrifter är mycket omfattande. Det är tämligen komplicerat att hitta vilka regler som gäller för en viss fråga, efter- som det ofta är nödvändigt att söka i både lag och förordning samt i CSN:s föreskrifter. 
 Studiestödsutredningens principiella uppfattning är att regler om enskildas rätt till studiehjälp och därmed jämförbara förmåner så långt möjligt skall regleras i antingen lag eller förordning. Därför bör åtskilligt av vad som nu återfinns i CSN:s föreskrifter regleras i studiestödsförordningen. CSN:s rätt att utfärda föreskrifter bör begränsas till rena verkställighetsföreskrifter samt till regler av sådan detaljkaraktär att de inte bör tynga en förordningstext. 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen har tagit del av utredningar och rapporter inom både det familjepolitiska och utbildningspolitiska området. Eftersom studiehjälpen påverkar en mycket stor del av landets befolkning både direkt och indirekt har utredningen ansett det självklart att arbeta under största möjliga öppenhet och har därför haft över- läggningar med olika myndigheter och organisationer. En närmare redogörelse för detta finns i bilaga 3. 
 Regeringskansliet har överlämnat skrivelser angående studiehjäl- pen som inkommit från såväl enskilda som myndigheter. En del intressenter har också vänt sig direkt till utredningen. De syn- punkter som förts fram har beaktats under arbetets gång. 
 39 
  
 2 
  
 Samhällets stöd till studerande i gymnasial utbildning 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 Samhällets stöd till studerande i gymnasial utbildning är relativt komplext, och ansvaret fördelas mellan, stat, kommun och föräldrar. 
 Staten svarar för ekonomiskt stöd i form av utbildningspolitiskt stöd genom studiehjälpen och familjepolitiskt stöd genom allmänt barnbidrag, förlängt barnbidrag samt vissa inkomstrelaterade stödformer såsom bostadsbidrag och underhållsstöd. 
 Kommunerna är skyldiga att garantera alla ungdomar gymnasie- utbildning och ansvarar för att en sådan kommer till stånd och bedrivs enligt föreskrifter i författningar och läroplaner. 
 Föräldrarna har ett vårdnads – och försörjningsansvar enligt för- äldrabalken. 
 Den studerande har själv ett ansvar för sin utbildning och att följa de regler som gäller för denna. 
  
 2.2 
  
 Det utbildningspolitiska stödsystemet 
  
 I dag lämnas studiehjälp för utbildning på gymnasial nivå i allmän- het fr.o.m. kvartalet efter det att den studerande fyllt 16 år t.o.m. det första kalenderhalvåret då han eller hon fyller 20 år. Föreskrif- ter om studiehjälpen finns i studiestödslagen, i studiestödsförord- ningen, i förordningen (CSNFS 1983:17) om bidrag till utlands- studerande för dagliga resor. Ytterligare föreskrifter har enligt bemyndigande i studiestödsförordningen meddelats av Centrala studiestödnämnden (CSN), som även administrerar studiehjälpen. Studiehjälp får lämnas endast för heltidsstudier om inte något annat har föreskrivits. Ett sådant avsteg har gjorts för deltidsstudier på individuella program i gymnasieskolan. De olika delarna i studie- hjälpen kan kortfattat beskrivas på följande sätt. 
 41 
  
 Samhällets stöd till studerande i gymnasial utbildning 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiebidrag  
 lämnas till alla inom ovannämnda åldersgrupp med generellt belopp oberoende av föräldrarnas ekonomiska förhållan- den. Beloppet följer det allmänna barnbidraget och uppgår för närvarande till 950 kronor i månaden. Studiebidrag lämnas från och med år 2003 för tio månader om året. 
  
 Extra tillägg  
 utbetalas efter ansökan till studerande från inkomst- svaga hushåll. Tillägget är – beroende på det ekonomiska underlag som beräknas för familjen – 285, 570 eller 855 kronor per månad. Det ekonomiska underlaget får uppgå till högst 125 000 kronor per år. 
  
 Inackorderingstillägg  
 lämnas till studerande på gymnasial nivå inom andra utbildningar än dem som ingår i det offentliga skolvä- sendet. Här avses fristående skolor, kompletterande skolor och folkhögskolor. Den allmänna föreskriften om rätten till inackorde- ringstillägg finns i studiestödsförordningen. CSN utfärdar närmare föreskrifter om vem som kan få inackorderingstillägg och faststäl- ler beloppet för detta. Inackorderingstillägg lämnas med lägst 1 190 kronor och högst med 2 350 kronor i månaden. Vilket belopp som skall lämnas för den enskilde studerande beror på avståndet mellan föräldrahemmet och skolan. Enligt CSN:s föreskrifter lämnas inackorderingstillägg om ett nationellt program eller program med nationell inriktning inte finns på elevens hemort och skolorten ligger på sådant avstånd att eleven inte lämpligen kan resa varje dag. 
 Bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor:  
 Såsom nämnts ovan har enligt en särskild förordning en utlandsstuderande rätt till ersättning för dagliga resor mellan bostaden och skolan under förutsättning att den studerande har rätt till studiehjälp. Reglerna i den förordningen ansluter i allt väsentligt till lagen (1991: 1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor. 
  
 2.3 
  
 Det kommunala stödsystemet 
  
 Ersättning för inackordering:  
 För studerande som behöver inackor- dering till följd av skolgången skall hemkommunen enligt 5 kap. 33 § skollagen (1985:1100) lämna ekonomiskt stöd. Detta skall avse boende, fördyrat uppehälle och resor till och från hemmet. Denna skyldighet gäller längst till och med det första kalenderhalv- året det år då ungdomarna fyller tjugo år. Stödet ges kontant eller på annat lämpligt sätt enligt kommunens bestämmande. Om stödet lämnas kontant skall det uppgå till minst 1/30 av basbeloppet för varje hel kalendermånad som eleven bor inackorderad. 
 42 
  
 SOU 2003:28 
  
 Samhällets stöd till studerande i gymnasial utbildning 
  
 Ersättning för dagliga resor:  
 Enligt lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor, skall hem- kommunen – om vissa förutsättningar är uppfyllda – svara för elevens kostnader för dagliga resor mellan bostaden och skolan under förutsättning att eleven har rätt till studiehjälp. Stödet skall ges kontant eller på annat lämpligt sätt såsom busskort eller liknande. 
  
 2.4 
  
 Det familjepolitiska stödsystemet 
  
 Allmänt barnbidrag:  
 Enligt lagen (1947:529) om allmänna barnbi- drag lämnas allmänt barnbidrag från och med månaden efter det att barnet fötts eller rätt till sådant bidrag annars uppkommit till och med det kvartal barnet fyller 16 år. 
 Flerbarnstillägg: Enligt samma lag lämnas flerbarnstillägg från och med det tredje barnet. Med de barn som berättigar till fler- barnstillägg skall jämställas barn som fyllt 16 år och som bedriver studier som ger rätt till förlängt barnbidrag eller studiehjälp. 
  
 Förlängt barnbidrag:  
 Elev i grundskolan som har fyllt 16 år har rätt till förlängt barnbidrag fr.o.m. kvartalet efter det han eller hon fyllt 16 år. Samma rätt gäller  
 för elev  
 som deltar i motsvarande utbildning i bl.a. riksinternatskola eller fristående skola samt elever i särskolan och specialskolan. Regler om förlängt barnbidrag finns i lagen (1986: 378) om förlängt barnbidrag. 
  
 Bostadsbidrag 
 : Detta är ett inkomstprövat bidrag som består av två delar, en del knuten till bostadskostnader, en del som utgörs av ett särskilt bidrag för hemmavarande barn. Även barn över 18 år omfattas av rätten till bostadsbidrag om barnet får förlängt barnbi- drag eller studiehjälp. I lagen (1993:737) om bostadsbidrag före- skrivs närmare om rätten till bostadsbidrag. 
  
 Underhållsstöd:  
 Enligt lagen (1996:1036) om underhållsstöd lämnas sådant stöd till särlevande föräldrars barn till och med den månad under vilken barnet fyller 18 år. Om barnet efter denna tidpunkt går i skolan lämnas förlängt underhållsstöd under den tid som skolgången pågår, dock längst intill det första halvåret barnet fyller tjugo år. Med skolgång avses sådan utbildning som ger rätt till förlängt barnbidrag eller studiehjälp. Bidraget utbetalas av försäkringskassan. Bidragsskyldig förälder är i regel återbetalnings- skyldig i förhållande till hans eller hennes inkomst. 
 43 
  
 3 
  
 Gymnasial utbildning – ett gemensamt ansvar 
  
 3.1 
  
 Översiktlig beskrivning av ansvaret 
  
 Alla ungdomar skall ha en reell möjlighet till en gymnasial utbild- ning. I kap. 2 har utredningen närmare beskrivit vilka regler som gäller i fråga om samhällets ekonomiska stöd till familjer med ansvar för barn och ungdomar. I detta kap. beskriver utredningen hur ansvaret fördelar sig mellan å ena sidan föräldrarna och å andra sidan det allmänna. I detta avsnitt lämnas en översiktlig redovisning i nedanstående tablå. I kapitlets följande avsnitt kommenteras de olika intressenternas ansvar var för sig. 
  
 Föräldrarnas ansvar 
  
 Kommunens ansvar 
  
 Statens ansvar 
  
 Försörjningsansvar enligt 
  
 Erbjuder plats i gymnasie- 
  
 Bidrar till finansiering av 
  
 föräldrabalken 
  
 skolan 
  
 gymnasial utbildning i annan 
  
 skolform, t.ex. folkhögskolor 
  
 Bistår eleven i dennes val av utbildning 
 Står för reskostnader till och från skolan enligt lag 
 Står för reskostnader till och från skolan som inte täcks av kommunen 
 Ger bidrag till kostnader i samband med skolgång i gymnasieskola eller gymna- siesärskola på annan ort 
 Ger bidrag till kostnader i samband med skolgång i gymnasial utbildning på annan ort (inackorderingstillägget) 
 Ger ett stimulansbidrag i form av extra tillägg 
 Ger ekonomiskt stöd i form av barnbidrag, flerbarnstillägg, bostadsbidrag och under- hållsstöd 
 Skolförfattningar och läroplaner 
 45 
  
 Gymnasial utbildning – ett gemensamt ansvar 
  
 SOU 2003:28 
  
 3.2 
  
 Föräldrarnas ansvar 
  
 De grundläggande reglerna om föräldrarnas underhållsskyldighet för sina barn finns i föräldrabalken. Huvudregeln är att barn har rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Barnet bästa skall komma i främsta rummet. Enligt 7 kap 1 § föräldrabalken skall för- äldrarna svara för underhåll åt barnet efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnas samlade ekonomiska förmåga. 
 Underhållsskyldigheten upphör när barnet fyller arton år. Om barnet går i skolan utsträcks denna skyldighet så länge som skol- gången pågår, dock längst till dess barnet fyller 21 år. Med skolgång avses grundskolan, gymnasieskolan eller därmed jämförlig grund- utbildning. En förälder som inte har vårdnaden om barnet och inte heller varaktigt bor tillsammans med barnet är skyldig att betala underhållsbidrag till barnet. Samma sak gäller om föräldern har vårdnaden om barnet gemensamt med den andra föräldern, men barnet varaktigt bor tillsammans med endast den anda föräldern. Underhållsbidrag fastställs genom dom eller avtal. 
 I vissa fall har ett barn rätt till underhållsstöd efter beslut av all- män försäkringskassa. Utredningen redovisar kortfattat vilka förut- sättningar som gäller för underhållsstöd under avsnittet ekonomisk familjepolitik. 
 Föräldrarna har också ett ansvar för att bistå sina barn i deras val av gymnasial utbildning 
  
 3.3 
  
 Det kommunala ansvaret 
  
 Kommunerna är skyldiga att bereda varje individ som gått ut grundskolan en plats i gymnasieskolan. De är vidare skyldiga att erbjuda dem som inte uppfyller behörighetskraven att antas på ett nationellt program en utbildning på ett individuellt program. I utbildningsansvaret ingår att anordna utbildning enligt vad som föreskrivs i skolförfattningar och läroplaner. I denna skyldighet ingår att se till att eleven får det stöd som han eller hon behöver för att klara utbildningen. 
 Som nämnts i kap. 2 är kommunerna skyldiga att svara för vissa elevresor mellan bostaden och skolan. Sedan 1992 svarar kommunerna även för inackorderingsstöd till elever inom det offentliga skolväsendet som behöver inackordering till följd av 
 46 
  
 SOU 2003:28 
  
 Gymnasial utbildning – ett gemensamt ansvar 
  
 skolgången. I kommunernas ansvar ingår vidare att informera CSN om vilka elever som går i deras skola, så att studiehjälpen kan utbetalas. Kommunen är också skyldig att rapportera till CSN om en elev är frånvarande i sådan omfattning att han eller hon inte kan anses studera på heltid och därmed förlorat rätten till studiehjälp. 
 Utredningen återkommer i kap. 4 till hur det kommunala ansvaret för skolan successivt ökat. Frånvarorapporteringen till CSN behandlas i kap. 7. 
  
 3.4 
  
 Det statliga ansvaret 
  
 Statens svarar för ekonomiskt stöd i form av studiehjälp och bidrag inom ramen för den ekonomiska familjepolitiken. Vidare fastställer staten skolförfattningar och läroplaner för skolväsendet och beslutar i dessa om utbildningens tidsmässiga och innehållsliga omfattning. Före år 1992 beslutade staten (CSN) även i samtliga frågor om inackorderingstillägg. Sedan riskdagen antog den s.k. ansvarspropositionen, prop.1990/91:118 Ansvaret för skolan, över- gick ansvaret för inackorderingsstödet till de studerande som behövde inackordering på grund av utbildning i annan kommuns gymnasieskola till hemkommunerna. Numera begränsar sig statens ansvar i den delen endast till de studerande som väljer en utbildning utanför det offentliga skolväsendet. 
 47 
  
 4 
  
 Studiehjälpen 
  
 4.1 
  
 Varför infördes studiehjälpen? 
  
 Utbildningspolitikens mål i dag är att Sverige skall vara en ledande kunskapsnation som präglas av utbildning av hög kvalitet och livs- långt lärande för tillväxt och rättvisa. I budgetpropositionen för år 2002 anges utbildningspolitikens inriktning på följande sätt: 
 Utbildning och forskning driver på samhällets modernisering och förnyelse samt medverkar till ett hållbart samhälle. Utbildning får en allt mer central betydelse för välfärd, tillväxt och utveckling. Sats- ningar på utbildning på alla nivåer bryter väg för kunskapssamhället och bidrar till att förverkliga visionen om ett livslångt lärande. Utbildning vidgar vyer, utvecklar personligheten och ger bättre förut- sättningar såväl för den enskilde som för samhället att möta vår tids stora utmaningar och snabba förändringar. 
 Alla människors rätt till kunskap och utveckling är mot den bakgrunden utgångspunkt för regeringens politik. Kunskapssamhället skall stå öppet för alla. Att nå dit är en stor välfärdspolitisk uppgift i framtiden. Utbildning måste vara en kraft för social förändring. 
 Jämlikhet i tillgång till utbildning är en förutsättning för jämlik- het i makt över det egna livet och i möjlighet att påverka samhället. Alla krafter måste därför mobiliseras för att maximera möjlighe- terna för alla till utbildning. 
 Dessa utbildningspolitiska mål fanns också när studiehjälpen infördes i sin moderna form år 1964, även om de då uttrycktes på ett annorlunda sätt. Bland andra insatser som infördes för att förverkliga dessa mål finns det insatser som syftar till att öka anta- let studerande i gymnasieskolan. Detta mål beskrevs i betänkandet Bättre studiehjälp (SOU 1963:48) som att alla ungdomar skulle ges möjlighet till den utbildning för vilken de hade förutsättning och intresse. 
 Också de grundläggande principerna för studiehjälpen lades fast i det ovan nämnda betänkandet. Målet för studiehjälpen skulle vara 
 49 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 att underlätta tillströmningen till högre utbildningsanstalter för ungdom, som av ekonomiska, geografiska och sociala skäl befara- des ha svårigheter att fortsätta sin utbildning efter den obligato- riska skolan. Vid den tiden var det normalt att efter grundskolan gå till en lärlingsutbildning eller direkt till ett enklare förvärvsarbete. Ett förbättrat stöd skulle locka ungdomar att i ökad utsträckning välja fortsatta studier i gymnasieskolan. 
  
 4.2 
  
 Studiehjälpens utformning 
  
 Målet för studiehjälpen, att undanröja ekonomiska, geografiska och sociala hinder för gymnasiala studier, avspeglas i studiehjälpens utformning. Studiehjälpens tre delar, studiebidrag, inackorderings- tillägg och extra tillägg kan härledas från dessa mål. Studiebidraget har således som syfte att undanröja ekonomiska hinder, inackorde- ringsbidraget att undanröja geografiska hinder och extra tillägget att undanröja sociala hinder. 
 De ekonomiska hindren beskrevs ur familjens perspektiv som att familjens försörjningsmöjlighet minskar vid gymnasiala studier på grund av att ungdomarna inte kan bidra till sin egen försörjning samt att samhällets familjepolitiska stöd, barnbidraget, inte utbeta- lades efter sexton års ålder. Detta skulle medföra en kännbar minskning i familjeekonomin och därmed minska föräldrarnas benägenhet att välja gymnasiala studier för sina ungdomar. Anled- ningen till att barnbidrag inte utbetalades efter sexton års ålder till försörjningspliktiga föräldrar var att ungdomarna då ansågs kunna bidra till sin försörjning genom arbete. 
 För att stödja föräldrarnas möjlighet att försörja ungdomar i gymnasieskolan utformades studiebidraget som ett generellt bidrag med exakt samma belopp per månad som barnbidraget. Dock betalades det bara ut under studietid, normalt nio månader om året. Även här angavs anledningen vara att ungdomarna kunde bidra till sin egen försörjning genom arbete under resterande tid. Det ekonomiska stödet till familjer med ungdomar i gymnasial utbild- ning förstärktes också i början av  
 1980-talet 
  genom att vissa famil- jepolitiska stöd, som t.ex. bostadsbidraget, flerbarnstillägget och underhållsstödet, utsträcktes att omfatta även myndiga ungdomar. 
 Alla ungdomar oavsett bostadsort skulle ha samma möjlighet till gymnasiala studier. De ungdomar som på grund av långt reseav- stånd måste bosätta sig på studieorten fick ökade kostnader på 
 50 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 grund av detta. Genom inackorderingstillägget skulle geografiska hinder för ungdomarna att skaffa sig önskad utbildning undanröjas. 
 Det var också ett välkänt faktum att ungdomar från inkomst- svaga grupper var underrepresenterade i gymnasial utbildning. För att stimulera föräldrar i dessa grupper till att låta sina ungdomar fortsätta till gymnasial utbildning infördes inkomstrelaterade bidrag och lån. I dag består den inkomstrelaterade studiehjälpen av extra tillägg. Stödet har tillerkänts en exklusiv betydelse, vilket framgår av att extra tillägg enligt en dom i Regeringsrätten 
 1  
 inte skall räknas med vid beräkningen av underlaget för socialbidrag. 
 Studiehjälpssystemet kom inte att omfatta gymnasiesärskolan. Statsmakterna ansåg att det inte fanns skäl att uppmuntra andra ungdomar än de som var utvecklingsstörda till studier i denna skolform. Men även för föräldrar till dessa ungdomar infördes ett stöd för att förstärka försörjningsmöjligheten under gymnasiala studier. De ekonomiska hindren undanröjdes genom att barnbidrag utbetalas under hela gymnasietiden. Familjeekonomin förstärktes också genom att för vissa familjepolitiska stöd, som t.ex. bostads- bidraget, flerbarnstillägget och underhållsstödet, förlängdes ålders- gränserna. Geografiska hinder undanröjdes genom att kommu- nerna gavs ansvar för kostnader för resor och boendet i samband med studier på annan ort enligt LSS. Däremot infördes inte något stöd för att undanröja sociala hinder, dvs. ett extra tillägg för att stimulera inkomstsvaga familjer att välja en gymnasiesärskoleut- bildning till sina barn. Skillnaden i tillvägagångssättet kan huvud- sakligen förklaras av att dessa barn inte har samma möjlighet att bidra till sin egen försörjning genom arbete. 
  
 4.3 
  
 Ändrade förutsättningar 
  
 4.3.1 
  
 En gymnasieskola i utveckling 
  
 När studiehjälpen infördes var grundskolan beslutad men ännu inte genomförd fullt ut. Endast en minoritet av ungdomarna, ungefär 40 procent, av en årskull, gick vidare till fortsatta studier efter avslutad obligatorisk skolgång. I direktiven till 1962 års studiehjälpsutred- ning konstaterade föredragande statsrådet att endast cirka en femtedel av eleverna inom gymnasieorganisationen och cirka 15 procent av de studerande vid universitet och högskolor rekrytera- 
  
 1  
 Regeringsrättens årsbok (RÅ) 1990, ref. nr 7. 
 51 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 des från arbetarhem. Sedan dess har en genomgripande reformering av ungdomsskolan skett. En första gymnasiereform infördes år 1966 samtidigt som grundskolan vid slutet av  
 1960-talet 
  var fullt utbyggd. År 1964 fattades beslut om inrättande av kommunala gymnasier som ersatte de allmänna gymnasierna, de tekniska gymnasierna och handelsgymnasierna. Samtidigt inrättades fack- skolor och en reformering av yrkesutbildningen inleddes. Gymna- sieskolan inrättades 1971 genom en sammanslagning av gymnasiet, fackskolan och yrkesskolan. När den nya gymnasieskolan inrätta- des var avsikten att få till stånd ett allsidigt urval av studievägar på varje skolort, och den nya gymnasieskolan inrättades på ett betyd- ligt större antal orter än de tidigare allmänna gymnasierna. 
 Den kraftiga utbyggnaden av den frivilliga gymnasiala utbild- ningen fick till följd att en allt större andel ungdomar fortsatte att studera efter den obligatoriska skolan. 
 År 1990 beslutade riksdagen på grundval av regeringens förslag i den s.k. ansvarspropositionen (prop. 1990/91:18) om en ändrad ansvarfördelning för skolan mellan stat och kommun. Beslutet, som trädde i kraft vid ingången av år 1991, innebar att skolan skulle vara mål – och resultatstyrd. Riksdag och regering skulle ange nationella mål och riktlinjer genom skollag och läroplaner samt svara för lärarutbildning och fortbildning av lärare och skolledare. Kommunerna skulle sedan inom de ramar som statsmakterna dragit upp bestämma hur skolan skulle organiseras och administreras för att nå upp till de angivna målen. 
 Ansvarspropositionen innebar vidare att varje kommun själv fick besluta i frågor om inrättande, organisation och dimensionering av gymnasieskolan. Något formellt beslut av statlig myndighet kräv- des inte längre. Detta fick till följd att gymnasieskolan har byggts ut ytterligare på fler orter under  
 1990-talet. 
  Mellan läsåren 1990/91 och 2000/01 hade 42 kommuner etablerat gymnasieskolor. Särskilt kraftig blev utbyggnaden av industriprogrammet, som etablerades i 29 av de nyetablerade gymnasiekommunerna. Tillsammans med att också andra program nyetablerades har den gymnasiala yrkesut- bildningen blivit nästan lika spridd som yrkesskolorna var på 1960- talet. 
 I juli 1994 infördes en ny läroplan för gymnasieskolan m.fl. frivilliga skolformer, som innebar att gymnasieskolan gjordes kurs- utformad och att de relativa betygen ersattes av ett mål- och kunskapsrelaterat betygssystem, där betyg sattes på genomgången kurs i stället för – såsom tidigare – varje termin. Betyget skulle 
 52 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 grundas på elevens prestationer i förhållande till målen, och inte såsom tidigare relateras till övriga elevers resultat. Samtliga program på gymnasieskolan är numera treåriga och ger generell behörighet för att antas till högskolan. 
 Regeringen har i prop. 2001/02:15 Den öppna högskolan lagt fast målet att 50 procent av en årskull skall ha börjat studera på högskolan senast vid 25 års ålder. 
 Gymnasieskolan är numera en utbildningsform som är öppen för alla, och det framstår som naturligt för ungdomarna att gå vidare dit efter fullgjord obligatorisk skolgång. Utvecklingen dit har dock inte varit problemfri. Under  
 1990-talet 
  gjordes omfattande neddragningar inom den offentliga sektorn för att sanera landets ekonomi, något som också fick konsekvenser för skolan. Här har stora nedskärningar gjorts framför allt på elevvården och skolhäl- sovården, vilket medfört att den förebyggande elevsociala verk- samheten inte kunnat bedrivas på sätt som vore önskvärt. Enligt Studiehjälpsutredningens uppfattning har detta förhållande varit ett hinder för ungdomar med personliga eller sociala problem att få behövligt stöd för att kunna fullfölja sin utbildning. 
 Lärlingsutbildning och lärande i arbetslivet 
 Överföring av yrkeskunskaper har gamla anor och är den ursprungligaste formen av yrkesinlärning. Lärlingssystemet kan sägas vara en del av  
 gesäll-mästarsystemet 
  från en starkt reglerad hantverkstradition. Genom samhällets ökade ansvar för yrkesut- bildningen under 1930- till  
 1950-talet 
  minskade lärlingsutbild- ningen konstant. Lärlingsutbildning har dock i skiftande former och omfattning hela tiden existerat parallellt med den etablerade gymnasieskolan med skiftande reglering och förutsättningar. Den hade cirka 3 000 elever vid slutet av  
 1980-talet 
  men endast ett fåtal elever därefter. Begreppet lärling representerar en anställningsform där ett företag åtar sig att anställa en ung person och samtidigt ge honom eller henne upplärning i ett yrke. Det kan också handla om reguljär yrkesutbildning i antingen intern företagsskola eller att lärlingen parallellt med anställningen deltar i utbildning i gymnasie- skola. I dag finns inom ramen för det individuella programmet möjlighet för ungdomar att genom lärlingsutbildning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av vissa kärnämnen i gymnasieskolan. Denna utbildning har haft stora 
 53 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 svårigheter redan från starten, mycket beroende på att arbetsmark- naden givit litet utrymme för lärlingsanställning. Antalet ungdomar i lärlingsutbildning har varit konstant lågt. 
 Under hösten 1997 startade en försöksverksamhet med s.k. ny lärlingsutbildning, som omfattade inledande studier på ett natio- nellt program och avslutades med lärlingsutbildning. Omfattningen blev blygsam. Våren 2000 omfattade verksamheten 18 skolor och berörde endast 300 elever/lärlingar. Verksamheten förlängdes inte vid försöksperiodens slut 2001 utan ersattes av bl.a. det nya LIA - konceptet (lärande i arbetslivet). 
 LIA är en försöksverksamhet som riktar sig till elever i gymna- sieskolan som påbörjar sin utbildning under tiden höstterminen 2001 till och med juni 2004. Verksamheten innebär att en elev på ett nationellt eller specialutformat program som innehåller yrkes- ämnen får utbildning som genomförs på en arbetsplats. Eleven har rätt att välja mellan LIA och ett skolförlagt nationellt program. Verksamheten får totalt omfatta 2 000 platser. Den skiljer sig också från den traditionella lärlingsutbildningen på så sätt att det inte råder något anställningsförhållande mellan eleven och företaget, och eleven får inte heller någon lön. Kommunen ansvarar för eleven under hela utbildningstiden. 
 Gymnasieskolan i dag 
 I dagsläget börjar drygt 98 procent av ungdomarna i gymnasiesko- lan. Flera faktorer bidrar till detta resultat. Som nämnts i avsnittet ovan har gymnasieskolan utbyggts kraftigt samtidigt som kommu- nerna ålagts en skyldighet att bereda samtliga ungdomar i kommu- nen utbildning i gymnasieskolan. Till detta bör också läggas, att det för de allra flesta ungdomar är i det närmaste omöjligt att få ett stadigvarande arbete efter avslutad obligatorisk skolgång. 
 I denna situation uppstår frågan i vilken utsträckning som eleverna också fullföljer avsikten att skaffa sig gymnasieutbildning. Av Skolverkets rapport 218, Beskrivande data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning 2002 kan man bl.a. utläsa att hösten 2001 var drygt 311 000 elever inskrivna i gymnasieskolan, vilket innebär att antalet nu närmade sig 1997 års nivå efter en nedgång under åren 1999 och 2000. Av samtliga elever var 51,6 procent män och 48,4 procent kvinnor. Läsåret 2000/01 avslutade drygt 72 100 elever gymnasieskolan, vilket var knappt 5 600 färre än föregående 
 54 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 läsår. I rapporten konstateras att andelen elever som fått slutbetyg inom fyra år efter gymnasiestarten har ökat efter flera års nedåtgå- ende trend. Av alla elever som började i gymnasieskolan år 1997 har slutbetyg inrapporterats för 76 procent inom fyra år. 
 Fullföljandegraden inom de olika programmen varierar dock. Studerande inom individuella program slutför sina studier i lägre grad än studerande på nationella och specialutformade program, och de tar också längre tid på sig. Naturvetenskaps- och samhälls- vetenskapsprogrammen hade högst fullföljandegrad. 
 Totala antalet elever med avgångsbetyg i gymnasieskolan uppgick läsåret 2000/01 till närmare 72 000, varav cirka 36 700 var kvinnor, eller uttryckt i procent, 51,2 procent kvinnor och 48,8 procent män. 
 Av de elever som avslutade gymnasieskolan vårterminen 1998 påbörjade knappt 40 procent (cirka 31 300 elever) en högskoleut- bildning inom tre år, vilket var en ökning med drygt en procent jämfört med föregående årskull. Ökningen beror främst på att antalet högskoleplatser ökat. Av intresse är också att 44,5 procent av de kvinnor som fick avgångsbetyg år 1998 påbörjat högskoleut- bildning senast vårterminen 2001. Motsvarande andel för männen var 34,5 procent. Denna iakttagelse stämmer överens med vad Högskoleverket redovisar i årsrapporten år 2002, nämligen att kvinnornas övergångsfrekvens ligger fem procentenheter över och männens fem procent under genomsnittet. Enligt Högskoleverket kan denna skillnad förklaras med att traditionellt manliga yrkesut- bildningar till stor del ligger inom gymnasieskolan, medan andelen eftergymnasial yrkesutbildning är betydligt större när det gäller traditionellt kvinnliga yrkesutbildningar. 
 Av den tidigare nämnda rapporten från Skolverket framgår att antalet ungdomar som inte fullföljer utbildningarna är störst på det individuella programmet. Andelen män på detta program är genomgående högre än andelen kvinnor. Av totalt cirka 22 750 elever på det individuella programmet läsåret 2000/01 var knappt 9 700 kvinnor. 
 När det gäller betygen konstateras i rapporten, att av elever med slutbetyg från läsåret 2000/01, har de kvinnliga eleverna väsentligt högre betygspoäng på såväl de nationella som de specialutformade programmen. Det rör sig i båda fallen om en poäng. Skillnaden är dock mindre på det individuella programmet, där den uppgår till en halv poäng. 
 55 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 Den tendens till förbättring i fråga om fullföljandet av utbildning som redovisats ovan är emellertid inte entydig. I Skolverkets läges- bedömning av barnomsorg, skola och vuxenutbildning 2002 påpe- kas att ovan redovisade trendbrott sannolikt endast innebar en till- fällig ökning. Av de elever som började år 1998 hade endast 64 procent slutfört sina studier efter tre år, vilka skall jämföras med 69 procent för dem som började år 1997. En förklaring till denna nedgång är att en skärpning av en betygsbestämmelse i gymnasie- förordningen gjordes hösten 2000. Förändringen innebar att elever med stor frånvaro, och som därför inte kunde betygssättas, inte längre skall ges betyg på kursen. Tidigare gällde att dessa elever skulle ges betyget Icke godkänd på kursen. Denna förändring har inneburit att andelen elever som fått ett fullständigt avgångsbetyg efter tre år har minskat. 
 Sammanfattningsvis kan konstateras att nästan alla ungdomar påbörjar gymnasial utbildning, men att antalet ungdomar som inte fullföljer sin utbildning inte är obetydligt. Enligt Studiehjälpsut- redningens uppfattning innebär detta att målet för den framtida studiehjälpen bör omformuleras. Utredningen återkommer till detta i avsnitt 4.4. 
  
 4.3.2 
  
 Ungdomarnas situation – utvecklingstendenser under  
  
 1990-talet 
  
 Kommittén Välfärdsbokslut konstaterar i sitt slutbetänkande Väl- färdsbokslut för  
 1990-talet 
  (SOU 2001:79) att ungdomar var en av de samhällsgrupper vars levnadsförhållanden utvecklades mest negativt under  
 1990-talskrisen. 
  Med ungdomar avses i detta sammanhang personer i åldrarna  
 16–24 
  år. Kommittén kons- taterade att ungdomar i vissa avseenden tillgodogjort sig de för- bättringar som skedde i slutet av årtiondet, men att livsvillkoren överlag var mer problematiska för de unga vid decenniets slutskede än vad de var 1990. Särskilt gällde detta ekonomin och arbetsmark- nadssituationen. Ökad otrygghet framstod som en annan framträ- dande konsekvens. Andelen elever som gick ut med ofullständigt betyg från grundskolan och gymnasieskolan ökade under perioden  
 1990-1997. 
  Enligt kommitténs bedömning kunde en del av ökningen tillskrivas det nya betygssystemet i gymnasieskolan, som innebar att kraven för slutbetyg skärptes från år 1997, något som 
 56 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 framför allt påverkade eleverna på yrkesinriktade gymnasiepro- gram. 
 En annan oroande trend under  
 1990-talet 
  rörde den kraftiga ökningen av ungas psykiska ohälsa. Kommittén kunde konstatera att ungdomar haft en markant sämre utveckling än äldre ålders- grupper såväl i fråga om ängslan, oro och ångest som långvariga psykiska besvär. 
 Antalet personer med grundskola som högsta utbildning mins- kade under  
 1990-talet, 
  något som kan förklaras av att fler ungdo- mar under arbetslöshetskrisen gavs möjlighet att komplettera sin grundskoleutbildning. Utbyggnaden av högskolan medförde att fler ungdomar fick möjlighet att läsa vidare på högre nivå. Kommittén fann dock att det fanns klara skillnader inom ungdomsgruppen med avseende på resultat i grundskolan och val av gymnasieutbildning. Överlag klarade sig unga kvinnor, svensk- födda och barn till högre tjänstemän bättre än unga män, barn till utrikes födda föräldrar samt arbetarbarn. Etnicitet hade emellertid begränsad betydelse för studieresultaten när hänsyn tagits till elevernas sociala bakgrund. 
 Den kraftigt stigande arbetslösheten under  
 1990-talets 
  första år fick till följd att situationen blev speciellt problematisk för pojkar med arbetarklassbakgrund. De förblev långvarigt arbetslösa längre än andra och vidareutbildade sig i mindre utsträckning än vad ungdomar från andra samhällsklasser gjorde. En förbättring inträf- fade vid slutet av decenniet för ungdomsgruppen, men situationen år 1999 var sämre än den som rådde vid  
 1990-talets 
  ingång. 
 Utbildning och arbete 
 Sambandet mellan en individs utbildning och dennes möjligheter att hävda sig på arbetsmarknaden har genom åren varit föremål för omfattande undersökningar. Studiehjälpsutredningen gör för sin egen del några korta reflexioner i den frågan och vill särskilt anföra följande. Uppgifterna är i allt väsentligt hämtade från föredraget Arbete och utbildning av professor Knight, Umeå universitet, som hölls vid Arbetslivsforum  
 22–23 
  oktober 2002 vid Växjö universitet. 
 Det är ett välkänt faktum att utbildningsnivån i Sverige har stigit. Redan i slutet av  
 1960-talet 
  genomfördes den obligatoriska grund- skolan fullt ut. Under  
 1990-talet 
  blev samtliga program i gymnasie- 
 57 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 skolan treåriga och ger behörighet för tillträde till högskoleutbild- ning. Utbildningsnivån hos den arbetsföra befolkningen har stigit. Under perioden 1975 till 2000 har andelen personer med enbart grundskoleutbildning sjunkit från 50 procent till 15 procent. 
 När den ekonomiska krisen kom i början av  
 1990-talet 
  sjönk sysselsättningsgraden i betydligt högre utsträckning för de lägst utbildade än för andra. Tre olika mekanismer kan ha föranlett detta. 
 För det första reducerade den allmänna ekonomiska tillbaka- gången antalet arbeten i de flesta branscher För det andra reduce- rade strukturförändringarna antalet arbeten med låga kvalifika- tionskrav. För det tredje torde undanträngningen ha ökat, dvs. att en växande andel av personer med högre utbildning än nödvändigt kan ha tagit arbeten med låga utbildningskrav. Den slutsats som Ellis drar är att undanträngningen skärps när efterfrågan på arbetskraft är låg medan hög efterfrågan ökar möjligheterna för överutbildade i okvalificerade arbeten att få nya arbeten som motsvarar deras utbildningsnivå. Därmed ökar också de lågutbilda- des chanser. 
 En annan fråga som då uppkommer är om utbildningsnivån kan bli för hög? Om alla skulle nå upp till treårig gymnasienivå skulle följden bli att alla arbeten, även de som inte krävde någon särskild utbildningsnivå skulle utföras av personer med minst treårig gymnasieutbildning. Det går således inte att dra slutsatsen att det finns alltför få arbeten med låga utbildningskrav i förhållande till andelen lågutbildade. Samtidigt konstaterar Ellis att de lägst utbildade, som blir allt färre, i växande grad består av personer som lider av fysiska och sociala handikapp, vilket försvårar deras chanser på arbetsmarknaden. Sysselsättningsgraden för de lägst utbildade kanske därför aldrig kommer att nå upp till 1992 års nivå. 
 Studiehjälpsutredningen kan således konstatera, att det är än viktigare i dag än år 1964 att den enskilde individen har en god utbildning. 
 Vad gör ungdomar som inte går gymnasieutbildning? 
 I budgetpropositionen för år 2003 har regeringen konstaterat att det finns behov av särskilda stödinsatser för ungdomar som lämnar gymnasieskolan med svaga eller ofullständiga studieresultat. Vidare konstaterar regeringen att det också finns skäl att kartlägga villko- 
 58 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 ren för de ungdomsgrupper som har särskilt dåliga förutsättningar för att etablera sig på arbetsmarknaden. Regeringen har därför till- satt en utredning med uppgift att göra en kartläggning av de ungdomar mellan  
 16–24 
  år som varken studerar, arbetar eller söker arbete och som riskerar att falla mellan stolarna. I uppdraget ingår också att analysera samhällets insatser för gruppen och vid behov ge förslag på konkreta åtgärder för att förbättra gruppens situation eller för att förbättra kunskapsläget. 
 Skolverket har på regeringens uppdrag undersökt vad de ungdo- mar gör som tackar nej till ett erbjudande om utbildning i gymna- sieskolan eller som avbryter studierna och inte längre går där. Uppdraget har redovisats i början av december 2002 genom rapporten Det kommunala uppföljningsansvaret – finns det? Skolverket konstaterar att nuvarande regler om vilket ansvar kommunerna har för ungdomar som av olika skäl hamnat utanför gymnasieskolan är otydliga. Detta har fått till följd att kommu- nerna gjort olika uttolkningar av bestämmelserna och att ungdomar därför behandlas olika beroende på vilken tolkning deras hemkommun gjort. 
 Enligt lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program får en kommun anordna praktik eller annan verksamhet på heltid för arbetslösa ungdomar som inte genomgår gymnasieskola eller liknande utbildning till dess de fyller 20 år. Lagen ersatte bl.a. en tidigare lag om kommuners ansvar för ungdomar men innebär i detta avseende inte någon ändring i sak. Lagen ger kommunerna enbart en möjlighet, men ålägger dem inte någon skyldighet, att ta på sig detta ansvar. 
 I ovannämnda rapport refererar Skolverket till en utvärdering av det kommunala ungdomsprogrammet, som gjorts av Statskontoret på regeringens uppdrag. I den rapporten, Särskilda ungdomsåtgär- der? – om kommunala ungdomsprogrammet och utvecklingsga- rantin (2001:4), föreslog Statskontoret bl.a. att programmet skall behållas för arbetslösa ungdomar under 20 år utan slutbetyg från gymnasieskolan och att deltagarna skall få en ersättning som motsvarar studiebidraget. Syftet är att undanröja individens incita- ment att hoppa av gymnasieskolan för att i stället påbörja kommu- nalt ungdomsprogram (KUP). 
 Skolverket konstaterar att det varit svårt att få fram tillförlitliga uppgifter om det exakta antalet ungdomar som står utanför gymna- sieskolan, eftersom kommunerna har uppfattat sitt ansvar på olika 
 59 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 sätt har. Antalet varierar också över tid, eftersom antalet deltagare i gymnasieskolans individuella program varierar. 
 Av rapporten framgår vidare att antalet ungdomar som lämnade grundskolan våren 2001 och som i oktober samma år inte studerade i gymnasieskolan enligt den nationella statistiken uppgick till 2 775. De uppgifter som kommunerna lämnat inför arbetet med rappor- ten avvek radikalt från detta. I den enkät som Skolverket tillställt samtliga kommuner hade man ställt fråga om vad dessa ungdomar hade för huvudsaklig verksamhet under hösten 2001. I flera fall angav kommunen att de funnits på det individuella programmet, vilket förklaras med att det inom detta program sker en stor omsättning av elever. En individ kan finnas på programmet endast delar av termin. Mot den bakgrunden gjorde Skolverket en sammanställning som baserar sig på uppgifter avseende 659 ungdomar. Här kan man utläsa följande procentuella fördelning. 
  
 Huvudsaklig verksamhet 
  
 Andel (procent) 
  
 Studerande på annan utbildning i Sverige 
  
 26 
  
 Studerade utomlands 
  
 8 
  
 Arbetade i Sverige eller utomlands 
  
 24 
  
 Var arbetslösa 
  
 17 
  
 Fanns på behandlingshem, kriminalvårds- 
  
 15 
  
 anstalt eller på annat sätt omhändertagna 
  
 Föräldralediga 
  
 3 
  
 Sjuka 
  
 2 
  
 Övrigt 
  
 5 
  
 Mot bakgrund av de tveksamheter som fanns i anslutning till enkätsvaren medräknades inte svaret det individuella program- met. 
 Enligt de uppgifter om arbetsinkomster för 17- och  
 18-åringar 
  med respektive utan studiehjälp som Studiehjälpsutredningen fått del av, uppgår antalet ungdomar som inte hade studiehjälp eller studiebidrag någon gång under år 2000 till sammanlagt 6 350. Av dessa redovisade drygt 4 000 inte någon arbetsinkomst. Närmare 1 500 hade en årsinkomst som understeg 30 000 kronor. Endast 300 personer tjänade mer än 100 000 kronor. Förvärvsfrekvensen är således mycket låg. 
 Studiehjälpsutredningen finner det klarlagt att antalet ungdomar som inte fångas upp av något system inte är obetydligt, samtidigt 
 60 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 som ansvaret för dessa är oklart. Utredningen kommenterar den situationen närmare i förslagsdelen, kap. 8. Utredningen konstate- rar också att kunskapen om antalet ungdomar som står utanför gymnasieutbildningen är bristfällig. Det gör det svårare att beräkna effekter och kostnader för de förändringar som utredningen kommer att föreslå. 
  
 4.3.3 
  
 Internationaliseringen av utbildningen 
  
 Svenskar utomlands 
 Många svenska ungdomar studerar längre eller kortare tid i utländsk skola. Detta sker på olika sätt, t.ex. studier ett år på college i USA, utbytesstudier vid någon av de svenska utlandssko- lorna eller i något av de utbytesprogram som anordnas inom EU- samarbetet. Det förekommer också att elever på eget initiativ ordnar en utbildningsplats vid en skola utomlands. 
 Utlandssvenska studerande vid svensk gymnasieskola i Bryssel, London, Madrid, Fuengirola, Paris och Nairobi har rätt till studie- hjälp enligt 2 kap 16 § studiestödsförordningen. I likhet med vad som gäller för de ungdomar som genomgår utbildning i svenska gymnasieskolor förutsätts att studierna bedrivs på heltid. Ungdo- mar som går i annan utbildning utomlands kan under vissa förut- sättningar få studiehjälp. Huvudregeln är att den studerande själv skall ha varit folkbokförd i Sverige de senaste två åren. Undantag görs i de fall föräldrarna är utsända i statlig anställning, trossam- fund eller i biståndsverksamhet. Detta följer av CSN:s föreskrifter (CSNFS 2001:6). Däremot har inte barn till anställda i svenska företag rätt till studiehjälp för skolgång utomlands annat än vid ovan angivna skolor. Studiehjälpsutredningen har i detta samman- hang noterat att barn till anställda hos svenska företag m.fl. dock skall räknas in i underlaget för statsbidraget till resp. skola. Detta framgår av förordningen (1995:519) om statsbidrag till utbildning av utlandssvenska barn och ungdomar. 
 De svenska utlandsskolorna har utbyte med skolor i Sverige på så sätt att studerande vid svenska gymnasieskolor kan få studera andra året vid en utlandsskola. Med undantag för elever vid skolan i Nairobi får sådana elever studiehjälp, vilket beror på att de övriga skolorna ligger i länder som är medlemmar i Europeiska unionen (EU). 
 61 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 Svenska elever, som studerar ett år utomlands som ett led i sin utbildning, t.ex. vid college i USA är inte berättigade till studie- hjälp. Även utlandsstudier i andra länder förekommer, för vilka inte heller studiehjälp lämnas. I fråga om studier i USA finns möjlighet att söka stipendier hos olika organisationer. Kostnaderna blir i regel trots detta relativt höga, inte minst beroende på att eleven i stor utsträckning måste teckna privata försäkringar för vistelsen. 
 Frågan om studiehjälp bör lämnas för utlandsstudier i länder utanför Norden eller den europeiska unionen och vilka villkor som i så fall bör gälla är komplex. Förhållandena varierar beroende på vilka regler för ekonomiskt stöd som gäller i vistelselandet, de vill- kor som arrangören erbjuder, samt vilken standard som den sökta utbildningen har. 
 Utbytesstudier i medlemsland inom EU 
 Genom medlemskapet i EU har utbytet av studerande mellan medlemsländerna i unionen ökat. För studenter som studerar vid universitet och högskolor gäller att de får uppbära studiemedel för studier vid lärosäte utomlands oavsett om de deltar i ett organiserat utbyte som Erasmusprogrammet eller om de på egen hand påbörjar studier vid ett utländskt lärosäte. Hållningen är mer restriktiv från svensk sida beträffande utbytesstudier på gymnasienivå. 
 Enigheten är stor i fråga om värdet av en ökad internationalise- ring av utbildningen för svenska ungdomar, och det finns flera olika vägar för att nå detta mål. En möjlighet är att gymnasiesko- lorna i ännu större utsträckning än hittills erbjuder internationellt inriktade kurser och program med inslag av undervisning på främ- mande språk. Det finns ökade tendenser i den riktningen, då allt fler gymnasieskolor erbjuder utbildning inom International Bacca-  
 laureate-systemet, 
  s.k.  
 IB-gymnasier. 
  Det har också blivit vanligare att svenska gymnasieelever erbjuds att genomgå viss del av sin utbildning vid en utländsk skola. 
 Internationella programkontoret administrerar ett antal olika ettårsprogram, Ett år i Tyskland, Frankrike resp. Spanien. Dessa program vänder sig till elever i gymnasieskolans årskurser 1 och 2. Ansökan skall ställas till Programkontoret. Den som antas till ettårsprogrammen beviljas har rätt till studiebidrag och inackorde- ringstillägg. Beloppet utbetalas av CSN. Överskjutande kostnader samt utgifter för resa, försäkring och fickpengar betalas av den 
 62 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 studerande själv. Kostnaden för skolplatsen bekostas genom värd- landets statliga medel. 
  
 4.4 
  
 Studiehjälpens betydelse för att rekrytera till utbildning och underlätta studier – hur bör de framtida målen se ut? 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser:  
 Den framtida studiehjäl- pen bör tillsammans med andra stödsystem inom de utbild- ningspolitiska och familjepolitiska områdena stimulera ungdo- marna att fullfölja sin utbildning. Reformer inom studiehjälpen är inte ensamma tillräckligt för att stimulera elever till att full- följa sin utbildning utan måste kombineras med andra insatser, inte minst inom det elevsociala området. 
  
 Studiehjälpen bör vidare syfta till att bistå föräldrarna i deras försörjningsansvar samt bidra till att utveckla elevernas själv- ständighet. 
  
 4.4.1 
  
 Studiehjälpens effekter – några forskningsresultat 
  
 Studiehjälpens roll för att främja rekrytering till gymnasiala studier och motverka social snedrekrytering har såsom redovisats ovan ofta betonats av statsmakterna. Det var också motiveringen för att studiehjälpen kom till under  
 1960-talet. 
  I takt med att ökade insikter vunnits om studiehjälpens effekter har dock studiehjälpens betydelse tonats ned. Här skall redovisas några resultat från under- sökningar om studiehjälpens betydelse. 
 Forskningen om studiestödets betydelse har främst inriktats mot studiemedel och i viss mån vuxenstudiestöden. Däremot har forsk- ningen om studiehjälpen varit mycket begränsad. I samband med studiehjälpssystemets tillkomst visades att ekonomiska faktorer hade en relativt stor betydelse för ungdomars beslut att inte fort- sätta i gymnasiet efter grundskolan. Senare forskning har också visat att studiehjälpen kan ha en viss betydelse för att förmå ungdomar att välja en tre- eller fyraårig teoretisk linje framför en tvåårig yrkesinriktad linje. I dag, då praktiskt taget alla ungdomar börjar i gymnasieskolan och då alla gymnasieprogram är treåriga, är dock läget annorlunda. Dessa forskningsresultat är därför av mindre intresse för utredningens överväganden. 
 63 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 I forskning kring den sociala snedrekryteringen har konstaterats att den sociala snedrekryteringen grundläggs i övergången från grundskola till gymnasieskola och vid valet av program i gymnasie- skolan. Den behovsprövade studiehjälpen – som i dag består av extra tillägg – har en viss betydelse för att motverka social snedre- krytering. Det har också konstaterats att studiehjälpen genomgå- ende tillmäts större betydelse i familjer med en svag ekonomi än i mera välbeställda familjer. Det extra tillägget kommer att behandlas närmare i kap. 7 och berörs därför endast kortfattat här. Eftersom utredningen i det här kapitlet främst skall beröra studiebidraget inriktas intresset här på den forskning som rört studiebidragets rekryteringseffekter och dess betydelse för elever och föräldrar. 
 Tyvärr har praktiskt taget ingen forskning om studiehjälpen bedrivits under  
 1990-talet. 
  Utredningen får därför nöja sig med att peka på vissa resultat från några mindre undersökningar som genom- fördes  
 1985–1991 
  av Brock och  
 Davis vid Göteborgs universitet. Elever och föräldrar har själva fått bedöma studiestödets rekryteringseffekter och betydelse. I kap. 7 kommer utredningen också att redovisa resultat från två undersökningar av det extra tillägget som genomförts av CSN under  
 1990-talet. 
  
 För utredningens överväganden är det av intresse att studera studiehjälpens betydelse främst ur tre aspekter: 
  
 Studiebidragets betydelse för valet att börja studera i gymnasie- skolan. 
  
 Studiebidragets betydelse för att studierna fullföljs. 
  
 Studiebidragets betydelse under studietiden för den studerande och familjen. 
  
 4.4.2 
  
 Studiebidragets rekryteringseffekter 
  
 Studiehjälpens betydelse när ungdomar bestämmer sig för att söka till gymnasiet är begränsad. På frågor om vad det skulle ha betytt om studiebidraget inte funnits, var det i de nämnda undersökning- arna bara cirka 5 procent som svarade att man då inte skulle ha sökt till gymnasieskolan. Det är numera närmast en självklarhet för ungdomar att börja i gymnasiet. Gymnasieutbildning krävs i regel för ett önskat yrke eller också vill ungdomarna kunna söka vidare till högskolan. Andra motiv som framförts är en vilja att bli mer allmänbildad och få större kunskaper. Utbildningsvalet är alltså i hög grad en funktion av framtida yrkes- och studieplaner. Det är 
 64 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 långsiktiga och rationella val som ligger till grund för val till gymnasiet och val av gymnasieprogram. Därmed är utrymmet för betydelsen av ekonomiskt stöd begränsat och studiebidraget har i princip inte någon nämnvärd inverkan på rekryteringen till gymna- siet. 
 Som utredningen framhållit i avsnitt 4.3 är problemet i dagens gymnasieskola inte främst att förmå ungdomar att börja utan snarare att förmå dem som påbörjat sin utbildning att slutföra denna fram till ett slutbetyg. Den forskning som bedrivits visar dock att studiehjälpen inte heller har någon större betydelse för att förhindra studieavbrott. 
 Motiven för att inte fullfölja gymnasiestudierna angavs i de nämnda undersökningarna vara skoltrötthet, att utbildningen inte motsvarade förväntningarna, att eleven inte gick den linje han eller hon ville, att det var mer attraktivt att arbeta och tjäna pengar samt vantrivsel i gymnasiet. Ekonomiska faktorer spelade en mycket liten roll för beslutet att avbryta gymnasiestudierna. Utredningen kommer i kap. 7 att ytterligare belysa studiehjälpens betydelse för att eleverna skall fullfölja gymnasieutbildningen. 
  
 4.4.3 
  
 Studiebidragets betydelse för att underlätta studierna 
  
 Studiebidraget har alltså begränsad betydelse för ungdomars beslut att börja i gymnasiet och för deras beslut att inte fullfölja sin utbildning i de fall så sker. Detta betyder dock inte att studiehjäl- pen saknar betydelse för studerande i gymnasieskolan. 
 Det stora flertalet av dem som genomgår gymnasial utbildning uppbär endast studiehjälp i form av studiebidrag. Trots att detta lämnas med ett förhållandevis lågt belopp anser både elever och föräldrar att bidraget är betydelsefullt. I en undersökning år 1991 svarade cirka 55 procent av pojkarna och 65 procent av flickorna att studiebidraget var av mycket stor betydelse för den egna ekono- min. Cirka 35 respektive 30 procent svarade att studiebidraget var av ganska stor betydelse. Totalt ansåg nio av tio elever att bidraget var av stor eller ganska stor betydelse för den egna ekonomin. Av föräldrarna svarade 70 procent att studiebidraget var av stor eller ganska stor betydelse för familjens ekonomi. Naturligt nog var bidragets betydelse störst i familjer med lägre inkomster. 
 Ungdomar i gymnasieskolan tillmäter studiebidraget en stor betydelse. Det tycks till stor del hänga samman med att de flesta 
 65 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 ungdomar själva får disponera sitt studiebidrag. Det är vanligt att föräldrarna för över utbetalningarna av studiehjälp från sitt eget till barnets bankkonto. 
 I de nämnda undersökningarna framgick att de flesta studerande förvärvsarbetade vid sidan av studierna. I vissa fall ansåg man att arbetet inverkade negativt på studierna. Om studiebidraget inte funnits skulle de ha varit tvungna arbeta mera vid sidan av studi- erna. 
  
 4.5 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser 
  
 Utredningens slutsats av denna genomgång är att studiebidraget endast har begränsad rekryteringseffekt, men att det är av betydelse för att underlätta studierna i gymnasieskolan och för att stärka ungdomars självständighet. 
 Det är ganska givet att ett ekonomiskt bidrag av så förhållande- vis ringa storlek som studiebidraget inte har någon större betydelse då ungdomar står inför valet att påbörja eller fullfölja studier. I dagens kunskapssamhälle krävs ofta en gymnasieutbildning för att kunna leva ett självständigt liv och det har närmast blivit en själv- klarhet för ungdomar att börja i gymnasiet. Trots det ringa belop- pet tillmäts bidraget ändå en stor betydelse av ungdomarna. Genom att många ungdomar själva får bestämma över bidraget stärker det ungdomarnas självständighet och ökar deras möjligheter att påverka sin livssituation. Det kan vara lämpligt att betrakta studie- bidraget närmast som ett stimulansbidrag. Bidraget kan ses som en stimulans från samhället under den tid då ungdomar får den grundläggande utbildning som krävs för att kunna leva ett själv- ständigt liv. 
 Studiehjälpsutredningen konstaterar följande om studiehjälpens olika delar. 
  
 Studiebidraget  
 bör finnas kvar men ges en annan utformning som bättre svarar mot de förutsättningar som gäller i dag. Skälen är att föräldrarnas försörjningsansvar generellt sett har utsträckts till längre tid än vad som var fallet då studiehjälpen infördes och att myndighetsåldern har sänkts. Dessutom har den statliga ungdoms- politiken som mål att ungdomarna skall fostras till självständiga medborgare och att det är ett värde i sig att successivt minska deras beroende av föräldrarna. 
 66 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen 
  
 Inackorderingstillägget  
 behandlas mer utförligt i kap. 7. Förut- sättningarna har ändrats genom att gymnasieskolan har byggts ut och nu finns på ett väsentligt större antal orter i dag. En betydande ökning av utbudet har skett, samtidigt som ungdomarna numera har större möjligheter att välja utbildning i annan kommun än i hemkommunen eller i kommun som har samverkansavtal med denna. Inom det offentliga skolväsendet finns flera riksrekryte- rande utbildningar inom gymnasieskolan. Vidare har antalet fristå- ende skolor ökat i stor omfattning under  
 1990-talet. 
  De geogra- fiska hindren för den enskilde eleven finns således kvar fast på ett annat sätt än vad som var fallet under  
 1960-talet. 
  
 I fråga om behovet av  
 extra tillägg  
 har det visat sig att många familjer fortfarande lever under kärva ekonomiska förhållanden. Särskilt ensamstående föräldrar och familjer med invandrarbak- grund fick sina ekonomiska villkor försämrade när besparingarna gjordes under  
 1990-talet. 
  De sociala hindren för utbildning kvarstår således fortfarande, trots att tillströmningen till gymnasieskolan har ökat under den tid som studiehjälpen funnits. Det extra tilläg- get och dess funktion analyseras närmare i kap. 7. I kap. 8 redovisar utredningen utförligt sina överväganden om stödet bör ges inom ramen för utbildningspolitiken eller den ekonomiska familjepolitiken. 
 Studiehjälpen i framtiden 
 Eftersom ekonomiska, sociala och geografiska hinder för ungdo- mar att skaffa sig önskad gymnasial utbildning fortfarande finns kvar, bör den framtida studiehjälpen tillsammans med andra stöd- system inom de utbildningspolitiska och familjepolitiska områdena stimulera ungdomarna att fullfölja sin utbildning. 
 Flera goda skäl talar för att målen för den framtida studiehjälpen bör formuleras utifrån ovan redovisade utgångspunkter. Det går att utläsa ett samband mellan ungdomars utbildning och deras möjlig- heter att etablera sig i samhället. Kommittén Välfärdsbokslutet har i sitt slutbetänkande (SOU 2001:79) Välfärdsbokslut för  
 1990-talet 
  påtalat den ökade ohälsan och otryggheten hos ungdomar. I årets budgetproposition konstaterar regeringen att flera rapporter lämnat samma bild och att den ser med oro på detta. Regeringen avser att vidta fortsatta insatser på detta område. I budgetpropo- sitionen påpekas vidare att skolan skall få en mer aktiv roll i 
 67 
  
 Studiehjälpen 
  
 SOU 2003:28 
  
 förhållande till elevernas hälsotillstånd genom riksdagens beslut beträffande inriktningen av det nya verksamhetsområdet elevhälsa. Reformer inom studiestödsområdet är således inte ensamt till- räckligt för att stimulera elever till att fullfölja sin utbildning utan måste kombineras med andra insatser, inte minst inom det elev- sociala området. 
 Vad som anförts i detta kap. visar att studiebidraget även fyller fler funktioner än att stimulera de studerande att fullfölja gymna- sieutbildningen. Det utsträckta försörjningsansvaret medför ett behov av stöd till föräldrarna för att ta detta ansvar. Genom att de myndiga ungdomarna själva får uppbära studiebidraget fyller det också en funktion för att stödja ungdomarnas självständighet. 
 68 
  
 5 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser:  
 Åldersgränsen för barn- bidraget bör anpassas såväl till föräldrarnas försörjningsansvar som till dagens arbetsmarknadssituation för  
 16–18-åringar. 
  
 5.1 
  
 Mål och utgångspunkter 
  
 Målet för den ekonomiska familjepolitiken är att skillnaderna i de ekonomiska villkoren mellan familjer med och utan barn skall minska inom ramen för den generella välfärden. Den generella välfärdspolitiken utjämnar ekonomiska resurser och levnadsförhål- landen. Generella system ger på sikt goda fördelningseffekter och har en hög legitimitet. Genom mer generella bidrag kommer systemens långsiktiga stabilitet och effektivitet att öka, vilket har stor betydelse för systemens långsiktiga trovärdighet. 
 Barnens bästa är utgångspunkten för familjepolitikens utform- ning. Grundläggande är att skapa förutsättningar för jämlika uppväxtvillkor för alla barn. Detta kan åstadkommas dels genom att stödja föräldrarna att klara de ekonomiska åtaganden som är viktiga för barnens välfärd under deras uppväxttid, dels genom att erbjuda möjligheter att kombinera föräldraskap med förvärvsarbete eller studier. Stöden är utformade så att de ger ekonomisk trygghet vid stor försörjningsbörda. Resurser omfördelas över livscykeln och mellan familjer med och utan barn. 
 Sverige har under de senaste åren befunnit sig i en högkonjunk- tur. Sett ur ett längre perspektiv har dock den ekonomiska krisen och besparingarna under  
 1990-talet 
  träffat barnfamiljerna relativt hårt. De senaste årens ekonomiska återhämtning med ökad syssel- sättning, reformer och sänkta skatter för låg- och medelinkomst- tagare har dock gynnat barnfamiljerna. 
 69 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 SOU 2003:28 
  
 De ekonomiska familjestödens andel av barnfamiljernas dispo- nibla inkomst är beroende av familjernas storlek och sammansätt- ning. Ju fler barn som finns i familjen desto större andel av inkomsten utgörs av sådant stöd. Störst är stödet till ensamstående med barn. Men även för sammanboende med flera barn har stödet stor betydelse. Den grupp som får den största andelen familjeeko- nomiskt stöd i förhållande till den disponibla inkomsten är ensam- stående med två eller flera barn. Detta förklaras av att de positiva transfereringarna ökar ju fler barn ett hushåll har. Till samman- boende med barn lämnas främst barnbidrag och föräldraförsäkring. 
  
 5.2 
  
 Marginaleffekter 
  
 Ett viktigt mål är att minska marginaleffekterna så att föräldrar själva får bättre möjligheter att stärka sin ekonomi. Arbete inriktas på att utforma den ekonomiska familjepolitiken så att barnfamil- jernas handlingsutrymme och möjligheter att själva påverka sin ekonomiska situation ökar. 
 Marginaleffekter uppkommer när en ökad inkomst delvis försvinner bl.a. på grund av höjda skatter, sänkta bostadsbidrag och höjda avgifter. Höga marginaleffekter gör att människor inte nämnvärt kan påverka sin ekonomi genom att förkovra sig, arbeta mer och öka sina inkomster. Att ta kortvariga arbeten, att börja arbeta efter arbetslöshet, att gå från deltid till heltid, att studera och att åta sig mer kvalificerade arbetsuppgifter, lönar sig inte alltid ekonomiskt. Höga marginaleffekter kan alltså ge upphov till både arbetslöshets- och fattigdomsfällor. Det innebär att valfriheten för den enskilde begränsas. Ensamstående föräldrars svaga ekonomiska utveckling under stora delar av  
 1990-talet 
  kan delvis förklaras av marginaleffekter, dvs. fattigdomsfällor. Många ensamstående har höga marginaleffekter, vilket medför att dessa hushåll får behålla en betydligt mindre del av en inkomstökning än andra grupper. Ensamstående med barn uppbär i större utsträckning än andra hushåll ekonomiskt stöd ifrån samhället. Syftet med t.ex. social- bidrag och bostadsbidrag är att stödja hushåll med låga inkomster. Problemet med dessa utjämningssystem är att det många gånger lönar sig dåligt att arbeta, eller att öka sin arbetstid, eftersom det ekonomiska stödet trappas av i takt med att arbetsinkomsten ökar. 
 70 
  
 SOU 2003:28 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 5.3 
  
 Barnbidrag 
  
 De allmänna barnbidragen, dvs. barnbidrag, flerbarnstillägg och förlängt barnbidrag, syftar till att minska skillnaderna i de ekono- miska villkoren mellan familjer med och utan barn. Barnbidragen fyller väl målet att, utan att skapa marginaleffekter, minska de ekonomiska skillnaderna mellan familjer med respektive utan barn. Stödet omfördelar också inkomster mellan hög- och låginkomst- tagare, genom att inkomstskatten är progressiv och barnbidrag utges med samma belopp till alla barn. Barnbidragssystemet är dessutom lätt att överblicka samt enkelt och billigt att admini- strera. Barnbidraget har också hög legitimitet. 
 Allmänt barnbidrag ges automatiskt till alla barn från och med månaden efter att barnet föds eller efter den månad då rätten uppkommer vid inflyttning till Sverige. Barnbidraget betalas ut till och med det kvartal då barnet fyller 16 år. Bidraget är för närva- rande 950 kronor i månaden. Flerbarnstillägg betalas automatiskt ut till den som har allmänt barnbidrag för tre eller flera barn. Tillägget är 254 kronor i månaden för det tredje barnet, 760 kronor i månaden för det fjärde barnet och 950 kronor i månaden för det femte barnet och varje ytterligare barn. Även barn över 16 år som studerar får räknas in i underlaget för flerbarnstillägg om studierna ger rätt till förlängt barnbidrag eller studiehjälp. Den studerande måste dock stadigvarande sammanbo med den bidragssökande för att berättiga till flerbarnstillägg. Studierna skall bedrivas på heltid och omfatta minst åtta veckor. Vidare måste den studerande vara ogift. Flerbarnstillägget betalas ut längst till och med andra kvarta- let det år den studerande fyller 20 år. Två föräldrar som stadig- varande sammanbor och som dessutom är eller har varit gifta, eller har eller har haft gemensamma barn, får räkna samman sina barn för flerbarnstillägg. Förlängt barnbidrag ersätter allmänt barnbidrag för de barn som fyllt 16 år och går i grundskola, sameskola, special- skola, särskola eller får motsvarande utbildning i annan skola. Det förlängda barnbidraget betalas automatiskt ut från och med kvar- talet efter det att barnet fyller 16 år. Bidraget lämnas till och med den månad eleven slutför utbildningen eller avbryter studierna. 
 71 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 SOU 2003:28 
  
 5.4 
  
 Bostadsbidrag 
  
 Bostadsbidrag ges till barnfamiljer samt till ungdomar mellan 18 och 29 år utan barn. Stödet ger ekonomisk trygghet till unga och till barnfamiljer med stor försörjningsbörda. Till barnfamiljer räknas makar/sammanboende och ensamstående med hemma- varande barn, samt makar/sammanboende och ensamstående som har barn som tidvis bor i hemmet på grund av föräldrarnas vårdnad eller umgängesrätt. Barnfamiljer med hemmavarande barn kan få bidrag för bostadskostnader och ett särskilt bidrag för hemma- varande barn. Även barn över 18 år får räknas med om han eller hon har förlängt barnbidrag eller studiehjälp. Barnfamiljer med enbart barn som bor tidvis bor i hushållet kan däremot endast få bidrag för bostadskostnaderna. Barnet skall i sådana fall bo hos den sökande periodvis och med viss regelbundenhet. 
 År 2002 utgjorde ensamföräldrarna 68 procent av hushållen och fick 73 procent av det totala bidragsbeloppet. De samboende utgjorde 17 procent av hushållen och erhöll 20 procent av bidrags- beloppet. Av de ensamstående föräldrarna som får bostadsbidrag utgör kvinnor cirka 90 procent. De stora skillnaderna i antal kvin- nor och män är en följd av de skillnader i villkor som kvinnor och män lever under. Det finns avsevärt fler ensamstående mammor än pappor, och kvinnor har lägre inkomster än män. 
  
 5.5 
  
 Underhållsstöd 
  
 Syftet med underhållsstödet är att barn som inte sammanlever med båda sina föräldrar ska garanteras en rimlig ekonomisk standard samtidigt som systemet skall bidra till att båda föräldrarna skall ta sitt ekonomiska ansvar gentemot sina barn. Underhållsstöd lämnas med 1 173 kronor per barn och månad. Barnet måste varaktigt bo hos en av föräldrarna och vara folkbokfört där. Bidraget kan också ges som utfyllnadsbidrag när den sökande begär det om barnet varaktigt bor hos båda föräldrarna, s.k. växelvis boende, eller om det finns grundad anledning att anta att en förälder på annat sätt betalar underhåll till barnet som motsvarar återbetalningsskyldig- heten enligt reglerna om underhållsstöd. När underhållsstöd lämnas som utfyllnadsbidrag föreligger inte någon återbetalnings- skyldighet till försäkringskassan. Utfyllnadsbidraget är alltså ett rent stöd från staten. Den förälder som barnet inte bor tillsammans 
 72 
  
 SOU 2003:28 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 med barnet (den bidragsskyldige) skall helt eller delvis betala till- baka underhållsstödet till staten. Återbetalningsbeloppet beräknas som en viss andel av den bidragsskyldiges inkomst enligt den senaste taxeringen efter ett avdrag på 72 000 kronor. 
 Ett barn som går i skolan när han eller hon fyller 18 år har rätt till förlängt underhållsstöd. Detta lämnas så länge som barnet bedriver studier som ger rätt till förlängt barnbidrag eller studie- hjälp, dock längst till och med juni det år då barnet fyller 20 år. 
 I maj 2002 fanns det totalt 333 000 barn, 200 000 boföräldrar (förälder som barnet varaktigt bor hos och hos vilken barnet är folkbokfört) och 227 000 bidragsskyldiga föräldrar i underhålls- stödssystemet. Drygt 302 000 barn fick fullt bidrag, 1 173 kronor per månad, 19 000 fick underhållsstöd vid växelvis boende och 12 000 fick endast utfyllnadsbidrag. 
  
 5.6 
  
 Socialförsäkringssystemet och migrationen 
  
 Socialförsäkring och föräldrapenning 
 Socialförsäkringslagen (1999: 799) (SofL) trädde i kraft den 1 januari 2001. Lagen bygger på att socialförsäkringsskyddet är uppdelat i två delar; en bosättningsbaserad försäkring och en arbetsbaserad försäkring. Den bosättningsbaserade delen omfattar generella bidrag och garantiersättning, den arbetsbaserade omfattar förmåner som ersätter inkomstförlust. Varken svenskt medborgar- skap eller inskrivning hos försäkringskassan är något försäkrings- villkor. Endast bosättning respektive arbete i Sverige gäller som försäkringsvillkor. 
 Den bosättningsbaserade försäkringen 
 De bosättningsbaserade förmånerna utgörs av bidrag. Även förmå- ner som ges med garantibelopp ingår, t.ex. föräldrapenning på lägstanivå. För att omfattas av den bosättningsbaserade försäk- ringen krävs bosättning i Sverige. I huvudsak följer bosättnings- begreppet reglerna för folkbokföring. Bosättningsbaserade förmå- ner är bl.a. sjukvårdsersättning, barnbidrag, bostadsbidrag, föräld- rapenning på lägsta – och grundnivå, underhållsstöd och vårdbi- drag. 
 73 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 SOU 2003:28 
  
 Den arbetsbaserade försäkringen 
 För rätt till förmåner som avser att täcka inkomstbortfall krävs arbete i Sverige. Inkomster som inverkar på t.ex. sjuk– och föräld- rapenning härrör från anställning eller annat förvärvsarbete. Därför är det rimligt att personer som arbetar i landet också omfattas av den svenska socialförsäkringen utan krav på inskrivning eller medborgarskap. Med arbete menas förvärvsarbete i landet. Den arbetsbaserade försäkringen gäller från och med den första dagen av anställningstiden. Försäkringen upphör att gälla tre månader efter det att arbetet har upphört eller av annan ledighet än för semester, ferier eller motsvarande uppehåll. Den fortsätter emel- lertid att gälla under tid som den försäkrade uppbär någon arbets- baserad förmån, liksom under den tid han eller hon genomgår utbildning eller står till arbetsmarknadens förfogande, s.k. SGI- skyddade tider. För olika förmåner gäller dessutom särskilda villkor som är specifika för respektive förmån. I fråga om föräldrapenning över grundnivån finns exempelvis krav på att vissa särskilda villkor är uppfyllda. Arbetsbaserade förmåner är t.ex. sjukpenning, havan- deskapspenning, föräldrapenning över lägstanivån, tillfällig föräld- rapenning. 
  
 5.7 
  
 Vissa  
  
 EG-rättsliga 
  frågor 
  
 EG-rätten 
  och familjeförmånerna 
 Huvudprincipen är att en förvärvsarbetande skall omfattas av lagstiftningen om social trygghet i det land han eller hon arbetar, oavsett var denne är bosatt. Bosättningsbaserade förmåner (se kap. 5.6.) ges alltså till personer som enligt förordningen omfattas av svensk lagstiftning, oavsett om de är bosatta här eller inte. Förord- ningen bygger på exportabilitetsprincipen, som innebär att förmå- ner skall betalas ut oavsett var inom EU den enskilde är bosatt. Villkor i nationell lagstiftning som begränsar rätten till förmåner till dem som är bosatta i ifrågavarande stat kan inte upprätthållas gentemot dem som enligt förordningen 1408/71 omfattas av lagstiftningen i den medlemsstaten. För förmåner vid sjukdom och moderskap och för familjeförmåner gäller särskilda regler som medger betalning utomlands. 
 Numera gäller förordningen också för  
 tredjestats-medborgare, 
  dvs. den som inte är medborgare i någon medlemsstat och som 
 74 
  
 SOU 2003:28 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 flyttat från en medlemsstat till en annan. Förordningen gäller förutom medborgare i EU:s medlemsländer också för de länder som har  
 EES-avtal, 
  dvs. Norge, Island och Weaver, samt enligt särskild överenskommelse också för Schweiz. 
 Nedan följer en översikt om vad som gäller i fråga om hantering av studiebidraget i sådana fall. 
 Handläggning av ärenden 
 Oavsett om Sverige är primärt eller sekundärt ansvarigt land skall försäkringskassan underrätta CSN om sitt ställningstagande. I båda fallen skall CSN utreda och fatta beslut i frågan om sökanden har rätt till studiebidrag. I de fall då sökanden har rätt till studiebidrag skall CSN i beslutet meddela att utbetalningen i fortsättningen skall göras av försäkringskassan. Tidpunkten för CSN:s medverkan i ärendet beror på om Sverige är primärt eller sekundärt land. 
 När Sverige är primärt ansvarigt land skall försäkringskassan kommunicera bidragsmottagaren och i förekommande fall dennes vårdnadshavare om de ändrade rutinerna med mera. Därefter beslutar försäkringskassan om utbetalning av studiebidrag som familjeförmån. 
 När Sverige är sekundärt ansvarigt land skall försäkringskassan först utreda att så är fallet och därefter genast meddela CSN sitt ställningstagande. Om familjeförmånerna är högre i Sverige än i det primärt ansvariga landet, har sökanden rätt att få studiebidrag som en del av ett tilläggsbelopp 
 Försäkringskassan skall därefter fatta beslut om indragning av löpande familjeförmåner och underrätta CSN om sitt beslut. Vidare skall Försäkringskassan inhämta underlag från CSN rörande rätt till studiebidrag. CSN skall utreda frågan på samma sått som när Sverige är primärt land. 
 Försäkringskassan fattar därefter beslut om utbetalning av tilläggsbelopp med utgångspunkt i dels CSN:s underlag, dels yttrande från behörig institution i det primärt ansvariga landet rörande familjeförmånens storlek. Beslutet skall föregås av kommunikation enligt förvaltningslagens regler. 
 75 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 SOU 2003:28 
  
 Hantering av studiebidrag som familjeförmån enligt förordning 
 Eftersom det ännu inte går att registrera ett ärende som familje- förmånsärende i försäkringskassornas datasystem är det svårt att lämna någon uppgift om antalet ärenden. Det totala antalet ärenden som hanteras som familjeförmån uppskattas till cirka 2000 under ett år. Hur många av dessa som omfattar studiebidrag är svårt att uttala sig. Det finns dock ett mörkertal när det gäller familjeförmå- ner vars volymer är svåra att uppskatta. 
  
 5.8 
  
 Familjeutredningens överväganden 
  
 I februari 2000 tillsattes en särskild utredare med uppdrag att göra en analys av de samlade effekterna av de allmänna barnbidragen, underhållsstödet och bostadsbidraget till barnfamiljerna. I uppdra- get ingick att pröva om familjestödet kunde göras mer generellt, dvs. med minskade marginaleffekter, men med bevarad eller ökad fördelningspolitisk träffsäkerhet. Utredningen, som antog namnet Familjeutredningen, överlämnade sitt betänkande  
 Ur fattigdoms- fällan  
 (SOU 2001:24) i februari 2001. Betänkandet har remiss- behandlats men regeringen har ännu inte tagit ställning till utred- ningens förslag. 
 Familjeutredningen föreslog att barnbidraget borde utsträckas till dess barnet blev 18 år i stället för att som nu upphöra vid 16 år. Vidare ansåg utredningen att barnbidrag skall betalas ut sista gången den månad, och inte som nu, det kvartal som barnet uppnår högsta ålder för bidraget. Studiehjälpsutredningen hänvisar till den analys som låg till grund för Familjeutredningens förslag om höjd barnbidragsålder. Av de skäl som Familjeutredningen anfört för sitt förslag noterar Studiehjälpsutredningen särskilt, att majoriteten av dagens ungdomar, 98 procent, går vidare till gymnasieutbildning efter fullgjord skolplikt. 
 76 
  
 SOU 2003:28 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 5.9 
  
 Avgränsning mellan barnbidraget och studiebidraget 
  
 5.9.1 
  
 Studiebidrag från 16 år 
  
 Nuvarande avgränsning mellan barnbidraget och studiehjälpen baseras på antagandet att en  
 16-åring 
  kan bidra till sin egen försörj- ning oavsett om det avser tillfälligt arbete under studietiden eller förvärvsarbete. Systemet med studiebidrag från 16 år har funnits länge och dess förutsättningar bör i huvudsak vara väl kända för alla berörda. Systemet är logiskt och lätt att överblicka och relativt enkelt att administrera. I normalfallet kan familjen för varje år överblicka vilket ekonomiskt tillskott som kan förväntas. Någon allvarligare kritik har inte riktats mot systemet som sådant, utan den kritik som olika intressenter fört fram avser i allt väsentligt bestämningen av den personkrets som bör ha rätt till studiehjälp. 
  
 5.9.2 
  
 Barnbidrag till 18 år 
  
 Studiehjälpsutredningen konstaterar att såväl det formella som det reella försörjningsansvaret för föräldrarnas del har ökat i och med att gymnasieskolan numera är en skolform för alla ungdomar. Motiven för en höjning av barnbidragsåldern till 18 år kan sammanfattas i nedanstående strecksatser. 
  
 – 
  
 En höjd barnbidragsålder speglar regeringens mål inom den ekonomiska familjepolitiken att skillnaderna i de ekonomiska villkoren mellan familjer med och utan barn skall minska inom ramen för den generella välfärden. 
  
 – 
  
 Barnbidraget är ett sätt att ta hänsyn till försörjningsbördan utan negativa marginaleffekter. 
  
 – 
  
 Barnfamiljer är en prioriterad grupp, särskilt ensamstående föräldrar med två barn och fler. 
  
 – 
  
 Olika analyser visar att barnfamiljerna, särskilt ensamstående med flera barn, har haft en sämre utveckling under de senaste åren jämfört med övriga grupper i samhället. 
  
 – 
  
 En höjd barnbidragsålder skulle bättre spegla föräldrarnas försörjningsansvar mot sina barn. 
  
 – 
  
 En högre barnbidragsålder skulle vara bättre anpassad till utvecklingen i samhället då de flesta ungdomar studerar vidare. 
  
 77 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 SOU 2003:28 
  
 – 
  
 Äldre barn kostar också mer än yngre. Förslaget innebär såle- des att föräldrar till äldre barn skulle få en större andel av kost- naderna för barnen täckta än i dag. Kostnadstäckningsgraden skulle ändå inte vara lika hög som för de yngre barnen. 
  
 – 
  
 Ensamstående föräldrar har i större utsträckning än samboende äldre barn. 
  
 – 
  
 Förslaget skulle innebära ett återställande av bidragets omfatt- ning. Tidigare lämnades studiebidrag för årets samtliga tolv månader. Minskningen skedde i samband med saneringen av statens utgifter och var en ren besparingsåtgärd utan andra motiv. 
  
 Ett genomförande av en höjning av barnbidragsåldern till 18 år kan kostnadsberäknas till 559 mnkr enligt vad som framgår nedan. 
 Kostnaderna för förlängning av barnbidraget grundas på anta- ganden om att varje årskull är cirka 110 000 individer. Barnbidrag lämnas med 950 kronor per månad under 12 månader. Fler- barnstilläggen berörs i princip inte, då de som i dag har studie- bidrag också räknas in för rätt till flerbarnstillägg. Vidare antas att cirka 93 procent av den berörda åldersgruppen studerar och uppbär studiebidrag. Detta antagande vilar på att 98 procent av alla ungdomar skriver in sig för studier på gymnasienivå. Ett rimligt antagande kan vara att minst 93 procent av alla ungdomar i åldern upp till 18 år uppbär studiebidrag. 
 Studiebidrag lämnas med samma belopp som barnbidraget, dock under endast tio månader av årets tolv fr.o.m. 2003. 
 Om studiebidraget slopas för nämnda åldersgrupp genom att barnbidragsåldern höjs till 18 år försvinner kopplingen mellan utbildning och bidrag. I stället skjuts den familjepolitiska aspekten i förgrunden. Det innebär att ökad vikt läggs vid att föräldrarnas underhållsskyldighet mot sina barn har utsträckts till att gälla minst till dess barnet fyllt 18 år. 
 Samtidigt konstaterar utredningen att enligt dagens regler kan en omyndig person inte hävda någon på författning grundad rätt att själv få disponera över studiehjälpen. För omyndiga ungdomar lämnas studiehjälpen till vårdnadshavaren. I vilken utsträckning som barnet självt får disponera hela beloppet eller en del av detta för egen del är varje familjs ensak att avgöra. 
 78 
  
 SOU 2003:28 
  
 Ekonomisk familjepolitik 
  
 5.9.3 
  
 Ungdomsbidrag – ett alternativ till utsträckt barnbidrag och studiebidrag 
  
 Om studiebidraget skulle ersättas med barnbidrag för ungdomar i åldern  
 16–18 
  år, skulle detta innebära en drastisk minskning av antalet ungdomar som får studiebidrag. En betydande majoritet skulle få detta bidrag endast under det sista läsåret. Av det skälet har Studiehjälpsutredningen övervägt möjligheten att i stället för en höjning av barnbidragsåldern slopa studiebidraget och ersätta detta med ett genreellt ungdomsbidrag för alla ungdomar i åldern 16– 19 år. Inom den tidsram som stått till utredningens förfogande har det inte varit möjligt att utreda detta alternativ mera i detalj. Utredningen har därför valt att i en bilaga redovisa huvuddragen i modellen och de motiv som kan framföras för en sådan lösning. Denna redovisas i bilaga 4. 
  
 5.9.4 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser 
  
 Ungdomars möjlighet till förvärvsarbete utan genomgången treårig gymnasial utbildning är mycket begränsade. Utredningen finner därför att åldersgränsen för barnbidraget bör anpassas såväl till föräldrarnas försörjningsansvar som till dagens arbetsmarknads- situation för  
 16–18-åringar. 
  
 79 
  
 6 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 6.1 
  
 Utgångspunkter och riktlinjer 
  
 I direktiven till utredningen sägs att följande tre alternativ skall analyseras och att utredningen skall ställa sig bakom ett av dessa. 
  
 1. 
  
 Skall elever i gymnasiesärskolan såsom i dag få förlängt barnbi- drag och således inte omfattas av systemet för studiehjälp? 
  
 2. 
  
 Skall gymnasiesärskolan inordnas i studiehjälpssystemet? 
  
 3. 
  
 Skall gymnasiesärskolan inordnas i såväl studiehjälps  
  
 –som 
  stu- diemedelssystemet? 
 I nedanstående framställning visar Studiehjälpsutredningen vilket ekonomiskt stöd som i dag lämnas till eleverna i gymnasiesärsko- lan. 
 Eftersom förslagen för dessa elever hänger samman med vad utred- ningen föreslår för övriga studerande som genomgår gymnasieut- bildning återkommer utredningen med sina ställningstaganden om det framtida ekonomiska stödet för elever i gymnasiesärskolan i kap. 8. 
 Elevantalet i gymnasiesärskolan har ökat kraftigt och kommer sannolikt göra detta i framtiden. Antalet elever beräknas att som mest uppgå till omkring 7 700 elever, när de stora årskullarna som föddes vid  
 1980-talets 
  slut och  
 1990-talets 
  början kommer upp i gymnasieåldern. 
 Studiehjälpsutredningen utgår ifrån att gymnasiesärskolan också i framtiden kommer att finnas kvar som en egen skolform. Sanno- likt kommer integrationen mellan särskolan och grundskolan resp. gymnasieskolan att utvecklas, och studerande inom de båda utbild- ningsformerna kommer då att få mer kontakt med varandra. 
 Ett genomslag för principerna om det livslånga och det livsvida lärandet bör medföra att det i framtiden inte i lika stor utsträckning som i dag kommer att vara avgörande för den enskildes tillvaro om 
 81 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 SOU 2003:28 
  
 han eller hon har genomgått gymnasial utbildning i gymnasieskolan eller i gymnasiesärskolan. 
  
 6.2 
  
 Historik 
  
 Utbildning för personer med utvecklingsstörning startade under  
 1800-talets 
  senare del genom inrättandet av anstalter för sinnesslöa. I modern tid kan några milstolpar nämnas. De utvecklingsstörda som bedömdes vara bildbara fick genom 1944 års lag om under- visning och vård av sinnesslöa rätt till skolgång. Lagen ledde till en uppdelning i skolhem eller vårdhem för bildbara respektive inte bildbara och ett delat ansvar mellan Medicinalstyrelsen och Skol- överstyrelsen. Genom 1967 års omsorgslag fick alla barn med psy- kisk utvecklingsstörning oavsett vilken grad en lagstadgad rätt till undervisning. Begreppet obildbar försvann ur författningstexterna. Barn och ungdomar, som tidigare inte haft rätt till undervisning, fick utbildning i träningsskolan. 
 Av betydelse för särskolans verksamhet är att ansvaret har över- förts från landstingen till kommunerna. Sedan år 1988 har särsko- lan successivt kommunaliserats och processen var fullt genomförd år 1996. Ett av motiven för denna reform var att motverka det vårdtänkande som kommit att prägla särskolan samt att särskolan och grundskolan skulle kunna närma sig varandra. Genom att kommunen blev ansvarig för all undervisning skulle utvecklingen mot en skola för alla underlättas. I den utvärdering som Skolverket gjorde år 1998 konstaterade verket att eleverna i särskolan blivit allt flera, något som sågs som en konsekvens av kommunaliseringen och närheten mellan skolformerna. Det fanns dock en tendens till att lätt utvecklingsstörda barn rekommenderades särskola därför att de inte ansågs ha möjlighet att nå målen för grundskolan. Anta- let elever som tagits emot i särskolan har ökat alltsedan kommuna- liseringen och ökningen ser ut att fortsätta. 
 År 1996 startades en försöksverksamhet med ökat föräldrainfly- tande över barns skolgång. Ett barn får inte längre tas emot i sär- skolan utan vårdnadshavarens medgivande. Detta innebär att om föräldrarna inte accepterar skolgång i särskolan får barnet i stället fullgöra sin skolplikt i grundskolan. I mars 2000 beslöt regeringen att förlänga försöksverksamheten till utgången av juni 2005. År 2002 tillsatte regeringen en utredning, Carlbeckkommittén, med 
 82 
  
 SOU 2003:28 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 uppgift att utreda särskolans verksamhet, dess framtida innehåll och organisation. 
  
 6.3 
  
 De studerande – antal och sammansättning 
  
 Antalet ungdomar som utbildas i särskolan har ökat mycket starkt under de senaste åren. I den obligatoriska särskolan har en ökning skett från 8 200 läsåret 1992/93 till över 14 200 hösten 2001. Även gymnasiesärskolan har ökat i motsvarande utsträckning och om- fattade vid samma tidpunkt mer än 5 500 elever. I Beskrivande data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning 2002, rapport 218, gör Skolverket bedömningen att elevökningen med stor sannlikhet kommer att fortsätta för att på fyra års sikt uppgå till över 7 000 elever, dvs. en  
 30-procentig 
  ökning. Ett antal förklaringar till elev- ökningen är stora elevkullar och undervisningsgrupper, nya styrdo- kument samt förändrade arbetssätt i grundskolan. Dessutom till- kommer moderna diagnosmetoder som avslöjar och diagnostiserar nya typer av handikapp. 
 I rapporten Hur särskild får man vara? från år 2000 har Skol- verket på uppdrag av regeringen analyserat elevökningen i särsko- lan. I rapporten konstateras att elevgruppen har förändrats. Elever med autism eller autismliknande tillstånd har ökat liksom elever med tillkommande handikapp som DAMP/ADHD och elever med koncentrationssvårigheter. Vidare framgår att många kommuner uppgett att också elever med emotionella svårigheter har blivit flera. Dessutom finns en överrepresentation av elever med invand- rarbakgrund. En annan tendens, som iakttagits, är att allt fler elever över 15 år tas emot i särskolan. Ansökan om särskola aktualiseras för många elever när betygen i år 8 närmar sig och det teoretiska ämnesinnehållet blir för svårt. Den omfattande neddragningen av de elevsociala resurserna i grundskolan har således fått den otill- fredsställande följden att flera elever, som sannolikt haft förutsätt- ningar att nå målen för grundskolan, om de fått stöd och hjälp i rimlig omfattning, i stället har hänvisats till särskolan 
 I fallstudier som Skolverket genomförde som en del av sin ut- värdering, konstateras att även elever som inte är utvecklingsstörda enligt gällande bedömningspraxis återfinns i särskolan. Dock gäller att elevkretsen är vid och att eleverna därmed har mycket olika för- utsättningar. 
 83 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 SOU 2003:28 
  
 Elevökningen i särskolan hänger således samman med en rad olika faktorer, varav kommunaliseringen och dess konsekvenser kanske är den viktigaste. Men också bristen på kompetens och andra resurser i grundskolan har fått till följd att ungdomar, som borde ha gått i grundskolan i stället hänvisats till särskola, på grund av att det elevsociala stödet till eleverna dragits ned till en nivå som inte är godtagbar. Den stora elevtillströmningen till särskolan framstår enligt utredningens bedömning som anmärkningsvärd. Utredningen anser att särskolan inte bör vara ett alternativ för ele- ver som med erforderligt stöd kan antas ha förutsättningar att nå grundskolans mål. Verksamheten bör främst inriktas på de i för- fattning definierade målgrupperna, och andra barn måste därför få det stöd som de har rätt till inom grundskolan. 
 De attitydundersökningar som Skolverket gjort under senare delen av  
 1990-talet 
  visar dock att föräldrar till särskolans elever är mer nöjda med sina barns skolgång än föräldrar till grundskolans elever. 
  
 6.4 
  
 Gymnasiesärskolan – Vilka regler gäller för den? 
  
 Utbildningen i särskolan syftar till att ge utvecklingsstörda barn och ungdomar en till varje individs förutsättningar anpassad ut- bildning, som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i grundskolan och gymnasieskolan. Vad som sägs i skollagen om ut- vecklingsstörda gäller även dem som har fått ett betydande och be- stående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärn- skada, som orsakats av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt personer med autism eller autismliknande tillstånd. 
 Den obligatoriska särskolan skall ha tio årskurser, vilket innebär att den pågår ett år längre än grundskolan 
 I 6 kap 7 § skollagen föreskrivs, att ungdomar har rätt att efter skolpliktens upphörande tas emot i gymnasiesärskolan. Som ytter- ligare förutsättningar gäller dels att styrelsen för särskolan i hem- kommunen bedömt att de på grund av utvecklingsstörning inte kan gå i gymnasieskolan, dels att utbildningen är avsedd att påbörjas fram till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år. 
 Här bör nämnas, att ingen kan tvingas att mot sin vilja fullgöra sin skolplikt i särskolan. En särskoleelev har således en rätt att när som helst få gå över till grundskolan. Har eleven väl avgått från grundskolan är hemkommunen skyldig att erbjuda denne gymna- 
 84 
  
 SOU 2003:28 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 sieutbildning. Ungdomar med utvecklingsstörning kan således av två olika skäl gå i den vanliga gymnasieskolan, antingen att utveck- lingsstörningen inte bedömts hindra eleven från att följa utbild- ningen i gymnasieskolan eller att de har avslutat sin obligatoriska skolgång i grundskolan i stället för i särskolan. 
 För kommunens del innebär vad som sagts ovan att den är skyl- dig att erbjuda dessa ungdomar utbildning under fyra år i gymna- siesärskolan. En studerande som har påbörjat utbildningen före ut- gången av första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år har rätt att fullfölja denna. 
 Gymnasiesärskolan bygger på den tioåriga obligatoriska särsko- lan och består av nationella, specialutformade och individuella pro- gram. Styrelsen för särskolan avgör vilket program som den en- skilde eleven skall gå på och avgör vidare om en elev inom det indi- viduella programmet skall få yrkesträning eller verksamhetsträning. 
 Utbildningen kan anordnas av hemkommunen, av annan kom- mun inom samverkansområde eller, efter överenskommelse, av ett landsting. Utbildningen kan också bedrivas vid en fristående gym- nasiesärskola. 
 Om styrelsen för utbildningen beslutar att en elev inte skall tas emot i särskolan därför att denne bedöms kunna gå i gymnasiesko- lan trots att eleven är utvecklingsstörd får beslutet överklagas till Skolväsendets överklagandenämnd. 
  
 6.5 
  
 Elever i gymnasiesärskolan – hur ser det ekonomiska stödet ut? 
  
 6.5.1 
  
 Förlängt barnbidrag 
  
 Förlängt barnbidrag är ett statligt bidrag för ungdomar som är bo- satta i Sverige och ingår bland de bosättningsbaserade förmånerna. Det lämnas till elever i grundskolan och elever som deltar i motsva- rande utbildning i vissa andra skolformer. Elever i gymnasiesär- skolan och i fristående skola som ger motsvarande utbildning har rätt till förlängt barnbidrag från och med kvartalet efter det han eller hon fyller 16 år till och med den månad han eller hon slutför utbildningen eller avbryter studierna. Det finns inte någon övre åldersgräns för förlängt barnbidrag. Förlängt barnbidrag lämnas med samma belopp som det allmänna barnbidraget, dvs. med 950 kronor i månaden under årets samtliga månader. 
 85 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 SOU 2003:28 
  
 Ungdomar som får förlängt barnbidrag kan delas in i två huvud- grupper. Den första gruppen består av dem som får bidraget auto- matiskt eftersom de fyller 16 år under det första kvartalet och går i grundskolan eller motsvarande utbildning fram till sommaren. Den andra gruppen är ungdomar som fyller 16 år efter första kvartalet och som går kvar i grundskolan eller som går i annan skola som anges i lagen om förlängt barnbidrag. Exempel på situationer när utbetalning av detta bidrag kan bli aktuellt kan vara försenad skol- start, förlängd skolgång eller att barnet deltar i undervisning inom särskolan eller vissa specialskolor. 
 Sammantaget fick cirka 37 300 barn förlängt barnbidrag under första halvåret 2002. Majoriteten av dessa, 72 procent, tillhör grup- pen som automatiskt får förlängt barnbidrag. Sammanlagt 10 600 barn och unga vuxna i åldrarna 16 till 25 år som har fått förlängt barnbidrag av annan orsak. Den stora majoriteten av dessa barn och ungdomar är födda under åren 1984 och 1985 vilket tyder på att majoriteten av dessa ungdomar börjat skolan sent och/eller har förlängd skolgång. Hur det förlängda barnbidraget fördelar sig på olika åldrar framgår av nedanstående diagram. 
  
 6 000 
  
 5 392 
  
 5 000 
  
 4 000 
  
 3 000 
  
 2 000 
  
 1 666 
  
 1 270  
 1 140 
  
 791 
  
 1 000 
  
 151 
  
 65 
  
 22 
  
 4 
  
 1 
  
 0 
  
 16 
  
 17 
  
 18 
  
 19 
  
 20 
  
 21 
  
 22 
  
 23 
  
 24 
  
 25 
  
 Att huvuddelen av dem som får förlängt barnbidrag är  
 17-åringar 
  beror på att denna grupp förutom de ungdomar som går i särskolan även omfattar ungdomar som på grund av försenad skolstart eller förlängd skolgång fortfarande går kvar i grundskolan. Antalet ung- domar i åldern  
 18–25 
  år, som får förlängt barnbidrag på grund av utbildning i gymnasiesärskolan uppgår således till cirka 5 500. 
 86 
  
 SOU 2003:28 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 6.5.2 
  
 Aktivitetsersättning 
  
 Enligt 7 kap 1 § lagen om allmän försäkring gäller att en försäkrad, vars arbetsförmåga är nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom eller annan nedsättning, kan få aktivitetsersättning om nedsättningen av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan antas bestå under minst ett år. Aktivitetsersättning kan tidigast ut- ges från och med juli månad det år då den försäkrade fyller 19 år och längst till och med månaden före den månad då han eller hon fyller 30 år. Av 7 § samma kap. framgår att den som inte avslutat utbildning på grundskolenivå eller gymnasial nivå vid ingången av juli månad det år han eller hon fyller 19 år har rätt till hel aktivitets- ersättning under den tid skolgången varar. 
 Aktivitetsersättning lämnas endast för studier på högst gymna- sienivå och inte för högskolestudier. Garantinivån för hel aktivi- tetsersättning är lika med 2,10 gånger prisbasbeloppet per år till och med månaden före den månad den försäkrade fyller 21 år. Där- efter höjs ersättningen med 0,05 gånger prisbasbeloppet vartannat år för att uppgå till 2,35 gånger prisbasbeloppet månaden innan den försäkrade fyller 30 år. 
  
 6.5.3 
  
 Handikappersättning och vårdbidrag 
  
 Vårdbidrag enligt lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag kan från och med den 1 januari 2003, betalas ut till för- älder till och med den 30 juni det år barnet fyller 19 år. Därefter kan den unge själv ha rätt till handikappersättning. I korthet kan sägas att föräldern har rätt till vårdbidrag om barnet på grund sjuk- dom, utvecklingsstörning eller annat funktionshinder behöver sär- skild tillsyn och vård under minst sex månader, eller om det på grund av barnets sjukdom eller funktionshinder uppkommer mer- kostnader. Ersättningen kan avse såväl ersättning för merkostnader som ersättning för vård och tillsyn. Vårdbidrag ges för att en föräl- der i hemmet skall kunna ta hand om det funktionshindrade barnet med behov av särskild tillsyn och vård. 
 Det finns inte något krav att en förälder skall förlora inkomst för att denne skall få rätt till vårdbidrag. Stödet kan dock möjliggöra för föräldrar att gå ned i arbetstid eller helt sluta förvärvsarbeta för att vårda barn. Ett helt vårdbidrag uppgår till 250 procent av pris- basbeloppet per år. Vårdbidrag är en skattepliktig inkomst och ger 
 87 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 SOU 2003:28 
  
 pensionsrätt. Vårdbidrag som utges med beaktande av enbart mer- kostnader får bestämmas till antingen 62,5 procent eller 36 procent av basbeloppet. Fastställda merkostnadsersättningar är skattefria och de är inte heller pensionsgrundande. 
 Antalet vårdbidrag har nästan fördubblats under den senaste tio- årsperioden. I december 1991 utbetalades drygt 16 000 vårdbidrag, i december 2001 var motsvarande antal 30 000. Det betalas ut betyd- ligt fler vårdbidrag för pojkar än för flickor. Totalt sett är det vanli- gast med vårdbidrag i åldrarna över nio år. En mindre del av ök- ningen kan förklaras av att antalet barn i denna åldersgrupp ökat i befolkningen. En större del av förskjutningen från yngre barn till äldre torde kunna förklaras med att grundskolan i regel använder sig av en annan pedagogik än förskolan. Barnens problem märks tydligare när det krävs större självbehärskning, egen planering och koncentration. 
  
 6.5.4 
  
 Rättigheter enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) 
  
 Eftersom studerande i gymnasiesärskolan inte omfattas av studie- hjälpen har de varken rätt till inackorderingstillägg eller extra tillägg. Deras rätt till ekonomiskt stöd för boende till följd av skol- gång i annan kommun regleras i LSS. Där anges som en av insat- serna för särskilt stöd och service boende i familjehem eller bostad med särskild service för barn eller ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet. Eftersom den som går i gymnasiesär- skolan inte omfattas av studiehjälpen måste således frågan om hans eller hennes rätt till ekonomiskt stöd för boende utanför föräldra- hemmet prövas enligt föreskrifterna i LSS. 
 Enligt 6 kap 6 a § skollagen har en kommun rätt att efter önske- mål av vårdnadshavare ta emot en elev från annan kommun i sin särskola och har då rätt till ersättning från hans eller henens hem- kommun för utbildningen. Skollagen innehåller emellertid inte några föreskrifter om vad som skall gälla i fråga om rätten till eko- nomiskt stöd till inackordering i sådana fall. Till belysning av denna komplikation kan följande rättsfall anföras. 
 M, som var bosatt i en kommun i Stockholms län, sökte och antogs till att påbörja idrottsgymnasiet på en skola i annat län. På grund av sitt funktionshinder kunde han inte bo ensam utan stöd utan behövde hjälp med bl.a. tillsyn, hygien och måltider. M 
 88 
  
 SOU 2003:28 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 hävdade att skolan, där han antogs hade utvecklat en specialpeda- gogik för att med idrott som medel utveckla självkänslan, percep- tion, stresshantering m.m. M åberopade 6 kap 6 a § skollagen till stöd för sitt yrkande om ersättning för inackorderingen. 
 Kommunen bestred att M skulle ha rätt till insatser enligt LSS för ovannämnda utbildning. Till stöd för sin talan åberopade kom- munen att det nationella program, som han antagits till också fanns i Stockholmsområdet och att det därigenom fanns möjlighet att med anknytning till skolverksamheten tillgodose hans idrottsin- tresse. 
 Länsrätten biföll M: s talan. Kommunen överklagade till Kam- marrätten i Stockholm, som biföll kommunens överklagande ge- nom dom den 17 augusti 2001. Kammarrätten konstaterade att det i målet var ostridigt att M tillhörde den personkrets som omfatta- des av LSS. Kammarrätten konstaterade att vad som upplysts om tillgången till motsvarande utbildning i Stockholmsområdet gav vid handen att behovet av undervisning kombinerad med idrott kunde tillgodoses i eller i anslutning till hemkommunen. Enligt kammar- rättens bedömning var de omständigheter som framkommit i målet inte tillräckliga för att ett behov av den sökta insatsen skulle anses föreligga i den mening som avsågs i LSS. 
 M överklagade domen till regeringsrätten som meddelade pröv- ningstillstånd i januari 2002. Målet har ännu inte avgjorts. 
 Ovan anförda avgörande visar att det finns en konflikt mellan skollagens regler om föräldrars och elevers rätt till det fria skolvalet i gymnasiesärskolan och rätten till stöd enligt LSS. Denna konflikt- situation kan eventuellt lösas av Regeringsrätten. Om Kammarrät- tens dom däremot skulle stå fast torde det finnas anledning för statsmakterna att närmare precisera den närmare innebörden av det fria skolvalet inom särskolan enligt skollagens regler och om denna valfrihet i så fall skall medföra några rättigheter för eleven att få ekonomiskt stöd med anledning av boende utanför föräldrahem- met. 
  
 6.6 
  
 CSN-kortet 
  
 Studiehjälpsutredningen har vid överläggningar med olika intres- senter uppmärksammats på problem med det så kallade  
 CSN-kor- 
  tet. Innebörden är att elever som omfattas av studiehjälpen får ett s.k.  
 CSN-kort 
  som berättigar innehavaren att resa till rabatterat 
 89 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 SOU 2003:28 
  
 pris på olika färdmedel såsom tåg och flyg. Eleverna i gymnasiesär- skolan har inte fått del av detta, något som av lätt insedda skäl upplevs som en orättvisa. Utredningen har under hand fått följande information om bakgrunden till dessa förhållanden. 
 CSN hade tidigare till uppgift att verka för att den studerande ungdomen erbjöds rabatterade resor med allmänna kommunikatio- ner. För ändamålet hade statmakterna avsatt ett visst belopp i an- slaget till CSN. I samband med budgetsaneringarna under 1990- talet avvecklades detta ansvar. Statsmakterna ansåg att det ankom på transportföretagen att avgöra om och i vilken utsträckning som dessa ansåg det motiverat att lämna rabatter till studerande ungdo- mar Samtidigt har uppgiften aldrig uttryckligen tagits ifrån CSN, utan i stället finns formuleringar i instruktion och regleringsbrev som överlåter åt CSN att själv definiera sitt uppdrag i denna del. CSN utfärdar numera inte dessa kort själv. För den uppgiften sva- rar numera ett privat företag enligt avtal med CSN. Företaget finansierar sin verksamhet genom sponsring, vilket innebär att det får bidrag från andra företag för att i sin verksamhet göra reklam för dessa. För särskolornas del har frågan om  
 CSN-kort 
  för ele- verna tidigare lösts genom att skolorna själva lämnat listor över sina elever till företaget. Under de senaste åren har företaget inte haft kapacitet att hantera dessa uppgifter, vilket fått till följd att elever i gymnasiesärskolorna inte fått något  
 CSN-kort. 
  
 Studiehjälpsutredningen finner det otillfredsställande att det inte är klart framgår av författning om CSN skall ha något ansvar inom detta område och vad detta ansvar i så fall innebär. Utredningen anser att det finns två alternativ att välja mellan; antingen markerar statsmakterna att CSN inte alls skall försöka utverka rabatter för studerande ungdomar och i konsekvens därmed precisera CSN:s instruktion, eller också bör det slås fast att CSN alltjämt har detta ansvar. 
 Om statsmakterna väljer det sistnämnda alternativet måste CSN:s ansvar preciseras i instruktionen för myndigheten. Som en ytterligare förutsättning måste då också gälla att samtliga elever som studerar på gymnasienivå och är under 20 år skall ha rätt till studeranderabatter. 
 90 
  
 SOU 2003:28 
  
 Särskolan och Gymnasiesärskolan 
  
 6.7 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser 
  
 Utredningen konstaterar att antalet ungdomar som genomgår ut- bildning i särskolan har ökat och att ingenting tyder på att denna tendens kommer att brytas. Vidare finns indikationer på att sär- skolan allt mer närmar sig grundskolan och gymnasieskolan, inte minst genom att nya grupper av ungdomar, som inte tillhör den ursprungliga målgruppen, har tillkommit. Dessa omständigheter talar för att principen om en enhetlig behandling av studerande i gymnasial utbildning även bör omfatta gymnasiesärskolan 
 91 
  
 7 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 7.1 
  
 Inledning 
  
 I kap. 4 har utredningen beskrivit studiehjälpen med utgångspunkt i olika intressenters ansvar för ungdomarna och deras utbildning samt konstaterat att det också i framtiden finns ett behov av att bibehålla ett av allmänna medel finansierat stödsystem för ung- domar i gymnasieutbildning. I detta kap. redovisar utredningen närmare stödets omfattning, hur det fördelar sig på antalet elever och stödformer samt analyserar närmare de olika inslagen i studie- hjälpen. Den i detta kap. gjorda analysen kommer att läggas till grund för de förslag som utredningen lägger fram i kap. 8. 
  
 7.2 
  
 Övergripande beskrivning 
  
 Studiehjälpen består av studiebidrag och två tillägg till detta bidrag, nämligen extra tillägg och inackorderingstillägg. Som framgår av tabellen nedan är studiebidraget den helt dominerande stödformen. 
 Antal studerande och utbetalda belopp 2002 
  
 Antal studerande 
  
 Utbetalda belopp, mnkr 
  
 Studiebidrag 
  
 398 721 
  
 2 534 
  
 Extra tillägg 
  
 17 411 
  
 79 
  
 Inackorderingstillägg 
  
 6 975 
  
 56 
  
 Totalt 
  
 398 721 
  
 2 669 
  
 Studiebidraget står för 95 procent av statens utgifter för studie- hjälp. Under år 2002 var det knappt fem procent av alla studiebi- dragstagare som också fick extra tillägg och knappt två procent som också fick inackorderingstillägg. 
 93 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 Antalet studerande med studiebidrag kommer att öka under de närmaste åren genom det ökade antalet ungdomar i gymnasieålder. År 2006 beräknas ca 450 000 ungdomar få studiebidrag. Därmed kommer statens kostnader också att öka. Kostnaden för studie- bidrag beräknas öka till 2 843 mnkr redan under år 2003, beroende på att bidraget från detta år betalas ut under 10 månader. Därefter beräknas kostnaden stiga upp till ca 3 170 mnkr under år 2006. 
 Cirka 90 procent av alla ungdomar med studiebidrag studerar i gymnasieskolan. Därutöver fanns år 2002 ca 25 700 studerande i fristående skolor, 6 300 i komvux, 4 500 i folkhögskola och 250 i kompletterande utbildningar. 
 Ett mycket litet antal ungdomar får studiehjälp för studier utomlands. Under år 2002 fick ca 1 000 personer studiebidrag, 350 inackorderingstillägg och ett tiotal extra tillägg. CSN ger också stöd för dagliga resor utomlands enligt en särskild förordning. Under 2002 lämnades sådant stöd endast till 33 ungdomar. 
 Antalet studerande med studiehjälpens olika stödformer redovi- sas per kalenderår. Det betyder att däri innefattas både den årskull ungdomar som påbörjar sina gymnasiestudier på höstterminen ett år och den årskull som avslutar utbildningen på vårterminen samma år. Vid en jämförelse med annan statistik över antalet ungdomar i gymnasieskolan kan det vara lämpligare att göra jämförelsen per läsår. Under läsåret 2000/01 var det 311 000 ungdomar som fick studiebidrag. Antalet elever i gymnasieskolan uppgick i oktober 2001 till sammanlagt 311 100, varav 48,4 procent var kvinnor. Års- kursvis fördelade sig eleverna på 124 600 i årskurs 1, 96 900 i årskurs 2 och 89 600 i årskurs 3. Antalet elever i årskurs 2 var alltså närmare 30 000 lägre än i årskurs 1. 
  
 7.3 
  
 Studiebidraget 
  
 Studiebidraget är den dominerande delen i studiehjälpen såväl till antalet individer som till statens kostnader för denna. Det allmänna studiebidraget tillkom år 1957 efter förslag från 1956 års familjebe- redning. Redan när det allmänna barnbidraget infördes år 1947 hade dåvarande befolkningsutredningen föreslagit att rätten till barnbidrag borde utsträckas till 18 år om barnet fortsatte att stu- dera efter den obligatoriska skolan. Riksdagen ansåg vid den tid- punkten att stödet till studerande ungdomar borde lämnas i form av stipendier, varför befolkningsutredningens förslag inte 
 94 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 genomfördes. Efter förslag från 1962 års studiehjälpsutredning höjdes studiebidraget med 50 procent från 50 till 75 kronor i månaden och den övre åldersgränsen vid 18 år avskaffades. 
 Utvecklingen under  
 1970-talet 
  innebar en fortsättning av föränd- ringen av studiehjälpen från ett selektivt till ett till största delen generellt stöd. Denna utveckling har fortsatt under de följande decennierna. Efter förslag av CSN avskaffades år 1992 de två låne- formerna som fanns inom studiehjälpen samtidigt som ansvaret för inackorderingskostnader för elever i det offentliga skolväsendet fördes över till de studerandes hemkommuner. Sammantaget inne- bar detta att det generella stödet till ungdomarna, studiebidraget, blev ett än mer dominerande inslag i studiehjälpen. 
 Studiebidragsbeloppet har följt månadsbeloppet för det allmänna barnbidraget, men endast utbetalats under studietid, dvs. nio månader om året. Under tiden 1987 till 1992 betalades dock studie- bidraget ut för hela året. Från och med år 2003 lämnas studiebidrag för tio månader. Studiebidraget uppgår numera till 950 kronor i månaden. Sedan år 1986 behöver den enskilde eleven inte ansöka om studiebidrag utan skolorna lämnar uppgifter till CSN om vilka elever som bedriver heltidsstudier och som därmed har rätt till stu- diebidrag. Administrationen av systemet är enkel och sköts i huvudsak maskinellt. 
 I avsnitt 7.5 diskuterar utredningen frågan om risken för indra- get studiebidrag är ett effektivt och i så fall ett lämpligt medel för att förhindra skolk och studieavbrott. 
  
 7.4 
  
 Ekonomiskt stöd för inackordering 
  
 7.4.1 
  
 Det kommunala stödet 
  
 Enligt 5 kap 33 § skollagen skall hemkommunen lämna ekonomiskt stöd till elever i gymnasieskolan som behöver inackordering till följd av skolgången. I bestämmelsen preciseras närmare vad stödet skall avse och att beloppet skall utgå lägst med 1/30 av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för varje hel kalen- dermånad under vilken eleven bor inackorderad. 
 Enligt sin ordalydelse kan föreskriften uppfattas så att det är de faktiska förhållandena som avgör om en elev har rätt till inackorde- ringstillägg oavsett om hemkommunen kan erbjuda motsvarande 
 95 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 utbildning eller ej. Det är dock osäkert om lagstiftaren avsett detta. Någon klargörande rättspraxis finns inte att tillgå. 
 För att få gå gymnasial utbildning i en annan kommuns gymna- sieskola, fastän hemkommunen anordnar motsvarande utbildning, fordras att eleven har särskilda skäl med hänsyn till sina personliga förhållanden att bedriva sina studier i den kommunen. I dessa fall är hemkommunen skyldig att betala interkommunal ersättning, och som en konsekvens av detta, även inackorderingstillägg. Om eleven inte kan visa några sådana skäl är det inte ovanligt att hemkommu- nen vägrar betala utbildningskostnaden. Detta får då normalt följ- den att den anordnande kommunen inte tar emot sökanden. Denna konstruktion av regelverket är sannolikt förklaringen till att det inte finns någon klargörande rättspraxis inom detta område. 
 Studiehjälpsutredningens konstateranden 
 Studiehjälpsutredningen konstaterar, att det inte har gått att få fram tillförlitliga uppgifter om antalet elever inom det offentliga skolväsendet som behöver inackordering på grund av gymnasieut- bildning, vilka kostnader som kommunerna har för inackorde- ringen och vilka belopp som lämnas för inackordering i de fall som en kommun beslutar att ge ersättning utöver det i skollagen angivna minimibeloppet. Därför har utredningen inte på ett till- fredsställande sätt kunnat uppfylla de krav på analys som föreskrivs i direktiven. 
  
 7.4.2 
  
 Det statliga inackorderingstillägget 
  
 Ungdomar som studerar vid andra läroanstalter och utbildningar än dem som ingår i det offentliga skolväsendet kan få inackorderings- tillägg med stöd av 2 kap 2 § studiestödsförordningen. Under kalenderåret 2001 lämnades inackorderingstillägg till sammanlagt 6 300 studerande, varav 2 700 studerade vid fristående skolor och lika många vid folkhögskolor. Av bestämmelsen framgår att CSN får meddela närmare föreskrifter om vem som kan få inackorder- ingstillägg. CSN meddelar också närmare föreskrifter om inack- orderingstilläggets storlek. För närvarande uppgår beloppen till lägst 1 190 kronor i månaden och högst 2 350 kronor i månaden beroende på avståndet mellan bostaden och studieorten. 
 96 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 I budgetunderlaget  
 2003–2005 
  konstaterar CSN att elever och föräldrar med inackorderingstillägg och extra tillägg kan sägas ha missgynnats i viss mån, eftersom studiehjälpens belopp inte är knutna till prisbasbeloppet. År 1995 var det lägsta beloppet i inack- orderingstillägg det samma för statligt och kommunalt tillägg. Skillnaderna har därefter ökat; det lägsta beloppet för kommuner- nas ersättning den 1 januari 2002 var 1 260 kronor i månaden medan motsvarande statliga belopp var 1 190 kronor. Detta innebär inte nödvändigtvis att det kommunala inackorderingstillägget totalt sett är förmånligare. Visserligen är det lägsta beloppet högre i det kommunala systemet, men skollagen anger enbart en miniminivå, medan det statliga tilläggets storlek beror på avståndet mellan sko- lan och hemorten. Det kan inte uteslutas att det för den enskilde kan vara ekonomiskt fördelaktigare att studera vid en fristående skola som ligger långt från hemorten än vid en kommunal gymna- sieskola på samma avstånd från hemmet. 
  
 7.4.3 
  
 Olika regler för överprövning av beslut i ärenden om inackorderingsstöd 
  
 Överprövning av kommunens beslut om kommunalt inackorderingsstöd 
 Såsom tidigare nämnts regleras rätten till ekonomiskt stöd för inackordering i 5 kap 33 § skollagen. Det finns inte någon före- skrift om rätt till överklagande av ett beslut enligt denna bestäm- melse, vilket innebär att rätten till att få ett beslut överprövat inskränker sig till en laglighetsprövning enligt kommunallagens regler. En sådan prövning innebär att varje medlem av en kommun (eller ett landsting) har rätt att få lagligheten av ett beslut prövat genom överklagande till allmän förvaltningsdomstol. 
 Ett överklagat beslut kan upphävas under vissa uttryckligt angivna förutsättningar, t.ex. att beslutet strider mot någon för- fattning. Domstolen får dock inte sätta ett nytt beslut i det över- klagade beslutets ställe utan kan endast avslå överklagandet (eller på formella grunder avvisa det utan sakprövning) eller undanröja det överklagade beslutet. Det är således inte fråga om någon full- ständig prövning i sak av överklagandet. 
 Möjligheten till överklagande genom laglighetsprövning är inte i första hand avsedd för att tillgodose den enskildes rättssäkerhet 
 97 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 utan syftet är att kommunmedlemmarna skall kunna kontrollera lagligheten av beslut som fattas av fullmäktige eller nämnder. Här bör nämnas att det kommunala organet inte har skyldighet att lämna fullföljdshänvisning, – dvs. att informera om hur den som vill överklaga skall gå till väga – i beslut som endast kan överklagas genom laglighetsprövning. 
 Överprövning av beslut om statligt inackorderingstillägg 
 CSN:s beslut i ärende om statligt inackorderingstillägg kan över- klagas hos Överklagandenämnden för studiestöd (ÖKS). När ÖKS överprövar ett beslut som fattats av CSN skall nämnden beakta samtliga omständigheter i det enskilda fallet och har befogenhet att inte bara upphäva det överklagade beslutet utan också att ersätta det med ett annat beslut. 
 Inackorderingstillägg för utbildning vid fristående skolor beviljas endast om inte motsvarande utbildning finns i hemkommunen eller dess samverkansområde. Varje år avslås cirka 400 ansökningar om inackorderingstillägg därför att motsvarande utbildning finns på sökandens hemort. 
 CSN har ambitionen, såväl i fråga om utformningen av sina före- skrifter som i prövningen av de enskilda ärendena, att myndighe- tens rättstillämpning så långt möjligt skall överensstämma med vad som gäller enligt skollagens regler. Det kan emellertid inte uteslu- tas att olikheter kan uppstå, dels av det skälet att reglerna är olika utformade i fråga om tillträde till fristående skola jämfört med skolgång i en annan kommuns gymnasieskola, dels att rätten till överprövning av CSN:s beslut är mer vidsträckt än vad som gäller motsvarande kommunala beslut. 
 Slutligen bör följande nämnas. 
 Enligt 2 kap 2 a § förordningen (1996:1206) om fristående sko- lor skall Skolverket fastställa till vilket nationellt program i gymna- sieskolan utbildningen i bidragshänseende skall hänföras. Denna bedömning syftar dock endast till att fastställa med vilket belopp bidrag skall lämnas. Tidigare preciserade skolverket sina beslut enligt denna bestämmelse huruvida utbildningen i fråga motsvarade ett nationellt eller ett specialutformat program. Skolverket har numera upphört med att göra bedömningar på den detaljeringsni- vån, vilket stämmer överens med vad verket skall göra enligt 
 98 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 förordningen men som samtidigt försvårar CSN:s prövning av an- sökningar om inackorderingstillägg. 
  
 7.5 
  
 Extra tillägg 
  
 7.5.1 
  
 Inledning 
  
 Det extra tillägget är ett tillägg till studiebidraget och har till syfte att öka möjligheterna för ungdomar i inkomstsvaga hushåll att bedriva studier. Under år 2002 lämnades tillägget till 17 400 elever till en kostnad av 79 mnkr. I detta kap. lämnas först en beskrivning av stödets konstruktion och utveckling samt av de familjer och ungdomar som får extra tillägg. Därefter analyserar utredningen stödets måluppfyllelse främst mot utbildningspolitiska och familje- politiska mål. 
  
 7.5.2 
  
 Regler 
  
 Extra tillägg är ett behovsprövat bidrag inom studiehjälpen. Bero- ende på storleken av det ekonomiska underlaget lämnas extra til- lägg med följande belopp: 
  
 Ekonomiskt underlag i kronor 
  
 Kronor/mån 
  
 Mindre än 85 
  
 000 
  
 855 
  
 85 
  
 000–104 
  900 
  
 570 
  
 105 
  
 000–124 
  
 900 
  
 285 
  
 Det ekonomiska underlaget består av föräldrarnas och den studerandes beräknade skattepliktiga inkomst under läsåret (1 juli– 30 juni). Dessutom skall en femtedel av eventuell förmögenhet över 75 000 kronor inräknas. Hänsyn tas till inkomster för för- äldrar som bor tillsammans. Om föräldrarna inte bor tillsammans och frågan om underhållsbidrag eller underhållsstöd har prövats beaktas endast inkomsten för den förälder som får underhålls- bidraget eller underhållsstödet. 
 99 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 7.5.3 
  
 Historik 
  
 Behovsprövat ekonomiskt stöd till studerande i gymnasiet har fun- nits sedan länge. Fram till år 1957, då det generella allmänna stu- diebidraget infördes, bestod det ekonomiska stödet enbart av behovsprövade ersättningar. I mitten på  
 1940-talet 
  fanns behovs- prövade stipendier med prövning mot elevens och föräldrarnas ekonomi. Därutöver fanns även behovsprövade lån. Då studie- hjälpssystemet kom till år 1964 infördes två snarlika bidragsformer med ekonomisk behovsprövning. Antalet stödtagare sjönk, bl.a. beroende på regeländringar, från cirka 80 000 elever strax efter införandet av studiehjälpssystemet till cirka 15 000 vid början av  
 1980-talet. 
  
 Det extra tillägget infördes den 1 juli 1984 för att förstärka det ekonomiska stödet till ungdomar i inkomstsvaga familjer och där- med motverka den sociala snedrekryteringen till högre studier. Under de första åren lämnades stödet till knappt 20 000 stude- rande. Därefter sjönk antalet ner till cirka 10 000 omkring år 1990 men ökade sedan igen upp till som högst 26 200 studerande under år 1998. Därefter har antalet stödtagare åter minskat och var 17 400 under år 2002. Variationerna i antalet stödtagare kan till stor del förklaras av läget på arbetsmarknaden och av flyktinginvandringen. Som nämnts fanns tidigare även lån behovsprövade mot föräldrar- nas ekonomi. De fanns kvar till år 1992, men lämnades under de sista åren endast till något tusental elever per år. 
  
 7.5.4 
  
 Belopp och inkomstgränser 
  
 Under  
 1990-talet 
  försämrades det inkomstprövade studiestödet till elever i gymnasieskolan genom de åtstramningar som genomfördes på grund av statsfinansiella skäl. Fram till mitten av  
 1990-talet 
  höj- des såväl månadsbeloppen som inkomstgränserna i takt med pris- och löneutvecklingen i samhället. Detta system upphörde dock i samband med de ekonomiska åtstramningarna. De ovan redovisade månadsbeloppen och inkomstgränserna har varit oförändrade sedan år 1994. Om månadsbeloppet varit knutet till basbeloppet efter år 1994 skulle beloppet i den högsta beloppsklassen i dag inte ha varit 855 kronor utan i stället 920 kronor i 2002 års nivå. 
 Den största försämringen av det selektiva stödet kom dock genom de förändringar som genomfördes åren 1992 och 1993, då 
 100 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 den tidigare utbetalningen av studiehjälp (både studiebidrag och extra tillägg) under årets alla månader minskade till först 10 och sedan 9 månader per år. Årsbeloppet för extra tillägg minskade där- med med 25 procent. Om det extra tillägget utbetalades för årets alla månader och dessutom skrivits upp i takt med basbelopps- förändringarna, skulle årsbeloppet i dag ha varit knappt 30 procent högre. 
 Åtstramningarna av studiehjälpen i början av  
 1990-talet 
  blev sär- skilt kännbara för de inkomstsvaga familjerna. Årsbeloppet i stu- diehjälp minskade med 2 250 kronor för studerande med enbart studiebidrag, men med dubbelt så mycket (4 515 kronor) för stu- derande som även fick extra tillägg med det högsta beloppet. 
  
 7.5.5 
  
 Vem får extra tillägg? 
  
 Bakgrund 
 Familjer som får extra tillägg är inte en över tiden enhetlig grupp. Gruppens sammansättning återspeglar de samhällsförändringar som ägt rum i Sverige främst under  
 1990-talet. 
  Utredningen redo- visar här vissa uppgifter om dem som får extra tillägg. Framställ- ningen bygger främst på två enkätundersökningar som CSN genomförde åren 1989 och 1996. Det är svårt att avgöra i vilken mån resultaten från dessa undersökningar återspeglar läget i dag. Undersökningen år 1989 gjordes i ett läge då arbetsmarknadssitua- tionen var god och då antalet stödtagare var som lägst (cirka 10 000). Vid undersökningen år 1996 hade arbetslösheten ökat kraftigt och antalet stödtagare var som högst (cirka 25 000). I dag, då knappt 20 000 elever får extra tillägg, torde förhållandena ligga någonstans mittemellan. Läget torde dock vara mera likt situatio- nen år 1996 än år 1987. För att få en bild av läget i dag har utred- ningen även låtit göra en analys av SCB:s undersökning Hushållens ekonomi (HEK) avseende inkomståret 2000. 
 Disponibel inkomst 
 Reglerna om prövning mot familjernas ekonomi styr naturligtvis vilka medborgare som får det extra tillägget. Stödet har utvecklats till att främst vara ett stöd till familjer med mycket låg inkomst eller ingen skattepliktig inkomst alls. De första åren efter stödets 
 101 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 tillkomst i mitten på  
 1980-talet 
  var fördelningen på de tre ovan angivna inkomstklasserna ganska jämn. Runt 1990 fanns ungefär hälften av stödtagarna i den lägsta inkomstklassen och en fjärdedel vardera i de båda andra. Den kraftiga ökningen av antalet stödta- gare under  
 1990-talet 
  bestod främst av familjer med mycket låg inkomst och i dag finns nästan 80 procent av stödtagarna i den lägsta av de tre inkomstklasserna och har alltså en årsinkomst på mindre än 85 000 kronor. I undersökningen år 1996 hade en tredje- del av hushållen med extra tillägg inga skattepliktiga inkomster alls. I undersökningen år 1989 var den andelen betydligt lägre. Det var främst tvåföräldershushåll som helt saknade inkomst. Praktiskt taget alla dessa hushåll bestod av utländska medborgare. 
 Eftersom hushållen med extra tillägg har en låg inkomst får dessa hushåll i regel också andra ekonomiska samhällsstöd. Det klart vanligaste samhällsstödet är bostadsbidrag. Såväl år 1989 som år 1996 var det cirka 90 procent av hushållen som även fick bostads- bidrag. En förklaring till att inte samtliga hushåll som får extra tillägg också får bostadsbidrag är att i ombildade familjer skall inkomsten för sambo, med vilken föräldern varaktigt sammanbor och som har samma folkbokföringsadress, räknas in i underlaget för bostadsbidrag. Detta gäller dock inte i fråga om extra tillägg. Anledningen till att sambos inkomst inte beaktas vid prövning av rätt till extra tillägg är att han eller hon inte är underhållsskyldig för andra barn än sina egna. En annan förklaring är att beräknings- grunderna för förmånerna skiljer sig åt. 
 Eftersom en stor andel av stödmottagarna finns i ensamförälder- hushåll är det även vanligt att de får underhållsstöd/bidragsför- skott. År 1996 gällde det för cirka 75 procent av ensamföräldrarna. Andelen hushåll med extra tillägg som även får socialbidrag ökade kraftigt under  
 1990-talet. 
  Cirka 50 procent av alla hushåll med extra tillägg fick socialbidrag i december 1996. I undersökningen år 1989 uppgav knappt 20 procent av de svarande att de fått social- bidrag någon gång under år 1987. Bland utländska medborgare var det cirka 80 procent som hade socialbidrag år 1996, bland svenska medborgare med utländsk härkomst var det cirka 50 procent och bland svenska medborgare cirka 15 procent. 
 Vid den analys som utredningen låtit göra av  
 SCB-studien 
  Hus- hållens ekonomi (HEK) 2000 har en beräkning gjorts av den genomsnittliga disponibla inkomsten i hushåll med extra tillägg 2003. Den totala disponibla inkomsten är i genomsnitt cirka 190 000 kronor. Hälften av den disponibla inkomsten utgörs av 
 102 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 skattefria transfereringar. De enskilt viktigaste av dessa är socialbi- drag som står för drygt 20 procent och bostadsbidrag som står för drygt 10 procent av inkomsten. Studiehjälpen i form av studiebi- drag och extra tillägg utgör cirka 10 procent av den disponibla inkomsten. Det genomsnittliga årsbeloppet i extra tillägg uppgavs i denna undersökning till 5 300 vilket utgör 4 procent av den dispo- nibla inkomsten. Denna andel kan jämföras med en något osäkrare uppgift från CSN:s enkätundersökning år 1996. Där uppgav famil- jer med extra tillägg med det högsta beloppet (cirka 7 700 kr/år) att det extra tillägget stod för cirka 10 procent av den disponibla inkomsten. 
  
 7.5.6 
  
 Familjeförhållanden, medborgarskap och arbetsmarknadsanknytning 
  
 Sedan länge har det extra tillägget främst varit ett stöd till ensam- förälderhushåll. År 1989 bodde tre fjärdedelar av studerande med extra tillägg tillsammans med sin mor – år 1996 var det cirka 60 procent. Under  
 1990-talet 
  blev det extra tillägget också ett stöd till invandrarfamiljer som ännu inte fått fäste på arbetsmarknaden. Antalet utländska medborgare bland studerande med extra tillägg sjudubblades från år 1989 till år 1966 och utgjorde då nära hälften av det totala antalet stödtagare med extra tillägg. Hushåll med ut- ländska medborgare skiljer sig i flera avseenden påtagligt från hus- håll med svenska medborgare. Hushållen består i större utsträck- ning av båda föräldrarna. Föräldrarna är i större utsträckning arbetslösa. Ofta saknar man helt skattepliktig inkomst och är bero- ende av socialbidrag för sin försörjning. 
 Det försämrade arbetsmarknadsläget under  
 1990-talet 
  återspeg- lades tydligt i undersökningarna åren 1989 och 1996. Enligt under- sökningen 1996 stod föräldrarna i åtta av tio hushåll med extra tillägg utanför den ordinarie arbetsmarknaden. Även år 1989 sak- nade den största delen av de sammanboende föräldrarna anställning men cirka 60 procent av de ensamstående mödrarna arbetade, oftast på deltid. 
 103 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 7.5.7 
  
 Måluppfyllelse 
  
 Utgångspunkter 
 Den behovsprövade studiehjälpen kom till på  
 1940-talet 
  som ett utbildningspolitiskt instrument för att rekrytera ungdomar från mindre bemedlade familjer till längre gymnasiestudier. Dess bety- delse för att rekrytera till utbildning har avtagit, samtidigt som stö- det fortsatt att spela en viktig roll i familjepolitiken. Som framgått har stödet, främst under  
 1990-talet, 
  dessutom kommit att verka inom nya politikområden. Sålunda kan extra tillägg sägas ingå i arbetsmarknadspolitiken, som ett bidrag till tonårsfamiljer som drabbats av arbetslöshet. Det kan vidare sägas ingå i integrations- politiken, som ett bidrag till invandrade tonårsfamiljer som ännu inte etablerat sig på svensk arbetsmarknad. Slutligen har det anknytning till den del av socialpolitiken som handlar om kommu- nernas yttersta ansvar för medborgare vars behov inte kan tillgodo- ses på annat sätt. 
 Nedan finns en analys av det extra tilläggets måluppfyllelse avse- ende de utbildnings- och familjepolitiska målen samt några kom- mentarer om stödets roll i integrationspolitiken. Med utbildnings- politiska mål avses främst att studiestödet skall verka rekryterande, dvs. att det ska förmå ungdomar att påbörja studier och i viss mån förmå dem som studerar att inte avbryta studierna, men även att studiehjälpen skall underlätta studierna och verka som en stimulans för ungdomar i gymnasial utbildning. Det familjepolitiska målet är att minska de ekonomiska skillnaderna mellan barnfamiljer med och utan barn inom ramen för den generella välfärden. 
  
 7.5.8 
  
 Extra tilläggets betydelse i utbildningspolitiken 
  
 Det extra tilläggets främsta utbildningspolitiska mål har varit att rekrytera till utbildning och främst att motverka den sociala sned- rekryteringen. Detta gällde också för de stödformer som fanns före år 1984. Förutsättningarna för att stödet skall kunna fungera som ett instrument för att nå detta mål har dock förändrats genom ut- vecklingen av skolan och samhället i övrigt. 
 Genom att erbjuda ett ekonomiskt stöd ville statsmakterna söka förmå ungdomar från ekonomiskt svaga familjer att välja gymnasie- studier framför förvärvsarbete och att välja en längre teoretisk gymnasielinje framför en kortare yrkesinriktad linje. Den behovs- 
 104 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 prövade studiehjälpen kunde fungera som ett medel för att nå dessa mål så länge ungdomar som avslutat grundskolan befann sig i en reell valsituation, dvs. så länge det fanns en arbetsmarknad för ung- domar utan gymnasieutbildning och så länge gymnasieskolans lin- jer var olika långa. I dag finns inte längre dessa förutsättningar. Alla program i gymnasieskolan är i princip lika långa och det finns inte längre någon arbetsmarknad för ungdomar med enbart grundsko- leutbildning. 
 Som utredningen konstaterade i kap. 4 har studiehjälpens stu- diebidrag i dag ingen större rekryteringseffekt. Det kan sägas gälla även för det extra tillägget, men dock inte i samma utsträckning som för studiebidraget. Det extra tillägget ges till familjer med mycket låg inkomst. De flesta ungdomar med extra tillägg får dub- belt så mycket studiehjälp som ungdomar med bara studiebidrag. 
 I den forskning som refererades i kap. 4 konstaterades att stu- diehjälpens rekryteringseffekt är liten, men att den ändå finns för familjer med lägre inkomster. Den generella rekryteringseffekten var liten, men däremot var den selektiva effekten inte obetydlig. Studerande och föräldrar i familjer med låg inkomst ansåg i större utsträckning att studiehjälpen påverkat elevernas val att börja i gymnasieskolan och avhållit dem från att avbryta studierna. 
  
 7.5.9 
  
 Extra tilläggets betydelse i familjepolitiken 
  
 Förutom för att rekrytera till utbildning och underlätta studierna har det extra tillägget alltid haft en familjepolitisk betydelse för att bistå föräldrar med en svag ekonomi i deras ekonomiska ansvar för sina barn. I takt med att tilläggets utbildningspolitiska rekryte- ringseffekt avtagit har dess familjepolitiska betydelse accentuerats. 
 De gjorda undersökningarna visar att familjer med extra tillägg har en svag ekonomi, vilket inte minst framgår av de egna kom- mentarer som många familjer lämnat i enkätundersökningarna och av de uppgifter de lämnat om sina ekonomiska förhållanden. Det extra tillägget är då av stor betydelse, framför allt för de cirka 80 procent av stödtagarna som får tillägg med det högsta beloppet, dvs. 855 kr/mån. 
 I de enkätundersökningar som genomförts har även funnits en öppen fråga där föräldrar och elever haft möjlighet att fritt lämna synpunkter på studiehjälpen och det extra tillägget. Svaren på den frågan ger en bild av hur stödtagarna upplever detta samhällsstöd. 
 105 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 Här skall återges några av de synpunkter som framfördes i enkät- undersökningen år 1996. Genomgående för de synpunkter som lämnades var en uppskattning av att det extra tillägget finns. Ofta uttrycktes en tacksamhet mot staten och mot CSN. Ofta betona- des att familjens ekonomi är så ansträngd att varje tillskott är vär- defullt, och att bidraget dessutom är viktigt för att eleven skall kunna vidmakthålla en levnadsstandard som inte alltför mycket skiljer sig från ungdomar från mera välbeställda familjer. Stödet används bl.a. för att täcka utgifter som eleven inte hade i grund- skolan såsom dagliga resor mellan hemmet och skolan samt skol- lunch. 
 Även om det extra tillägget relativt väl uppfyller det familjepoli- tiska målet är det befogat att överväga om stödet är utformat på ett optimalt sätt. Mot bakgrund av att många stödtagarfamiljer helt saknar skattepliktig inkomst kan man exempelvis fråga sig om eko- nomiprövningens begränsning till skattepliktiga inkomster ger en bra bild av stödbehovet. Vidare bör diskuteras om ett framtida extra tillägg bör ha samma starka anknytning till de familjerättsliga underhållsreglerna som i dag. I kap. 8 redovisar utredningen sina överväganden om det extra tillägget alltjämt bör vara kvar som ett selektivt stöd för familjer med ungdomar i gymnasial utbildning eller om det i stället bör slås samman med bostadsbidraget. 
  
 7.5.10 
  
 Extra tilläggets betydelse i integrationspolitiken 
  
 Under  
 1990-talet 
  förändrades det extra tillägget till att i stor ut- sträckning vara ett bidrag till invandrare. År 1996 var cirka 45 pro- cent av alla studerande ungdomar med extra tillägg utländska med- borgare och två tredjedelar av utländsk härkomst. I den högsta beloppsklassen var cirka 60 procent av stödtagarna utländska med- borgare och tre fjärdedelar av utländsk härkomst. Detta faktum återspeglar problemen i integrationspolitiken. Den stora invand- ringen, främst flyktinginvandringen, under slutet av  
 1980-talet 
  och början av  
 1990-talet, 
  i kombination med arbetslösheten under  
 1990-talet, 
  medförde att ett stort antal invandrare inte kunde eta- blera sig på arbetsmarknaden, vilket fick till följd att de inte om- fattades av de trygghetssystem som är uppbyggda enligt inkomst- bortfallsprincipen, t.ex. vid arbetslöshet eller sjukdom. Invandrare har ofta små eller inga skattepliktiga inkomster och får extra tillägg med det högsta beloppet. 
 106 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 Det finns en del som talar för att det extra tillägget har en sär- skild betydelse för ungdomar av utländsk härkomst. Av de kom- mentarer som lämnades i CSN:s enkätundersökningar framgår att extra tillägg är av stort värde för familjerna. Utländska medborgare betonade påtagligt ofta tilläggets betydelse för den studerande själv snarare än för hela familjen. Ett skäl till detta kan vara det extra tilläggets relation till socialbidrag, eftersom cirka 80 procent av alla utländska medborgare med extra tillägg även fick socialbidrag år 1996. Vid bestämningen av socialbidragets storlek skall de inkomster som familjen har dras ifrån, däribland studiebidrag, bostadsbidrag och barnbidrag. Det extra tillägget skall som tidigare nämnts inte räknas som inkomst vid bedömningen av behov om bistånd enligt socialtjänstlagen. Detta kan ha bidragit till att extra tillägg ofta ses som ett stöd som går till den studerande för att möta hans eller hennes behov, medan exempelvis studiebidraget tillkommer hela familjen. 
  
 7.6 
  
 Indragen studiehjälp – förutsättningar och konsekvenser 
  
 7.6.1 
  
 Föreskrifter om närvaroplikt i gymnasieskolan 
  
 Rätten till studiehjälp bygger på heltidsstudier, ett begrepp som genom CSN:s tillämpning av gällande regler är relaterat till närvaro i skolan. Enligt skolförfattningarna gäller följande i fråga om närva- roplikt i gymnasieskolan. 
 Varken i skollagen eller i gymnasieförordningen (1992:394) finns någon uttrycklig föreskrift om skyldighet att närvara i skolan. Där- emot framgår det av andra bestämmelser att eleverna förutsätts vara närvarande. Exempel på detta är föreskrifterna i 6 kap 19 och 20 §§ om skyldighet att anmäla till skolan om en elev på grund av sjuk- dom eller annan orsak inte kan delta i skolarbetet och om rektors befogenheter att bevilja elev ledighet för enskilda angelägenheter. 
 I 17 § sägs, att om en elev inte vid utbildningens början inställer sig till den utbildning som han har tagits in på och inte anmäler gil- tigt förfall hos rektor inom tre dagar efter det att undervisningen startat, anses han ha avgått från utbildningen. 
 Av 18 § 2: a st. framgår att om en elev har påbörjat en utbildning och därefter uteblivit från den under mer än en månad i följd, utan 
 107 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 att detta berott på sjukdom eller beviljad ledighet, skall han anses ha avgått från utbildningen. 
 En elev är således skyldig att vara närvarande i skolan, men stu- diehjälpens krav på heltidsstudier korresponderar inte med gymna- sieförordningens kriterier för att en elev skall anses ha lämnat ut- bildningen. Det är således mer regel än undantag att en person be- traktas som elev i gymnasieskolan, fastän rätten till studiehjälp har upphört. 
  
 7.6.2 
  
 Skolans informationsskyldighet till elevernas föräldrar 
  
 I direktiven till Kommittén för översyn av skollagen (skollags- kommittén) föreskrevs att kommittén skulle utreda behovet av en skyldighet för skolan att i vissa sammanhang informera myndiga föräldrar, utan att lämna ut sekretsesskyddade uppgifter, t.ex. då eleven utan giltig orsak är frånvarande i sådan omfattning att detta kan komma att påverka rätten till studiehjälp. I dagsläget gäller bl.a. följande. 
 Enligt 7 kap 7 § gymnasieförordningen skall rektor se till att ele- ven minst en gång per termin ges samlad information om sin kun- skapsutveckling och studiesituation. Om eleven inte fyllt 18 år skall även föräldrarna få sådan information. I samband med att frågan om utvecklingssamtal i gymnasieskolan behandlades i propositio- nen Gymnasieskola i utveckling (prop. 1997/98:169) bl.a. följande: Det bör inte vara något hinder för skolan att informera myndiga elever i gymnasieskolan om vikten och möjligheten för deras för- äldrar att delta i utvecklingssamtalen. Detta bör kunna göras utan att respekten för den myndige elevens integritet åsidosätts (bet. 1998/99:UbU 3 s. 34). 
 I läroplanen för de frivilliga skolformerna, Lpf 94, sägs bl.a. att rektor har ett särskilt ansvar för att föräldrarna får insyn i elevernas skolgång. 
 Frågan om innebörden av elevernas integritetsskydd har upp- märksammats av JO i olika sammanhang. JO har påpekat att myn- diga elever inte i något sammanhang får behandlas som om de vore omyndiga. Vidare har JO framhållit vikten av att lärare och skol- ledning är uppmärksamma på frågan om eleverna är myndiga eller ännu står under någons vårdnad. I ett uttalande från år 1997 har JO konstaterat att den som är myndig har rätt att själv bestämma om sina personliga förhållanden och att det inte finns något undantag 
 108 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 för förhållande som rör skolan. JO säger vidare: Det finns  inte något skäl för skolan att sedan en elev uppnått myndighetsåldern, kontakta elevens föräldrar i frågor som rör elevens förhållanden i skolan. Däremot är skolan skyldig att på en förälders begäran lämna ut uppgifter som inte omfattas av sekretess i den mån upp- gifterna finns noterade i allmän handling. Uppgifter om frånvaro omfattas i normalfallet inte av sekretess.  
 (JO-beslut 
  den 28 augusti 197, dnr  
 4877-1996) 
  
 Skollagskommittén har föreslagit att med hänsyn till föräldrarnas underhållsskyldighet och till att de ekonomiska konsekvenserna av indragen studiehjälp kan bli betydande för föräldrarna skall det i skollagen föreskrivas om en skyldighet för skolan att informera föräldrar i de fall en elev är frånvarande i sådan utsträckning att det kan påverka rätten till studiehjälp. Denna informationsskyldighet skall enligt förslaget kvarstå så länge som skolgången pågår också sedan eleven fyllt 18 år. 
 Studiehjälpsutredningen ställer sig bakom förslaget och har den principiella ståndpunkten att så länge som föräldrarna har försörj- ningsansvar för sina barn är det rimligt att skolan självmant lämnar information som inte är sekretessbelagd till föräldrarna i frågor som rör deras barns förhållanden i skolan. 
  
 7.6.3 
  
 Studieavbrott 
  
 Under läsåret 2001/02 rapporterades sammanlagt 7 524 elever på grund av olovlig frånvaro till CSN. Av dessa inföll endast 2 163 på höstterminen och resten under vårterminen. Studerande med extra tillägg är i viss utsträckning överrepresenterade i statistiken. Av det totala antalet studerande har 4,2 procent extra tillägg, medan 7,9 procent av frånvarorapporterade studerande hade detta tillägg. Sammanlagt rapporterades 10 588 studerande på grund av studieav- brott eller att man inte påbörjat sina studier, vilket utgjorde 3,3 procent av det totala antalet. Med längre tids frånvaro avses här mer än 14 kalenderdagar i följd. 
 109 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 7.6.4 
  
 Gällande regler för indragning av studiehjälpen 
  
 De rättsliga förutsättningarna för indragning av studiehjälpen kan kortfattat beskrivas på följande sätt. 
 Enligt 2 kap. 4 § studiestödslagen får studiehjälp lämnas bara för heltidsstudier om inte regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer föreskriver något annat. I 2 kap 4 § studiestöds- förordningen föreskrivs att studiehjälp i form av studiebidrag och extra tillägg får lämnas för deltidsstudier på sådana individuella program i gymnasieskolan som avses i 5 kap. skollagen. I 6 § sägs att ett läsår skall anses omfatta nio månader. En hösttermin anses då omfatta fyra månader och en vårtermin fem. Såsom tidigare nämnts studiehjälpen lämnas studiehjälp från och med i år för tio månader 
 I 2 kap 4 § studiestödsförordningen anges, att CSN får meddela närmare föreskrifter om vad som skall anses vara studier på heltid. CSN har i 2 kap. Centrala studiestödsnämndens föreskrifter och allmänna råd om studiehjälp (CSNFS 2001:6) behandlat olika frå- gor om studietakt. I 2 § sägs att med heltidsstudier menas att du kontinuerligt deltar i undervisningen och att heltidsstudier förut- sätter att du kontinuerligt använder hela din arbetstid till studier. CSN har ytterligare preciserat detta i en skrivelse ställd till Skolor med gymnasial utbildning, som är daterad den 13 september 2001  
 (2001-210-16993). 
  I ett särskilt avsnitt benämnt Rapportering av skolk sägs bland annat följande: 
 Skolorna ska tala om för CSN om eleverna på grund av omfattande och upprepad korttidsfrånvaro inte kan anses bedriva studier på heltid. Elever som inte använder hela sin arbetstid åt studierna och som inte kontinuerligt deltar i undervisningen har inte rätt till studiehjälp. Sko- lans rapport om lägre studieomfattning än heltid leder till att CSN stoppar vidare utbetalningar av studiehjälp. 
 Vidare säger CSN: 
 CSN anser att alla upptänkliga åtgärder för att åstadkomma tillräcklig närvaro ska ha prövats innan skolan rapporterar att eleven inte kan an- ses studera på heltid. Innan rapporteringen måste skolans avsikt dess- utom vara känd av eleven och hans eller hennes föräldrar. 
 I fråga om sammanhängande frånvaro har CSN i 9 kap 4 § 2 i de ovannämnda föreskrifterna sagt att skolan skall lämna uppgifter om elever som varit frånvarande mer än 14 kalenderdagar i följd av an- 
 110 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 nat skäl än egen sjukdom, tillfällig vård av barn eller ledighet för vård av närstående. 
  
 7.6.5 
  
 Vad händer inom socialförsäkringen när CSN drar in studiehjälpen? 
  
 När CSN drar in studiehjälpen för ett barn får detta konsekvenser för familjens rätt till förmåner från socialförsäkringen. När studie- hjälp inte betalas ut vid ordinarie månadsutbetalning aviseras För- säkringskassan om detta och drar i sin tur in de socialförsäkrings- förmåner som kan vara aktuella från och med månaden efter in- dragningen. 
 När studiehjälpen dras in upphör rätten att räkna med barnet för flerbarnstillägg vilket innebär att detta minskar med 254, 760 eller 950 kronor per månad beroende på hur många andra barn familjen har. Vidare upphör den unges rätt till förlängt underhållsstöd vilket medför en minskning av upp till 1173 kronor per månad. En indragning av studiehjälpen för den som är 18 år eller äldre medför också att rätten att räkna med barnet som hemmavarande barn vid beräkning av bostadsbidrag upphör. Detta får till konsekvens att bostadsbidraget minskar. Hur stor minskningen är beror på hus- hållets sammansättning, bidragsgrundande inkomst, bostadskost- naden, bostadens storlek etc. 
 Om barnet avbryter gymnasiestudierna innan det fyller 18 år på- verkas dock varken underhållsstöd eller bostadsbidrag eftersom dessa socialförsäkringsförmåner saknar krav på att studiehjälp ska betalas ut innan barnet fyller 18 år. Det finns i dag inga uppgifter på hur mycket flerbarnstillägg eller bostadsbidrag som dragits in eller minskats till följd av att studiehjälpen dragits in. 
  
 7.7 
  
 Studiehjälpsutredningens överväganden 
  
 7.7.1 
  
 Har studiehjälpen någon effekt för att förebygga olovlig frånvaro? 
  
 CSN handlägger närmare 7 800 ärenden om åren rörande indrag- ning av studiehjälp. Skolorna är skyldiga att anmäla till CSN om någon studerande varit frånvarande mer än 14 kalenderdagar i följd eller om eleven har haft upprepad korttidsfrånvaro i sådan omfatt- ning att han eller hon inte längre kan anses bedriva studier på hel- 
 111 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 tid. Studiehjälpen används således som ett påtryckningsmedel för att förhindra skolk. 
 Utredningen är medveten om att problematiken med skolk och studieavbrott är komplex och mångfasetterad och att problemet förebyggs bäst på lokal nivå. Därför har utredningen under arbetets gång haft kontakter med företrädare för lärare och skolledare samt med elev – och föräldraorganisationer. Genom dessa diskussioner har utredningen kunnat konstatera att många skolor lägger ned ett omfattande arbete med att klargöra de ömsesidiga rättigheterna och skyldigheterna. Detta sker bl.a. genom att skolor och elever tecknar ett kontrakt, där dessa klargörs. När elever är olovligt frånvarande sätts olika åtgärder in, där en anmälan till CSN om olovlig frånvaro är det sista steget, när skolan anser att alla övriga möjligheter att komma tillrätta med elevens frånvaro har uttömts. Så länge eleven är omyndig finns rutiner för samverkan med hemmen. Möjligheterna för en sådan samverkan är dock be- gränsade när eleven har blivit myndig. 
 För studerande som har allvarliga problem inom familjen eller missbrukar droger är hela livssituationen så bekymmersam att ett hot om indragen studiehjälp knappast har någon verkan. Det före- kommer också att studerande förvärvsarbetar vid sidan av skolar- betet och prioriterar detta framför skolarbetet. För dessa stude- rande är risken för indraget studiebidrag knappast någon effektiv påtryckning. Det händer också att studerande som ställs inför ho- tet om indragen studiehjälp ökar sin närvarofrekvens för att efter en tid skolka igen. 
 Ett problem av principiell betydelse är om närvarobegreppet över huvud taget är ett rimligt kriterium för begreppet heltidsstudier. I ett målstyrt system, där de studerande får betyg i kurser i stället för i ämnen och med ett ökat inslag av självstudier genom redovisning av uppsatser, promemorior och andra självständiga arbeten är be- greppet mer svårhanterligt. 
 I teorin skulle det givetvis vara mest logiskt att utgå från i vilken utsträckning som den studerande nått målen för utbildningen en- ligt sin individuella studieplan, men av lätt insedda skäl är det ogör- ligt att konstruera ett generellt ekonomiskt stödsystem som har sin utgångspunkt i varje enskild studerandes prestationer. 
 Skolk är en allvarlig företeelse och ett tydligt symptom på att den studerande inte fungerar i skolsituationen. Antalet studerande som får studiehjälpen indragen är dock lågt, 2,4 procent av den to- tala populationen under läsåret 2001/02. Studerande med extra 
 112 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 tillägg synes dock i viss utsträckning vara överrepresenterade. Sammanlagt 596 av totalt 7 524 studerande med extra tillägg, dvs. 7,9 procent, rapporterades för olovlig frånvaro. Utredningen kon- staterar att det inte går att dra några bestämda slutsatser om vilken effekt ett hot om indragen studiehjälp har för att motverka skolk. 
  
 7.7.2 
  
 Är indragning av studiehjälpen ett lämpligt medel för att förebygga skolk? 
  
 Utredningen konstaterar att här kolliderar två principer med var- andra, dels att statliga regler skall tillämpas likformigt och rättssä- kert, dels att kommunerna (utbildningsanordnarna) har ett själv- ständigt ansvar för verksamheten i skolan. 
 Studiehjälpen är ett statligt stöd som riktas till enskilda stude- rande vilket innebär ett krav på likformig och rättssäker regeltil- lämpning. Den enskilde skall kunna förutse effekterna av sina handlingar. Frågor om rätt till studiehjälp prövas av en statlig myndighet, CSN, som i sin handläggning av ärendena har ett ansvar för att skapa en enhetlig praxis. Detta har särskilt påtalats av Över- klagandenämnden för studiestöd (ÖKS), som i en skrivelse till re- geringen i maj 2002 uttalat uppfattningen att CSN som beslutande myndighet skall se till att indragningen av studiehjälp sker efter likadana principer över hela landet, eftersom det är CSN och inte skolorna som ansvarar för att reglerna om indragning av studiehjäl- pen tillämpas på ett riktigt sätt. 
 För att CSN skall kunna pröva om en enskild studerande har förlorat rätten till studiehjälp, måste myndigheten utgå från det underlag som den anmälande skolan lämnar. Kravet på en enhetlig rättstillämpning gör att CSN måste självständigt bedöma om sko- lorna gjort tillräckligt för att lösa de uppkomna problemen med den studerandes frånvaro och, om så inte visar sig vara fallet, låta honom eller henne fortsätta få studiehjälp, trots att skolan rappor- terat att han eller hon inte längre kan anses bedriva heltidsstudier. 
 I realiteten innebär detta en befogenhet för CSN att utfärda riktlinjer för skolornas förebyggande elevsociala arbete. Detta kan enligt utredningens bedömning innebära en konflikt med principen om den kommunala självstyrelsen. Skälen är följande. 
 I kap. 3 har utredningen redogjort för hur ansvaret för skolan ser ut. Staten fastställer läroplaner och kunskapsmål och fastställer behörighetskraven för anställning som lärare. I lagstiftningen regle- 
 113 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 SOU 2003:28 
  
 ras närmare om elevernas rättigheter och vilka skyldigheter kom- munerna har i fråga om verksamheten. Kommunerna avgör själv- ständigt inom de ramar som staten fastställt hur verksamheten skall bedrivas och vilka resurser som skall anslås. Hur t.ex. elevvården skall dimensioneras och organiseras är kommunens angelägenhet, liksom att också besluta om de åtgärder som behövs för stöd till eller tillrättaförande av elever. Förhållandena kan variera mellan kommunerna men också mellan olika skolor inom samma kom- mun. 
 De krav som CSN ställer på vilka åtgärder som skall ha genom- förts innan en skola anmäler fråga om indragning av studiehjälp kan i viktiga avseenden påverka skolornas elevsociala verksamhet och därmed i någon mån inkräkta på kommunernas självständiga ansvar för denna. Det finns därför anledning att väcka frågan om lagstifta- ren kan ha avsett detta. 
 Utredningen finner vidare anledning att ifrågasätta lämpligheten av att ett ekonomiskt stöd, som ges med det uttalade syftet att sti- mulera ungdomar till fortsatt utbildning, kombineras med en eko- nomisk påtryckning. Så som studiehjälpen fungerar i dag kan ett hot om indragning uppfattas som en ren disciplinpåföljd, vilket inte var syftet när studiehjälpen infördes. 
 Indragning av studiehjälpen kan få omfattande ekonomiska kon- sekvenser för den studerandes familj eftersom rätten till flera av de familjepolitiska förmånerna är kopplade till studiehjälpen. Följ- derna av indragen studiehjälp blir särskilt betungande för hushåll med svag ekonomi eftersom inte endast studiebidraget utan också det extra tillägget och i förekommande fall inackorderingstillägget dras in. Till detta kommer att det familjepolitiska stödet kan minska eller till och med helt dras in. Konsekvenserna för en familj kan bli så omfattande att de framstår som stötande för det allmänna rättsmedvetandet. 
  
 7.7.3 
  
 Studiehjälpsutredningens slutsatser 
  
 Studiehjälpsutredningen får inledningsvis understyrka att en effek- tiv och meningsfull utbildning förutsätter att de studerande aktivt medverkar i denna. Det är allvarligt om de studerande åsidosätter närvaroplikten eller andra åligganden mot skolan. Samtidigt kon- staterar utredningen att ett ekonomiskt stöd, vars syfte är att sti- 
 114 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpen – beskrivning och analys 
  
 mulera till utbildning inte bör användas som ett påtryckningsme- del. 
 Som utredningen tidigare har konstaterat har neddragningarna inom den elevsociala verksamheten medfört att de studerande inte fått det stöd som de behövt. Utredningen anser att problem med de studerandes olovliga frånvaro måste mötas med elevsociala åt- gärder och inte med hot om ekonomiska sanktioner. Ansvaret för att så sker måste ytterst ankomma på huvudmannen för utbild- ningen och inte på en statlig myndighet. 
 Slutligen konstaterar utredningen att de effekter som en indrag- ning av studiehjälpen medför i fråga om rätten till annat ekono- miskt stöd inte är godtagbar. 
 Studiehjälpsutredningens bedömning är att en utbyggd elevsocial verksamhet på sikt bör leda till färre studieavbrott. 
 115 
  
 8 
  
 Studiehjälpsutredningens 
  
 ställningstaganden 
 Studiehjälpsutredningen föreslår att 
 : 
  
 – 
  
 Studiehjälp byter namn till ungdomsstudiestöd 
  
 – 
  
 Studiebidraget behåller sitt namn. 
  
 – 
  
 Extra tillägg byter namn till extra studiebidrag. 
  
 Studiehjälpsutredningen föreslår vidare, att barnbidragsåldern förlängs till och med den månad den unge fyller 18 år. Från och med månaden därefter lämnas studiebidrag till dess att den stude- rande avslutat sin gymnasieutbildning, dock längst till och med för- sta halvåret det år han eller hon fyller 20 år. 
 Elever i gymnasiesärskolan skall få rätt till ungdomsstudiestöd. Begreppet heltidsstudier kopplas till utbildningens omfattning 
 enligt styrdokumenten för denna och inte till elevens närvaro Inackorderingstillägget utmönstras ur studiehjälpen. Ansvaret 
 för inackorderingsstödet överförs till elevens hemkommun. Kom- munens beslut såväl i fråga som resor som inackordering skall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. 
 Extra studiebidraget höjs och vissa ändringar görs i fråga om be- räkningsgrunder och personkretsen 
  
 8.1 
  
 Nya benämningar 
  
 8.1.1 
  
 Bakgrund 
  
 Med de förslag som utredningen lämnar kommer den framtida stu- diehjälpen att bestå av studiebidrag till myndiga elever och extra tillägg till omyndiga och myndiga elever i gymnasial utbildning. Antalet studiehjälpstagare kommer att minska med mer än hälften. Det finns anledning att markera denna förändring genom vissa 
 117 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 namnförändringar. Det finns även andra skäl att ifrågasätta de nuvarande namnen. 
 Namnet studiehjälp har under lång tid använts som en samman- fattande beteckning för de olika stödformerna. Till en början avsåg beteckningen även studiestödet till äldre ungdomar i eftergymnasi- ala utbildningar. När studiemedelssystemet kom till 1964 drogs en gräns mellan studiehjälp för gymnasial utbildning och studiemedel för eftergymnasiala utbildningsvägar. 1973 fastlades en strikt åldersgräns mellan de båda systemen. 
 Vidare kan det ifrågasättas om  
 hjälp  
 i dag är ett lämpligt led i namnet på ett samhällsstöd. En strävan har varit att hitta andra ut- tryck. Detta gäller alltifrån  
 u-hjälp 
  till socialhjälp. Trots den långa historiska bakgrunden är därför studiehjälp ett mindre lämpligt namn. Därtill kommer att det finns anledning att i namnet markera de förändringar av det statliga stödet till ungdomar i gymnasial utbildning som utredningens förslag innebär. 
 Extra tillägg kom till 1984 som ett tillägg utöver inackorderings- tillägget och som en ersättning för de tidigare stödformerna behovsprövat tillägg och inkomstprövat tillägg. När inackorde- ringstillägget nu försvinner från det statliga studiestödssystemet torde det vara uppenbart att namnet extra tillägg inte är så lämpligt längre. 
 Namnet studiebidrag är väl etablerat även om en sammanbland- ning ibland görs med barnbidrag och förlängt barnbidrag. Ett pro- blem är dock att samma namn finns för studiemedlens bidragsdel. 
  
 8.1.2 
  
 Förslag 
  
 För att skilja detta studiestöd från studiemedel är det lämpligt att i namnet framhäva att det är riktat till ungdomar. Det bör också markeras att stödet – till skillnad från barnbidraget upp till 18 års ålder – endast lämnas till dem som studerar. 
 Studiehjälpsutredningen föreslår att 
  
 – 
  
 Studiehjälp byter namn till ungdomsstudiestöd 
  
 – 
  
 Studiebidraget behåller sitt namn 
  
 – 
  
 Extra tillägg byter namn till extra studiebidrag 
  
 Det sammanfattande namnet bör alltså vara  
 ungdomsstudiestöd 
 . Ungdomsstudiestödet består av ett generellt  
 studiebidrag  
 till alla myndiga ungdomar under 20 år i gymnasial utbildning och av ett 
 118 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 behovsprövat extra studiebidrag. Utredningen kommer senare i detta kap. att föreslå att det extra studiebidraget skall lämnas med samma belopp som studiebidraget. En studerande med fullt  
 extra studiebidrag  
 kommer därmed att få ungdomsstudiestöd med ett dubbelt så stort belopp som den som endast får studiebidrag. 
  
 8.2 
  
 Barnbidrag och studiebidrag 
  
 8.2.1 
  
 Barnbidrag till 18 år 
  
 Studiehjälpsutredningen förordar som huvudförslag att barnbi- dragsåldern utsträcks till och med den månad som den unge fyller 18 år. Samtidigt konstaterar utredningen att det finns goda utbild- ningspolitiska skäl för den i bilaga 4 skisserade modellen med ett ungdomsbidrag till 19 år. Med hänsyn till kostnaderna för att för- verkliga den modellen avstår dock utredningen från att lägga ett formellt förslag i denna del. Utredningen vill emellertid uttala som sin uppfattning att förutsättningarna för att genomföra ett ung- domsbidrag till 19 år bör utredas närmare. 
 Kostnaderna för genomförandet av studiehjälpsutredningens förslag om utsträckt beräknas till 559 mnkr och bygger på följande förutsättningar. 
 Kostnaderna för förlängning av barnbidraget grundas på anta- ganden om att varje årskull är cirka 110 000 individer. 
 Barnbidrag ges med 950 kronor per månad under 12 månader. Flerbarnstilläggen berörs i princip inte, då de som i dag har stu- 
 diebidrag också räknas in för rätt till flerbarnstillägg. 
 Vidare antas att cirka 93 procent av den berörda åldersgruppen studerar och uppbär studiebidrag. Detta antagande vilar på att 98 procent av alla ungdomar skriver in sig för studier på gymnasienivå. Ett rimligt antagande kan vara att minst 93 procent av alla ungdo- mar i åldern upp till 18 år uppbär studiebidrag. 
  
 8.2.2 
  
 Studiebidrag från och med 18 år 
  
 Studiehjälpsutredningen föreslår att studiebidrag skall lämnas till elever i gymnasial utbildning från och med månaden efter den då den studerande fyller 18 år. Studiebidraget bör lämnas efter anmä- lan från skolan till CSN och någon ansökan från den enskilde behövs inte. 
 119 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 Enligt utredningens direktiv skall studiebidrag lämnas med samma månadsbelopp som barnbidrag. Studiehjälpsutredningen föreslår att bidraget skall lämnas för hela året till den som inte slutfört sina gymnasiestudier. Med utgångspunkt i de mål som tidi- gare föreslagits för ungdomsstudiestödet har utredningen följande motiv för detta förslag. 
 Ett av målen för ungdomsstudiestödet är att ungdomar skall sti- muleras att slutföra sina studier, helst fram till ett slutbetyg från ett treårigt program. Merparten av ungdomarna i gymnasieskolan slutför sina studier vårterminen det år då man fyller 19 år. Utred- ningens samlade förslag innebär att de kommer att få ett ekono- miskt stöd i form av barnbidrag under sommarlovet mellan första och andra årskursen. Ungdomar som fyller 18 år under det andra halvåret får barnbidrag även under sommarlovet mellan andra och tredje årskursen. Det gäller dock inte ungdomar som fyller 18 år under det första halvåret. Enligt Studiehjälpsutredningens mening är det inte rimligt att dessa ungdomar skall få nära 2 000 kronor mindre i bidrag än sina kamrater därför att barnbidraget då upp- hört. Det skulle inte stimulera ungdomarna att fortsätta och slut- föra studierna. Studiebidraget bör därför lämnas även under som- maren. 
 Alla ungdomar slutför inte studierna under vårterminen det år då man fyller 19 år. Det gäller exempelvis studerande i gymnasiesär- skolan. De som inte är klara med sin gymnasieutbildning bör därför få studiebidrag även under sommaren det år då de fyller 19 år. Målet för studiebidraget är däremot inte att stimulera till fortsatta gymnasiestudier för den som redan fått slutbetyg från en treårig gymnasieutbildning. Dessa ungdomar bör därför inte få studiebi- drag under sommaren. Det gäller exempelvis för den som efter att ha fått ett slutbetyg fortsätter i komvux för att läsa upp sina betyg. 
 Ett annat mål för ungdomsstudiestödet är att det ska bistå för- äldrarna i deras underhållsskyldighet mot sina barn. Föräldrarnas försörjningsansvar gäller även under sommarlovet, även om ung- domarna då har större möjligheter att bidra till sin försörjning genom eget arbete. Den lagreglerade underhållsskyldigheten upp- hör först då barnet slutfört utbildningen. Även av detta skäl finns det därför anledning att ge studiebidrag under hela året. 
 Utredningens förslag beräknas leda till en kostnadsökning på drygt 120 mnkr 
 Kostnadsberäkningen framgår av bilaga 6. 
 120 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 8.2.3 
  
 När bör ungdomsstudiestödet senast upphöra? 
  
 Studiebidrag lämnas i dag från och med kvartalet efter det kvartal då den studerande fyller 16 år till dess eleven har avslutat sin gym- nasieutbildning, dock längst till och med utgången av första kalen- derhalvåret det år då eleven fyller 20 år. Inackorderingstillägg och extra tillägg får dock lämnas också till yngre studerande. När rätten till studiehjälp upphör är den studerande berättigad till studieme- del. 
 CSN har i Rapport nr 1 1991 Från studiehjälp till ungdomsstu- diebidrag närmare diskuterat frågan om ändrade åldersgränser för studiehjälpen. De två utgångspunkter, på vilka CSN byggde sina överväganden var, dels att föräldrarna har ett försörjningsansvar för sina barn, dels att skuldsättning borde undvikas. CSN stannade för att nuvarande åldersgräns, 20 år mellan studiehjälp och studiemedel borde bibehållas. CSN konstaterade, att åldersgränsen 20 år hade etablerats på flera andra områden och anförde bl.a. att en 20 års- gräns gäller mellan gymnasieskola och kommunal vuxenutbildning. Den som har fyllt 20 år och önskar skaffa sig en gymnasieutbild- ning hänvisas till komvux. Vidare konstaterade CSN att studiestö- dets  
 20-årsgräns 
  införts även för de familjepolitiska stöden t.ex. flerbarnstillägg och bostadsbidrag. 
 CSN diskuterade men avvisade tanken på en sänkning av den övre åldersgränsen till 19 år och konstaterade att även med dessa villkor skulle merparten av ungdomarna kunna genomföra sina gymnasiala studier utan skuldsättning. Dock fanns det ett antal ungdomar som behövde studera ytterligare ett år. CSN ansåg att systemet borde ge utrymme för något års studieförsening utan att ungdomarna skulle behöva skuldsätta sig. Till detta skulle också läggas risken att en sänkning av studiestödet skulle drabba ungdo- mar från hem med svag ekonomi. På anförda skäl ansåg CSN där- för att man inte skulle göra någon förändring av åldersgränsen mellan studiehjälp och studiemedel. 
 Studiehjälpsutredningen anser att dessa argument alltjämt är relevanta och föreslår inte någon ändring av den övre gränsen för ungdomsstudiestödet. 
 121 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 8.2.4 
  
 Ungdomsstudiestöd och omfattning av utbildning 
  
 Rätten till studiehjälp bygger på heltidsstudier, ett begrepp som genom CSN:s tillämpning av gällande författningar är relaterat till närvaro i skolan. Utredningen har i kap. 7.5 och 7.6 redovisat sina överväganden i fråga om lämpligheten av att använda ung- domsstudiestödet som ett påtryckningsmedel för att komma till rätta med frånvaroproblemen i gymnasieskolan. Av redogörelsen framgår också att närvarobegreppet är ett trubbigt instrument för att bedöma om en studerande bedriver sina studier på heltid eller ej. Det finns inte något prestationskrav kopplat till närvarobegreppet. Studiehjälpsutredningens uppfattning är därför att begreppet hel- tidsstudier inte bör relateras till närvaron, utan rätten till studie- hjälp bör i stället utgå från något annat kriterium. 
 Studiehjälpsutredningen anser, att den som genomgår utbild- ning, som är avsedd att bedrivas på heltid bör vara berättigad till ungdomsstudiestöd. Motiveringarna för förslaget kan sammanfat- tas på nedan angivna sätt. 
 Bidraget skall stimulera till utbildning och inte användas som ett påtryckningsmedel 
 CSN bör inte ha till uppgift att avgöra om skolan har vidtagit de studerandesociala åtgärder som behövs 
 Den studerande måste delta aktivt i utbildningen. Närvarobe- greppet är inte något mått på hur den studerande tillgodogör sig denna 
 Då uppkommer frågan om ungdomsstudiestödet bör kunna dras in på någon annan grund än att den studerande har fullgjort sin utbildning eller uppnått den ålder då studiehjälpen senast skall upphöra. Studiehjälpsutredningen anser att ungdomsstudiestödet skall upphöra, när eleven lämnat utbildningen. Det innebär, att skolorna bör rapportera till CSN när eleven lämnat utbildningen, varefter CSN beslutar att eleven inte längre skall ha rätt till ung- domsstudiestöd. Underrättelse till försäkringskassor och berörda myndigheter skall då göras på motsvarande sätt som sker i dag. 
 Studiehjälpsutredningens förslag bör medföra att gymnasieför- ordningens regler om studerandes avgång från utbildningen ses över. 
 122 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 8.2.5 
  
 Alternativt förslag 
  
 I andra hand föreslår Studiehjälpsutredningen att i likhet med vad som förts fram i huvudförslaget skall barnbidrag lämnas fram till 18 års ålder, men med den inskränkningen att för ungdomar som fyllt 16 år lämnas bidrag endast för 10 månader om året. Det är dock fortfarande fråga om ett allmänt barnbidrag utan prövning mot för- äldrarnas eller egen ekonomi, inte heller skall det finnas någon koppling till att den unge genomgår utbildning. 
 Utredningen är medveten om att det inte är logiskt att dra ner det ekonomiska stödet till barnfamiljerna när kostnaderna för ung- domarnas försörjning ökar. Dock har ungdomar i åldern  
 16–18 
  år bättre möjligheter att skaffa sig feriearbete än de yngre ungdo- marna, och det är inte heller ovanligt att ungdomar börjar feriear- beta i samband med att de har gått ur grundskolan. 
 Kostnaderna för genomförandet av detta förslag torde vara mycket låga. Den konkreta förändringen är att även de elever som inte går vidare till gymnasieutbildning också får rätt till barnbidrag. Med hänvisning till att 98 procent av  
 16-åringarna 
  påbörjar gymna- sieutbildning bör detta förslag i stort sett betecknas som kostnads- neutralt 
 Utredningen återkommer i kap. 8.4 och 8.5 med förslag om inackorderingstillägget och det extra tillägget. 
  
 8.3 
  
 Föräldrarnas underhållsskyldighet 
  
 Eftersom frågan om föräldrarnas skyldighet att svara för underhåll åt sina barn har ett nära samband med såväl studiehjälpen som de familjepolitiska stödformerna anser sig Studiehjälpsutredningen oförhindrad att överväga också den frågan. 
 Såsom nämnts ovan skall enligt 7 kap 1 § föräldrabalken föräld- rarna svara för underhåll åt sina barn till dess barnet fyller 18 år. Om barnet vid denna tidpunkt går i skolan förlängs underhålls- skyldigheten, dock längst till dess barnet fyller 21 år. Med skolgång avses studier i grundskolan eller gymnasieskolan eller annan jäm- förlig grundutbildning. 
 CSN har i rapporten Från studiehjälp till ungdomsstudiebidrag (CSN rapport nr 1, 1991) diskuterat föräldrabalkens åldersgränser. Utgångspunkten för CSN:s överväganden var att föräldrarnas underhållsskyldighet skulle vara det grundläggande och att skuld- 
 123 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 sättning skulle undvikas. För att dessa två principer skulle förenas borde därför gränsen mellan studiehjälp och studiemedel överens- stämma med den åldersgräns där föräldrarnas underhållsskyldighet upphör. CSN fann att i valet mellan att höja gränsen för studiehjäl- pen till 21 år eller att sänka gränsen för föräldrarnas underhålls- skyldighet till 20 år borde det sistnämnda alternativet väljas. 
 Frågan om underhållsbidrag efter fyllda 18 år utreddes av Underhållsbidrags – och bidragsförskottsutredningen 1993. I betänkandet Underhållsbidrag och bidragsförskott (SOU 1995: 26) konstaterade utredningen att vissa skäl kunde anföras för att den yttersta åldersgränsen för föräldrars underhållsskyldighet borde sänkas och bestå till och med juni månad det år då barnet fyller 20 år, men mot bakgrund av att svensk rätt redan intog en i rättsjäm- förande perspektiv restriktiv hållning vad gäller föräldrars under- hållsskyldighet avrådde utredningen från en sådan lösning. Stats- makterna följde utredningens rekommendation och någon ändring av föräldrabalkens regler i detta avseende gjordes inte. 
 Studiehjälpsutredningen finner denna motivering otillräcklig och anser att en rättsjämförande analys som begränsar sig till en jämfö- relse av åldersgränserna för underhållsstödet i olika länder inte utgör tillräcklig grund för ett ställningstagande i någondera rikt- ningen. Utredningen anser att hänsyn måste tas till hela regelverket avseende familje- och utbildningspolitiken och dessutom till vilka samhälleliga insatser som görs för arbetslös ungdom. Studiehjälps- utredningen konstaterar att till skillnad från Sverige, där avgiftsfri- heten i högskolan är föreskriven i författning, 1 kap 10 § högsko- leförordningen (1993: 100), är den högre utbildningen avgiftsbe- lagd i flera andra  
 EU-länder. 
  För att en tillträdande student skall kunna få stipendier eller andra ekonomiska lättnader för att bedriva studier sker en prövning mot föräldrarnas ekonomi. Under sådana förhållanden framstår det inte som orimligt att föräldrarnas under- hållsskyldighet består under längre tid än vad som är fallet i Sverige. 
 Studiehjälpsutredningen har noterat att lagen om underhållsstöd numera är föremål för översyn av en särskild utredare. Därför avstår Studiehjälpsutredningen från att lägga fram några förslag om underhållsstödet utöver vad som föranleds av utredningens förslag i fråga om lagen (1986: 378) om förlängt barnbidrag. 
 124 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 8.4 
  
 Ersättning för inackordering och dagliga resor mellan hemmet och skolan 
  
 8.4.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 I kap. 7 har Studiehjälpsutredningen beskrivit det statliga inack- orderingstillägget och det stöd för inackordering som ges av kom- munerna till studerande inom det offentliga skolväsendet. Utgångspunkten för de förslag som utredningen lämnar i det här avsnittet är principen att studerande i gymnasial utbildning bör behandlas likvärdigt. Som konstaterats i kap. 7 finns i dag skillnader i stödet för inackordering i fråga om såväl ansvaret som storleken av beloppen. Det kommunala stödet för inackorderingskostnader är knutet till prisbasbeloppet, medan det statliga inack- orderingstillägget inte följer detta. 
 I det här avsnittet kommer utredningen även att behandla stödet för dagliga resor mellan hemmet och skolan. Först ges därför en kort beskrivning av detta stöd. 
 Enligt lagen (1991: 1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor är elevens hemkommun under vissa förutsätt- ningar skyldig att svara för elevs kostnad för dagliga resor mellan bostaden och hemmet. Förutsättningen är att färdvägen är minst sex kilometer. En ytterligare förutsättning är att eleven har rätt till studiehjälp. Stödet skall ges kontant eller på annat sätt. Om stödet ges kontant är ersättningen maximerad till 1/ 30 av basbeloppet enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring. 
 För utlandsstuderande gäller likartade regler. Enligt förord- ningen (CSNFS 1983: 17) om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor föreskrivs krav på rätt till studiehjälp. Däremot finns inte någon koppling till pris basbeloppet, utan bidragens storlek fastställs av CSN. Beslut som fattas av CSN enligt förordningen får inte överklagas. 
  
 8.4.2 
  
 Gymnasiekommitténs förslag 
  
 Gymnasiekommittén 2000 har lämnat ett antal förslag som är av betydelse för utformningen av det ekonomiska stödet för inackor- dering. En sammanfattning av dessa förslag följer nedan. 
 Gymnasiekommittén har i sitt betänkande Åtta vägar till kun- skap – en ny struktur för gymnasieskolan (SOU 2002: 120) före- slagit en förändrad struktur för den framtida gymnasieskolan. 
 125 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 Strukturen bygger på en princip om successiva val, och föreslås omfatta såväl kommunala som enskilda skolor, dvs. nuvarande fri- stående skolor, som får offentligt stöd. Kommittén föreslår åtta ingångar till gymnasieskolan (sektorer). Efter en bred ingång i var och en av sektorerna följer en successiv specialisering med val av block. Varje sektor organiseras i minst fem delar, ett sektorsblock, ett inriktningsblock, ett fördjupningsblock, elevens individuella val samt gymnasiearbete. Varje kommun är skyldig att se till att eleven får plats på vald sektor. Kommittén föreslår vidare ökade möjlig- heter för en elev att välja utbildning i annan kommun än hemkom- munen/samverkansområdet. Enligt förslaget skall ungdomar som vill gå sin gymnasieutbildning i en annan kommun eller dess sam- verkansområde få rätt att gå i den kommunen om det finns plats. Denna möjlighet avser endast de nationellt beslutade inriktnings – eller fördjupningsblocken. Hemkommunen skall enligt förslaget endast vara skyldig att betala högst den kostnad som kommunen själv har för utbildning på samma sektor. 
 För ungdomar som med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå vald sektor i en viss kommuns gymnasie- skola gäller liksom i dag att dessa ungdomar skall jämställas med sökande som är hemmahörande i den kommuns som anordnar utbildningen. 
 För enskilda gymnasieskolor – dvs. dagens fristående gymnasie- skolor – gäller att dessa skall vara öppna för alla ungdomar som har rätt till utbildning i den offentliga gymnasieskolan. Om det inte finns platser för alla sökande skall urvalet enligt Gymnasiekom- mitténs förslag ske enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. 
 Studiehjälpsutredningen har i enlighet med sina direktiv fortlö- pande följt arbetet i Gymnasiekommittén 2000. Frågor om ersätt- ning för dagliga resor och inackordering har inte behandlats av kommittén utan behandlas samlat av Studiehjälpsutredningen. 
  
 8.4.3 
  
 Studerande i gymnasieskolan och fristående skolor 
  
 De flesta studerande som får ekonomiskt stöd för inackordering får det av hemkommunen. Denna svarar också för kostnaden för de studerandes resor mellan hemmet och skolan, inte bara när för stu- dier i gymnasieskolan utan också för andra utbildningar på motsva- rande nivå, t.ex. folkhögskolor och kompletterande utbildningar. 
 126 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 Om Gymnasiekommitténs förslag i ovannämnda delar skulle genomföras, så ökas valfriheten för de enskilda studerandena. I praktiken innebär förslaget ett i det närmaste fritt val av gymnasial utbildning över hela landet, eftersom den enda grunden för att avvisa en behörig sökande är att det inte finns plats på den önskade sektorn. 
 En fråga som då uppkommer är om den enskilde studeranden alltid bör kunna göra anspråk på en oinskränkt rätt till inackorde- ringsstöd oavsett om en likvärdig utbildning kan erbjudas honom eller henne till en lägre kostnad inom hemkommunen eller dess samverkansområde. Ett flertal goda skäl talar för ett restriktivt för- hållningssätt, inte minst principen att ett ansvar för kommunen bör förutsätta däremot korresponderande befogenheter och resurser. Vidare kan övervägas om det är rimligt att tillmäta det fria skolvalet och en med denna automatiskt verkande rätt till ersättning för rese 
 – och inackorderingskostnader så stor betydelse att annan kommu- nal verksamhet riskerar att utsättas för ekonomiska påfrestningar. Det kan också framstå som stötande att kommunerna åsamkas kostnader, vars storlek och utveckling de inte kan påverka. Sam- mantaget talar dessa argument för att rätten till ekonomiskt stöd för inackorderingskostnader begränsas till de fall där hemkommu- nen inte hos sig eller inom samverkansområdet kan erbjuda en lik- värdig eller motsvarande utbildning. 
 Mot vad som sagts ovan kan följande anföras. Ett fritt skolval enligt gymnasiekommitténs förslag kan framstå som innehållslöst för den enskilde studeranden om det inte finns ekonomiska förut- sättningar för att begagna sig av erbjudna valfriheten. En inskränk- ning i rätten till ekonomiskt stöd skulle innebära, att endast de stu- derande som själva kan svara för de merkostnader som uppstår genom resor och inackordering kan begagna sig av den. Till detta kommer att frågor om vad som kan anses vara en likvärdig eller motsvarande utbildning i ett system med successiva val mellan en stor mängd nationellt fastställda varianter inbjuder till rättsosäker- het vid bedömningen av frågan om den enskilde kan hävda någon rätt till ersättning för resor och inackordering. 
 En teoretiskt tänkbar lösning skulle kunna vara, att rätten till ekonomiskt stöd för inackordering behovsprövas i de fall den stu- derande väljer att studera på annan ort, fastän hemkommunen (samverkansområdet) kan erbjuda likvärdig eller motsvarande utbildning. Studiehjälpsutredningen avstyrker en sådan lösning 
 127 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 med hänvisning till vad utredningen har anfört om nackdelarna med marginaleffekter. 
 Vid en sammanvägning av de argument som redovisats ovan har utredningen slutligen stannat för att föreslå att rätten till stöd för resor och inackordering bör knytas till de faktiska förhållandena. Det innebär att rätten till ersättning bör bedömas med utgångs- punkt i var den studerande genomgår sin utbildning, och om restiden är av sådan omfattning att inackordering på studieorten är motiverad. Rätten till inackorderingsstöd måste således korrespon- dera mot valmöjligheterna, eftersom valfriheten i annat fall endast skulle kunna utnyttjas av de studerande som har ekonomiska förut- sättningar att själva svara för inackorderingskostnaderna. 
 Studiehjälpsutredningen har i inledningskapitlet lagt fast princi- perna att studerande i gymnasial utbildning bör behandlas enhet- ligt, och att regelverket skall vara huvudmannaneutralt. Även av det skälet bör det inte vara någon skillnad i rätten till ekonomiskt stöd för inackordering för studerande i enskild (fristående) eller kom- munal gymnasieskola. 
 Förslaget bör finansieras genom att de belopp som CSN dispo- nerar för inackorderingstillägget förs över till kommunerna. Utredningen förutsätter att om kommunernas kostnader för resor och inackordering skulle öka i oförutsedd omfattning, så kommer de att kompenseras för detta i särskild ordning. 
 Studiehjälpsutredningen konstaterar att ett genomförande av förslaget, som endast är en logisk konsekvens av gymnasieutred- ningens förslag, sannolikt kommer att medföra ökade kostnader. Antalet studerande i fristående gymnasieskolor har ökat, och, såsom tidigare har påpekats, finns det inte något som tyder på att tillströmningen kommer att minska. Utredningen konstaterar dock att det inte är möjligt att göra en prognos över antalet studerande som kommer att utnyttja de nya möjligheterna och stannar därför vid detta påpekande. 
  
 8.4.4 
  
 Studerande i folkhögskolor och kompletterande utbildningar 
  
 Statligt inackorderingstillägg lämnas i dag även till studerande vid folkhögskolor och kompletterande utbildningar. Under år 2002 var det ca 2 700 studerande i folkhögskola och 100 i kompletterande utbildningar som fick inackorderingstillägg. Studiehjälpsutred- 
 128 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 ningen föreslår att hemkommunen skall ges ansvar för stöd för inackordering även för dessa ungdomar. 
 Frågan om ansvaret för stöd till dessa studerande är något mera komplicerad än beträffande elever i kommunala och fristående gymnasieskolor. Kommunen har inte någon skyldighet att erbjuda utbildningar av detta slag. Av det skälet kan det framstå som tvek- samt att ålägga kommunen en skyldighet att stå för kostnader för inackordering i dessa utbildningsformer. 
 Mot detta bör dock vägas Studiehjälpsutredningens utgångs- punkter om ett enhetligt och huvudmannaneutralt regelverk. Utredningens förslag att hemkommunen skall vara skyldig att svara för inackorderingskostnader i en annan kommun eller i en fristå- ende skola även om samma utbildning finns i hemkommunen, talar också för att samma skyldighet bör gälla om en kommunmedlem i stället väljer att studera vid folkhögskola eller kompletterande utbildning. Det är en fördel om kommunerna får ett samlat ansvar för inackorderingsstöd för alla sina studerande ungdomar. Studie- hjälpsutredningen har också konstaterat att kommunerna redan i dag har en skyldighet att svara för dagliga resekostnader till och från skolan för studerande vid folkhögskolor och kompletterande skolor. Det bör därför inte finnas något principiellt hinder mot att hemkommunen också svarar för inackorderingskostnader. 
  
 8.4.5 
  
 Utlandssvenska studerande och studerande utomlands 
  
 Studiehjälpsutredningen föreslår att kommunerna ska stå för stöd för inackordering och dagliga resor även för utlandssvenska stude- rande. CSN bör dock ansvara för stödet till studerande utomlands som inte har någon hemkommun. 
 För utlandssvenska studerande, som går på riksinternatskola, lämnas statsbidrag till huvudmannen såväl för utbildningen som för internatverksamheten. Utlandssvenska ungdomar kan också genomgå gymnasieutbildning i en kommunal gymnasieskola eller i en fristående skola. För dessa studerande lämnas statsbidrag till skolhuvudmannen enligt vad som sägs i förordningen (1996:565) om statsbidrag till kostnader för utlandssvenska elevers skolgång i Sverige. 
 Stöd för inackordering och dagliga resor bör liksom i dag även lämnas vid studier utomlands som ger rätt till ungdomsstudiestöd. Här bör dock den inskränkningen göras, att ersättning skall lämnas 
 129 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 endast om den studerande inte har rätt till ersättning från vistelse- landet. Vidare föreslår Studiehjälpsutredningen att för studerande som inte har någon hemkommun skall frågan liksom hittills prövas av CSN. 
  
 8.4.6 
  
 Överprövning av beslut 
  
 Frågan om rätten till ekonomiskt stöd för inackorderingen är av väsentlig betydelse för den enskilde såväl principiellt som ekono- miskt. Det samma får anses gälla om rätten till ersättning för dag- liga resor till och från skolan. Därför bör det finnas en rätt till överklagande genom förvaltningsbesvär. Detta ligger också i linje med vad Skollagskommittén har föreslagit i fråga om hemkommu- nens skyldighet att anordna kostnadsfri skolskjuts för elever i den obligatoriska skolan. 
 Vid valet av instansordning, dvs. om överklagande skall ske till någon av överklagandenämnderna – Skolväsendets överklagande- nämnd eller Överklagandenämnden för studiestöd – eller till allmän förvaltningsdomstol, har utredningen stannat för det sistnämnda alternativet. Två skäl finns för detta. För det första anser utred- ningen att det inte krävs någon särskild skolkunskap för att pröva dessa frågor. För det andra finns det ett partsintresse för hem- kommunen att i en tvistefråga få rättsläget klargjort, något som talar emot att föra dessa ärenden till en överklagandenämnd, vars beslut inte avses kunna överklagas. 
 Även CSN:s beslut bör givetvis kunna överklagas. I valet av prövningsinstans har utredningen stannat för att CSN:s beslut bör kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. I och för sig hade det varit logiskt att tilldela Överklagandenämnden för studiestöd (ÖKS), som överprövar andra överklagbara beslut som fattas av CSN, även denna uppgift. Detta skulle innebära att likartade ären- den skulle överprövas på olika sätt. Enligt Studiehjälpsutredningen uppfattning har det argumentet tillräcklig styrka för att motivera ett avsteg från huvudregeln att CSN:s beslut i ärenden om ung- domsstudiestöd kan överklagas till ÖKS. 
 130 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 8.4.7 
  
 Utformning av bestämmelserna 
  
 Eftersom rätten till ekonomiskt stöd för inackordering i framtiden skall beslutas av hemkommunen och inte av någon statlig myndig- het, anser Studiehjälpsutredningen att det inte är lämpligt att ha så detaljerade regler som i dag finns i CSN:s föreskrifter. De framtida reglerna bör således utformas på motsvarande sätt som nuvarande 5 kap 33 § skollagen, där lagen anger en miniminivå med frihet för kommunen att besluta om generösare ersättningsregler för den en- skilde. 
 Studiehjälpsutredningen föreslår inte några större ändringar i sak rörande rätten till ersättning för dagliga resor. Lagen måste dock ändras på följande sätt. 
 För det första skall lagen reglera rätten till ekonomiskt stöd för såväl dagliga resor som inackordering. För det andra skall rätten till ersättning för resor regleras på samma sätt som rätten till ung- domsstudiestöd, dvs. att för rätt till ersättning för resor skall krävas att utbildningen berättigar till ungdomsstudiestöd. För det tredje skall ett beslut av hemkommunen i ärenden om ersättning för dag- liga resor kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Det förslaget ligger i linje med vad Skollagskommittén föreslagit i fråga om rätt till skolskjuts för elever i grundskolan 
  
 8.5 
  
 Extra studiebidrag 
  
 8.5.1 
  
 Inledning 
  
 Som utredningen har konstaterat i kap. 7 finns ett nära samband mellan det nuvarande extra tillägget och bostadsbidraget. Familje- utredningen har föreslagit att bostadsbidraget bör ersättas med ett system som inte är inkomstberoende. Samtidigt konstaterar utred- ningen att bostadsbidraget i stor utsträckning fungerar som ett stöd till ensamstående med barn och att det även har betydelse för flerbarnsfamiljer. För ekonomiskt svaga hushåll kan det röra sig om förhållandevis stora belopp. Dessa gruppers behov av stöd måste beaktas, när ett familjepolitiskt stöd, som är frikopplat från bostadskostnad och inkomst, skall utformas. Familjeutredningen anser därför att det kan bli nödvändigt att genomföra en så stor förändring stegvis så att de hushåll som i dag har höga bostadsbi- drag kan anpassa sig till nya förutsättningar. 
 131 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningen konstaterar att det i och för sig är möj- ligt att använda det extra tillägget för att möta behovet av ekono- miskt stöd hos de grupper som nämns ovan. Såsom framgår av kap. 7 har majoriteten av familjerna med extra tillägg också bostadsbidrag. Dessa grupper tillhör också dem som drabbades hårdast av de ekonomiska åtstramningarna under  
 1990-talet. 
  Sam- tidigt gäller i lika hög grad det utbildningspolitiska målet att alla skall kunna få möjlighet till utbildning utan hinder av sociala, ekonomiska eller geografiska skäl. Vidare är det ett prioriterat utbildningspolitiskt mål att motverka social snedrekrytering till den högre utbildningen. Som nämnts tidigare har regeringen upp- ställt målet att 50 procent av en årskull skall ha börjat studera på högskolan senast vid 25 års ålder. För att det målet skall kunna uppnås måste man redan i ungdomsskolan motverka avhopp från utbildningen. Från den utgångspunkten kan ett riktat ekonomiskt stöd till familjer med svag ekonomi och med barn i gymnasieskolan vara ett av flera medel för att nå detta mål. 
 Studiehjälpsutredningen har funnit anledning att närmare analy- sera vilka effekter som skulle uppkomma om det extra tillägget skulle avskaffas för att i stället införlivas i det familjepolitiska stö- det genom en ökning av bostadsbidraget. I bilaga 5 nedan redovisas de två olika beräkningar som Studiehjälpsutredningen låtit genomföra. 
 Den ena typen av beräkningar är en ren beskrivning av de kost- hushåll som får det extra tillägget. Beskrivningen inriktas på bety- delsen för disponibel inkomst. Den andra typen av beräkningar är ett försök att ersätta det extra tillägget med generösare regler för bostadsbidrag. 
  
 8.5.2 
  
 Studiehjälpsutredningens utgångspunkter 
  
 Av analysen i bilaga 5 framgår att en inlösen av det extra tillägget genom en generell höjning av det särskilda bidraget inom bostads- bidraget skulle kosta 2,2 miljarder kronor. Utredningen kan inte anvisa någon finansiering för en sådan höjning, varför utredningen redan av det skälet inte anser sig kunna förorda detta. Några andra positiva effekter för berörda familjer utöver det att bidraget kom- mer från ett enda håll i stället för två torde inte vinnas. Utred- ningen avstyrker därför detta alternativ. 
 132 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 Den andra modellen, som innebär att det extra tillägget ersätts med en riktad höjning till de familjer som har de lägsta inkoms- terna, framstår från familjepolitiska utgångspunkter som tilltalande och är också väl förenligt med det familjepolitiska målet. Konse- kvensen blir dock att ett riktat utbildningspolitiskt stöd till familjer med låga inkomster och som har försörjningsansvar för ungdomar i gymnasial utbildning sprids ut till samtliga barnfamiljer i samma ekonomiska situation. Studiehjälpsutredningen noterar vidare att med den skisserade modellen minskar stödet till de barnfamiljer som har ett ekonomiskt underlag mellan 85 000 kronor och 125 000 kronor. 
 Enligt Studiehjälpsutredningens uppfattning skulle åtgärden att sprida ett riktat ekonomiskt stöd till en större krets minska stimu- lansen för ungdomar i familjer som i dag har rätt till extra tillägg, att fortsätta studera och därmed motverka det utbildningspolitiska målet. 
 Studiehjälpsutredningens bedömning är att det extra tillägget främst har betydelse för att de utbildningspolitiska målen skall kunna nås och förordar att det skall finnas kvar som ett stöd inom studiestödsystemet och med det nya namnet extra studiebidrag 
  
 8.5.3 
  
 Hur bör det framtida extra studiebidraget utformas 
  
 Mål och principer för regelutformningen 
 Ett mål för det extra studiebidraget bör vara att motverka ekono- miska och sociala hinder för utbildning. Bidraget skall vara en sti- mulans för studerande ungdomar i inkomstsvaga familjer för att öka ungdomarnas möjligheter att studera och därmed motverka avhopp från gymnasiestudierna och snedrekrytering till högskole- utbildning. Det extra studiebidragets mål bör även vara att bistå föräldrar i deras underhållsskyldighet mot sina barn. 
 Studiehjälpsutredningen föreslår nedan ett antal förändringar av reglerna för det extra studiebidraget. Utgångspunkten har varit direktivens riktlinjer att utredningen skall lämna förslag till författ- ningsändringar som leder till att regelverket förenklas och förtydli- gas. Reglerna bör vara enkla att administrera men framför allt lätta att förstå för ungdomar och föräldrar. Eftersom nio av tio familjer med nuvarande extra tillägg även har bostadsbidrag har utredningen strävat efter likartade regler då det är lämpligt. Utredningen har 
 133 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 slutligen också sökt utforma reglerna så att det skall vara möjligt att kontrollera de uppgifter som ligger till grund för beslut om extra studiebidrag. 
 För att det extra studiebidraget skall kunna fungera som en sti- mulans krävs det att bidraget har en viss storlek. Utredningen anser därför att bidraget bör ligga på ungefär samma nivå som i dag. Det medför att det i princip inte är möjligt att utsträcka rätten till extra studiebidrag till familjer med högre inkomst än vad som gäller i dag. Utredningen anser dock att en begränsad kostnadsökning är motiverad för att realt återställa bidraget till den nivå det hade före de åtstramningar som genomfördes i början av  
 1990-talet. 
  
 Trots de nackdelar i form av marginaleffekter som utredningen pekat på i kap. 5.2. anser Studiehjälpsutredningen också att rätten till extra studiebidrag skall prövas mot ett ekonomiskt underlag som främst består av föräldrarnas inkomst. 
 Belopp och inkomstgränser 
 Studiehjälpsutredningen föreslår:  
 att extra studiebidrag skall läm- nas med 950 kr/mån om det ekonomiska underlaget inte överstiger 95 000 kr/år. Om inkomsten är högre minskas bidraget med 20 procent av den överskjutande inkomsten 
  
 I dag lämnas extra tillägg med 855 kronor om det ekonomiska underlaget är mindre än 85 000 kronor. Ligger det ekonomiska underlaget mellan 85 000 kronor och 104 900 kronor får man 570 kr/mån och om underlaget är 105  
 000–124 
  900 kronor är månadsbeloppet 285 kronor. Den trappstegsformade avtrapp- ningen av beloppet har den fördelen att mindre förändringar av inkomsten inte förändrar månadsbeloppet. Konstruktionen medför dock stora marginaleffekter vid en inkomstökning som leder till att bidrag lämnas med ett lägre belopp. Det kan också konstateras att drygt tre fjärdedelar av dem som i dag får extra tillägg får det högsta beloppet. Inom bostadsbidraget – liksom exempelvis i stu- diemedelssystemet – sker en procentuell avtrappning av bidrags- beloppet över en viss inkomst. 
 Studiehjälpsutredningen anser att det är en fördel om reglerna är konstruerade på ett likartat sätt för det extra studiebidraget. Bidra- get bör därför minskas med 20 procent av den överskjutande 
 134 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 inkomsten. Det innebär att rätten till bidrag försvinner vid ungefär samma inkomst som enligt nuvarande regler. 
 Månadsbeloppet har varit oförändrat sedan år 1994. Om belop- pet varit knutet till prisbasbeloppet och alltså höjts i takt med kostnadsutvecklingen, skulle det i dag vara 938 kr/mån. Studie- hjälpsutredningen föreslår att beloppet skall fastställas till 950 kr/mån. Det innebär att det oreducerade extra studiebidraget kommer att vara lika stort som studiebidraget och barnbidraget. Det ger enkla regler som är lätta att informera om. Ungdomar som kan få oreducerat extra studiebidrag får dubbelt så mycket bidrag som de som endast får studiebidrag eller barnbidrag. 
 Inkomstgränserna bör också anpassas till den löneutveckling som ägt rum sedan början av  
 1990-talet. 
  Utredningen föreslår att fullt bidrag skall lämnas om det ekonomiska underlaget är högst 95 000 kr/år. 
 Behovsprövningen 
  
 Studiehjälpsutredningen föreslår 
 : att rätten till extra studiebidrag skall prövas mot den skattepliktiga inkomsten under ett kalenderår. I de fall ansökan berör två kalenderår görs inkomstprövningen mot det första av de två kalenderåren. Hänsyn skall kunna tas till väsentliga inkomstminskningar. Den studerandes egen inkomst skall inte räknas in i det ekonomiska underlaget. Till inkomsten skall läggas 15 procent av föräldrarnas och den studerandes förmö- genhet över 100 000 kronor. 
 I dag prövas rätten till extra tillägg mot ett ekonomiskt underlag som består av föräldrarnas och den unges beräknade inkomst under det läsår som ansökan avser. En ansökan om extra tillägg kan bara avse en hösttermin och en därpå följande vårtermin och rätten till stöd prövas mot inkomsten under tiden 1  
 juli–30 
  juni. I det eko- nomiska underlaget inräknas även den unges och föräldrarnas för- mögenhet. Eget småhus eller bostadsrätt skall dock inte inräknas. Om familjens sammanlagda förmögenhet är större än 75 000 kro- nor räknas 20 procent av den överstigande förmögenheten in i det ekonomiska underlaget. 
 Studiehjälpsutredningen anser att det bör vara möjligt att på ett enkelt sätt kontrollera riktigheten i de inkomstuppgifter som ligger till grund för framtida beslut om särskilt studiebidrag. I dag är de 
 135 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 sökande skyldiga att med intyg styrka alla inkomstuppgifter. Om familjen saknar inkomster och lever av socialbidrag skall intyg från socialförvaltningen skickas med. Detta leder till extraarbete för så- väl de sökande som CSN och kommuner. Ändå finns betydande osäkerheter i uppgifterna om beräknad inkomst. De som i dag får extra tillägg är skyldiga att anmäla inkomstökningar som påverkar rätten till bidrag, men det är osäkert i vilken utsträckning det görs. Utredningen anser också att rätten till det framtida extra studiebi- draget liksom i dag endast skall prövas mot skattepliktiga inkomster. Det förenklar för de sökande och ökar möjligheten till kontroll. För att ge möjlighet till en enkel kontroll av riktigheten i de lämnade inkomstuppgifterna bör inkomsten avse ett beskatt- ningsår, dvs. ett kalenderår. Då kan en kontroll göras då taxeringen för året är klar. 
 Dagens regler att extra tillägg bara kan sökas för läsår bör upp- hävas. Den som vill söka extra studiebidrag för en vårtermin och en påföljande hösttermin bör få göra det. Inkomstprövningen kom- mer då att göras mot inkomsten under kalenderåret. Det vanligaste torde dock även i framtiden vara att extra studiebidrag söks för ett läsår åt gången. Då kommer den tidsperiod då bidraget lämnas att beröra två kalenderår. 
 Utredningen föreslår att rätten till extra studiebidrag skall prövas mot inkomsten under det första av de kalenderår som ansökan berör. Det skulle exempelvis innebära att inkomsten under år 2003 skall ligga till grund för bedömningen av rätten till extra studiebi- drag för den som söker för höstterminen 2003 och vårterminen 2004. Jämfört med dagens regler skulle förslaget innebära en viss lindring av marginaleffekterna för en familj som får ökad inkomst. I det angivna exemplet skulle en inkomstökning i början av år 2004 inte påverka rätten till extra studiebidrag under vårterminen. Reg- lerna bör dock ta hänsyn till att inkomsten kan minska. Om famil- jen får en väsentlig inkomstminskning under den tidsperiod som ansökan avser bör det kunna beaktas. I likhet med vad som föreslås i fråga om inkomstökningar bör familjen också anmäla minskade inkomster. 
 Den studerandes egen arbetsinkomst bör enligt utredningens uppfattning inte inräknas i det ekonomiska underlaget. I dag skall inkomsten tas med även då den är så låg att den unge inte behöver lämna självdeklaration. Om den unge kan bidra till sin försörjning genom eget arbete bör det inte leda till en reducering av det extra 
 136 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 studiebidraget. Däremot bör, i likhet med vad som gäller för bostadsbidraget, inkomst av kapital beaktas 
 För att ytterligare förenkla reglerna har utredningen övervägt möjligheten att ta bort den förmögenhetsprövning som finns nu. Det är mycket ovanligt att familjer som i dag uppbär extra tillägg redovisar förmögenhet. Sannolikt skulle en eventuell förmögenhet återspeglas i inkomst av kapital, som skall inräknas i den inkomst som ligger till grund för behovsprövningen. Det kan dock framstå som stötande om extra studiebidrag ges till den som har förmö- genhet men som inte redovisar någon skattepliktig inkomst. Stu- diehjälpsutredningen har därför funnit att det är nödvändigt att ha kvar förmögenhetsprövningen. Utredningen föreslår dock att reg- lerna skall ändras så att de blir de samma som för bostadsbidraget. Till det ekonomiska underlaget skall därför läggas 15 procent av den förmögenhet som överstiger 100 000 kronor. Privatbostads- fastighet eller privatbostadsrätt och skulder med säkerhet i egen- domen skall dock inte medräknas. Såväl föräldrarnas som den unges egen eventuella förmögenhet bör inräknas. 
 Regeringen har i prop. 2002/03: 33 Barns förmögenhet vid beräkning av bostadsbidrag föreslagit att barns förmögenhet skall undantas vid beräkning av bostadsbidrag vad gäller sådana ersätt- ningar som betalats till barn med anledning av kroppsskada, kränk- ning, sjukdom eller olycksfall. Studiehjälpsutredningen anser, att samma regler bör gälla i fråga om barns förmögenhet vid prövning av fråga om rätt till särskilt studiebidrag. 
 Personkrets 
 Ett av målen med det extra studiebidraget bör vara att bistå föräld- rarna i deras underhållsskyldighet mot sina barn. Det innebär i princip att inkomstprövningen skall göras mot inkomsten hos båda föräldrarna. Det skulle innebära att även inkomster hos en under- hållsskyldig förälder som inte bor tillsammans med den unge skall beaktas, något som skulle strida mot målet att bidraget skall riktas till ungdomar i inkomstsvaga familjer. Ensamstående föräldrar med barn har ofta en svag ekonomisk situation, varför den underhålls- skyldige förälderns ekonomiska situation inte bör påverka inkomstprövningen. Däremot finns skäl för särskild bedömning avseende ombildade familjer. För att avgöra om en familj utgör en inkomstsvag familj bör ombildade familjers sammantagna ekono- 
 137 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 miska situation beaktas vid bedömning av behov av extra studiebi- drag. När en ensamstående förälder gifter sig eller sammanbor med annan än barnets förälder finns i och för sig ingen underhållsskyl- dighet för make eller sambo för andra än egna barn. Däremot finns en tydlig hushållsgemenskap i dessa familjer som inverkar på bedömningen av om familjen som sådan är att betrakta som inkomstsvag eller inte. Därför bör, i likhet med reglerna för bostadsbidrag, inkomstprövningen göras mot familjens samlade inkomstsituation. Med familj bör förstås makar som lever tillsam- mans och sammanboende som har eller har haft gemensamma barn eller är folkbokförda på samma adress. 
 Undantagsbestämmelser 
 Studiehjälpsutredningen anser att i undantagsfall bör avsteg göras från huvudregeln om prövning mot föräldrarnas (vårdnadshavar- nas) ekonomi. Till stöd för denna ståndpunkt får utredningen framföra följande. 
 Överklagandenämnden för studiestöd har avslagit ett antal över- klaganden, där den unge antingen inte haft någon som helst kon- takt med sina biologiska föräldrar på flera år, eller helt har brutit med dem Problemet kan på sikt vara särskilt betydande för invand- rarflickor från utomeuropeiska länder, där konflikter uppstått mel- lan föräldrarnas värderingar och det svenska samhället. Frågan bör kunna lösas genom att CSN i författning medges rätt att göra avsteg från regeln om prövning mot föräldrarnas inkomst. Denna möjlighet bör endast användas i enstaka undantagsfall. I författning kan detta uttryckas på så sätt att avsteg får göras om det finns syn- nerliga skäl för detta. Ovan anförda exempel utgör fall där möjlig- heten att göra undantag bör kunna komma i fråga. Den närmare användningen av möjligheten till undantag får fastställas genom CSN:s och överklagandenämndens praxis. 
 138 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 8.6 
  
 Det ekonomiska stödet för studerande i gymnasiesärskolan 
  
 8.6.1 
  
 Vad innebär utredningens huvudförslag? 
  
 Utredningens huvudförslag innebär i korthet följande 
 Barnbidrag till 18 år. 
 Studiebidrag från månaden efter  
 18-årsdagen 
  t.o.m. det första kalenderhalvåret det år då den studerande fyller 20 år. 
 Studiemedel fr.o.m. andra kalenderhalvåret det år som den studerande fyller 20 år. 
 Rätt till extra studiebidrag. 
 Rätt till ekonomiskt stöd för inackordering och resor om den studerande inte har rätt till det enligt andra regler. 
 För studerande i gymnasiesärskolan innebär ett genomförande av förslaget att de i likhet med alla andra ungdomar får barnbidrag till och med den månad de fyller 18 år. Därefter får de studiebidrag till dess de fyller tjugo år. Detta bidrag skall inte avräknas mot andra ersättningar som den studerande får, t.ex. aktivitetsersättning. Samma regler gäller även här jämfört med studerande i den vanliga gymnasieskolan, vilka får studiebidrag utan prövning mot egen ekonomi. I likhet med vad som gäller för andra utbildningar skall studiebidraget dras in endast om den studerande avbryter utbild- ningen i förtid och formellt har avförts som elev i skolan. 
 Det övervägande antalet studerande i gymnasiesärskolan har emellertid fyllt 20 år när de avslutar sin utbildning. För dessa ung- domar är något av följande alternativ tänkbara 
 fortsatt studiebidrag från med andra halvåret det år de fyller 20 år till dess den studerande avslutar sin gymnasieutbildning 
 studiemedel på samma sätt enligt vad som gäller för jämnåriga studerande i den vanliga gymnasieskolan. 
 Studiehjälpsutredningen gör följande överväganden. 
 Ett fortsatt studiebidrag innebär inte någon förändring i sak jämfört med dagens system förutom att bidraget skall benämnas studiebidrag i stället för förlängt barnbidrag. Det alternativet fram- står som orättvist mot denna grupp av studerande eftersom de får sämre ekonomiskt stöd än jämnåriga ungdomar i den vanliga gym- nasieskolan. 
 139 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 Det andra alternativet stämmer bättre överens med principen att studerande i gymnasiesärskolan skall behandlas likadant som andra ungdomar i gymnasieutbildning. Vad som talar mot detta alternativ är att statsmakterna hittills haft inställningen att särskolan endast skall utgöra en möjlighet till utbildning för de elever som på grund av funktionshinder inte kan nå målen för utbildningen i den vanliga gymnasieskolan. De elever som inte tillhör målgruppen skall enligt detta synsätt inte erbjudas utbildning i gymnasiesärskolan. Vidare gäller också principen att ingen skall behöva skuldsätta sig för att kunna avsluta en gymnasieutbildning. Det argumentet är relevant för dessa studerande, vilka normalt torde få svårt att hävda sig på arbetsmarknaden. 
 Studiehjälpsutredningen förordar, trots ovan redovisade motar- gument, att studerande i gymnasiesärskolan som fyllt 20 år bör få rätt till studiemedel såvida de inte i annan ordning får ekonomiskt stöd för sin försörjning. I kap. 7 § lagen om allmän försäkring föreskrivs att den som på grund av funktionshinder ännu inte har avslutat utbildning på grundskolenivå och gymnasial nivå vid ingången av juli månad det år då han eller hon fyller 19 år har rätt till hel aktivitetsersättning under den tid skolgången varar. 
 De elever i gymnasiesärskolan, som inte har rätt till aktivitetser- sättning bör enligt utredningens uppfattning få rätt till studiemedel till dess de avslutat sin utbildning. På så sätt stämmer förslaget överens med utredningens utgångspunkter att ungdomar i gymna- sial utbildning så långt möjligt skall behandlas enhetligt. 
 Förslaget innebär också att elev i gymnasiesärskolan skall få rätt till ersättning för dagliga resor mellan hemmet och skolan eller för ekonomiskt stöd till inackordering, om den studerande inte har rätt till detta enligt andra regler, t.ex. LSS. 
 Utredningen har arbetat från utgångspunkten att studerande i gymnasial utbildning så långt möjligt skall behandlas enhetligt och att endast sakligt motiverade skillnader skall finnas kvar. Vid genomgången av de villkor som gäller för studerande i de olika ut- bildningsformerna har utredningen inte kunnat finna några argu- ment som talar emot att också elever i gymnasiesärskolan bör få extra studiebidrag. Dessa ungdomar och deras familjer får inte något ekonomiskt stöd av samhället i annan ordning, varför någon dubbelkompensation inte skulle ske om de får rätt till detta bidrag. Författningstekniskt kommer detta till uttryck genom att gymna- siesärskolan tas med i bilaga A till studiestödsförordningen. 
 140 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 8.6.2 
  
 Vad innebär utredningens alternativa förslag? 
  
 I detta fall blir följden en försämring för dessa studerande på så sätt att man får studiebidrag under tio månader om året i stället för såsom hittills förlängt barnbidrag under hela året. Samtidigt får dessa elever, om förutsättningarna är uppfyllda rätt till extra stu- diebidrag. De ungdomar som i dag har rätt till vårdbidrag, eller aktivitetsersättning kommer också i framtiden att ha rätt till detta. Om detta alternativ genomförs finns det anledning att överväga hur dessa studerande skall kompenseras ekonomiskt. 
 Också enligt detta förslag bör en studerande i gymnasiesärskolan få ekonomiskt stöd eller ersättning för dagliga resor mellan bosta- den och skolan om han eller hon inte har rätt till detta enligt andra regler, t.ex. LSS. 
  
 8.7 
  
 Lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag bör upphävas 
  
 Utredningen har föreslagit att barnbidraget skall förlängas till 18 år och att samtliga studerande i gymnasial utbildning därefter skall ha rätt till ungdomsstudiestöd till och med det första kalenderhalvåret de fyller 20 år. Till skillnad från vad som gäller i dag skall också studerande i gymnasiesärskolan få rätt till ungdomsstudiestöd. Dessa studerande skall precis som ungdomar i gymnasieskolan, komvux m.fl. utbildningsformer, ha rätt till studiemedel för tid därefter under förutsättning att de inte har rätt till aktivitetser- sättning. Då uppkommer frågan om lagen (1986: 378) om förlängt barnbidrag fyller någon funktion i framtiden. 
 Studiehjälpsutredningen gör följande bedömning. 
 I 1 § föreskrivs att en elev i grundskolan har rätt till förlängt barnbidrag från och med kvartalet efter det eleven fyllt 16 år. Rätt till förlängt barnbidrag har också de som genomgår utbildning i särskolan– både den obligatoriska särskolan och gymnasiesärsko- lan– samt specialskolan. Utredningen har i kap. 5 närmare redo- gjort för det förlängda barnbidraget. Av denna redogörelse framgår att ett stort flertal av de studerande, drygt 27 500, tillhör kategorin som automatiskt får det förlängda barnbidraget. Endast 10 600 barn och ungdomar får förlängt barnbidrag av annan orsak. Antalet ungdomar som i dag får förlängt barnbidrag på grund av utbildning i gymnasiesärskolan uppgår till endast till cirka 5 500 personer. 
 141 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 I kap. 8.6.1. har utredningen redogjort för de föreslagna för- ändringarna i det ekonomiska stödet till studerande i gymnasiesär- skolan. Utredningen anser att det inte längre finns något behov av förlängt barnbidrag, eftersom de studerande som i dag har rätt till detta kommer att få motsvarande eller högre ersättning i annan ordning. 
 Med hänvisning till ovan anförda skäl föreslår Studiehjälpsutred- ningen därför att rubricerad lag skall upphävas samtidigt som det nya systemet införs. 
 Utredningens förslag kan innebära en försämring för vissa stude- rande i gymnasiesärskolan, eftersom det förlängda barnbidraget lämnas oberoende av om den studerande har några andra inkoms- ter. Däremot skall studiemedel och aktivitetsersättning inte kunna uppbäras samtidigt. Utredningen konstaterar dock, att förslaget sammantaget inte bör medföra någon försämring för denna grupp av elever. De kommer att omfattas av undomsstudiestödet, vilket kan medföra en rätt till extra studieidrag. På så sätt får de rätt till ekonomiskt stöd, som de tidigare inte kunnat få. Förslaget ligger också i linje med utredningens utgångspunkter att ungdomar i gymnasial utbildning så lång möjligt skall behandlas likvärdigt. 
  
 8.8 
  
 Övergripande frågor om ungdomarnas situation 
  
 Ungdomar i utbildning 
 Studiehjälpsutredningen har i kap. 4 konstaterat att det finns anmärkningsvärda brister i fråga om samhällets stöd och hjälp till ungdomar. Eftersom dessa frågor ligger utanför utredningens upp- drag, lämnar utredningen inte några konkreta förslag. Iakttagel- serna är dock av den arten att utredningen finner anledning att kommentera dem närmare också i förslagsdelen. 
 I kap. 4 konstaterade utredningen dessutom att ett inte obe- tydligt antal ungdomar vare sig går i gymnasieskolan eller deltar i några andra aktiviteter som kommunen svarar för. Till detta kom- mer att det statistiska underlaget avseende dessa ungdomars situa- tion, dvs. hur många det handlar om, hur deras situation ser ut m.m. förefaller bristfälligt. Utredningen har särskilt noterat att ansvarsfrågorna är oklara; kommunerna har en möjlighet men inte någon skyldighet att ordna någon verksamhet för dem. Utred- ningen finner situationen oroande och anser att regeringen inom 
 142 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 ramen för ungdomspolitiken bör ta ett initiativ för att klarlägga ansvarfrågorna. När ingripande väl sker genom socialtjänstens eller de rättsvårdande myndigheternas försorg har situationen i regel tillåtits att utveckla sig alltför långt. 
 Studiehjälpsutredningen har – såsom framgått på flera ställen i detta betänkande – kunnat konstatera att den omfattande neddrag- ningen av den elevsociala verksamheten har medfört oacceptabla konsekvenser. 
 Den elevsociala situationen i gymnasieskolan är otillfredsstäl- lande. Även om frånvaro och studieavbrott sett till det totala anta- let elever synes vara av mindre betydande omfattning framstår ändå ökningen av ärendetillströmningen hos CSN som oroande. Enligt utredningens uppfattning är skolk inte sällan ett symptom på en otillfredsställande social situation såsom mobbning, drogmissbruk eller en allmänt svår livssituation. Om adekvata åtgärder sätts in – exempelvis inom det beslutade programmet för elevhälsa – bör många problem kunna upptäckas i tid och adekvata stödåtgärder vidtas. 
 Ungdomar utanför utbildningssystemet 
 Gymnasiekommittén 2000 har i tidigare nämnt betänkande SOU 2002: 120 Åtta vägar till kunskap – En ny struktur för gym- nasieskolan föreslagit att ansvaret för uppföljningen av ungdomar skall förtydligas. Kommittén konstaterar att utvärderingar på det arbetsmarknadspolitiska området entydigt pekar på att ungdomsåt- gärder som endast syftar till att hålla ungdomar sysselsatta ger mycket liten avkastning för den enskilde i form av framtida syssel- sättning. Kommittén konstaterar att det finns behov av att förtyd- liga kommunernas ansvar att erbjuda utbildning till ungdomar som avbrutit eller aldrig påbörjat en gymnasieutbildning, och att verk- samheten skall syfta till att ungdomarna påbörjar eller återupptar dessa. För den lilla grupp ungdomar som av olika sociala skäl inte kommer att söka en gymnasieutbildning anser kommittén att gym- nasieskolan bör ha ett ansvar att erbjuda insatser där eleverna får tillfälle att inhämta kunskaper som de saknar, samtidigt som de erbjuds vägledning och får en individuell studieplan. Syftet skall vara att eleverna successivt påbörjar en gymnasial utbildning. Kommittén konstaterar att dessutom förutsätter ett fungerande uppföljningsansvar att kommunerna bygger upp rutiner och system 
 143 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 för hur de kontinuerligt skall kunna hålla sig informerade om vad ungdomar, som inte påbörjat eller har avbrutit gymnasiestudier, har för sysselsättning. 
 Studiehjälpsutredningen konstaterar för egen del att åtgärder utifrån de riktlinjer som kommittén drar upp måste vidtas skynd- samt, och att dessa torde utgöra ett effektivare incitament för eleverna att skaffa sig en utbildning än en aldrig så genomgripande förändring av studiestödet. 
 Slutligen noterar Studiehjälpsutredningen med tillfredsställelse att regeringen nu har tillsatt den i budgetpropositionen 2002/03 aviserade utredningen om kartläggning av ungdomar, som varken studerar, arbetar eller söker arbete. 
 För egen del vill utredningen understryka att det inte endast bör vara en möjlighet utan en uttrycklig skyldighet för kommunerna att ta ansvar för arbetslösa ungdomar under 20 år, som inte genom- går gymnasieskola eller liknande utbildning. 
  
 8.9 
  
 Vissa särskilda frågor 
  
 8.9.1 
  
 Elever som genomgår utbildning vid särskilt ungdomshem 
  
 I 10 kap 2 § skollagen föreskrivs att ett skolpliktigt barn som vistas i ett sådan hem som avses i 12 § lagen (1990: 52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och som inte lämpligen kan fullgöra sin skolplikt på annat sätt skall fullgöra den genom att delta i utbildning vid hemmet. När den unge inte längre är skol- pliktig skall han eller hon genom huvudmannens försorg ges möj- lighet att få sådan utbildning som de behöver och inte lämpligen kan få på annat sätt. I förordningen om undervisning av barn och ungdomar som vistas vid särskilda ungdomshem föreskrivs, för- utom annat, att huvudmannen för ett särskilt ungdomshem skall fullgöra de uppgifter i fråga om undervisningen vid hemmet som annars ankommer på huvudmannen för grundskolan eller gymna- sieskolan. Statens institutionsstyrelse (SiS) är huvudman för den utbildning som bedrivs vid dessa hem, s.k. §  
 12-hem. 
  Under år 2002 har antalet icke skolpliktiga ungdomar, som varit intagna i sådana särskilda ungdomshem, uppgått till drygt 400. Det sam- manlagda antalet elever som är omhändertagna antingen med stöd av LVU eller enligt lagen (1998: 604) om verkställighet av sluten 
 144 
  
 SOU 2003:28 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 ungdomsvård (LSU) uppgår totalt till cirka 700. Den sistnämnda författningen avser sådana ungdomar som av allmän domstol dömts till sluten ungdomsvård såsom påföljd för brott. 
 De ungdomar som är intagna erbjuds möjlighet till utbildning på såväl grundskole  
 –som 
  gymnasienivå. För gymnasieungdomar handlar det i stor utsträckning om det individuella programmet, 
 Det ekonomiska stödet till eleverna varierar mellan olika skolor. De enskilda elevernas vistelsetid vid skolorna varierar också. 
 I en del skolor som har yrkesinriktad gymnasieutbildning, framför allt de tidigare ungdomsvårdsskolorna, får eleverna ett ekonomiskt bidrag genom skolans försorg som kan vara högre än studiebidraget. Om skolorna inte själva ger den utbildning som ele- verna önskar kan de det tas emot som elever i vistelsekommunens gymnasieskola. Dessa elever har rätt till studiehjälp, eftersom de går i gymnasieskolan och inte i den av SiS anordnade utbildningen. 
 SiS har i skrivelse till regeringen hemställt att gymnasieutbild- ning vid dess särskilda ungdomshem skall tas upp i bilagan till stu- diestödsförordningen, som anger vilka utbildningar som skall berättiga till studiehjälp. Regeringen har överlämnat skrivelsen till utredningen. 
 Studiehjälpsutredningen anser att i princip bör den som deltar i utbildning som anordnas av de särskilda ungdomshemmen i fråga om rätten till studiestöd bedömas efter samma grunder som övriga ungdomar. En person som fullföljer utbildning vid ungdomshem- met efter det att han eller hon formellt är utskriven därifrån, bör likställas med andra studerande som genomgår gymnasieutbildning. Bilagan till studiestödsförordningen bör därför kompletteras med dessa utbildningar. 
 Om statsmakterna skulle genomföra utredningens huvudförslag om förlängt barnbidrag till 18 år, torde den personkrets som berörs bli liten. Enligt 2 kap 11 § studiestödförordningen får regeringen föreskriva att studiehjälpen får minskas om en heltidsstuderande får lärlingslön eller någon annan sådan ersättning. Motsvarande gäller när en studerande helt eller till en väsentlig del får sitt uppe- hälle bekostat av staten eller av en kommun. 
 Studiehjälpsutredningen anser att denna bestämmelse bör upp- hävas. 
 Skälet för detta är att studiebidraget är ett generellt bidrag som lämnas utan prövning mot egen ekonomi. Det finns inte skäl att missgynna dessa ungdomsgrupper i förhållande till andra stude- rande. Vidare anser utredningen att det är angeläget att ungdomar 
 145 
  
 Studiehjälpsutredningens ställningstaganden 
  
 SOU 2003:28 
  
 som är intagna på särskilda ungdomshem enligt reglerna i LVU eller LSU uppmuntras till att skaffa sig en utbildning. Studiebidra- get bör för dessa ungdomar kunna tjäna som en viktig stimulans för detta. 
  
 8.9.2 
  
 Studiestöd för vissa utlandsstudier 
  
 I kap. 4 har Studiehjälpsutredningen närmare redogjort för vad som gäller i fråga om studiestöd för deltagare i utbytesstudier vid de svenska utlandsskolorna. Utbytesstuderande vid gymnasieskolan i Nairobi har inte rätt till studiebidrag enligt dagens system, eftersom den skolan inte ligger inom den europeiska unionen och således inte omfattas av  
 EG-rätten. 
  
 Studiehjälpsutredningen anser att det är rimligt att även dessa studerande får rätt till ungdomsstudiestöd. Flera goda skäl talar för detta. För det första är det fråga om en svensk skola som verkar i ett annat land. Det borde vara till ömsesidig nytta för både skolan och berörda elever att man kan stimulera till ett sådant utbyte. För det andra, bör statens kostnader bli relativt blygsamma under för- utsättning att Studiehjälpsutredningens förslag om barnbidrag till 18 år genomförs. De enda studerande som då berörs är de som har fyllt 18 år, vilket begränsar personkretsen jämfört med vad som gäller nu. 
 146 
  
 9 
  
 Konsekvenser av studiehjälpsutredningens huvudförslag 
  
 9.1 
  
 Administrativa konsekvenser 
  
 Konsekvenser för CSN 
 För CSN:s del innebär utredningens förslag sammantaget en viss förenkling av administrationen. Med undantag för ungdomar med extra studiebidrag behöver CSN inte hålla uppgifter om de stude- randes föräldrar som betalningsmottagare för studiehjälpen. Han- teringen av inackorderingstillägg försvinner. Det är dock nödvän- digt att behålla och underhålla ett  
 IT-baserat 
  handläggningssystem som kommer att omfatta mindre än hälften dagens volym. 
 Det administrativa system som CSN byggt upp för att hantera studiehjälpen används i dag även för att samla in statistikuppgifter från gymnasieskolor. CSN tar för varje elev in uppgifter om skola och klass och även om skol- och klassbyten under läsåret. Detta system kan inte bibehållas om CSN endast administrerar stödet till ungdomar i slutstadiet av gymnasieutbildningen. Skolverket, som med bistånd av SCB sköter statistiken, måste hämta in informatio- nen på annat sätt, förmodligen direkt från kommuner och skolor. 
 Om kravet på statistikinsamling försvinner kan CSN:s administ- rativa system förenklas. Förändringen får dock konsekvenser för skolorna som måste lämna uppgifter om sina elever både till CSN och till annan myndighet. 
  
 9.2 
  
 Konsekvenser för socialförsäkringens administration 
  
 Utredningens förslag medför ett flertal konsekvenser för administ- rationen av socialförsäkringen. Upphävandet av det förlängda barnbidraget innebär att den manuella hantering som i dag finns helt och hållet försvinner, något som bör minska de administrativa 
 147 
  
 Konsekvenser av studiehjälpsutredningens huvudförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 kostnaderna. Utredningens förslag om att elever i gymnasiesärsko- lan i stället ska omfattas av studiehjälpen och studiemedel kommer att innebära att en del av administrationen flyttas från försäkrings- kassorna till CSN. 
 Höjningen av barnbidragsåldern till 18 år innebär t.ex. att antalet ärenden där försäkringskassan ska utreda om barn som studerar ska räknas med för flerbarnstillägg minskar. Försäkringskassan behöver inte heller utreda om flerbarnstillägg, förlängt underhållsstöd eller bostadsbidrag ska dras in vid kortare studieavbrott. En koppling till att barnet är inskrivet i skolan innebär att utredning i dessa ärenden endast behöver göras när eleven slutat i skolan (inte längre är in- skriven). Det kan antas bli förhållandevis få fall då det i huvudsak handlar om elever som går sista året på gymnasiet. 
 Utredningens förslag får vidare konsekvenser för antalet ärenden där studiebidrag ska hanteras som familjeförmån enligt förordning 1408/71. En höjning av barnbidragsåldern till 18 år innebär att an- talet ärenden där studiebidrag ingår som familjeförmån kommer att minska. Hanteringen av dessa ärenden sker i dag helt manuellt. 
  
 9.3 
  
 Konsekvenser för jämställdheten och regionalpolitiken och de integrationspolitiska målen 
  
 Jämställdheten 
 Av utredningens analys framgår att något fler flickor än pojkar får avgångsbetyg från gymnasieskolan. Vidare har också betydligt fler kvinnor än män, som gick avgångsbetyg från gymnasieskolan 1998, påbörjat högskoleutbildning senast vårterminen 2001. Som Hög- skoleverket konstaterat kan detta bero på att andelen eftergymnasi- ala utbildningar är betydligt större när det gäller traditionellt kvinnliga yrkesutbildningar, medan de traditionellt manliga yrkes- utbildningarna i större utsträckning återfinns inom gymnasiesko- lan. Den bedömningen vinner stöd av det förhållandet att av antalet elever med slutbetyg från program i gymnasieskolan läsåret 2000/01 var andelen kvinnor 51,8 procent och andelen män 48,8 procent. Några större könsmässiga skillnader kan således inte kon- stateras i fråga om antalet elever som fullföljer utbildningarna. Dock kan noteras att betygsgenomsnittet för kvinnliga elever är högre, att andelen elever som inte fullföljer sina utbildningar är 
 148 
  
 SOU 2003:28 
  
 Konsekvenser av studiehjälpsutredningens huvudförslag 
  
 högst på det individuella programmet och att detta program har en betydligt större andel manliga elever. Sammantaget synes flickorna klara gymnasieutbildningen bättre än flickorna. Om Studiehjälps- utredningens förslag genomförs, och dessa når det uppsatta målet att stimulera ungdomar att fullfölja sina gymnasiestudier, bör följ- den bli att andelen män med gymnasieutbildning kommer att öka. 
 Regionalpolitiken 
 Gymnasieskolan har byggts ut kraftigt och finns på väsentligt fler orter än när studiehjälpen infördes. Samtidigt har eleverna fått ökade möjligheter att välja utbildning utanför hemkommunen eller dess samverkansområde. Detta har möjliggjorts på olika sätt, bl.a. genom antalet riksrekryterande utbildningar i den offentligt anord- nade gymnasieutbildningen har ökat, men också genom det framför allt under  
 1990-talet 
  starkt ökande antalet fristående gymnasie- skolor. De sistnämnda är särskilt frekventa inom storstadsregio- nerna. 
 Det är svårt att göra någon säker prognos om hur de regionalpo- litiska målen kan komma att påverkas genom Studiehjälpsutred- ningens förslag. Ett rimligt antagande torde dock vara att Gymna- siekommitténs förslag om väsentligt ökad valfrihet för den enskilde eleven att välja gymnasieskola i förening med ett åtföljande eko- nomiskt stöd för inackorderingskostnader enligt Studiehjälpsut- redningens förslag kan medföra en ökad elevtillströmning till stor- stadslänen och större tätorter. Om så skulle ske kan vidare antas, att flera elever som flyttat till en annan ort för att gå i gymnasial utbildning sannolikt inte kommer att återvända till sina hemorter. I förlängningen kan effekterna på lång sikt bli en ökad koncentration av befolkningen till de regioner som i dag har stor folkmängd. Stu- diehjälpsutredningen vill dock understryka, att det inte finns till- räcklig grund för att konstatera att så kommer att ske. 
 Integrationspolitiken 
 Studiehjälpsutredningen har utförligt analyserat effekterna av det extra tillägget. Av den analysen framgår, att en betydande andel av invånarna med de allra lägsta inkomsterna har utländsk bakgrund. Utredningens förslag att dels behålla det extra tillägget som ett 
 149 
  
 Konsekvenser av studiehjälpsutredningens huvudförslag 
  
 SOU 2003:28 
  
 riktat stöd till de familjer med låga inkomster som har barn i gym- nasieutbildning dels förbättra detta ekonomiskt, bör bidra till att nå målet att förbättra invandrares situation i det svenska samhället. 
  
 9.4 
  
 Kostnadskonsekvenser av utredningens förlag 
  
 Utredningen bedömer att den totala kostnaden för genomförandet av utredningens förslag kommer att uppgå till ungefär 690 mnkr. Här har utredningen beaktat att de föreslagna förbättringarna av det extra studiebidraget kommer att medföra en mindre kostnads- ökning. 
 150 
  
 10 
  
 När bör utredningens förslag träda i kraft? 
  
 Gymnasiekommittén 2000 har föreslagit, att de förändringar i gymnasieskolan som kommittén föreslår bör träda i kraft läsåret 2006/2007. Den tidpunkten är enligt Studiehjälpsutredningens uppfattning en naturlig riktpunkt för att genomföra de av utred- ningen föreslagna förändringarna i fråga om stödet för resor och inackordering. För övriga förändringar finns inte någon lika natur- lig tidpunkt för genomförandet av reformen. Utredningens förslag i fråga om höjd barnbidragsålder och om extra tillägg kan genomfö- ras när statsmakterna finner att så är lämpligt med hänsyn till eventuella förändringar av regelverket inom den ekonomiska fa- miljepolitiken. 
 Ur Studiehjälpsutredningens synvinkel är det dock att föredra att de av utredningen föreslagna reformerna genomförs i ett sam- manhang, dvs. andra halvåret år 2006. 
 151 
 11 Författningskommentarer 
  
 11.1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) 
 1 kap. Inledande bestämmelser 
 Studiestödsformer 
 1 § Staten lämnar studiestöd enligt denna lag i form av  
 ungdomsstu- diestöd  
 och studiemedel. 
 Det finns bestämmelser om 
  
 – 
  
 ungdomsstudiestöd  
  
 i 2 kap., 
  
 – 
  
 studiemedel i 3 kap., 
  
 – 
  
 återbetalning av studielån i 4 kap., 
  
 – 
  
 återkrav av studiestöd i 5 kap., 
  
 – 
  
 överklagande samt andra föreskrifter om studiestöd i 6 kap. 
  
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär 
 2 kap. Ungdomsstudiestöd 
  
 Vem som kan få  
 ungdomsstudiestöd 
 1 § 
 Ungdomsstudiestöd  
 består av studiebidrag och  
 extra studiebidrag 
 2 § 
  
 Ungdomsstudiestöd  
 får lämnas till studerande vid de läroanstalter och utbildningar som bestäms av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. 
 153 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:28 
  
 Ändringen föranleds av att begreppet studiehjälp ersätts av ung- domsstudiestöd. Motivet för detta framgår av kap.8. 
 Ålder 
 3 § 
  
 Studiebidrag  
 får lämnas från och med månaden efter den då den stu- derande fyller 18 år. Extra studiebidrag kan lämnas även till stude- rande som är yngre. 
  
 Ungdomsstudiestöd  
 lämnas längst till och med det första kalender- halvåret det år då den studerande fyller 20 år. 
 Eftersom inackorderingstillägg inte längre ingår i studiestödssys- temet har det begreppet tagits bort från lagtexten. I övrigt innebär förslagen endast att de nya begreppen ungdomsstudiestöd och extra studiebidrag ersätter nuvarande studiehjälp och extra tillägg 
 3 a § 
  
 Extra studiebidrag  
 lämnas med fullt belopp för studerande vars eko- nomiska underlag uppgår till högst det belopp som regeringen bestäm- mer. Regeringen meddelar föreskrifter om hur det ekonomiska under- laget skall beräknas. 
 3 b 
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om de uppgifter som sökanden skall lämna för prövningen av ansökan om  
 extra studiebidrag 
 . 
 Paragraferna är nya och innebär att de grundläggande förutsätt- ningarna för att få extra studiebidrag anges i lag. Eftersom det eko- nomiska underlaget inte relateras till prisbasbeloppet utan anges i krontalsbelopp bör det ekonomiska underlaget och nedtrappnings- regler vid ökade inkomster anges i förordning.. 
 154 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningskommentar 
  
 Medborgarskap 
 4 § 
  
 Ungdomsstudiestöd  
 får lämnas till studerande som är svensk medbor- gare. 
  
 Ungdomsstudiestöd  
 får lämnas också till studerande som inte är svensk medborgare om den studerande 
  
 1. 
  
 är bosatt i Sverige 
  
 2. 
  
 har bosatt sig i Sverige huvudsakligen i annat syfte än att genomgå utbildning här. 
  
 Av 1 kap. 4 § framgår att vissa utländska medborgare skall jäm- ställas med svenska medborgare. 
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär 
 Studiernas omfattning 
 5 § 
  
 Ungdomsstudiestöd får lämnas endast för sådana studier som är avsedda att bedrivas på heltid 
  
 ,  
 om inte regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer föreskriver något annat. 
 Paragrafen innebär att begreppet heltidsstudier inte längre skall kopplas till närvaro vid lektionerna utan utgå från styrdokumenten för den utbildning, som den studerande genomgår. 
 Tid som ungdomsstudiestöd får lämnas för 
 6 § 
 Ungdomsstudiestöd lämnas för hela året. Rätten till ungdomsstudie- stöd upphör dock vid utgången av den månad då utbildningen avslu- tas om inte annat är särskilt föreskrivet. 
 Paragrafen innebär, förutom att det nya begreppet ungdomsstu- diestöd används i stället för studiehjälp, att stödet skall lämnas för hela året. Bestämmelsen syftar främst på de utbildningar som det övervägande antalet studiestödstagare genomgår, dvs. gymnasial utbildning, som anordnas av offentlig eller enskild huvudman. För elever som avslutar sin gymnasieutbildning avses rätten till ung- domsstudiestöd upphöra i och med utgången av juni månad. Dessa ungdomar skall inte få ungdomsstudiestöd under ferietid. 
 155 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:28 
  
 6 a § 
 Om en studerande avbryter sin utbildning innan den är avslutad, lämnas ungdomsstudiestöd till och med den månad då den stude- rande avgår från utbildningen. 
 För utbildningar som är avsedda att pågå kortare tid än ett läsår föreskriver regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer i vilken omfattning som ungdomsstudiestöd skall lämnas. 
 Paragrafen är ny och reglerar vad som skall gälla i fråga om ung- domsstudiestödet om en studerande avbryter sin utbildning innan den är slutförd. Andra stycket avser de utbildningar som pågår för kortare tid än en hel termin, vilket är fallet t.ex. i fråga om vissa folkhögskolekurser. Regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer bör utfärda närmare föreskrifter om hur para- grafen skall tillämpas. 
 Ungdomsstudiestödets storlek 
 7 § 
 Studiebidrag lämnas med 950 kronor i månaden. 
 Extra studiebidrag lämnas med högst 950 kronor i månaden 
 . 
  
 Paragrafen innebär förutom en redaktionell ändring att det högsta beloppet för extra studiebidrag skrivs in i lagen. 
 8 § Föreslås upphävd 
 Eftersom utredningen föreslår att ungdomsstudiestöd skall lämnas för hela året finns inte något behov av att ha denna föreskrift kvar. I de fall kurser pågår för kortare tid än ett läsår har regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer rätt att föreskriva om för vilken tid som ungdomsstudiestöd skall lämnas. 
 Ungdomsstudiestöd för studier utomlands 
 9 § 
 Ungdomsstudiestöd får lämnas för studier utanför Sverige, om 
 1. den studerande uppfyller kraven för att få ungdomsstudiestöd enligt 4 §. 
 156 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningskommentar 
  
 2. 
  
 studierna bedrivs inom ett land som är medlem i den euro- peiska unionen eller omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller i Schweiz. 
  
 3. 
  
 Om studierna bedrivs i annat land än dem som anges i 2 p. får ungdomsstudiestöd lämnas om studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt 
  
 4. 
  
 Studierna skall svara mot eller vara jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt som omfattas av ett förordnande  
  
 enligt 2 § 
  
 Regeringen får föreskriva att ungdomsstudiestöd får lämnas för stu- dier utanför Sverige även om förutsättningarna enligt första stycket 1 eller 2 inte är uppfyllda. 
 Punkten 1 har omformulerats därför att den krets som omfattas av familjeförmåner enligt  
 EG-rätten 
  har utökats, dels genom den beslutade utvidgningen av den europeiska unionen, dels genom nya ersättningsregler för s.k. tredjestatsmedborgare. Därför är det inte längre meningsfullt att betona det svenska medborgarskapet. 
 Avsikten är således endast att anpassa texten till föreskriften i 1 kap. 4 §. Genom den ändrade lydelsen av punkten 2 markeras att utbildning i annat  
 EU-land 
  – eller inom EES - området eller Schweiz – bör i fråga om rätten till ungdomsstudiestöd jämställas med studier på annan ort inom Sverige. Däremot är synsättet mer restriktivt i fråga om andra utländska utbildningar. 
 I likhet med vad som gällt hittills bör också i framtiden uppstäl- las krav på att utbildningen bör svara mot eller vara jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt. 
 Bestämmelsen är inte avsedd att vare sej utöka eller inskränka de rättigheter som grundar sig på  
 EG-rättsliga 
  regler. 
 10 § Föreslås upphävd 
 Eftersom ungdomsstudiestödet skall upphöra först när den stude- rande lämnar utbildningen finns det inte något behov av att ha kvar 10 §. Det ankommer i stället på utbildningsanordnaren att avgöra huruvida den studerande uppfyller de krav som ställs på att en per- son skall kunna betraktas som studerande eller inte. De närmare motiveringarna framgår av kapitel 8. 
 157 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:28 
  
 11 § föreslås upphävd 
 Ungdomsstudiestödet bör inte minskas i något fall. 
 Nytt studiestöd 
 12 § Föreslås upphävd 
 Om barnbidrag lämnas för samtliga ungdomar till dess de fyller 18 år, blir följden att kretsen av personer som får ungdomsstudiestöd kommer att minskas betydligt. Bestämmelsen torde knappast fylla någon funktion i framtiden och bör därför upphävas. 
 Ansökan 
 13 § 
 Ungdomsstudiestöd beviljas efter ansökan, om inte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver något annat. 
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär. 
 3 kap. 
 Samordning med andra förmåner m.m. 
 25 § 
 Om inte något annat följer av föreskrifter som regeringen meddelar får studiemedel inte lämnas eller tas emot för den tid för vilken det läm- nas 
  
 – 
  
 ungdomsstudiestöd  
  
 enligt 2 kap. 
  
 – 
  
 aktivitetsstöd för att delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program, 
  
 – 
  
 utbildningsbidrag för doktorander, 
  
 – 
  
 rekryteringsbidrag enligt lagen (2002:624) om rekryteringsbidrag till vuxenstuderande, eller 
  
 – 
  
 rehabiliteringsersättning eller aktivitetsersättning  
 enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 
 Studiemedel får inte lämnas för den tid då den studerande tjänstgör enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller fullgör utbildning till reserv- eller yrkesofficer. 
 158 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningskommentar 
  
 Studiemedel får inte lämnas för forskarutbildning om den  
 stude- rande  
 är eller har varit anställd som doktorand eller har eller har haft utbildningsbidrag för doktorander. 
 Ändringen föranleds av att aktivitetsersättning och studiemedel inte skall kunna uppbäras samtidigt. Motiveringen framgår av kap. 8. I övrigt har endast en redaktionell ändring gjorts. 
 5 kap. Återkrav av studiestöd 
 När studiestöd skall krävs tillbaka 
 1 § 
 Om en studerande har fått studiemedel felaktigt eller med för högt belopp på grund av att summan av hans eller hennes överskott i inkomstslagen tjänst, näringsverksamhet och kapital vid taxeringen överstigit den inkomst som lagts till grund för beräkningen av studie- medel, skall det som betalats ut för mycket krävas tillbaka. Belopp som understiger en viss av regeringen fastställd gräns, skall dock inte krä- vas tillbaka. 
 Om någon i annat fall än som avses i första stycket genom oriktiga uppgifter eller genom att inte fullgöra sin uppgifts- och anmälnings- skyldighet eller på något annat sätt har orsakat att  
 ungdomsstudiestöd  
 eller studiemedel lämnats felaktigt eller medför högt belopp, skall det som betalats ut för mycket krävas tillbaka. Detsamma gäller om någon på annat sätt fått studiestöd felaktigt eller med för högt belopp och insett eller borde ha insett detta. 
 Om det finns synnerliga skäl, får ett krav på återbetalning enligt första eller andra stycket helt eller delvis efterges. 
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär. 
 3 § 
 Om ett återkrav avser  
 ungdomsstudiestöd  
 till en studerande som vid utbetalningstillfället var omyndig, är den som då var den omyndiges förmyndare betalningsskyldig. 
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär. 
 159 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:28 
  
 Ränta och avgifter 
 4§ 
 På  
 ungdomsstudiestöd  
 som krävs tillbaka tas ränta ut enligt den rän- tesats som anges i första stycket från den dag som infaller en månad efter det att beslut om återkrav har fattats. 
 Om det finns särskilda skäl, kan den återbetalningsskyldige befrias helt eller delvis från sin skyldighet att betala ränta. 
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär. 
 160 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningskommentar 
  
 11.2 
  
 Förslag till 
  
 lag om kommunernas skyldighet att svara för ekonomiskt stöd för inackordering och för dagliga resor till studerande i vissa utbildningar 
 1 § 
 Kommunerna skall svara för kostnaderna för inackordering och för studerandes dagliga resor enligt vad som framgår av denna lag. 
 Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. 
 2 § 
 För en studerande som genomgår sådan utbildning som anges i avdel- ning A i bilagan till studiestödsförordningen (2000:655) och som behöver inackordering till följd av skolgången skall den kommun som enligt 1 kap. 15 § skollagen (1985:1100) är den studerandes hem- kommun lämna ekonomiskt stöd. Skyldigheten gäller till och med det första kalenderhalvåret det år då den studerande fyller tjugo år. Stödet skall avse boende, fördyrat uppehälle och resor till och från hemmet. Stödet skall ges kontant eller på annat sätt som kommunen bestämmer. Om stödet ges kontant skall det lämnas med lägst 1/30 av basbeloppet enligt lagen 1962:381) om allmän försäkring för varje hel kalender- månad under vilken den studerande bor inackorderad. Beloppet får avjämnas till närmast lägre hela tiotal kronor. 
 För ungdomar i utbildning som är speciellt anpassad för svårt rörelsehindrade ungdomar eller som har behov av habilitering eller som har behov av boende i elevhem och omvårdnad i boendet gäller särskilda föreskrifter. 
 Paragrafen är uppbyggd på samma sätt som 2 § lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevre- sor. Ersättningsnivån har kopplats till prisbasbeloppet på samma sätt som 5 kap. 33 § skollagen (1985:1100). Vidare innebär bestämmelsen en skyldighet för kommunerna att svara för inackor- deringsstödet för studerande i samtliga utbildningar som ger rätt till ungdomsstudiestöd. Eftersom studiebidrag kommer att lämnas först när den studerande fyllt 18 år går det inte längre att ha kvar kravet att den studerande skall ha rätt till ungdomsstudiestöd. I stället har föreskrivits, att utbildningen skall medföra en rätt till sådant stöd. 
 161 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:28 
  
 3 § 
 För en studerande som genomgår sådan utbildning som anges i avdel- ning A i bilagan till studiestödsförordningen (2000:655)skall hem- kommunen ansvara för den studerandes kostnader för dagliga resor mellan bostaden och skolan. Ansvaret gäller för sådana resor där färd- vägen är minst sex kilometer. Stödet skall ges kontant eller på annat lämpligt sätt enligt kommunens bestämmande. Om stödet ges kontant är kommunen inte skyldig att utge högre ersättning än vad som mot- svarar 1/30 av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän för- säkring för varje hel kalendermånad som den studerande har kostna- der för resor mellan bostaden och skolan. 
 Paragrafen motsvarar i sak 2 § lagen (1991:1100) om kommu- nernas skyldighet att svara för vissa elevresor. I fråga om samban- det mellan rätten till ersättning för resor och rätten till ungdoms- studiestöd hänvisas till kommentaren till 2 §. 
 4 § 
 Vad som sägs i 2 och 3 §§ skall tillämpas också på studerande som genomgår sådan utbildning som avses i 2 kap. 9 § 2. och 4. studie- stödslagen (1999:1395). 
 Paragrafen innebär, att den som genomgår utbildning i ett  
 EU/EES-land 
  eller i Schweiz skall ha samma rätt till ersättning för rese- och inackorderingskostnader som om den studerande i stället skulle ha gått motsvarande utbildning på annan ort i Sverige. 
 5 § 
 En studerande i gymnasiesärskolan har rätt till ersättning enligt denna lag endast om han eller hon inte har rätt till ersättning för resor och boendekostnader enligt annan författning. 
 Paragrafen innebär att studerande i gymnasiesärskolan likställs med andra studerande i gymnasial utbildning. Ersättning enligt denna lag skall dock lämnas endast om den studerande inte har rätt till ersättning enligt andra regler. 
 162 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningskommentar 
  
 6 § 
 Beslut av hemkommunen enligt  
 2–4 
  §§ får överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 Paragrafen innebär en rätt för den studerande att överklaga hem- kommunens beslut till allmän förvaltningsdomstol. Den närmare motiveringen framgår av kapitel 8. 
 7 § 
 Regeringen får meddela föreskrifter om rätt till ersättning för resor och inackordering för utlandsstuderande som saknar hemkommun. 
 I paragrafen bemyndigas regeringen att utfärda föreskrifter om rätt till stöd för resor och inackordering till utlandsstuderande som saknar hemkommun. 
 8 § 
 Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter för tillämpningen av denna lag. Sådana föreskrifter får innebära att kommunernas ansvar för den studerandes resor begränsas. 
 Paragrafen motsvarar 3 § i ovannämnda lag om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor. 
 163 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:28 
  
 11.3 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ekonomiskt stöd till vissa utlandsstuderande för inackordering och dagliga resor 
 1 § 
 Den som har rätt till ungdomsstudiestöd enligt 2 kap. studiestödslagen (1999:1395) för studier utanför Sverige, och som inte har någon hem- kommun enligt 1 kap. 15 § skollagen (1985:1100) får enligt föreskrif- terna i denna förordning bidrag till inackordering och dagliga resor. 
 Vad som sagt ovan om rätten till bidrag till inackordering och dag- liga resor gäller även för den som inte fyllt 18 år, och för vilken barn- bidrag lämnas enligt lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag och som bedriver sådana studier utanför Sverige som anges i 2 kap. 9 § studiestödslagen (1999:1395). 
 Paragrafen innebär, att utlandssvenska elever som genomgår utbildning utanför Sverige skall ha rätt till ekonomiskt stöd för resor och inackordering. 
 2 § 
 För inackordering lämnas bidrag med 1/30 av basbeloppet enligt lagen 1962:381) om allmän försäkring för varje hel kalendermånad under vilken den studerande bor inackorderad. Beloppet får avjämnas till närmast lägre hela tiotal kronor. 
 Paragrafen innebär att ersättning för inackordering lämnas på samma grunder som till de studerande som får ersättning av hem- kommunen. 
 3 § 
 Bidrag lämnas till kostnaderna för dagliga resor mellan bostaden och skolan om den studerande har en färdväg till skolan som uppgår till minst sex kilometer. 
 Paragrafen innebär inte någon saklig förändring i förhållande till tidigare gällande föreskrift. 
 164 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningskommentar 
  
 4 § 
 Ansökan om bidrag enligt 2 och 3 §§ prövas av Centrala studiestöds- nämnden, som även fastställer storleken av bidrag som skall lämnas enligt 3 §. 
 Paragrafen innebär inte någon annan ändring i sak i förhållande till tidigare regler än att CSN skall pröva fråga om rätt till ersätt- ning både för dagliga resor och inackordering. 
 5 § 
 Centrala studiestödsnämndens beslut får överklagas till allmän för- valtningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 Paragrafen innebär att samma regler för överprövning skall gälla för CSN: s beslut som för hemkommunens. 
 6 § 
 Centrala studiestödsnämnden skall meddela de föreskrifter och all- männa råd som behövs för verkställigheten av denna förordning. 
 Paragrafen innebär inte någon förändring jämfört med nuvarande regler. 
 165 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:28 
  
 11.4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag 
 2 § 
 Allmänt barnbidrag utgår från och med månaden efter den, då barnet fötts eller rätt till sådant bidrag annars uppkommit, till och med den  
 månad under vilken barnet fyller 18 år 
 . 
 Ändringen föranleds av att barnbidragsåldern föreslås höjas till 18 år. Motivet för detta finns i kap. 8. 
 2 b § 
 Med de barn som berättigar till flerbarnstillägg enligt 2 a § skall jäm- ställas barn som fyllt  
 18  
 år, men i övrigt uppfyller kraven för barnbi- drag enligt denna lag och som bedriver studier som ger rätt till  
 ung- domsstudiestöd  
 enligt 2 kap. studiestödslagen (1999: 1395). 
 Som barn enligt första stycket räknas studerande från och med det kvartal under vilket barnet börjar studera och längst till och med det andra kvartalet det år under vilket den studerande fyller 20 år. Den studerande skall stadigvarande sammanbo med den bidragssökande för att berättiga till flerbarnstillägg. 
 Studerande som deltar i undervisning som omfattar kortare tid än åtta veckor eller deltidsundervisning inräknas inte i barnantalet. Detsamma gäller studerande som är gifta. 
 Den som önskar uppbära flerbarnstillägg med stöd av bestämmel- serna i denna paragraf skall anmäla detta till den allmänna försäk- ringskassan 
 . 
  
 Ändringen föranleds av att barnbidragsåldern höjs till 18 år, att studiehjälp ersätts med ungdomsstudiestöd samt att lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag upphör att gälla. 
 3 § 
 Avlider barn, för vilket allmänt barnbidrag utgår, eller inträffar annars före utgången av den månad då barnet fyller  
 18 år  
 omständig- heter, på grund varav sådant bidrag inte längre skall bidraget dras in från och med den månaden efter den då dödsfallet inträffade eller för- ändringen ägde rum. 
 166 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningskommentar 
  
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär. Motivet för ändringen återfinns under 2 §. 
  
 11.5 
  
 Förslag till 
  
 lag om upphävande av lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag 
 Motivet för att upphäva lagen framgår av kap. 8. 
  
 11.6 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1993:737) om bostadsbidrag 
 2 § I lagen förstås med 
  
 1. 
  
 hushåll: barnfamiljer, makar utan barn och ensamstående utan barn 
  
 2. 
  
 barn: den som är under 18 år eller som får  
  
 ungdomsstudiestöd 
  
 3. 
  
 makar: makar som lever tillsammans. 
  
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär. 
 10 § Rätt till bostadsbidrag har den som 
  
 1. 
  
 har vårdnaden om barn och varaktigt bor tillsammans med barnet, 
  
 2. 
  
 efter en myndighets beslut har tagit emot barn för vård i familjehem, om barnet beräknas bo i hemmet under minst tre månader,eller 
  
 3. 
  
 på grund av vårdnad eller umgänge tidvis har barn boende i sitt hem. 
  
 Bostadsbidrag lämnas även för barn som för vård eller undervisning inte varaktigt bor hemma men vistas i hemmet under minst så lång tid varje år som motsvarar normala skolferier. 
 Om barnet bor i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende, får föräldern eller föräldrarna bidrag även i andra fall, om det finns särskilda skäl att bidrag lämnas. 
 167 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bestämmelserna i första och andra styckena tillämpas även i fråga om den som är över 18  
 år och som får ungdomsstudiestöd. 
  
 Bostadsbidrag enligt första stycket 3 lämnas inte för bostäder som omfattar mindre än två rum utöver kök eller kokvrå, eller med en bostadsyta understigande 40 kvadratmeter. 
 Ändringen är av enbart redaktionell art. 
  
 11.7 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1030) om underhållsstöd 
  
 Förutsättningar för att stödet skall lämnas 
 7 § 
 Ett barn som fyllt 18 år har rätt till förlängt underhållsstöd under den tid som barnet bedriver studier som ger rätt till  
 ungdomsstudiestöd  
 enligt 2 kap. studiestödslagen (1999:1395), dock längst till och med juni månad det år då barnet fyller 20 år. Studier som omfattar kortare tid än åtta veckor eller deltidsstudier medför dock inte rätt till förlängt underhållsstöd. 
 Ett barn har inte rätt till förlängt underhållsstöd i fall som avses i 4 §. Härvid skall vad som sägs om boföräldern i 4 § 1 och 4 gälla den studerande. Rätt till förlängt underhållsstöd föreligger inte heller, om den studerande har ingått äktenskap. 
 Förlängt underhållsstöd lämnas från och med månaden efter det att den studerande har fyllt 18 år eller återupptagit studier som avses i första stycket till och med den månad under vilken rätt till stöd upp- hör. Förlängt underhållsstöd lämnas dock inte för längre tid tillbaka än en månad före ansökningsmånaden. 
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär. 
 168 
  
 SOU 2003:28 
  
 Författningskommentar 
  
 11.8 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i skollagen (1985:1100) 
 5 kap. Gymnasieskolan 
 Stöd till inackordering 
 33 §. 
 Paragrafen föreslås upphöra att gälla, eftersom dess sakliga innehåll kommer att återfinnas i lagen om kommunernas skyldighet att svara för ekonomiskt stöd för inackordering och för dagliga resor till studerande i vissa utbildningar. 
 11 kap. Kommunal vuxenutbildning (komvux) 
 Interkommunal ersättning 
 24 §. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om skyldighet för en kommun att betala ersättning för gymnasial vuxenutbildning till den kommun eller det landsting som anordnar utbildningen. I sådana fall skall  
 lagen (0000:0000) om kommunernas skyldighet att svara för ekonomiskt stöd för inackor- dering och för dagliga resor för studerande i vissa utbildningar  
 til- lämpas i fråga om ungdomar fram till och med det första kalender- halvåret det år då ungdomarna fyller tjugo år. 
 Ändringen är av enbart redaktionell karaktär. 
 169 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Översyn av studiehjälpen 
  
 Dir. 
  
 2002:47 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 27 mars 2002. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall se över studiehjälpssystemet, dvs. studie- stödet för studerande under 20 år i gymnasieskolan och i annan gymnasial utbildning. Utredaren skall klargöra studiehjälpens syfte, dess roll som studiestöd i relation till olika ekonomiska samhälls- stöd, främst på det familjepolitiska området, samt graden av mål- uppfyllelse i systemet. Utredaren skall utifrån den gjorda analysen ge förslag till studiehjälpens framtida syfte och roll. Utredaren skall vidare granska regelverket för studiehjälpen och lämna förslag till författningsändringar som leder till att regelverket förenklas och förtydligas. 
 Utredaren skall särskilt se över frågan om studiestöd till elever i gymnasiesärskolan. Utredaren skall därvid kartlägga och analysera konsekvenserna av tre olika alternativ. Om dessa elever även fort- sättningsvis skall få förlängt barnbidrag, om gymnasiesärskolan skall inordnas i studiehjälpssystemet eller om den skall inordnas i såväl studiehjälps- som studiemedelssystemet. Utredaren skall i det sammanhanget kartlägga och analysera samspelet mellan studiestöd och andra former av ekonomiska samhällsstöd till elever i sådan utbildning och deras familjer. Utredaren skall ta ställning för ett av alternativen. I det fall utredarens förslag innebär att författningar behöver ändras, skall utredaren lämna förslag till sådana. 
 171 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bakgrund 
 Studiehjälpssystemet i ett historiskt perspektiv 
 Studiehjälpssystemet infördes i sin moderna form 1964. De grund- läggande principerna för studiehjälpen formulerades av studie- hjälpsutredningen i betänkandet Bättre studiehjälp (SOU 1963:48). Studiehjälpen skulle ingå som ett led i utbildningspolitiken. Den skulle vara ett stöd i samhällets strävan att ge alla ungdomar - obe- roende av social och ekonomisk bakgrund och oavsett bostadsort - möjlighet att få den utbildning de hade förutsättningar och intresse för. Studiehjälpen skulle också utgöra en del av samhällets stöd till barnfamiljerna. 
 Studiehjälpen bestod 1964 av ett generellt bidrag till elever som påbörjat gymnasiala studier före 21 års ålder och ett studiebidrag till elever som påbörjat de gymnasiala studierna efter 21 års ålder. Vid sidan om det generella studiebidraget ingick även i studiehjäl- pen ett inkomstprövat tillägg och ett behovsprövat tillägg som syftade till att stimulera en breddad rekrytering till gymnasiesko- lan. Vidare bestod studiehjälpen av ett inackorderingstillägg och ett resetillägg som syftade till att skapa mer likvärdiga utbildningsmöj- ligheter för ungdomar i glesbygd och mindre tätorter. 
 Studiehjälpens utformning har förändrats i olika avseenden sedan1964. Bland annat beslutade riksdagen 1973 att äldre elever (dvs. elever som fyller minst 20 år under det kalenderhalvår då läs- året eller kursen börjar) inom gymnasieskola, folkhögskola, kom- munal och statlig vuxenutbildning m.fl. skolformer, skulle föras över till studiemedelssystemet. Vidare beslutade riksdagen 1979 att fr.o.m. den 1 juli 1979 ge 18- till  
 19-åringar, 
  som var oberoende av föräldraekonomin och som gick i gymnasial utbildning, möjlighet att låna återbetalningspliktiga studiemedel upp till samma belopps- nivå som elever inom studiemedelssystemet. Denna möjlighet avskaffades den 1 juli 1992. 
 År 1984 infördes ett extra tillägg inom studiehjälpen med syfte att öka möjligheterna för ungdomar i inkomstsvaga hushåll att bedriva studier. 
 Även under  
 1990-talet 
  har vissa förändringar genomförts i studiehjälpssystemet. 
 172 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 1 
  
 Studiehjälpen i dag 
 Studiehjälpen består i dag av studiebidrag, extra tillägg och inackor- deringstillägg. Bestämmelser om studiehjälpen finns främst i stu- diestödslagen (1999:1395), i studiestödsförordningen (2000:655), i förordningen (CSNFS 1983:17) om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor samt i föreskrifter som har meddelats av Centrala studiestödsnämnden (CSN). Studiehjälpen administreras av CSN. 
 Studiehjälp lämnas för utbildning på gymnasial nivå i allmänhet fr.o.m. kvartalet efter det att den studerande fyllt 16 år t.o.m. det första kalenderhalvåret det år då han eller hon fyller 20 år. Inackor- deringstillägg kan dock lämnas även till studerande som är yngre. Fr.o.m. det andra kalenderhalvåret det år då den studerande fyller 20 år lämnas studiemedel för studier på gymnasial nivå. 
 Studiehjälp lämnas under nio månader per år till skillnad från det allmänna barnbidraget som lämnas varje månad. Studiehjälp lämnas endast för de delar av ett läsår då den studerande bedriver studier. Avsikten är att studiehjälpen fr.o.m. år 2003 skall lämnas under tio månader per år i enlighet med riksdagens beslut med anledning av 2001 års ekonomiska vårproposition (prop. 2000/01:100, bet. 2000/01:UbU2, rskr. 2000/01:100). Huvudregeln är att studiehjälp endast får lämnas vid heltidsstudier. 
 Studiebidraget i studiehjälpen följer beloppsmässigt det allmänna barnbidraget. Bidragen är lika stora per månad och lämnas obero- ende av föräldrarnas ekonomiska situation. För 2002 är stödet 950 kronor per barn och månad. Under år 2000 betalades studiebidrag ut till omkring 386 000 elever. 
 Extra tillägg är ett bidrag som studerande från inkomstsvaga hushåll kan ansöka om. Beroende på det ekonomiska underlag som beräknas för familjen är tillägget 285 kronor, 570 kronor eller 855 kronor per månad. Det ekonomiska underlaget får uppgå till högst 125 000 kronor per år under 2001/02 för att en familj skall kunna få det lägsta beloppet i extra tillägg. Drygt fem procent av studie- hjälpstagarna får extra tillägg. 
 Till elever i gymnasieskolan som behöver inackordering till följd av skolgången skall hemkommunen lämna ekonomiskt stöd enligt 5 kap. 33 § i skollagen (1985:1100). Skyldigheten gäller t.o.m. det första kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller 20 år. Stödet skall avse boende, fördyrat uppehälle och resor till och från hem- met. Bidragsnivån är knuten till prisbasbeloppet. 
 173 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:28 
  
 Till studerande vid andra läroanstalter och utbildningar än sådana som ingår i det offentliga skolväsendet kan statligt inackorderings- tillägg lämnas (2 kap. 2 § studiestödsförordningen). Av CSN:s föreskrifter (CSNFS 2001:6) framgår att inackordering kan lämnas till en elev om ett nationellt program eller ett program med natio- nell inriktning inte finns på elevens hemort och skolorten ligger på sådant avstånd att eleven lämpligen inte kan resa varje dag. Vilket belopp som lämnas beror på avståndet mellan föräldrahemmet och skolan. Det statliga inackorderingstillägget lämnas med lägst 1 190 kronor och högst 2 350 kronor per månad. Drygt en procent av studiehjälpstagarna får ett sådant tillägg. 
 Ekonomiska stöd till elever i gymnasiesärskolan 
 Gymnasiesärskolan bygger på den obligatoriska särskolan och vän- der sig till ungdomar som inte kan gå i gymnasieskolan därför att de är utvecklingsstörda. Drygt 5 100 elever deltog i gymnasiesär- skolan läsåret 2000/01. 
 I 6 kap. skollagen (1985:1100) finns särskilda bestämmelser om särskolan. Särskolan omfattar obligatorisk särskola samt gymnasie- särskola. Den obligatoriska särskolan skall ha tio årskurser, varav den sista årskursen är frivillig. Gymnasiesärskolan omfattar fyra år. Ungdomar har rätt att påbörja studier i gymnasiesärskolan fram t.o.m. det första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år, om styrel- sen för särskolan i hemkommunen bedömt att de inte kan gå i gymnasieskolan för att de är utvecklingsstörda. 
 Hemkommunen skall sörja för att utbildning inom särskolan anordnas för var och en som har rätt att gå i särskolan. Detta skall ske genom att hemkommunen anordnar särskola eller kommer överens med en annan kommun att denna tar emot eleven i sin sär- skola. Varje kommun som anordnar särskola är skyldig att, så långt det är möjligt, organisera särskolan så att ingen elev blir tvungen att bo utanför det egna hemmet p.g.a. skolgången. I övrigt skall även beaktas vad som ur kommunikationssynpunkt är ändamålsenligt för eleverna. 
 Kommunerna är skyldiga att för eleverna i sin särskola anordna kostnadsfri skolskjuts, om sådan behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållandena, elevens funktionshinder eller någon annan särskild omständighet. Kommunens skyldighet omfattar dock inte sådana elever som väljer att gå i en annan särskola än den 
 174 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 1 
  
 som kommunen annars skulle placerat eleven i om något önskemål om en viss skola inte framställts. 
 För barn och ungdomar som behöver bo utanför föräldrahem- met finns föreskrifter om stöd och service i form av boende i familjehem eller bostad med särskild service i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 
 Gymnasiesärskolan är inte en studiestödsberättigande skolform. I stället får elever i gymnasiesärskolan förlängt barnbidrag, enligt lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag. Det förlängda barnbidra- get lämnas med 950 kronor per månad fr.o.m. kvartalet efter det under vilken eleven fyllt 16 år. Förlängt barnbidrag lämnas t.o.m. den månad eleven slutför utbildningen eller avbryter studierna. 
 Många av gymnasiesärskolans elever har rätt till förtidspension eller sjukbidrag. Förtidspension lämnas till den som fyllt 16 år om arbetsförmågan är varaktigt nedsatt med minst en fjärdedel enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Sjukbidrag lämnas om ned- sättningen av arbetsförmågan inte kan anses vara varaktig men kan antas bli bestående under avsevärd tid. 
 Bestämmelserna om förtidspension och sjukbidrag kommer att ändras fr.o.m. den 1 januari 2003 (prop. 2000/01:96, bet. 2000/01:SfU15, rskr. 2000/01:257). Detta innebär bl.a. att ungdo- mar med funktionshinder i åldern  
 19-29 
  år kommer att kunna få aktivitetsersättning i stället för förtidspension. Aktivitetsersätt- ningen skall beviljas för längst tre år i taget för att uppmuntra till aktivitet hos dem som är ersättningsberättigade. Till personer som är funktionshindrade i åldern  
 19-29 
  år som studerar på grundskole- eller gymnasienivå kommer hel aktivitetsersättning att lämnas utan någon prövning av arbetsförmågan. 
 Elever i gymnasiesärskolan och deras familjer kan även få andra ekonomiska stöd under studietiden såsom exempelvis handikapper- sättning. 
 Tidigare utredningsarbete 
 I Familjeutredningens slutbetänkande Ur fattigdomsfällan (SOU 2001:24) lämnas olika förslag till förändringar av de sociala trygg- hetssystemen som, om de genomförs, kommer att beröra studie- hjälpen. Betänkandet bereds för närvarande inom Regeringskansliet (Socialdepartementet). 
 175 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:28 
  
 Behovet av en översyn 
 Studiehjälp 
 Studiehjälpssystemet berördes inte av den studiestödsreform som trädde i kraft den 1 juli 2001. Stödet undantogs uttryckligen från Studiestödsutredningens (dir. 1994:148) arbete. Vissa nödvändiga anpassningar i lagstiftningen har gjorts beträffande studiehjälpen med anledning av studiestödsreformen, men någon mer genomgri- pande översyn av lagstiftningen har inte gjorts på länge. CSN har under ett antal år pekat på behovet av en samlad översyn av studie- hjälpssystemet. Bland annat anser CSN att studiehjälpens roll och måluppfyllelse behöver klargöras i förhållande till andra ekono- miska familjestöd. 
 Som tidigare redovisats syftar det extra tillägget till att öka möj- ligheterna för ungdomar i inkomstsvaga hushåll att bedriva studier. CSN har i utvärderingar funnit att stödets utbildningspolitiska betydelse har minskat. Träffsäkerheten är dock osäker. Med anled- ning av förändringar i samhället och av utbildningsväsendet kan det, enligt myndigheten, ifrågasättas om det extra tillägget verkli- gen fungerar på avsett sätt, dvs. som ett instrument för att mot- verka social snedrekrytering. 
 Rätten till inackorderingsbidrag regleras på olika sätt beroende på vem som är huvudman för utbildningen. CSN har pekat på att det statliga inackorderingstilläggets funktion vid sidan av kommu- nens ansvar för inackordering behöver ses över och klargöras. Bland annat skiljer sig beloppen beroende på om den studerande får stöd till inackordering från kommunen eller staten. 
 Bidragsnivåerna för det extra tillägget och inackorderingstilläg- get inom studiehjälpen har varit oförändrade under en lång tid. Beloppen saknar koppling till något index, t.ex. prisbasbeloppet. Bidragsnivåerna i studiehjälpen och sättet att beräkna stödet behö- ver därför ses över. 
 Även förordningen om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor (CSNFS 1983:17) behöver ses över, och bl.a. anpassas till la- gen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor. 
 176 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 1 
  
 Elever i gymnasiesärskolan 
 I skrivelser från Handikappombudsmannen (dnr U2000/362/ST), Klippans gymnasiesärskola (dnr U2000/317/ST) och socionomer i särskolan (U2001/2651/ST) framhålls att elever i gymnasiesärsko- lan särbehandlas då de inte, som övriga gymnasieelever, har rätt till studiehjälp. 
 Även CSN har vid ett flertal tillfällen tagit upp frågan om studie- stöd för elever i gymnasiesärskolan. CSN har samtidigt pekat på vissa svårigheter med att inordna gymnasiesärskolan i studiestöds- systemet. En svårighet som nämns är studiehjälpens åldersgränser i förhållande till särskolans längd. Vidare påpekar CSN att bestäm- melser om stöd för boende och resor för gymnasiesärskolans elever är fördelaktigare än motsvarande bestämmelser för gymnasiesko- lan. CSN har därför framhållit att det görs en samlad översyn av de olika ekonomiska samhällsstöd som lämnas till elever i gymnasie- särskolan. 
 Elever i gymnasiesärskolan kan i dag samtidigt få både förlängt barnbidrag och förtidspension eller sjukbidrag medan en elev i gymnasieskolan i vissa fall inte samtidigt kan få helt sjukbidrag eller hel förtidspension och studiehjälp (2 kap. 23 § studiestödsförord- ningen). Någon liknande samordning finns dock inte i studie- medelssystemet. 
 Frågan om elever i gymnasiesärskolan skall få studiestöd i stället för förlängt barnbidrag är, mot bakgrund av vad som ovan beskri- vits, inte okomplicerad. Att inordna gymnasiesärskolan i studie- stödssystemet kan dels innebära en ekonomisk försämring för vissa elever, dels få konsekvenser för det stöd som eleverna får genom andra ekonomiska samhällsstöd. De ekonomiska förutsättningarna för gymnasiesärskolans elever under gymnasiestudierna behöver därför belysas i ett helhetsperspektiv. Detta framför allt med hän- syn till de andra samhällsekonomiska stöd som kan lämnas under studietiden. 
 Uppdraget 
 Studiehjälp 
 En särskild utredare skall göra en översyn av studiehjälpen. Utreda- ren skall klargöra studiehjälpens syfte, dess roll som studiestöd i relation till olika ekonomiska samhällsstöd, främst på det 
 177 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:28 
  
 familjepolitiska området, samt graden av måluppfyllelse i systemet. Utredaren skall utifrån den gjorda analysen ge förslag till studie- hjälpens framtida syfte och roll. 
 Utredaren skall granska regelverket för studiehjälpen och lämna förslag till författningsändringar som leder till att regelverket för- enklas och förtydligas. 
 Det extra tillägget och inackorderingstillägget skall särskilt granskas med utgångspunkt i stödens funktion och grad av mål- uppfyllelse. Även bidragsnivåerna och sättet att beräkna beloppen skall granskas. Utredaren skall utgå från att beloppsnivån för stu- diebidraget även fortsättningsvis skall följa det allmänna barnbidra- get. 
 Elever i gymnasiesärskolan 
 Utredaren skall särskilt se över frågan om studiestöd till elever i gymnasiesärskolan. Utgångspunkten skall vara att utifrån ett hel- hetsperspektiv kartlägga och analysera konsekvenserna av tre olika alternativ, nämligen om dessa elever liksom i dag skall få förlängt barnbidrag, om gymnasiesärskolan skall inordnas i studiehjälpssys- temet eller om den skall inordnas i såväl studiehjälps- som studie- medelssystemet. För- och nackdelar med de tre olika alternativen skall redovisas. Utredaren skall i detta sammanhang särskilt kart- lägga och analysera samspelet mellan studiestöd och andra former av ekonomiska samhällsstöd till elever i gymnasiesärskolan. Utre- daren skall ta ställning för ett av alternativen. I det fall utredarens förslag innebär att författningar behöver ändras, skall utredaren lämna förslag till sådana ändringar. 
 Övriga frågor 
 Utöver de frågor som berörts ovan står det utredaren fritt att ta upp och föreslå även andra författningsändringar som har samband med uppdraget, exempelvis beträffande möjligheterna till studie- hjälp vid studier utomlands, administrationen av stödet eller kravet på studieomfattning. 
 För utredningen gäller kommittéförordningen (1998:1474). Eventuella ekonomiska konsekvenser av förslagen skall analyseras och bedömas. 
 178 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 1 
  
 Utredaren skall hålla sig informerad om det reformarbete som pågår med anledning av Familjeutredningens nyligen avslutade arbete (SOU 2001:24). Som en konsekvens av Familjeutredningens förslag kan vissa anpassningar i studiehjälpens regelsystembehöva föreslås. 
 Utredaren skall i arbetet samråda med berörda myndigheter och organisationer samt sådana utredningar som kan ha betydelse för utformningen av förslagen, t.ex. den utredning som ser över utbildningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstör- ning (dir. 2001:100) samt nya Gymnasiekommittén (U2000:06, dir. 2001:8, dir. 2002:8) och Skollagskommittén (U1999:01, dir. 2002:9). 
 Redovisning av uppdraget 
 Utredaren skall redovisa uppdraget senast den 20 december 2002. 
 (Utbildningsdepartementet) 
 179 
 Bilaga 2 
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till 
  
 Dir. 
  
 Studiehjälpsutredningen (U 2002:05) 
  
 2002:149 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 12 december 2002. 
 Förlängd tid för uppdraget 
 Med stöd av regeringens bemyndigande den 27 mars 2002 har chefen för Utbildningsdepartementet tillkallat en särskild utredare med uppdrag att se överstudiehjälpssystemet (dir. 2002:47). Utre- daren skall utifrån den gjorda analysen ge förslag till studiehjälpens framtida syfte och roll samt granska regelverket för studiehjälpen. Vidare skall utredaren lämna förslag till författningsändringar som leder till att regelverket förenklas och förtydligas. Utredaren skall enligt direktiven redovisa uppdraget senast den 20 december 2002. Med ändring av denna tidpunkt skall uppdraget redovisas senast den 14 februari 2003. 
 (Utbildningsdepartementet) 
 181 
 Bilaga 3 
 Redogörelse för utredningens arbete 
 Redogörelse för utredningens arbete 
 Studiehjälpsutredningen har under arbetet haft kontakter med olika delar av samhällslivet både för att utbyta information och diskutera idéer och förslag. Utredningen har också tagit del av utredningar tagit del av inom de områden som berört utredningens arbete. 
 Genomförda resor 
 Utredningen besökte den 24 oktober 2002 Centrala studiestöd- nämnden i Sundsvall och överklagandenämnden för studiestöd i Härnösand för överläggningar med myndigheterna. 
 Kontakter med andra utredningar 
 Utredningen har i enlighet med sina direktiv följt arbetet i Skol- lagskommittén, Gymnasiekommittén 2000 och Henderson tén. Utredningen har också haft kontakter med Underhållstödsut- redningen och Studiesociala utredningen. 
 Kontakter med andra myndigheter 
 Utredningen har haft diskussioner med följande myndigheter 
 Handikappombudsmannen Skolverket 
 Internationella programkontoret för utbildningsområdet Statens institutionsstyrelse 
 183 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2003:28 
  
 Kontakter med organisationer 
 Utredningen har haft överläggningar och informationsutbyte med nedan angivna organisationer 
 Svenska kommunförbundet 
 FUB, Riksförbundet för Utvecklingsstörda Barn, Ungdomar och vuxna 
 Sveriges Skolledarförbund Lärarnas riksförbund Lärarförbundet Riksförbundet Hem och skola 
 Föräldraföreningen mot narkotika, Riksförbundet FMN Elevorganisationen i Sverige 
 Sveriges Elevråd, SVEA 
 Svenska Utlandsskolors förening (SUF) 
 184 
 Bilaga 4 
 Ungdomsbidrag till  
 16–19 
  åringar – ett alternativ till barnbidrag och studiebidrag 
 1. Inledning 
 CSN har i olika sammanhang – senast i budgetunderlaget för åren  
 2003–2005 
  – fört fram tanken att det generella stödet till alla ung- domar skulle kunna utsträckas fram till och med halvårsskiftet det år då ungdomar fyller 19 år och att studiemedel skall lämnas för tiden därefter. Studiehjälpsutredningen har tagit upp tanken och skisserar i detta kap. en alternativ modell för det ekonomiska stödet till ungdomar i åldern  
 16–19 
  år. 
 Modellen kan sammanfattas så här. 
  
 – 
  
 Ungdomsbidrag lämnas till alla ungdomar från månaden efter  
  
 16-årsdagen 
  till och med juni månad det år den unge fyller 19 år. 
  
 – 
  
 Ungdomsbidraget betalas ut till den unge som också har rätt att förfoga över bidraget. 
  
 – 
  
 Ungdomsbidraget är en del av utbildningspolitiken. Målet för ungdomsbidraget är att vara en stimulans för ungdomar utan gymnasiekompetens, att stärka ungdomars självständighet och att bistå föräldrar i deras försörjningsansvar mot sina barn. 
  
 – 
  
 Ungdomsbidrag lämnas med ett belopp som kan, men inte be- höver, vara detsamma som barnbidraget. Bidraget kan vid infö- randet lämnas med ett lägre belopp och utökas i den takt stats- finanserna medger. 
  
 – 
  
 Studiemedel till studerande i gymnasial utbildning lämnas från och med det andra kalenderhalvåret det år då en studerande fyller 19 år. 
  
 – 
  
 Ett införande av ungdomsbidrag och sänkt åldersgräns för stu- diemedel bör kombineras med vissa förändringar i reglerna för vissa familjepolitiska stödformer. 
  
 185 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2003:28 
  
 2. Åldersfördelningen bland ungdomar i gymnasial utbildning 
 Ungdomsbidraget bör lämnas fram till den tidpunkt då ungdomar normalt slutför sin gymnasieutbildning. Utredningen anser att ett generellt stöd bör lämnas till alla bl.a. därför att det flesta ungdo- mar i dag går i gymnasieskolan och därför att det är ett mål att alla ungdomar ska få en treårig gymnasieutbildning. I denna modell lämnas detta generella bidrag till alla ungdomar fram till och med juni månad det år då man fyller 19 år. Därefter kan den som stude- rar få studiemedel. Modellen bygger på åldersfördelningen bland studerande i gymnasial utbildning. 
 Nedan finns en sammanställning över antalet studiestödstagare i gymnasial utbildning under läsåret 2001/02 fördelat efter ålder under vårterminen 2001. Studiehjälp lämnas till och med vårtermi- nen det år då ungdomar fyller 20 år och studiemedel från höstter- minen samma år. 
  
 17 år 
  
 99 200 personer 
  
 18 år 
  
 97 700  
  
 19 år 
  
 93 000  
  
 20 år 
  
 26 500  
  
 21 år 
  
 15 500  
  
 22 år 
  
 12 100  
  
 Som framgår av sammanställningen finns det ungefär lika många ungdomar i var och en av de tre lägsta åldersklasserna. Vid 19 års ålder sker en kraftig minskning och därefter en långsam avtrapp- ning. Skiljelinjen går således vid skiftet mellan vår- och hösttermi- nen det år då ungdomar fyller 19 år. 
 Som synes är det många ungdomar som fortsätter gymnasiala studier även efter 19 års ålder. Bland dessa finns både de som av- slutat gymnasiestudierna med ett slutbetyg och de som inte gjort det. Av dem som fyllde 21 och 22 år under vårterminen 2001 stude- rade cirka 70 procent i komvux och vardera cirka 15 procent i gym- nasieskolan och vid folkhögskola. Av skolverkets rapport Efter skolan, framgår att 13 procent av den där studerade gruppen på- började en komvuxutbildning året efter gymnasietiden och att en lika stor andel började andra året efter gymnasiet. Inom fyra år hade 38 procent påbörjat komvuxstudier. Bland de komvuxstude- 
 186 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 4 
  
 rande var gruppen utan slutbetyg större än gruppen som redan hade ett slutbetyg. 
 3. Ett ekonomiskt stöd som stärker ungdomars självständighet 
 Den samhällsutveckling som utredningen beskrivit i kap. 4 har medfört att barnen är ekonomiskt beroende av sina föräldrar längre upp i åldrarna än tidigare – i de flesta fall fram till och med vårter- minen det år då man fyller 19 år. Samtidigt finns också en annan utvecklingstendens som tar sig uttryck i krav på ökad självständig- het för barnen gentemot sina föräldrar. Kraven kommer från ung- domarna själva men finns också uttryckta i den statliga ungdoms- politiken. 
 Ett av de tre övergripande målen för den statliga ungdomspoliti- Gonzalez är att ungdomar skall ha goda förutsättningar att leva ett själv- ständigt liv (På ungdomars villkor – ungdomspolitik för demokrati, rättvisa och framtidstro, prop. 1998/99:115). Regeringen konstate- rar i propositionen att många ungdomar upplever att det på grund av långa utbildningstider och svårigheter att få arbete är så att tid- punkten då de blir vuxna förskjuts. Att ha ett arbete, en egen bo- stad och en egen ekonomi leder till självständighet gentemot för- äldrarna, andra vuxna och samhällets institutioner. Politiken bör därför enligt regeringen underlätta för ungdomar att successivt uppnå den självständighet som kännetecknar vuxnas liv. 
 Den utformning av det ekonomiska stödet som skisseras här syftar till att underlätta för ungdomar i åldern  
 16–20 
  år att succes- sivt uppnå den självständighet som kännetecknar vuxnas liv. Det sker dels genom införande av ett ungdomsbidrag till alla ungdomar fram till kalenderhalvårsskiftet det år då man fyller 19 år, dels genom att alla studerande ungdomar kan få studiemedel från höst- terminen samma år. Åldersgränsen för studiemedel behandlas i avsnitt 8. Här utvecklas motiven för ett ungdomsbidrag. 
 Det kan diskuteras om det är en lämplig åtgärd utifrån målen för ungdomspolitiken att avskaffa studiebidraget för ungdomar mellan  
 16–18 
  år och i stället höja åldern för allmänt barnbidrag till denna ålder. Barnbidraget är främst ett stöd till familjen, medan studiebidraget främst är ett stöd till den unge. Barnbidraget lämnas enligt 1 § lagen om allmänna barnbidrag för barn, såsom bidrag till barnets uppehälle och uppfostran. Studiehjälpen lämnas enligt 
 187 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2003:28 
  
 2 kap 2 § studiestödslagen till studerande vid skolor och utbild- ningar. Formellt finns ingen skillnad, eftersom både barnbidrag och studiebidrag till omyndiga elever betalas ut till vårdnadshavaren. Konstruktionen kan dock av ungdomar uppfattas som en förstärk- ning av föräldrarnas ställning och därmed en försvagad självständig- het för deras egen del. 
 Det kan också ifrågasättas om det är lämpligt att ge ett ekono- miskt stöd med namnet barnbidrag till familjer med ungdomar i övre tonåren. Ett lämpligare namn kan vara ungdomsbidrag. Det finns ingen klar definition av ungdomstiden. Ibland sägs att ung- domstiden ungefärligen sträcker sig mellan 15 och 25 års ålder. I den statliga ungdomspolitiken ser man oftast till åldersintervallet  
 16–24 
  år. En vedertagen gräns mellan barn och ungdom kan sägas vara 16 år, inte minst när det gäller ekonomiska förhållanden. Vid 16 års ålder upphör skolplikten. Då har den unge enligt 9 kap. 3 § föräldrabalken rätt att råda över det som han eller hon genom eget arbete förvärvat. Den som fyllt sexton år får öppna bankkonto och fritt disponera de pengar han eller hon själv sätter in.  
 16-års- 
  gränsen finns även på skatte- och socialförsäkringsområdet. Ung- domsbidraget bör därför lämnas från månaden efter den månad då den unge fyller 16 år. Fram till dess lämnas barnbidrag. 
 Ungdomsbidraget bör betalas ut till den unge även om han eller hon är omyndig. Att betala ut ett ekonomiskt samhällsstöd till omyndiga innebär en viktig principiell förändring. Den motiveras av den starka vikt som läggs vid att stärka den unges självständig- het. För att ytterligare betona detta kan det i 9 kap 3 § föräldrabal- Gonzalez föreskrivas att ungdomar har rätt att råda över ungdomsbidra- get på samma sätt som redan gäller för de inkomster ungdomar får genom eget arbete. Studiehjälpen betalas i dag ut till föräldrarna för omyndiga elever och därefter till eleven själv. Det är vanligt att för- äldrarna för över studiebidragsbeloppen från sitt eget till barnets bankkonto. Alla ungdomar får dock inte disponera sin studiehjälp. Det ankommer på föräldrarna att avgöra. Genom de här skisserade ändringarna betonas det att rätten att disponera ungdomsbidraget gäller för alla ungdomar. 
 188 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 4 
  
 4 Ungdomsbidraget som ett utbildningspolitiskt stöd 
 Det är inte helt givet till vilket politikområde ett tilltänkt ung- domsbidrag bör hänföras. Det mesta talar dock för att det bör vara en del av utbildningspolitiken som ett stimulansbidrag för ungdo- mar utan gymnasiekompetens. Att utsträcka barnbidragsåldern till 18 år innebär att det ekonomiska stödet för omyndiga ungdomar ges inom den ekonomiska familjepolitiken. Ett ungdomsbidrag bör vara ett ekonomiskt stöd inom utbildningspolitiken som dock har betydelse även inom den ekonomiska familjepolitiken. 
 Som utredningen konstaterat i kap. 4 har studiehjälpens stu- diebidrag ingen nämnvärd rekryteringseffekt för att förmå ungdo- mar att börja i gymnasieskolan och inte heller för att förhindra avbrott i studierna. Att studiebidragets rekryteringseffekt inte är så stor beror naturligtvis till en del på att bidragsbeloppet är förhål- landevis litet. Situationen är annorlunda för studiemedel. Studie- medelsbeloppet, i form av bidrag och lån är nästan åtta gånger högre än studiehjälpens studiebidrag. Genom sin storlek blir det ett betydligt effektivare rekryteringsinstrument. Det kan på ett helt annat sätt än studiebidraget användas för att nå utbildningspolitiska rekryteringsmål. I den modell som skisseras, används det studie- stöd som har en rekryteringseffekt, dvs. studiemedel, för att till utbildning rekrytera ungdomar som inte fått slutbetyg från gymna- sieskolan vid 19 års ålder. Detta utvecklas i avsnitt 8. Även om stu- diehjälpens studiebidrag inte har någon större rekryteringseffekt är det, som också konstaterades i kap. 4, ändå av en stor betydelse för ungdomar i gymnasiet. Det kan ses som ett stimulansbidrag som stärker ungdomars självständighet och ökar deras möjligheter att påverka sin livssituation. 
 Ungdomsbidraget är en vidareutveckling av studiestödets stu- diebidrag. Den personkrets som får ungdomsbidrag är till nio tion- delar den samma som för studiehjälpen. Den principiellt viktigaste skillnaden gentemot studiehjälpen är att ungdomsbidraget ges även till ungdomar som inte studerar. Det kan synas underligt att ge ett utbildningspolitiskt ekonomiskt stöd till personer som inte stude- rar. Ungdomar i åldern  
 16–19 
  år som inte går i skolan är dock en viktig grupp i utbildningspolitiken. Samhällets ambition är att alla ungdomar skall få en treårig gymnasieutbildning. Praktiskt taget alla ungdomar börjar i gymnasieskolan, men alltför många slutför inte studierna. Det är ett centralt utbildningspolitiskt mål att fler ska fullfölja sina studier. Det kan också verka olämpligt att ge ett 
 189 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2003:28 
  
 ekonomiskt samhällsstöd till ungdomar som arbetar och har en god inkomst. Som utredningen konstaterade i kap. 4 tycks detta dock vara relativt ovanligt. Det tycks snarare vara så att de som inte går i skolan har lägre och inte högre inkomster än de som gör det. Det måste också beaktas att ett ungdomsbidrag till alla  
 16–19 
  åringar ger en betydligt enklare administration än studiehjälp enbart till studerande. 
 De skäl som framförts här talar sammantaget för att ungdomsbi- draget bör ses som ett huvudsakligen utbildningspolitiskt ekono- miskt stöd. 
 5. Ungdomsbidragets roll inom den ekonomiska familjepolitiken. 
 Ungdomsbidraget är främst ett ekonomiskt stöd till den unge och inte till familjen. Även om ungdomsbidraget bör vara ett huvud- sakligen utbildningspolitiskt motiverat stöd till ungdomar är det också av betydelse inom den ekonomiska familjepolitiken. Bidraget är ett stimulansbidrag och räcker inte till hela uppehället. Huvud- ansvaret för ungdomarnas försörjning ligger på föräldrarna. Ett av ungdomsbidragets syften bör vara att bistå föräldrarna i deras för- sörjningsansvar mot sina barn. Föräldrarnas underhållsskyldighet mot sina barn minskar också med det belopp som utbetalas i ung- domsbidrag. 
 I ungdomsbidraget finns inte den starka knytning till föräldrar- nas lagstadgade underhållsskyldighet som finns i dagens studie- hjälp. 
 Ungdomsbidraget lämnas även till ungdomar för vilka föräld- rarna inte längre har en underhållsskyldighet. Ungdomsbidraget är således mera anpassat till föräldrarnas faktiska försörjningsbörda än till den formella underhållsskyldigheten. 
 Ungdomsbidrag bör ges även till ungdomar som inte studerar. För barn som inte studerar har föräldrarna en lagstadgad under- hållsskyldighet fram till  
 18-årsdagen 
  men inte längre. I realiteten torde dock föräldrarnas bidrag till sina barns försörjning inte främst avgöras av om föräldrarna har en lagreglerad försörjnings- skyldighet eller inte, utan snarare av om barnen kan försörja sig själva eller inte. Visserligen är den som är myndig skyldig att för- sörja sig själv och kan inte kräva stöd av föräldrarna. Om den myn- dige inte kan klara sitt uppehälle kan han eller hon i sista hand få 
 190 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 4 
  
 bistånd från samhället, ytterst genom stöd från socialtjänsten. Det är dock otillfredsställande. I dagens kunskapssamhälle är en treårig gymnasieutbildning ofta ett krav för att ungdomar skall få ett fäste på arbetsmarknaden och kunna försörja sig själva. Det krävs nor- malt att ungdomarna går i skolan fram till det år då de fyller 19 år. Föräldrarnas faktiska försörjningsbörda torde därför i de flesta fall vara densamma oberoende av om barnet är myndigt eller inte. För- äldrar med en svag ekonomi kan antas ha mindre förutsättningar att stå för sina myndiga barns uppehälle än föräldrar med en bättre ekonomi. Samhällets ekonomiska stöd bör därför utsträckas fram till den tidpunkt då ungdomarna normalt haft möjlighet att slutföra sina gymnasiestudier. 
 6. Ungdomsbidraget och familjeekonomiska stöd 
 Om det utbildningspolitiska ekonomiska stödet till  
 16–19 
  åringar utformas på det sätt som skisseras här krävs vissa anpassningar av reglerna för familjeekonomiska stödformer. Enligt nu gällande regler skall vid beräkning av rätten till flerbarnstillägg även beaktas barn som fyllt 16 år och bedriver studier som ger rätt till studie- hjälp. Vid beräkning av bostadsbidrag skall i det bidragsberättigade hushållet även inräknas barn över 18 år som får studiehjälp. Ett barn över 18 år har rätt till förlängt underhållsstöd under den tid som barnet bedriver studier som ger rätt till studiehjälp. Även i be- stämmelserna för barnpension beaktas barn över 18 år på ett likar- tat sätt. 
 Ungdomsbidraget har inte samma knytning till föräldrarnas un- derhållsskyldighet som de här nämnda familjeekonomiska stöd- formerna. Förutsatt att inga förändringar görs måste reglerna för dessa ersättningar anpassas till att studiehjälpen ersätts av ung- domsbidrag och studiemedel. Det kan ske genom att reglerna knyts till att ungdomar bedriver studier inom gymnasieskolan eller mot- svarande utbildning. Ett alternativ är att anpassa reglerna för de familjeekonomiska stöden till de förändringar av det utbildnings- politiska ekonomiska stödet som skisserats här. 
 191 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2003:28 
  
 7. Ungdomsbidragets storlek 
 Mycket talar för att ungdomsbidraget bör lämnas med samma be- lopp som barnbidraget. Det är dock inte nödvändigt. Det kan exempelvis hävdas att ungdomsbidraget bör vara större än barnbi- draget därför att samhällets stimulans till ungdomar i övre tonåren bör vara större. Det kan å andra sidan hävdas att ungdomsbidraget skall vara lägre än barnbidraget därför att det kan begäras att ung- domarna feriearbetar. Storleken på ungdomsbidraget kan i ett inledningsskede även påverkas av de finansiella resurser som kan avsättas vid en reform. Om statsmakterna finner att det stats- finansiella läget inte medger ungdomsbidrag på en nivå som anses långsiktigt önskvärd är det möjligt att till en början ge ungdoms- bidrag med ett lägre belopp, för att därefter öka bidraget i den takt som statsfinanserna medger. 
 8. Studiemedel från 19 års ålder 
 Om ungdomsbidraget införs bör den nedre åldersgränsen för rätt till studiemedel för gymnasial utbildning sänkas med ett år. Stu- diemedel bör lämnas från och med det andra kalenderhalvåret det år då den studerande fyller 19 år. Studiehjälpen kommer därmed att upphöra. 
 En historisk tillbakablick visar att åldersgränsen mellan studie- hjälp och studiemedel sammanföll med myndighetsåldern då den var 21 år och då den senare sänktes till 20 år. När myndighetsåldern år 1974 sänktes till 18 år bibehölls  
 20-årsgränsen 
  mellan studiehjälp och studiemedel. Ett av skälen till detta var att det skulle vara möj- ligt att med studiehjälp genomgå även en fyraårig teknisk linje i gymnasiet. Detta argument gäller som bekant inte längre när alla gymnasieprogram är treåriga. 
 Vid ett införande av ungdomsbidrag upp till 19 års ålder är det inte rationellt att behålla studiehjälpen enbart för  
 19–20 
  åringar. För närvarande är det cirka 25 000 personer i den åldersklassen som får studiehjälp. Två andra skäl väger dock starkare. Det är dels strä- van att öka ungdomars självständighet, dels önskemålet om att till utbildning rekrytera ungdomar som inte har slutfört gymnasieut- bildningen. 
 Ett syfte med den modell som utvecklas här att stärka ungdo- mars självständighet. Ungdomar som vid 19 års ålder fått slutbetyg 
 192 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 4 
  
 från gymnasieskolan kan antingen gå ut i arbetslivet och få en arbetsinkomst eller fortsätta i högskolan och få studiemedel med cirka 6 500 kr/månad. Den som måste fortsätta med gymnasiala studier får dock bara 950 kr/mån och är i övrigt beroende av eko- nomiskt stöd från sina föräldrar. Som nämnts i kap. 2 anser utredningen att ungdomar i olika former av utbildning skall jäm- ställas. Denna jämställdhetsprincip bör utsträckas till att även gälla ungdomar i samma ålder. Det är angeläget att den som av olika skäl inte klarat sin gymnasieutbildning inom tre år ska få samma möj- lighet att leva ett självständigt liv som sina kamrater som fått slut- betyg. En  
 19-åring 
  som börjar studera i högskolan kan få studie- medel. Det bör gälla även för en jämnårig kamrat som måste stu- dera ytterligare något år på gymnasienivå. 
 Studerande i gymnasiesärskolan är inte klara med sin gymnasie- utbildning vid 19 års ålder. Dessa ungdomar får enligt denna modell ungdomsbidrag fram till vårterminen det år man fyller 19 år. Många av dessa ungdomar kan därefter få aktivitetsersättning från och med höstterminen. Den som inte får aktivitetsersättning kan få studiemedel. 
 Ett annat syfte med modellen är att till utbildning rekrytera ung- domar som avbrutit sina gymnasiestudier i förtid. Det ligger i både samhällets och individernas intresse att dessa ungdomar kan förmås att återvända till studier så snart som möjligt. Samhället har i stu- diemedel ett förhållandevis effektivt instrument för att rekrytera ungdomarna till utbildning. Det bör sättas in så snart som möjligt. Det finns ingen anledning att vänta tills ungdomarna är 20 år. Skä- len till att ungdomar hoppar av gymnasiet är vanligen inte i första hand av ekonomisk natur. Det förekommer dock. Det torde också förekomma att ungdomar hoppar av gymnasiet därför att de vet att vid studier efter 20 års ålder får de ett betydligt bättre studiestöd. Det skulle möjligen kunna hävdas att risken för avhopp av dessa skäl ökar om åldersgränsen för studiemedel sänks med ett år. Denna risk måste dock vägas mot det angelägna i att även denna grupp kan få en fullständig gymnasiekompetens så fort som möj- ligt. 
 193 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2003:28 
  
 9. Kostnader 
 Kostnaden för en reform med den inriktning som skisserats här är främst beroende av ungdomsbidragets storlek. Staten kan välja att genomföra förändringen etappvis i den takt som statsfinanserna medger. I ett initialskede kan ungdomsbidraget kanske lämnas med samma årsbelopp som nu lämnas i studiehjälp. Kostnaden för re- formen inskränker sig då till kostnadsökningen för de ungdomar som inte studerar. Om statsmakterna vid ett fullt genomförande av reformen bestämmer att ungdomsbidraget skall vara lika stort som barnbidraget kan kostnaden beräknas till mellan 800 och 900 mnkr om året i form av ett ökat utflöde av bidrag. Denna kostnad skall jämföras med utredningens förslag att höja barnbidragsåldern till 18 år där kostnaden beräknats till cirka 560 mnkr. 
 Sänkningen med ett år av den nedre åldersgränsen för studieme- del leder också till en kostnadsökning genom att  
 19–20 
  åringar som i dag får studiehjälp kommer att få studiemedel med ett bidragsbe- lopp som är två och en halv gång så stort. Vid ett lika stort antal studerande som i dag, dvs. drygt 25 000 personer, blir kostnaden cirka 290 mnkr. Därtill kommer pensionsavgifter med cirka 140 mnkr. Denna beräkning bygger dock på att reformen inte får några rekryteringseffekter. Det måste antas att förändringen leder till att fler  
 19–20-åringar 
  än i dag väljer att studera i gymnasial utbildning och då blir kostnaden något högre. Storleken av det ökade utflödet av lån blir beroende av i vilken utsträckning ungdomarna lånar. Lå- nebenägenheten är lägre i åldrarna kring 20 år än för äldre stude- rande. Om 50 procent av  
 19–20 
  åringarna söker studielån kan det ökade utflödet av lån beräknas till cirka 565 mnkr. 
 Dessutom kan tillkomma kostnader för anpassning av de famil- jeekonomiska stöden till de nya förutsättningarna. 
 194 
 Bilaga 5 
 Utbyggt bostadsbidrag i stället för extra tillägg – en analys 
 Utbyggt bostadsbidrag i stället för extra tillägg – en analys 
 Den disponibla inkomsten 
 Nedanstående framställning bygger på  
 SCB-studien 
  Hushållens Ekonomi (HEK) avseende inkomståret 2000. Regeringskansliets prognoser ligger till grund för framräknade data till år 2003. 
 HEK är en urvalsundersökning som täcker ungefär 0,3 procent av rikets befolkning. De hushåll som har extra tillägg är få. På hus- hållsnivå visar databasen att det rör sig om cirka 19 500 hushåll. Enligt samma data handlar det om cirka 22 500 individer. 
 Databasen innehåller 77 kosthushåll där det finns någon som har extra tillägg. Detta fåtal begränsar analysmöjligheterna. Det är inte rimligt att redovisa resultat på delgrupper, som t.ex. ensamstående. Det måste t.o.m. konstateras att slumpinslaget också vid en aggre- gerad redovisning manar till försiktig tolkning. 
 Det genomsnittliga kosthushållet där det extra tillägget ingår får ett bidrag på strax under 5 300 kronor om året. 
 I tabell 1 nedan redovisas den genomsnittliga disponibla in- komsten för samtliga kosthushåll som har det extra tillägget. Där- efter redovisas den genomsnittliga procentandel det extra tillägget utgör av den disponibla inkomsten. Dessutom redovisas den ge- nomsnittliga procentandel summan av ett antal skattefria transfere- ringar (det extra tillägget, studiebidraget, barnbidraget, bostadsbi- draget, bostadstillägg till pensionärer (BTP) och socialbidrag) ut- gör av den disponibla inkomsten. Procentandelen för studiehjälpen bygger på studiehjälp exklusive det extra tillägget. 
 195 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2003:28 
  
 Tabell 1 
 : Genomsnitt disponibel inkomst, extra tillägg samt ge- nomsnittliga procentandelar för viktiga skattefria transfereringar 
  
 Disponibel inkomst 
  
 191 300 kronor 
  
 Extra tillägg 
  
 5 300 kronor 
  
 Extra tillägg/disponibel inkomst 
  
 3,9 procent 
  
 Studiehjälp/disponibel inkomst 
  
 5,3 procent 
  
 Skattefria/disponibel inkomst 
  
 48 procent 
  
 Barnbidrag/disponibel inkomst 
  
 4,2 procent 
  
 Bostadsbidrag/disponibel inkomst 
  
 11,1 procent 
  
 BTP/disponibel inkomst 
  
 1,2 procent 
  
 Socialbidrag/disponibel inkomst 
  
 21,7 procent 
  
 Av tabell 1 framgår att det extra tillägget i genomsnitt utgör 3,9 procent av den disponibla inkomsten. Hela studiehjälpen, inklusive det extra tillägget, utgör cirka 10 procent. 
 Det framgår också att nära hälften av den disponibla inkomsten, 48 procent, utgörs av skattefria transfereringar. De enskilt vikti- gaste bland dessa är social- och bostadsbidrag. 
 Bostadsbidrag i stället för extra tillägg 
 I det följande redovisas beräkningsförsök att kompensera med höjda bostadsbidrag om det extra tillägget avskaffas. 
 I bostadsbidraget till barnfamiljer finns ett särskilt bidrag för barn som varierar med antalet barn. 
 I tabell 2 redovisas storleken på det särskilda bidraget enligt gäl- lande regler. 
  
 Tabell 2:  
 Det särskilda bidraget inom bostadsbidraget till barnfa- miljer 
  
 Antal barn 
  
 Kronor per månad 
  
 Ett 
  
 600 
  
 Två 
  
 900 
  
 Tre eller fler 
  
 1 200 
  
 De alternativa regler som prövats har i samtliga fall utgjort modifie- ringar av det särskilda bidraget enligt tabell 2. 
 Simuleringsmodellen innehåller reglerna för bostadsbidrag och BTP. Det är därför också möjligt att pröva alternativa regler för 
 196 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 5 
  
 utfall i termer av samhällets kostnader och disponibel inkomst för hushållen. 
 Med hjälp av uppgifter om faktiskt utnyttjat socialbidrag, in- komstnivåer och socialbidragsnormer är det möjligt att beräkna en tänkt socialbidragsförändring givet andra förändringar. Om t.ex. bostadsbidragen ökar simulerar modellen minskade socialbidrag. 
 Nedan redovisas tre alternativa beräkningar. 
 För samtliga beräkningar gäller att statens besparing p.g.a. av- skaffat extra tillägg är cirka 103 miljoner kronor. 
 Den övriga redovisningen av alternativen görs i två typer av ta- beller. Den första typen avser beskriva samhällets förändrade kost- nader som ett resultat av regelförändringen. Den andra typen avser beskriva de förändra inkomstförhållandena för de kosthushåll som har (hade) det extra tillägget. Den andra typen av redovisning görs i samma anda som redovisningarna i tabell 1. 
 Endast avskaffat extra tillägg 
 Här redovisas effekterna vid ett avskaffande av det extra tillägget. Det görs alltså inga andra justeringar. 
 I tabell 3 redovisas samhällets nettokostnader, eller i detta fall nettovinst, av förändringen. Krontalen anger förändrade belopp i förhållande till det tänkta utgångsläget med gällande regler. 
  
 Tabell 3:  
 Nettoförändringen för samhället av avskaffat extra tillägg. Miljoner kronor och procentuell förändring 
  
 Nettoförändring 
  
 Procentuell förändring 
  
 Summa skattefria 
  
 -85 
  
 -0,12 
  
 transfereringar 
  
 Bostadsbidrag 
  
 0 
  
 0 
  
 BTP 
  
 0 
  
 0 
  
 Socialbidrag 
  
 18 
  
 0,2 
  
 Studiehjälpen 
  
 -103 
  
 -3,9 
  
 Av tabellen framgår att samhällets nettokostnader minskar med 85 miljoner kronor, alltså inte fullt ut så mycket som den minskade kostnaden för det extra tillägget. Som framgår av tabellen beror det på att socialbidraget ökar med 18 miljoner kronor. Denna effekt uppkommer därför att bostadsbidraget till skillnad från det extra tillägget skall räknas in i underlaget för rätt till socialhjälp. 
 197 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2003:28 
  
 I tabell 3 redovisas effekten på kosthushållsnivå. 
  
 Tabell 3 
 : Genomsnitt disponibel inkomst, extra tillägg samt ge- nomsnittliga procentandelar för viktiga skattefria transfereringar vid avskaffat extra tillägg 
  
 Disponibel inkomst 
  
 186 900 kronor 
  
 Extra tillägg 
  
 0 kronor 
  
 Extra tillägg/disponibel inkomst 
  
 0 procent 
  
 Studiehjälp/disponibel inkomst 
  
 5,7 procent 
  
 Skattefria/disponibel inkomst 
  
 47 procent 
  
 Barnbidrag/disponibel inkomst 
  
 4,3 procent 
  
 Bostadsbidrag/disponibel inkomst 
  
 12,1 procent 
  
 BTP/disponibel inkomst 
  
 1,3 procent 
  
 Socialbidrag/disponibel inkomst 
  
 23,4 procent 
  
 Av tabellen framgår att den genomsnittliga disponibla inkomsten sjunker till 186 900 kronor. Det framgår också att socialbidragets andel ökar till nära nog en fjärdedel av den disponibla inkomsten. 
 Krontalshöjning av det särskilda bidraget 
 Här redovisas effekterna av en höjning av det särskilda tillägget. Höjningen har gjorts genom att lika stora krontalspåslag för de olika nivåerna har prövats fram till den nivå då den genomsnittliga disponibla inkomsten återgår till den nivå som gällde med det extra tillägget. 
 I tabell 4 redovisas det särskilda tilläggets nivåer som prövats vid denna simulering. 
  
 Tabell 4:  
 Det särskilda bidraget i bostadsbidragssystemet till bar- nafamiljer vid alternativ med krontalshöjning. Nuvarande regler inom parentes. 
  
 Antal barn 
  
 Kronor per månad 
  
 Ett 
  
 1 700 (600) 
  
 Två 
  
 2 000 (900) 
  
 Tre eller fler 
  
 2 300 (1200) 
  
 Av tabellen framgår att höjningarna innebär mellan två och tre gånger högre belopp än i utgångsläget. 
 I tabell 5 redovisas nettokostnaden för samhället. 
 198 
  
 SOU 2003:28 
  
 Bilaga 5 
  
 Tabell 5:  
 Nettoförändringen för samhället vid avskaffat extra tillägg och höjt särskilt bidrag uttryckt i miljoner kronor och procentuell förändring 
  
 Nettoförändring 
  
 Procentuell förändring 
  
 Summa skattefria transfereringar 
  
 2 225 
  
 3,1 
  
 Bostadsbidrag 
  
 2 727 
  
 66,1 
  
 BTP 
  
 -128 
  
 -1,2 
  
 Socialbidrag 
  
 -270 
  
 -2,9 
  
 Studiehjälpen 
  
 -103 
  
 -3,9 
  
 Av tabellen framgår att kostnaderna för bostadsbidrag ökar med över 2,2 miljarder kronor eller med 66 procent. Det framgår också att BTP minskar med 128 miljoner kronor, vilket beror på att net- tokostnaden för boende enligt BTP – reglerna räknas ut netto med hänsyn till bostadsbidraget. Det framgår även att socialbidrags- kostnaderna sjunker med 270 miljoner kronor eller 2,9 procent. 
 I tabell 6 redovisas förhållandena på kosthushållsnivå. 
  
 Tabell 6 
 : Genomsnitt disponibel inkomst, extra tillägg samt ge- nomsnittliga procentandelar för viktiga skattefria transfereringar vid avskaffat extra tillägg 
  
 Disponibel inkomst 
  
 191 400 kronor 
  
 Extra tillägg 
  
 0 kronor 
  
 Extra tillägg/disponibel inkomst 
  
 0 procent 
  
 Studiehjälp/disponibel inkomst 
  
 5,6procent 
  
 Skattefria/disponibel inkomst 
  
 48 procent 
  
 Barnbidrag/disponibel inkomst 
  
 4,1 procent 
  
 Bostadsbidrag/disponibel inkomst 
  
 15,5 procent 
  
 BTP/disponibel inkomst 
  
 1,0 procent 
  
 Socialbidrag/disponibel inkomst 
  
 22,2 procent 
  
 Slutsatsen av uppgifterna i tabellerna  
 4–6 
  är att ett avskaffande av det extra tillägget i förening med ambitionen att återställa den dis- ponibla inkomsten genom att höja det särskilda bidraget för samt- liga berörda familjer skulle innebära en betydande kostnadsökning. 
 199 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2003:28 
  
 Riktad höjning 
 Här redovisas beräkningar med alternativregler för det särskilda tillägget som innebär att reglerna enligt tabell 2 behålls och dess- utom kompletteras med ett tillägg på 200 kronor per månad för hushåll med en lägre bostadsbidragsgrundande inkomst än 85 000 kronor. Även här har regeln valts med tanke på att den disponibla inkomsten ska återställas. 
 I tabell 7 redovisas samhällets nettokostnader av den riktade höjningen. 
  
 Tabell 7 
 : Nettoförändringen för samhället av avskaffat extra tillägg och riktad höjning av det särskilda bidraget uttryckt i miljoner kronor och procentuell förändring vid en riktad höjning 
  
 Nettoförändring 
  
 Procentuell förändring 
  
 Summa skattefria transfereringar 
  
 94 
  
 0,1 
  
 Bostadsbidrag 
  
 292 
  
 7,1 
  
 BTP 
  
 -5 
  
 -0,1 
  
 Socialbidrag 
  
 -87 
  
 -1 
  
 Studiehjälpen 
  
 -103 
  
 -3,9 
  
 Av tabellen framgår att samhällets nettokostnader för den riktade höjningen blir 94 miljoner kronor. 
 I tabell 8 redovisas förhållandena på kosthushållsnivå. 
  
 Tabell 8 
 : Genomsnitt disponibel inkomst, extra tillägg samt ge- nomsnittliga procentandelar för viktiga skattefria transfereringar vid avskaffat extra tillägg och riktad höjning av det särskilda bidra- get 
  
 Disponibel inkomst 
  
 191 200 kronor 
  
 Extra tillägg 
  
 0 kronor 
  
 Extra tillägg/disponibel inkomst 
  
 0 procent 
  
 Studiehjälp/disponibel inkomst 
  
 5,5procent 
  
 Skattefria/disponibel inkomst 
  
 49 procent 
  
 Barnbidrag/disponibel inkomst 
  
 4,2 procent 
  
 Bostadsbidrag/disponibel inkomst 
  
 16,1 procent 
  
 BTP/disponibel inkomst 
  
 1,3 procent 
  
 Socialbidrag/disponibel inkomst 
  
 21,4 procent 
  
 Av tabellen framgår att den genomsnittliga disponibla inkomsten är återställd. 
 200 
 Bilaga 6 
 Kostnadskonsekvenser av utredningens förslag 
 Studiehjälpsutredningen har beräknat kostnaden för förslaget att höja barnbidragsåldern till 15 år till 559 mnkr. Till detta kommer kostnaden för att det framtida ungdomsstödet kommer att lämnas också under ferietid. Den kostnaden beräknar utredningen till drygt 120 mnkr enligt nedanstående framställning. 
 Kostnadsberäkning för övergång till 12 månaders utbetalning av studiebidrag fr.o.m. månaden efter eleven fyller 18 år 
  
 Antal 18 åringar (enligt SCB) 
  
 106 912 
  
 Andel studerande av årskullen 
  
 92,69% 
  
 Antal studerande 
  
 99 097 
  
 Andel födda  
 jan-maj 
  
 44,41% 
  
 Antal födda  
 jan-maj 
  
 44 006 
  
 Andel helårsstuderande 
  
 96,95% 
  
 Antal studerande med extra utbetalning 
  
 42 662 
  
 Antal månader juni + juli 
  
 2 
  
 Belopp 
  
 950 
  
 Kostnad (kr) 
  
 81 058 419 
  
 Antal 19 åringar (enligt SCB) 
  
 102 753 
  
 Andel studerande 
  
 89,86% 
  
 Antal studerande 
  
 92 335 
  
 Andel helårsstuderande 
  
 24,04% 
  
 Antal studerande med extra utbetalning 
  
 22 200 
  
 Antal månader 
  
 2 
  
 Belopp 
  
 950 
  
 Kostnad (kr) 
  
 42 179 499 
  
 Totalkostnad 
  
 123 237 918 
  
 201 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2003:28 
  
 Utredningen bedömer att den totala kostnaden för genomförandet av utredningens förslag kommer att uppgå till ungefär 690 mnkr. Här har utredningen beaktat att de föreslagna förbättringarna av det extra studiebidraget kommer att medföra en mindre kostnads- ökning. 
 202