Till statsrådet och chefen för 
 Näringsdepartementet 
 Regeringen beslutade den 31 augusti 2000 att bemyndiga chefen för Näringsdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att belysa effekterna av omställningsavtal. Mot bakgrund av denna analys skulle utredaren utreda om avtal av motsvarande eller lik- nande innehåll skulle kunna ingås så att de täcker hela arbetsmark- naden. 
 Genom beslut den 1 mars 2001 förordnades landshövdingen Hill till särskild utredare. Den 6 september 2001 be- slutade regeringen att genom tilläggsdirektiv förlänga utredningsti- den så att uppdraget skulle redovisas senast den 30 juni 2002. 
 I arbetet har deltagit en referensgrupp bestående av Stephens från Trygghetsrådet TRS, Walker från Trygghetsstiftelsen samt Burton från TRR Trygghetsrådet. Från och med den 1 november 2001 har professor Buchanan, AMS, delta- git som expert i utredningen. 
 Utredningens huvudsekreterare har fr.o.m. den 28 maj 2001 varit utredningschef  
 Gonzalez. Biträdande sekreterare har fr.o.m. 1 oktober 2001 varit jur. kand. Collins. Assistent i utredningen har varit Williams. 
 Utredningen, som har antagit namnet Utredningen om omställ- ningsavtal, får härmed överlämna betänkandet Omställningsavtal – ett aktivare stöd till uppsagda. 
 Utredningen har härmed slutfört sitt uppdrag. 
 Stockholm i juni 2002 
 Hill 
  
 Payne, Collins 
 Innehåll 
  
 Begrepp och förkortningar..................................................... 
  
 9 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 29 
  
 1.1 
  
 Bakgrund................................................................................... 
  
 29 
  
 1.2 
  
 Utredningens uppdrag ............................................................. 
  
 30 
  
 1.3 
  
 Utgångspunkter och avgränsningar ........................................ 
  
 31 
  
 1.4 
  
 Arbetsformer ............................................................................ 
  
 31 
  
 1.5 
  
 Läsanvisning.............................................................................. 
  
 33 
  
 2 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv ............... 
  
 35 
  
 2.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 35 
  
 2.2 
  
 Den svenska modellen ............................................................. 
  
 36 
  
 2.3 
  
 Det första trygghetsavtalet växer fram ................................... 
  
 37 
  
 2.4 
  
 Omställningsavtal mellan SAF och PTK................................ 
  
 38 
  
 2.5 
  
 Trygghetslösningar mellan SAF och LO................................ 
  
 41 
  
 2.6 
  
 Trygghetsavtal på det statliga området ................................... 
  
 42 
  
 2.7 
  
 Kommuner och landsting ........................................................ 
  
 44 
  
 3 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga 
  
 omställningsavtal........................................................ 
  
 47 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:59 
  
 3.1 
  
 Inledning .................................................................................. 
  
 47 
  
 3.2 
  
 Gemensamma grunddrag i omställningsavtalen .................... 
  
 48 
  
 3.3 
  
 Allmänt om trygghetsrådens arbetsformer............................ 
  
 54 
  
 3.4 
  
 Omställningsavtalet Svenskt Näringsliv och PTK ................ 
  
 56 
  
 3.5 
  
 Trygghetsavtalet Arbetsgivaralliansen, Teatrarnas 
  
 Riksförbund samt PTK ........................................................... 
  
 60 
  
 3.6 
  
 Det statliga trygghetsavtalet ................................................... 
  
 63 
  
 3.7 
  
 Övriga omställningsavtal......................................................... 
  
 67 
  
 4 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal ............... 
  
 71 
  
 4.1 
  
 Inledning .................................................................................. 
  
 72 
  
 4.1.1 Basfakta om verksamheten i trygghetsråden .............. 
  
 72 
  
 4.2 
  
 Resultat på individnivå ............................................................ 
  
 76 
  
 4.2.1 Hur ser kundflödet genom trygghetssystemen 
  
 ut?.................................................................................. 
  
 77 
  
 4.2.2 En bild av helheten ....................................................... 
  
 81 
  
 4.2.3 Vart tar kunderna vägen? ............................................. 
  
 84 
  
 4.2.4 Klienternas egen bedömning ....................................... 
  
 89 
  
 4.2.5 Effekter på individnivå: hur bra och vad beror det 
  
 på?.................................................................................. 
  
 93 
  
 4.3 
  
 Effekter och erfarenheter av olika stödformer och 
  
 arbetsmetoder .......................................................................... 
  
 99 
  
 4.3.1 Att starta omställningsarbetet tidigt – åtgärder 
  
 före uppsägning ............................................................ 
  
 99 
  
 4.3.2 
  
 Att använda uppsägningstiden................................... 
  
 106 
  
 4.3.3 
  
 Omställningsstöd och trygghetsarbete..................... 
  
 114 
  
 4.3.4 
  
 Avgångsersättning...................................................... 
  
 121 
  
 4.4 
  
 Kostnader för stödet ............................................................. 
  
 125 
  
 4.4.1 
  
 Stödkostnader............................................................. 
  
 125 
  
 4.5 
  
 Samhällsekonomiska och statsfinansiella effekter............... 
  
 126 
  
 5 
  
 Den äldre arbetskraften ............................................. 
  
 131 
  
 5.1 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 132 
  
 6 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2000:59 
  
 5.2 
  
 Pensionsersättningar på det statliga området och vägen 
  
 över  
 A-kassa............................................................................ 
  
 134 
  
 5.3 
  
 Åtgärder för att förhindra uppsägning av äldre.................... 
  
 138 
  
 5.4 
  
 Åtgärder för uppsagda ........................................................... 
  
 142 
  
 5.5 
  
 Åtgärder som underlättar övergång till nytt arbete ............. 
  
 145 
  
 6 
  
 Omställningsavtal och andra omställningsinsatser ur 
  
 ett företagsperspektiv................................................ 
  
 147 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 148 
  
 6.2 
  
 Sambandet mellan LAS och omställningsavtal ..................... 
  
 148 
  
 6.3 
  
 Effekter av omställningsavtal på företagens vinst och 
  
 löneökningsutrymme ............................................................. 
  
 151 
  
 6.4 Konsekvenser för små och medelstora företag .................... 
  
 152 
  
 6.5 
  
 Arbetsgivarens vilja att investera i fortlöpande 
  
 kompetensutveckling av personalen ..................................... 
  
 155 
  
 6.6 
  
 Företagens beslutsmodeller vid anlitande av extern 
  
 kompetens vid övertalighet.................................................... 
  
 156 
  
 6.7 
  
 Omställningsinsatser i företag som går längre än vad 
  
 som följer av lag och avtal...................................................... 
  
 158 
  
 7 
  
 Samverkan mellan omställningsavtal och stöd från 
  
 samhällsorgan .......................................................... 
  
 167 
  
 7.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 168 
  
 7.2 
  
 Samverkan med arbetsmarknadspolitiska program.............. 
  
 168 
  
 7.3 
  
 Samverkan med den reguljära utbildningen.......................... 
  
 175 
  
 7.4 
  
 Kompetenssparande ............................................................... 
  
 179 
  
 8 
  
 Förutsättningar och former för omställningsavtal på 
  
 hela arbetsmarknaden............................................... 
  
 181 
  
 8.1 
  
 Förutsättningar....................................................................... 
  
 182 
  
 8.1.1 Ansvarsfördelningen................................................... 
  
 182 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:59 
  
 8.1.2 
  
 Ansvaret vid varsel...................................................... 
  
 184 
  
 8.1.3 
  
 Nyttan av omställningsavtal ...................................... 
  
 187 
  
 8.1.4 Förutsättningar för omställningsavtal på Svenskt 
  
 Näringsliv –  
 LO-området .......................................... 
  
 189 
  
 8.1.5 Förutsättningar för omställningsavtal på det 
  
 kommunala området .................................................. 
  
 190 
  
 8.2 Former för omställningsavtal................................................ 
  
 195 
  
 8.2.1 Behövs anpassning till branschområden? ................. 
  
 196 
  
 8.2.2 Samma trygghetsråd för arbetare och tjänstemän? .. 
  
 197 
  
 8.2.3 
  
 Behövs trygghetsråd?................................................. 
  
 199 
  
 8.2.4 
  
 Finansiering. ............................................................... 
  
 201 
  
 8.2.5 Rätten till stöd och stödformer i 
  
 omställningsavtal ........................................................ 
  
 205 
  
 8.3 Fördelningspolitiska mål och effekter.................................. 
  
 207 
  
 Källförteckning................................................................. 
  
 211 
  
 Bilaga 1 – Direktiv och tilläggsdirektiv ................................ 
  
 215 
  
 Bilaga 2 Förteckning över befintliga omställningsavtal.......... 
  
 225 
  
 Bilaga 3 Omställningsavtal ur ett samhällsekonomiskt 
  
 perspektiv ......................................................... 
  
 227 
  
 Bilaga 4 En analys av omställningsavtalens effekter på 
  
 arbetsgivarens vinst och löneökningsutrymme....... 
  
 303 
  
 Bilaga 5 Företagens beslut vid anlitande av extern 
  
 kompetens vid övertalighet ................................. 
  
 323 
  
 8 
  
 Begrepp och förkortningar 
  
 Begrepp 
 Ett antal begrepp, som används i samband med beskrivningar av omstrukturering av företag och förvaltningar eller omställningsåt- gärder riktade mot anställda, har olika innebörd på olika avtalsom- råden eller i olika andra sammanhang. I detta betänkande har efter- strävats att innebörden ska framgå av beskrivningarna i varje av- snitt, men framställningen skulle bli alltför tung om varje begrepp skulle preciseras varje gång det förekommer. Därför redovisas här vad som i betänkandet avses med ett antal centrala begrepp. 
  
 Omställningsavtal 
 : Används som sammanfattande benämning på omställnings- och trygghetsavtal mellan centrala parter. Avtalen ger huvudsakligen stöd åt uppsagda eller uppsägningshotade individer. 
  
 Trygghetsavtal 
 : Se omställningsavtal ovan. 
  
 Omställningsförsäkring 
 : Används ibland som beteckning på eller beskrivning av arbetslöshetsförsäkringen (se t.ex. SOU 1996:150, En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring) för att un- derstryka dess karaktär av stöd vid omställning och att den inte är bidrag till en mera permanent försörjning. Begreppet omställnings- försäkring förekommer också i den allmänna debatten med inne- börd ungefär motsvarande omställningsavtal. Även om befintliga omställningsavtal innehåller vissa försäkringsliknande ersättningar är de inte konstruerade som försäkringar. I detta betänkande an- vänds därför inte begreppet. 
  
 Trygghetsfonder 
 : Används som samlande begrepp för ett antal trygghetsfonder, som inrättats enligt kollektivavtal, och som har 
 9 
  
 Begrepp och förkortningar 
  
 SOU 2002:59 
  
 uppgiften att genom stöd till utvecklingsprojekt mm. bidra till trygghet för de anställda. Kännetecknande är att de inte eller endast undantagsvis ger individuellt stöd till uppsagda eller uppsägnings- hotade. De trygghetsfonder som avses är TSL  
 (SAF/LO-området, 
  nu under avveckling),  
 TF-KL 
  (kommuner och landsting), TFF (Svenska kyrkan). Trygghetsfonden  
 BAO-Finansförbundet 
  är en- ligt utredningens indelning ett trygghetsråd. 
  
 Trygghetsråd 
 : Används i detta betänkande som sammanfattande benämning på de trygghetsråd och trygghetsstiftelser som enligt omställnings- eller trygghetsavtal ger stöd till uppsagda eller upp- sägningshotade individer. 
  
 Klient och kund 
 : De olika trygghetsråden använder olika benäm- ningar på de personer som omfattas av deras verksamhet. Klient och kund är de vanligaste. I betänkandet används omväxlande dessa båda synonyma begrepp. 
  
 Konsulent och rådgivare 
 : Trygghetsråden använder olika yrkesbe- nämningar på de handläggare som har kontakt med klienter- na/kunderna och som fattar beslut om stöd. TRR Trygghetsrådet och Trygghetsrådet TRS använder benämningen rådgivare, medan Trygghetsstiftelsen använder konsulent. 
  
 Tidiga insatser och tidiga åtgärder 
 : Begrepp som används med olika innebörd i olika sammanhang. I direktiven till utredningen används begreppet tidiga insatser för att beskriva åtgärder under uppsäg- ningstiden, dvs. innan personen blir arbetslös. Trygghetsrådens ar- betsprocess börjar senast i samband med uppsägningen, medan in- satserna inom arbetsmarknadspolitiken normalt startar i samband med att personen blivit arbetslös. På det statliga avtalsområdet an- vänder Trygghetsstiftelsen begreppet Tidiga åtgärder för att be- teckna insatser före uppsägningstidpunkten. Motsvarande insatser på det privata tjänstemannaområdet benämns av TRR Trygghetsrå- det Tidig risk. 
  
 Uppsägningsförebyggande åtgärder 
 : I det första trygghetsavtalet på  
 SAF/PTK-området 
  fanns stöd till företag för uppsägningsförebyg- gande projekt. Denna stödform försvann med de förändringar som gjordes 1994. På det statliga området används begreppet förebyg- gande åtgärder för att beteckna stöd till myndigheter för omskol- ning av övertaliga arbetstagare till annan anställning i myndigheten. 
 10 
  
 SOU 2002:59 
  
 Begrepp och förkortningar 
  
 Det bör dock noteras att dessa stödformer inte har avsett eller av- ser åtgärder för att förhindra att en omstrukturering sker eller åt- gärder för att säkra företagens överlevnad. 
  
 Företag och myndigheter 
 : Utredningens uppdrag omfattar hela arbetsmarknaden. På den privata sektorn bedrivs verksamheten normalt i företag, på den offentliga sektorn förekommer därutöver bl.a. myndigheter och förvaltningar. För att undvika tunga formu- leringar används i betänkandet begreppet företag som sammanfat- tande benämning på arbetsgivarens verksamhet, dvs. även inom den offentliga sektorn. 
  
 Kommuner och landsting 
 : Som sammanfattande begrepp används den kommunala sektorn eller det kommunala området. 
 Förkortningar 
  
 AGB 
  
 Avgångsbidrag 
  
 age 
  
 Avgångsersättning 
  
 A-kassa 
  
 Arbetslöshetsförsäkring 
  
 AMS 
  
 Arbetsmarknadsstyrelsen 
  
 AMV 
  
 Arbetsmarknadsverket 
  
 ATP 
  
 Allmän tilläggspension 
  
 Dir. 
  
 Direktiv 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 LAS 
  
 Lag (1982:80) om anställningsskydd 
  
 LO 
  
 Landsorganisationen 
  
 MBL 
  
 Lag (1976:580) om medbestämmande i 
  
 arbetslivet 
  
 OFR 
  
 Offentliganställdas Förhandlingsråd 
  
 Prop. 
  
 Proposition 
  
 PTK 
  
 Privattjänstemannakartellen 
  
 SACO 
  
 Sveriges Akademikers Centralorganisation 
  
 SAF 
  
 Svenska Arbetsgivareföreningen 
  
 SEKO 
  
 Facket för Service och Kommunikation 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 TCO 
  
 Tjänstemännens Centralorganisation 
  
 TRR 
  
 TRR Trygghetsrådet 
  
 TRS 
  
 Trygghetsrådet TRS 
  
 TSL 
  
 Trygghetsfonden  
 SAF-LO 
  
 TSn 
  
 Trygghetsstiftelsen 
  
 11 
  
 Begrepp och förkortningar 
  
 SOU 2002:59 
  
 12 
  
 Sammanfattning 
  
 I föreliggande betänkande framlägger utredningen, i enlighet med sina direktiv, en redovisning av hur de omställnings- och trygghets- avtal som finns på svensk arbetsmarknad verkar och en analys av vilka effekter de har. Effekterna har, så långt underlag funnits till- gängligt, analyserats med avseende på individer och grupper som berörs, arbetsgivares vinst och löneökningsutrymme, samhällseko- nomi och statsfinanser. Bedömningar har i de sammanhangen gjorts av vilka effekter som uppstår om hela eller en större del av arbetsmarknaden täcks av omställningsavtal. Utredningen har vida- re gjort bedömningar av fördelningspolitiska effekter, konsekven- ser för små och medelstora företag, sambandet mellan omställ- ningsavtal och Lagen om anställningsskydd (LAS) och möjligheter till samverkan mellan omställningsavtal och arbetsmarknadspolitis- ka program och den reguljära utbildningen. När det gäller uppdra- get att belysa arbetsgivarens och arbetsförmedlingens ansvar vid varsel redovisas, med utgångspunkt i den debatt som det senaste året förts i anslutning till företagsnedläggningar, en jämförelse med förhållanden i ett antal europeiska länder. Omställningsavtal är en- ligt utredningens mening ett sätt att ta ansvar i samband med om- struktureringar, som väl ansluter till den svenska traditionen på arbetsmarknaden. 
 I utredningsuppdraget har som en väsentlig del ingått att mot bakgrund av dessa kartläggningar och analyser överväga om om- ställningsavtal skulle kunna ingås så att de täcker hela arbetsmark- naden, och vidare att i nära samverkan med arbetsmarknadens par- ter finna former för sådana avtal. Viktiga utgångspunkter för om- ställningsavtalen är enligt direktiven att parterna som träffar avtalen ska bära både ansvaret och kostnaderna för avtalen. 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:59 
  
 Arbetsformer och inriktning av arbetet 
 Utredningens uppdrag har inneburit behov av samverkan med de trygghetsråd som bedriver verksamhet enligt omställningsavtalen. Samtliga dessa är från staten fristående kollektivavtalsstiftelser. Samverkan med tre av trygghetsråden har skett i en referensgrupp till utredningen. Trygghetsråden har på ett generöst sätt delat med sig av underlag och erfarenheter. Uppdraget har vidare inneburit behov av samverkan med parterna på de avtalsområden som saknar omställningsavtal, framförallt Svenskt Näringsliv och LO samt par- terna på det kommunala avtalsområdet. Denna samverkan har skett genom regelbundna avstämningar. 
 Utredningen har därutöver haft en mängd andra kontakter med olika intressenter, bland annat de övriga trygghetsråden, parter som träffat omställningsavtal, centralorganisationer och förbund. Dessa redovisas i kapitel 1. Tre externa uppdrag har lagts ut. Statskonto- ret har analyserat de samhällsekonomiska konsekvenserna, ekono- mie doktor Wilson effekter på företagens vinst och löne- ökningsutrymme och projektledaren Espinoza företagens beslutsfattande i samband med anlitande av extern kompetens vid övertalighet. Dessa analyser har bifogats betänkandet. 
 Uppdraget har i första hand fokus på de parter som disponerar rätten att träffa kollektivavtal. Utredningsarbetet har därför inrik- tats på att ta fram underlag som kan användas i förhandlingar om omställningsavtal. Utredningen förordar inte en bestämd modell, vare sig till form eller till innehåll, eftersom detta måste avvägas med hänsyn till behoven och förutsättningarna på varje avtalsom- råde. Syftet med omställningsavtal måste givetvis tillgodoses, att ge uppsagda omställningsstöd och ekonomisk trygghet. I betänkandet redovisas också erfarenheter av och synpunkter på verksamhet och arbetsformer i trygghetsråd. 
 AMS har varit representerad i utredningen genom professor Garcia ten Taylor. Omställningsavtalen ersätter inte den offentliga ar- betsmarknadspolitiken, men minskar belastningen på denna. Ytter- ligare omställningsavtal skapar behov av samverkan. Utredningens uppfattningar om detta redovisas i kapitel 7. 
 Omställningsavtal och trygghetsråd – kort beskrivning 
 Omställnings- eller trygghetsavtal är kollektivavtal, som har syftet att ge arbetstagare som sagts upp på grund av arbetsbrist, stöd i 
 14 
  
 SOU 2002:59 
  
 Sammanfattning 
  
 omställning till ny försörjning. Detta sker genom ett aktivt om- ställningsarbete som kan påbörjas vid uppsägningstillfället eller i vissa fall tidigare. Avtalen ger också under vissa förutsättningar ekonomisk ersättning som komplement till den allmänna arbets- löshetsersättningen på lönedelar över det så kallade  
 A-kassetaket. 
  En tidsbegränsad kompensation för lönemellanskillnad vid över- gång till lägre betalt arbete kan också utgå. Verksamheten finansie- ras genom att omfattade företag betalar en avgift som beräknas som en procentuell andel av lönesumman. 
 Omställningsarbetet genomförs i samverkan med de uppsagda av de trygghetsråd, som inrättats av parterna som träffat omställ- ningsavtalen. Kännetecknande för arbetsformerna är en hög grad av individ- och situationsanpassning till den uppsagdes förutsättningar och intressen och till den aktuella arbetsmarknaden. Individens ak- tiva medverkan förutsätts. Omställningsstödet kan vara av olika slag. Normalt ingår någon form av startaktiviteter i form av rådgiv- ning, vägledning och nyorientering, och därefter sätts vid behov ytterligare åtgärder in i form av stöd för att söka arbeten, utbild- ning, praktik eller stöd för att starta eget företag. Trygghetsråden har en självständig ställning i förhållande till de lokala parterna och har inga myndighetsfunktioner. En ingående beskrivning av avtals- innehåll och arbetsformer finns i kapitel 3. 
 Det är de stora varslen som drar till sig uppmärksamhet i media och debatten om omställningsfrågor, och de belastar givetvis trygghetsråden. Trygghetsrådens inflöde består dock till stor del av enstaka eller ett fåtal samtidigt uppsagda. Det största trygghetsrå- det, TRR, redovisar till exempel att genomsnittligt antal uppsagda per juridisk person under förra året var ca 4 personer. För TSn var motsvarande genomsnitt 2,5 personer och för TRS 1,7 personer. I dessa situationer är trygghetsråden vanligen ensam stödjande aktör. 
 Omställningsavtal finns framförallt på det privata tjänstemanna- området och för statsanställda. Antalet arbetstagare som omfattas av sådana avtal är knappt en miljon. Omställningsavtal saknas för huvuddelen av det privata  
 LO-området 
  och för hela den kommuna- la arbetsmarknaden. 
 Framväxten av omställningsavtal 
 De första omställningsavtalen tillkom under början av  
 1970-talet. 
  De bakomliggande motiven var att tjänstemännen på det privata området, som dittills varit en grupp som i ringa utsträckning drab- 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:59 
  
 bats av övertalighet och uppsägningar, på grund av strukturella och konjunkturella förändringar i näringslivet kom att drabbas av upp- sägningar. Den offentliga arbetsmarknadspolitiken ansågs inte kunna svara mot de behov som fanns hos tjänstemännen och steg- vis växte därför de första trygghetsavtalen fram. Under  
 90-talet 
  har förändringar genomförts i avtalen så att de numera inriktas på stöd till uppsagda, inte till företag. TRS kan dock stödja kompetensut- veckling för individer som motsvarar verksamhetens kort- och långsiktiga behov av kompetens, utan samband med övertalighet. 
 På det statliga området tog staten länge ensidigt ett stort ansvar för anställningstryggheten för de statligt anställda, som i många fall hade anställningsformer som inte medgav uppsägning på grund av arbetsbrist. Trygghetslösningarna och anställningsvillkoren på det statliga området har i flera steg anpassats till villkoren på arbets- marknaden i övrigt, och från 1990 gäller ett trygghetsavtal, som i väsentliga delar har samma uppbyggnad som övriga omställningsav- tal. Avtalet omfattar alla anställda, således även  
 LO-grupperna, 
  och förmånsnivåerna är i flera avseenden generösare än på det privata området, vilket anses ha sin grund i historiska förhållanden med en stor anställningstrygghet för statsanställda. 
 Framväxten av och förändringar i trygghetsavtalen redovisas ut- förligt i kapitel 2, detta för att de erfarenheter som vunnits har be- tydelse för överväganden om hur omställningsavtal bör konstrue- ras. Där framgår till exempel att de former av stöd riktade mot fö- retags överlevnad, som tidigare fanns inom TRR Trygghetsrådet och inom den trygghetsfond som bildades mellan dåvarande SAF och LO (TSL), har avvecklats bland annat för att de ansågs kon- kurrenssnedvridande. I kapitlet finns också en redogörelse för framväxten av den moderna svenska arbetsmarknadspolitiken och en beskrivning av utvecklingen av trygghetslösningar inom den kommunala sektorn. 
 Under den tid som utredningen har pågått har förhandlingar om omställningsavtal påbörjats mellan Svenskt Näringsliv och LO efter det att LO framfört krav om partskontakter i omställningsfrågor. LO hade enligt parternas samstämmiga uppfattningar kunnat få en liknande trygghetslösning som tjänstemännen i samband med TSL:s bildande i början av  
 1980-talet, 
  men avstod från detta på grund av att den offentliga arbetsmarknadspolitiken ansågs tillgo- dose  
 LO-gruppernas 
  behov av omställningsåtgärder. Att LO nu begärt andra lösningar får ses som ett tecken på arbetsmarknadens utveckling. Arbetsmarknadsvärdet sitter inte längre i kollektivet utan hos den enskilde arbetstagaren. Det kan också ses som ett 
 16 
  
 SOU 2002:59 
  
 Sammanfattning 
  
 tecken på att den offentliga arbetsmarknadspolitiken inte fullt ut förmår tillgodose behovet av stöd i omställningssituationer. 
 Effekter av omställningsavtal 
 Utredningen har inte kunnat genomföra några renodlade effektut- värderingar av omställningsavtalen och trygghetsrådens verksam- het, som fyller krav på vetenskaplig kvalitet. Detta hänger samman med att tillgängligt underlag inte räckt till för detta och att utred- ningstiden inte medgett att forskningsinsatser initieras. Den ar- betsmarknadspolitiska forskningen har i liten utsträckning intres- serat sig för omställningsavtalens effekter, trots att detta borde ha kunnat bidra till en bredare belysning av effekter av arbetsmark- nadspolitiska åtgärder i största allmänhet. Trygghetsråden har en egen uppföljning av resultat av verksamheten, som i allmänhet rela- teras till de mål som parterna satt upp. De låter dessutom genomfö- ra externa studier i form av bland annat kundundersökningar. Detta underlag har varit till stor nytta i utredningens arbete. 
 Utredningen har uppdragit åt Statskontoret att genomföra en analys av omställningsavtalens samhällsekonomiska effekter. Stats- kontoret har i denna analys applicerat modeller och resultat från den gängse arbetsmarknadspolitiska forskningen på stödformer i omställningsavtalen. Analysen har bidragit också med underlag för att värdera bl.a. effekter på individnivå. Rapporten återfinns i bilaga 3 och resultaten reflekteras i kapitel 4 mot statistik och underlag från trygghetsråden. 
 Statskontorets analys och det övriga underlag utredningen haft tillgång till ger sammantaget en tillräckligt säker grund för att vär- dera omställningsavtalens effekter i olika avseenden. 
 Effekter på individnivå 
 Både Statskontorets analys och den redovisning som utredningen gjort i kapitel 4 visar att omställningsavtalen har positiva effekter för de individer som omfattas av avtalet. Risken för arbetslöshet minskar och de flesta övergår efter relativt kort tid till egen för- sörjning i nytt arbete eller eget företag. Kvaliteten på och lönen i de arbeten som erhålls är för de flesta högre eller lika hög som i det arbete man lämnade. De kundundersökningar som trygghetsråden låter genomföra visar att klienterna uppskattar det stöd de får, 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:59 
  
 framförallt den personliga kontakten med rådgivare och konsulen- ter. De jämförelser som varit möjliga att göra visar på avsevärt bätt- re resultat för de grupper som omfattas av omställningsstöd jäm- fört med grupper som inte gör det. 
 De viktiga framgångfaktorerna i trygghetsrådens verksamhet är enligt utredningens bedömning den tidiga starten, det individinrik- tade arbetssättet, de arbetsformer trygghetsråden tillämpar, som bygger på individens egen medverkan och egna beslut, neutraliteten och tillgängligheten. 
 Det finns inget underlag som möjliggör säkra analyser av eventu- ella dödviktseffekter. Dödviktseffekter innebär att man avsätter resurser till någonting som skulle ha ägt rum i alla fall. Det skulle ju kunna vara så att klienterna hade fått arbete även utan trygghetsrå- dens insatser. Enligt utredningens uppfattning är dödviktseffekter- na små, dels på grund av att trygghetsrådens resurser är begränsade, dels på grund av det individinriktade arbetssättet med en successiv beslutsprocess. En bekräftelse på detta är att omställningsavtalen fungerat under lång tid. Varken företagen eller parterna som instif- tat råden skulle ha accepterat att betala för något som inte behövs. 
 Utredningen har bedömt om liknande positiva effekter skulle kunna uppnås om också en större del av arbetsmarknaden skulle täckas av omställningsavtal. De grupper som skulle kunna tillkom- ma är framförallt  
 LO-anslutna 
  inom det privata området och an- ställda i kommuner och landsting. Ingen av dessa grupper är enhet- liga kollektiv, utan spridningen på utbildning, yrken och arbets- marknadsvärde är sannolikt lika stor som för tjänstemannagrup- perna. I generella termer är dock utbildningsnivån lägre. Detta har ingen betydelse för konstruktionen av omställningsavtalen, men kan innebära behov av viss metodutveckling av arbetsformer inom de trygghetsråd eller utförandeorganisationer, som skulle ge stöd till tillkommande grupper. Inom trygghetsråden finns dock redan nu metoder utvecklade för att inrikta utbildningskomplettering mot yrkesmässiga mål, även för grupper med liten studievana. Det finns därför ingen grund för att anta att effekterna av omställnings- stöd skull bli sämre för tillkommande grupper. Tvärtom visar de jämförelser som finns mellan  
 LO-anslutna 
  och tjänstemän från det statliga området, där  
 LO-grupperna 
  inom SEKO omfattas av trygghetsavtalet, på bättre resultat i fråga om övergång till nytt ar- bete för  
 SEKO-grupperna. 
  
 Enligt utredningens bedömning finns alltså inga egenskaper hos de tillkommande grupperna som talar för att resultaten skulle bli sämre. Statskontoret tar i sin rapport upp en risk för en avtagande 
 18 
  
 SOU 2002:59 
  
 Sammanfattning 
  
 marginalnytta om en större del av arbetsmarknaden täcks av om- ställningsavtal, men värderar inte hur stor den risken skulle vara. Utredningen konstaterar att tillkommande avtal skulle träffas på delar av arbetsmarknaden där omställningsavtal för närvarande sak- nas och inte innebära någon ökad konkurrens med de grupper som idag omfattas av avtal. Effekten av en avtagande marginalnytta mås- te därför vara begränsad och är alltså inget skäl för att avstå från avtal. Däremot kan finnas en risk för att undanträngningseffekter uppstår genom att de som omfattas av omställningsstöd enligt avtal tränger undan arbetssökande som inte gör det. 
 Avgångsersättning (age) 
 Samtliga studerade trygghetsråd ger kompletterande ersättning till  
 A-kassa 
  vid arbetslöshet på lönedelar över  
 A-kassetaket, 
  detta för att trygga inkomstnivån hos alla klienter. Kvalifikationsregler och ersättningsnivåer är olika och mest förmånliga på det statliga områ- det, där alla tidigare tillsvidareanställda omfattas oavsett ålder, och där ersättningsnivån är 80 procent. Där innebär avtalskonstruktio- nen att age utgår automatiskt för de dagar  
 A-kassa 
  utgår, medan trygghetsråden på det privata tjänstemannaområdet gör självständi- ga prövningar av rätten till age. 
 Den arbetsmarknadspolitiska forskningen visar på ett samband mellan hög ersättningsnivå vid arbetslöshet och minskad benägen- het hos de arbetslösa att acceptera ett arbete. Samtidigt tyder forskningen på att detta problem kan reduceras genom ett aktivt omställningsarbete. Det underlag utredningen haft tillgång till visar att trygghetsråden lyckas hålla aktiviteten hos de sökande på så hög nivå att risken för att fastna i arbetslöshet reduceras. De jämförel- ser som redovisas i kapitel 4 visar att trygghetsrådens stödtagare har högre övergång till arbete än jämförbara grupper utan stöd, trots att age utgår. 
 Det har dock funnits och finns vissa problem med överutnytt- jande av age på framförallt det statliga området, som har samband med reglerna om pensionsersättning. Sedan dessa ändrats och änd- ringar genomförts i arbetslöshetsförsäkringen har problemet redu- cerats. Utredningen anser dock att trygghetsråden bör ha en själv- ständig rätt att fatta beslut om denna stödform och att en bortre parentes för age bör finnas, gärna i kombination med en ventil som gör att fortsatt ersättning kan utgå vid särskilda skäl. 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:59 
  
 Samhällsekonomiska och statsfinansiella effekter 
 Statskontoret har analyserat de samhällsekonomiska effekterna av omställningsavtal. Statskontorets rapport finns i bilaga 3. 
 Statskontoret har kommit fram till att omställningsavtalen har positiva effekter för dem som omfattas av avtalen. Risken för ar- betslöshet och tiden i arbetslöshet reduceras. Detta bekräftar att huvudsyftet med omställningsavtalen uppnås, att ge de uppsagda ett förstärkt skydd. 
 I sin makroekonomiska analys kommer Statskontoret fram till att avtalen bidrar till ett ökat omvandlingstryck på arbetsmarkna- den. De olika komponenterna i avtalen bidrar på olika sätt till detta. Det bör observeras att omställningsavtalen, enligt den modell ana- lysen utgår från, kan leda till såväl ökat antal uppsägningar som ett ökat utlysande av vakanser. 
 Det ökade omvandlingstrycket har positiva samhällsekonomiska effekter. Samtidigt visar analysen på risk för undanträngningseffek- ter och på risken för att de arbetssökande delas upp i en gynnad grupp med omställningsstöd och en missgynnad grupp utan. Un- danträngningseffekten gäller i synnerhet vid matchningsförbätt- rande åtgärder, praktik med ekonomiskt bidrag samt vid olika eko- nomiska stöd som löneutfyllnad och inkomsttrygghetstillägg. 
 Statskontoret har gjort en beräkning av statsfinansiella effekter av omställningsavtalen. Positiva effekter uppkommer framförallt genom minskade kostnader för  
 A-kassa 
  och åtgärder inom arbets- marknadspolitiken samt av ökade intäkter i form av inkomstskatt, sociala avgifter och konsumtionsskatter. Kalkylen kan närmast ses som en uppskattning av möjliga effekter, som baseras på vad Stats- kontoret kommit fram till i sina analyser. Räknat på ett underlag som motsvarar inflödet till TRR och TSn under 1999, sammanlagt 18 000 personer, blir den positiva effekten på de offentliga finan- serna 2,2 miljarder kronor på ett år om man räknar med att om- ställningsavtalen förkortar den genomsnittliga tiden i arbetslöshet med 60 procent. Räknar man i stället med att den genomsnittliga tiden i arbetslöshet förkortas med 20 procent blir det statsfinansiel- la nettot 0,9 miljarder kronor per år. 
 Skulle hela arbetsmarknaden täckas av omställningsavtal blir na- turligtvis den positiva effekten avsevärt större. Hur mycket större beror bl.a. på hur stor effekt eventuellt avtagande marginalnytta har och hur tillkommande omställningsavtal konstrueras. 
 20 
  
 SOU 2002:59 
  
 Sammanfattning 
  
 Fördelningspolitiska mål och effekter. 
 De nuvarande omställningsavtalen har, utöver age konstruktioner- na, inga uttalade fördelningspolitiska syften. Att fördelningspoli- tiska inslag i övrigt saknas hänger samman med det individuella an- greppssättet, att med målet ny försörjning utgå från individens för- utsättningar på den arbetsmarknad som är aktuell för individen. Däremot har de naturligtvis fördelningspolitiska effekter. Bara det förhållandet att stödet är tillgängligt för alla som omfattas av avta- len borde tala för att avtalen har fördelningspolitiska effekter ge- nom att de som mest behöver stöd också får tillgång till det. Det kan dock finnas selektionseffekter som gör att vissa klientgrupper lättare tar till sig erbjudandet om stöd än andra, men det finns inget underlag som kan belysa detta. De individuellt inriktade arbetsfor- merna bör bidra till att reducera risken för selektionseffekter. 
 I kapitel 8 behandlas fördelningspolitiska effekter av de nuvaran- de avtalen, och där görs också en analys av fördelningspolitiska ef- fekter om en större del av arbetsmarknaden skulle omfattas av om- ställningsavtal. Utredningen bedömer att de tillkommande grup- perna allmänt sett får en starkare ställning på arbetsmarknaden om de skulle omfattas av omställningsavtal. Genom att de i högre ut- sträckning än de grupper som nu omfattas av omställningsavtal be- står av lågutbildade och inom den kommunala sektorn av kvinnor, får avtalen också positiva fördelningspolitiska effekter. I kapitlet läggs också synpunkter på hur stödet bör utformas för att förstärka de fördelningspolitiska effekterna. 
 Enligt direktiven till utredningen bör omställningsavtal särskilt gynna lågutbildade och äldre. Omställningsavtalen träder bara in vid övertalighet och det innebär naturligtvis att de inte på något generellt sätt kan ta ansvar för en allmän uppgradering av arbets- kraftens kompetens eller allmänt underlätta de äldres situation på arbetsmarknaden. 
 De arbetsformer som tillämpas inom trygghetsråden innebär att utbildning bör ha ett yrkesmässigt mål. Utbildningsinsatsernas om- fattning och inriktning prövas mot detta mål. För grupper med li- ten studievana eller dålig studiemotivation innebär det stora förde- lar. Utbildningen har klara mål och studietiden kan hållas nere. Trygghetsråden arbetar efter en uttalad arbetslinje, vilket innebär att studier ska vara en rimlig väg till försörjning. I de fall klienterna vill satsa på längre utbildningar än så, mot kanske en helt ny yrkes- karriär, får de oftast finansiera huvuddelen av studierna själva. För grupper som har behov av en generell uppgradering av sin kompe- 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:59 
  
 tens för att komma vidare på arbetsmarknaden kan dock ökade möjligheter till studiestöd och samfinansiering mellan trygghetsrå- den, arbetsmarknadspolitiken, det reguljära utbildningsväsendet och studiefinansieringssystemet behöva utvecklas. 
 I kapitel 5 har utredningen redovisat erfarenheter av omställ- ningsavtalens tillämpning på äldre arbetstagare. Ett visst överut- nyttjande av möjligheterna till tidig pensionering har förekommit. Utredningen pekar på möjligheter att i en omställningssituation undvika uppsägningar och stödja dem som blir uppsagda och un- derlätta övergången till nytt arbete. Alternativ till avgångspensioner behöver utvecklas, bl.a. genom ökade möjligheter till minskad ar- betstid eller delpension. När det gäller behovet av stöd till de äldre som blir uppsagda understryker utredningen att äldre inte är någon enhetlig grupp. Det individuella arbetssättet i trygghetsråden räck- er långt, men kan behöva kompletteras med matchningsfunktioner och stöd som kan öka sökområdet. Eftersom äldre har svårare att få fasta arbeten på grund av bl.a. höga pensionsavgifter i förmånsbase- rade pensionssystem, bör övergång till tillfälliga anställningar eller uthyrning prövas, men i de fallen bör konsekvenserna för den en- skildes ålderspensionsnivå belysas. Så länge pensionssystemen ger försämrad pensionsnivå för den som tar ett arbete bör trygghetsrå- den kunna kompensera för detta. TRS fattade i juni 2002 beslut om att betala pensionspremier för vissa grupper. 
 Omställningsavtalen ur ett företagsperspektiv 
 I kapitel 6 granskas omställningsavtalens effekter och nytta ur före- tagens perspektiv. Där behandlas inledningsvis sambandet mellan omställningsavtalen och Lagen om anställningsskydd, framförallt vad gäller turordningsreglerna. Ur företagens synvinkel är turord- ningsfrågorna centrala i en omställningssituation som inte handlar om nedläggning. Det bör ur processen komma ett livskraftigt före- tag. 
 Omställningsavtalen syftar till att underlätta omställningen för de övertaliga, och har i det avseendet inget absolut samband med turordningsfrågorna. I förhandlingarna om omställningsavtal har på det privata tjänstemannaområdet skett en koppling mellan turord- ningsreglerna och omställningsavtalen så att det uppstått en köp- säljsituation. Det är en naturlig följd av parternas intressen i en omställningssituation och att ingen part träffar avtal som inte har någon nytta för uppdragsgivarna. Det har resulterat i underbilaga A 
 22 
  
 SOU 2002:59 
  
 Sammanfattning 
  
 till omställningsavtalet på  
 TRR-området 
  och motsvarande på TRS- området, som innebär att parterna ska göra turordningen så att fö- retagets intresse av att kunna bedriva en konkurrenskraftig verk- samhet tillgodoses. I praktiken är det dock i de lokala förhandling- arna som priset på undantagen sätts. Utredningen ser ingen anled- ning att ha några synpunkter på tillämpningen av turordningsreg- lerna.  
 LAS-reglerna 
  om turordning och möjligheterna till undantag skapar nämligen en styrkebalans mellan parterna, som de själva bäst avväger i förhandlingar. 
 Enligt direktiven skulle utredningen analysera och bedöma ef- fekter av omställningsavtalen på företagens vinst och löneöknings- utrymme. En analys av detta har på utredningens uppdrag gjorts av Wilson. Rapporten återfinns i bilaga 4. Det visar sig att företagen i undersökningen har svårt att isolera effekterna av om- ställningsavtal jämfört med andra insatser som görs i omställning- en. Stödet gentemot de uppsagda är ur företagens synvinkel en li- ten del av hela omställningen. Det visar sig dock att omställnings- stödet har positiva företagsekonomiska effekter. 
 I kapitlet redovisas bedömningar av omställningsavtalens effek- ter på små och medelstora företag och beträffande hur arbetsgivar- nas vilja att investera i fortlöpande kompetensutveckling kan på- verkas av omställningsavtal. Utredningen finner ingen risk för ne- gativa konsekvenser i dessa avseenden. 
 Sist i kapitlet redovisas en bearbetning av ett antal intervjuunder- sökningar av företagens beslutsfattande i samband med anlitande av extern kompetens för omställningsarbete. Rapporten avser TRR- området och har sammanställts av Espinoza, projektledare inom TRR. 
 Den visar att det finns olika motiv för anlitande av andra aktörer än TRR. Ett skäl är att företagen vill behandla både tjänstemanna- grupper och  
 LO-grupper 
  lika. Andra skäl är att företagen velat ha ett mer intensivt och koncentrerat omställningsarbete än TRR kunnat erbjuda. Rapporten visar också att det kan finnas en roll- konflikt i dessa fall mellan företagen och av företag anlitade outpla- cementkonsulter å ena sidan och TRR å andra sidan. Rollkonflikten gäller lämpligheten av att forcera och tidsbestämma omställningen. 
 Tre exempel på företag som genomfört stora omställningar i egen eller upphandlad regi redovisas: Telia, Posten Futurum och Pace. 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:59 
  
 Samverkansfrågor 
 Statskontorets analys visar att omställningsavtalen medför en minskad belastning på arbetsmarknadspolitiken. I uppdraget har också ingått att bedöma möjligheterna till samverkan med arbets- marknadspolitiska program inom arbetsmarknadsverket. Erfaren- heterna från de nuvarande omställningsavtalen visar att det finns en varierande grad av irritation hos trygghetsråden över att de får be- tala för insatser som egentligen bort finansieras inom ramen för den offentliga arbetsmarknadspolitiken. Det finns förklaringar till detta i de olika mål och uppgifter som finns mellan råden och ar- betsförmedlingarna, som leder till olika prioriteringar. Medan trygghetsråden börjar arbetsprocessen vid uppsägningen kan kvali- ficerat stöd och åtgärder påräknas från arbetsförmedlingen först efter en tids arbetslöshet. Om fler områden täcks av omställnings- avtal ökar behovet av samverkan. 
 Utredningen konstaterar att de flesta program inom arbets- marknadspolitiken kan användas också för trygghetsrådens klienter och lägger inga förslag om samverkan runt enskilda program. Där- emot anser utredningen att samverkan bör ske vid ett antal kon- takttillfällen, bl.a. vid stora varsel, när arbetsförmedlingen ska upp- rätta handlingsplaner efter tre månaders arbetslöshet (även trygg- hetsråden använder handlingsplaner och ur individens synvinkel kan inte handlingsplaner ha olika inriktning), när sökområdet ska vidgas efter hundra dagars arbetslöshet och inför utförsäkring. Ut- redningen föreslår att regeringen ger AMS uppdraget att genomfö- ra detta. Samverkan bör inte formbindas utan utgå från de individer som behöver stöd. Utredningen anser vidare att en kontaktyta på central nivå behövs. 
 Utredningens syn på utbildningsfrågor har kortfattat redovisats ovan. När det gäller behov av samverkan lägger utredningen inga konkreta förslag. Eftersom inga tillkommande omställningsavtal har träffats är det svårt att förutse inriktning och innehåll i dessa. Tillkommande avtal för  
 LO-grupperna 
  och den kommunala sek- torn kan motivera ökade satsningar på såväl rekryteringsstöd till utbildning som förberedande arbetsmarknadsutbildning. 
 Det individuella kompetenssparandet (IKU), som kommer att införas, är frivilligt och ska ses som ett komplement till befintliga system inom arbetsmarknads- och utbildningspolitiken. För de in- divider som väljer att delta i sparandet ska verkan på andra stöd- former vara neutral. Detta bör gälla också i förhållande till stöd från omställningsavtal. Den som sparat ska inte tvingas använda 
 24 
  
 SOU 2002:59 
  
 Sammanfattning 
  
 sparade medel i en uppsägningssituation medan den som inte sparat får stöd via omställningsavtal. Däremot kan IKU vara ett värdefullt komplement för dem som väljer att studera vidare med begränsat stöd från trygghetsråden. 
 Det finns inga förutsättningar för trygghetsråden att sätta in medel på individernas kompetenssparande. Stöd från trygghetsrå- den måste kopplas till ändamålet för deras verksamhet – att stödja uppsagda – medan individen fritt förfogar över sparandet. 
 Förutsättningar för omställningsavtal på hela arbetsmarknaden 
 Efter en inledande genomgång av företagens ansvar i ett europeiskt perspektiv kommer utredningen in på hur företagens ansvar vid varsel påverkas av omställningsavtal. Det handlar inte främst om det formella ansvaret i förhållande till varselreglerna utan vilket an- svar företagen brukar ta eller bör ta. Frågan är svår att besvara ef- tersom det inte finns någon norm för vad som är skäligt. Bara det förhållandet att omställningsavtal finns innebär ett ansvarstagande från företagets sida jämfört med om omställningsavtal inte finns. För de företag som gjort egenfinansierade omställningssatsningar för att man velat behandla alla personalgrupper lika kan motivet för sådana satsningar minska. 
 Utredningen redovisar förhandlingsläget mellan Svenskt När- ingsliv och LO och gör bedömningen att parterna har en konstruk- tiv vilja att hitta lösningar. Det finns dock frågor som kan vålla problem. Dit hör turordningsfrågan och eventuellt finansierings- frågan. 
 När det gäller det kommunala området har arbetsgivarparterna f.n. ringa intresse av omställningsavtal med hänvisning till de stora rekryteringsbehov som finns. De fackliga organisationerna är mer intresserade men betonar att det finns andra trygghetsproblem i form av utslagning, som skulle kräva en ökad rörlighet. Utredning- en ser inga hinder för avtal som är både omställningsavtal och sti- mulans för ökad rörlighet inom organisationen. Ett antal principiel- la frågor behandlas i detta sammanhang. 
 Former för omställningsavtal 
 Som nämndes inledningsvis finns inte en enda form för omställ- ningsavtal, även om de måste ha syftet att stödja övertaliga. Utifrån 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:59 
  
 den omfattande genomgång som gjorts redovisar utredningen i ka- pitel 8 sin uppfattning om olika komponenter som bör ingå i om- ställningsavtal och hur verksamheten i trygghetsråd eller andra ut- förandeorganisationer bör byggas upp. 
 Det finns inga starka motiv för branschvisa trygghetsråd på den nivå där löne- eller villkorsavtal normalt träffas. Det är en fördel för riskspridningen med stora verksamhetsområden. Ur de lokala par- ternas, framförallt företagens synvinkel, bör omställningsavtalen omfatta alla anställda på samma arbetsplats. En berättigad fråga är hur stort ett trygghetsråd kan bli utan att framgångsfaktorerna i de individinriktade och obyråkratiska arbetsformerna går förlorade. Med hänsyn till att kärnverksamheten i råden är relativt okomplice- rad och har tydliga mål bör det gå att organisera en verksamhet med hög kvalitet även i stora trygghetsråd. 
 Utredningen har, med hänsyn till att det finns en marknad för omställningstjänster, ställt frågan om trygghetsråd behövs, och be- svarar frågan jakande. Råden har stor betydelse för kvalitetssäkring och professionalitet. Mindre och medelstora företag kan inte upp- handla motsvarande kompetens. 
 Finansieringen av rådens verksamhet sker f.n. genom en procen- tuell avgift på lönesumman. Detta är enligt utredningens mening en väl fungerande modell. Den är dock konjunkturkänslig och kräver att det finns kapitalbuffertar. Den kräver också för trovärdighet att stödet upplevs som rättvist och inte missbrukas eller gynnar eller missgynnar grupper eller företag. 
 I debatten om omställningsavtal har framförts krav på statlig subventionering av omställningsavtalen. Utredningen har i sak upp- fattningen att trygghetsrådens verksamhet inte bör subventioneras med statliga medel eftersom detta skulle kunna äventyra deras självständiga ställning. 
 När det gäller stödet till de uppsagda finns en genomgång av ef- fekter och erfarenheter av olika stödformer i kapitel 4. Utredning- en drar följande slutsatser. 
  
 N  
 Rätten till stöd via omställningsavtal bör omfatta alla upp- sagda, och i de fall parterna väljer att gå in i tidigare skeden, uppsägningshotade. Nästan alla uppsagda behöver initialt stöd. Stöd för vidare åtgärder bör utgå efter individuell be- dömning. 
  
 N  
 Trygghetsrådens arbetsprocess mot klienterna bör starta ti- digt, senast i samband med att namnlista över varslade fast- ställs eller vid uppsägningstillfället. Även i de fall klienterna 
 26 
  
 SOU 2002:59 
  
 Sammanfattning 
  
 är kvar i arbete under uppsägningstiden bör finnas skäligt utrymme för kontakter mellan trygghetsråd och klienter. 
  
 N  
 Trygghetsrådens rådgivare och konsulenter måste i kontak- terna med klienterna ha stort utrymme för att göra situa- tionsanpassade och individuella bedömningar. Arbetsfor- mer och stöd måste vara flexibla och kunna samverka med annan finansiering. 
  
 N  
 Arbetet i trygghetsråden och de insatser som görs måste hålla hög kvalitet, oavsett om de genomförs i egen regi eller upphandlas. 
  
 N  
 Så länge arbetslöshetsförsäkringen inte ger ett rimligt skydd för inkomstbortfall för alla arbetstagare, bör om- ställningsavtalen innehålla en  
 age-komponent, 
  som ger in- komstskydd vid arbetslöshet på lönedelar över A- kassetaket. 
  
 N  
 Omställningsavtal bör innefatta möjligheter att ge tidsbe- gränsad kompensation för en lönesänkning vid övergång till lägre betalt arbete. 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:59 
  
 28 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Bakgrund 
  
 Det pågår en ständig omvandling av ekonomin. I denna försvinner och uppstår företag, arbetsplatser och arbetstillfällen. Arbetsinne- håll och kraven på arbetstagarnas kompetens förändras fortlöpan- de. Det råder stor enighet om att denna pågående strukturomvand- ling är en nödvändig förutsättning för ekonomisk tillväxt, ökade reallöner och förbättrad välfärd. 
 Att omstruktureringen är nödvändig och nyttig på ett övergri- pande plan hindrar inte att den får negativa konsekvenser för de individer, företag, orter och regioner som drabbas. Ju mer de nega- tiva effekterna kan begränsas, desto större möjligheter för att strukturomvandlingen ska skapa goda förutsättningar för tillväxt i ekonomin och ökad välfärd. 
 Historiskt finns exempel på olika slags stöd från samhället för att mildra de negativa effekterna av strukturomvandlingen och stödja de arbetstagare som mist sina arbeten i dess spår. Den of- fentliga arbetsmarknadspolitiken har sedan  
 1950-talet 
  haft det dubbla syftet att både bidra till omvandlingen av ekonomin och stödja de arbetstagare som drabbas. Permitteringslönekonstruktio- nen har använts vid kortare svackor i produktionen. Det har också förekommit statligt stöd direkt till företagen, t.ex. i form av före- tagsakuter, och även olika former av stöd till drabbade orter eller regioner har använts och används fortfarande. 
 På svensk arbetsmarknad har sedan  
 1970-talet 
  funnits trygghets- eller omställningsavtal för vissa arbetstagargrupper. Detta är en typ av kollektivavtal som ger stöd till arbetstagare som sägs upp eller riskerar att sägas upp på grund av arbetsbrist. Gemensamt för de omställningsavtal som för närvarande finns på arbetsmarknaden är 
 29 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:59 
  
 att arbetstagare som sägs upp eller hotas av uppsägning erbjuds stöd i form av omställningsstöd och avgångsersättning. 
 Omställningsstödet, som sätts in redan under uppsägningstiden eller tidigare, innefattar personlig rådgivning och andra åtgärder som hjälper den uppsagde att hitta en ny sysselsättning. Detta kan innebära en ny anställning, eller också en lösning där individen star- tar ett eget företag eller påbörjar en längre utbildning. Stödet är starkt individanpassat och den uppsagdes situation hanteras alltid utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet. 
 För att trygga den uppsagdes ekonomiska situation under en eventuell tid i arbetslöshet, utbetalas under vissa förutsättningar avgångsersättning som utfyllnad till ersättningen från arbetslös- hetsförsäkringen för dem som har lön över det så kallade A- kassetaket. 
 Omställningsavtalen har träffats och finansieras av parter på ar- betsmarknaden och fungerar som komplement till den generella arbetsmarknadspolitiken. Avtalen omfattar främst tjänstemän inom näringslivet och arbetstagare inom den statliga sektorn. 
 1  
 Däremot saknas sådana avtal för privatanställda arbetstagare inom LO lik- som för anställda inom kommuner och landsting. 
 Att bara se avtalen som ett stöd till de drabbade arbetstagarna är ett för snävt synsätt. Avtalen underlättar omställningen och för- bättrar arbetsmarknadens funktionssätt genom individuell match- ning samt uppgradering av kompetens. Dessutom bidrar de till en smidigare strukturomvandling. 
  
 1.2 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Regeringen beslutade den 31 augusti 2000 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att kartlägga och belysa hur de trygghetsav- tal som existerar på arbetsmarknaden idag verkar och söka beräkna och analysera vilka effekter de haft för berörda grupper av arbetsgi- vare och arbetstagare, samt för enskilda arbetstagare som tagit del av de åtgärder som avtalen erbjuder (Dir. 2000:55  
 2 
 ). Vidare ska avtalens effekter ur ett samhällsekonomiskt perspektiv utvärderas. 
 Utredningsdirektiven anger att mot bakgrund av denna kart- läggning och analys skall utredaren överväga om avtal med motsva- rande eller liknande innehåll skulle kunna ingås så att de kommer 
  
 1 
  
 En förteckning över befintliga omställningsavtal, deras avtalsparter, avgifter samt antal anställda som omfattas finnes i bilaga 2. 
  
 2 
  
 Se bilaga 1. 
  
 30 
  
 SOU 2002:59 
  
 Inledning 
  
 att täcka hela arbetsmarknaden. I nära samråd med arbetsmarkna- dens parter ska utredaren försöka finna former för sådana avtal. Syftet skall vara att alla arbetsgivare tar ett ansvar för arbetstagarens omställning vid omstruktureringar av verksamheten och har till- räckliga resurser att göra det. Avtalen bör särskilt gynna omställ- ning av äldre och lågutbildade. Utredarens arbete skall bedrivas un- der stort hänsynstagande till parternas samverkan med anledning av befintliga avtal. 
 Direktiven anger att en viktig utgångspunkt för arbetat skall vara att arbetsmarknadens parter, både inom den privata och den offent- liga sektorn, skall bära ansvaret och kostnaderna för omställnings- avtalen och att ingen statlig subvention skall lämnas för den. 
  
 1.3 
  
 Utgångspunkter och avgränsningar 
  
 De befintliga omställningsavtalen ger stöd till arbetstagare som sagts upp eller riskerar uppsägning på grund av arbetsbrist. Upp- draget innebär att överväga om avtal med liknande eller motsvaran- de innehåll kan träffas så att de omfattar hela arbetsmarknaden. Detta innebär att utredningen inte har anledning att överväga frå- gor som gäller stöd till av omstruktureringen drabbade orter eller regioner, inte heller stöd till företag för fortsatt överlevnad. 
 I utredningens arbete har de befintliga omställningsavtalen stu- derats och analyserats med avseende på bakgrund, innehåll, till- lämpning och effekter. Avtalen har stora likheter i sin grundläg- gande uppbyggnad, men också skillnader sinsemellan i stödformer och förmånsnivåer. Det finns också en del skillnader i de olika trygghetsrådens arbetsformer. Dessa skillnader har sin förklaring i olika förutsättningar och olika intressen hos parterna på olika av- talsområden. I utredningsarbetet har inte funnits någon ambition att förändra innehållet i nuvarande avtal eller att försöka renodla eventuellt tillkommande avtal till form eller innehåll. 
  
 1.4 
  
 Arbetsformer 
  
 Utredningens uppdrag innebär att det som framförallt ska utvärde- ras och analyseras är verksamheten i ett antal  
 icke-statliga 
  organisa- tioner, nämligen trygghetsråden, som är privaträttsligt reglerade kollektivavtalsstiftelser. Vidare ska samverkan ske med ett antal 
 31 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:59 
  
 parter med självständig förhandlingsrätt, i frågor som de själva för- fogar fritt över, och med det uttryckliga kravet att någon statlig finansiering inte ska ske. Parterna har förutsatts själva bära både ansvar och kostnader för omställningsavtalen. 
 Samarbete med de aktuella arbetsmarknadsparterna har skett fortlöpande genom kontakter och utbyte av synpunkter med par- terna på de avtalsområden som saknar omställningsavtal, framför- allt Svenskt Näringsliv och LO och parterna på det kommunala området. Parterna, framförallt Svenskt Näringsliv och LO, som har befunnit sig i förstadiet till en förhandling om omställningsavtal, har varit välvilligt inställda till ett samarbete med utredningen ge- nom regelbundna avstämningar, men har betonat sitt intresse av att föra förhandlingarna som självständiga parter. 
 Därutöver har utredningen haft en mängd kontakter med parter enskilt och i olika grupperingar, bl.a. på industriavtalsområdet, TCO och SACO. Utredningen har också haft kontakter med de parter som redan omfattas av omställningsavtal, bl.a. PTK, och Svenskt Näringsliv och parterna på det statliga avtalsområdet. 
 Trygghetsråden har erbjudits expertmedverkan i utredningen men har föredragit samarbete i andra former. Överenskommelse har träffats med tre av trygghetsråden om att inrätta en referens- grupp. I denna har ingått Stephens från TRS; Walker från TSn och Burton från TRR. 
 Framväxt av, innehåll i och effekter av omställningsavtalen har analyserats och kartlagts i nära samverkan med de trygghetsråden i den ovannämnda referensgruppen. Detta har skett fortlöpande ge- nom sammanträden med referensgruppen under hela utredningens arbete. Utredningens slutsatser har stämts av med referensgruppen. Statskontoret har på uppdrag av utredningen genomfört en analys av omställningsavtalens effekter ur ett samhällsekonomiskt per- spektiv. Statskontorets rapport bifogas betänkandet som bilaga 3. Slutsatser från Statskontorets rapport har även använts i andra ana- lyser som utredningen genomfört. 
 Utredningens har också träffat representanter för fyra andra trygghetsråd för att hämta in uppgifter om deras verksamhet och för att stämma av utredningens överväganden.  
 3 
  
 Utredningen har samverkat med AMS med anledning av uppdra- get att analysera om omställningsavtal skulle kunna samverka med befintliga arbetsmarknadspolitiska program. Professor Buchanan från AMS har varit expert i utredningen, och deltagit i refe- 
  
 3  
 Trygghetsrådet Fastigo, Trygghetsstiftelsen för försäkringskasseområdet, Trygghetsfonden  
 BAO-Finansförbundet 
  samt  
 KFS-företagens 
  trygghetsfond. 
 32 
  
 SOU 2002:59 
  
 Inledning 
  
 rensgruppens sammanträden. Utredningen har också träffat före- trädare för AMS ledning för att diskutera samverkansformer mellan omställningsavtal och arbetsmarknadspolitik. 
 Utredningen har samrått med Näringsdepartementets Simplex- enhet vad gäller uppdraget att belysa de speciella problem som om- ställningsavtal kan innebära för små och medelstora företag. Sam- råd har skett med Näringsdepartementet i frågan om ett förslag till individuellt kompetenssparande. 
 Ekonomie doktor Wilson har på uppdrag av utredning- en genomfört en analys av vilka effekter de befintliga omställnings- avtalen har haft på arbetsgivarens vinst och löneökningsutrymme, samt utifrån denna analys bedömt effekterna av omställningsavtal som täcker hela arbetsmarknaden. Rapporten finns med i betän- kandet som bilaga 4. Espinoza, TRR, har på utredningens uppdrag bearbetat ett antal undersökningar av företagens beslut vid anlitande av extern kompetens vid övertalighet. Rapporten bifogas som bilaga 5. 
 För utredningens beskrivning av exempel på omställningsinsat- ser finansierade av företag har uppgifter inhämtats vid kontakter med företrädare för Telia, Posten och Pace. 
 Utredningen har även under arbetets gång samrått med ett antal andra personer som bidragit med kunskap och kloka synpunkter: jur. kand. Ramirez, doktorand i arbetsrätt vid Stockholms universitet; jur. kand., MSc. Johnson, doktorand i arbets- rätt vid Stockholms universitet; fil. kand. Ingwar Friman; chefsar- betsrättsjurist Mason och stadsdelsdirektör Thompson, Stockholms stad; Serrano Smith och Thornton, SMG Sweden AB; docent Holloway och jur. kand. Campbell, Arbetslivsinstitutet. 
 Utredningen har fått värdefulla intryck och underlag vid studie- besök hos TRR:s regionkontor i Halmstad. Besöket gav möjlighet till kontakter med TRR:s personal samt med företag och kunder som fått stöd av TRR. Vid ett möte med företrädare för Volvo per- sonvagnar i Torslanda har utredningen fått synpunkter på erfaren- heter av omställningsarbete i ett storföretag. 
  
 1.5 
  
 Läsanvisning 
  
 Efter detta inledande kapitel följer i kapitel 2 en beskrivning av trygghetslösningar i samband med övertalighet ur ett historiskt perspektiv. Redogörelser lämnas över omställningsavtalens bak- 
 33 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:59 
  
 grund liksom framväxten av andra lösningar vars syfte är att främja anställningstryggheten för arbetstagare. 
 Kapitel 3 lämnar en redogörelse av grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal. 
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal redovisas i kapi- tel 4, och även här koncentreras framställningen till TRR, TRS och TSn. Inledningsvis redovisas en del basfakta om bl.a. omfattningen av verksamheten i trygghetsråden under de senaste tio åren. Effek- ter på individnivå och för grupper av individer analyseras. Erfaren- heter av olika arbetsformer beskrivs. Slutligen diskuteras Statskon- torets slutsatser i rapporten om effekter av omställningsavtal ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. 
 I kapitel 5 diskuterades vad som kan göras i en omställningssitu- ation för att särskilt gynna äldre arbetstagare. 
 En analys av omställningsavtal ur ett företagsperspektiv ges i ka- pitel 6. I kapitlet belyses vilka speciella problem som omställnings- avtal kan innebära för små och medelstora företag. Vidare diskute- ras huruvida omställningsavtal påverkar arbetsgivarens vilja att in- vestera i fortlöpande kompetensutveckling av personalen. Pena rapport om omställningsavtalens effekter på företagets vinst och löneökningsutrymme refereras och kommenteras. Sam- bandet mellan LAS och omställningsavtal analyseras. I kapitlet ges även exempel på företagsfinansierade omställningsinsatser som går längre än vad som följer av lag och avtal. 
 Kapitel 7 behandlar frågan om samverkan mellan omställningsav- tal och stöd från samhällsorgan. Möjligheterna till samverkan med befintliga arbetsmarknadspolitiska program och reguljär utbildning analyseras. Analysen omfattar en bedömning av hur belastningen på arbetsmarknadspolitiken kan påverkas om omställningsavtal täcker hela arbetsmarknaden. Dessutom redovisas utredningens bedömning av möjligheterna att använda det individuella kompe- tenssparandet i omställningsarbetet. 
 Det sista kapitlet, kapitel 8, ger utredningens uppfattning om förutsättningar och former för omställningsavtal på hela arbets- marknaden. Utredningen återkommer här till slutsatser från tidiga- re kapitel. 
 34 
  
 2 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 N  
 De första omställningsavtalen växte fram mot bakgrund av att privattjänstemännen för första gången drabbades av stor arbetslöshet. Arbetsförmedlingen ansågs inte kunna tillgodose tjänstemännens behov av stöd för att hitta ny sysselsättning 
 . 
  
 N  
 Historiskt sett har LO ansett att arbetsförmedlingens insatser varit tillräckliga och väl anpassade för att stödja uppsagda inom LO- kollektivet. För närvarande finns inget omställningsavtal för de privatanställda  
 LO-grupperna. 
  
 N  
 När koncerntanken i staten försvann, gick man från att ett ensidigt trygghetsåtagande till ett trygghetsavtal som ger stöd till uppsagda i syfte att hitta ny försörjning. 
  
 N  
 Omställningsavtal saknas för närvarande inom kommuner och landsting. De kommunala arbetsgivarna anses ta ett stort personalpolitiskt ansvar och har om möjligt sökt undvika uppsägningar genom t.ex. omplaceringar. 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 I det följande kapitlet ges en överblick av utvecklingen av trygg- hetslösningar i samband med arbetslöshet på den svenska arbets- marknaden. Inledningsvis ges en kortfattad historisk beskrivning över svensk arbetsmarknadspolitik och arbetsmarknad. Sedan läm- nas redogörelser över omställningsavtalens bakgrund liksom fram- växten av andra lösningar vars syfte är att främja anställningstrygg- heten för arbetstagare. Genom en historisk återblick kan man för- stå mot vilken bakgrund omställningsavtalen växte fram. Vidare får 
 35 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2002:59 
  
 man förklaringen till varför parterna i förekommande fall har valt en annan konstruktion. 
  
 2.2 
  
 Den svenska modellen 
  
 Under efterkrigstidens högkonjunktur mot slutet av  
 1940-talet 
  drabbades Sverige av hög inflation. I samband härmed uppkom dis- kussionen huruvida det var nödvändigt att acceptera en sänkt sys- selsättningsnivå för att hålla en stabil prisnivå. Inom framför allt fackföreningsrörelsen hävdades att låg inflation inte nödvändigtvis uteslöt full sysselsättning.  
 LO-ekonomerna 
  Wheeler Russell och Perez presenterade teorier om på vilket sätt man skulle kun- na uppnå hög sysselsättning och låg inflation samtidigt. Den metod som rekommenderades förordade att staten bör tillämpa en stram finanspolitik, i syfte att under en högkonjunktur minska företagens vinster och eliminera löntagarnas köpkraftsökningar utöver det re- alekonomiska utrymmet. För att uppväga de negativa följder som en restriktiv efterfrågepolitik kunde medföra skulle denna kombi- neras med en solidarisk lönepolitik samt en aktiv och selektiv arbetsmarknadspolitik. 
 I Sverige har man inte tillämpat en stram finanspolitik i den ut- sträckning som rekommenderades enligt Rehn/Meidnermodellen. Däremot har en selektiv arbetsmarknadspolitik förts i hög grad. Den selektiva arbetsmarknadspolitikens två centrala instrument var alltsedan  
 60-talet 
  arbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbete, och deras omfattning har sedan dess kontinuerligt ökat. Denna typ av åtgärder är selektiva eftersom de sätts in endast för de individer som är registrerade som arbetslösa, och tillämpningen anpassas ef- ter det lokala arbetsmarknadsläget. Beredskapsarbete förekommer inte längre, men har ersatts av andra sysselsättningsskapande åtgär- der såsom anställningsstöd. Omfattningen av arbetsmarknadsut- bildningen är fortfarande mycket stor. 
 En aktiv arbetsmarknadspolitik i form av rörlighetsfrämjande åt- gärder, såsom arbetsförmedling, flyttningsstöd och omskolning, har också tillämpats i den svenska arbetsmarknadspolitiken. Om- fattningen har varierat beroende på om landet befunnit sig i hög- eller lågkonjunktur. Möjligtvis hämmas de enskildas benägenhet att byta arbete och arbetsort av reglerna i lagen om anställningsskydd (1982:80), vilket innebär att rörligheten motverkas. Ur den aspek- 
 36 
  
 SOU 2002:59 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 ten kan man anse att de rörlighetsfrämjande åtgärderna inte får den effekt som avsågs enligt Martinez och Russell.  
 4 
  
 Arbetsmarknadspolitiken har sedan efterkrigstiden varit en av de viktigaste delarna av den ekonomiska politiken i Sverige. I syfte att uppnå full sysselsättning förenad med ett stabilt penningvärde har ett av de viktigaste medlen för den ekonomiska politiken varit en selektiv arbetsmarknadspolitik. Det är denna målsättning och dess medel som ibland kallas den svenska modellen.  
 5 
  
 2.3 
  
 Det första trygghetsavtalet växer fram 
  
 Konjunkturen och arbetsmarknadsläget i Sverige har sedan efter- krigstiden svängt kraftigt. Arbetslösheten bland tjänstemännen i Sverige har dock inte alltid följt de allmänna konjunktursvängning- arna. Under den första hälften av  
 1900-talet 
  låg arbetslösheten för tjänstemän generellt sett på en låg nivå, oavsett det konjunkturella läget. Den kraftiga tillväxten inom industrin under första hälften av  
 60-talet 
  skapade dessutom en särskilt god arbetsmarknad för tjäns- temän. Till följd av strukturella förändringar försämrades dock ar- betsmarknadssituationen betydligt även för tjänstemännen mot slutet av  
 60-talet. 
  De drabbades nu för första gången av övertalig- het och uppsägningar på grund av arbetsbrist. 
 Mot bakgrund av en gemensam målsättning att kombinera en god personalpolitik med en god lönsamhet bildade 1970 de statsäg- da företagen en egen arbetsgivarorganisation, de statsägda företa- gens organisation, SFO. Bland SFO:s medlemmar återfanns bland andra Assi, LKAB och Vin- och spritcentralen och sammanlagt omfattades ca 30 000 anställda. Under avtalsrörelsen 1972 enades parterna om ett trygghetsavtal och så småningom skapades ett kansli, TRS (Trygghet i samverkan). 
 Trygghetsavtalet TRS var det första i sitt slag och innehöll par- ternas gemensamma värderingar som fastslog att vid omstrukture- ringar skulle man arbeta förebyggande för att tillgodose de anställ- das trygghet. Vidare fanns en uppsättning skyddsregler för arbets- tagare som sagts upp på grund av arbetsbrist, såsom förlängda upp- sägningstider och bidrag till avtalspension. 
 I och med att antalet anslutna företag växte och uppsägningarna ökade, breddades verksamheten. Under början av  
 1990-talet 
  börja- de man inom SFO diskutera en eventuell anslutning till SAF. SFO 
  
 4 
  
 Williams m.fl.; Den svenska arbetsmarknadspolitiken under  
  
 1900-talet; 
  s  
 67-85 
  
 5 
  
 Williams m.fl; s 9 
  
 37 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2002:59 
  
 upplöstes och de företag som blev medlemmar i  
 SAF-förbund 
  gick omsider över från trygghetsavtalet TRS till omställningsavtalet SAF/PTK. Trygghetsavtalet TRS finns fortfarande kvar, numera med Arbetsgivaralliansen, Teatrarnas riksförbund samt PTK som avtalsparter. Även andra företag än de före detta  
 SFO-företagen 
  har anslutit sig till Trygghetsavtalet TRS. 
  
 2.4 
  
 Omställningsavtal mellan SAF och PTK 
  
 Konjunkturen tvingar fram trygghetslösningar 
 Såsom beskrivits försämrades arbetsmarknaden under senare hälf- ten av  
 60-talet. 
  I syfte att undersöka hur man kunde förbättra an- ställningstryggheten bildade SAF och tjänstemannaförbunden SIF, HTF, SALF och CF 
 6  
 en arbetsgrupp. En viss praxis fanns redan på privattjänstemannaområdet att betala ut avgångsvederlag vid upp- sägningar på grund av driftinskränkningar. Mot bakgrund av det försämrade arbetsmarknadsläget, och då i synnerhet för de äldre, gick parterna 1969 ett steg längre och förhandlade fram ett avtal om fonder för avgångsersättningar (age). Villkoren för att erhålla age var att tjänstemannen sagts upp på grund av arbetsbrist, hade fyllt 40 år och hade en anställningstid på minst 5 år. Ersättningsbe- loppets storlek fastställdes efter en individuell prövning av den uppsagdas yrkesmässiga och personliga förhållanden. 
 Sverige drabbades av lägre tillväxt under början av  
 1970-talet 
  och uppsägningarna ökade bland tjänstemännen.  
 Age-systemet 
  befanns i detta läge inte tillgodose de uppsagdas behov att få stöd att hitta ny anställning. Vidare ansåg man att arbetsförmedlingens verksam- het fokuserade enbart på det stora arbetarkollektivet, och att det därmed varken genom den statliga arbetsmarknadspolitiken eller genom kollektivavtal fanns ett ändamålsenligt system för att lösa de uppsagda privattjänstemännens situation. Tjänstemannaförbun- den ställde därför krav på SAF om ett bredare trygghetssystem, och 1973 träffade parterna en överenskommelse om att komplette- ra  
 age-systemet 
  med ett kollektivavtal om trygghetsåtgärder, trygghetsavtalet. TRR Trygghetsrådet instiftades samtidigt och 
  
 6  
 Dessa förbund bildade 1973 Privattjänstemannakartellen PTK. Hädanefter används beteck- ningen PTK. 
 38 
  
 SOU 2002:59 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 hade till uppgift att administrera och verkställa åtgärderna som det nya avtalet föreskrev. 
 Avgångsersättning, clearing och förebyggande åtgärder 
 Det första trygghetsavtalet mellan SAF och PTK innehöll inled- ningsvis parternas gemensamma värderingar. Vidare reglerades i allmänna termer vilket stöd som skulle utgå till tjänstemän som sagts upp från sin anställning på grund av arbetsbrist. Förutom av- gångsersättningen utgavs individuellt anpassat stöd, s.k. personal- clearing, i syfte att så fort som möjligt hitta en ny anställning åt den som blivit uppsagd på grund av arbetsbristbrist. Clearingåtgärderna skulle komplettera arbetsförmedlingens åtgärder. 
 Speciellt fördelaktiga bestämmelser fanns för de äldre tjänste- männen. De som fyllt 55 år och hade minst 10 års anställning hos samma arbetsgivare erhöll förlängda uppsägningstider, samt visst annat stöd främst i form av pensionsinbetalningar (ITP) för äldre uppsagda. I trygghetsavtalet fanns också regler för att gynna ar- betsgivaren i en övertalighetssituation. Bidrag kunde ges till före- tagskostnader för avtalspensioneringar. 
 Parterna kom också överens om att i trygghetsavtalet föra in en bestämmelse att med avsteg från LAS tillgodose arbetsgivarens in- tresse av en personalsammansättning som uppfyllde krav på kom- petens och effektivitet. 
 Trygghetsrådets verksamhet utvecklades och breddades, och inom kort introducerades det man kallade uppsägningsförebyggan- de åtgärder i verksamheten. Genom uppsägningsförebyggande pro- jekt i företag med övertalighet engagerade sig Trygghetsrådet med åtgärder och kostnader. Övertalighet nedbringades genom bidrag till avtalspensionering, samt uppmuntran och stöd till utbildning för att få anställning hos annan arbetsgivare, eller för att starta eget företag. För att fylla uppkomna kompetensbrister i företaget bi- drog Trygghetsrådet med utbildning. Den förebyggande verksam- heten, som fick stor omfattning, blev med tiden omstridd eftersom stöd till företag ansågs innebära snedvridning av konkurrensen.  
 1980-talets 
  högkonjunktur innebar även för Trygghetsrådet goda tider och stora resurser kunde läggas på stöd till enskilda och till företag. När Sverige drabbades av lågkonjunktur i början av 1990- talet ökades emellertid belastningen på Trygghetsrådet i hög grad. Den försämrade arbetsmarknadssituationen tvingade fram bespa- 
 39 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2002:59 
  
 ringar i verksamheten. Bidragen till avtalspensioneringar upphörde och man drog ner på de uppsägningsförebyggande projekten. 
 Trygghetsavtalet mellan SAF och PTK blir omställningsavtalet 
 Efter att avgiften till Trygghetsrådet höjts redan en gång i början av  
 1990-talet, 
  yrkade PTK att den skulle höjas ytterligare för att klara det ekonomiska läget. På  
 SAF-sidan 
  däremot var man missnöjd med sättet på vilket överenskommelsen om avsteg från turord- ningsreglerna tillämpats, och SAF krävde att detta skulle regleras på ett tydligare sätt i avtalet. Trygghetsrådets verksamhet fick ban- tas betydligt till följd av att parterna inte kunde enas i frågan, och man koncentrerade stödet till att omfatta age och clearing. När par- terna slutligen, 1994, kunde komma överens var detta i ett helt nytt avtal, omställningsavtalet. Avtalstexten avkortades väsentligt. De gemensamma värderingarna togs bort och det nya avtalet inleddes med ett stycke som fastslog att såväl de uppsagdas som företagens intressen ska tillgodoses i övertalighetssituationer. Detta innebar att större hänsyn skulle tas till företagets behov vad gäller personal- sammansättningen när parterna diskuterar vilka individer som ska sägas upp i en övertalighetssituation. Enligt omställningsavtalet kan företaget också få rådgivning i en omställningssituation, medan de uppsägningsförebyggande åtgärderna tagits bort ur systemet. De uppsagda ska tillhandhållas stöd i form av age och rådgivning. 
 7 
  
 Ett nytt omställningsavtal träffades 1997. Age och omställnings- stöd, f.d. clearing, är fortfarande huvudkomponenterna i stödet till den enskilda. Ett nytt inslag vad gäller bestämmelserna kring om- ställningsstödet är att parterna i det enskilda företaget kan över- enskomma att inte utnyttja Trygghetsrådets omställningsstöd, var- vid avgiften reduceras med 0,12 procentenheter. Vidare kan parter- na i ett företag inför en uppkommen övertalighet överenskomma om egna åtgärder i stället för att anlita Trygghetsrådets omställ- ningsstöd. Företaget erhåller i ett sådant fall ett belopp om 15 000 kr per heltidsanställd som slutar på grund av övertaligheten. Den enskilde har även möjlighet att begära stöd i annan form än från Trygghetsrådet. 
 1997 års avtal ger också möjlighet att meddela omställningsstöd, inte bara efter uppsägning, utan även om den anställde slutat på arbetsgivarens initiativ på grund av arbetsbrist. Kravet på uppsäg- 
  
 7  
 Forsberg, Kaufman; Välfärd, arbetsmarknad och korporativa institutioner; s  
 62-114 
  
 40 
  
 SOU 2002:59 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 ning från arbetsgivarens sida kvarstår emellertid vad gäller rätt till age. 
  
 2.5 
  
 Trygghetslösningar mellan SAF och LO 
  
 Avtalsförsäkring om avgångsbidrag 
 I mitten av  
 60-talet 
  träffade SAF och LO kollektivavtal om en av- talsförsäkring som ger avgångsbidrag (AGB) vid förlust av anställ- ning för arbetstagare. AGB ger ekonomisk ersättning i tre fall: fö- retagsfallet, branschfallet och hälsofallet. Företagsfallet innebär att ersättning ges åt en arbetstagare som blivit uppsagd till följd av driftsmässig förändring i företaget som medför varaktig personal- reduktion. Branschfallet, som i huvudsak gäller  
 byggnads-, 
 måleri-, 
  anläggnings- och sjöfartsbranscherna, avser arbetstagare som inom viss tid inte kan få fortsatt anställning inom branschen. 
 Hälsofallet, som är mindre vanligt än de första två, förutsätter inte att arbetstagaren sagts upp, utan gäller den som fyllt 50 år och måste söka nytt arbete hos en annan arbetsgivare på grund av häl- soskäl. 
  
 AGB-ersättningen 
  kompletterar arbetslöshetsförsäkringen och försäkringspremien betalas av arbetsgivaren. Ersättningen utges dels som ett åldersrelaterat engångsbelopp i anslutning till att ar- betslösheten uppstår, dels som en ersättning under arbetslösheten med i princip 1000 kr i månaden. Den senare ersättningen utbetalas i efterskott och under längst 27 månader (39 månader för den som fyllt 60 år). Enligt huvudregeln krävs arbete i huvudsak under tre års tid och att den uppsagde fyllt 40 år. 
 Trygghetsfonden  
 SAF-LO 
  – en trygghetslösning som inte höll 
 SAF och LO bildade 1983 Trygghetsfonden  
 SAF-LO 
  (TSL). TSL:s skulle främja tryggheten för arbetstagare som löpte risk att bli upp- sagda eller blivit uppsagda på grund av arbetsbrist. Vidare skulle sysselsättningen främjas genom utveckling och effektivisering av företag samt nyföretagande. Några konkreta målsättningar fanns emellertid inte, utan verksamheten utvecklades efter hand. Tanken på att bedriva samma clearingverksamhet för uppsagda som i TRR Trygghetsrådet prövades i TSL:s styrelse men avfärdades eftersom 
 41 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2002:59 
  
 LO ansåg att arbetsförmedlingens åtgärder var tillräckliga för att stödja de uppsagda arbetstagarna. 
 Utifrån TSL:s allmänt hållna stadgar utvecklades verksamheten genom praxis till att omfatta stödåtgärder riktade mot företagen. Fonden kom att fungera som finansiär av olika stödprojekt i före- tag, och bidrog till kostnader för marknadsföring, försäljning, pro- duktutveckling och utbildning. Som villkor ställdes att ansökning- arna om stöd från fonden var partsgemensamma och att det be- dömdes finnas överlevnadsmöjligheter för företaget i fråga. Vidare förutsattes att både företaget, och i förekommande fall arbetsför- medlingen, stod för en del av kostnaderna för åtgärderna. Åtgär- derna var alltid aktiva, och aldrig passiva såsom pensionering, och målsättningen var att arbetstagarna skulle komma i utbildning re- dan under uppsägningstiden. 
 Vid stödgivningen beaktades alltid att stödet inte skulle vara otillbörligt konkurrenssnedvridande. Med tiden framträdde emel- lertid - liksom tidigare beträffande verksamheten hos TRR - en kri- tik mot stödåtgärder riktade till företag, varför till slut det enda stöd till företag som meddelades var bidrag till utbildning. På ar- betsgivarsidan ansåg man det vara besvärande att i kollektivavtal förplikta företagen att betala avgifter som sedan kom att bli stöd till andra företag. Detta ansågs inte vara förenligt med marknads- ekonomi och konkurrensneutralitet. Detta bidrog till att parterna 1997 överenskom om att bidragsgivningen skulle upphöra och verksamheten avvecklas. Under en övergångstid har en viss pro- jektverksamhet förekommit. Fonden förvaltar fortfarande ett kapi- tal om ca 1,5 mdr kronor. 
  
 2.6 
  
 Trygghetsavtal på det statliga området 
  
 Ensidigt trygghetsåtagande från den statliga arbetsgivaren 
 Anställningstryggheten på det statliga området har liksom i den privata sektorn successivt genomgått stora förändringar under de senaste decennierna. Ser man över en längre period kan man urskil- ja tendensen att staten som arbetsgivare utvecklats till att alltmer likna arbetsgivare på den privata marknaden. Under lång tid var staten en arbetsgivare som åtog sig ett ensidigt ansvar för anställ- ningstryggheten, genom att i princip aldrig säga upp personal på 
 42 
  
 SOU 2002:59 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 grund av arbetsbrist. Uppkom övertalighet till följd av omstruktu- reringar eller rationaliseringar löstes situationen ofta genom om- placering och naturlig avgång. 
 Stora omställningar under  
 60-talet 
  och senare i de statliga affärs- verken medförde att frågan om anställningstrygghet aktualiserades i hög grad. Under  
 1970-talet 
  skedde dessutom betydande utlokali- sering av statlig verksamhet från Stockholm. Statens långtgående ansvar för övertaliga fastslogs i ett trygghetsavtal 1972, där man gemensamt förklarade att staten som arbetsgivare åtagit sig att ge- nom en aktiv omplaceringsverksamhet i möjligaste mån bevara an- ställningstryggheten för de övertaliga arbetstagarna. Kunde ompla- cering inte ske inom myndigheten i fråga, skulle möjligheten till anställning inom annan myndighet undersökas centralt, via Statens personalnämnd. Det fastställdes därmed att staten tog ett koncern- ansvar vad gäller omplaceringsskyldigheten. Ett par år senare träf- fades ett kompletterande avtal som försäkrade den anställde oför- ändrad lön, även vid en omplacering till en lägre tjänst. 
 Från ensidigt åtagande till det statliga trygghetsavtalet 
 Under avtalsförhandlingar  
 1981-1982 
  enades arbetsgivar- och ar- betstagarparterna om de principer som skulle definiera den statliga anställningstryggheten, genom ett så kallat trygghetsmål. I detta fastlades statens åtagande som arbetsgivare att i största möjliga ut- sträckning underlätta en verksamhetsövergång för de anställda. Detta skulle ske genom naturlig avgång, omplacering och andra personaladministrativa åtgärder. Någon skyldighet att därutöver garantera fortsatt sysselsättning fanns emellertid inte. I enlighet med dessa principer genomfördes en trygghetsreform 1984, som innefattade ett nytt trygghetsavtal  
 (TrA-S) 
  och en rad förändringar i andra kollektivavtal och aktuella förordningar. Anställningstrygg- heten hos staten behandlades också i en särskild trygghetsproposi- tion som lades fram samma år. 
 I syfte att uppnå större kontroll över personalkostnaderna ålade regeringen i början av  
 90-talet 
  myndigheterna ett strängare kost- nadsansvar. Koncerntanken i staten försvann härmed. Från och med den 1 april 1990 trädde ett nytt trygghetssystem i kraft, som fortfarande gäller idag. Huvudinriktningen är att sätta in stödåtgär- der för arbetstagarna efter uppsägningen, istället för att omplacera för att undvika uppsägning. Omplaceringsmetoden fungerade näm- 
 43 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2002:59 
  
 ligen dåligt, och man ville ha en friare rekrytering. Dessutom mins- kade antal arbetstillfällen inom den statliga sektorn. 
 Systemet har utformats utifrån en modell hämtad från omställ- ningsavtal mellan SAF och PTK: medel fonderas för att användas till stöd för uppsägningshotade eller uppsagda arbetstagare, och verksamheten bedrivs av en stiftelse, i detta fall Trygghetsstiftelsen. I budgetpropositionen 1991 fastslogs att det nya trygghetssystemet skulle verka utifrån tre förutsättningar. För det första ska trygg- hetsarbetet ske lokalt med arbetsgivaren som ansvarig och med stöd från Trygghetsstiftelsen. Detta arbete ska ske i samarbete med arbetsförmedling och utbildningsanordnare med flera. För det and- ra ska trygghetsarbetet ske utan närmare regleringar och restriktio- ner. Slutligen anges att individens aktiva medverkan är en grund- förutsättning för ett framgångsrikt resultat. 
 8 
  
 2.7 
  
 Kommuner och landsting 
  
 Kollektivavtal om avgångsförmåner 
 För arbetstagare anställda i kommun och landsting finns ett kollek- tivavtal om avgångsförmåner  
 (AGF-KL). 
  Rätt till förmåner före- ligger om den anställde sagts upp från sin anställning på grund av omorganisation, omlokalisering, varaktig inskränkning eller ned- läggning av verksamheten. Detta gäller endast under förutsättning att den anställde blir arbetslös till följd av uppsägningen. Förmå- nerna enligt  
 AGF-KL 
  utgår antingen i form av en engångsersätt- ning eller som en periodisk avgångsersättning till arbetstagaren el- ler till vissa efterlevande. Engångsersättningens storlek bestäms efter antal anställningsår samt månadsinkomstens storlek. För att istället ha rätt till periodisk avgångsersättning ska arbetstagaren ha uppnått en viss ålder i kombination med en viss anställningstid. Den periodiska avgångsersättningen bestäms med utgångspunkt i storleken på den ålderspension som skulle ha utgetts enligt det för avtalsområdet gällande pensionsavtalet. 
  
 8  
 Garcia, Doyle; Tryggare kan. Om uppbrott i Staten; s 7 - 20 
 44 
  
 SOU 2002:59 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 Trygghetsfonder på det kommunala avtalsområdet 
 Stiftelsen Trygghetsfonden för kommuner och landsting  
 (TF-KL) 
  bildades 1984 av avtalsparterna på det kommunala området. Ända- målet är att genom information, rådgivning och utvecklingsprojekt främja anställningstryggheten i kommuner och landsting. För att stödja utvecklingsarbetet, som Trygghetsfonden anser vara grun- den för anställningstryggheten i kommuner och landsting, arbetar fonden med att stödja lokala projekt inom  
 verksamhets-, 
  organisa- tions- och personalutveckling och att bygga upp och sprida kun- skap om sektorns utvecklingsbehov och förändringsprocesser. Verksamheten finansieras genom avkastningen av fondens kapital, vilket innebär att ca 18 miljoner kronor per år fördelas till lokala utvecklingsprojekt. Fonden ger inte stöd till individer, utan bara till utvecklingsprojekt. 
 En motsvarande trygghetsfond – Trygghetsfonden för försam- lingar och kyrkliga samfälligheter  
 (TF-F) 
  bildades ungefär samti- digt med  
 TF-KL 
  på det dåvarande kyrkokommunala området. Efter det att kyrkan skiljts från staten är det Svenska kyrkans försam- lingsförbund som är arbetsgivarpart i fonden, men verksamheten är oförändrad. Verksamheten finansieras av avkastningen på fondens kapital. Detta uppgår till ca 6 miljoner kronor. 
 Det finns också exempel på att kommuner och landsting – som saknar centralt omställningsavtal – gjort ensidiga trygghetsåtagan- den. Ett exempel på lokalt trygghetsavtal – Stockholms stad – har studerats i utredningens arbete. Avtalet bygger på intern rörlighet inom staden. Konstruktionen av avtalet och tillämpningen av Lagen om anställningsskydd har medfört inlåsningseffekter. Slutsatser av detta redovisas i kapitel 8. 
 Omställningsavtal saknas 
 Omställningsavtal i den betydelse utredningen arbetat med saknas således i stort i kommuner och landsting. Frågan har vid några till- fällen diskuterats mellan de centrala parterna utan att få någon lös- ning. Under  
 1980-talet 
  fördes rätt omfattande diskussioner i frå- gan. Ett stort hinder ansågs, främst av arbetsgivarparterna, vara kommunalrätten, som inte medger att premier eller avsättningar från en kommuns skattebetalare används för att bilda en fond eller stiftelse som har till uppgift att stödja arbetstagare även från andra kommuner. Det fanns också en del fackliga farhågor om att ett 
 45 
  
 Trygghetslösningar ur ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2002:59 
  
 trygghetsavtal skulle peka ut vägen mot uppsägningar och därige- nom medföra att fler sägs upp. De kommunala arbetsgivarna ansågs ha tagit ett stort personalpolitiskt ansvar och så långt möjligt sökt undvika uppsägningar genom bl.a. omplaceringar. 
 De relativt stora minskningar av den kommunala personalstyr- kan som skedde under besparingsåren under  
 90-talet 
  genomfördes i ringa utsträckning med uppsägningar utan främst genom avveck- ling av tidsbegränsat anställda. Nu står kommuner och landsting genom stora pensioneringsavgångar inför stora rekryteringsbehov under den närmaste  
 10-årsperioden, 
  samtidigt som man anser sig ha relativt små omstruktureringsbehov. Frågan om möjliga former för omställningsavtal på den kommunala sektorn behandlas vidare i kapitel 8. 
 46 
  
 3 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 N  
 Det finns stora likheter i de olika omställningsavtalen och trygghetsrådens sätt att arbeta. 
  
 N  
 Omställningsavtalen ger stöd till uppsagda arbetstagare för att underlätta att hitta nytt arbete, starta eget företag eller påbörja studier. 
  
 N  
 Omställningsstödet innebär alltid personlig rådgivning, men också t.ex. bidrag till kostnader för utbildningar, kurslitteratur, praktik- och inskolningslön och löneutfyllnad. 
  
 N  
 Under vissa förutsättningar har den uppsagde också rätt till avgångsersättning, som utfyllnad på  
 A-kassan, 
  för att trygga den personliga ekonomin under en övergångsperiod. 
  
 N  
 Omställningsstödet sätts in ett förhållandevis tidigt skede, senast vid uppsägningstillfället. 
  
 N  
 Samtliga trygghetsråd arbetar individuellt utifrån varje individs förutsättningar på den arbetsmarknad som är aktuell för individen. 
  
 3.1 
  
 Inledning 
  
 Följande kapitel behandlar befintliga omställningsavtal - hur de är konstruerade och vilket stöd som utgår till vem. Framställningen koncentreras till tre omställningsavtal: omställningsavtalet mellan Svenskt Näringsliv och PTK 
 9 
 , trygghetsavtalet mellan Arbetsgivar- alliansen och Teatrarnas Riksförbund å ena sidan och PTK å andra sidan 
 10 
 , samt det statliga trygghetsavtalet 
 11 
 . Även övriga omställ- ningsavtal kommer att beröras i den mån de kan ge intressanta och 
  
 9 
  
 Administreras av TRR Trygghetsrådet 
  
 10 
  
 Administreras av Trygghetsrådet TRS 
  
 11 
  
 Administreras av Trygghetsstiftelsen TSn 
  
 47 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 relevanta exempel på regler eller erfarenheter. På detta sätt hålls kapitlet någorlunda koncist samtidigt som den information som är intressant utifrån utredningens uppdrag förhoppningsvis fram- kommer i tillräcklig grad. 
  
 3.2 
  
 Gemensamma grunddrag i omställningsavtalen 
  
 Trots att de omställningsavtal som för närvarande finns på arbets- marknaden ser olika ut, finns det några grundläggande drag i kon- struktionerna som är gemensamma. För att förenkla beskrivningen av hur omställningsavtalen är uppbyggda lämnas i följande avsnitt en redogörelse för de grunddrag som gäller allmänt för omställ- ningsavtalen. För att varje avtals särdrag ska komma fram ges däref- ter innehållsbeskrivningar av varje avtal för sig. 
 Kollektivavtal 
 Omställningsavtal är kollektivavtal enligt definitionen i MBL § 23, som stadgar att med kollektivavtal avses skriftligt avtal mellan ar- betsgivarorganisation eller arbetsgivare och arbetstagarorganisation om anställningsvillkor för arbetstagare eller om förhållandet i öv- rigt mellan arbetsgivare och arbetstagare. 
 Rättsverkningarna av omställningsavtal innebär följande för ar- betstagaren. Den enskilde arbetstagaren har inga skyldigheter enligt avtalet som kan medföra skadeståndsansvar vid avtalsbrott. 
 12  
 Där- emot innehåller vissa av avtalen rättigheter för individen, såsom avgångsersättning vid uppsägning på grund av arbetsbrist. Här kan ett rättsligt krav göras gällande från individen. Det stöd som inne- bär individuellt anpassad rådgivning och stöd kan emellertid inte utgöra grund för rättsliga krav, eftersom omställningsavtalet inte preciserar exakt vad detta stöd innebär i pengar. De enskilda trygg- hetsråden (kollektivavtalsstiftelser) har stor flexibilitet vad gäller form och omfattning av det omställningsstöd som utges till de uppsagda. Detta medför att det inte går att fastställa vad individens rättigheter egentligen består av. 
 Genom rättspraxis har Arbetsdomstolen tolkat in en skyldighet för arbetsgivare att tillämpa kollektivavtal på utomstående arbets- tagare (dvs. de som ej är medlemmar i den kollektivavtalsslutande 
  
 12  
 Däremot förutsätter flera av avtalen att individen är aktiv, samt lämnar vissa upplysningar för att erhålla stöd. 
 48 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 fackliga organisationen) om ej annat uttryckligen följer av avtalet. Följaktligen gäller omställningsavtalen för en ansluten arbetsgivares samtliga anställda inom avtalsområdet. För staten som arbetsgivare gäller att ingånget kollektivavtal ska tillämpas på samtliga arbetsta- gare, oavsett om dessa är organiserade eller ej, enligt 1976 års för- ordning om statliga kollektivavtal. 
 Kollektivavtalsstiftelser 
 Trygghetsråden administrerar och verkställer det stöd som ska utgå enligt omställningsavtalen. Trygghetsråden bedrivs i en alternativ stiftelseform som kallas kollektivavtalsstiftelse. Enligt 11 kap 3 § stiftelselagen (1994:1220) bildas en kollektivavtalsstiftelse genom att 
  
 1. 
  
 en arbetsgivarorganisation och en central arbetstagarorga- nisation i kollektivavtal förordnar att pengar som arbetsgi- vare enligt kollektivavtal eller annat avtal tillskjuter, ska som en självständig förmögenhet främja ett bestämt och varaktigt ändamål, och 
  
 2. 
  
 någon åtar sig att ta emot pengarna för förvaltning i enlig- het med förordnandet. 
  
 Associationsformen kollektivavtalsstiftelse tillgodoser ett väsent- ligt praktiskt behov hos arbetsmarknadens parter.  
 13  
 Den skapades vid sidan om den vanliga stiftelseformen, som inte ansågs ända- målsenlig i alla avseenden. Bestämmelserna om kollektivavtalsstif- telser skiljer sig genom att dess stiftelseförordnande, inklusive än- damålsbestämmelsen, får genom skriftlig överenskommelse mellan stiftarna och stiftelsen ändras eller upphävas. Det krävs alltså inget tillstånd av Kammarkollegiet för att genomföra sådana förändring- ar. Till skillnad från vanliga stiftelser krävs vidare inte en förmö- genhetsöverföring från någon av stiftarna i samband med bildandet av kollektivavtalsstiftelsen. Det är nämligen arbetstagar- och ar- betsgivarorganisationerna som är stiftare, men arbetsgivarna som betalar avgiften till systemen. Kollektivavtalsstiftelse är också fö- remål för en mindre långtgående tillsyn i jämförelse med andra stif- telser. I övrigt gäller i princip samma bestämmelser som för vanliga stiftelser, med bokföringsskyldighet och kvalificerad revision.  
 14 
  
 13 
  
 Prop. 1993/94:9, s. 54 
  
 14 
  
 Ellis m.fl. Det mesta om stiftelser i teori och praktik; s.  
  
 266-267 
  
 49 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Skattebefrielse 
 I 7 kap 16 § inkomstskattelagen (1999:1229) stadgas om skattebe- frielse för trygghetsrådens verksamhet. Bestämmelsen gäller kol- lektivavtalsstiftelser med ändamål att lämna avgångsersättning till friställda arbetstagare eller främja åtgärder till förmån för arbetsta- gare som blivit uppsagda eller löper risk att bli uppsagda till följd av driftsinskränkning, företagsnedläggning eller rationalisering av fö- retags verksamhet. Skattskyldighet för dessa stiftelser föreligger endast vid inkomst på grund av innehav av fastighet. För att kollek- tivavtalsstiftelsen ska få skattefrihet krävs enligt praxis att minst 80 procent av kapitalavkastningen delas ut under en  
 5-års 
  period. 
 Finansiering 
 Trygghetsrådens verksamhet finansieras genom att arbetsgivaren fortlöpande betalar in en procentsats på lönesumman för samtliga anställda som omfattas av stödet. Nivån kan bestämmas såväl i samband med träffande av omställningsavtal som vid andra tillfäl- len, till exempel i samband med förhandlingar om löneökningsut- rymme. Procentsatsen varierar mellan de olika trygghetsråden. I trygghetsråden på privattjänstemannaområdet betalar dessutom säranslutna arbetsgivare en högre avgift. 
 För Trygghetsrådet TRS är avgiften för närvarande 0,3 procent på lönesumman för företag anslutna via sin arbetsgivarorganisation. För de säranslutna arbetsgivarna är avgiften högre, 0,7 procent. Av- giften till TRR Trygghetsrådet är 0,3 procent, respektive 0,7 pro- cent för de säranslutna. Vidare finns en möjlighet enligt omställ- ningsavtalet Svenskt Näringsliv - PTK för företag att genom lokal överenskommelse inte omfattas av TRR:s omställningsstöd, utan endast av systemet för age. Dessa företag betalar en lägre avgift. Avgiften till Trygghetsstiftelsen låg tom mars 2001 på 0,7 procent, men har temporärt sänkts till 0,05 procent medan arbetsgivaren samtidigt ska sätta av 0,65 procent till användning i lokala projekt för anställningstrygghet. Från och med år 2004 kommer avgiften till Trygghetsstiftelsen att vara 0,3 procent. 
 Nivåerna på procentsatserna har även varierat över tiden. Såsom framgått i den historiska beskrivningen är trygghetsrådens ekono- miska situation i hög grad konjunkturkänslig. I en lågkonjunktur med högre arbetslöshet ökar naturligtvis belastningen på verksam- heten. Samtidigt minskar avgiftsunderlaget eftersom antalet företag 
 50 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 minskar och lönesumman sänks till följd av uppsägningar. Krisen i Sverige under  
 1990-talet 
  innebar till exempel att de kollektivavtals- slutande parterna dels tvingades höja avgiften till TRR, dels att TRR drog ner på vissa typer av stödåtgärder. Konjunkturläget hade alltså en påverkan på såväl avgiftens storlek som verksamhetens inriktning. Även på det statliga avtalsområdet genomfördes flera höjningar av avgiften under  
 1990-talet. 
  
 Både TRR och Trygghetsrådet TRS erhöll under år 2000 från SPP ansenliga extraordinära intäkter i form av överskottsmedel som allokerats från betalningar av pensionspremier, till största de- len till följd av tidigare bidrag från trygghetsråden till företagens kostnader för avtalspensioner. För båda trygghetsråden innebar detta ett betydande kassatillskott som också påverkat verksamhe- ten. Vad gäller TRR är utgifterna för närvarande större än intäkter- na, vilket möjliggörs genom tillskottet av medel från SPP. På längre sikt torde emellertid krävas en förändring för att klara den ekono- miska situationen, antingen genom höjda avgifter eller genom sänkta kostnader. 
 De aviserade höjningarna av ersättningarna i arbetslöshetsförsäk- ringen kommer att medföra minskade kostnader för trygghetsrå- den. 
 Aktörerna 
 Omställningsavtalen är allmänt formulerade och lämnar stort ut- rymme för utformningen av den faktiska tillämpningen. Trygghets- råden, som administrerar och verkställer stödet, har styrelser som i mer precisa termer bestämmer arten och omfattningen av det stöd som utges. Styrelserna utgörs av representanter från avtalsparterna, hälften från arbetsgivarparten och hälften från arbetstagarparten. 
 De enskilda tjänstmännen i trygghetsråden (rådgivare eller kon- sulenter) har stor frihet att inom ramen för de beslut som styrelsen tar utforma stödet till den enskilda arbetstagaren. Såsom vi åter- kommer till så ligger en stor del av styrkan i trygghetssystemen i denna möjlighet till ett i hög grad individanpassat stöd. Uppkom- mer det emellertid frågetecken kring tolkningen eller tillämpningen av någon del av avtalet ska en sådan situation lösas mellan parterna. Exempelvis ska Trygghetsstiftelsen samråda med parterna före ställningstagande i principiella frågor, enligt förhandlingsprotokol- let. Detta görs i en partsgrupp, som består av styrelsens supplean- ter. De ska tillsammans enas om ett ställningstagande i frågan. 
 51 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 TRR har en liknande grupp, kallad  
 OA-nämnden. 
  Nämnden har ett övergripande ansvar för flera frågor. Dess uppgifter är i huvud- sak att i prejudicerande eller tveksamma fall avgöra om en person omfattas av de moment som ingår i omställningsavtalet och att an- svara för praxisutveckling angående age med mera. 
 Trots generellt hållna avtal, utan detaljregeringar, har avtalspar- terna beslutandemakten över hur verksamheten bedrivs inom ra- men för avtalet genom att de är representerade i styrelsen. Samti- digt ges de enskilda tjänstemännen hos trygghetsråden en långtgå- ende flexibilitet i arbetet att ge ett stöd som är anpassat efter indi- viden. Uppkommer principiellt viktiga frågeställningar är det åter- igen avtalsparterna som beslutar, i en partsgrupp eller  
 OA-nämnd. 
  Konstruktionen av systemen innebär således att avtalsparterna styr tillämpningen av avtalet utan att detta inkräktar på rådgivarens fri- het att ge ett individuellt anpassat stöd till den enskilde. 
 Trygghetsråden och Arbetsmarknadsverket 
 Omställningsavtalen har tecknats för att fungera som ett komple- ment till arbetsmarknadspolitiken. Trygghetsråden och Arbets- marknadsverket har dock inte identiska uppgifter. Trygghetsråden är huvudsakligen inriktade mot att hjälpa uppsagda till nya arbeten medan Arbetsmarknadsverket har vidare ansvarsområden. Det har aldrig hos Trygghetsråden funnits någon ambition att ta över nå- gon eller några av arbetsförmedlingens uppgifter. Omställningsav- talen förutsätter snarare tvärtom att de erbjudanden och resurser som Arbetsmarknadsverket ställer till förfogande tas till vara i största möjliga utsträckning. 
 Vilka arbetstagare som omfattas 
 Huvudregeln är att arbetstagare anställda i ett företag eller en myn- dighet som är ansluten till ett trygghetsråd omfattas av omställ- ningsavtalets bestämmelser. För att personligt och ekonomiskt stöd ska utgå till en arbetstagare ska denne ha blivit uppsagd från sin arbetsplats på grund av arbetsbrist. Det finns variationer på hu- vudregeln och dessa framgår nedan i de avsnitt som beskriver varje avtal för sig. 
 Det händer att arbetsgivaren och den anställde eller en lokal facklig organisation kommer överens om att beteckna orsaken till 
 52 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 uppsägningen som arbetsbrist, när det egentligen handlar om per- sonliga skäl, i syfte att den uppsagde ska få stöd från trygghetsrå- den. Parterna har med omställningsavtalen inte avsett att stödja sådana arbetstagare som sägs upp på grund av personliga skäl, och de medel som ställs till förfogande riskerar alltså att komma fel mottagare tillgodo. Trygghetsstiftelsen har inte någon möjlighet att överpröva arbetsgivarens rubricering, utan är skyldig att tillämpa trygghetsavtalet för de som anmäls till stiftelsen. Trygghetsråden TRR och TRS däremot kan avstå från att lämna stöd till någon om de kommer fram till att uppsägningen skett på grund av personliga skäl. 
 och vilka som inte omfattas 
 Att uppsägning är en förutsättning för att den anställda ska kvalifi- cera sig för stöd från trygghetsråden innebär att visstidsanställda vars anställningsavtal går ut i vanlig ordning inte har rätt till något stöd. Detta gäller även om arbetsbrist är skälet till att anställningen inte förlängs. Detta utgör naturligtvis ett särskilt stort problem för de yrkesgrupper vars anställningar nästan uteslutande utgörs av projekt och frilansning, såsom för många konstnärer, musiker, skå- despelare och scenarbetare. 
 Det statliga trygghetsavtalet gör här ett undantag, enligt vilket avtalet även gäller för arbetstagare vars tidsbegränsade anställning inte förnyas på grund av arbetsbrist, under förutsättning att arbets- tagaren har en sammanhängande anställningstid i staten som upp- går till minst fem år. Stödet till dessa arbetstagare är förknippat med vissa begränsningar. Vidare omfattas enligt praxis hos TRR tidsbegränsat anställda om de haft fortlöpande anställning under 12 månader hos samma arbetsgivare. 
 Omställningsavtalen TRR och TRS begränsar ytterligare kretsen av arbetstagare som omfattas av stödet. Enligt båda avtalen måste den anställde för att kvalificera sig ha arbetat i genomsnitt minst 16 timmar i veckan. 
 I en proposition överlämnad till riksdagen i februari 2002, före- slås en ny lag om förbud mot diskriminering av deltidsarbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning. 
 15  
 La- gen har till ändamål att motverka diskriminering av dessa arbetsta- gare avseende löner och andra anställningsvillkor. Genom förslaget genomförs två  
 EG-direktiv 
  som behandlar just diskriminering av 
  
 15  
 Prop. 2001/02:97 
 53 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 deltidsarbete och visstidsarbete. 
 16  
 Enligt lagförslaget får en arbets- givare inte missgynna dessa arbetstagare, genom att tillämpa mind- re fördelaktiga löne- och anställningsvillkor än vad som tillämpas på heltidsarbetande eller fastanställda arbetstagare. Avtal som med- ger en sådan förbjuden diskriminering är enligt lagen ogiltigt. För- budet gäller emellertid inte om tillämpningen av villkoren är berät- tigad av sakliga skäl. 
 Frågan är om begränsningarna i omställningsavtalen innebär en sådan diskriminering som enligt lagförslaget är förbjuden. Det kan emellertid tyckas sakligt att visstidsanställda i slutet av den avtalade anställningstiden inte erbjuds det omställningsstöd som de fastan- ställda erbjuds. Det vore godtyckligt att endast tillhandahålla ett sådant stöd till de visstidsanställda som råkar vara anställda i en or- ganisation med arbetsbrist. Andra arbetstagare vars tidsbegränsade anställning kommer till ända, utan att arbetsbrist föreligger, skulle inte få samma möjligheter. Däremot hamnar den anställde i kläm i de fall där det förekommer missbruk av tidsbegränsade anställning- ar. Detta beror emellertid på en felaktig tillämpning av anställnings- formen, och kan inte korrigeras genom en förändring i omställ- ningsavtalen. 
 För de grupper som nämnts ovan, för vilka fasta anställningar hör till ovanligheterna, innebär begränsningarna en skillnad i för- hållande till andra grupper. Här skulle en förändring som förbätt- rade deras situation vara önskvärd. Inom TRS utreder man frågan om det vore möjligt att utöka kretsen av stödtagare så att även fri- lansare och andra med  
 icke-traditionella 
  anställningar omfattas av omställningsstödet (ej age). Inget beslut ät ännu taget. 
 Begränsningen i omställningsavtalen till anställda som arbetat minst 16 timmar i veckan innebär sannolikt inte heller en sådan diskriminering som är förbjuden enligt lagförslaget. Det vore inte rimligt att tillhandahålla stöd för att hitta ny försörjning i fall där den nuvarande anställningen som sådan inte rimligtvis kan utgöra en försörjning. 
  
 3.3 
  
 Allmänt om trygghetsrådens arbetsformer 
  
 Liksom det finns gemensamma grunddrag i omställningsavtalen finns det också stora likheter i trygghetsrådens sätt att arbeta. Samtliga trygghetsråd arbetar individuellt – även om många aktivi- teter genomförs gruppvis - utifrån varje individs förutsättningar på 
  
 16  
 Direktiven 97/81/EG samt 99/70/EG 
 54 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 den arbetsmarknad som är aktuell för individen. Individens eget ansvar betonas, dels för att skapa aktivitet, dels för att endast av individen själv fattade beslut har förutsättningar att bli långsiktigt hållbara. Det innebär att arbetsprocessen avvägs med hänsyn till när de uppsagda är mogna för att gå vidare. Att bli uppsagd innebär för många en kris- eller osäkerhetsfas och beslut om framtiden kan un- der den fasen lätt leda till felval och återvändsgränder. Många har arbetat på den arbetsplats de ska lämna under flera decennier och vet lite om arbetsmarknadens krav och möjligheter, medan vissa har ett högt arbetsmarknadsvärde som tämligen omgående kan om- sättas i en ny anställning. 
 Det innebär att omställningsprocessen får ta olika tid för olika individer och ofta börjar med bearbetning av reaktionerna på upp- sägningen. Erfarenheterna från trygghetsråden visar att ett bra av- slut på den gamla anställningen med förståelse för eller åtminstone acceptans av skälen bakom uppsägningen är en viktig förutsättning för drivkraft i den fortsatta processen. Oklara besked eller mer eller mindre diffusa förhoppningar om att jobben nog trots allt blir kvar har motsatt effekt. 
 Initialt i arbetsprocessen ligger också i de flesta fall någon form av arbetsmarknadsorientering eller vägledning, som också innefat- tar kartläggning av den egna kompetensen. En del kan tämligen omgående söka jobb, men de flesta av dessa behöver gradera upp sin förmåga att söka och få arbete på ett effektivt sätt. Det är dock inte alltid trygghetsråden förordar den allra snabbaste lösningen bara för att få kunden i arbete. Stabila lösningar eftersträvas och man är angelägen att inte tämligen snart få tillbaka klienterna igen. Trygghetsråden släpper inte kontakten med kunderna under tillfäl- liga eller osäkra anställningar, utan kunderna ligger kvar i rådens register som aktiva kunder till dess en långsiktig lösning har upp- nåtts. Avslut sker först när ny stabil anställning har erhållits, eget företag startats, lång utbildning mot ny yrkeskarriär påbörjats eller på grund av pension eller att klienten själv väljer att inte kvarstå. 
 För de uppsagda som behöver ytterligare stöd sätts olika åtgär- der in, men gemensamt för dessa är att man strävar efter egna be- slut av kunden. Det innebär t.ex. att beslut om utbildningsstöd ofta föregås av praktik eller att kunden på annat sätt skaffar information om det tilltänkta arbetsområdet för att undvika felval. Man strävar efter att också  
 icke-beslut, 
  t.ex. att inte påbörja en utbildning eller att inte gå vidare med start av eget företag, ska fattas av klienten själv, dvs. att det inte är trygghetsråden som avslår. När det gäller 
 55 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 utbildning eftersträvas att den finns ett yrkesmässigt mål för ut- bildningen. 
 Eftersom arbetsprocessen startar senast i samband med uppsäg- ningen används uppsägningstiden i varierande utsträckning för om- ställningsarbetet. I en del fall ska produktion bedrivas under en stor del av uppsägningstiden, i det andra ytterlighetsfallet är de uppsag- da arbetsbefriade. Samarbetet mellan företagen och trygghetsråden brukar dock fungera så att det går att genomomföra omställnings- åtgärder under uppsägningstiden. På statens område har de upp- sagda rätt till tjänstledighet med full lön för att delta trygghetsåt- gärder. På det privata tjänstemannaområdet förekommer det att trygghetsråden inte kan bedriva omställningsarbete under uppsäg- ningstiden på grund av att arbetsgivaren inte medger det. 
  
 3.4 
  
 Omställningsavtalet Svenskt Näringsliv och PTK 
  
 Omställningsavtalet mellan Svenskt Näringsliv och PTK admini- streras av TRR Trygghetsrådet. TRR tillhandahåller stöd till arbets- tagare som sägs upp eller riskerar att sägas upp från sin anställning. Grundförutsättningarna för stöd är att arbetsgivaren är bunden av kollektivavtal, och därigenom ansluten till TRR och att anledning- en till uppsägningen är arbetsbrist. Även den som säger upp sig själv inom ramen för arbetsbrist kan omfattas. Stödet till individen utgår i två former – som omställningsstöd och som avgångsersätt- ning. Vidare har individen så kallat efterskydd i fall denne blir ar- betslös inom viss tid. TRR tillhandahåller även stöd till företaget i form av rådgivning inriktad på hur man mänskligt hanterar en upp- sägningssituation. 
 Omställningsstöd 
 Omställningsstödet definieras i avtalet som åtgärder som underlät- tar att få nytt arbete, vilket inkluderar start av eget företag. Om- ställningsstödet innebär att den arbetssökande ges tillgång till en personlig rådgivare som ger råd, stöd och vägledning i syfte att hit- ta ett nytt arbete. Stödet är i hög utsträckning anpassat efter varje individs behov, och metoderna utvecklas fortlöpande. Tillsammans med rådgivaren följer den arbetssökande en utvecklingsprocess in- nefattande fyra steg. Efter en eventuell fas där rådgivaren hjälper den anställde att komma över uppsägningen och finna motivation 
 56 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 att gå vidare, görs en kompetens- och personlighetsanalys. Syftet är att kartlägga kunskaper, erfarenheter och personliga egenskaper genom att erbjuda olika hjälpmedel och instrument. Med utgångs- punkt i analysen görs sedan en sondering av vilka möjligheter ar- betsmarknaden ger, samt om det finns förutsättningar att starta eget företag. En handlingsplan upprättas. Till slut ges vägledning i hur man kan marknadsföra sig, och till exempel hur ansöknings- brev och meritförteckning bör upprättas på bästa sätt. Ekonomiskt stöd kan också ges i form av studielön en viss tid, täckning av mer- kostnader i samband med utbildning eller arbete på annan ort samt olika former av praktik- och inskolningslön. För att förstärka den arbetssökandes incitament att även ta en anställning som innebär en lägre lön kan en kortare övergångsperiod med löneutfyllnad bli aktuell. 
 TRR har en rekryteringsservice till vilken företag kan höra av sig när de behöver rekrytera. De arbetssökande som stämmer överens med de önskemål som företaget lämnar till TRR informeras om möjligheten och tar sedan själv kontakt med företaget. Tjänsten är kostnadsfri för företaget. 
 Leder samtalen och stödet fram till att den arbetssökande väljer att starta eget företag, lämnar TRR praktiskt och ibland ekono- miskt stöd. Efter en bedömning av den anställdes kapacitet och personliga förutsättningar, och ibland en djupare analys av affärs- idén med hjälp experter utifrån, kartläggs eventuella utbildningsbe- hov. Syftet är att skaffa den kompetens som krävs för att driva ige- nom affärsidén, marknadsföra konceptet och vidareutveckla företa- get. En uppföljning av det nya företagets verksamhet görs av rådgi- varen under det första året. 
 Tidig risk 
 TRR strävar efter att informera och vidta åtgärder i ett så tidigt skede som möjligt. Redan innan parterna i företaget kommit över- ens om övertalighetens omfattning kan TRR informera arbetstaga- re och företagsledning om vilken hjälp TRR:s omställningsstöd in- nebär. I ett sådant fall handlar det inte om att enskilda individer erhåller omställningsstöd, eftersom ingen ännu blivit uppsagd och man har inte heller pekat ut dem som hotas av uppsägning. Istället träder TRR in och lämnar allmän information om TRR:s verksam- het inför kommande övertalighet. Arbetsmetoden syftar inte till att 
 57 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 förebygga uppsägningar, utan till att förbereda dem som berörs av den förestående personalminskningen. 
 Förlängd uppsägningstid 
 Omställningsavtalet har inga bestämmelser om förlängd uppsäg- ningstid. I trygghetsavtalet  
 SAF-PTK 
  från 1974 fanns en bestäm- melse om en med sex månader förlängd uppsägningstid för den som fyllt 55 år och varit 10 år hos samma arbetsgivare. Denna be- stämmelse överfördes 1994 till de förbundsvisa avtalen om löner och allmänna anställningsvillkor. 
 Vissa närliggande situationer omfattas emellertid inte av be- stämmelsen om förlängd uppsägningstid. I dessa fall kan TRR beta- la mellanskillnaden så att den totala ersättningen till den uppsagde motsvarar lönen under en förlängd uppsägningstid. Förutsättningar för en sådan ersättning är att den uppsagde har slutat sin anställ- ning och är aktivt arbetssökande på arbetsförmedlingen. 
 Avgångsersättning 
 Avgångsersättning (age) kan ges till den som blir arbetslös efter en uppsägning på grund av arbetsbrist och som aktivt söker arbete. Förutsättningen är att den uppsagda fyllt 40 år och har varit an- ställd sammanhängande i fem år i företaget. Avsikten är att ovanpå den inkomstrelaterade dagpenningen från  
 a-kassan 
  ge en utfyllnad så att den arbetssökande får en inkomst uppgående till ungefär 70 procent av den tidigare lönen. För den som har mer än 70 procent i ersättning från  
 a-kassan 
  utges istället krontalsbelopp motsvarande mellan 2 500 och 3 500 kr per sex månadersperiod.  
 Age-beloppen 
  betalas ut förskottsvis. 
 Vid deltidsarbetslöshet utbetalas age för den del av arbetstiden som personen i fråga är arbetslös och arbetssökande. Age betalas ut under en begränsad tid. Den maximala ersättningstiden är olika lång för olika åldersgrupper, där den kortaste tiden är 18 månader och den längsta är 30 månader. Om en  
 age-berättigad 
  får en an- ställning med en lägre lön än han hade tidigare utges en löneutfyll- nad under sex månader med 90 procent av skillnaden. 
 Skulle den uppsagda inte ha en anställningstid på 5 år hos den senaste arbetsgivaren, får anställningstiden läggas samman med ti- digare anställningstid hos  
 TRR-anslutet 
  företag. Som förutsättning 
 58 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 gäller att den föregående anställningen slutat med uppsägning på grund av arbetsbrist och att den sista anställningsdagen ligger inom fem år före den aktuella uppsägningen. 
 Efterskydd 
 Om arbetstagaren blir uppsagd igen på grund av arbetsbrist täcks denne under fem år av efterskydd. Det innebär att personen har rätt till omställningsstöd från TRR, men också eventuella resteran- de avgångsersättningsutbetalningar. 
 Företaget 
 Företag anslutna till TRR och som står inför en omställning kan också få stöd. Genom råd och stöd kring hur en omställning kan hanteras på bästa sätt på det mänskliga planet kan TRR öka företa- gets beredskap inför en arbetsbristsituation. Stödet lämnas dels i form av tillgång till en rådgivare vid alla tidsskeden av en omställ- ningsprocess, dels i form av föredrag och seminarier om professio- nellt förändringsarbete. 
 Omställningsavtalet medger flera olika handlingsvägar för före- taget när det gäller utnyttjande av omställningsstöd, såsom redan kortfattat beskrivits i kapitel 2. Den första möjligheten är att par- terna lokalt överenskommer att inte ta TRR:s omställningsstöd i anspråk vid övertalighet. Avgiften till TRR reduceras då. Den andra möjligheten är att inför den aktuella övertaligheten lokalt överens- komma med facket om en egen lösning hur de övertaliga ska hante- ras, och därmed avsäga sig omställningsstöd från TRR i just då fö- rekommande fall. I gengäld har då företaget rätt att erhålla en scha- bloniserad ersättning från TRR motsvarande vad omställningsstö- det skulle ha kostat för varje individ, för närvarande 15 000 kr. Be- loppet fastställs av styrelsen halvårsvis De nämnda möjligheterna har utnyttjats endast i ett fåtal fall. Individens rätt till age påverkas inte. 
 Såsom har framkommit i den historiska beskrivningen var frågan om tillämpningen av LAS turordningsregler av väsenlig betydelse för arbetsgivarparten vid tecknandet av omställningsavtalet. Vid avtalsförhandlingarna 1994 ställde SAF som villkor för trygghets- systemets fortlevnad att arbetstagarparten gick med på en mer långtgående avvikelse från turordningsreglerna. En allmän formule- 
 59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 ring infördes i själva avtalet, som fastställer att de företag hos vilka övertalighet vid arbetsbrist uppstår, ska beredas sådana förutsätt- ningar i bemanningshänseende som i största möjliga utsträckning främjar deras fortsatta verksamhet. Vidare tillkom underbilaga A som preciserar hur de lokala parterna ska förfara för att tillgodose företagets intresse i detta hänseende. 
 Underbilaga A fastslår att om företagets krav och behov i be- manningshänseende inte kan tillgodoses med tillämpning av lag ska fastställandet av turordning göras med avsteg från turordningsbe- stämmelserna. De lokala parterna ska sträva efter att enas om en turordningslista, som medger förutsättningar för företaget att be- driva en konkurrenskraftig verksamhet och därmed bereda fortsatt anställning för kvarvarande personal. Skrivningarna i underbilaga A är bindande för parterna först då de finns med i de förbundsvisa kollektivavtalen om löner och allmänna villkor. Texten motsvaran- de underbilagan infördes 1994 i de förbundsvisa avtalen. 
 En förutsättning för att omställningsavtalet från 1994 skulle trä- da i kraft var att de ovannämnda bestämmelserna om förlängd upp- sägningstid och möjligheterna till ändrad turordning infördes i de förbundsvisa avtalen. 
  
 3.5 
  
 Trygghetsavtalet Arbetsgivaralliansen, Teatrarnas Riksförbund samt PTK 
  
 Mellan Arbetsgivaralliansen och Teatrarnas Riksförbund å ena si- dan, och PTK å andra sidan finns ett trygghetsavtal som admini- streras av Trygghetsrådet TRS. Syftet med TRS verksamhet är att underlätta omställningsproblem i företag och organisationer som uppstår för arbetsgivare och arbetstagare i samband förändringar i form av till exempel omstruktureringar, rationaliseringar eller olön- samhet. I de fall uppsägningar måste ske på grund av arbetsbrist arbetar TRS med att i största möjliga mån undvika negativa effekter för den enskilde arbetstagaren. Detta syfte ska uppnås i första hand genom att inom en begränsad tid, som för närvarande är fem år, medverka till att lösa den uppsagdas arbetslöshetssituation. De stödformer som TRS erbjuder är personligt utvecklingsstöd, av- gångsersättning, betalning av försäkringspremier samt efterskydd. Stöd ges även till arbetsgivaren i omställningssituationen. 
 60 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 Personligt utvecklingsstöd 
 Det personliga utvecklingsstödet innebär att den uppsagde får kon- takt med en rådgivare på TRS. TRS definierar det personliga ut- vecklingsstödet som hjälp till självhjälp. Syftet är att genom råd och individuellt anpassade stödåtgärder underlätta möjligheterna att få en varaktig sysselsättning. Stödåtgärderna kan till exempel bestå av kurser och seminarier, bidrag till kurskostnader för kom- pletterande utbildning, studielön i samband med studier och bidrag till introduktionsutbildning i samband med ny anställning. Skulle den uppsagde få en ny anställning med betydligt lägre lön, kan TRS bidra med en löneutfyllnad. Vid start av eget företag, kan TRS ock- så bistå med stöd på olika sätt. 
 Avgångsersättning 
 Avgångsersättning utbetalas till anställd som sägs upp på grund av arbetsbrist, under förutsättning att den anställde arbetat minst 16 timmar i veckan, har varit anställd sammanhängande i 5 år och har fyllt 40 år senast avgångsdagen. Avgångsersättningen kompletterar ersättningen från arbetslöshetskassan, och hela inkomsten inklusive  
 A-kassa 
  ska ligga på en nivå som motsvarar en viss fastställd pro- centsats av tidigare lön (för närvarande 75 procent). För den vars  
 A-kassenivå 
  uppgår till 75 procent av tidigare lön utbetalar TRS ett minimibelopp på 4 000 - 6 000 kronor per  
 6-månadsperiod. 
  Perio- den under vilken avgångsersättning betalas ut varierar mellan 18 till 30 månader, beroende på den uppsagdes ålder vid anställningens slut. Ju äldre den uppsagde är, desto längre ersättningsperiod. 
 Betalning av försäkringspremier 
 Ett ytterligare stöd som TRS ger är att betala vissa försäkringspre- mier, så kallad riskförsäkring, åt den arbetssökande. För den som i sin anställning omfattas av  
 ITP-, 
  KP- eller  
 SPV-försäkring 
  samt uppfyller kraven avseende ålder och anställningstid, betalar TRS premierna helt eller delvis som längst fram till ordinarie pensions- ålder för den tjänst från vilken uppsägning skett. TRS avbryter premieinbetalningen om den arbetssökande får tillsvidareanställ- ning eller startar egen verksamhet. 
 61 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Efterskydd 
 Slutligen har den som får nyanställning rätt till efterskydd. Det in- nebär att om denne blir uppsagd från sin nya anställning på grund av arbetsbrist, så har denne fortfarande tillgång till stöd från TRS. Stödet utgörs av personligt utvecklingsstöd och avgångsersättning. Som förutsättning gäller att den nya uppsägningen sker inom 5 år från den förra anställningens upphörande. 
 Arbetsgivaren 
 Trygghetsavtalet TRS slår inledningsvis fast att avtalet tecknats för att underlätta omställning för anställda och arbetsgivare när arbets- brist uppstår på grund av utvecklingsåtgärder, omstrukturering, rationalisering och olönsamhet. I en sådan situation ger TRS råd och stöd till arbetsgivare, med målsättningen är att en omställning som innebär uppsägningar ska genomföras så smärtfritt som möj- ligt för alla berörda. Denna typ av stöd har således inte syftet att påverka arbetsgivarens beslut att säga upp anställda. 
 Liksom i omställningsavtalet TRR finns i trygghetsavtalet TRS en skrivelse som anger att den arbetsgivare som tvingas göra upp- sägningar på grund av arbetsbrist ska beredas sådana förutsättning- ar i bemanningshänseende som i största möjliga utsträckning främ- jar den fortsatta verksamheten. En till avtalet kopplad bilaga ut- vecklar principen genom att beskriva hur parterna ska gå till väga för att tillgodose detta intresse från arbetsgivarens sida. Formule- ringen motsvarar den i underbilaga A till omställningsavtalet Svenskt Näringsliv/PTK, det vill säga avsteg från turordningsreg- lerna ska ske om arbetsgivarens behov i bemanningshänseende inte kan tillgodoses genom tillämpning av LAS. 
 Uppsägningsförebyggande verksamhet/Kompetensutveckling för indi- vid och verksamhet 
 TRS strävar efter att befrämja vad man skulle kunna kalla arbets- livstrygghet, det vill säga individens möjlighet att vara attraktiv inte bara för ny anställning efter en uppsägning, utan också för fortsatt anställning hos nuvarande arbetsgivare. Förutom aktivt stöd till friställda personer i samband med övertalighet arbetar därför TRS även proaktivt för att förebygga uppsägningar. I denna verksamhet, som vänder sig till arbetsplatser där övertalighet inte råder, kan 
 62 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 TRS stödja genom att förstärka individens möjligheter till sådan kompetensutveckling som motsvarar verksamhetens kort- och långsiktiga behov av kompetens. 
 TRS kopplar den proaktiva verksamheten till Växtkraft Mål 3 och övrigt stöd som arbetsgivare och samhälle kan ge. TRS roll är i korthet att väcka intresse hos arbetsgivare och anställda i anslutna organisationer för att genomföra analyser och kompetensutveck- lingsaktiviteter samt att vara ett stöd under hela genomförandepro- cessen, såväl kompetensmässigt som ekonomiskt. 
  
 3.6 
  
 Det statliga trygghetsavtalet 
  
 Det statliga trygghetsavtalet, träffat mellan Arbetsgivarverket å ena sidan och OFR/S,  
 SACO-S 
  samt SEKO å andra sidan, administre- ras av trygghetsstiftelsen TSn. Avtalet inleds med avtalsparternas gemensamma syn på hur den statliga personalpolitiken bör bedri- vas. Man fastslår att förändringar i myndigheterna bör genomföras så att de tillgodoser såväl statsmakternas krav på verksamheten som de anställdas krav på anställningstrygghet. Målet med trygghetssy- stemet är att så långt som möjligt skapa förutsättningar för att ing- en anställd ska bli arbetslös till följd av arbetsbrist. Detta innebär emellertid ingen garanti för fortsatt eller ny anställning. 
 Den grupp av anställda som är förmånstagare till trygghetsavtalet är något större jämfört med vad som gäller enligt omställningsavta- len på den privata sektorn. För det första har den som sägs upp på grund av arbetsbrist rätt till stöd från Trygghetsstiftelsen. Samma stöd ges också till andra arbetstagare under förutsättning att stöd- åtgärden minskar antalet uppsägningar i en arbetsbristsituation. Vidare omfattas anställd som säger upp sig själva på grund av att myndigheten omlokaliseras och den anställde väljer att inte följa med till den nya orten. På det statliga området försvann uppdel- ningen i arbetare och tjänstemän på  
 1970-talet. 
  Alltså omfattas samtliga statstjänstemän, även  
 LO-anslutna, 
  av trygghetsavtalet. 
 Slutligen har arbetstagare vars tidsbegränsade anställning inte förnyas på grund av arbetsbrist rätt till ett visst begränsat stöd, un- der förutsättning att den anställde har varit anställd sammanlagt minst fem år i följd. Omställningsstödet till dessa arbetstagare sätts in i andra skedet i trygghetssarbetet (se nedan), och utbetalningen av avgångsersättning begränsas till ett visst antal dagar och under en viss period. Inga andra förmåner ges till denna grupp av visstids- anställda arbetstagare. 
 63 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Trygghetsarbetet 
 I det statliga trygghetsavtalet har man uppdelat omställningspro- cessen i tre skeden. Det först skedet inträder när en myndighet konstaterat att arbetsbrist föreligger eller bedöms föreligga inom om en viss tid på en myndighet. För att undvika uppsägningar kan stöd lämnas redan i detta skede genom till exempel utbildningsåt- gärder i syfte att möjliggöra för den anställde att få fortsatt anställ- ning. Inriktningen är alltså att minska eller helt eliminera behovet av uppsägningen. 
 I nästa skede, då de övertaliga identifierats, och blivit uppsagda eller hotas av uppsägning, inträder en rättighet till förlängd upp- sägningstid enligt det statliga omställningsavtalet. Förlängningen bestäms i förhållande till arbetstagarens anställningstid. Ju längre anställningstid, desto mer tid utökas uppsägningstiden med. Vidare bistår Trygghetsstiftelsen i detta läge med att skapa förutsättningar att få en ny anställning. Detta sker genom att Trygghetsstiftelsen erbjuder hjälp med finansiering av exempelvis utbildning, starta-  
 eget-bidrag 
  och kostnader för resor och logi. I det tredje skedet, när anställningen väl upphört, ges den uppsagde fortsatt hjälp av samma slag som tidigare. Det statliga omställningsavtalet medger dessutom rätt till tjänstledighet utan löneavdrag under uppsäg- ningstiden för utbildning. 
 Innehållet i det som i trygghetsavtalet benämns trygghetsarbete, och som är motsvarigheten till de andra trygghetsrådens omställ- ningsstöd, är relativt likartat. Det handlar om ett individanpassat stöd från uppsägningen eller tidigare, med tillgång till kontakter med konsulenter och olika former av stöd för praktik, inskolning och utbildning. De inledande insatserna genomförs i form av fasta basprogram i TSn:s aktivitetscentra, ArbetsKraft. 
 Tidiga åtgärder 
 Enligt trygghetsavtalet bör omställningsarbete inledas i ett så tidigt skede som möjligt, för att uppnå målsättningen att ingen anställd ska hamna i arbetslöshet. En av arbetsmetoderna som Trygghets- stiftelsen använder sig av i detta syfte är så kallade tidiga åtgärder. Metoden går ut på att åtgärder sätts in i ett tidigt skede, till exem- pel innan turordningskretsar och uppsägningar formellt är klara, för att lösa en befarad övertalighet. Insatser från Trygghetsstiftel- sen riktas till de som är uppsägningshotade, men även till andra 
 64 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 som kan tänka sig att gå frivilligt. Förutsättningen för att tidiga åtgärder ska sättas in är att arbetsgivaren och de fackliga organisa- tionerna är överens om hur risken för uppsägning ser ut och vilka åtgärder som ska vidtas för att försöka lösa situationen utan upp- sägningar. Risken för uppsägningar måste vara uppenbar, och det räcker således inte att det finns en allmän oro för övertalighet. 
 Förlängd uppsägningstid 
 Trygghetsavtalet innehåller regler om förlängd uppsägningstid jäm- fört med vad som skulle gälla enligt lag eller avtal. Vid uppsägning på grund av arbetsbrist förlängs den uppsägningstid som gäller en- ligt LAS eller enligt kollektivavtal med mellan en till 3 månader, beroende på den uppsagdes anställningstid. För arbetstagare som vid uppsägningen har minst fyra års anställning fördubblas den uppsägningstid som gäller enligt lag eller avtal. 
 Inkomsttrygghetstillägg 
 Den arbetstagare som får en ny tillsvidareanställning med en lägre lön jämfört med den förra anställningen, har rätt till löneutfyllnad, eller inkomsttrygghetstillägg. Ersättningen utgår som längst under 4 år och motsvarar skillnaden mellan lönen i respektive anställning. En avtrappning till hälften sker efter två år. Högst motsvarar er- sättningen emellertid 30 procent av lönen i den tidigare anställning- en. Förändras lönen i den nya anställningen ska inkomsttrygghets- tillägget justeras i motsvarande mån. 
 Avgångsersättning och förlängd avgångsersättning 
 Den som blir uppsagd på grund av arbetsbrist, eller annan som ock- så omfattas av stöd enligt avtalet, och får ersättning från arbetslös- hetskassa, har rätt till avgångsersättning från Trygghetsstiftelsen. Ersättningen betalas ut under lika lång tid som ersättning från ar- betslöshetskassan. Avgångsersättningen uppgår till ett belopp som tillsammans med ersättningen från arbetslöshetskassan motsvarar en viss procentsats, för närvarande 80 procent, av den tidigare må- nadsinkomsten. Det krävs inte att den uppsagde har uppnått en viss ålder eller anställningstid. 
 65 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Efter det att rätten till avgångsersättning upphört kan förlängd avgångsersättning betalas ut om det föreligger särskilda skäl. Detta avser de fall då arbetstagaren inte längre är berättigad till ersättning från arbetslöshetskassan. Den förlängda avgångsersättningen beta- las ut som längst upp till fem år efter anställningen upphört och inte efter det att arbetstagaren uppnått 60 års ålder. Det bör an- märkas att denna ersättning bara används i mycket speciella fall. 
 Pensionsersättning, särskild pensionsersättning och pensionstillägg 
 Uppsagd arbetstagare som uppnått 60 års ålder och som väljer att inte stå till arbetsmarknadens förfogande kan få ett belopp som motsvarar ålderspensionen (pensionsersättning). Även den  
 60-åriga 
  arbetstagare som inte har blivit uppsagd kan få pensionsersättning under förutsättning att arbetstagaren avgår frivilligt och detta ska- par möjlighet för en uppsägningshotad eller uppsagd arbetstagare att få en fortsatt eller ny anställning vid samma eller vid en annan myndighet. Ersättningen betalas ut av Statens pensionsverk (SPV) men belastar myndigheten. 
 Särskild pensionsersättning betalas ut till den uppsagde arbetsta- gare som fyllt 55 år (i praktiken endast i undantagsfall före 58 års ålder) och som inte längre har rätt till ersättning från arbetslös- hetskassa eller förlängd avgångsersättning, under förutsättning att det föreligger särskilda skäl. Trygghetsstiftelsen prövar om det fö- religger särskilda skäl, och beslut om beräkning och utbetalning fattas av SPV. Pensionskostnaden belastar inte TSn utan betalas av de uppsägande myndigheterna i form av en riskpremie. 
 Om en arbetstagares ATP minskas därför att pensionspoäng inte kunnat tillgodoräknas under den period som arbetstagaren erhöll pensionsersättning, ersätts den uppkomna skillnaden (pensionstill- lägg). Motsvarande regler gäller inte för ev minskning i den allmän- na pensionen som successivt ersätter ATP. Ersättning utbetalas slutligen till efterlevande till den som hade rätt till pensionsersätt- ning eller särskild pensionsersättning under vissa förutsättningar (ersättning till efterlevande). 
 Efterskydd 
 Enligt trygghetsavtalet finns ett efterskydd som innebär att arbets- tagare som tillträder ny anställning efter uppsägning har rätt till 
 66 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 förmåner enligt trygghetsavtalet om denne skulle bli arbetslös på nytt på grund av arbetsbrist och det inte finns ett omställningsavtal hos den senare arbetsgivaren. Arbetstagaren har också rätt till före- tagshälsovård under ett år efter det att anställningen har upphört. 
 Myndigheten 
 Liksom trygghetsråden på det privata området bistår Trygghetsstif- telsen även arbetsgivaren, i detta fall myndigheten, i en omställ- ningssituation. Arbetsgivaren får rådgivning från Trygghetsstiftel- sens konsulenter, och kurser och seminarier i avvecklingsfrågor anordnas. 
 Till skillnad från omställningsavtalen på den privata sidan inne- håller trygghetsavtalet inga regler om hur turordningen ska faststäl- las. På det statliga området finns istället avtal vid sidan om,  
 TurA-S, 
  som reglerar hur parterna ska fastsälla turordningen vid uppsäg- ning. Frågan om undantag från turordning enligt LAS har aldrig varit någon stridsfråga mellan parterna i förhandlingarna om trygg- hetsavtal. 
  
 3.7 
  
 Övriga omställningsavtal 
  
 Ytterligare fyra omställningsavtal beskrivs översiktligt i följande avsnitt. Därutöver finns även trygghetslösningar för specifika grupper och ändamål, som t.ex. funktionärer och sjömän. Dessa konstruktioner faller utanför utredningens definition för omställ- ningsavtal. 
 KFS trygghetsavtal 
 Kommunala företagens samorganisation, KFS, träffade 1994 trygg- hetsavtalet med berörda arbetstagarparter (Kommunal, SEKO, LF, SKTF, Ledarna, SHSTF, CF, SACO). Parternas gemensamma mål- sättning med detta avtal och den fond som hör till, är att de ska vara aktiva, offensiva verktyg i företagens och de anställdas händer som underlättar nödvändig strukturförändring i företagen. För att främja anställningstryggheten ska särskilda utvecklings- och trygg- hetsåtgärder vidtas för de anställda som blivit uppsagda eller löper risk att bli uppsagda på grund av arbetsbrist. Det som utmärker KFS trygghetsavtal är att det stadgar att åtgärder enligt avtalet i 
 67 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 första hand och till övervägande del ska komma äldre anställda till del. 
 KFS trygghetsavtal omfattar ungefär 22 000 arbetstagare, både tjänstemän och  
 LO-grupper. 
  Det finns ingen åldersgräns för att age ska utgå, men däremot krävs en anställningstid på minst fem år. age ska tillsammans med  
 a-kassa 
  ersätta 80 procent av lönen. 
 Trygghetsrådet Fastigo 
 För tjänstemän anställda i Fastigos medlemsföretag, fastighets- branschens arbetsgivarorganisation, finns ett trygghetsavtal med Sif, Ledarna, CF, AF och SKTF. Trygghetsrådet Fastigo admini- strerar trygghetsavtalet som syftar till att hindra eller minska de negativa följder som rationaliseringar och andra förändringar kan få för Fastigos medlemsföretag och för de anställda tjänstemännen. Trygghetsrådet försöker också arbeta i förebyggande syfte genom att stötta företag för att medarbetarna ska ha en bra och kontinuer- lig utveckling som motsvarar de alltmer högt ställda kraven på bra kompetens. 
 Trygghetsrådet Fastigo omfattar ungefär 8 000 anställda. Kon- struktionen påminner om TRR, förutom att enligt Fastigos trygg- hetsavtal finns det ingen åldersgräns för att age ska betalas ut, men däremot krävs en anställningstid på minst fem år. age ska tillsam- mans med  
 A-kassa 
  ersätta 80 procent av lönen. Med syfte att un- derlätta för den äldre arbetskraften att få stanna kvar på arbets- marknaden finns möjlighet för företagen att få bidrag till delpen- sion. 
 Fastigo har också träffat kollektivavtal med LO om Trygghets- fonden  
 Fastigo-LO. 
  Fonden ska bl.a. vidta och bekosta åtgärder för att främja sysselsättningen genom utveckling och effektivisering av företag i syfte att förebygga arbetsbrist. Fonden ger även stöd till enskilda som sagts upp på grund av arbetsbrist. Avtalet faller utan- för ramen för utredningens definition av omställningsavtal. 
 Trygghetsstiftelsen på försäkringskasseområdet 
 För anställda på försäkringskassorna finns ett omställningsavtal, som är konstruerat precis som det statliga omställningsavtalet. Följaktligen omfattar verksamheten uppsägningsförebyggande åt- gärder i form av utbildning och andra insatser för att ge den upp- 
 68 
  
 SOU 2002:59 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 sägningshotade fortsatt anställning men med nya arbetsuppgifter hos arbetsgivaren. Till skillnad från den statliga Trygghetsstiftelsen är försäkringskassornas trygghetsråd en mycket liten organisation. Upphandling av externa tjänster är därför ett viktigt inslag i verk- samheten. 
 Detta omställningsavtal omfattar ca 16 000 anställda inom för- säkringskassorna. Eftersom det endast finns en arbetsgivare är Trygghetsstiftelsen på försäkringskasseområdet mycket sårbar. När stora neddragningar sker inom verksamheten belastas Trygg- hetsstiftelsen mycket hårt på grund av sin storlek. 
 Trygghetsfonden BAO – Finansförbundet 
 BAO och Finansförbundet har träffat en trygghetsöverenskom- melse som syftar till att ge stöd till den tjänsteman som antingen riskerar uppsägning eller har blivit uppsagd på grund av arbetsbrist. Överenskommelsen innehåller ett antal stödformer som ska under- lätta för den uppsagde tjänstemannen att finna ett nytt arbete. Stödformerna omfattar utfyllnad av  
 a-kasseersättning, 
  utbildning, kurser och andra aktiviteter, hjälp att starta egen verksamhet och samtalsstöd. De enskilda bankerna har i många fall i samband med driftsinskränkningar erbjudit de uppsagda egna lösningar, parallellt med stödet från fonden. Fonden har i princip aldrig möjliggjort tidigare pensioneringar, utan de avtalspensioneringar som skett, har beviljats innan någon lämnats över till trygghetsfondens verksam- het. 
 Arbetsgivarna gjorde en engångsavsättning på sammanlagt 110 miljoner kronor 1992, då avtalet träffades. Stödet har endast riktat sig mot individerna, och aldrig omfattat stöd till företagen. Fonden omfattar 55 000 anställda. Fonden omfattar endast fyra arbetsgivare. Det faktum att en av dessa arbetsgivare överhuvudta- get inte genomfört några uppsägningar innebär en hel del spän- ningar i systemet. 
 69 
  
 Grunddrag och stödformer i befintliga omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 70 
  
 N 
  
 N 
  
 N 
  
 N 
  
 N 
  
 N 
  
 N 
  
 4 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 Utredningens viktigaste slutsatser av kapitlet: 
 Omställningsavtalen har positiva effekter för dem som omfattas. De är nöjda med det stöd de fått, lyckas i stor utsträckning få nya arbeten eller starta egna företag eller går vidare till längre utbildningar. Arbetslösheten bland kunderna är låg och sjunker snabbt över tid. Individ- och situationsanpassningen i trygghetsrådens arbetsformer är viktiga framgångsfaktorer. Omställningsarbetet bör starta senast i samband med uppsägningen och uppsägningstiden bör användas för detta i viss utsträckning. Arbetslinjen ska gälla. Utbildning och andra stödåtgärder ska relateras till ett yrkesmässigt mål. 
 Avgångsersättning bör utges som komplettering till  
 A-kassan 
  på lönedelar över  
 A-kasstaket 
  och kombineras med krav på aktivitet. En bortre parentes rekommenderas. 
 Avtalen har positiva samhällsekonomiska effekter, framförallt genom att de bidrar till ett ökat omvandlingstryck. Risk för vissa undanträngningseffekter finns. 
 Avtalen har positiva statsfinansiella effekter, främst genom att kostnader för  
 A-kassa 
  och arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskar. 
 Om en större del av arbetsmarknaden täcks av omställningsavtal uppstår positiva effekter även för de tillkommande arbetstagargrupperna. Risken för en avtagande marginalnytta är begränsad. 
 71 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Det finns inga forskningsresultat som kan ge en samlad bild av om- ställningsavtalens effekter. Den arbetsmarknadspolitiska forsk- ningen har i liten utsträckning intresserat sig för omställningsavta- len och trygghetsrådens verksamhet trots att en systematiserad kunskap om detta borde ha kunnat bidra till ett bredare perspektiv på arbetsmarknadspolitiska insatser. Med den tid utredningen haft till sitt förfogande har det inte varit möjligt att initiera och genom- föra några omfattande forskningsinsatser. Vad som varit möjligt är att samla, värdera och strukturera den kunskap och de erfarenheter som finns tillgängliga. 
 Utredningen har med det syftet lagt ut tre externa uppdrag. Dels har Statskontoret genomfört en analys av omställningsavtalens samhällsekonomiska och statsfinansiella effekter. Rapporten har bifogats detta betänkande, bilaga 3. Den har också bidragit med underlag för bedömningar av effekter på individnivå. Dels har Ro- land Graham ur en företagsekonomisk synvinkel studerat effek- terna av omställningsavtal på företagens vinst och löneökningsut- rymme. Den rapporten återfinns som bilaga 4. Slutligen har pro- jektledare Espinoza bearbetat material från tre olika en- kätundersökningar till företag som avser företagens beslutsfattande i övertalighetssituationer. Rapporten återfinns bilaga 5 
 .  
 Underlag har dessutom inhämtats från trygghetsråden, framförallt TRR Trygghetsrådet, Trygghetsrådet TRS och Trygghetsstiftelsen (TSn). Representanter för dessa trygghetsråd har ingått i en refe- rensgrupp till utredningen. 
 I detta kapitel görs en genomgång av omställningsavtalens effek- ter i olika avseenden. Effekter för företagen redovisas dock i kapi- tel 7, som ger en samlad bild av omställningsavtal ur ett företags- perspektiv. Inledningsvis redovisas en del basfakta om bl.a. omfatt- ningen av verksamheten i trygghetsråden under de senaste tio åren. Redovisningen omfattar tre trygghetsråd: TRR Trygghetsrådet, Trygghetsrådet TRS och Trygghetsstiftelsen (TSn). 
  
 4.1.1 
  
 Basfakta om verksamheten i trygghetsråden 
  
 I nedanstående tabell redovisas en del uppgifter om trygghetsrå- dens verksamhet. 
 72 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 TRR 
  
 TRS 
  
 TSn 
  
 Antal anslutna före- 
  
 32 000 
  
 4 070 
  
 274 
  
 tag/myndigheter 
  
 Varav säranslutna 
  
 5-7000 
  
 1 970 
  
 28 
  
 Antal anställda i anslutna företag 
  
 650 000 
  
 20 000 
  
 220 000 
  
 Varav säranslutna 
  
 10-12000 
  
 3 000 
  
 5 - 6000 
  
 Avgift i procent av lönesumma 
  
 0,3 
  
 0,3 
  
 0,05 
  
 För säranslutna 
  
 0,7 
  
 0,7 
  
 0,05 
  
 Kapitalbehållning 31 dec 2001, 
  
 Mkr 
  
 3 740 
  
 580 
  
 1 052 
  
 Antal anställda dec 2001 
  
 166 
  
 8 
  
 31 
  
 Anmärkning 1: Det statliga trygghetsavtalet omfattar hela det statliga avtals- området. Antal myndigheter är enligt Ekonomistyrningsverkets myndighetsre- gister 246, men inom många av dessa är det personalpolitiska ansvaret de- centraliserat så att t.ex. beslut om uppsägning av personal fattas på lägre nivå inom myndigheten. 
 Anmärkning 2: För TSn var avgiften tom mars 2001 0,7 procent. Utöver avgif- ten på 0,05 procent finns för närvarande ett lokalt utrymme för omställningsåt- gärder om 0,65 procent; avgiften är fr.o.m. 2004 0,3 procent. 
 Inflöde av nya klienter/kunder den senaste tioårsperioden 
 I nedanstående tabell redovisas inflödet av nytillkommande kun- der/klienter under den senaste tioårsperioden. Trygghetsråden har olika regler och rutiner för nyregistrering. I TRR och TRS är det arbetsgivaren eller individen själv som anmäler sig till trygghetsrå- det. Detta sker normalt i samband med uppsägningen, men undan- tag finns. Anmälan till Trygghetsstiftelsen görs genom underrättel- se från uppsägande myndighet. Detta görs senast i samband med uppsägningen, men kan också ske tidigare. 
 73 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 År 
  
 TRR 
  
 TRS 
  
 TSn 
  
 Antal 
  
 Andel 
  
 Andel 
  
 Antal 
  
 Andel 
  
 Andel 
  
 Antal 
  
 Andel 
  
 Andel 
  
 kvinnor 
  
 55+ 
  
 kvinnor 
  
 55+ 
  
 kvinnor 
  
 55+ 
  
 procent 
  
 procent 
  
 procent 
  
 procent 
  
 1992 
  
 30816 
  
 1045 
  
 41 
  
 36 
  
 13564 
  
 1993 
  
 27456 
  
 1019 
  
 43 
  
 46 
  
 12124 
  
 1994 
  
 11694 
  
 778 
  
 46 
  
 49 
  
 4242 
  
 52 
  
 19 
  
 1995 
  
 7943 
  
 317 
  
 45 
  
 60 
  
 5338 
  
 48 
  
 21 
  
 1996 
  
 11226 
  
 337 
  
 46 
  
 46 
  
 3792 
  
 55 
  
 39 
  
 1997 
  
 12682 
  
 418 
  
 53 
  
 44 
  
 5486 
  
 54 
  
 25 
  
 1998 
  
 10267 
  
 307 
  
 53 
  
 29 
  
 3613 
  
 45 
  
 45 
  
 1999 
  
 12520 
  
 47 
  
 35 
  
 306 
  
 67 
  
 30 
  
 2381 
  
 45 
  
 33 
  
 2000 
  
 10605 
  
 46 
  
 35 
  
 355 
  
 64 
  
 30 
  
 3659 
  
 41 
  
 19 
  
 2001 
  
 12507 
  
 48 
  
 20 
  
 195 
  
 49 
  
 35 
  
 1432 
  
 49 
  
 32 
  
 Summa 
  
 147716 
  
 47 
  
 30 
  
 5077 
  
 48 
  
 42 
  
 55631 
  
 49 
  
 27 
  
 Trygghetsrådens underlag har förändrats under den redovisade 10- årsperioden. De f.d.  
 SFO-företagen, 
  som var kärnan i det dåvaran- de TRS, finns nu inom  
 TRR-området. 
  De f.d. affärsverken Posten, Vattenfall, Televerket (Telia) och Statens järnvägar har lämnat det statliga avtalsområdet och därmed TSn och finns nu inom TRR- området. Totalt omfattas i dag knappt 900 000 arbetstagare av de tre i tabellerna redovisade omställningsavtalen. Under den senaste  
 10-årsperioden 
  har sammanlagt drygt 200 000 övertaliga inom des- sa områden passerat genom de tre trygghetssystemen. Ytterligare cirka 100 000 arbetstagare omfattas av de övriga omställningsavtal som finns. 
 Stora varsel och enstaka uppsagda 
 I flödet av nyheter och i den allmänna debatten om omstrukture- ringar av företag och förvaltningar är det de stora varslen som do- minerar. Dessa belastar självfallet trygghetsråden, men i rådens verksamhet är det framförallt de många små uppsägningsfallen som dominerar, dvs. uppsägningar av enstaka eller några personer, både vid små och stora arbetsplatser. Det är uppsägningar som inte regi- streras i varselstatistiken och som inte drar till sig uppmärksamhet eller stora resurser. Trygghetsråden är vanligen ensamma aktörer i dessa fall. 
 I det statliga trygghetsavtalet finns en skyldighet att underrätta Trygghetsstiftelsen senast i samband med uppsägningen. I nedan- stående tabell redovisas antalet genomsnittligt uppsagda per under- rättelse för de senaste sex åren. Andel underrättelser med bara en 
 74 
 SOU 2002:59 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
 uppsagd i förhållande till hela antalet underrättelser redovisas ock- så. 
  
 År 
  
 Genomsnittligt antal 
  
 Andel underrättelser 
  
 uppsagda per underrät- 
  
 med bara en upp- 
  
 telse 
  
 sagd, procent 
  
 1996 
  
 5,1 
  
 54 
  
 1997 
  
 5,9 
  
 52 
  
 1998 
  
 4,1 
  
 57 
  
 1999 
  
 3,4 
  
 53 
  
 2000 
  
 5,5 
  
 55 
  
 2001 
  
 2,5 
  
 62 
  
 Andelen underrättelser med bara en uppsagd har ökat sedan början av  
 90-talet, 
  då andelen låg runt 30 – 35 procent. Enstaka uppsäg- ningar förekommer också vid stora myndigheter. Enligt TSn finns de senaste åren en tendens till att de enstaka uppsagda har lägre ar- betsmarknadsvärde än tidigare, vilket kan tyda på att det sker en utsortering av individer som man av olika skäl inte vill behålla. Det kan bero på att de har svårt att klara förändrade arbetskrav, men i inflödet finns också en del individer med rehabiliteringsbehov. Uppföljningar av resultaten som stiftelsen gjort visar att resultaten för gruppen enstaka uppsagda avviker negativt från underrättelser med flera uppsagda. Tidigare uppföljningar i mitten av  
 90-talet 
  vi- sade inte på några sådana skillnader. TSn kommer att undersöka vad som ligger bakom skillnaderna. 
 TRR Trygghetsrådet har också ett inflöde som domineras av få uppsagda per uppsägningstillfälle. De under 2001 anmälda uppsag- da till TRR kom från cirka 3 300 juridiska personer, fördelade på drygt 4 000 arbetsplatsadresser. Det innebär ett genomsnitt på cir- ka 4 uppsagda per juridisk person under året. 
 Trygghetsrådet TRS verksamhetsområde består i huvudsak av organisationer och företag med ett fåtal anställda, varför inflödet nästan uteslutande består av enstaka eller ett fåtal uppsagda per uppsägningstillfälle. Enstaka undantag finns dock. 
 75 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 4.2 
  
 Resultat på individnivå 
  
 I Statskontorets rapport dras slutsatsen att de omställningsavtal som studerats 
 17  
 minskar såväl risken för arbetslöshet som tiden i arbetslöshet för de arbetstagare som omfattas av avtalen. Statskon- toret kommer också fram till att chansen för att få ett nytt arbete ökar efter att en arbetstagare har tagit del av insatser från TRR och TSn. Statskontorets analyser tyder också på att vissa åtgärder, t.ex. avgångsersättning (komplement till  
 A-kassa 
  på lönedelar över A- kassetaket) under arbetslöshet, kan ha negativa effekter för indivi- dens benägenhet att söka och acceptera nya arbeten. Dessa analyser grundas på resultat från den arbetsmarknadspolitiska forskningen, och därmed i huvudsak på arbetslösa som inte omfattats av om- ställningsavtal. Statskontoret anmärker dock att avgångsersättning i kombination med ett bra omställningsstöd kan skapa större möj- ligheter för att få ett mera kvalificerat arbete på sikt. 
 Utredningen har haft tillgång till resultatrapporter och underlag från trygghetsråden TRR, TRS och TSn, som kan ge ytterligare be- lysning av hur omställningsavtalen fungerar. Materialet har fram- förallt hämtats ur trygghetsrådens databaser, som är uppbyggda för att utgöra operativt och administrativt stöd för den verksamhet de bedriver. Det innebär att möjligheterna att bryta ned materialet på olika omställningssituationer eller grupper av individer är begrän- sade. Den resultatuppföljning som sker görs framförallt mot målen för verksamheten, att enligt arbetslinjen åstadkomma lösningar på individernas situation. Underlaget möjliggör inte säkra analyser av effekterna av omställningsavtal eftersom det inte går att bedöma omfattningen av eventuella dödviktseffekter, dvs. vad som hänt om avtalen inte funnits. Skillnaderna mellan trygghetsråd i förutsätt- ningar och arbetsformer innebär vidare att det är svårt att jämföra data från de olika råden. 
 Trots dessa svårigheter utgör sammantaget analyserna från Statskontoret, underlagen från trygghetsråden och de olika kon- sultrapporter och kundundersökningar om rådens verksamhet, som utredningen haft tillgång till, ett underlag som gör det möjligt att dra slutsatser om vilka resultat som uppnås i verksamheten. Det blir också möjligt att värdera effekter av de olika i avtalen ingående stödformerna och därmed bidra med synpunkter på hur omställ- ningsavtal bör byggas upp. Däremot bör man vara försiktig i jämfö- relser mellan den generella arbetsmarknadspolitiken och trygghets- 
  
 17  
 Statskontorets studie omfattar TRR och TSn, men inte TRS 
 76 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 rådens verksamhet på grund av olika förutsättningar, arbetsformer och arbetsmarknadsvärde hos stödtagarna. 
  
 4.2.1 
  
 Hur ser kundflödet genom trygghetssystemen ut? 
  
 Utredningen har funnit det omöjligt att bearbeta underlag från trygghetsråden så att det på ett och samma sätt skulle gå att redovi- sa resultat från samtliga studerade trygghetsråd. Förutsättningar för verksamheten och redovisningsmetoder skiljer sig alltför myck- et åt. Därför redovisas underlag från respektive trygghetsråd sepa- rat med kommentarer som underlag för de slutsatser som dras. 
 Hur fort går det? 
 Ett mått av intresse är hur lång tid arbetsprocessen tar från starten, vanligen uppsägningstillfället, till ett avslut i form av en löst situa- tion. Den tiden varierar naturligtvis med konjunkturläget, men också beroende på den aktuella kundstockens sammansättning ål- ders- och utbildningsmässigt och geografiskt. En del klienter kan avregistreras som lösta tämligen omgående, medan andra blir kvar i systemen under flera år. 
  
 TRR Trygghetsrådet  
 använder ett mått på liggetid för att re- dovisa genomsnittlig tid som aktiv klient. I tabellen nedan redovi- sas liggetid från uppsägningstidens utgång till avregistrering. Avre- gistrering innebär normalt att kunden löst sin situation. För de kli- enter som avregistrerades under 2001 var den genomsnittliga ligge- tiden 44 veckor, med den åldersfördelning som framgår av tabellen nedan. Som jämförelse redovisas motsvarande värden för de två närmast föregående åren. Att inte uppsägningstiden räknats in i liggetiden beror dels på att den varierar både mellan åldersgrupper och avtalsområden, dels på att arbetsgivaren inte alltid medger att uppsägningstiden får användas för aktiviteter. 
  
 År 
  
 Genomsnittlig liggetid i veckor 
  
 -29 
  år 
  
 30-39 
  år 
  
 40-49 
  år 
  
 50-54 
  år 
  
 55-59 
  år 
  
 60-65 
  år 
  
 Totalt 
  
 1999 
  
 52 
  
 65 
  
 60 
  
 63 
  
 59 
  
 47 
  
 59 
  
 2000 
  
 45 
  
 60 
  
 59 
  
 60 
  
 63 
  
 60 
  
 60 
  
 2001 
  
 13 
  
 29 
  
 41 
  
 49 
  
 56 
  
 65 
  
 44 
  
 Källa: bearbetad statistik från TRR Trygghetsrådet 
 77 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Som synes har liggetiden förkortats under 2001, vilket bör hänga samman med en förbättrad arbetsmarknad. Förändringen är mar- kant i de lägsta åldersgrupperna, vilket enligt TRR förklaras av en förändrad sammansättning i inflödet av uppsagda till följd av krisen i  
 IT-branschen. 
  De som sagts upp därifrån har varit lättplacerade på arbetsmarknaden. 
 I nedanstående diagram redovisas för TRR årsvis in- och utflöde och storlek på den aktiva kundstocken vid årets utgång för den se- naste tioårsperioden. Den kraftiga konjunkturnedgången under inledningen av  
 90-talet 
  syns tydligt, och man kan också dra slutsat- sen att omsättningshastigheten har ökat med den bättre konjunk- turen. Den ovan redovisade genomsnittliga liggetiden för de senas- te tre åren bekräftas av staplarna i diagrammet. Det bör anmärkas att den höga stapeln på utflödet för 1998 delvis beror på rensningar i kundregistret i samband med införande av en  
 5-årsregel 
  för om- ställningsstöd. 
 Trygghetsrådet TRR: In- och utflöde samt aktiv kundstock 1992 - 2002 
  
 60000 
  
 50000 
  
 40000 
  
 Inflöde 
  
 Utflöde 
  
 30000 
  
 Stock 31 dec 
  
 20000 
  
 10000 
  
 0 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Källa: bearbetad statistik från TRR Trygghetsrådet. 
 En jämförbar redovisning av liggetid kan inte göras med det under- lag som kan erhållas från TSn. För att få en bild av omloppstiden har den aktuella aktiva kundstocken i  
 Trygghetsstiftelsen  
 brutits ned på registreringsår (dvs. tidpunkt för första registrering, nor- malt uppsägningstillfället) och på aktuell arbetsmarknadsstatus och relaterats till hela antalet uppsagda respektive år. Det innebär att 
 78 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 skillnaden mellan den aktuella kundstocken och hela inflödet av uppsagda är kunder som avregistrerats, normalt som lösta. 
  
 Andel kvarvarande av hela inflödet resp år, procent 
 Trygghetsstiftelsen: aktiv kundstock 020409, fördelad på uppsägningsår och status 
 80 
  
 Tillfällig anställn+ förbereder egenstart 
  
 70  
  
 arbetsmarkn.pol åtg + aktivitetsgaranti 
  
 60  
  
 Utbildning + praktik 
  
 50  
  
 Tv ej aktuell 
  
 arbetslös 
 40 
  
 Tidig åtg + uppsägningstid 
 30 
 20 
 10 
  
 0 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Källa: bearbetad statistik från Trygghetsstiftelsen. 
 Anm.: Med tv ej aktuell avses kunder som för tillfället ej står till arbetsmarkna- dens förfogande, men som beräknas återkomma som aktiva kunder, främst barnlediga. 
 I april 2002 var fortfarande 70 procent av inflödet från 2001 kvar som aktiva kunder, de flesta under uppsägningstid. Det bör anmär- kas att upp till ett års uppsägningstid gäller för uppsagda statstjäns- temän. Av inflödet år 2000 är fortfarande 34 procent kvar som ak- tiva kunder, varav ca 8 procentenheter under uppsägningstid. Att kunder från år 2000 fortfarande står som uppsagda i april 2002 för- klaras huvudsakligen att det avser individer som registrerats när de påbörjade tidiga åtgärder och att de därför fortfarande har uppsäg- ningstid kvar. 
 Vad som är noterbart är att andelen kvarstående kunder sjunker relativt snabbt över tid och att andelen öppet arbetslösa inte i nå- gon av staplarna överstiger tio procent av de uppsagda. Enligt Trygghetsstiftelsen finns det två typiska mönster i arbetslösheten, dels bland de yngre kunderna som har korta perioder av arbetslös- het, dels bland de äldre över ca 55 år som har långa perioder av ar- betslöshet, som ofta slutat i en pensionslösning. Av de som är ar- betslösa i den i diagrammet redovisade kundstocken är 50 procent 55 år eller äldre. 
 79 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Motsvarande redovisning för Trygghetsrådet TRS ser ut på föl- jande sätt. Det har inte varit möjligt att dela upp kundstocken på arbetsmarknadsstatus. 
  
 Trygghetsrådet TRS: Aktuell kundstock 31 dec 2001, fördelad på uppsägningsår 
  
 90 
  
 år, procent 
  
 80 
  
 70 
  
 resp 
  
 60 
  
 inflödet 
  
 50 
  
 hela 
  
 40 
  
 av 
  
 kvarvarande 
  
 30 
  
 20 
  
 Andel 
  
 10 
  
 0 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 Källa: bearbetad statistik från Trygghetsrådet TRS 
 Att kvarvarande klienter sjunker kraftigt för år 1995 och tidigare beror på den femårsregel som tillämpas för rätt till omställnings- stöd. Enligt TRS är egentligen staplarna för de efterföljande åren för höga, vilket förklaras av att avregistreringar av lösta inte sker fortlöpande för alla kundkategorier. TRS följer upp yngre klienter med relativt långa mellanrum, och när en slutlig kontroll sker när fem år gått avregistreras många som varit lösta långt tidigare. 
 I följande diagram redovisas för TRS inflöde, utflöde och aktiv stock vid årets utgång för perioden 1995 – 2001. 
 80 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 Trygghetsrådet TRS: In- och utflöde samt aktiv kundstock  
 1995-2001 
  
 2500 
  
  Inflöde  
 2000  
  
  Utflöde 
  
  Stock 31 dec 
  
 1500 
  
 1000 
  
 500 
  
 0 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Källa: statistik från TRS 
  
 4.2.2 
  
 En bild av helheten 
  
 Inget av trygghetsråden har historiska databaser eller redovisar re- sultat longitudinellt, dvs. det går inte att följa en kundstock över tid för att se hur klienternas arbetsmarknadsstatus förändras över tid och vilka lösningar som uppnås. Ett sätt att få en bild av ar- betsmarknadsläget för en hel grupp uppsagda är att se vad som hänt med ett visst inflöde efter en viss tid. Trygghetsstiftelsen redovisar i sin årsredovisning arbetsmarknadsläget för hela inflödet år 2000 vid utgången av år 2001. Fördelning har skett på åldersgrupper och kön, och i diagrammet nedan redovisas arbetsmarknadsläget för respektive grupp procentuellt fördelat på aktuell arbetsmarknads- status. Förändringar som skett efter det att en individ avregistrerats ingår inte i redovisningen. 
 81 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 TSn: Inflöde år 2000 med arbetsmarknadsstatus 1 februari 2002 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 70% 
  
 60% 
  
 50% 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Kv 
  
 Män 
  
 Kv 
  
 Män 
  
 Kv 
  
 Män 
  
 Kv 
  
 Män 
  
 -34 
  
 35-44 
  
 45-54 
  
 55-59 
  
 Målinriktad åtgärd 
  
 Lämnat arb.markn 
  
 Lång utbildning 
  
 Åter arbetsgivare efter tidig åtgärd 
  
 Arbete, startat eget 
  
 Ej svar förfrågan 
  
  Uppsägningstid 
  
  Arbetslös 
 Källa: resultatrapport för 2001 från Trygghetsstiftelsen 
 Anm. 1: Ej svar förfrågan innebär att kunden inte svarat på förfrågan om aktu- ell situation. Information har lämnats om att uteblivet svar medför avregistre- ring. Uppföljningar har visat att de flesta i gruppen har arbete. 
 Andelen arbetslösa är som synes låg och det är egentligen bara män i åldersgruppen 55 – 59 år som avviker mera markant. Mer om ål- dersgruppen över 55 år redovisas i avsnitt 4.3.4 och kapitel 5. Det kan synas förvånande att så stor andel av de uppsagda fortfarande står registrerade på uppsägningstid mer än ett år efter utgången av år 2000. Enligt Trygghetsstiftelsen är förklaringen att tidiga åtgär- der genomfördes under 2000 i relativt stor omfattning, dels inom försvaret och dels som frivilliga tidiga åtgärder vid ett par länsar- betsnämnder och att uppsägningstiderna börjat löpa först under år 2001. Risken för att dess grupper skulle hamna i arbetslöshet be- döms av stiftelsen som liten. 
 Om man bortser från skillnaderna i uppsägningstid (yngre stats- tjänstemän har kortare uppsägningstid än äldre) är det små skillna- der i resultat mellan åldersgrupperna upp till 55 år och också mellan könen inom respektive åldersgrupp. 
 En motsvarande redovisning har erhållits från Trygghetsrådet TRS. Den är fördelad på åldersgrupper men inte kön: 
 82 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 Arbetsmarknadsstatus jan 2002 för nyregistrerade personer 2000, TRS 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 Lämnat 
  
 70% 
  
 arbetsmarknaden 
  
 60% 
  
 Lång utbildning 
  
 50% 
  
 Arbete, startat eget 
  
 40% 
  
 30% 
  
 Arbetslös 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 -34 
  
 35-44 
  
 45-54 
  
 55-59 
  
 60- 
  
 Källa: Trygghetsrådet TRS 
  
 Här skiljer sig resultaten från Trygghetsstiftelsen på flera sätt. An- delen arbetslösa är högre, men det bör observeras att i gruppen ar- betslösa ingår klienter som deltar i åtgärder, främst utbildning, utan stöd från TRS. Liksom för de övriga två redovisade trygghetsråden avser delmängden lång utbildning i staplarna studier som föranleder avregistrering. Att andelen lång utbildning är lägre än för de andra trygghetsråden kan delvis bero på att det i gruppen arbetslösa finns klienter som deltar i långa utbildningar. Vidare är sammansättning- en av inflödet annorlunda. TRS kundunderlag består i högre ut- sträckning av uppsagda från små arbetsplatser, ofta ideell eller kul- turell verksamhet. Utbildningsnivån är lägre än på det statliga om- rådet och inslaget av svårplacerade, bl.a. lönebidragsanställda, är högre. Ytterligare en förklaring till skillnaderna i resultat kan vara kortare uppsägningstider för TRS klienter än för statstjänstemän. Det går alltså inte att utan eftertanke jämföra resultaten med Trygghetsstiftelsen, som hinner genomföra en större del av arbets- processen innan uppsägningstiden löpt ut och olösta klienter tving- as ut i arbetslöshet. 
 För  
 TRR Trygghetsrådet  
 är det inte möjligt att göra en motsva- rande redovisning med den uppbyggnad deras register har. 
 83 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 4.2.3 
  
 Vart tar kunderna vägen? 
  
 TRR Trygghetsrådet  
 redovisar utflödet ut ur sitt kundregister på ett relativt finfördelat sätt. Under 2001 avregistrerades 11 598 per- soner av följande orsaker. 
  
 TRR, utflöde 2001: 
  
 Antal 
  
 Procent 
  
 Anställning 
  
 7129 
  
 61 
  
 Studier 
  
 802 
  
 7 
  
 Startat eget företag 
  
 753 
  
 6 
  
 Femårsgränsen 
  
 279 
  
 2 
  
 Övriga avslut 
  
 2635 
  
 23 
  
 Summa 
  
 11598 
  
 100 
  
 Anm.1: Studier som föranleder avregistrering är ofta långvariga utbildningar mot ny yrkeskarriär, t.ex. akademiska studier, som ligger utöver studier som ingår i normalt omställningsstöd. 
 Anm. 2: TRR tillämpar en femårsgräns för omställningsstöd. 
 Anm.3: I övriga avslut ingår bl.a. pensionering, utlandsflytt och personer som lämnat arbetsmarknaden. 
 Fördelningen på åldersgrupper framgår av följande tabell. 
 TRR, åldersfördelning utflöde 2001 
  
 Åldersgrupp 
  
 Antal 
  
 Andel, % 
  
 00-29 
  år 
  
 648 
  
 6 
  
 30-39 
  år 
  
 2115 
  
 18 
  
 40-49 
  år 
  
 2705 
  
 23 
  
 50-54 
  år 
  
 1958 
  
 17 
  
 55-59 
  år 
  
 2224 
  
 19 
  
 60-65 
  år 
  
 1945 
  
 17 
  
 I följande diagram redovisas per kön och åldersgrupp fördelningen mellan olika avregistreringsorsaker. 
 84 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 TRR: Utflöde 2001, köns- och åldersfördelat 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 70% 
  
 60% 
  
 Övriga avslut 
  
 50% 
  
 Femårsgränsen 
  
 40% 
  
 Studier 
  
 30% 
  
 Startat eget 
  
 20% 
  
 företag 
  
 Anställning 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Kv 
  
 M 
  
 Kv 
  
 M 
  
 Kv 
  
 M 
  
 Kv 
  
 M 
  
 Kv 
  
 M 
  
 Kv 
  
 M 
  
 00-29 
  
 30-39 
  
 40-49 
  
 50-54 
  
 55-59 
  
 60-65 
  
 Källa: bearbetad statistik från TRR Trygghetsrådet 
 Som framgår av diagrammet är det för åldersgrupperna upp till 55 år cirka 80 procent som går till anställning eller start av eget före- tag. 55 –  
 59-åringar 
  ligger något, men inte uppseendeväckande, läg- re. Män går till anställning eller startar eget företag i högre ut- sträckning än kvinnor, men kvinnorna påbörjar i högre utsträck- ning långa utbildningar mot en ny karriär. Skillnaderna mellan kö- nen är relativt små. Benägenheten för långa studier avtar med sti- gande ålder, medan start av eget företag har störst andel i ålders- grupperna 40 – 54 år och högre eller lika hög andel i åldersgruppen 55 – 59 år som i de två yngsta grupperna. De av trygghetsrådets klienter som går till ny anställning går framförallt till små och me- delstora företag. Enligt en undersökning bland ca 3 000 av TRR:s arbetssökande, som fick nytt arbete i slutet av 1998 hade 70 pro- cent av de rekryterande företagen färre än 100 anställda och 42 pro- cent hade färre än 25 anställda. Enligt TRR:s bedömning innebär detta förhållande att det sker en kompetensöverföring från större företag till mindre. 11 procent av de som fick nya arbeten fick det inom offentlig sektor, medan resten är spridda över branscher inom den privata sektorn, med industrin (27 procent), framförallt verk- stadsindustrin, som största mottagare. 
 Undersökningen visar också att de flesta, 82 procent, fick fast anställning medan 18 procent fick längre visstidsanställningar än ett 
 85 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 år 
 18 
 . Lönenivån i den nya anställningen var högre för 36 procent av de tillfrågade, lika för 36 procent och lägre för 26 procent. 66 pro- cent bibehöll sin befattningsnivå, 20 procent fick högre befatt- ningsnivå och endast 14 procent fick lägre befattningsnivå i den nya anställningen, jämfört med tidigare anställning. 
 Från  
 Trygghetsstiftelsen  
 avregistrerades under 2001 sammanlagt 3 987 personer ur den aktiva kundstocken, av följande orsaker: 
  
 TSn, utflöde 2001 
  
 Antal 
  
 Andel, % 
  
 Anställning 
  
 2082 
  
 52 
  
 Åter efter tidiga åtgärder 
  
 173 
  
 4 
  
 Startat eget 
  
 247 
  
 6 
  
 Lång utbildning 
  
 385 
  
 10 
  
 Pension 
  
 139 
  
 3 
  
 Särskild pensionsersättnin 
  
 439 
  
 11 
  
 Ej svar förfrågan 
  
 432 
  
 11 
  
 Lämnat arbetsmarknaden 
  
 90 
  
 2 
  
 3987 
  
 100 
  
 Anm. 1: Åter efter tidiga åtgärder innebär att en person som varit registrerad för tidig åtgärd har avregistrerats på grund av återgång till tidigare arbetsgivare. Det kan vara till tidigare men också till ett nytt arbete. 
 Anm. 2: Lång utbildning är långvariga utbildningar mot ny yrkeskarriär, t.ex. akademiska studier. 
 Anm. 3: Ej svar förfrågan innebär att kunden inte svarat på förfrågan om aktuell situa- tion. Information har lämnats om att uteblivet svar medför avregistrering. Uppföljningar har visat att de flesta i gruppen har arbete. 
 Av de kunder som fått nya arbeten (återgång till tidigare arbetsgi- vare efter tidiga åtgärder ej inräknade) är det 63 procent som fått tillsvidareanställningar. 37 procent har fått tidsbegränsade anställ- ningar med mer än ca ett års varaktighet och god prognos om fort- satt anställning. Liksom hos TRR avregistreras inte kunder som har kortare tillfälliga anställningar. De står kvar i det aktiva kundregist- ret. Anställande arbetsgivare är statliga i 23, kommunala i 17 och privata i 60 procent av anställningarna. Övergången till den privata sektorn var ännu högre, upp till ca 70 procent av dem som gick till ny anställning, under de år besparingarna i den statliga sektorn var omfattande. Det är framförallt i små och medelstora företag de före detta statstjänstemännen får ny anställning. 
  
 18  
 Undersökningen omfattar bara klienter som avregistrerats som lösta. Klienter med kortva- riga anställningar står kvar i TSn's aktiva kundregister. 
 86 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 En fördelning av utflödet under 2001 från TSn på åldersgrupper 
  
 och kön ger följande bild. 
  
 TSn, utflöde 2001, fördelat på ålder, kön och avregistreringsorsak 
  
 100% 
  
 90% 
  
 80% 
  
 Frånträtt 
  
 70% 
  
 arbetsmarknaden 
  
 60% 
  
 Ej svar förfrågan 
  
 50% 
  
 Pension, särskild 
  
 40% 
  
 pensionsersättn. 
  
 30% 
  
 Lång utbildning 
  
 20% 
  
 Startat eget 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Anställning 
  
 Watson 
  
 Watson 
  
 Watson 
  
 Watson 
  
 Watson 
  
 Watson 
  
 -29 
  
 30-39 
  
 40-49 
  
 50-54 
  
 55-59 
  
 60- 
  
 Källa: Bearbetad statistik från Trygghetsstiftelsen. 
 Anm. 1: Lång utbildning är långvariga utbildningar mot ny yrkeskarriär, t.ex. akademiska studier. 
 Anm. 2: Ej svar förfrågan innebär att kunden inte svarat på förfrågan om aktu- ell situation. Information har lämnats om att uteblivet svar medför avregistre- ring. Uppföljningar har visat att de flesta i gruppen har arbete. 
 Fördelningen på åldersgrupper och avregistreringsorsaker är rela- tivt lik den för TRR. Upp till  
 55-årsåldern 
  är det arbete eller start av eget företag som dominerar. Män startar eget företag i högre utsträckning än kvinnor. Andelen egenstartare är liksom hos TRR högst i medelåldern. Andelen som går till långa utbildningar är högre för statstjänstemännen än för privattjänstemännen. Kvin- norna är mer utbildningsbenägna än männen (utom för den yngsta åldersgruppen, som dock är så liten att man bör vara försiktig med slutsatser). Pensionsavgångarna är omfattande i den äldsta ålders- gruppen, vilket förklaras av att uppsagda statstjänstemän kan välja pensionslösning om de fyllt 60 år vid entledigandetidpunkten. An- delen som går med särskild pensionsersättning i 55 –  
 59-årsgruppen 
  är också hög. Som synes är pensionslösningar vanligare bland män, vilket sannolikt har samband med att kvinnor ofta får lägre pension än män beroende på lägre lön och kortare intjänandetid. 
 87 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Andelen i åldersgruppen 55 – 59 år som går till arbete eller start av eget företag är lägre än för TRR, vilket har samband med möj- ligheterna till särskild pensionsersättning i det statliga trygghetsav- talet. De som under 2001 beviljats särskild pensionsersättning har anmälts som uppsagda innan regelsystemet skärptes 1999 så att uppsägande arbetsgivare numera får betala en riskpremie som ska täcka hela kostnaden för särskild pensionsersättning. Förändringen ledde till en markant minskning av andelen 55+ i inflödet till stif- telsen, vilket bör slå genom även i utflödet inom något år. Andelen 55+ i inflödet har dock stigit under 2001. 
 Den senast genomförda kundundersökningen inom Trygghets- stiftelsen, som genomfördes av SKOP på ett representativt urval av stiftelsens kunder, redovisades i oktober 2000. Undersökningen riktades till kunder som befann sig i slutet av uppsägningstiden el- ler nyligen hade lämnat anställningen. Undersökningen ger en lik- nande bild av de nya arbeten som erhållits, som den som redovisa- des ovan för TRR. 45 procent av dem som har fått nya arbeten har fått högre lön, för 20 procent är det ingen skillnad och 35 procent har sämre lön. 55 procent anser sig ha fått bättre eller mer utveck- lande arbetsuppgifter, för 34 procent är det ingen skillnad och 11 procent har sämre eller mindre utvecklande arbetsuppgifter. Av resultaten framgår också att drygt hälften – 53 procent - av dem som i undersökningen hade ny anställning hade fått det inom 8 månader från det uppsägningsbeskedet erhölls. En fjärdedel hade ny anställning inom 4 månader. 
 Skillnad mellan  
 LO-grupper 
  och tjänstemän 
 På grund av reglerna i PUL och eftersom det är uppsägande arbets- givare som svarar för uppsägningsbeskeden till Trygghetsstiftelsen, saknas i dess register uppgifter om facklig tillhörighet. I kundun- dersökningarna som riktas direkt till kunderna kan dock uppgift inhämtas om detta. Resultaten kan i någon mån ge en indikation om huruvida resultaten för  
 LO-grupper 
  skulle bli annorlunda än för tjänstemannagrupper om omställningsavtal skulle träffas på det privata  
 LO-området. 
  Trygghetsstiftelsens verksamhet omfattar som bekant alla statligt anställda. 
 Resultaten av  
 SKOP-undersökningen 
  visar att medlemmar i LO- förbundet SEKO hade arbete i högre utsträckning än tjänsteman- nagrupperna. Vid undersökningstillfället hade 51 procent av  
 SEKO-medlemmarna 
  arbete mot 36 procent för medlemmar i 
 88 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 TCO-förbund 
  och 46 procent för medlemmar i  
 SACO-förbund. 
  Också om man jämför andelen fasta arbeten hos dem som fått nytt arbete ligger  
 SEKO-medlemmar 
  något högre än övriga grupper. Andelen som fick nytt arbete inom 8 månader från uppsägningstill- fället var jämförbar med medlemmarna i TCO  
 –förbunden 
  – 47 procent för SEKO mot 48 procent för  
 TCO-förbunden.65 
  procent av medlemmarna i  
 SACO-förbund 
  hade fått nytt arbete inom 8 månader. 
  
 SEKO-medlemmarna 
  har dock lyckats något sämre med att höja sin lön. 37 procent av  
 SEKO-medlemmarna 
  uppger att de höjt sin lön mot 48 procent för medlemmarna i  
 TCO-förbund 
  och 57 pro- cent för medlemmar i  
 SACO-förbund. 
  42 procent av SEKO- medlemmarna hade fått lägre lön mot 32 procent för medlemmar i TCO och 21 procent för medlemmar i  
 SACO-förbund. 
  Bedöm- ningen av hur utvecklande arbetsuppgifterna är visar också att en lägre andel  
 SEKO-medlemmar 
  bedömer arbetsuppgifterna som mer utvecklande ( 46 procent för  
 SEKO-medlemmar 
  mot 68 re- spektive 61 procent för TCO- respektive  
 SACO-medlemmar). 
  Däremot är det en större andel  
 SEKO-medlemmar 
  – 47 procent – som anger ingen skillnad, mot 16 respektive 31 för medlemmar i TCO- respektive  
 SACO-förbund. 
  
 Utflödet från  
 Trygghetsrådet TRS  
 under år 2001 uppgick till 309 personer, med följande fördelning på avregistreringsorsaker. 
  
 TRS, utflöde 2001 
  
 Antal 
  
 Andel, % 
  
 Åter i arbete 
  
 210 
  
 67 
  
 Studier >12 månader 
  
 12 
  
 4 
  
 Pension 
  
 18 
  
 6 
  
 Sjuk >12 månader 
  
 23 
  
 8 
  
 Svarar ej 
  
 33 
  
 11 
  
 Ej aktivt arbetssökande 
  
 13 
  
 4 
  
 Summa 
  
 309 
  
 100 
  
 4.2.4 
  
 Klienternas egen bedömning 
  
 De kundundersökningar som trygghetsråden låter genomföra ger höga betyg på deras verksamhet och rådgivare/konsulenter. I en enkät som redovisades i mars 2000, baserad på en undersökning i oktober 1999 av klienternas önskemål 
 19  
 redovisas för TRR Trygg- 
  
 19  
 EKO, Enkät om kundernas önskemål, Murphy, mars 2000 
 89 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 hetsrådet synpunkter från ett statistiskt urval av klienter som ny- anmälts under tiden  
 1997-01-01 
  –  
 1999-06-30. 
  I undersökningen mättes bl.a. hur klienterna värderar viktigheten av olika stödformer och vilka betyg de sätter på dessa. Ett sammanfattande betyg på TRR:s verksamhet hamnar på 3,8 på en  
 5-gradig 
  skala. 
 Den viktighetsgradering som gjorts i undersökningen visar att det klienterna bedömer som viktigast ( 75 procent eller fler svarar att det är mycket viktigt) är att få framtidstro och att få arbete, den tidiga starten och möjligheterna att själv påverka. Nästan lika höga värden (70 – 75 procent) har att rådgivaren finns tillgänglig och fungerar som bollplank. Det klienterna bedömer som viktigast får också höga betyg, vilket tyder på att TRR lyckats väl med att rikta insatserna mot det klienterna upplever sig behöva. Det som får lägst värden i viktighetsgraderingen är arbetsmarknadskunskap och yrkesvägledning. 
 Det finns ett starkt samband mellan betygssättningen och antal kontakter klienterna haft med rådgivarna: ju fler kontakter, desto högre betyg på TRR:s verksamhet. Resultaten visar också att det är positivt att klienten själv tar initiativ till kontakt med rådgivaren. Det är emellertid negativt om klienten upplever att han/hon får ta initiativet i allt för stor utsträckning. Det som påverkar synen på TRR i störst utsträckning är vilket betyg man ger sin rådgivare. Ak- tiviteter och ekonomiskt stöd får genomgående höga betyg, men det är tydligt att den relation man skapar med rådgivarna är mycket viktig för hur man ser på TRR totalt. Rådgivarna lyckas enligt re- sultaten att med ett relativt litet antal kontakter ge klienterna till- baka tron på framtiden och klienterna tycks uppskatta den person- liga kontakten med en rådgivare som kan ge konkret hjälp med att få ett nytt jobb. 
 I undersökningen svarar kvinnor positivare än män, både vad gäller värderingen av viktighet och betyg. Störst är skillnaden när det gäller bedömningen av viktigheten av yrkesvägledning, arbets- marknadskunskap och insikt i vad man passar för. Det kan bero på större osäkerhet hos kvinnorna eller en öppnare attityd till att prö- va nya möjligheter. 
  
 Trygghetsstiftelsens  
 senast redovisade kundundersökning från oktober 2000, på ett statistiskt urval av stiftelsens kunder  
 20  
 basera- des på ett relativt stort antal frågor om information, omställnings- processen och bedömning av det stöd man fått från olika aktörer i omställningen. En del sammanfattande frågor ställdes. 73 procent 
  
 20  
 Rapport till Trygghetsstiftelsen, SKOP, oktober 2000 
 90 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 av intervjupersonerna uppger att de fått stöd från TSn i form av engagemang, utbildning mm medan motsvarande värde för arbets- givaren var 40 procent, för facket 24 procent och för arbetsförmed- lingen 23 procent. 66 procent betygsätter stödet från TSn som ganska eller mycket bra. 10 procent svarar ganska eller mycket då- ligt. Stödet från övriga inblandade aktörer får lägre betyg: betygen ganska eller mycket bra ges av ca 30 procent till arbetsgivaren, av knappt 20 procent till facket och av knappt 20 procent till arbets- förmedlingen. Att dessa betyg är lägre kan ha naturliga förklaring- ar: arbetsgivaren har sagt upp, facken har förhandlat om turord- ningen och uppsägningarna och arbetsförmedlingen kommer i all- mänhet in sent i omställningsprocessen. De högre betygen på Trygghetsstiftelsen bekräftar också värdet av en från parterna och myndigheter fristående resurs som har uppgiften att se till de upp- sagdas intressen. 
 När det gäller betygsättningen av TSn:s insatser är spridningen på olika bakgrundsvariabler liten. Män och kvinnor gör i stort samma bedömning och det är små skillnader mellan ålders- och yr- kesgrupper eller facklig tillhörighet. Högst värden på positiva svar (82 procent) har de som är i utbildning eller annan stödåtgärd, där- efter de som har arbete (72 procent). 44 procent av de arbetslösa svarar positivt. Gruppen arbetslösa har högre värden på Varken bra eller dåligt än övriga grupper. 
 Resultaten från TSn visar att också här uppskattas den personliga kontakten med en konsulent högt. Tre fjärdedelar av kunderna har haft kontakt med en konsulent, och 82 procent av dem tycker det funnits gott om tid för att kunna prata med konsulenten i lugn och ro. 83 procent tycker att konsulenten varit engagerad i att hjälpa kunden och lika många tycker det varit lätt att prata med konsulen- ten. 
 TSn:s kundundersökningar innehåller en fråga om hur man upp- lever sin situation: så här i efterhand, hur ser du på att du blev uppsagd och måste försöka skaffa dig ett nytt arbete? Du kan svara på en skala mellan 1 och 5, där 1 betyder kris eller katastrof och 5 möjlighet eller utmaning. Svaren från de tre senaste undersök- ningarna framgår av diagrammet: 
 91 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Procent 
 45 
 40 
 35 
 30 
 25 
  
 20 
  
 15 
  
 10 
  
 5 
  
 0 
  
 1 Pacheco, 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 katastrof 
  
 Möjlighet, 
  
 utmaning 
  
  SKOP 2000 
  
  SKOP 98 
  
  Gallup96 
 Källa: Trygghetsstiftelsen 
 Resultaten visar att det inte behöver vara en katastrof att bli upp- sagd. Tvärtom ger det för de flesta ett tillfälle till utveckling och att komma vidare i yrkeslivet. Uppsägningen blir den utlösande faktor som tvingar den uppsagde till ställningstaganden om framtiden men som också ger tillgång till resurser att förverkliga önskemål man kan ha haft länge. En fortlöpande och trygg anställning inne- bär för de flesta att funderingar på att förändra sitt yrkesliv kan finnas men sällan sätts i verket. I en studie om yrkes- och arbets- platsinlåsning 
 21  
 upplevde 36 procent av de fast anställda och 62 procent av de tidsbegränsat anställda att de befann sig i en negativ anställningssituation på grund av inlåsning i yrke och/eller till ar- betsplats. Deras situation var förknippad med reducerade möjlighe- ter att lära nytt i arbetet och med överfrekvens av magbesvär, olust, trötthet och håglöshet. 
 En uppsägning är naturligtvis en osvikligt säker metod att skapa rörlighet, men vad den höga andelen inlåsta visar är att också andra incitament till rörlighet på arbetsmarknaden och mellan arbete och utbildning skulle behöva utvecklas. 
 För Trygghetsrådet TRS finns en kundundersökning från no- vember 2001 
 22  
 som riktats till kundkategorierna arbetsgivare, fack- liga företrädare och klienter. Här redovisas resultat som avser kli- enterna. 78 procent av dessa hade fått stöd från TRS i form av per- sonlig rådgivning, 59 procent hade deltagit i  
 TRS-seminarium 
  eller 
  
 21 
  
 Aronsson G, Snyder och arbetsplatsinlåsning. En empirisk studie av omfattning och hälsokonsekvenser. Arbete och Hälsa 2000:5 
  
 22 
  
 Trygghetsrådet TRS, Kundundersökning i november 2001, utförd av Sifo. 
  
 92 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 kontaktdag och lika stor andel fått ekonomiskt stöd till utbild- ning/kompetensutveckling. 51 procent hade fått ekonomiskt bi- drag, för 31 procent hade betalning skett av försäkrings- och eller pensionspremier och 34 procent hade erhållit avgångsersättning. De klienter som fått de olika formerna av stöd fick bedöma bety- delsen av stödet för att hjälpa upp arbetslöshetssituationen. Ande- len som svarar mycket stor eller ganska stor betydelse ligger för samtliga stödformer mellan 55 och 64 procent. Högst värden har ekonomsikt stöd till utbildning/kompetensutveckling med 64 pro- cent och personlig rådgivning med 60 procent. 
 När det gäller betygsättningen av stödet visar sig att TRS klinter uppskattar den personliga kontakten mest. Drygt 70 procent ger betygen mycket bra eller ganska bra. Det ekonomiska stödet värde- ras som mycket eller ganska bra av knappt 70 procent. 
  
 4.2.5 
  
 Effekter på individnivå: hur bra och vad beror det på? 
  
 Avsnittet 4.2 redovisar positiva resultat för de uppsagda arbetstaga- re som omfattats av omställningsavtal. De är nöjda med det stöd de fått, lyckas i stor utsträckning få nya arbeten eller starta egna före- tag eller går vidare till längre utbildningar. Arbetslösheten bland kunderna är låg och sjunker snabbt över tid. Detta räcker dock inte för att på en vetenskaplig grund fastställa hur stora effekter om- ställningsavtalen har. Problemet är som nämnts att det saknas både forskning och relevant statistik som kan utgöra underlag för sådana analyser. 
 Ett sätt att värdera resultaten borde vara jämförelser med effek- terna av arbetsmarknadspolitiska stödinsatser för arbetstagare som inte omfattas av omställningsavtal. Sådana jämförelser är dock för- knippade med svårigheter: 
  
 N  
 Arbetsprocessen i trygghetsråden börjar normalt i sam- band med uppsägningen, eller i vissa fall tidigare. Inregi- strering hos arbetsförmedlingen sker normalt första da- gen i arbetslöshet. De inskrivna hos arbetsförmedlingen skulle således jämföras med den restgrupp som är kvar hos trygghetsråden när uppsägningstiden löper ut. 
  
 N  
 Det saknas data som kan belysa hur stor andel av en grupp varslade, som inte omfattas av omställningsavtal, som verkligen blir uppsagda och som slutligen går ut i arbetslöshet. Därmed saknas möjligheter att värdera ef- 
 93 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 fekterna av trygghetsrådens insatser under uppsägnings- tiden genom jämförelser med arbetsmarknadspolitiken. 
  
 N  
 Kundgrupperna är inte jämförbara. Trygghetsrådens kli- enter består av nyuppsagda med högt arbetsmarknads- värde medan sammansättningen av arbetsförmedlingens kundstock är mer varierad. 
 Dessa förhållanden gör att kvalificerade jämförelser med arbets- marknadspolitiska insatser inte är möjliga. För att få en bild av ef- fekter på individnivå hade Statskontoret i planeringen av sin analys tänkt genomföra en analys på individnivå som skulle bygga på upp- följning och analys av varsel i två län  
 23  
 Av flera skäl var den analy- sen inte möjlig att genomföra. 
 En jämförelse av  
 SIF-medlemmar 
  med och utan omställningsstöd 
 En del underlag finns dock. Statskontoret redovisar i sin rapport (avsnitt 3.5) en jämförelse som gjorts av TRR mellan ersättnings- dagar för grupper med och utan omställningsstöd från TRR i SIF:s A- kassa under perioden  
 1991-1992, 
  som visar att den genomsnitt- liga tiden i arbetslöshet var betydligt kortare för de personer som fick omställningsstöd än övriga. En färsk bearbetning av statistik från SIF:s  
 A-kassa, 
  som gjorts av TRR Trygghetsrådet, gör det möjligt att se skillnader i övergång till ny försörjning (arbete och startat eget) mellan grupper som omfattats av omställningsavtalet och grupper som inte omfattats också för ett par senare perioder, dels i ett lågkonjunkturfall som avser alla som under första halvåret 1995 påbörjat förbrukning av  
 A-kassedagar, 
  dels i ett högkonjunk- turfall, som avser alla som påbörjat förbrukning av  
 A-kassedagar 
  under första halvåret 1998. 
 Det är i båda fallen ca 10 000 individer som ingår i statistiken. Två grupper jämförs: 
  
 N  
 dels samtliga som påbörjat förbrukning av  
 a-kassedagar 
  under de två perioderna; i den gruppen ingår både arbets- lösa som omfattas av omställningsstöd från TRR och ar- betslösa som inte omfattas Det är inte möjligt att med säkerhet särredovisa gruppen som inte omfattas av om- ställningsstöd på grund av osäkerhet i materialet från ar- betsförmedlingen, varför skillnaden mellan omfattade 
  
 23  
 Se avsnitt 1.3 i Statskontorets rapport 
 94 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 och icke omfattade egentligen är större än vad som fram- 
  
 går. 
  
 N 
  
 dels de som omfattas av TRR:s omställningsstöd. 
  
 Mätperioden börjar alltså vid arbetslöshetsdebuten. Det innebär att redovisningen inte omfattar dem som lösts under uppsägningsti- den. Uppföljningen omfattar i lågkonjunkturfallet 60 månader och i högkonjunkturfallet 48 månader. I diagrammen nedan redovisas utvecklingen över tid för de båda grupperna. Kurvorna i diagram- men redovisar alltså när de som fick ny försörjning fick den. Bil- derna återger fördelningen över tiden av avregistreringsorsak. Staplarna anger total avregistrering över tidsperioden för dem som inte avregistrerats för ny försörjning genom arbete eller egenstart. I gruppen annat ingår kategorierna lämnat arbetsmarknaden, pen- sion, oanträffbarhet, sjukdom m.m. 
 Lågkonjunkturfallet: 
  
 100 
  
 % 
  
 + 
  
 80 
  
 60 
  
 Utbildning  
 (ej 
  
 40 
  
 3%  
 AMU)  
 28% 
  
 20 
  
 26% 
  
 Annat 22% 
  
 0 
  
 6% 
  
 Olösta 5,5% 
  
 0 
  
 6 
  
 12 
  
 18 
  
 24 
  
 30 
  
 36 
  
 42 
  
 48 
  
 54 
  
 60 
  
 Månader i arbetslöshet 
  
 Källa: TRR Trygghetsrådet 
 95 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Högkonjunkturfallet: 
  
 100 
  
 % 
  
 80 
  
 + 
  
 60 
  
 Utbildning  
 (ej 
  
 40 
  
 AMU)  
 35% 
  
 20 
  
 4% 
  
 Annat 22% 
  
 26% 
  
 0 
  
 0 
  
 6 
  
 12 
  
 18 
  
 24 
  
 30 
  
 36 
  
 42 
  
 Olösta 1% 
  
 48 
  
 Källa: TRR Trygghetsrådet 
  
 Som framgår är resultaten för gruppen som fått omställningsstöd bättre än för den blandade gruppen för båda mätperioderna. Jämför man de båda mätperioderna har  
 TRR-gruppens 
  resultat förbättrats i högkonjunkturfallet medan det har försämrats för den blandade gruppen. Huvudförklaringen till försämringen är enligt uppgift från AMS till TRR att kunskapslyftet tillkommit för högkonjunk- turgruppen. En annan faktor är att andelen yngre personer är större i den blandade gruppen. Enligt TRR är den högre andelen utbild- ning i den blandade gruppen hänförlig till arbetsmarknadspolitiska ambitioner, främst att undvika utförsäkring från  
 A-kassan. 
  Enligt TRR har utbildning, särskilt i högkonjunkturfallet med bättre till- gång på arbeten, betydande inlåsningseffekter. 
 Andelen som vid mätperiodens slut, dvs. inom 5 år, vergått till ny försörjning (arbete eller startat eget) är i lågkonjunkturfallet 65 procent för  
 TRR-gruppen 
  och 45 procent för den blandande grup- pen. Fördelningen på kön och ålder framgår av diagrammen nedan: 
 96 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 100 
  
 75,9 
 78,9 
  
 80 
  
 70,4 
  
 66 
  
 69,5 
  
 59,5 
  
 60 
  
 40,1 
  
 40 
  
 20 
  
 11,1 
  
 0 
  
 0 
  
 n 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 ä 
  
 o 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 M 
  
 n 
  
 9 
  
 9 
  
 9 
  
 4 
  
 9 
  
 1 
  
 2 
  
 in 
  
 6 
  
 v 
  
 2 
  
 -3 
  
 -4 
  
 -5 
  
 -5 
  
 - 
  
 6 
  
 ll 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 5 
  
 0 
  
 K 
  
 i 
  
 6 
  
 t 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 p 
  
 p 
  
 u 
  
 Källa:  
 TRR Trygghetsrådet 
  
 Samtliga 
 Andel av respektive Ktegori 
  
 100 
  
 80 
  
 51,8 
  
 57,857,1 
  
 60 
  
 47,6 
  
 38,9 
  
 37,8 
  
 34,2 
  
 40 
  
 16,9  
 10 
  
 20 
  
 3,3 
  
 0 
  
 n 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 ä 
  
 o 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 M 
  
 n 
  
 9 
  
 9 
  
 9 
  
 4 
  
 9 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 in 
  
 6 
  
 v 
  
 2 
  
 -3 
  
 -4 
  
 -5 
  
 -5 
  
 - 
  
 6 
  
 6 
  
 ll 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 5 
  
 0 
  
 K 
  
 i 
  
 6 
  
 t 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 p 
  
 p 
  
 u 
  
 För högkonjunkturfallet är andelen som inom 4 år övergått till ny försörjning för  
 TRR-gruppen 
  70 procent och för den blandade gruppen 41 procent: 
 Samtliga 
 Andel av respektive Ktegori 
  
 100 
  
 68,3  
 71,6 
  
 73,5 
  
 84 
  
 87,1 
  
 85 
  
 100 
  
 80 
  
 80 
  
 51  
 44,5 
  
 60 
  
 49,4 
  
 60 
  
 47,8 
  
 39,5 
 37,5 
  
 50 
  
 40 
  
 40 
  
 36,5 
  
 24,7 
  
 20 
  
 11,2 
  
 7,3 
  
 20 
  
 4,6 
  
 4,3 
  
 0 
  
 n 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 0 
  
 n 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 r 
  
 o 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 ä 
  
 o 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 å 
  
 ä 
  
 n 
  
 9 
  
 9 
  
 9 
  
 4 
  
 9 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 M 
  
 n 
  
 9 
  
 9 
  
 9 
  
 4 
  
 9 
  
 1 
  
 2 
  
 M 
  
 in 
  
 6 
  
 in 
  
 2 
  
 -3 
  
 -4 
  
 -5 
  
 -5 
  
 6 
  
 6 
  
 v 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 - 
  
 6 
  
 6 
  
 v 
  
 - 
  
 l 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 0 
  
 ll 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 5 
  
 0 
  
 K 
  
 il 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 5 
  
 K 
  
 i 
  
 6 
  
 t 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 6 
  
 t 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 p 
  
 p 
  
 p 
  
 p 
  
 u 
  
 u 
  
 Källa: TRR Trygghetsrådet 
  
 Jämförelsen visar att omställningsstödet har stora positiva effekter. Hade det varit möjligt att särredovisa gruppen som inte erhållit omställningsstöd hade skillnaden varit än större. 
 Dödviktseffekter? 
 Jämförelsen av övergång till ny försörjning ovan säger ingenting om vad som hänt under uppsägningstiden. Den arbetsmarknadspo- 
 97 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 litiska forskningen visar att ju längre tid arbetslösheten varar, desto färre är det som lämnar arbetslösheten. Det bästa är naturligtvis att överhuvudtaget slippa gå ut i arbetslöshet. Redovisningen i avsnitt 4.2 ovan visar att de insatser trygghetsråden gör leder till övergång till nya, ofta bättre arbeten utan eller med begränsad tid i arbetslös- het. Redovisningen av Trygghetsstiftelsens tidiga åtgärder i avsnitt 4.3.1 nedan visar att insatser före uppsägning kan minska risken för arbetslösheten ytterligare. 
 I den arbetsmarknadspolitiska forskningen används begreppet dödviktseffekter för att beskriva att man avsätter resurser till nå- gonting som skulle ha ägt rum i alla fall. Det skulle ju kunna vara så att åtminstone en del av de klienter som får stöd från trygghetsrå- den ändå skulle ha fått ett arbete. 
 Det finns inget underlag som kan svara på frågan om och i så fall hur stora dödviktseffekter som förekommer inom trygghetsrådens verksamhet. Det ligger i sakens natur att vissa dödviktseffekter uppkommer, men utredningen har uppfattningen att de är begrän- sade. Det finns framförallt två skäl för detta. För det första har trygghetsråden begränsade resurser. För det andra reducerar det individriktade arbetssättet, som innebär att stödet anpassas till vars och ens behov i en successiv beslutsprocess, risken för att död- viktseffekter ska uppkomma (se kapitel 3, avsnitt 3.3). Kontakterna mellan klienter och rådgivare har stor betydelse för att minimera dödviktseffekterna. Alla trygghetsråden arbetar efter arbetslinjen, dvs. målet är arbete eller eget företag och beslut om stöd relateras konsekvent till detta mål. En ytterligare bekräftelse på att död- viktseffekterna är begränsade är det förhållandet att de nuvarande omställningsavtalen har existerat under lång tid. Systemen skulle inte ha överlevt om parterna och företagen upplevt att de betalar för något som inte behövs. 
 Det är naturligtvis så att många av de klienter som nu får ny för- sörjning efter stöd från trygghetsråden skulle ha fått det ändå – förr eller senare. Men kvaliteten på de nya arbetena hade inte varit lika hög och betydligt fler skulle ha hamnat i arbetslöshet, en del i lång- tidsarbetslöshet, med åtföljande risk för utslagning från arbets- marknaden. För individerna innebär arbetslöshet avsevärda in- komst- och välfärdsförluster, och också de samhällsekonomiska kostnaderna är betydande. Även om det inte går att bevisa med siffror är med stor sannolikhet såväl inkomst- och välfärdsförluster för arbetstagarkollektiven som de samhällsekonomiska kostnader- na av att inte sätta in åtgärder under uppsägningstiden mångdub- belt större än kostnaderna för eventuella dödviktseffekter. Även 
 98 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 om begränsade dödviktseffekter kan förekomma finns ingen grund för att påstå att trygghetsrådens insatser som helhet skulle vara onödiga eller för generösa. I den mån Statskontorets uppskattning av de möjliga statsfinansiella effekterna av omställningsavtal (av- snitt 4.5) är riktiga, kan hela eller större delen av trygghetsrådens stödkostnader räknas hem som statsfinansiell besparing. 
 Fördelningspolitiska effekter 
 Det finns inga uttalat fördelningspolitiska mål i omställningsavta- len. Avtalen har dock fördelningspolitiska effekter. I avsnittet om utbildning under 4.3.3 nedan återfinns en beskrivningar av trygg- hetsrådens erfarenheter av utbildningsstöd, bl a för lågutbildade. En samlad redovisning av fördelningspolitiska effekter om en stör- re del av arbetsmarknaden skulle täckas av omställningsavtal finns i kapitel 8, avsnitt 8.3. 
  
 4.3 
  
 Effekter och erfarenheter av olika stödformer och arbetsmetoder 
  
 I Statskontorets analyser av effekter av omställningsavtal på mikro- och makronivå bryts redovisningen ner på olika komponenter i av- talen. Statskontorets analys grundas på vedertagen nationalekono- misk arbetsmarknadsforskning och dokumentation av TRR:s och TSn:s insatser I detta avsnitt kompletteras Statskontorets analys med ytterligare synpunkter på olika stödformer, som huvudsakli- gen bygger på resultat, utvärderingar och operativa erfarenheter från trygghetsrådens verksamhet. 
  
 4.3.1 
  
 Att starta omställningsarbetet tidigt – åtgärder före uppsägning 
  
 Med hänvisning till den arbetsmarknadspolitiska forskningen redo- visar Statskontoret positiva effekter av att sätta in åtgärder så tidigt som möjligt i en övertalighetssituation. Förlängda uppsägningstider och tidiga varsel har också positiva effekter genom att risken för att de varslade ska bli arbetslösa minskar. Det faktum att både TRR och TSn sätter in åtgärder under uppsägningstiden får enligt Stats- kontoret vidare antas medföra positiva effekter på möjligheterna att berörda personer hittar nya arbeten och att tiden i eventuell ar- 
 99 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 betslöshet förkortas. Åtgärder under uppsägningstiden behandlas i nästa avsnitt. I detta redovisas exempel på åtgärder för övertaliga redan före uppsägningstillfället. 
 Begreppsförvirring 
 Tidiga insatser och tidiga åtgärder är begrepp som används med olika innebörd i olika sammanhang. I direktiven till utredningen används begreppet tidiga insatser för att beskriva åtgärder under uppsägningstiden, dvs. innan personen blir arbetslös och innan in- satser från arbetsförmedlingen normalt sätts in. På det statliga av- talsområdet använder Trygghetsstiftelsen begreppet Tidiga åtgärder för att beteckna insatser före uppsägningstidpunkten. Insatser in- nan personer pekats ut som övertaliga benämns av TRR Trygghets- rådet Tidig risk. En mer ingående beskrivning av dessa arbetsfor- mer finns i kapitel 3. För att illustrera begreppen och skillnaderna mellan de olika stödsystemen har de infogats i förhållande till en tidsaxel i figuren nedan. Det bör anmärkas att arbetsförmedlingens (Af) insatser avser normalfallet. Vid mera omfattande varsel kan insatser ske tidigare, men å andra sida bygger arbetsförmedlingens arbetssätt normalt på självservice initialt, vilket innebär att perso- nal- eller resurskrävande insatser i allmänhet sätts in först efter en tids arbetslöshet. 
 100 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 Tidiga 
  
 åtgärder 
  
 Trygghetsarbete 
  
 TSn 
  
 Tidig 
  
 risk 
  
 Omställningsstöd 
  
 TRR 
  
 Omställningsstöd 
  
 TRS 
  
 Af 
  
 Över- 
  
 Personer 
  
 talighet 
  
 utpekade 
  
 Anställningen 
  
 Uppsägning 
  
 upphör 
  
 Ev varsel 
  
 Som Statskontoret redovisar är förutsättningarna för att starta ti- digt olika. Staten har en offentlig och ofta relativ långvarig bered- ningsprocess före beslut, som ökar möjligheterna för tidiga åtgär- der, medan beslutsfattandet i samband med omställningsåtgärder i företag är snabbare och planerna sällan redovisas offentligt innan beslut är fattade. Det leder i praktiken till att tidiga åtgärder inte är ett realistiskt alternativ i den privata sektorn. 
 Tidiga åtgärder på det statliga området 
 Förutsatt att de lokala parterna är överens om att övertalighet före- ligger kan Trygghetsstiftelsen finansiera tidiga åtgärder. Dessa kan vara av olika slag. Förutsättningen för att stiftelsen ska stödja tidiga åtgärder är att det finns en gemensam uppfattning mellan stiftelsen och de lokala parterna att det är ett realistiskt alternativ med hän- syn till förutsättningarna. Det förekommer att Trygghetsstiftelsen säger nej, t.ex. med hänvisning att det inte finns tillräckligt med tid för att insatserna ska bli meningsfulla. 
 101 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 ...kan vara uppsägningsförebyggande 
 I det som enligt trygghetsavtalets indelning kallas skede 1, kan stif- telsen bidra till finansiering av utbildnings- eller utvecklingsåtgär- der för att bereda uppsägningshotad arbetstagare fortsatt anställ- ning inom myndigheten. Stödet kan också avse åtgärder som riktas till andra arbetstagare än uppsägningshotade, förutsatt att syftet att undvika uppsägning uppnås. För att stöd ska utgå krävs att om- skolning sker till arbete med annan yrkesinriktning, som de överta- liga saknar tillräckliga kvalifikationer för, och att myndigheten kan placera de omskolade inom sin verksamhet (eller hos annan myn- dighet om flera myndigheter samarbetar). Omskolning av kartrita- re till ekonomiassistenter kan nämnas som exempel. Trygghetsstif- telsen prövar om och i vilken omfattning stödet ska ges. Samfinan- siering med den arbetsmarknadspolitiska åtgärden utbildning i fö- retag har förekommit. 
 Risken för att stödformen skulle missbrukas och användas för sedvanlig kompetensutveckling är liten. En arbetsbristsituation måste föreligga, och dessutom måste kvalifikationskraven i det nya arbetet vara väsentligt annorlunda än i det gamla. Åtgärden har, till skillnad från de utbildningsinsatser som skedde i Trygghetsfonden TSL och de uppsägningsförebyggande insatser som förekom i TRR Trygghetsrådet fram till början av  
 90-talet 
  (se kapitel 2), ingen in- riktning mot att överbrygga konjunktursvackor eller att ge stöd till myndigheternas verksamhet. För de övertaliga har åtgärden positi- va effekter. Uppsägningen kan undvikas och en ny karriär inleds mot ett arbete som väntar. Även om myndigheten får delfinansiera insatsen finns positiva effekter också ur ett verksamhetsperspektiv. Osäkerhetsfasen blir kort, störningarna mindre och ett personalbe- hov kan tillgodoses på ett enkelt sätt. Arbetsgivaren får normalt betala lön under utbildningstiden, men slipper å andra sidan att be- tala lön under uppsägningstid. Att åtgärden har relativt liten om- fattning i Trygghetsstiftelsens verksamhet beror på att flera förut- sättningar samtidigt måste vara uppfyllda, både avvecklings- och rekryteringsbehov, och att rimliga förutsättningar ska finnas att omskola de övertaliga till de arbeten där behoven finns. Kompe- tensgapet får inte vara alltför stort. 
 102 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 eller syfta till att de övertaliga ska lämna myndigheten 
 Den vanligaste formen av tidiga åtgärder avser situationer där en arbetsbristsituation har konstaterats och de lokala parterna är över- ens om detta, och där det saknas förutsättningar för omskolning inom myndigheten. Statskontoret redovisar kortfattat i sin rapport (avsnitt 3.4) erfarenheter från några studier, och finner både positi- va och negativa effekter. Det finns, som Statskontoret redovisar, ytterligare utvärderingar av effekterna av tidiga åtgärder. 
 Ett skäl till att Trygghetsstiftelsen och parterna på det statliga området lagt ner mycket energi på att utveckla tidiga åtgärder är att förutsättningar funnits genom offentliga och ofta rätt långa be- slutsprocesser. Detta räcker dock inte som förklaring, eftersom myndigheterna kunnat låta bli att använda metoden och i stället använda den vanligaste avvecklingsmetoden, uppsägning. Det finns ingenting som tyder på att statliga myndigheter generellt skulle vara mindre benägna att använda uppsägning som metod än privata företag. De flesta av myndigheter som kommit överens med stiftel- sen om att genomföra tidiga åtgärder har tidigare genomfört av- veckling genom uppsägning, ofta i flera vågor. Ytterligare en upp- sägningsomgång med turordning enligt LAS skulle riskera att ytterligare försämra en åldersfördelning som är skev eller att dränera organisationen på kompetens. Ett annat skäl som ofta lyfts fram är att organisationen inte orkar ytterligare en våg av uppsägningar med utdragna förhandlingar, åtföljande oro och produktionsstörningar. Tidiga åtgärder blir då en mera skonsam metodOmfattningen. av tidiga åtgärder är en relativt liten del av TSn:s verksamhet. Framförallt är det myndigheter med mera omfattande övertalighet som använt tidiga åtgärder, de senaste åren t.ex. För- svarsmakten och några länsarbetsnämnder med stora sparbeting. 
 Tidiga åtgärder för rörlighet ut ur organisationen är inte en en- tydig metod, utan flera varianter förekommer, och en metodut- veckling har skett sedan mitten av  
 90-talet 
  i takt med att erfarenhe- ter vunnits. Det är framförallt tre metoder som använts: 
 1. Tidig start på ett reguljärt avvecklingsarbete före uppsäg- ningstidpunkten när man vet vilka som hotas av övertalighet. Har framförallt använts vid nedläggningar av hela verksamheter, t.ex. förbandsnedläggningar i samband med försvarsbeslut. Innebär att omställningstiden tiden förlängs och att övertaliga kan övergå till nya verksamheter successivt. 
 103 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 2. 
  
 En ny, ändrad organisation bemannas genom tjänstetill- sättning och de som inte får plats placeras i en övertalighetsorgani- sation där tidiga åtgärder genomförs. Det kan vara ett ur arbetsgi- varens synvinkel effektivt sätt att gå runt turordningsreglerna i LAS. Ett alternativt sätt är att fastställa övertalighet genom turord- ning och genomföra tidiga åtgärder bland dem som slås ut. Ibland har detta kombinerats med frivillighet – vill någon utanför överta- lighetsorganisationen ta del av tidiga åtgärder och därigenom skapa ett hål för en övertalig som får fortsatt anställning kan detta med- ges. 
  
 3. 
  
 Erbjudanden om stöd till den som vill lämna frivilligt. Se- dan övertalighetens omfattning fastställts kan Trygghetsstiftelsen genomföra karriärplaneringsinsatser för anställda som anmäler sig frivilligt, upp till 150 procent av det beräknade antalet övertaliga. De som kommer fram till en handlingsplan får stöd för insatser som leder ut ur myndigheten, t.ex. stöd för  
  
 egen-start 
  eller utbild- ning. Förhoppningen är att man därigenom ska slippa uppsägning- ar. Förutsättningen för att stöd ska utgå utöver de inledande insat- serna är uppsägning. 
 Det bör framhållas att tidiga åtgärder pågår under en begränsad tid. Lyckas man inte reducera övertaligheten helt finns i slutändan uppsägningsalternativet kvar. 
 Erfarenheterna av tidiga åtgärder är i huvudsak positiva, men det finns också en del negativa erfarenheter. I en rapport från Arbets- tagarkonsult. AB  
 24  
 redovisas en utvärdering av förebyggande åt- gärder inom Statens järnvägar, Arbetsmarknadsverket och en skat- teförvaltning som genomförts under perioden 1993 – 1998 (åtgär- derna inom Arbetsmarknadsverket var inte avslutade vid rapport- tillfället). Jämfört med traditionella uppsägningar i mitten av 90- talet reducerade tidiga åtgärder andelen som blev arbetslösa med två tredjedelar och uppsköt arbetslöshetsdebuten med ca 1,5 år. Restarbetslösheten låg efter några år på samma nivå som vid upp- sägningar, då ca 7 procent. 
 I en annan rapport till Trygghetsstiftelsen  
 25  
 utvärderas tidiga åt- gärder som genomfördes under 1997 och 1998 inom flertalet läns- skattemyndigheter för att på frivillig väg lösa övertalighetsproblem. Bakom sig hade då myndigheterna en period med förändringar och 
 nedskärningar som genomförts med traditionella uppsägningar. 
  
 24 
  
 Bättre förebygga än förekommas. Att undvika uppsägning och utveckla verksamhet, Ar- betstagarkonsult. AB 1997 
  
 25 
  
 Mindre skatt på frivillig väg. Utvärdering av tidiga åtgärder inom skatteförvaltningen. Arbetstagarkonsult. AB 1999 
  
 104 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 Dessutom fanns ett kompetensväxlingsbehov. De tidiga åtgärderna genomfördes med delvis olika grad av frivillighet i olika län. I de program som hade högst grad av frivillighet riktades erbjudandet att delta till alla anställda och inga uppsökande aktiviteter förekom. I de mest styrda programmen riktades erbjudandet till en bestämd målgrupp och kombinerades med uppsökande aktiviteter. 
 Totalt fanns en övertalighet på 433 personer. Genom att extra medel tillfördes skatteförvaltningen under perioden reducerades övertaligheten. 120 slutade enligt frivilligprogrammen, 73 gick i pension och 83 personer blev slutligen uppsagda. Kostnaderna för frivilligprogrammen, inklusive pensionskostnader, beräknades till ca 68 mkr för skatteförvaltningen mot beräknade ca 93 mkr i direk- ta kostnader för traditionella uppsägningar. Räknas beräknat produktionsbortfall in i uppsägningsalternativet blir totalkostnaden ca 173 mkr. Även Trygghetsstiftelsens kostnader reducerades, från beräknade 31 mkr i uppsägningsalternativet till ca 16 mkr för de tidiga åtgärderna. 
 Det finns ett antal faktorer som erfarenhetsmässigt påverkar möjligheten att lyckas med frivilligprogram. Hotbilden är en. Framstår inte uppsägning som ett realistiskt alternativ om inte fri- villigheten blir tillräcklig omfattande är det färre som väljer frivil- ligheten. De som lämnar blir då i hög grad personer som man gärna vill ha kvar – yngre, välutbildade, men som också är ungefär de- samma som skulle ha blivit först uppsagda om lagturordning till- lämpats. Det finns normalt i en organisation en andel av de anställ- da som är mer eller mindre på väg bort och som gärna tar emot det stöd som erbjuds i en frivilligsituation. Risken är att man löser ett övertalighetsproblem kortsiktigt men skapar långsiktiga strukturel- la problem. 
 Också graden av frivillighet påverkar effekterna av tidiga åtgär- der. Att erbjuda alla möjlighet att lämna organisationen är förenat med risker för kompetensförluster och kan för arbetsgivarens del leda till behov av ersättningsrekrytering och för Trygghetsstiftel- sens del att den får betala åtgärder som inte leder till minskad över- talighet. Vid så breda erbjudanden måste arbetsgivaren förbehålla sig rätten att säga nej. Att å andra sidan rikta alltför snävt mot en viss grupp och kombinera detta med uppsägande verksamhet när- mar sig gränsen mot att peka ut personer utan turordning. 
 Det anförda visar att tidiga åtgärder har positiva effekter men bör avvägas med hänsyn till förutsättningarna. Framförallt är det nödvändigt att det i verksamheten finns en strategi för kompetens- försörjning på sikt. Det måste också finnas en planering av hur åtgärderna ska genomföras. Erfarenheterna visar att cheferna i 
 105 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 gärderna ska genomföras. Erfarenheterna visar att cheferna i linjen spelar en viktig roll för effekterna. 
 Tidig risk inom TRR Trygghetsrådet 
 Som redovisats i kapitel 2, avsnitt 2.4, upphörde TRR Trygghetsrådet med uppsägningsförebyggande åtgärder i samband med att omställ- ningsavtalet träffades, bl.a. för att undvika konkurrenssnedvridning. Det innebär att åtgärder liknande Trygghetsstiftelsens tidiga åtgärder inte förekommer.  
 TRR kan vidta åtgärder under begreppet tidig risk om fack och företag är överens om att övertalighet föreligger. Ev varsel saknar betydelse för TRR:s handlande. TRR kan på detta stadium (under begreppet tidig risk) ge allmän information till fö- retaget och de anställda. De senare kan även få samtal med rådgiva- re samt delta i gemensamma aktiviteter som TRR gruppvis ordnar för arbetssökande, men inga individuella åtaganden görs från TRR:s sida. 
  
 4.3.2 
  
 Att använda uppsägningstiden 
  
 Statskontoret konstaterar i sin rapport att det finns mycket att vin- na på att sätta in omställningsstöd redan under uppsägningstiden. Statskontoret höjer dock också ett varnande finger: det finns risk för att en lång tidsrymd från första förvarningen till ett faktiskt entledigande kan verka passiviserande på de berörda. Ett annat problem med förlängda uppsägningstider kan enligt den modell som använts för den makroekonomiska analysen vara att arbetsgi- varens uppsägningskostnader stiger och att utlysningen av nya va- kanser sjunker. 
 Det råder ingen tvekan om att det i generella termer är positivt med omställningsstöd tidigt från det övertalighet har konstaterats. Det är en fördel om det finns tid att genomföra åtgärder innan de uppsagda behöver gå ut i arbetslöshet. Statskontorets varnande finger ger dock anledning att ställa frågorna hur tidigt åtgärder bör sättas in och hur lång uppsägningstiden bör vara. Det finns inga allmängiltiga svar på de frågorna. Möjligheterna att bedriva om- ställningsarbete under uppsägningstiden är olika i olika omställ- ningssituationer. I de exempel som redovisas i kapitel 6  
 är  
 de över- taliga arbetsbefriade och företaget och ställer upp med resurser för stöd. Den andra ytterligheten är att full produktion ska bedrivas 
 106 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 fram till sista dagen i anställningen. Hur effektivt omställningsarbe- tet blir påverkas också av de övertaligas reaktionsmönster. Om inte hotet om uppsägning framstår som realistiskt eller om det finns hopp om att ersättningsjobb kommer att ordnas är det många som gärna ligger lågt och väntar och ser vad som händer. Detta kan visa sig vara ett rationellt beteende i de fall situationen löser sig. I de flesta fall försvårar och fördröjer det ett effektivt omställningsarbe- te. 
 Hur tidigt? 
 En driftsinskränkning som berör minst fem arbetstagare föregås normalt av ett varsel till länsarbetsnämnden. Varseltiden varierar, beroende på antalet berörda, mellan 2 och 6 månader. Varslet ska innehålla bl.a. uppgift om antalet arbetstagare som avses bli upp- sagda. Så snart som möjligt, dock senast en månad före driftsin- skränkningen, ska arbetsgivaren skriftligt komplettera varslet bl.a. med uppgifter om vilka arbetstagare som berörs av uppsägning. Först då, eller egentligen först när uppsägning har skett, står det helt klart vilka som berörs. 
 Det finns inga säkra uppgifter om i vilken utsträckning varsel faktiskt leder till uppsägningar. En rundringning som TT gjorde till länsarbetsnämnderna i november 2001 tyder på att 75 - 80 procent av varslen verkligen leder till uppsägningar, men skillnaderna mel- lan länsarbetsnämnderna är stora. Kunskap saknas också om skälen till att uppsägningarna blir färre än de ursprungliga bruttovarslen. De naturliga avgångarna ökar när anställningarna framstår som osäkra. De som kan – ofta unga och eftertraktade medarbetare - byter jobb. Framförhandlade pensionslösningar och avgångsveder- lag gör också att nettoeffekten i uppsägningar kan bli mindre än de ursprungliga bruttovarslen. Dessutom kan det naturligtvis före- komma att nya order eller andra förutsättningar tillkommer som gör att produktionen kan upprätthållas på en högre nivå än den som bedömdes när varslen lades. Men inte ens bruttovarslen ger ett säkert grepp om övertalighetens omfattning. En del kan ju ha för- handlat sig till lösningar redan innan varslen läggs. 
 TRR kan vidta åtgärder under begreppet tidig risk redan när övertalighet föreligger, om fack och företag är överens om att över- talighet. Ev varsel saknar betydelse för TRR:s handlande. TRR kan på detta stadium (under begreppet tidig risk) ge allmän information till företaget och de anställda. De senare kan även få samtal med 
 107 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 rådgivare samt delta i gemensamma aktiviteter som TRR gruppvis ordnar för arbetssökande, men inga individuella åtaganden görs från TRR:s sida. Först när namnlistan föreligger kan således TRR gå in med det fulla omställningsstödet. 
 Enligt utredningens uppfattning är detta, med hänsyn till företa- gens situation och osäkerheten om bruttovarsel verkligen kommer att utlösas, en väl avvägd ordning. När det står klart att driftsin- skränkningar kommer att ske men individer ännu inte är utpekade, kan saklig information om vad som gäller för dem som blir uppsag- da bidra till att lugna den oro som uppstår, minska ryktesspridning och produktionsstörningar. Däremot är det inte rationellt att ge individerna omställningsstöd innan det står klart att anställningen verkligen kommer att upphöra. Det finns risk att en sådan möjlig- het till stöd skulle kunna missbrukas genom att mindre seriösa fö- retag varslar anställda som får kompetenshöjning för att sedan gå tillbaka in i företaget som låter bli att utlösa varslet. 
 På statens område kan Trygghetsstiftelsen ge stöd för ännu inte uppsagda i form av tidiga åtgärder. Som nämndes i föregående av- snitt är förutsättningarna annorlunda än i företag för bl.a. frivillig rörlighet ut ur myndigheterna genom offentlighet och längre pla- neringstider. När det gäller tidiga åtgärder i rena uppsägningssitua- tioner är dock skillnaden mot TRR i praktiken liten. När TSn i des- sa fall påbörjar trygghetsarbetet och ger individuellt stöd är det normalt klart vilka som kommer att sägas upp. Vad som sker är att trygghetsarbetet påbörjas innan uppsägningarna formellt har verk- ställts, vilket ger en längre omställningstid. 
 En viktig faktor i bedömningen när och hur omställningsarbetet bör startas är de uppsagdas reaktionsmönster. Det finns enligt forskningen ett typiskt reaktionsmönster, en kriskurva, som med varierande styrka drabbar de uppsagda. Innan chocken att bli upp- sagd bearbetats och de uppsagda kommit in i en om- eller nyorien- teringsfas bör man avvakta med beslut om vägval. Reaktionsmönst- ret är individuellt och förloppet tar olika tid för olika individer. En individuell anpassning av när olika åtgärder sätts in är alltså nöd- vändig. 
 Hur lång uppsägningstid? 
 När den arbetsmarknadspolitiska forskningen kommer fram till att tidiga varsel och förlängda uppsägningstider har en positiv effekt genom att risken för att hamna i arbetslöshet minskar, utgår man 
 108 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 från uppsägningstider som är normala på arbetsmarknaden, dvs. i huvudsak enligt Lagen om anställningsskydd (LAS). Uppsägnings- tiderna är enligt LAS mellan en och sex månader, den längsta upp- sägningstiden för den som har minst 10 års sammanlagd anställ- ningstid. Uppsägningstiderna för dem som omfattas av omställ- ningsavtal är ofta längre. Enligt det statliga trygghetsavtalet är upp- sägningstiderna förlängda upp till 12 månader (se kapitel 3). Om- ställningsavtalen på den privata sektorn innehåller inga regler om uppsägningstid, men det är vanligt att uppsägningstiderna genom andra kollektivavtal har förlängts i förhållande till LAS. 
 Under uppsägningstiden utgår avtalsenlig lön, och uppsägnings- tiden kan därför sägas ha ett materiellt värde. Om den ger ekono- misk trygghet under en omställningsperiod beror på i vilken mån uppsägningstiden kan användas för omställningsåtgärder. I de fall arbetsgivaren inte medger detta är förutsättningarna för ett aktivt omställningsarbete sämre än om det finns utrymme för kontakter med trygghetsråden och insatser. Ur den uppsagdes perspektiv är det viktigaste att det finns möjlighet till ett aktivt omställningsar- bete under skälig tid och med ekonomisk trygghet. Eftersom det är angeläget att omställningsarbetet kan starta i nära anslutning till uppsägningstillfället bör det finnas en rätt för de uppsagda att inom rimliga gränser ha kontakter med trygghetsråden och delta i vissa aktiviteter. Sådana regler finns för närvarande endast i det statliga trygghetsavtalet. 
 Eftersom trygghetsråden arbetar individuellt finns ingen nor- maltid för hur lång tid omställningsarbetet tar. Bearbetning av uppsägningen och om- och nyorientering tar normalt minst ett par månader och därefter behöver många träning i att söka arbete på ett effektivt sätt eller någon form av kompetenshöjning. Det sker en överströmning till nya arbeten från uppsägningstidpunkten eller tidigare. Av den för TSn redovisade kundundersökningen ovan framgår t.ex. att av dem som hade arbete vid undersökningstillfället hade en fjärdedel fått det inom 4 månader och drygt hälften inom 8 månader från uppsägningstillfället. 
 En förlängd uppsägningstid utgör en ökad kostnad för arbetsgi- varen. Oftast är uppsägningslönerna den största omställningskost- naden. Om de uppsagda får nya arbeten innan uppsägningstiden löpt ut reduceras kostnaden för uppsägningslöner. Om uppsäg- ningslönen är en ur företagets synvinkel improduktiv kostnad be- ror också på hur de uppsagda sysselsätts. Är de arbetsbefriade är uppsägningslönen en ren kostnad. Deltar de i produktion finns också en intäktssida. 
 109 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Eftersom förutsättningarna för omställningsarbetet varierar kraf- tigt, både på företags- och individnivå, går det inte att ge ett enkelt recept på hur lång en optimal uppsägningstid bör vara. Den intensi- tet omställningsarbetet kan genomföras med spelar roll, men man måste också ta hänsyn till i vilken takt individerna blir mogna att fatta genomtänkta och realistiska beslut om sin framtid. Ett alltför forcerat omställningsarbete kan leda in uppsagda i felval, som leder till både inlåsning och dödviktseffekter. 
 Vilken aktivitetsnivå? 
 Uppsagda får vanligen inget stöd från den offentliga arbetsförmed- lingen under uppsägningstiden. Formellt betraktas de som omby- tessökande så länge de är kvar i anställning och är hänvisade till ar- betsförmedlingens självservice. Detta gäller normalt även under den första tiden av arbetslöshet. Först efter 100 dagars (ca 5 måna- der) arbetslöshet kan mera kvalificerat stöd komma ifråga. För de flesta sätts dock kvalificerat stöd in först mot slutet av den första  
 A-kasseperioden, 
  som är 60 veckor. Den arbetsmarknadspolitiska forskningen visar också på en uppgång i övergång till arbete perio- den närmast före utförsäkring. Arbetsförmedlingens intresse kon- centreras för närvarande i hög grad på en utvecklad självservice och på aktivitetsgarantin, dit långtidsarbetslösa och personer som riske- rar att bli långtidsarbetslösa hänvisas. 
 Arbetsmarknadsverkets självservice är ett kraftfullt  
 IT-stöd 
  som har en växande betydelse som arbetsmarknadspolitiskt redskap. Det används också av trygghetsrådens kunder. Som framgår av av- snitt kapitel 3, avsnitt 3.3 ovan kan nyuppsagda i och för sig ha ett högt arbetsmarknadsvärde genom att de kommer direkt från en anställning, men ofta saknar de kännedom om arbetsmarknadens möjligheter. De har svårt att värdera och koppla ihop sin egen kompetens med de möjligheter som finns. Dessutom inträder en osäkerhetssituation i samband med uppsägningen, som behöver bearbetas. Trygghetsrådens kundundersökningar visar att det är just den personliga kontakten med en rådgivare eller konsulent som värderas högst och som har stor betydelse för vägen vidare för de uppsagda. 
 Den vanligaste situationen för trygghetsråden är att de uppsagda är kvar på arbetsplatserna men tillgängliga för kontakter med trygg- hetsrådens rådgivare och för åtgärder. Det finns en skillnad mellan sektorerna: enligt det statliga trygghetsavtalet har Trygg- 
 110 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 hetsstiftelsens stödtagare rätt till tjänstledighet med full lön för att delta i utbildning eller andra stödåtgärder genom stiftelsens för- sorg, medan motsvarande rättighet saknas på det privata tjänste- mannaområdet. Enligt TRR:s bedömning är de uppsagda tillgängli- ga för kontakter med rådgivarna, men alla är inte tillgängliga för ett fördjupat omställningsarbete. 
 Trygghetsråden har något olika arbetsformer för omställningsar- betet. Gemensamt är inledande kontakter, en bollplanks- och stöd- funktion och olika aktiviteter för bearbetning av uppsägningen, nyorientering, vägval och vägledning, stöd för jobbsökning m.m. TSn har kvalitetssäkrade basprogram för flera av dessa aktiviteter, som genomförs av upphandlade genomförare i TSn:s aktivitets- centra (ArbetsKraft), där även  
 TSn-personal 
  och andra resurser finns. Basprogrammen är relativt korta, en eller ett par veckor med vissa aktiviteter på distans. TRR och TRS har aktiviteter för olika behov, som i högre utsträckning än för TSn genomförs i egen regi, av rådens egna rådgivare. Det gemensamma är också att arbetsmo- dellen lätt går att anpassa till individernas förutsättningar och för- loppet i kris- och nyorienteringsprocessen. Den ger också möjlig- heter att pröva på tilltänkta yrkes- eller utbildningsval före beslut genom praktik eller andra åtgärder. 
 Det kan ses som en fördel att omställningsarbetet kan ske i den- na relativt lugna och individanpassade takt. Det finns dock också nackdelar med att ha individerna kvar på arbetsplatserna. En del reagerar på uppsägningen genom att gräva ner sig i arbete och kan inte förstå hur företaget ska klara sig utan dem. Andra blir lågpro- duktiva och ägnar arbetstiden åt ryktesspridning och intrigerande. I båda fallen kan de förstöra stämningen för de arbetskamrater som ska vara kvar eller försvåra övergången till en ny arbetsorganisation. Ytterligare andra tycker att den tidpunkt de ska lämna arbetsplat- sen ligger långt fram i tiden och väntar och ser. 
 Dessa reaktionsmönster kan spontant leda till slutsatsen att kor- ta uppsägningstider vore att föredra. Å andra sidan behöver för vis- sa individer omställningsarbetet få ta sin tid för att handlingsplaner och beslut ska få mogna fram. Trygghetsråden har effektiva meto- der för bearbetning av de typiska reaktionsmönster som redovisa- des i föregående stycke, men kan naturligtvis inte tvinga någon att delta. För att omställningsarbetet ska bli effektivt krävs också tyd- lighet från uppsägande arbetsgivare och andra inblandade aktörer, inte minst linjechefer: du är uppsagd, du ska bort härifrån och bol- len ligger nu hos dig själv. Detta ställer i sin tur krav på att omställ- 
 111 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 ningsarbetet planeras och styrs. Trygghetsråden erbjuder bl.a. där- för rådgivning och utbildning åt uppsägande arbetsgivare. 
 Är det då bättre att arbetsbefria de övertaliga för att ge tydlig signal och tidsmässigt utrymme för omställningsarbetet? Svaret är att det beror på. Att bara skicka hem de uppsagda utan krav på ak- tivitet och kontakter med rådgivare är förenat med stora risker för passivitet. Köksbordet är ingen bra plats för ett aktivt omställ- ningsarbete. Kombineras arbetsbefrielsen med aktivt omställnings- stöd är förutsättningarna gynnsammare. De företagsexempel som redovisas i kapitel 6 har olika aktivitetsnivå, från  
 Ericsson-exemplet 
  med de övertaliga i anställning på en arbetsplats men med enda uppgift att ordna sin framtida försörjning, till Posten Futurum med glesare kontakter men en omställningstid på upp till 18 månader. Resultaten är i samtliga fall goda, och i åtminstone Posten Futurum och Telia dokumenterat lönsamma för företagen jämfört med ett traditionellt uppsägningsalternativ. Även trygghetsråden når dock goda resultat med relativt glesa kontakter mellan rådgivare och kli- ent. 
 Också erfarenheter från den offentliga arbetsmarknadspolitiken visar att intensiteten i aktiviteterna har betydelse för resultaten för de arbetssökande. Den arbetsmarknadspolitiska forskningen visar på en uppgång i övergången från arbetslöshet till arbete under peri- oden närmast före utförsäkring från  
 A-kassan. 
  Skälet härtill anses inte enbart vara att de arbetslösa blir aktivare i sitt arbetssökande, utan också att intensiteten ökar i kontakterna mellan arbetsförmed- lingen och de sökande. 
  
 Quick-fix 
  eller stabila lösningar? 
 Av förra avsnittet framgick att aktivitetsnivån i omställningsarbetet varierar från att uppsägningstiden överhuvudtaget inte används, till att de uppsagda på heltid ägnar sig åt sin framtid med generöst stöd av coacher från inhyrda konsultföretag. Däremellan finns trygg- hetsrådens normala arbetsformer med fortlöpande kontakter med de uppsagda, som oftast är kvar på arbetsplatserna. 
 Det är få företag som har tillräckliga resurser för att åstadkomma den högsta aktivitetsnivån. Borde man sträva efter att åstadkomma högre aktivitetsnivå i trygghetsrådens verksamhet? I Richardson son rapport (bilaga 4) finns uttalanden från företag som önskar att TRR skulle erbjuda högre aktivitetsnivå och bättre anpassning till företagets önskemål. En redovisning av företagens motiv för att 
 112 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 välja andra lösningar än den gängse  
 TRR-modellen 
  finns i Hahn rapport i bilaga 5. Dessa två rapporter behandlas närma- re i kapitel 6. 
 Utredningen noterar att dessa rapporter visar att det finns en viss rollkonflikt mellan företagens och trygghetsrådens syn på in- tensiteten i omställningsarbetet. När ett företag väljer att bedriva ett omställningsarbete med egen finansiering, vill företaget ha in- flytande över uppläggningen och vill se resultat. Det är vanligt att företagen vill ha en projekttid på 6 månader. Det konsultföretag som engageras ska göra sina insatser under den fastställda projekt- tiden och vill naturligtvis också visa upp goda resultat. Enligt TRR uppstår därigenom en risk för en inriktning mot vad som kallas  
 quick-fix, 
  dvs att man genom projektforcering leder in de upp- sagda i för snabba eller ogenomtänkta lösningar, som kan sluta i arbetslöshet. 
 TRR har i sitt arbete inga sådana hänsyn att ta, utan utgår från klientens intressen och eftersträvar varaktiga lösningar. Det inne- bär att beslut kan få mogna fram. Det finns ingen fastställd sluttid när resultat ska levereras. TRR måste arbeta inom de ramar som omställningsavtalet ger, och detta kan innebära begränsningar i möjligheterna att tillmötesgå företagens önskemål om hur omställ- ningsarbetet ska läggas upp. TRR har, liksom de övriga trygghets- råden, också en begränsning i hur mycket resurser som kan dispo- neras, vilket i praktiken påverkar hur många klienter en rådgivare arbetar mot. 
 Vad som är lagom intensitet i ett omställningsarbete beror på en mängd faktorer, t ex egenskaper hos de uppsagda och arbetsmark- naden på orten. Kompetensen hos dem som genomför omställ- ningsarbetet har stor betydelse. Det bästa sättet att förebygga att irritation uppstår är samplanering mellan företag och trygghetsråd innan formerna för omställningsarbetet fastställs. 
 Slutsatser 
 Omställningsarbetet mot individerna bör starta senast vid uppsäg- ningstillfället. Det viktigaste är att skapa målinriktad aktivitet och framtidstro hos de uppsagda. De flesta individer har nytta av stöd och rådgivning i den processen. Stödet kan ha olika intensitet, men kvaliteten på rådgivningen måste vara hög. Omställningsarbetet bör planeras i företaget och mellan företag och trygghetsråd. De upp- 
 113 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 sagda bör kunna disponera åtminstone delar av arbetstiden för att delta i omställningsaktiviteter. 
 Ovan har redovisats exempel på olika grader av intensitet i om- ställningsstödet. Att arbetsbefria de uppsagda under upp till ett eller ett och ett halvt år i kombination med ett företagsfinansierat omställningsstöd kostar företaget stora pengar. Även om det finns exempel på att sådana satsningar är lönsamma för företagen är det sannolikt få företag som har ekonomiska förutsättningar att genomföra så omfattande insatser. Det går inte heller att åstad- komma samma standard genom solidariskt finansierade omställ- ningsavtal. Avgiften skulle bli så hög att kollektiv finansiering är ett helt orealistiskt alternativ. 
 Vad som är möjligt att åstadkomma via solidarisk finansiering är trygghetslösningar med kvalitet och kostnader ungefär i nivå med de befintliga. De lyckas åstadkomma bra resultat till en kostnad som företagen varit villiga att avstå från. Vill enskilda företag bjuda bättre villkor finns naturligtvis inga hinder för det. I de fallen är det önskvärt att samplanering och samfinansiering kan ske med trygg- hetsråden för att företagen ska få del av det stöd de betalat för. Ett utökat samarbete och samfinansiering med arbetsförmedlingen är också önskvärt. 
 Utredningen har uppfattningen att uppsägningstiderna bör vara så långa att de reducerar risken för att tvingas ut i arbetslöshet och skapar bra förutsättningar för omställningsarbetet. Ytterst blir uppsägningstidens längd en fråga om fördelning av kostnader mel- lan företag, trygghetsråd och samhällets stödsystem. Det finns na- turligtvis också ett visst samband mellan kostnaderna för omställ- ningsavtalen och uppsägningstidens längd. 
  
 4.3.3 
  
 Omställningsstöd och trygghetsarbete 
  
 I detta avsnitt används begreppet omställningsstöd också för mot- svarigheten på det statliga området, trygghetsarbete. Detta om- ställningsstöd är trygghetsrådens kärnverksamhet. Erfarenheter av avgångsersättning, som är ett kontantstöd, redovisas i avsnitt 4.3.4. 
 I Statskontorets rapport redovisas effekter av omställningsstöd på mikronivå i kapitel 3 och på makronivå i kapitel 4. Som framgår där utnyttjas för analysen de likheter som finns mellan omställningsstödet och den aktiva arbetsmarknadspolitiken och resultat från den forskning som finns om effekter av åtgärder inom den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Det bör anmärkas att också resultaten från den arbetsmarknadspolitiska forskningen ofta är 
 114 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 ten från den arbetsmarknadspolitiska forskningen ofta är förknip- pade med osäkerhet om effekter av åtgärder och att resultaten ibland är omdiskuterade 
 26 
 . Statskontorets analys är teoretisk och analyserar de olika komponenter som ingår i omställningsavtalen. Som framgår av rapporten är det därutöver sannolikt att effekten av avtalen påverkas av på vilket sätt och i vilken omfattning olika komponenter tillämpas i praktiken av trygghetsråden. I detta av- snitt kompletteras därför Statskontorets analys med och reflekteras mot operativa erfarenheter från trygghetsrådens verksamhet. 
 Rådgivarstödet 
 I Statskontorets rapport ingår den personliga rådgivningen från trygghetsrådens rådgivare och konsulenter som en del i de match- ningsförbättrande åtgärderna. Denna stödform är en av de mest betydelsefulla framgångsfaktorerna i rådens verksamhet. Rådgivar- na kan sägas vara motorer i den individuellt anpassade arbetspro- cessen. Redovisningen av trygghetsrådens kundundersökningar i avsnitt 4.2.4. ovan visar entydigt att det är just kontakterna med rådgivare och konsulenter som uppskattas mest och som klienterna anser har störst betydelse. 
 Startaktiviteter 
 Under rubriken Vilken aktivitetsnivå? i föregående avsnitt fram- går att råden har olika former av inledande program för nyorienter- ing, vägledning, träning i jobbsökning, i vissa fall datautbildning mm. Dessa inledande aktiviteter i kombination med stöd av rådgi- vare bidrar till en snabbare start och större träffsäkerhet i de åtgär- der som sedan följer för de klienter som behöver ytterligare stöd. Det är en arbetsform som sannolikt påverkar utfallet av åtgärder enligt omställningsavtalen och gör att de inte är helt jämförbara med liknande åtgärder inom arbetsmarknadspolitikens ram. 
 Praktik, inskolning och ekonomiskt stöd i ny anställning 
 Den arbetsmarknadspolitiska forskningen tyder på att arbetsmark- nadsåtgärder som innefattar praktik generellt sett ger bättre resul- 
  
 26  
 Se t.ex. uppsatsen Vad vet vi om arbetsmarknadspolitikens effekter, Ackum Agell 1999. 
 115 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 tat än utbildningsåtgärder. Sämst resultat har de program som främst innefattar utbildning eller arbetsuppgifter som saknar mot- svarighet i ett riktigt arbete. I den makroekonomiska analysen i Statskontorets rapport likställs praktik och inskolning i trygghets- rådens verksamhet med aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder som rekryteringsstöd och utbildningsvikariat. 
 Varken rekryteringsstöd (det arbetsmarknadspolitiska pro- grammet rekryteringsstöd har från 1998 ersatts av anställningsstöd) i den form som förekommer inom arbetsmarknadspolitiken eller utbildningsvikariat är åtgärder som förekommer i trygghetsrådens verksamhet. Det finns möjligen beröringspunkter vad gäller an- ställningsstöd, men skillnaderna är större än likheterna. 
 Trygghetsråden använder praktik för att de klienter som har in- tresse för en viss typ av arbete eller utbildning med viss inriktning ska få tillfälle att pröva på och testa om den tänkta inriktningen verkligen är ett realistiskt alternativ, detta för att undvika felval. Praktik på en arbetsplats innebär också att den arbetssökande får tillfälle att visa upp sig för en arbetsgivare, och detta kan leda till en anställning, även om kanske inte var det primära syftet med prakti- Cox. 
 Trygghetsråden kan också ge ekonomiskt stöd i form av inskol- ningsstöd, vilket innebär att råden betalar hela eller en del av lönen under en begränsad tid för att klienten ska få tillfälle att lära sig och komma in i arbetsuppgifterna. En annan form av inskolningsstöd är att trygghetsråden bekostar utbildning som klienten behöver för att kunna klara nya arbetsuppgifter hos en ny arbetsgivare. Det är inte alltid det ekonomiska stödet som har störst betydelse, utan mer det förhållandet att den nya arbetsgivaren, ofta ett mindre fö- retag, slipper ägna tid och kraft åt att hitta och ordna rätt utbild- ning. Trygghetsråden kan leverera arbetskraft som har en för ar- betsuppgifterna direkt anpassad kompetens. Detta minskar trans- aktionskostnaderna för matchningen mellan arbetsgivare och ar- betssökande. 
 Detta kan inte jämföras med anställningsstöd inom arbetsmark- nadspolitiken, som ju innebär en subvention av arbetsgivarens lö- nekostnad. Anställningsstöden används för svårplacerade arbetslö- sa, med långa inskrivningstider. De har betydande undanträng- ningseffekter  
 27  
 Samtidigt visar de få utvärderingar som finns av den subventionerade sysselsättningen i Sverige under  
 1990-talet 
 28  
 att 
  
 27 
  
 Hur fungerar anställningsstöden? Payne, Nichols: Forskningsrapport 2001:9 
  
 28 
  
 Erfarenheter av svensk arbetsmarknadspolitik, Barnett och Williams, Williams 2001:1 
  
 116 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 personer som erhåller anställningsstöd (t.ex. rekryteringsstöd) i början av en anställning med stor sannolikhet har ett jobb även se- dan stödet upphört. 
 Trygghetsråden bekostar inskolningsinsatser, men subventione- rar normalt aldrig lönekostnaden för anställningar hos en ny ar- betsgivare. Risken för att klienterna ska hamna hos företag som saknar ekonomisk bärkraft att erbjuda tillsvidareanställningar anses som alltför stor, vilket medför att råden får tillbaka klienterna och får börja om. Dessutom finns en risk att en subventionering av lö- nekostnaderna kan uppfattas som konkurrenssnedvridande. Det skulle kunna uppfattas som stötande att ett företag genom avgiften till ett trygghetsråd skulle bidra till lönekostnaderna hos ett kon- kurrentföretag. Subventioner av detta slag bör i vart fall inte använ- das innan den arbetssökande prövat möjligheterna att få en normal osubventionerad anställning. I största möjliga utsträckning måste arbetsmarknaden fungera just som en marknad, där företag och arbetstagare av egen kraft och utifrån egna intressen och utan sam- hällsstöd kan komma överens om en anställning. Risken för att den typ av inskolningsstöd eller kompetenshöjning som trygghetsråden bidrar med inför en anställning skulle kunna uppfattas som kon- kurrenssnedvridande är mindre. Visserligen har arbetsgivaren nytta av det, men nyttan uppstår framförallt genom att individens ar- betsmarknadsvärde uppgraderas. Däremot kan de liksom anställ- ningsstöden ha undanträngningseffekter. 
 Man kan också diskutera om subventioner för anställning ska ges till den nya arbetsgivaren eller till den arbetssökande. I en rapport från IFAU 
 29 
 , som avser åtgärder för att höja sysselsättningen bland lågutbildade och socialbidragsberoende i Storbritannien, anses det vara bättre att ge skattelättnad (som anställningsstöd) direkt till den arbetssökande i stället för till arbetsgivaren. Arbetsgivaren kan tolka en subventionering som en signal om den arbetssökande har låg produktivitet. Även om brittiska socialbidragstagare inte är jämförbara med svenska långtidsarbetslösa och än mindre med trygghetsrådens kunder, finns sannolikt en motsvarande signalef- fekt även beträffande subventionerade anställningar, både gentemot den arbetssökande och arbetsgivaren. 
 Inkomsttrygghetstillägg och löneutfyllnad som förekommer i TSn:s verksamhet och motsvarande stöd hos trygghetsråden på den privata sektorn (se vidare kapitel 3) innebär ett ekonomiskt stöd 
  
 29  
 Active labour market policy vs enployment tax credits: Patterson from recent UK reforms, av Franklin och Carroll (University College London och Institute for Fiscal Studies) 
 117 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 till den arbetssökande. Syftet är att begränsa inkomstbortfallet för den enskilde som tar ett lägre betalt arbete. Ett villkor är att avtals- enlig lön utgår i den nya anställningen eller att lönen ligger på en för arbetet och branschen normal nivå. Stödet är rörlighetsbefräm- jande genom att det underlättar för den sökande att ta ett lägre be- talt arbete. TRR ger stöd för inkomstbortfall till  
 age-berättigade 
  under maximalt sex månader. Inkomsttrygghetstillägg och löneut- fyllnad utgår hos TSn i fyra år, med en avtrappning efter två år. Stödet omprövas årligen med hänsyn till det aktuella löneläget. Det är inte ovanligt att lönen i den nya anställningen stiger så att tilläg- get kan minskas eller helt upphöra. För dem som står kvar i den lägre lönenivån innebär tillägget att en anpassning till en lägre in- komstnivå inte behöver ske abrupt. 
 Det finns naturligtvis en viss risk för de effekter som Statskon- toret påvisar, att tilläggen medför att arbetsgivaren kan hålla nere lönen och att personer lockas att acceptera arbeten som understiger deras egentliga eller potentiella kvalifikationer. Stödet kan också leda till inlåsningseffekter till bostadsorten. Samtidigt kan det ge den enskilde en valmöjlighet mellan att utbilda sig eller ta ett lägre betalt arbete och mellan att flytta eller pendla eller att bo kvar och arbeta på bostadsorten. 
 Utbildning 
 Statskontorets analyser av effekterna av utbildningsstöd bekräftas i stort av erfarenheter från trygghetsrådens verksamhet. Enligt Statskontoret innebär utbildning utan koppling till praktik eller utbildningsprogram som saknar motsvarighet i ett riktigt arbete lägre sannolikhet för att få ett arbete än arbetsmarknadsåtgärder som innefattar praktik. Samtidigt kommer Statskontoret fram till slutsatsen att utbildning som omställningsstöd i TRR:s och TSn:s verksamhet fungerar bättre än utbildningsinsatser inom ordinarie arbetsmarknadspolitik. Ett skäl till detta är enligt Statskontoret en högre grad av marknadsanpassning inom trygghetsrådens verk- samhet och att utbildningen sätts in innan personen hunnit bli ar- betslös eller i vart fall varit arbetslös någon längre tid. 
 Stödet för utbildningsinsatser inom trygghetsråden har delvis annorlunda inriktning än inom arbetsmarknadspolitikens ram. Inom trygghetsråden gäller liksom för arbetsmarknadspolitiken en uttalad arbetslinje. Medan arbetsmarknadspolitiken har uppdraget att främja arbetsmarknadens funktionssätt, vilket bl.a. innebär att 
 118 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 arbetsmarknadsutbildningen bör bidra till att reducera flaskhalsar, koncentrerar sig trygghetsråden på individens förutsättningar på den för individen aktuella arbetsmarknaden. Det innebär naturligt- vis bättre förutsättningar för träffsäkerhet. 
 Det finns inga färska uppföljningar av resultat eller effekter av trygghetsrådens utbildningsstöd som i siffror kan belägga hur stor skillnaden är jämfört med arbetsmarknadsutbildning inom arbets- marknadspolitikens ram. Det är också frågan om sådana jämförel- ser är meningsfulla eftersom syfte med och innehåll i utbildningar- na har stor spridning. De av Statskontoret redovisade forskningsre- sultaten om arbetsmarknadsutbildning under  
 90-talet 
  visar att ar- betsmarknadsutbildningen hade en insignifikant effekt eller till och med minskade sannolikheten för att få ett nytt arbete. Man måste dock komma ihåg olikheterna i uppgifter och ansvar. Arbetsmark- nadsutbildning inom arbetsmarknadspolitiken kom under  
 90-talets 
  lågkonjunktur att användas för att undvika utförsäkring från A- kassan, men bidrog också till att hålla uppe arbetsmarknadsvärdet hos dem som då inte kunde få arbete på grund av konjunkturen. Det finns sannolikt en motsvarande tendens till att mer utbild- ningsinsatser sätts in under en konjunktursvacka även i trygghets- rådens verksamhet, men skillnaderna i fråga om individanpassning och inriktning gäller naturligtvis även då. 
 För trygghetsråden innebär arbetslinjen i samband med beslut om utbildning att det ska finnas ett yrkesmässigt mål för utbild- ningen och att klienten ska vara övertygad om att hon eller han gör ett riktigt val. Därför föregås vanligen utbildningen av praktik inom yrkesområdet eller någon form av kartläggning som gör att klienten får en bild av arbetsuppgifter och möjligheter att få arbete inom det tänkta yrkesområdet. Dessutom ingår i många utbild- ningar som används av trygghetsråden någon form av praktik. 
 Inom trygghetsråden ges olika former av utbildningsstöd. Som nämnts relateras de till arbetslinjen – bästa skäliga vägen till ett nytt jobb. Vill någon generellt gradera upp sin utbildning utöver detta får vederbörande finansiera huvuddelen av studierna genom t.ex. studiemedel. Detta gäller t.ex. dem som väljer att satsa på en helt ny yrkeskarriär genom akademiska studier. Begränsat stöd kan dock utgå från trygghetsråden som komplement, t.ex. för kurslitte- ratur eller för en begränsad period av studierna. Individen hade an- tagligen fått någon form av stöd även vid val av en snabbare väg. 
 Den vanligaste utbildningen är dock inriktad på kompetenshöj- ning för att kunna erhålla ett nytt arbete. Dessa studier kan var di- rekt yrkesinriktade, t.ex. mot yrken som ventilationstekniker eller 
 119 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 nätverkstekniker, eller syfta till att komplettera klientens kompe- tens, t.ex. genom utbildning i engelska eller datorkunskap. 
 Trygghetsråden använder i begränsad utsträckning reguljär ut- bildning, t.ex. Komvux och Kunskapslyftet. Dessa utbildningar är ofta onödigt långsamma och för allmänna. Behöver någon komplet- terande utbildning i t.ex. engelska för att få ett arbete är det effek- tivare och snabbare att köpa en anpassad utbildning. Resultatupp- följningar har visat att de som går på Komvux några terminer som alternativ till arbetslöshet får jobb i lägre utsträckning än den som är arbetslös, medan den som går motsvarande utbildning med målet jag vill bli lyckas avsevärt bättre  
 30 
  
 Trygghetsrådens kunder är inte heller särskilt vanligt förekom- mande deltagare i arbetsmarknadsutbildning inom arbetsmarknads- verket, även om det finns klienter som skulle ha ett behov av sådan utbildning. Väntetiderna över en period av arbetslöshet är helt en- kelt för långa för att det ska vara ett realistiskt alternativ i förhål- lande till trygghetsrådens uppdrag. 
 Enligt direktiven till utredningen bör omställningsavtal särskilt gynna äldre och lågutbildade. De nuvarande avtalen har inga uttalat fördelningspolitiska mål som att särskilt gynna t.ex. lågutbildade. Eftersom uppdraget till trygghetsråden är att snabbast möjligt bistå de uppsagda i att hitta en ny säker försörjning avvägs insatserna i samråd med den uppsagde mot detta mål. För den som behöver en kompetenshöjning för att uppgradera sitt arbetsmarknadsvärde blir då utbildning en riktig insats. Behovet av kompletterande utbild- ning har dock inget givet samband med vilken utbildning den upp- sagde tidigare har på det sättet att en lågutbildad generellt sett be- höver mer utbildning än en högutbildad. En forskare som blir upp- sagd efter att ha ägnat 20 år av sitt yrkesliv åt att göra tomater rö- dare eller en civilingenjör som är specialist på att reducera virvel- bildningar runt spetsarna på  
 u-båtspropellrar 
  kan vara betydligt mer svårplacerade på arbetsmarknaden än en lågutbildad förråds- man i ett  
 LO-förbund. 
  
 Det finns stora tjänstemannagrupper som har låg utbildningsni- vå.  
 LO-kollektivet 
  har ännu lägre och har dessutom fått mindre personalutbildning i sina anställningar. Även om skillnaderna minskar  
 31  
 leder den allt snabbare förändringstakten i arbetslivet till att bristande grundutbildning gör det svårt för stora grupper av anställda att ta till sig ny uppgifter och arbetsmetoder utan gradera 
  
 30 
  
 Hernandez, Utbildning för nya jobb – en studie av Trygghetsstiftelsens utbildnings- insatser under 1992 och 1993, Harris  Fondelius AB 1994 
  
 31 
  
 Se vidare  
  
 LO-rapporten 
  Utbildning – för tillväxten, jobben och rättvisan, april 2002. 
 120 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 upp sina baskunskaper i t.ex. engelska och matematik. En del före- tag har insett detta och bidrar på olika sätt till kompetenshöjning hos sina anställda. Svaga baskunskaper är en risk för tryggheten redan i den pågående anställningen, men situationen förvärras och tydliggörs i samband med en uppsägning. Ett omställningsavtal kan dock inte lösa behovet av generell uppgradering av arbetskraftens kompetens i ett allt snabbare föränderligt arbetsliv. Däremot ska det ta hand om dem som blir övertaliga på ett sådant sätt att de snabbast möjligt får en ny trygg försörjning. 
 Detta synsätt innebär naturligtvis vissa fördelningspolitiska kon- sekvenser genom att de som behöver utbildning, oftast lågutbilda- de, får möjligheter att gradera upp sin kompetens. Det är dock inte alltid långa och breda utbildningar är bästa vägen för den som har lång yrkeserfarenhet och kanske bristande studiemotivation. Väg- ledning, praktik, inskolning, och yrkesinriktad kompletterande ut- bildning kan vara väl så verkningsfulla inslag. I den mån baskun- skaper behöver kompletteras är det inte alltid nödvändigt att sikta på fullständig grundskole- eller gymnasiebehörighet – är målet ett nytt jobb kan det räcka med ett antal ämnen. 
 Trygghetsrådens erfarenheter visar att en del rättvisefrågor måste beaktas i avvägningen av hur stort utbildningsstöd som ska beviljas. Det är t.ex. inte skäligt att en  
 25-åring 
  ska få en betald akademisk utbildning via omställningsavtal medan andra finansierat motsva- rande utbildning på studielån. Hur mycket ekonomiskt stöd en uppsagd som graderar upp en svag grundutbildning ska få i förhål- lande till en icke uppsagd som valt att själv finansiera motsvarande uppgradering för att långsiktigt öka sin anställningsbarhet kan na- turligtvis också diskuteras. 
 Ytterligare synpunkter på samverkan mellan omställningsavtal och den reguljära utbildningen, liksom på möjligheterna till sam- ordning med individuella kompetenskonton, finns i kapitel 7. 
  
 4.3.4 
  
 Avgångsersättning 
  
 Avgångsersättning (age) är en ekonomisk ersättning som utbetalas till arbetslösa som komplettering till ersättningen från  
 A-kassan 
  på lönedelar över det s.k.  
 A-kassetaket. 
  Villkoren för age enligt de oli- ka omställningsavtalen har närmare beskrivits i kapitel 3. Där fram- går att det är skillnader mellan å ena sidan det statliga trygghetsav- talet och å andra sidan omställningsavtalen på det privata tjänste- mannaområdet. 
 121 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Det finns skillnader i flera avseenden: 
  
 N  
 Rätten till age är begränsad i TRR och TRS – endast kli- enter som är äldre än 40 år och med 5 års anställningstid kan få age – medan alla kunder hos TSn som haft tillsvi- dareanställning har rätt till age; en begränsad rätt finns också för tidsbegränsat anställda med minst fem års sammanhängande anställning 
  
 N  
 En bortre parentes finns i rätten till age på den privata sektorn; ersättning kan som längst utgå i 30 månader. På statens område finns en direkt koppling till ersättningen från  
 A-kassa: 
  utgår  
 A-kassa 
  utbetalas också age för sam- ma antal dagar 
  
 N  
 Rätten till age prövas av TRR och TRS. På statens områ- de regleras rätten till age i trygghetsavtalet och kan inte prövas eller dras in av TSn. 
  
 N  
 Ersättningsnivån är 80 procent av tidigare lön enligt det statliga trygghetsavtalet och i princip 70 respektive 75 procent för TRR respektive TRS. 
 Den arbetsmarknadspolitiska forskningen visar, som Statskontoret redovisar i sin rapport, på ett samband mellan högre ekonomisk ersättning under arbetslöshet och de arbetslösas benägenhet att acceptera ett nytt arbete. Sannolikheten att en person övergår till ny sysselsättning ökar t.ex. drastiskt mot ersättningsperioden slut. Age borde således leda till svagare incitament att acceptera nya ar- beten och samhällsekonomiskt medföra kostnader för en ökad ar- betslöshet. 
 Samtidigt tyder forskningen på att dessa incitamentsproblem kan minskas genom bl.a. krav på att delta i utbildning och genom en begränsad ersättningsperiod. Statskontoret lyfter dessutom fram att kombinationen mellan avgångsersättning och bra omställnings- stöd ger möjligheter att få ett mera kvalificerat arbete genom att de uppsagda inte tvingas ta första bästa erbjudande. De lösningar som uppnås blir stabilare och bättre. Resultaten i avsnitt 4.2.3, som visar att de flesta som får nya arbeten får lika bra eller bättre arbeten som det tidigare, talar för att det är en rimlig slutsats. 
 En försäkring mot arbetslöshet bör ge ett anständigt skydd mot det inkomstbortfall som följer på en uppsägning. Det är inte rim- ligt att de som drabbas av strukturomvandlingens följder ska tving- as att kraftigt sänka sin standard eller kanske lämna hus och hem för en omställningsperiod.  
 Age-komponenten 
  i omställningsavtalen 
 122 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 ger ett bra skydd för dem som omfattas. För att det skyddet ska kunna upprätthållas till en rimlig kostnad för trygghetsråden måste kraven på aktivitet under omställningsperioden vara höga. Frågan blir då om trygghetsråden lyckas med detta eller om age- konstruktionen bidrar till att låsa in klienter i arbetslöshet. 
 Om det vore så att age leder till att de  
 age-berättigade 
  stannar i arbetslöshet borde trygghetsråden ha en betydande arbetslöshet och TSn med sina förmånligare regler ha högre arbetslöshet bland sina kunder än de övriga trygghetsråden. Så är det dock inte. Som framgick av avsnitt 4.2 ligger arbetslösheten på rätt beskedliga ni- våer. De öppet arbetslösa kunderna hos Trygghetsstiftelsen mot- svarar t.ex. ca 0,5 procent  
 32  
 av de statligt anställda, trots att inflö- det av uppsagda varit betydande. Även resultaten från den i avsnitt 4.2.5 redovisade jämförelsen mellan arbetslösa med och utan om- ställningsstöd borde ge ett sämre utfall för gruppen med omställ- ningsstöd för de stödtagare som är över 40 år och alltså kan vara berättigade till age. Någon sådan effekt finns inte, tvärtom har även åldersgruppen över 40 år med omställningsstöd avsevärt högre övergång till egen försörjning än jämförelsegruppen. 
 Det är uppenbart att trygghetsråden i stort lyckas hålla aktivite- ten hos klienterna på så hög nivå att risken för att de ska fastna i arbetslöshet kan begränsas. För trygghetsråden innebär age en stor passiv kostnad och de har intresse av att hålla denna kostnad nere. Dessutom är det i praktiken så att de flesta av trygghetsrådens kli- enter har ett genuint intresse av att skaffa sig en egen försörjning genom arbete eller eget företagande. 
 Det innebär dock inte att age är en helt problemfri stödform. Age har på samtliga avtalsområden använts som en brygga mellan arbete och pension och naturligtvis finns det stödtagare som kan finna att  
 A-kassa 
  plus age ger tillräckligt hög inkomst för att inte söka arbete särskilt aktivt. Då  
 A-kassan 
  för de flesta är den största delen av inkomsten under arbetslöshet bör de förändringar som genomförts i arbetslöshetsförsäkringen bidra till att reducera detta problem. 
 Eftersom age är mest generös på det statliga området är det inte förvånande att det förekommit ett visst överutnyttjande av age på det området. Det är framförallt två typiska situationer som kan diskuteras. Den ena är det fallet att arbetstagare i  
 55-årsåldern 
  sagts upp på grund av arbetsbrist, med de lokala parternas goda minne, 
  
 32  
 I rättvisans namn bör noteras att den totala arbetslösheten inom det statliga området är högre, eftersom arbetslösa som sagt upp sig själva och tidsbegränsat anställda med mindre än fem års sammanhängande statlig anställning inte omfattas av trygghetsavtalet. 
 123 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 och sedan stämplat en period med  
 A-kassa 
  för att sedermera bevil- jas särskild pensionsersättning. Tidigare belastade inte kostnaden den uppsägande arbetsgivaren, men från 1999 drabbas arbetsgivare som säger upp en arbetstagare som är äldre än 54 år och en månad av en riskpremie som beräknas försäkringstekniskt med hänsyn till risken att en uppsagd beviljas särskild pensionsersättning. Ändring- en medförde en markant minskning av uppsägningar i den aktuella åldersgruppen. Mer om detta finns i kapitel 5 om den äldre arbets- kraften. 
 Det andra typiska fallet är att arbetslösa statstjänstemän, varav de flesta tillhör den ovannämnda  
 55+-gruppen, 
  som riskerar att utförsäkras av arbetsförmedlingen får en ny ersättningsperiod efter har anvisats en åtgärd av arbetsförmedlingen (tidigare var det nöd- vändigt med en åtgärd eller en period av arbete för att kvalificera sig till en ny ersättningsperiod i  
 A-kassan), 
  som Trygghetsstiftelsen bedömt som meningslös i förhållande till arbetslinjen. Numera finns inte kravet på en åtgärd eller arbete, däremot förekommer det att den arbetslöse beviljas en ny ersättningsperiod utan krav på åt- gärder eller anvisning till aktivitetsgarantin. 
 Det bör framhållas att dessa problem är relativt små i förhållande till hela kundflödet genom TSn. Gemensamt för de båda fallen är dock att TSn inte har några formella möjligheter att ställa krav på aktivitet på de arbetssökande. Utgår  
 A-kassa 
  är det bara att betala ut age för motsvarande antal dagar. Även om problemet är margi- nellt ligger det mycket i Statskontorets rekommendation att eko- nomiska ersättningar enligt omställningsavtal bör förenas med krav på deltagande i omställningsåtgärder. Trygghetsråden på det privata tjänstemannaområdet har en självständig beslutsrätt beträffande age. En liknande möjlighet i det statliga trygghetsavtalet eller i till- kommande omställningsavtal skulle kunna minska möjligheterna till överutnyttjande. Den skulle kunna konstrueras på olika sätt, t.ex. som en bortre parentes efter ett visst antal ersättningsdagar och med en ventil för de fall där det finns skäl för fortsatt ersätt- ning. Om en sådan konstruktion kombineras med ett utvecklat ak- tivt stöd från råden bör aktivitetsnivån kunna öka för de grupper som har svårt att lämna arbetslösheten. Däremot är det mindre lämpligt att försöka skapa ökat tryck på de arbetslösa genom att satta tak på ersättningsnivån. En bra standard på  
 age-nivån 
  ger eko- nomisk trygghet i omställningen. Det viktiga är att trygghetsråden kan motverka att  
 A-kassa 
  plus age blir enbart en försörjningsin- rättning. 
 124 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 4.4 
  
 Kostnader för stödet 
  
 4.4.1 
  
 Stödkostnader 
  
 TRR Trygghetsrådets  
 beviljade stödkostnader under 2001 var sammanlagt 784 mkr, varav 59 procent avsåg omställningsstöd och 41 procent kostnader för age. Kostnaderna för omställningsstöd utgjordes till hälften av löner åt rådgivare, lokalkostnader etc. och gemensamma aktiviteter för de arbetssökande. Den andra hälften av individuellt bedömda stöd avsåg till 65 procent utbildning in- klusive praktiklön, 10 procent start av eget företag och 15 procent resor, inskolningsbidrag, löneutfyllnad mm 
 TRR:s genomsnittskostnad per klient för omställningsstöd (ex- klusive age), beräknat i genomsnitt för perioden 1996 – 2000, upp- går till 16 122 kronor. 
 Trygghetsstiftelsens stödkostnader uppgick under 2001 till sammanlagt 242 mkr. Fördelningen på olika åtgärder framgår av diagrammet nedan: 
 Trygghetsstiftelsen, fördelning utbetalt stöd 2001, totalt 242 Mkr 
 Gruppbeslut 
 14% 
 Inkomsttrygg- hetstillägg 7% 
  
  ArbetsKraft Individuella  
 2% 
  
 åtgärder 
 48% 
  
 AGE 
  
 29% 
  
 Källa: Årsredovisning 2001, Trygghetsstiftelsen 
 Den största delen, 58 procent, av kostnaden för individuella åtgär- der utgörs av utbildningsstöd. Drygt hälften, 57 procent, av grupp- besluten avser programkostnader för basprogram inom Arbets- Kraft. Under året fick 4 994 personer individuellt stöd (inklusive 
 125 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 age och inkomsttrygghetstillägg). Genomsnittstödet per person uppgick till 48 500 kr inklusive skatter och avgifter. TSn räknar inte in lönekostnader för konsulenterna i stödkostnaden. 
 Stödkostnaderna i Trygghetsrådet TRS uppgick 2001 till 11,5 mkr, med följande fördelning: 
 Försäkrings- premier 5% 
 AGE 29% 
 Individ- anpassade åtgärder 66% 
 Källa: Året 2001, TRS 
 En redovisning och diskussion om finansieringsformer för trygg- hetsråden finns i kapitel 8, avsnitt 8.2.3. 
  
 4.5 
  
 Samhällsekonomiska och statsfinansiella effekter 
  
 Statskontorets samhällsekonomiska analys, som genomförts på ut- redningens uppdrag, återfinns som bilaga 3. Statskontoret har där analyserat effekter både på mikronivå och makronivå och dessutom redovisat en beräkning av statsfinansiella effekter. Analysen har brutits ned på olika komponenter i avtalen eftersom dessa har olika effekter på arbetsmarknadens funktionssätt. Utifrån sina analyser har Statskontoret gett ett antal värdefulla rekommendationer om hur omställningsavtal bör konstrueras och tillämpas. 
 126 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 Positiva effekter för de uppsagda 
 Det finns ingen anledning att här upprepa alla delar av Statskonto- rets slutsatser. I detta kapitel har en del av Statskontorets slutsat- ser, framförallt i den mikroekonomiska analysen, kompletterats med och reflekterats mot resultat och operativa erfarenheter från trygghetsråden. Utredningens slutsats av detta är att skillnaderna mellan stöd via den offentliga arbetsmarknadspolitiken och stöd från trygghetsråden är större än den teoretiska jämförelsen i Stats- kontorets rapport utvisar. Även om det inte finns tillgång till ef- fektutvärderingar av rådens verksamhet är de resultat av verksam- heten som redovisats positiva. Statskontoret har kommit fram till att omställningsavtalen har positiva effekter för dem som omfattas av avtalen, och denna effekt framträder som starkare när de redovi- sade erfarenheterna vägs in. 
 Därmed kan konstateras att huvudsyftet med omställningsavta- len, att ge de av uppsägning drabbade arbetstagarna ett förstärkt omställningsstöd, tillgodoses. Omställningsavtalen omfattar för närvarande bara en del av arbetsmarknaden, huvudsakligen tjänste- män. Eftersom syftet med utredningen är att undersöka om om- ställningsavtal kan träffas så att de täcker en större del av arbets- marknaden ställer Statskontoret den relevanta frågan om omställ- ningsavtalen har en avtagande marginalnytta. Frågan kan ställas ut- ifrån såväl mikroekonomisk som makroekonomisk utgångspunkt. 
 Avtagande marginalnytta? 
 Ett skäl till att Statskontoret tar upp frågan är att en del kompo- nenter i avtalen riskerar att medföra undanträngningseffekter och därmed att avtal på delar av arbetsmarknaden gynnar dem som om- fattas av omställningsavtal på bekostnad av arbetssökande som inte omfattas. I så fall kan man misstänka att omställningsavtalens mar- ginalnytta är avtagande. 
 Omställningsavtalen medför risk för undanträngningseffekter och risken är starkare i lågkonjunkturer eftersom konkurrensen om lediga arbeten ökar. Samtidigt bidrar avtalen till ett ökat omvand- lingstryck och till att arbetsmarknadens funktionssätt förbättras. Hur stora effekter i form av avtagande marginalnytta som skulle bli följden av att hela arbetsmarknaden täcktes av omställningsavtal går inte att bedöma med säkerhet. Det förhållande att tillkommande avtal i huvudsak skulle träffas för yrkesgrupper som i dag saknar 
 127 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 omställningsavtal talar dock för att effekten kan bli begränsad. Risken för undanträngning kvarstår dock. Konkurrensen om lediga arbeten mellan arbetare och tjänstemän är fortfarande liten, även om gränserna i viss mån håller på att suddas ut. De yrkesgrupper inom vård, skola och omsorg som är dominerande inom den kom- munala sektorn kan vidare i hög grad betraktas som en avgränsad arbetsmarknad. 
 I sammanhanget tar Statskontoret upp frågan om det är prak- tiskt möjligt att organisera en verksamhet enligt omställningsavtal på hela arbetsmarknaden som kan hålla samma kvalitet som nuva- rande trygghetsråd. Statskontoret befarar att det kan uppstå pro- blem åtminstone inledningsvis i den meningen att det kommer att vara svårt att bygga upp fungerande organisationer med kompetent personal. Det ligger naturligtvis något i den farhågan. Alla nya eller kraftigt och snabbt växande organisationer utsätts för påfrestning- ar. Samtidigt utmärks sådana organisationer ofta av en pionjäranda som gör att en vital och stimulerande verksamhet snabbt kan komma igång. 
 Utredningen har inte funnit anledning att ge några bestämda re- kommendationer (se vidare kapitel 8) om hur verksamheten enligt tillkommande omställningsavtal bör byggas upp organisatoriskt. Det finns många tänkbara möjligheter, och det är upp till parterna som träffar omställningsavtal hur de vill organisera den verksamhet de ska svara för. Det ligger i de nuvarande rådens förutsättningar att de snabbt måste kunna anpassa sig till ökande eller minskande inflöden och också ha en geografisk flexibilitet.  
 90-talets 
  erfarenhe- ter visar att de i stort klarat den uppgiften. Det finns också skillna- der i arbetsformer mellan de olika trygghetsråden när det gäller grad av egen regi och upphandling av tjänster. Även om utredning- en naturligtvis inser att en ny verksamhet måste ha en uppbygg- nadsfas finns ingen anledning att befara att organisatoriska problem skulle få någon effekt av betydelse vad gäller avtagande marginal- nytta. 
 Makroekonomiska effekter 
 I en tabell i avsnitt 4 i Statskontorets makroekonomiska analys sammanfattas effekterna av olika komponenter i omställningsavta- len på arbetslöshet, antal vakanser och reservationsproduktivitet. Av tabellen framgår hur omställningsavtalen påverkar dessa, men inte i vilken omfattning. Statskontoret kommer fram till att om- 
 128 
  
 SOU 2002:59 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 ställningsavtalen leder till ett ökat omvandlingstryck på arbets- marknaden. Det bör observeras att omställningsavtalen, enligt den modell analysen utgår från, kan leda till såväl ökat antal uppsäg- ningar som ett ökat utlysande av vakanser. En komponent i om- ställningsavtalen som enligt modellen och den arbetsmarknadspoli- tiska forskningen anses ha en negativ effekt på arbetslösheten är age. Genomgången av de operativa erfarenheterna i detta kapitel visar dock att effekterna av omställningsavtalen är mindre negativa än de förhållanden som den teoretiska modellen bygger på. 
 Den viktigaste slutsatsen av den makroekonomiska analysen är det ökande omvandlingstrycket av omställningsavtalen. Det har positiva samhällsekonomiska effekter. Samtidigt visar analysen på risk för undanträngningseffekter och på risken för att de arbetssö- kande delas upp i en gynnad grupp med omställningsstöd och en missgynnad grupp utan. Undanträngningseffekten gäller i synner- het vid matchningsförbättrande åtgärder, praktik med ekonomiskt bidrag samt vid olika ekonomiska stöd som löneutfyllnad och in- komsttrygghetstillägg. Samtidigt visar Statskontorets statsfinansiella analys att omställningsavtalen minskar kostnaderna för arbetsmarknadspolitiskt stöd och arbetslöshetsersättning, något som åtminstone delvis bör kunna förstärka de mest utsatta gruppernas position på arbetsmarknaden. 
 Statsfinansiella effekter 
 Statskontoret har gjort en beräkning av statsfinansiella effekter av omställningsavtalen. Positiva effekter uppkommer framförallt ge- nom att minskade kostnader för  
 A-kassa 
  och åtgärder inom ar- betsmarknadspolitiken samt av ökade intäkter i form av inkomst- skatt, sociala avgifter och konsumtionsskatter. Kalkylen kan när- mast ses som en uppskattning av möjliga effekter, som baseras på vad Statskontoret kommit fram till i sina analyser. Räknat på ett underlag som motsvarar inflödet till TRR och TSn under 1999, sammanlagt 18 000 personer, blir den positiva effekten på de of- fentliga finanserna 2,2 miljarder kronor på ett år om man räknar med att omställningsavtalen förkortar den genomsnittliga tiden i arbetslöshet med 60 procent. Detta baseras på det underlag Stats- kontoret har haft tillgång till, och är en kraftig minskning. Räknar man i stället med att den genomsnittliga tiden i arbetslöshet för- kortas med 20 procent blir det statsfinansiella nettot 0,9 miljarder kronor per år. 
 129 
  
 Effekter och erfarenheter av omställningsavtal 
  
 SOU 2002:59 
  
 Skulle hela arbetsmarknaden täckas av omställningsavtal blir na- turligtvis den positiva effekten på statsfinanserna avsevärt större. Hur mycket större beror bl.a. på hur stor effekt eventuellt avtagan- de marginalnytta har och hur tillkommande omställningsavtal kon- strueras. Effekten är också konjunkturberoende. 
 I den debatt som förts som omställningsavtal har framförts upp- fattningen att det frigjorda utrymmet bör användas, åtminstone delvis, för att subventionera omställningsavtal. Utredningens upp- fattning i denna fråga redovisas i kapitel 8, avsnitt 8.2. 
 130