1  
  
 Bilageförteckning B  
  
 Vägverkets rapport till Klimat- och sårbarhets utredningen  
  
  gruppen transporter  
  
 Vägverket ................................................................ Bilaga B 1  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen  Påverkan på  
  
 järnvägssystemet  
  
 Banverket................................................................ Bilaga B 2  
  
 Underlag för Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 (M 2005:03) om sjöfartssektorn  
  
 Sjöfartsverket ........................................................... Bilaga B 3  
  
 Redovisning av sårbarhetsanalys inom flygsektorn  
  
 Luftfartsverket och Luftfartsstyrelsen............................. Bilaga B 4  
  
 Elektronisk kommunikation  Tele- och  
  
 datakommunikationssystem  
  
 Möjlig påverkan av förändrade klimat- och väderbetingelser i ett  
  
 längre perspektiv  
  
 Post- och telestyrelsen ............................................... Bilaga B 5  
  
 Rapport för Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 från Teracom AB  Radio- och TV-distribution  
  
 Teracom AB............................................................. Bilaga B 6  
  
 Konsekvenser för Svenska Kraftnäts anläggningar  
  
 p.g.a. klimatförändringar  
  
 Svenska Kraftnät....................................................... Bilaga B 7 
  
 Bilageförteckning B SOU 2007:60  
  
 2  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen, elförsörjning  
  
 i Sverige  
  
 Svensk Energi...........................................................Bilaga B 8  
  
 Klimatet och dammsäkerheten i Sverige  
  
 Arbetsgruppen om dammsäkerhet ................................Bilaga B 9  
  
 Höga flöden i Umeälven i ett framtida förändrat  
  
 klimat  rapport till Elforsk och Klimat- och  
  
 sårbarhetsutredningen  
  
 SMHI....................................................................Bilaga B 10  
  
 Analys av värme- och kylbehov för bygg- och  
  
 fastighetssektorn i Sverige  
  
 IVL Svenska Miljöinstitutet ........................................Bilaga B 11  
  
 Fjärrvärme  
  
 Svensk Fjärrvärme AB...............................................Bilaga B 12  
  
 Dricksvattenförsörjning i förändrat klimat  
  
  Sårbarheter för klimatförändringar och extremväder,  
  
 samt behov av anpassning och anpassningskostnader  
  
 Arbetsgruppen för dricksvatten ...................................Bilaga B 13  
  
 Översiktlig sårbarhetsanalys för översvämning, skred,  
  
 ras och erosion i bebyggd miljö i ett framtida klimat  
  
 Arbetsgruppen för översvämning, ras, skred och  
  
 kusterosion ............................................................Bilaga B 14  
  
 Inventering av kommunernas hantering av över svämning,  
  
 ras och skred  
  
 Inom den kommunala planeringsprocessen  
  
 Inregia AB .............................................................Bilaga B 15 
  
 SOU 2007:60 Bilageförteckning B  
  
 3  
  
 Klimatförändringarnas inverkan på allmänna avlopps system  
  
  Problembeskrivning, kostnader och åtgärdsförslag  
  
 Arbetsgruppen för va-system...................................... Bilaga B 16  
  
 Byggnader i förändrat klimat  
  
 Bebyggelsens sårbarhet för klimatförändringar och  
  
 extrema väder exkluderat översämningar, ras och skred  
  
 samt dagvatten  
  
 Boverket ............................................................... Bilaga B 17  
  
 Svenskt skogsbruk möter klimatförändringar  
  
 Skogsstyrelsen........................................................ Bilaga B 18  
  
 Effekter av ett förändrat klimat på skogen och  
  
 implikationer för skogsbruket  
  
 Institutionen för Sydsvensk skogsvetenskap, Sveriges  
  
 lantbruksuniversitet, Alnarp, Arbetsrapport 34............... Bilaga B 19  
  
 Klimatförändringarnas inverkan på drivning och  
  
 logistik i skogsbruket  
  
 Skogforsk .............................................................. Bilaga B 20  
  
 Vegetationsbrand 2020, 2050 och 2080  
  
 Räddningsverket med stöd av SMHI och SLU ................ Bilaga B 21  
  
 Omvärldsanalyser och skogsnäringens utveckling.  
  
 Skogsnäringens utveckling  strukturomvandling,  
  
 rationalisering, internationell konkurrens, efter frågan  
  
 på olika skogsprodukter inklusive bio bränslen  
  
 (2020 med utblick mot 2050 och 2080)  
  
 Skogsindustrierna ................................................... Bilaga B 22  
  
 Modellering av vegetationsförskjutningar i Sverige  
  
 under framtida klimatscenarier  
  
 Lunds universitet, Centrum för geobiosfärsvetenskap,  
  
 Institutionen för naturgeografi och ekosystemanalys........ Bilaga B 23 
  
 Bilageförteckning B SOU 2007:60  
  
 4  
  
 Bedömningar av klimatförändringars effekter på  
  
 växtproduktion inom jordbruket i Sverige  
  
 Sveriges Lantbruksuniversitet .....................................Bilaga B 24  
  
 Klimatförändringarnas påverkan på markavvattning  
  
 och bevattning  
  
 Jordbruksverket.......................................................Bilaga B 25  
  
 Klimateffekter på svenskt fiske  
  
 Fiskeriverket...........................................................Bilaga B 26  
  
 Rennäringen  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen ..............................Bilaga B 27  
  
 Naturbaserad turism och klimatförändring  
  
 ETOUR .................................................................Bilaga B 28  
  
 Öland  Turism, algblomning och klimatförändring  
  
 En fallstudie av 3 klimatscenariers ekonomiska  
  
 effekter på turismen till Öland på 2020-talet  
  
 Resurs AB..............................................................Bilaga B 29  
  
 Biologisk mångfald och klimatförändringar  
  
 Vad vet vi? Vad behöver vi veta? Vad kan vi göra?  
  
 Centrum för Biologisk Mångfald ..................................Bilaga B 30  
  
 Klimatförändringar och resiliens  
  
  Underlagsrapport till Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 Environmental Change Institute, Oxford University Centre  
  
 for the Environment  
  
 Beijerinstitutet för ekologisk ekonomi, Kungliga  
  
 Vetenskapsakademien  
  
 centrum för tvärvetenskaplig miljöforskning (CTHM),  
  
 Stockholms universitet  
  
 Institutionen för Systemekologi, Stockholms universitet  
  
 Stockholm Resilience Centre, Stockholms universitet ......Bilaga B 31 
  
 SOU 2007:60 Bilageförteckning B  
  
 5  
  
 Klimatförändringars påverkan på ytvattenkvaliteten  
  
 Sveriges Lantbruksuniversitet..................................... Bilaga B 32  
  
 Klimateffekter på Östersjön  resultat från ett  
  
 seminarium  
  
 Naturvårdsverket och Klimat- och sårbarhets utredningen  
  
 ........................................................... Bilaga B 33  
  
 Hälsoeffekter av en klimatförändring i Sverige  
  
 En nationell utvärdering av hälsokonsekvenser hos  
  
 människa och djur. Risker, anpassningsbehov och  
  
 kostnader  
  
 Arbetsgruppen för hälsa............................................ Bilaga B 34  
  
 Anpassningsåtgärder i andra länder  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen.............................. Bilaga B 35 
  
 Bilaga B 23  
  
 Modellering av  
  
 vegetationsförskjutningar i Sverige  
  
 under framtida klimatscenarier  
  
 Lunds universitet  
  
 Docent Ortiz, Romero  
  
 Williams  Williams, Phd  
  
 Centrum för geobiosfärsvetenskap  
  
 Institutitionen för naturgeografi och ekosystemanalys  
  
 Underlagsrapport utarbetad för Klimat- och sårbarhetsutredning 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 Inledning ............................................................................ 5  
  
 Metod................................................................................................... 7  
  
 Resultat .............................................................................................. 10  
  
 Diskussion ......................................................................................... 17  
  
 Referenser.......................................................................................... 18 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 4 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 5  
  
 Inledning  
  
 Utbredningen av arter och vegetationstyper är under naturliga  
  
 förhållanden starkt kopplad till rumslig variation i olika  
  
 klimatparametrar. I nordliga bredgrader är det framförallt  
  
 temperatur som är avgörande. Isolinjer för minimitemperaturer  
  
 utgör fysiologiska gränser för många växtarter och -funktionella  
  
 typer (t.ex. borealt barrträd, tempererat lövfällande lövträd, C3  
  
 gräs): faller temperaturen under ett visst gränsvärde bildas is i  
  
 levande celler, med celldöd som följd. I princip är det absolut  
  
 minimitemperatur, d.v.s. de kallaste temperaturer som överhuvudtaget  
  
 förekommer på en viss plats, som är avgörande för förmågan  
  
 hos individer av en viss art att överleva tillräckligt många vintrar för  
  
 att mogna, fortplanta sig, och på så sätt bilda en population i  
  
 området (Scott 1987). Absolutminimitemperatur är dock i  
  
 princip omöjligt att mäta, varför de flesta modeller använder  
  
 minimitemperatur (i vissa fall medeltemperatur) för årets kallaste  
  
 månad eller annat liknande index som analog. Även värmesummor,  
  
 t.ex. växtgraddagar (growing degree days, GDD) över en viss  
  
 bastemperatur, uppträder som gränser mellan vegetationszoner,  
  
 särskilt i alpina och arktiska miljöer. Som exempel stämmer den  
  
 alpina trädgränsen i Skandinaviens fjällvärld väl överens med 500  
  
 (för tall) eller 300 (för fjällbjörk) växtgraddagar över bastemperaturen  
  
 5°C (Prentice  Helmisari 1991). Värmesumman är kopplad  
  
 både till växtperiodens längd och intensitet och står förmodligen  
  
 för den mängd värme som krävs för att celldelning och tillväxt  
  
 under årets aktiva period skall hålla takt med omsättningen av barr,  
  
 löv, finrötter, splintved, skador m.m. (Grace et al. 2002).  
  
 Klimatförändringarna som projiceras av exempelvis Chapman  
  
 Centres regionala klimatmodell RCA3 innefattar väsentliga  
  
 temperaturhöjningar på alla platser i Sverige. Dessa förändringar  
  
 medför att klimatologiskt betingade vegetationszoner förflyttas  
  
 mot högre breddgrader och till högre altitud. Tidigare studier med  
  
 så kallade nisch-modeller har projicerat förskjutningar på upp till  
  
 flera 100-tals kilometer i nordlig till nordostlig riktning för olika  
  
 trädslag i samband med ett förändrat framtida klimat i Sverige  
  
 (Sykes et al. 1995, 1996; Bradshaw et al. 2000). Modeller av denna  
  
 typ utgår från förhållandet mellan dagens utbredning av en viss art  
  
 och de klimatparametrar som antas styra artens förmåga att  
  
 etablera sig samt upprätthålla en population, dels i den fysiska  
  
 miljön, dels i samspel (konkurrens, betning o.s.v.) med andra arter. 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 6  
  
 Det antas således att den moderna, observerade utbredningen har  
  
 uppkommit till följd av variation i de klimatparametrar som tas  
  
 med i modellen, samt att ett jämviktsläge i förhållande till klimatet  
  
 föreligger. Detta är naturligtvis en förenkling av verkligheten, då  
  
 andra icke-klimatologiska orsaker såsom människans markanvändning,  
  
 fördröjd migration efter sista istiden eller andra historiska  
  
 faktorer kan spela roll för utbredningen hos vissa trädslag. I  
  
 projektioner från nischmodeller bör en förändrad artutbredning  
  
 tolkas som den utbredning som arten potentiellt kan få efter en lång  
  
 period (upp till flera århundraden) med stabila, med klimatscenariot  
  
 förenliga, förhållanden.  
  
 På senare år har en ny typ av modell tillkommit och börjat  
  
 användas flitigt i studier om klimatdrivna vegetationsförändringar.  
  
 Dessa dynamiska vegetationsmodeller grundar sig på en mycket  
  
 detaljerad beskrivning av ekosystemet och de grundläggande  
  
 processer som styr dess ämnes- och energiutbyte samt strukturella  
  
 dynamik (se t.ex. Cramer et al. 2001; Smith et al. 2001). Vegetationens  
  
 sammansättning avseende olika funktionella typer av  
  
 växter (s.k. plant functional types – PFTs) beskrivs för varje punkt  
  
 eller ruta i ett rutnät och uppdateras kontinuerligt under en  
  
 modellsimulation beroende av drivande processer såsom  
  
 fotosyntes, växtrespiration, vattenupptag och biomassaallokering.  
  
 Ytterst drivande för alla simulerade processer är klimatologiska  
  
 data, exempelvis från ett framtida klimatscenario. I motsats till  
  
 nischmodeller, som utgår från ett jämviktsläge mellan vegetationen  
  
 och klimatet, syftar dynamiska vegetationsmodeller till att beskriva  
  
 vegetationens transienta (tillfälliga, kontinuerligt förändrande)  
  
 tillstånd i respons på pågående variation i de drivande klimatparametrarna.  
  
 Koca et al. (2006) har simulerat effekter av klimatförändringar  
  
 på naturlig vegetation i Sverige med hjälp av den dynamiska  
  
 vegetationsmodellen LPJ-GUESS (Smith et al. 2001). Studien  
  
 omfattade de fyra regionala klimatscenarier for 2070-2100 från  
  
 svenska klimatforskningsprogrammet SWECLIM (Räisänen et al.  
  
 2003). Samtliga scenarier leder till ökad tillväxt (netto primärproduktion,  
  
 NPP) och en tendens till att trädsamhällen förflyttar  
  
 sig norrut. I fjällen förskjuts gränsen för skog till högre altitud.  
  
 Graden av förändringar i vegetationen beror på graden av  
  
 uppvärmning och av koldioxidhalter (CO2) i atmosfären. De  
  
 projicerade vegetationsförändringarna är generellt blygsammare  
  
 jämfört med tidigare uppskattningar från nischmodeller, då 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 7  
  
 trädpopulationer och -samhällen i den dynamiska modellen  
  
 reagerar med fördröjning på klimatförändringen.  
  
 I den aktuella studien tillämpar vi en ny version av samma  
  
 modell som Koca et al. (2006) tidigare tillämpat. Drivdata kommer  
  
 från de två transienta scenarierna A2 och B2 19612100 från  
  
 regionala klimatmodellen RCA3 som tagits fram av Rossby Centre,  
  
 SMHI. Med utgångspunkt i modellens resultat resonerar vi om  
  
 eventuella effekter av kommande förändringar i klimat och  
  
 atmosfärens CO2-halter på utbredningarna av de vanligast förekommande  
  
 trädslagen i svensk skog.  
  
 Metod  
  
 Vegetationsmodell  
  
 Studien är utförd med hjälp av LPJ-GUESS, en klimatdriven  
  
 dynamisk vegetationsmodell optimerad för regionala studier  
  
 (Smith et al. 2001). Modellen simulerar tillväxt hos enskilda träd  
  
 och ett markvegetationsskickt på mindre vegetationsytor, s.k.  
  
 patches. Konkurrens mellan trädindivider och mellan träd- och  
  
 markskicktet för ljus och markresurser tas i beräkning och påverkar  
  
 såväl tillväxt som populationsdynamik (fekunditet och mortalitet).  
  
 Simulerade processer på individnivå omfattar fotosyntes, växtrespiration,  
  
 allokering och tillväxt, löv och finrotsfenologi, omsättning  
  
 av löv/barr och finrötter samt omvandling av splintved till kärnved  
  
 hos träd. Tidssteget är ett dygn för fysiologiska och biofysiska  
  
 processer, eller ett år för allokering/tillväxt samt populationsprocesser.  
  
 Varje simulerad växtindivid tillhör någon av ett antal  
  
 funktionella växttyper (PFTs). I denna studie motsvarar varje PFT  
  
 ett visst trädslag, förutom markskickts-PFT:n som definieras som  
  
 en allmän gräs/ört-typ (se Tabell 1). Storskaliga störningar  
  
 (bränder, stormar, insektsangrepp, avverkning m.m.) implementeras  
  
 i modellen som en stokastisk process som med en viss årlig  
  
 sannolikhet dödar all levande växtlighet på en viss patch. I denna  
  
 studie satts det förväntade störningsintervallet till 100 år, vilket  
  
 motsvarar en sannolikhet på 1 % årligen för att en störning ska ske  
  
 på varje patch. Skogsbränder kan även simuleras prognostiskt i  
  
 modellen, men denna funktion har hållits avstängd i den aktuella  
  
 studien. 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 Tabell 1 Funktionella växttyper (plant functional type, PFT) som  
  
 simulerats av LPJ-GUESS  
  
 Växttyp (PFT) Art/er Egenskaper  
  
 Gran Picea abies skuggtolerant barrträd  
  
 Tall Pinus sylvestris torktåligt, skuggkänsligt barrträd  
  
 Övrig barr Abies alba (silvergran), Stanley  
  
 halapensis (aleppotall)  
  
 sydliga barrträd  
  
 Bok Fagus sylvatica skuggtolerant lövträd  
  
 Alm Ulmus glabra lövträd  
  
 Ask Fraxinus excelsior lövträd  
  
 Ek Quercus spp. torktåligt lövträd  
  
 Al Alnus spp. lövträd  
  
 Björk Betula spp. skuggkänsligt lövträd  
  
 Övrigt löv Collins betulus (avenbok), Johnson  
  
 avellana (hassel), Tilia cordata  
  
 (lind)  
  
 skuggtoleranta lövträd  
  
 Gräs/örter diverse örter och gräs lågväxt, saknar ved  
  
 LPJ-GUESS beskrevs i detalj av Wolf. (2001). De  
  
 fysiologiska, biogeokemiska och biofysiska komponenter i  
  
 modellen är identiska med den globala modellen LPJ-DGVM, och  
  
 beskrevs i detalj av Sitch et al. (2003). Den aktuella versionen  
  
 innehåller uppdaterade formuleringar för ekosystemets hydrologi  
  
 och vattenanvänding enligt beskrivningen i Gerten et al. (2004).  
  
 Parametervärdena för de trädslag och den markvegetation som  
  
 simulerats i den aktuella studien är framtagna av White och Escobar inom ramen för ett forskningsprojekt om vegetationsförändringar  
  
 i Europa under Holocen. Parametervärdena har  
  
 validerats i förhållande till observationer från urskogar (pristine  
  
 forests) runtom i Europa, med goda preliminära resultat. Denna  
  
 nya parametrisering står dock fortfarande under utveckling, varför  
  
 även resultaten från den aktuella studien bör betraktas som  
  
 preliminära.  
  
 LPJ-GUESS och den nära besläktade LPJ-DGVM har tillämpats  
  
 i ett gediget antal tidigare studier. Flera av dessa behandlar  
  
 klimateffekter på svensk eller nordeuropeisk vegetation; se till 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 9  
  
 exempel Smith et al. (2001); Hart. (2004); Koca et al. (2006)  
  
 och Morales et al. (2007). Modellernas förmåga att reproducera  
  
 observationer från verkliga ekosystem har utvärderats av bl.a.  
  
 Lucht et al. (2002); Sitch et al. (2003); Gerten et al. (2004); Johnson  
  
 et al. (2004) och Morales et al. (2005).  
  
 Drivdata  
  
 Modellen tar som indata månatliga medelvärden för lufttemperatur,  
  
 nederbörd, kortvågig instrålning (tar hänsyn till molnighet), antalet  
  
 regndagar samt årsmedelvärde för CO2 koncentration i atmosfären.  
  
 Månadsmedelvärdena interpoleras till ett unikt värde för varje  
  
 dygn. Marktextur tas i beaktning vid beräkningar av marktemperatur  
  
 och -hydrologi, men antas vara statisk under en simulering.  
  
 Varje simulering inleddes med en initieringsfas på 360 år för att  
  
 etablera ett bestånd av potentiell naturlig vegetation i dynamisk  
  
 jämvikt med klimatet i varje gridruta. Klimatdata till initieringsfasen  
  
 togs från Climate Research Unit (CRU) global historical  
  
 climate dataset (New et al. 2000), vilken täcker perioden  
  
 19011960 på ett rutnät med upplösningen 0.5 x 0.5 grader. CRUdatan  
  
 består av interpolerade observationer från väderstationer  
  
 (New et al. 2000). För perioden innan 1901 användes dataserierna  
  
 för 19011930 upprepade gånger med eventuella trender borttagna  
  
 endast för temperatur. CRU-värdena för de sista 30 åren av  
  
 initieringsfasen omskalades linjärt för att ge en mjuk övergång till  
  
 data från klimatmodellen (se nedan).  
  
 Initieringsfasen uppföljdes av en scenariofas med ett förändrande  
  
 klimat, omfattande perioden 19612100. Till scenariofasen  
  
 användes data från de transienta körningar med regionala klimatmodellen  
  
 RCA3 med randvillkor från ECHAM4/OPYC3. Två  
  
 scenariosimuleringar utfördes, dels A2 dels B2. Data från RCA3  
  
 transformerades från sitt ursprungliga roterade rutnät till samma  
  
 rutnät som CRU datan genom en standardmässig interpolationsmetod.  
  
 CO2 data för initieringsfasen togs från ett tidsserie baserad på  
  
 iskärnemätningar och atmosfäriska observationer (Sitch et al.  
  
 2003). Till scenariofasen användes projektioner för A2 respektive  
  
 B2 utsläpp från ett globalt kolcykelmodell (Joos et al. 2001). 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 Resultat  
  
 Vegetationsförändringar  
  
 Resultaten av simuleringarna presenteras på geografisk basis i Figur  
  
 1. Betydelsen av de olika växttyper betecknas i figuren av lövareaindex  
  
 (LAI) – ensidig löv- eller barryta delad men markyta på  
  
 ekosystembasis (t.ex. tyder en LAI på 2 att det förekommer löv  
  
 eller barr motsvarande i genomsnitt två horizontella skickt över  
  
 varje punkt på marken). För dagens klimat prognosticerar modellen  
  
 en potentiell vegetation som domineras av de boreala barrträden  
  
 gran och tall, utom längst i söder där olika ädellövträd (bok, alm,  
  
 ask, ek) dominerar. Björk finns representerad i hela landet, men  
  
 dominerar vegetationen endast ovanför gran- och tallbälten i  
  
 fjälltrakterna. Lågväxt vegetation, som i modellen representeras av  
  
 gräs och örter, dominerar ovanför trädgränsen i de nordligaste  
  
 fjällen.  
  
 Under klimatscenarierna sker en gradvis nordlig förskjutning av  
  
 utbredningsgränsen för de arter (främst lövträd) som ej når ända  
  
 upp till norra Skandinavien under dagens klimat. Samtidigt minskar  
  
 betydelsen av barrträd i södra och mellersta Sverige till förmån för  
  
 lövträd. Tall minskar över i princip hela landet utom i fjällen,  
  
 medan gran bibehåller sin dominerande ställning i Norrland.  
  
 Utvecklingen är kvalitativt och kvantitativt likadånt i både A2 och  
  
 B2 scenarierna. Scenerierna skiljer sig endast i detalj: förmodligen  
  
 kompenseras den något kraftigare uppvärmningen i A2 scenariot av  
  
 ökad molnighet (i norr) eller ökad avdustning (i söder) i sin  
  
 nettoeffekt på vegetationens primärproduktion (se nästa avsnitt).  
  
 Den tidsmässiga utvecklingen i vegetationens sammansättning  
  
 och täckning sammanfattas för fyra representativa geografiska  
  
 fönster i Figur 2. I de högsta fjälltrakterna kring Kebnekaise ersätts  
  
 större delen av kalfjällsvegetationen (som här representeras av  
  
 växttypen gräs/örter) inledningsvis av fjällbjörk och sedan av tall  
  
 och delvis av gran allteftersom vegetationsbälten förskjuts uppåt  
  
 under den pågående uppvärmningen. Norrlands kusttrakter blir  
  
 klimatmässigt tillgängliga för ädellövträden – främst alm, ask och  
  
 ek – vid mitten av 2000-talet, där de börjar konkurrera ut främst  
  
 tallen. I mellersta Sverige ökar lövträden sin konkurrenskraft på  
  
 bekostnad av gran och tall. Boken börjar kolonisera skogen vid  
  
 mitten av 2000-talet. Sydligaste sveriges potentiella vegetation visar 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 11  
  
 på endast mindre justeringar under klimatförändringarna enligt  
  
 modellen.  
  
 Figur 1 Förändring i potentiell vegetation för Sverige simulerad av  
  
 vegetationsmodellen LPJ-GUESS med drivdata från Rossby  
  
 Centre A2 och B2 scenarier 19612100 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 12  
  
 Figur 2 Förändring i potentiell vegetation för fyra geografiska fönster (se  
  
 karta) simulerad av vegetationsmodellen LPJ-GUESS med  
  
 drivdata från Rossby Centre A2 och B2 scenarier 19612100  
  
 Förändringar i nettoprimärproduktion  
  
 Nettoprimärproduktion (NPP), den mängd kol som tas upp  
  
 årligen i växternas fotosyntes men som ej förbrukas av cellernas  
  
 energiomsättning, är valutan för tillväxt och därmed vegetationsförändringar  
  
 i modellen och i verkliga ekosystem. Förändringar i  
  
 NPP till följd av ett förändrat klimat är potentiellt lika viktiga för  
  
 vegetationens sammansättning och struktur som förändringar i  
  
 arters eller växttypers utbredningar.  
  
 Resultaten för NPP presenteras i Figur 3 och Figur 4. Under  
  
 dagens klimat prognosticerar modellen NPP-nivåer inom spannet  
  
 0.10.5 kgC m-2 år-1 för största delen av Sverige, utom i  
  
 fjälltrakterna där värdena ligger under 0.1 kgC m-2 år-1. Högsta  
  
 NPP uppnås i södra delen av landet, där vegetationsperioden är  
  
 som längst. De prognosticerade NPP-värdena är förenliga med  
  
 resultat från andra studier, t.ex. Zheng et al. (2004) som kom fram  
  
 till ett medelvärde på c. 0.3 kgC m-2 år-1 för borealskog i Sverige  
  
 och Finland baserad på en kombination av fjärranalys- och  
  
 skogstaxeringsdata. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 13  
  
 Figur 3 Förändring i netto primärproduktion (NPP, kgC m-2 år-1) för  
  
 potentiell naturlig vegetation i Sverige simulerad av vegetationsmodellen  
  
 LPJ-GUESS med drivdata från Rossby Centre A2 och  
  
 B2 scenarier 19612100  
  
 Under klimatscenarierna ökar NPP i södra och mellersta Sverige  
  
 samt i fjällen. Däremot prognosticeras ingen ökning alternativt en  
  
 liten minskning i NPP över ett bälte genom Norrlands inland.  
  
 NPP-ökningen är som bäst i storleksordningen 2030 % under  
  
 hela scenariot, förutom i fjällen där den kan vara på över 100 %.  
  
 Scenarierna A2 och B2 skiljer sig endast i detalj. 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 14  
  
 Figur 4 Förändring i netto primärproduktion (NPP, kgC m-2 år-1) för  
  
 potentiell naturlig vegetation inom fyra geografiska fönster (se  
  
 karta) simulerad av vegetationsmodellen LPJ-GUESS med  
  
 drivdata från Rossby Centre A2 och B2 scenarier 19612100  
  
 Betydelsen av olika drivkrafter i scenarierna för NPP-utvecklingen  
  
 kan undersökas genom att driva modellen med förändringar i  
  
 endast en eller en viss kombination av drivvariabler. Resulten från  
  
 ett sådant experiment presenteras för scenario A2 i Figur 5.  
  
 Resultaten indikerar att NPP-ökningen i huvudscenarierna främst  
  
 beror på ökade CO2 koncentrationer, vilka gynnar fotosyntesen,  
  
 dels genom minskad s.k. fotorespiration, dels genom en förbättrad  
  
 vattenhushållning (se t.ex. Drake et al. 1997). Ökade temperaturer,  
  
 med en längre vegetationsperiod som följd, är av övervägande 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 15  
  
 betydelse endast i fjällen: i övriga delar av landet leder uppvärmningen  
  
 i sig endast till en måttlig ökning av NPP enligt modellen.  
  
 Anledningen är att de gynsamma effekterna av uppvärmningen –  
  
 nämligen en förlängd vegetationsperiod och, under vissa förhållanden,  
  
 något kraftigare fotosyntes – kompenseras mer eller mindre  
  
 av negativa effekter: ökad transpiration och avdunstning (med  
  
 sämre vattentillgång i marken som följd), och ökad växtrespiration.  
  
 Separata undersökningar med modellen som gjorts men ej  
  
 presenteras här visar att ökad respiration hos träden är den  
  
 viktigaste förklaringen till den måttliga responsen av NPP som  
  
 konstaterats för norra Sverige när endast förändringar i temperatur  
  
 tillåts. Nederbördsförändringar har ingen tydlig nettoeffekt på  
  
 NPP. Förändrad instrålning (molnighet) leder till minskad NPP i  
  
 norra Sverige, särskilt under 2000-talets andra hälft. Kombinationen  
  
 av ökad molnighet och ökad växtrespiration förklarar alltså  
  
 den obetydliga nettoförändringen i NPP som projiceras av  
  
 modellen för låglänta delar av norra Sverige. 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 16  
  
 Figur 5 Förändring i netto primärproduktion (NPP, kgC m-2 år-1) för  
  
 potentiell naturlig vegetation inom de fyra geografiska fönstrarna  
  
 simulerad av vegetationsmodellen LPJ-GUESS med förändring i  
  
 enskilda drivvariabler (temperatur, nederbörd, instrålning/molnighet,  
  
 CO2) eller kombinationer av drivvariabler. Drivdata  
  
 kommer från Rossby Centre A2 och B2 scenarier 19612100 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 17  
  
 Diskussion  
  
 De simulerade förändringarna i vegetationsmönster för Sverige  
  
 stämmer tämligen väl överens med tidigare studier med samma  
  
 modell (Koca et al. 2006). Koca et al. tog inte hänsyn till  
  
 förändringar i molnighet/instrålning i klimatscenarierna vilket  
  
 bidrog till att en större NPP-ökningen simulerades för norra  
  
 Sverige jämfört med den aktuella studien. I scenarierna från RCA3  
  
 minskar kortvågig instrålning med upp till c. 20 % sommartid i  
  
 norra Sverige, vilket ger en motsvarande minskning i NPP om man  
  
 bortse från effekterna av andra drivvariabler.  
  
 De simulerade vegetationsförändringarna är däremot betydligt  
  
 mer nyanserade än i tidigare resultat från nischmodeller (Sykes et  
  
 al. 1995; Bradshaw et al. 2000), åtminstone om dessa tolkas (naivt)  
  
 som prognoser om den faktiska framtida utvecklingen i  
  
 vegetationen. Dynamiska vegetationsmodeller som LPJ-GUESS  
  
 ger en fullständigare och därmed förhoppningsvis mer realistisk  
  
 bild av de olika klimatkänsliga processer som påverkar vegetation, i  
  
 varje fall inom det tidsperspektiv som är aktuellt för den  
  
 föreliggande utredningen.  
  
 De resultat som tagits fram i denna studie avser den potentiella  
  
 vegetation som, enligt modellens teoretiska beskrivning, borde  
  
 täcka regionen om endast variationer i klimatfaktorer och CO2  
  
 koncentrationer styrde ekosystemet och dess processer. I verklighet  
  
 finns naturligtvis även människan med i bilden, vilken styr  
  
 genom valet av markanvändning, trädslag att plantera, tidpunkt för  
  
 avverkning o.s.v. Människans avsiktliga och oavsiktliga skötsel av  
  
 ekosystemen är emellertid svår, om inte omöjlig, att modellera på  
  
 ett meningsfullt sätt (det finns dock vissa ansatser på detta, t.ex.  
  
 för framtagning av framtida scenarier om storskalig markanvändning;  
  
 Rounsevell et al. 2006). Resultaten bör tolkas som beskrivningar  
  
 av de ramar inom vilka vegetationen och dess dynamik kan  
  
 komma att reagera på klimatförändringarna, i den mån att inte  
  
 skötselåtgärder, förändringar i störningsregimer och andra förändringar  
  
 såsom nya artintroduktioner modifiera ramarna. Omvänt  
  
 kan resultaten peka på vilka (exempelvis skötsel-) åtgärder som kan  
  
 vara lämpliga för att förhindra en viss utveckling.  
  
 Några slutsatser kan dras som torde vara giltiga även för  
  
 produktionsskog och annan anlagd vegetation. Simuleringarna visar  
  
 att nemorala lövträd, bl.a. alm, ek, bok och ask, kan förväntas få en  
  
 allt nordligare utbredning och kommer att konkurrera med gran 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 18  
  
 och tall i delar av mellersta Sverige och södra Norrland där  
  
 nemorala träd knappast förekommer idag. En ökad tillväxt överlag  
  
 leder till mer slutna skogar där skuggkänsliga pionjärträd såsom  
  
 björk och tall får svårt att hävda sig utom i successionens allra  
  
 första fas, omedelbart efter en störning eller avhuggning. Underskicktsvegetation  
  
 kan komma att få en lägre tillväxt och täckning. I  
  
 fjälltrakterna krymper kalfjället och på lång sikt riskerar även  
  
 fjällbjörksbältet att krympa till förmån för främst tallskog.  
  
 Referenser  
  
 Bradshaw, Lucas, Wilkins, B.H., Cowling, S.A.  Sykes, M.T.  
  
 2000. The effects of climate change on the distribution and  
  
 management of Picea abies in southern Scandinavia. Canadian  
  
 Journal of Forest Research 30: 19921998.  
  
 Cramer, W., Hall, Green, Scott, F.I., Gray, I.C., Betts,  
  
 Moore, Flynn, V., Weiss, P.M., Green, Kane, Reilly, Santos, Friend,  
  
 A.D., Rowe, Woods, Gordon, M.R., Adams, N., Reyes, S.,  
  
 Hardin, B., Fischer, Macias, C. 2001. Global  
  
 response of terrestrial ecosystem structure and function to CO2  
  
 and climate change: results from six dynamic global vegetation  
  
 models. Global Change Biology 7: 357373.  
  
 Drake, B.G., Rodriguez, M.A., Long, S.P. 1997. More  
  
 efficient plants: a consequence of rising atmospheric CO2?  
  
 Annual Review of Plant Physiology  Plant Molecular Biology 48:  
  
 609639.  
  
 Turner, Johnson, Moore, Graham, Schneider, Lewis, Solis, Miles, S.  
  
 2004. Terrestrial vegetation and water balance - hydrological  
  
 evaluation of a dynamic global vegetation model. Journal of  
  
 Hydrology 286: 249270.  
  
 Holder, Fisher, Kidd, Stephenson, L. 2002. Impacts of climate change  
  
 on the tree line. Annals of Botany 90: 537.544.  
  
 Johnson, T., Hardin, B., Sykes, M.T., Gonzalez, Heath, Lee, S.   
  
 Walker, K. 2004. Using a generalized vegetation model to  
  
 simulate vegetation dynamics in the western Smith region,  
  
 USA, under alternative disturbance regimes. Ecology 85:  
  
 519530. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 23  
  
 19  
  
 Joos, Nelson, Gray, I.C., Reyes, S., Robinson, R., Hooss, G., Plattner,  
  
 G.-K., Randolph, Lewis, K. 2001. Global warming  
  
 feedbacks on terrestrial carbon uptake under the Intergovernmental  
  
 Panel on Climate Change (IPCC) emission scenarios.  
  
 Global Biogeochemical Cycles 15: 891907.  
  
 Weiss, Lewis, Hardin, B., Osborne, Robinson, Pinty, B.  Gobron, N.  
  
 2004. Combining remote sensing techniques with productivity  
  
 models: a case study for monitoring carbon stocks in northern  
  
 European forests. In Stamatiadis, S., Hester, Smith,  
  
 J.S. (eds) Remote Sensing for Agriculture and the Environment.  
  
 OECD Publications, Fletcher, Larissa, Mejia, pp. 5264.  
  
 Koca, Johnson, Hardin, Anthony, M.T. 2006. Modelling regional  
  
 climate change effects on Swedish ecosystems. Climatic Change  
  
 78: 381406.  
  
 Solis, Lewis, Gray, I.C., Haynes, Kim, Reyes, Graham, Stone, Baker,  
  
 Cramer, W., Daniels, Baker, Fletcher, Flores, B. 2002.  
  
 Climatic control of the high-latitude vegetation greening trend  
  
 and Pinatubo effect. Science 296: 16871689.  
  
 Doyle, Baker, Johnson, T., Bartlett, D.P., Hardin, Anthony, M.T.  
  
 2007. Changes in European ecosystem productivity and carbon  
  
 balance driven by Regional Climate Model output. Global  
  
 Change Biology 13: 108122.  
  
 Doyle, P., Sykes, M.T., Gray, Stephens, Hardin, Baker, Hardin, B.,  
  
 Ramirez, Moore, Johnson, B., Stone, Baker, Peterson, N., Clark, S.,  
  
 Perkins, A., Pla, E., Gracia, C.A., Reyes, Graham, Charles, Wade,  
  
 J. 2005. Comparing and evaluating process-based ecosystem  
  
 model predictions of carbon and water fluxes in major European  
  
 forest biomes. Global Change Biology 11: 22112233.  
  
 New, M., Hulme, M.  Jones, P.D. 2000. Representing twentieth  
  
 century space-time climate variability. Part 2: development of  
  
 1901-1996 monthly grids of terrestrial surface climate Journal of  
  
 Climate 13: 22172238.  
  
 Gray, Maldonado, H. 1991. Silvics of north European  
  
 trees: Compilation, comparisons and implications for forest  
  
 succession modelling. Forest Ecology  Management 42: 7993. 
  
 Bilaga B 23 SOU 2007:60  
  
 20  
  
 Räisänen, Fisher, Waters, U., Ullerstig, A., Cohen, Williams, Mcfarland, Marks,  
  
 Jones, C., Meier, M., Burton, Beard, U. 2003. GCM  
  
 driven simulations of recent and future climate with the Rossby  
  
 Centre coupled atmosphere - Baltic Sea regional climate model  
  
 RCAO. Reports Meteorology and Climatology (RMK), No. 101,  
  
 Swedish Meteorological and Hydrological Institute,  
  
 Norrköping.  
  
 Young, M.D.A., Reginster, I., Araújo, M.B., Ray, T.R.,  
  
 Dendoncker, N., Vaughn, Nelson, House, Robinson, Wilkinson, S.,  
  
 Leemans, Williams, Russo, M.J., Schmit, Woods, Hardin, Ellis, G.  
  
 2006. A coherent set of future land use change scenarios for  
  
 Europe. Agriculture, Ecosystems  Environment 11: 5768.  
  
 Reyes, S., Hardin, B., Gray, I.C., Charles, A., Hall, A.,  
  
 Cramer, W., Patterson, Fisher, Rosales, S., Solis, Lewis, Sykes, M.,  
  
 Long, Rogers, S. 2003. Evaluation of ecosystem  
  
 dynamics, plant geography and terrestrial carbon cycling in the  
  
 LPJ Dynamic Global Vegetation Model. Global Change Biology  
  
 9: 161185.  
  
 Hardin, B., Gray, Powers, M.T. 2001. Representation of  
  
 vegetation dynamics in modelling of terrestrial ecosystems:  
  
 comparing two contrasting approaches within European climate  
  
 space. Global Ecology and Biogeography 10: 621637.  
  
 Sykes, M.T.  Gray, I.C. 1995. Boreal forest futures: modelling  
  
 the controls on tree species range limits and transient responses  
  
 to climate change. Water, Air  Soil Pollution 82: 415428.  
  
 Sykes, M.T., Gray, Smith, W. 1996. A bioclimatic  
  
 model for the potential distributions of north European tree  
  
 species under present and future climates. Journal of  
  
 Biogeography 23: 203233.  
  
 Scott, F.I. 1987. Climate and Plant Distribution. Cambridge  
  
 University Press, Cambridge, U.K  
  
 Zheng, Johnson, Jones, Jones, T. 2004. Estimating net primary  
  
 production of boreal forests in Finland and Sweden from field  
  
 data and remote sensing. Journal of Vegetation Science 15:  
  
 161170. 
  
 Bilaga B 24  
  
 Bedömningar av klimatförändringars  
  
 effekter på växtproduktion inom  
  
 jordbruket i Sverige  
  
 Sveriges Lantbruksuniversitet, 750 07 UPPSALA, Sverige  
  
 Durham, Hale, Mills,  
  
 Jones Fogelfors¹, Torres,  
  
 Freeman, Mcgee  
  
 ¹Institutionen för Växtproduktionsekologi, Box 7043,  
  
 Fax: +46-18672909  
  
 ²Institutionen för Ekonomi  
  
 ³Institutionen för Markvetenskap  
  
 4Institutionen för Ekologi  
  
 Korrspondens E-mail: henrik.eckersten@vpe.slu.se  
  
 Underlagsrapport utarbetad för Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 2007-06-20 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 Förord................................................................................. 9  
  
 Allmän sammanfattning.................................................................... 11  
  
 Markanvändning ...................................................................... 11  
  
 Odlingsperiod .......................................................................... 13  
  
 Vattentillgång ........................................................................... 14  
  
 Växtskadegörare....................................................................... 15  
  
 Ogräs ....................................................................................... 17  
  
 Kvalitet...................................................................................... 17  
  
 Växtnäringsläckage .................................................................. 19  
  
 Anpassning ............................................................................... 20  
  
 Forskningsbehov...................................................................... 24  
  
 General summary (in English) ......................................................... 27  
  
 Land use.................................................................................... 27  
  
 Growing period ........................................................................ 29  
  
 Water availability...................................................................... 30  
  
 Crop pests ................................................................................ 31  
  
 Smith ....................................................................................... 33  
  
 Quality...................................................................................... 34  
  
 Nutrient leaching ..................................................................... 36  
  
 Adaptation................................................................................ 37  
  
 Research requirements............................................................. 41  
  
 Sammanfattningar av respektive avsnitt .......................................... 43  
  
 Markanvändning ...................................................................... 44  
  
 Vattentillgång ........................................................................... 46  
  
 Växtskadegörare....................................................................... 49  
  
 Ogräs ....................................................................................... 52  
  
 Kvalitet...................................................................................... 53  
  
 Växtnäringsläckage .................................................................. 56  
  
 Introduktion...................................................................................... 60 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 4  
  
 1 Markanvändning .........................................................64  
  
 1.1 Bakgrund...................................................................................64  
  
 Faktorer som påverkar användningen av jordbruksmark ......64  
  
 Markegenskapernas effekter på markanvändning ..................65  
  
 Markanvändningens historiska utveckling .............................66  
  
 1.2 Konsekvenser av klimatförändringar ......................................69  
  
 Produktionsområden vandrar norrut......................................69  
  
 1.3 Jordbrukets ekonomiska förutsättningar ...............................73  
  
 Globala socioekonomiska förutsättningar..............................75  
  
 Priser på produkter och insatsvaror ........................................79  
  
 1.4 Produktivitet.............................................................................85  
  
 Teknikutveckling......................................................................86  
  
 Koldioxideffekter .....................................................................88  
  
 Klimatförändring......................................................................89  
  
 1.5 Markanvändning för Europa som en region...........................92  
  
 ATEAM ....................................................................................92  
  
 1.6 Markanvändning i enskilda länder...........................................96  
  
 ATEAM ....................................................................................96  
  
 ACCELERATES .....................................................................99  
  
 1.7 Diskussion ..............................................................................102  
  
 Jämförelse mellan ACCELERATES och ATEAM..............102  
  
 Bioenergiodling ......................................................................106  
  
 1.8 Referenser ...............................................................................106  
  
 Muntlig kommunikation........................................................107  
  
 2 Vattentillgång...........................................................108  
  
 2.1 Introduktion och bakgrund...................................................108  
  
 Odlingen påverkas av vattenklimatet ....................................108  
  
 Resursutnyttjande ..................................................................110  
  
 Skillnader inom landet ...........................................................110  
  
 2.2 Odlingsperiod för vårsådda grödor.......................................111  
  
 Tidpunkt för vårbruk .............................................................111  
  
 Tidpunkt för skörd.................................................................114  
  
 Odlingsperiod.........................................................................116 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 5  
  
 2.3 Odlingsperiod för höstsådda grödor .................................... 117  
  
 Tidpunkt för höstsådd........................................................... 117  
  
 Start av tillväxt på våren......................................................... 119  
  
 Tidpunkt för skörd ................................................................ 119  
  
 Odlingsperiod ........................................................................ 121  
  
 2.4 Vattenbalans ........................................................................... 122  
  
 2.5 Vallens tillväxt samt vatten- och kvävebehov ...................... 129  
  
 Vattenbehov ........................................................................... 133  
  
 Kvävebehov ............................................................................ 136  
  
 Alternativa skördeintervall .................................................... 139  
  
 2.6 Sammanfattande diskussion .................................................. 140  
  
 Referenser............................................................................... 144  
  
 Muntlig kommunikation ....................................................... 145  
  
 3 Växtskadegörare ....................................................... 146  
  
 3.1 Inledning................................................................................. 146  
  
 3.2 Historik .................................................................................. 146  
  
 3.3 Nuvarande växtskyddsproblem............................................. 148  
  
 Potentiella skördeförluster av skadegörare .......................... 148  
  
 Användning av kemiska medel.............................................. 149  
  
 Betydelsefulla skadegörare .................................................... 150  
  
 3.4 Vädrets inverkan på skadegörare........................................... 154  
  
 Vindens betydelse .................................................................. 156  
  
 3.5 Effekter på skadegörare och gröda vid förändrat klimat..... 157  
  
 Insekter................................................................................... 157  
  
 Insektsöverförda virussjukdomar ......................................... 162  
  
 Svampsjukdomar .................................................................... 164  
  
 Ändrad synkronisering mellan grödors och  
  
 skadegörares utveckling......................................................... 166  
  
 3.6 Regionala skillnader vid ett förändrat klimat ....................... 169  
  
 Insekter och virussjukdomar................................................. 170  
  
 Svampsjukdomar .................................................................... 171  
  
 3.7 Effekter av förändrad odlingsstruktur och  
  
 arealfördelning vid förändrat klimat ..................................... 172 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 6  
  
 3.8 Konsekvenser och anpassningsmöjligheter ..........................173  
  
 Insekter ...................................................................................173  
  
 Svampsjukdomar ....................................................................174  
  
 3.9 Sammanfattning......................................................................176  
  
 Skillnader i angrepp mellan olika delar av landet..................177  
  
 Effekter och sårbarhet i jordbruket.......................................179  
  
 3.10 Referenser ...............................................................................181  
  
 4 Ogräs ......................................................................186  
  
 4.1 Ogräsflorans artsammansättning ..........................................187  
  
 Ogräsflorans förändring ........................................................188  
  
 Direkt inverkan av klimatförändringar på ogräsflorans  
  
 sammansättning......................................................................190  
  
 Indirekt effekt av klimatförändringar på ogräsflorans  
  
 sammansättning......................................................................192  
  
 Sammanfattning – förändringar i ogräsfloran.......................193  
  
 4.2 Klimatförändringens effekt på bekämpningsbehovet ..........194  
  
 4.3 Sammanfattande diskussion...................................................197  
  
 Effekten av framtida klimatförändringar på  
  
 bekämpningsbehovet av ogräs i Sverige ................................197  
  
 Referenser ...............................................................................198  
  
 Muntlig information ..............................................................199  
  
 5 Kvalitet....................................................................200  
  
 5.1 Bakgrund.................................................................................200  
  
 5.2 Kvalitetskrav för svenska växtprodukter i dagens  
  
 jordbruk ..................................................................................200  
  
 Kvalitetskrav för grödor i dag................................................202  
  
 5.3 Konsekvenser av klimatförändringar till ~2085 på olika  
  
 grödor......................................................................................206  
  
 Vårvete ....................................................................................206  
  
 Höstvete..................................................................................207  
  
 Korn ......................................................................................208  
  
 Havre ......................................................................................208  
  
 Vårraps ....................................................................................209 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 7  
  
 Höstraps ................................................................................. 210  
  
 Potatis ..................................................................................... 210  
  
 Sockerbeta .............................................................................. 211  
  
 Ärtor och bönor..................................................................... 211  
  
 5.4 Sammanfattning ..................................................................... 212  
  
 5.5 Referenser............................................................................... 214  
  
 6 Växtnäringsläckage ................................................... 216  
  
 6.1 Bakgrund ................................................................................ 216  
  
 6.2 Direkta klimateffekter på utlakning ..................................... 218  
  
 Svealands slättbygder ~2085................................................. 219  
  
 Övriga regioner ~2085.......................................................... 223  
  
 ~2025 ..................................................................................... 223  
  
 HADAM3H........................................................................... 224  
  
 6.3 Indirekta klimateffekter på utlakning................................... 224  
  
 6.4 Effekter av förändringar i markanvändning ......................... 225  
  
 6.5 Sammanfattning och jämförelse med tidigare studier ......... 226  
  
 Kväveläckage .......................................................................... 226  
  
 Fosforläckage ......................................................................... 229  
  
 6.6 Möjliga åtgärder ..................................................................... 230  
  
 6.7 Slutsatser................................................................................. 231  
  
 6.8 Referenser............................................................................... 232  
  
 Muntlig kommunikation ....................................................... 233  
  
 7 Appendix................................................................. 234  
  
 7.1 Markanvändning .................................................................... 234  
  
 Bakgrund ................................................................................ 234  
  
 Jordbrukets ekonomiska förutsättningar ............................. 235  
  
 Markanvändning för Europa som en region......................... 236  
  
 Markanvändning i enskilda länder ........................................ 237 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 7.2 Vattentillgång .........................................................................237  
  
 Bakgrund.................................................................................237  
  
 Vårsådda grödor .....................................................................238  
  
 Höstsådda grödor...................................................................239  
  
 Vallens tillväxt samt vatten- och kvävebehov.......................241  
  
 7.6 Näringsläckage .......................................................................242  
  
 Nederbörd minus avdunstning..............................................249 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 9  
  
 Förord  
  
 Denna studie är ett utredningsuppdrag för Klimat- och såbarhetsutredningen  
  
 och består av sex delstudier:  
  
 1. Markanvändningsscenarier,  
  
 med uppdraget att utreda utifrån publicerade studier hur klimatförändringarna  
  
 kommer att påverka olika delar av Europa och  
  
 hur detta påverkar svenskt jordbruks konkurrenskraft. Analysera  
  
 antaganden och eventuella resultat om prisskillnader mellan  
  
 olika grödor, och deras respektive arealfördelning. (Henrik  
  
 Jones och Harris).  
  
 2. Vattentillgång,  
  
 med uppdraget att bedöma effekter av förändrade vattenförhållanden  
  
 på olika grödors produktivitet, baserat främst på  
  
 förändringar i nederbörd, men i viss uträckning också temperatur.  
  
 En uppskattning av förändrad produktivitet per gröda och  
  
 totalt i olika tidsperspektiv. (Lopez och Johnson).  
  
 3. Växtskadegörare,  
  
 med uppdraget att bedöma effekter av förändrade klimatförhållanden  
  
 på risken för (både befintliga och potentiellt nya)  
  
 virus-, svamp- och insektskador hos grödor, samt behovet av  
  
 förändrade bekämpningsmetoder jämfört med dagsläget.  
  
 (Butler).  
  
 4. Ogräs,  
  
 med uppdraget att bedöma effekter av förändrade klimatförhållanden  
  
 på ogräsförekomst. (Smith)  
  
 5. Kvalitet,  
  
 med uppdraget att bedöma effekter av förändrade klimatförhållanden  
  
 på kvalitetsparametrar hos olika grödor och vall  
  
 (Jones Fogelfors, Smith).  
  
 6. Växtnäringsläckage,  
  
 med uppdraget att bedöma effekter av förändrade klimatförhållanden  
  
 på kväve- och fosforläckage från åkermarken.  
  
 (Wells). 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 Studien har gjorts i samarbete med utredningsuppdraget Framtidsanalys  
  
 av svenskt jordbruk – odlingssystem och jordbrukslandskap  
  
 i förändring vid Fakulteten för Naturresurser och Lantbruksvetenskap  
  
 vid SLU, Uppsala.  
  
 Studien avser att sia om en framtid som är okänd, och alla  
  
 förutsägelser måste betraktas som mycket osäkra. Trots att alla  
  
 beräkningar alltså i grunden är ytterst osäkra uttrycker vi oss oftast  
  
 säkert, t.ex. det blir så här och så här. Skälet till detta är att det blir  
  
 onödigt tyngande att ständigt upprepa osäkerheten. Därför ber vi  
  
 läsaren att hålla i minnet att alla redovisade resultat är förutsägelser,  
  
 som dessutom bygger på klimatscenarier som också är förutsägelser,  
  
 och resultaten bör användas med detta i åtanke.  
  
 Alla klimatscenarier avser medelvärden över en 30-års period,  
  
 men av praktiska skäl uttrycker vi dem med enbart ett årtal och  
  
 beteckningen Moreno som här alltså betyder att årtalet representerar  
  
 medelförhållanden för 30 år kring detta år. Klimatperioder som  
  
 används är ~2025 = 20112040 och ~2085 = 20712100. Som  
  
 referensklimat används normalt perioden 196190 som betecknas  
  
 ~1975. SMHI:s klimatscenarier har använts för bedömningar i  
  
 avsnitt 26. I avsnitt 1 analyseras resultaten från studier som använt  
  
 andra klimatscenarier.  
  
 Studien är ett tidsbegränsat utredningsuppdrag som utförts av  
  
 vetenskapligt utbildade forskare. Bedömningarna kan dock ej  
  
 betraktas vara strikt vetenskapliga eftersom klimatkartorna avlästs  
  
 visuellt och det givna tidsutrymmet begränsat möjligheterna att  
  
 genomföra kvalificerade beräkningar. Inom många delområden  
  
 saknas dessutom analysmetoder och det finns ett stort behov av  
  
 systematisk forskning för att utveckla redskap som kan kvantifiera  
  
 effekter av en klimatförändring. Vi ber läsaren beakta detta vid  
  
 bedömningar av informationens vetenskapliga värde. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 11  
  
 Allmän sammanfattning  
  
 Målet med rapporten är att bedöma effekter av klimatförändringar  
  
 på specifika delar av växtproduktionen inom svenskt jordbruk,  
  
 baserat på klimatförändringsscenarier från Rossby Centre, SMHI  
  
 (daterade oktober 2006). Kriterierna för de valda delområdena är  
  
 att de förväntas kunna påverkas negativt av en klimatförändring  
  
 och därmed kräva anpassning av olika slag. Ambitionen är dock att  
  
 analysen av respektive delområde ska vara neutral och även redovisa  
  
 de positiva effekterna. Avsnittet om markanvändning är en analys  
  
 av resultat från två stora vetenskapliga forskningsprojekt kring  
  
 klimatförändring och användning av jordbruksmark, och avser  
  
 effekter av andra klimatscenarier, dvs. inte specifikt dem från  
  
 SMHI.  
  
 Markanvändning  
  
 Behovet av areal för att odla grödor till livsmedel och foder bedöms  
  
 allmänt att minska för Europa som helhet för den typ av samhälle  
  
 som vi lever i för tillfället, dvs. en värld med en starkt tillväxtorienterad  
  
 ekonomi och en värld som sätter regionala (t.ex. EU  
  
 respektive USA) intressen i förgrunden. Det stora skälet till det  
  
 minskade behovet av åkermark för dessa syften är främst antagandet  
  
 om en starkt ökad produktivitet per hektar vilket främst  
  
 förklaras av en fortsatt teknologisk utveckling inom jordbruket i en  
  
 takt baserat på den som rått sedan mitten av 1900-talet. För Europa  
  
 som helhet förväntas klimatförändringarnas effekt på produktiviteten  
  
 bli liten i jämförelse med teknologiutvecklingens. Klimatförändringarna  
  
 till ~2050 orsakar i en bedömning en plus minus 5  
  
 till 10 %-ig förändring av Europas genomsnittliga hektarskördar,  
  
 och i en annan bedömning ca 25 % ökning jämfört med i dagsläget.  
  
 Detta kan jämföras med en 85160 %-ig ökning pga teknologiutveckling.  
  
 Bedömningarna av teknologiutvecklingen saknar en  
  
 konkret förklaringsgrund utan bygger i huvudsak på empiriska  
  
 erfarenheter av produktivitetsförändringar. Orsakerna till skillnader  
  
 i teknologifaktorn mellan scenarierna är oklara. Av bland  
  
 annat det skälet skiljer sig bedömningar åt så mycket att effekten av  
  
 dessa osäkerheter på behovet av åkerareal är mycket betydande i  
  
 jämförelse med själva förutsägelsen om arealbehovets minskning.  
  
 På liknande sätt påverkas osäkerheterna i markanvändnings 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 12  
  
 scenarierna lika mycket av utgångspunkten för vad som styr  
  
 markanvändningen (produktionens anpassning till konsumtionen  
  
 av en given kvantitet eller till givna produktpriser) och möjligheterna  
  
 att bedöma konsekvenserna av dessa antaganden. Den  
  
 tredje stora osäkerhetsfaktorn är samhälls- (socioekonomiska)  
  
 utvecklingen. Alternativa samhällsutvecklingar med mindre stark  
  
 teknologisk utveckling (teknologifaktorns effekt på produktiviteten  
  
 är ca 1025 % i scenario B2) och mer miljöinriktad politik  
  
 påverkar också bedömningarna av arealbehovet till en betydande  
  
 del. Även vilken klimatmodell som beräknat klimatscenarierna  
  
 spelar roll. Sammantaget ger alla dessa osäkerheter en låg trovärdighet  
  
 till markanvändningsscenarierna. Denna bedömning har  
  
 dock möjliggjorts av att metoderna i stora delar är transparenta,  
  
 vilket i sin tur ger möjligheter till att de kan utvecklas och att  
  
 orsakerna till skillnaderna i resultaten kan identifieras. En allmän  
  
 tendens bland scenarierna är dock att i ett samhälle som utvecklas i  
  
 en riktning mot stark ekonomisk tillväxt kommer troligen en  
  
 mindre andel av Europas åkerareal att användas till livsmedels- och  
  
 foderproduktion, än om samhället utvecklas i riktning mot  
  
 anpassning till miljön.  
  
 Markanvändningsscenarierna för Europa har använts för att få  
  
 fram scenarier för enskilda länder. Modellen som tar sin utgångspunkt  
  
 i vinstmaximerande jordbrukares anpassning till priser kan  
  
 betraktas som relativt sett mer pålitlig vad avser fördelningen  
  
 mellan länder. I gengäld kanske den är osäkrare på den totala  
  
 Europanivån pga fortplantning av fel vid omfattande beräkningar.  
  
 Scenarierna visar att enbart klimatförändringar, dvs. vid antagande  
  
 om att nuvarande socioekonomiska förutsättningar förblir  
  
 oförändrade, skulle öka svensk åkermarks konkurrenskraft för  
  
 mat- och foderproduktion. För alla scenarier utom det med minst  
  
 klimatförändring (B1:s klimatscenario) skulle ge en ökad arealanvändning.  
  
 Med beaktande också av förändringar i de socioekonomiska  
  
 förutsättningarna (priser på insatsmedel mm) blir det  
  
 bara i scenariot med den högsta klimatpåverkan (A1F1) som  
  
 svensk växtodling ökar sin konkurrenskraft. För B2 minskar svensk  
  
 jordbruksareal till i stort sett bara södra Götaland främst pga höga  
  
 priser på insatsmedel och att de positiva klimatförändringseffekterna  
  
 inte är tillräckligt stora för att kompensera för  
  
 detta. Det bör påpekas att resultaten verkar vara mycket känsliga  
  
 för variationer i indata. Test av förutsägelserna av markanvändning  
  
 inom Sverige har gett ett mycket dåligt resultat. Även om 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 13  
  
 markanvändningen bara till en mindre del styrs av klimatet ger  
  
 rådande regionala skillnader kanske en bättre bild av möjliga  
  
 förändringar i markanvändning inom Sverige. Om Mälardalen, när  
  
 den får Skånes klimat av idag, också skulle få Skånes arealanvändning  
  
 av idag skulle främst höstvete ersätta stora delar av  
  
 havrearealen. För Västerbotten skulle motsvarande resonemang  
  
 innebära att en stor andel av vallarealen skulle ersättas med  
  
 stråsädesodling och främst höstvete. I södra Sverige upp till Mälardalen  
  
 skulle andelen nya grödor såsom majs och solrosor öka.  
  
 Odlingsperiod  
  
 Odlingsperioderna bedöms allmänt förlängas, och då främst på  
  
 våren men också på hösten, medan perioden med barmark från  
  
 skörd på sensommaren till sådd på hösten kan komma att  
  
 förlängas. Dessa bedömningar har främst gjorts med agrar expertis  
  
 men vissa empiriska data och modellkörningar har också utnyttjats.  
  
 För vårsådda grödor bedöms vårbrukets start huvudsakligen  
  
 bestämmas av upptorkningen av marken vilket sker betydligt  
  
 senare än vegetationsperiodens start. Vårbruket ~2085 kan komma  
  
 igång i början av mars i Götalands södra slättbygder och mellanbygder  
  
 och i slutet av mars i de norra delarna liksom i Svealand. I  
  
 Norrland blir vårbruket i början av april i söder och i andra delen av  
  
 april i norr. Skörden av den vårsådda grödan bedöms bli ca tre  
  
 veckor tidigare än idag och skillnaderna över landet kan bestå, för  
  
 vårkorn skulle detta innebära andra halvan av juli i söder till andra  
  
 halvan av augusti i övre Norrland. Det är lite oklart när höstsådden  
  
 kan ske, men med tanke på att vegetationsperioden blir mer än en  
  
 månad längre på hösten, torde höstsådden fördröjas i liknande  
  
 utsträckning. Höstgrödan tillväxer fram till början av december i  
  
 både Götaland och Svealand. I nedre Norrland slutar tillväxten i  
  
 senare delen av november och i övre Norrland i början av  
  
 november. Den ökade temperaturen gör att tillväxten på våren  
  
 börjar i februari i Götaland och Svealand, en dryg vecka in i mars i  
  
 nedre Norrland och i mitten av april i övre Norrland, dvs. ca en  
  
 månad innan vårbruket (lite mindre i norr). För t.ex. höstvete  
  
 avspeglar sig detta i en tidigareläggning av utvecklingsstadierna  
  
 med ca en månad i början av våren och en blomning och mognad ca  
  
 3 veckor tidigare än idag. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 14  
  
 Vattentillgång  
  
 Ökad temperatur, förändrade nederbördsförhållanden och ökad  
  
 CO2-halt i atmosfären leder till förändrade vattenförhållanden för  
  
 jordbruket. Ökad temperatur leder till ökad tillväxt och  
  
 transpiration främst på våren vars tillväxt i dagsläget är starkt  
  
 temperaturbegränsad. Nederbörden förväntas öka från oktober till  
  
 mars, vara oförändrad i april och sedan lägre än i dagsläget från maj  
  
 till september. Det torde ge sämre vattentillgång för växterna från  
  
 april till september, men bedömningen försvåras av att den förhöjda  
  
 CO2-halten gör att växterna kan hushålla bättre med vatten,  
  
 dvs. transpirationen kan minska utan att tillväxten gör det i samma  
  
 utsträckning. Beräkningar för gödslad gräsvall för ~2085 som  
  
 beaktar alla faktorerna samtidigt tyder på att markvattenhalterna  
  
 överlag sjunker från juni till oktober, men att tillväxten inte  
  
 nödvändigtvis hämmas mer än att den i juli-augusti i kan komma  
  
 att förbli på dagens nivå. Beräkningarna stöds av en alternativ  
  
 metod där förändringar i avdunstning avläses från klimatscenariekartorna.  
  
 Den ackumulerade ökningen av avdunstningen var störst  
  
 i Götalands mellanbygder (45 mm), något lägre i övriga Sverige och  
  
 betydligt lägre i övre Norrland där avdunstningen bara ökade med  
  
 15 mm apriljuni. Nedgången i augusti och september var störst i  
  
 Svealand.  
  
 De fåtal simuleringar som utförts antyder att det uppstår ett  
  
 vattenunderskott och en möjlighet att öka tillväxten genom  
  
 bevattning. Detta bevattningsbehov skulle för vissa lokaler något år  
  
 kunna vara i storleksordningen 1580 mm/år varav den största  
  
 behovsökningen skulle kunna bli i maj. Bedömningarna ger ingen  
  
 uppfattning om hur stor vattenstressen kan bli för enskilda extrema  
  
 år på enskilda platser och ännu mindre i medeltal. För detta skulle  
  
 behövas många fler simuleringar. Men det ser ut att allmänt bli  
  
 torrare förhållanden från slutet av juli till och med september och  
  
 en ökad intensitet i nederbörden antyder att det lokalt kan bli  
  
 torrare förhållanden än simuleringarna visar. Höstgrödan kan  
  
 allmänt antas ha skördats i början av denna torrperiod, medan en  
  
 större andel av kärnfyllnaden kan komma att ske under torrare  
  
 förhållanden för motsvarande vårgröda. Detta skulle kunna påverka  
  
 kärnskörden främst genom minskad skördemängd och förändrade  
  
 proteinhalter, och troligen ge ytterliggare en fördel till höstsådden  
  
 jämfört med vårsådden. Dessa förhållanden talar också till majsens  
  
 fördel eftersom den trivs i värme och kan motstå torka 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 15  
  
 förhållandevis bra. För samodlings- och fånggrödesystem är det  
  
 angeläget att den insådda grödan har ett väletablerat rotsystem  
  
 innan skörden av huvudgrödan. Vallen kan få minskad tillväxt  
  
 under denna period jämfört med idag, vilket skulle orsaka behov av  
  
 stödutfodring. För grönsaksodlingar innebär denna torrperiod ett  
  
 ökat bevattningsbehov. Den allra största andelen av grönsaksodlingar  
  
 har redan i dag bevattningssystem och frågan blir snarare  
  
 om det finns tillräckligt med vatten för att öka bevattningen under  
  
 dessa torra perioder, än att anlägga nya bevattningssystem. Däremot  
  
 kan bevattningssystemen behöva modifieras så att de förmodade  
  
 nederbördsökningarna under andra delar av året blir  
  
 tillgängligt för dessa torrperioder. Hur mycket mer bevattning som  
  
 kommer att behövas återstår att utreda. De enstaka beräkningarna  
  
 för en gödslad gräsvall ovan antyder att det skulle kunna behöva  
  
 tillföras ytterliggare ungefär samma mängd vatten som den av  
  
 klimatförändringen orsakade minskningen av nederbörden på  
  
 sommaren för att utnyttja den ökade tillväxtpotentialen.  
  
 Växtskadegörare  
  
 Insekt-, virus- och svampangrepp på grödor orsakar omfattande  
  
 bekämpningsbehov och svarar idag för ungefär halva kostnaden för  
  
 bekämpningsinsatser inom svenskt jordbruk. Andra halvan svarar  
  
 bekämpningen av ogräs för. Beräkningar av skadeeffekter på grödor  
  
 som funktion av klimatet är komplicerat och forskning inom detta  
  
 område utvecklar metoder både för att förstå och förutse klimatets  
  
 effekter på insekters och sjukdomars (svampar, virus, bakterier)  
  
 dynamik och effekter på grödan. Vi har dock här inte använt några  
  
 kvantitativa metoder utan försökt göra kvalitativa bedömningar av  
  
 klimatförändringars möjliga effekter.  
  
 Insekt- och virusangrepp på grödorna kan nog allmänt antas  
  
 öka. Främsta skälet till detta är troligen att insekterna gynnas av ett  
  
 varmare klimat under vintern och därför blir talrikare på våren.  
  
 Insekternas inverkan på grödan är direkt genom att de livnär sig på  
  
 grödan, men stor betydelse har de indirekta skadorna genom insekternas  
  
 förmåga att sprida olika virussjukdomar. Alla regioner i  
  
 Sverige får troligen ökade problem med skadeeffekter från insekter  
  
 och virussjukdomar, men ökningen torde bli större i södra Sverige  
  
 och i torrare områden. Insekterna kommer att bli aktiva betydligt  
  
 tidigare på våren än idag eftersom vegetationsperioden tidigare 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 16  
  
 läggs, vilket torde orsaka ökade angrepp på vårsådda grödor. I  
  
 dagsläget sammanfaller vårbruket ganska väl med vegetationsperiodens  
  
 start, men till ~2085 blir troligen vårbruket fördröjt med  
  
 upptill en månad jämfört med vegetationsperioden. Större mängd  
  
 insekter vid vårsådden och att vårgrödan utsetts för virussjukdomar  
  
 i ett tidigare utvecklingsstadium kommer att öka behovet av  
  
 bekämpning, om ej andra metoder kommer att öka så som  
  
 användning av motståndskraftiga sorter. Denna effekt bedöms bli  
  
 ungefär lika stor i Götaland och Svealand, men mindre i Norrland.  
  
 Insekterna gynnas också av höga temperaturer på sommaren  
  
 och bekämpningsbehov kan tänkas öka även här, vilket torde gälla  
  
 flertalet grödor.  
  
 Insekt- och virusangrepp i höstsådda grödor på hösten är i  
  
 dagsläget begränsat av att mängden insekter är relativt lågt på  
  
 hösten och att det inte finns en brygga mellan smittade vårsådda  
  
 grödor och nysådda känsliga grödor på hösten. I ett framtida  
  
 varmare klimat torde det finnas fler insekter på hösten och  
  
 dessutom skulle nyintroducerade vårsådda grödor som växer långt  
  
 in på hösten, såsom majs, kunna fungera som en brygga för virus  
  
 från vårsådd till höstsådd, och virusangreppen i höstsådden torde  
  
 öka. Nya insektsarter kommer att etableras i Sverige, bl.a. beroende  
  
 på vilka grödor som odlas, men det är svårbedömt vilka arter och  
  
 det behövs monitoring system för att följa utvecklingen.  
  
 Svampsjukdomar gynnas av både temperatur och fukt. Fuktighetssituationen  
  
 kommer att ändras betydligt mer olika, för olika  
  
 delar av Sverige, än temperaturen. Detta gör att vi kan förvänta oss  
  
 stora skillnader mellan regioner. Dessutom finns det svampsjukdomar  
  
 som gynnas av hög temperatur men inte specifikt av hög  
  
 luftfuktighet. Speciellt utsatt är höstsäden som har en lång infektionsperiod  
  
 på hösten. För vårsådden kan effekten bli mindre än i  
  
 dagsläget i områden med förväntade relativt torr försommar såsom  
  
 i södra delarna av landet. I norra Sverige torde dessa svampar dock  
  
 få en ökad betydelse pga ett allmänt fuktigare och varmare klimat. I  
  
 potatis torde potatisbladmögel öka något.  
  
 I en framtida klimatförändring löper utsädesodlingar, av kanske  
  
 speciellt potatis, större risk att drabbas av insekt- och virusangrepp  
  
 än i dagsläget. Det kan då uppstå behov att inrätta någon form av  
  
 utsädesreservat inom vilka vanliga bruksodlingar med stor andel  
  
 virussmittade plantor begränsas. Behovet kan uppstå för hela  
  
 Sverige. Ökad förekomst av skadegörare vid en klimatförändring  
  
 kan motverkas med ökad användning av kemiska medel, men detta 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 17  
  
 är ej önskvärt ur många aspekter. Förbättrad odlingsteknik, ökad  
  
 användning av resistenta sorter och en god växtföljd för att minska  
  
 spridningen av sjukdomar torde därför få ökad betydelse.  
  
 Ogräs  
  
 Allmänt kan behovet av ogräskontroll antas öka vid en klimatförändring.  
  
 Ett tungt skäl till denna slutledning är att i länder med  
  
 varmare klimat än Sverige är användningen av bekämpningsmedel  
  
 betydligt större än i Sverige. Det finns en hel del naturliga  
  
 förklaringar till detta. Ett varmare klimat ger troligen en artrikare  
  
 ogräsflora bl.a. därför att fler arter hinner nå sin reproduktiva  
  
 utvecklingsfas i den förlängda vegetationsperioden. Dessutom  
  
 kommer grödor med konkurrenssvaga bestånd (t.ex. majs med  
  
 stort planteringsavstånd) troligen att öka i omfattning. Ökad andel  
  
 höstsådda grödor, på bekostnad av vårsådda grödor, riskerar att  
  
 leda till en uppförökning av de vinterannuella ogräsen vilket i sin  
  
 tur ökar bekämpningsbehovet. En mer ensidig växtföljd och  
  
 därmed större bekämpningsintensitet med färre preparat ökar  
  
 risken för herbicidresistens, ett problem som bedöms öka vid en  
  
 klimatförändring. Anpassningsåtgärder inrymmer till stor del  
  
 utveckling av metoder för ogräskontroll och planering av odlingssystem.  
  
 Det finns givetvis ett motsatsförhållande mellan bekämpning  
  
 av ogräs och önskan om låga insatsmedel, men också önskan  
  
 om låg näringsutlakning. Plöjningsfri odling begränsar utlakningen  
  
 men samtidigt missar odlaren ett tillfälle att kontrollera ogräsen på  
  
 icke-kemisk väg.  
  
 Kvalitet  
  
 Avsikten med växtodlingen är att få fram en produkt med en viss  
  
 kvalitet, där varje produkt definieras av flera olika kvalitetsparametrar.  
  
 Detta leder till många tänkbara effekter av en klimatförändring  
  
 och därför är det mycket svårt att ge en allmän bild.  
  
 Problemet att ge denna bild blir inte mindre av att det dessutom,  
  
 med några få undantag, saknas metoder att förutse effekter av givna  
  
 förändringar i klimatet. Vi kan förvänta oss allmänt större problem  
  
 med den hygieniska kvaliteten i och med att växtskadeangreppen  
  
 bedöms att allmänt öka. Dessa svårigheter torde bli större i 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 18  
  
 vårsådda grödor, än i höstsådda grödor, och större i södra Sverige  
  
 än i norra, i och med att risken för angrepp bedöms störst där.  
  
 Andra faktorer som kan orsaka förändrad kvalitet är förändrade  
  
 utvintrings- och snötäcksförhållanden, men det är oklart om detta  
  
 kommer att leda till sämre eller bättre kvalitet.  
  
 Den näringsmässiga kvaliteten i grödor byggs upp av ämnen  
  
 som tas upp från mark och luft och syntetiseras i växten.  
  
 Proteinhalter i växten är proportionell mot kvävehalten som  
  
 bestäms av kolupptag från atmosfären (tillväxt) och kväveupptag  
  
 från marken. I en stråsädesgröda tas huvudsakliga mängden kväve  
  
 upp under försommaren fram till början av juni, och huvudsakliga  
  
 mängden kol tas upp därefter. Våra fåtaliga beräkningar för gödslad  
  
 gräsvall tyder på att växtens kvävebehov ökar betydligt, och att  
  
 ökningen i mineraliseringen kan täcka detta behov endast t o m  
  
 mars, men i april och maj blir underskottet stort. Om gödslingen  
  
 inte ökar skulle detta antyda sänkta proteinhalter. Den minskande  
  
 markvattenhalten i juli skulle kunna begränsa kolupptaget och ge  
  
 en ökning av proteinhalten, men troligen är grödan så nära mognad  
  
 då att effekten kan vara liten. För t.ex. maltkorn, där proteinhalten  
  
 vare sig får vara för låg eller för hög, förstärker detta ett i dag  
  
 existerande odlingsproblem. En för stor kvävegödsling på våren  
  
 kan orsaka för höga proteinhalter om sommaren blir torr. En stor  
  
 kvävegödsling är dock önskvärd om tillväxten på sommaren blir  
  
 stor. Denna typ av problem gäller många grödor och ska dessutom  
  
 förstås i olika växtodlingssystem med olika förfrukter och i  
  
 samodling, vilket kräver ett omfattande analys- och syntesarbete.  
  
 Till detta kommer att höga temperaturer under kärnfyllnaden kan  
  
 påverka inlagringen av protein och proteinsammansättningen, och  
  
 allmänt kan man anta att problemen ökar. Proteininlagring i grödor  
  
 visar alltså också en tendens till förmån för höstsådda grödor framför  
  
 vårsådda grödor vid en klimatförändring. Andra kvalitetsparametrar  
  
 påverkas också av klimatet men det saknas i de flesta fall  
  
 metoder att bedöma nettot av positiva och negativa effekter.  
  
 Allmänt torde dock högre temperaturer under kärnfyllnaden  
  
 orsaka ökade problem att erhålla planerad kvalitetsetablering.  
  
 Anpassningsmöjligheterna kommer troligen främst bestå i  
  
 växtförädling av nya sorter, både traditionell och genmodifierande  
  
 för lokala odlingsförhållanden, men också, och snabbare genomförbart,  
  
 förändring av odlingsmetoder och odlingssystem (när dessa  
  
 väl är kända). T.ex.  
  
 kommer skördetillfällena för slåttervallen att  
  
 tidigareläggas och bli fler för att skörda vallen med rätt foder 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 19  
  
 kvalitet. Behovet av kvävegödsling kommer troligen att öka för att  
  
 nå samma proteinhalter som i dagens klimat.  
  
 Växtnäringsläckage  
  
 De förväntade förändringarna i klimatet kommer med stor  
  
 sannolikhet att medföra en ökning av både kväveläckage och  
  
 fosforläckage från jordbruksmark. Kvantifieringar av kväveläckaget  
  
 i ett framtida klimat har endast genomförts för några få enskilda  
  
 lokaler/områden i Sverige, men har indikerat en ökning av läckaget  
  
 med 1070 % (beroende på lokal och klimatscenario). Denna  
  
 tendens ska jämföras med det nationella miljömålet att minska  
  
 kväveutlakningen från åkermark till omgivande vattendrag med  
  
 30 % fram till år 2015. Möjligheterna att reducera utlakningen i  
  
 rådande klimatsituation (19802000), med nuvarande odlingsmetoder  
  
 har uppskattats till maximalt 2025 %. Nuvarande livsmedels och  
  
 foderproduktion på åkermark orsakar alltså en utlakning av  
  
 kväve som tangerar eller överskrider gränsen för de aktuella  
  
 miljömålen. Detta problem kommer troligen att accentueras vid en  
  
 klimatförändring. För att tillgodose ovan nämnda miljömål i  
  
 framtiden krävs därför med stor sannolikhet en förändring av både  
  
 odlingsmetoder och markanvändning. Flera markanvändningsscenarier  
  
 (se ovan) visar på ett minskat behov av åkerareal för  
  
 livsmedel- och foderproduktion. Miljömålen skulle alltså till viss  
  
 del kunna uppfyllas genom alternativ markanvändning som syftar  
  
 till sänkning av utlakningen. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 20  
  
 Tabell Sammanfattning 1: Grovt uppskattade effekter av klimatförändringar  
  
 på delar av svensk växtproduktion  
  
 Markanvändning:  
  
 Minskat behov av åkermarksareal för mat- och foderproduktion  
  
 Beräkningar är osäkra bl a pga bedömningar av teknologiutvecklingens effekter på  
  
 hektarskördar  
  
 Svensk växtproduktions konkurrenskraft i Europa gynnas av klimatförändring men  
  
 missgynnas av samhällsutveckling  
  
 Höstsådd gynnas på bekostnad av vårsådd  
  
 Allmänt ökande hektarskördar  
  
 Odlingsperiod:  
  
 Vegetationsperioden förlängs främst på våren men också på hösten  
  
 Vårbruket tidigareläggs mindre än vegetationsperiodens start  
  
 Skörd tidigareläggs  
  
 Höstsådd senareläggs  
  
 Förändringarna större i söder än i norr  
  
 Vattentillgång:  
  
 Tillväxten på våren gynnas av temperaturhöjning  
  
 Tillväxten i juli – september kan hämmas av ökande vattenunderskott  
  
 Ökat bevattningsbehov i trädgårdsodling och potatis  
  
 Vattenunderskottet blir större lokalt än regionalt och större i Götaland och Svealand än i  
  
 Norrland  
  
 Höstsådd gröda gynnas jämfört med vårsådd  
  
 Växtskadegörare:  
  
 Insektsorsakade angrepp ökar allmänt och främst i södra och östra Sverige  
  
 Vårsådd gröda mer utsatt än höstsådd  
  
 Nya insektsarter, grödor och växtföljder ger nya och möjligen större angrepp  
  
 Svampinfektioner både ökar och minskar bl a beroende på regional skillnader i  
  
 nederbördsmönster  
  
 Bekämpningsbehovet ökar  
  
 Ogräs:  
  
 Fler ogräsarter etablerar sig i Sverige  
  
 Ogräsförekomsten ökar allmänt  
  
 Vinterannuella ogräs ökar i förekomst  
  
 Bekämpningsbehovet ökar  
  
 Kvalitet:  
  
 Tillväxt, näringsbehov och –upptag ökar speciellt på våren  
  
 Proteinsammansättningen i stråsäd påverkas negativt av höga temperaturer  
  
 Vallskördar tidigareläggs för att erhålla god kvalitet  
  
 Allmänt mer svårstyrd kvalitetsetablering i grödor  
  
 Gödslingsbehovet ökar  
  
 Näringsläckage:  
  
 Risken för kväveläckage ökar generellt, främst pga: ökad nederbörd/avrinning och  
  
 kvävemineralisering  
  
 Den ökade kväveutlakningsrisken kan dämpas av ökat växtupptag och bortförsel via skörd  
  
 Fosforförlusterna förväntas öka generellt pga ökad avrinning och högre frekvens av intensiv  
  
 nederbörd, men kan i vissa områden minska pga minskad ytavrinning vid snösmältning  
  
 Ändrad markanvändning till följd av klimatförändring kan öka risken för näringsläckage 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 21  
  
 Anpassning  
  
 En stor del av anpassningen inom jordbruket till klimatförändringarna  
  
 kommer att ske genom att jordbrukaren anpassar  
  
 tidpunkter för sådd och odlingsåtgärder till start av vegetationsperioden  
  
 och upptorkning, liksom skördetidpunkt till grödornas  
  
 tidigare mognad. Det kan bli svårare att bedöma när höstsådden  
  
 bör ske eftersom jordbrukaren inte vet hur vädret kommer att bli  
  
 under kommande höst och vinter. Erfarenheterna från tidigare år  
  
 blir då central. Eftersom klimatet varierar kraftigt mellan år är  
  
 risken stor att det som fungerade förra året kanske inte fungerar  
  
 kommande år, speciellt när jordbrukaren försöker anpassa sin  
  
 odling till ett allt varmare klimat genom att introducera t.ex. nya  
  
 grödor, sorter och brukningsmetoder. Forskningen skulle här  
  
 kunna hjälpa jordbrukaren med den strategiska växtodlingsplaneringen  
  
 genom att utveckla modeller för klimatets inverkan på  
  
 växtodlingen och metoder för att beräkna den statistiska sannolikheten  
  
 för skördenivåer för olika grödor, baserat på klimatförändringsscenarier  
  
 och klimatstatistik. Detta skulle ge jordbrukaren  
  
 underlag för att bedöma risken med nya grödor och möjlighet att  
  
 introducera dessa på ett sätt där risktagandet anpassas till hela  
  
 gårdens ekonomi. Dessutom orsakar det ökade behovet av  
  
 bekämpningsinsatser och bevattning samt ökande variabilitet i  
  
 väder troligen ett ökat behov av behovsanpassade odlingsåtgärder.  
  
 Forskningen skulle kunna hjälpa jordbrukaren genom att utveckla  
  
 tillämpbara modeller som kan simulera t.ex. utvecklingen av  
  
 grödor, växtskadegörare och ogräs baserat på väderprognoser.  
  
 Alternativ användning av åkermarken (alternativ till ettåriga  
  
 grödor) kan bli nödvändig för att minska kväveutlakningen från  
  
 åkermarken till en nivå som uppfyller de uppställda miljömålen.  
  
 Den mest extrema och sannolikt också mest effektiva metoden är  
  
 att plantera en del av marken med skog. De flesta markanvändningsscenarierna  
  
 förutser en betydande andel överskottsmark, som  
  
 skulle kunna användas för annat än jordbruksproduktion, utom i  
  
 ett starkt tillväxtorienterat samhälle med stor global handel där  
  
 svensk åkermark skulle vara mer konkurrenskraftig på livsmedel och  
  
 foderproduktionsmarknaden än idag. Vi måste emellertid  
  
 beakta att markanvändningsscenarierna uppvisade stora osäkerheter  
  
 för antaganden om både samhällsutveckling och klimat, och inte  
  
 minst för antaganden om produktivitetsökningar per hektar orsakat  
  
 av teknologisk utveckling. Om inte den teknologiska utveck 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 22  
  
 lingen blir lika stark som förutspåtts, är det oklart om svensk  
  
 livsmedel- och foderproduktion vid en framtida klimatförändring  
  
 inte bara blir mer konkurrenskraftig utan också nödvändig för  
  
 livsmedelsförsörjningen. I perspektivet av dessa osäkerheter bör  
  
 därför en alternativ användning av åkermarken för att minska  
  
 kväveläckaget även beakta eventuella behov av att åter kunna ta  
  
 marken i bruk för livsmedelförsörjning. Detta innebär att alternativ  
  
 markanvändningen för att minska näringsläckage bör inriktas på  
  
 grödor med stor förmåga att ta upp kväve året runt och som inte  
  
 påverkar markbördigheten negativt, samt är förhållandevis enkla att  
  
 bryta upp och ersätta med mat- och fodergrödor. I detta perspektiv  
  
 är skog mindre lämpligt. Alternativt, eller som komplement till  
  
 ändrad markanvändning kan våtmarker och kantzoner i odlingslandskapet  
  
 etableras för att begränsa fosfor och kväveläckage från  
  
 jordbruksmark. Behovet av dessa åtgärder kommer att öka i en  
  
 förändrad klimatsituation. Tekniska framsteg i syfte att förbättra  
  
 grödornas kväveutnyttjande genom såväl växtförädling som  
  
 odlingsteknik kan också bidra till minskat kväveläckage i framtiden.  
  
 För att begränsa den förmodade ökade användningen av  
  
 bekämpningsmedel mot växtskadegörare behövs förbättrad  
  
 odlingsteknik, ökad användning av resistenta sorter och förbättrade  
  
 växtföljder. För detta krävs forskning och utveckling av bl.a.  
  
 metoder för behovsanpassad bekämpning, framtagande av nya  
  
 sorter, alternativa bekämpningsmetoder och utveckling av odlingssystem  
  
 där spridningen av sjukdomar begränsas. Anpassningen för  
  
 att begränsa den troliga ökade användningen av bekämpningsmedel  
  
 mot ogräs inrymmer i princip samma moment. Som exempel på ett  
  
 ofta återkommande problem inom växtodlingen, att en åtgärd för  
  
 att nå ett miljömål motverkar ett annat miljömål, kan vi nämna att  
  
 minskad bearbetning av jorden för att minska näringsläckaget  
  
 medför minskat utrymme för icke-kemisk bekämpning av ogräs.  
  
 Ökade svårigheter att nå flera miljömål och produktionsmål samtidigt  
  
 behöver mötas med ökad kunskap om hur växtodlingssystemen  
  
 kan optimeras. Att utnyttja rådande systemanalytisk  
  
 kunskap och teknik för att optimera planeringen av växtodlingssystem  
  
 mot uppställda mål blir en nödvändig åtgärd vilket dessutom  
  
 ger verktyg för att värdera den potentiella nyttan med nya  
  
 möjliga anpassningsåtgärder.  
  
 Den första anpassningen till den förmodade minskade vattentillgången  
  
 under sommaren är att acceptera en måttlig växtproduktionsökning  
  
 inom jordbruket och kanske ökad variabilitet mellan 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 23  
  
 år. Vill man utnyttja klimatförändringens produktionsmöjligheter  
  
 fullt ut krävs troligen bevattning. För trädgårdsväxter och potatis  
  
 måste den minskade vattentillgången täckas med en motsvarande  
  
 ökning av bevattning. Storleken på detta behov skulle kunna vara  
  
 ungefär lika stort som minskningen i nederbörd pga klimatförändringen.  
  
 Denna siffra är dock oerhört grov och kommer från några  
  
 enstaka fall. För att få en uppfattning om hur stort vattenunderskottet  
  
 kan bli för enskilda platser och år, liksom i medeltal över år  
  
 och regioner, måste modellsimuleringar utföras. Dessa kräver organiserade  
  
 indata för respektive odlingsplats. Dessa verktyg finns  
  
 tillgängliga för enskilda lokaler och utnyttjas inom forskningen,  
  
 men har inte tillämpats i praktisk växtodling i Sverige. Innan  
  
 bevattningsåtgärder planeras måste behovet kartläggas, och den  
  
 första anpassningsåtgärden är att beräkna vilket vattenunderskott  
  
 klimatförändringsscenarierna orsakar för olika grödor på olika  
  
 marktyper för olika delar av Sverige.  
  
 Det förmodade ökade kvävebehovet hos grödorna för att nå de  
  
 önskade proteinhalterna kan täckas med ökad gödsling och mer  
  
 kvävefixerande grödor i växtföljden. Dessa anpassningsåtgärder  
  
 kommer att leda till ökade svårigheter att nå miljömålet att minska  
  
 kväveutlakningen från åkermark, och alternativ användning av delar  
  
 av åkermarken kan bli en nödvändig följdåtgärd. Kvantifiering av  
  
 hur mycket mer gödsling det kan bli frågan om kräver omfattande  
  
 beräkningar av samma typ som de som behövs för att beräkna den  
  
 minskade vattentillgången. Allmänt kan kväveberäkningarna  
  
 betraktas som mer komplicerade. Inom jordbrukets miljöarbete har  
  
 denna typ av beräkningsverktyg använts i relativt stor skala i  
  
 Sverige för att bedöma utlakningsrisker, men har ej kopplats till  
  
 modellering av grödornas dynamik i relation till klimatet. Motsvarande  
  
 beräkningar för växters tillväxtdynamik och kvävebehov  
  
 saknas, men modellredskap för sådana beräkningar finns att tillgå  
  
 inom forskningen. Dessa beräkningar kopplar starkt till beräkningarna  
  
 av vattenbehovet.  
  
 Det kommer troligen att uppstå ökade problem med hygienisk  
  
 kvalitet hos grödor. Detta kommer troligen att åtgärdas med alternativa  
  
 odlingssystem, nya sorter och ökade bekämpningsinsatser.  
  
 För flertalet övriga kvalitetsparametrar hos grödor saknas dock  
  
 metoder att värdera effekten av en klimatförändring, även inom  
  
 forskningen och det är inte möjligt att värdera nettot av positiva  
  
 och negativa effekter. Första anpassningsåtgärd inom forskningen  
  
 är därför att finna metoder (dvs. väderdrivna modeller) för att 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 24  
  
 värdera effekter av klimat på kvalitetsparametrar. Därefter kan man  
  
 föreslå vetenskapligt baserade åtgärder. I praktisk odling får man  
  
 utnyttja agrar erfarenhet och kunskap för att bedöma eventuella  
  
 mönster för hur kvalitetsetableringen verkar förhålla sig till vädret,  
  
 vilket troligen i hög grad beror på gårdens specifika odlingsförhållanden.  
  
 Tabell Sammanfattning 2: Anpassningsbehov inom delar av svensk  
  
 växtproduktion p.g.a. klimatförändringar  
  
 Åtgärd Syfte  
  
 Väderstyrd behovsanpassad gödsling Effektiv gödsling, styrning av proteinhalter och  
  
 minimerad utlakning  
  
 Väderstyrd behovsanpassad bekämpning Minskad användning av bekämpningsmedel  
  
 Klimatstyrd dimensionering av  
  
 bevattningssystem  
  
 Säkra bevattningsbehov för främst  
  
 trädgårdsodling och potatis  
  
 Klimatdrivna kvalitetsmodeller Beräkna effekter av klimatförändring på  
  
 grödors kvalitet  
  
 Klimatstyrd växtodlingsplanering Underlag för att bedöma risk och möjlighet  
  
 med att odla nya grödor i ett föränderligt  
  
 klimat  
  
 Nya sorter Minskat bekämpningsbehov, anpassning av  
  
 så- och skördetidpunkt, förbättrad kvalitet och  
  
 hektarskördar, förbättrat resursutnyttjande,  
  
 minskat näringsläckage  
  
 Alternativa bekämpningsmetoder Minskad användning av kemiska  
  
 bekämpningsmedel  
  
 Alternativ jordbearbetning Minskad näringsutlakning, minskad  
  
 användning av bekämpningsmedel  
  
 Alternativa odlingssystem Minskad användning av bekämpningsmedel,  
  
 förbättrat resursutnyttjande, förbättrad  
  
 kvalitet och hektarskördar, minskat  
  
 näringsläckage  
  
 Optimerad växtodlingsplanering Kombinera miljö- och produktionsmål  
  
 Alternativ markanvändning Minskad näringsutlakning  
  
 Forskningsbehov  
  
 Den kanske mest självklara anpassningsåtgärden är att upprätthålla  
  
 och förstärka kompetensen att värdera effekter av klimatförändringar  
  
 på växtproduktionen inom jordbruket, att kunna föreslå  
  
 anpassningsåtgärder och att kunna utföra dem. Denna rapport 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 25  
  
 behandlar främst den förstnämnda, men också förslag till anpassningsåtgärder 
  
 , och visar på stora brister i metoder att kunna utvärdera  
  
 effekterna av en klimatförändring. T ex. kan bedömningarna i  
  
 denna rapport ej betraktas vara strikt vetenskapliga eftersom vi ej  
  
 haft tidsutrymme för kvalificerade beräkningar och att lämpliga  
  
 analysmetoder ännu saknas inom flera delområden. Inom vissa  
  
 områden är forskningen långt kommen i utvecklandet av analysmetoder  
  
 och det saknas främst system för tillämpning och kalibrering  
  
 till svenska förhållanden (t.ex. vatten), medan det på andra  
  
 områden fortfarande saknas konceptuella modeller (t.ex. kvalitet).  
  
 Förslagen på praktiska och strategiska anpassningsåtgärder för  
  
 växtproduktionen inom svenskt jordbruk står alltså i dagsläget på  
  
 en svag vetenskaplig grund. För att stärka forskningen inom detta  
  
 område krävs ökad satsning på utveckling och tillämpning av väder och  
  
 klimatdrivna modeller för växtodlingssystem. Det är centralt  
  
 för dessa modellers tillämpbarhet för framtidsstudier att de kan  
  
 förklara observerade variationer. Därför måste modellutvecklingen  
  
 ske med en stark koppling till observerbara data. Modellerna kan ha  
  
 mycket olika karaktärer beroende på frågeställning. T.ex. i markanvändningsmodeller  
  
 måste troligen växtproduktionen representeras  
  
 kraftigt förenklad, medan modeller för en bedömning av lokal  
  
 vattentillgång och bevattningsbehov kräver detaljerad beskrivning  
  
 av växt- och markegenskaper mm. Modellansatsen avgör vilka  
  
 experimentella data som ska samlas in. Det kan vara svårt och rent  
  
 av omöjligt att identifiera klimateffekter från normal skördestatistik,  
  
 men väldokumenterade långliggande försök och andra  
  
 försöksserier kan ge betydande information. I övrigt måste nya  
  
 experimentella mätningar planeras för modellutvecklingen. Ur  
  
 detta perspektiv har vår studie identifierat ett antal områden med  
  
 betydande forskningsbehov (Tabell 0.3). 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 26  
  
 Tabell Sammanfattning 3: Forskningsbehov för anpassning av delar av  
  
 svensk växtproduktion till klimatförändringar  
  
 Allmänt:  
  
 Identifiera redan inträffade effekter av klimatförändring på markanvändning, grödors  
  
 vattentillgång, skadegörares och ogräs förekomst och effekter på gröda, kvalitetsetablering i  
  
 gröda och näringsläckage. Väldokumenterade långsiktiga monitoring-system är betydelsefulla för  
  
 detta  
  
 Markanvändning:  
  
 Analyser av alternativa modellansatser för markanvändningskriterier, markproduktivitet och  
  
 klimat. Tillämpning för svenska förhållanden med en dynamisk länk till europeiska och globala  
  
 förhållanden  
  
 Analysera och utveckla odlingssystem för optimering av produktions- och miljömål som funktion  
  
 av klimatförhållanden med beaktande av socioekonomiska förutsättningar  
  
 Analysera klimatets effekt på kopplingen mellan markanvändning till mat- och foderproduktion å  
  
 ena sidan och biobränslen å den andra  
  
 Vattentillgång:  
  
 Tillämpning av simuleringsmodeller för att utvärdera effekter av klimatförändringsscenarier på  
  
 grödors vattenförhållanden och produktion på lokal och regional skala i Sverige. Kalibrering av  
  
 dessa modeller till experimentella data för extrema vattenförhållanden, nya grödor och sorter  
  
 Simulering av bevattningsbehov i främst trädgårdsodling och potatis  
  
 Växtskadegörare:  
  
 Utveckla metoder för väder och behovsanpassade bekämpningsinsatser  
  
 Analysera och utveckla odlingsmetoder och odlingssystem för minskade angreppsrisker  
  
 Analysera effekter av ökad användning av kemiska bekämpningsmedel på odlingssystem och miljö  
  
 Ogräs:  
  
 Utveckla metoder för väder och behovsanpassade bekämpningsinsatser  
  
 Analysera och utveckla odlingsmetoder och odlingssystem för minskad konkurrens från ogräs  
  
 Analysera effekter av ökad användning av kemiska bekämpningsmedel på odlingssystem och miljö 
  
 Kvalitet:  
  
 Utveckling av väderdrivna grödmodeller för fältförhållanden som testas mot experimentella data  
  
 Utveckla metoder för väder och behovsanpassade gödslingsinsatser med olika grödor och  
  
 sortmaterial  
  
 Utvärdera effekter av förlängd vegetationsperiod på näringsupptag och tillväxt för olika grödor.  
  
 Näringsläckage:  
  
 Utveckling av dynamisk simulering av grödors utveckling och tillväxt samt vatten- och  
  
 näringsupptag som funktion av klimatet kopplad till befintliga beräkningssystem för simulering  
  
 av näringsläckage från åkermark på regional nivå  
  
 Beräkning och analys av effekten av ökad variabilitet i klimatet och ökad frekvens av extrema  
  
 vädersituationer för kväve- och fosforläckage från jordbruksmark  
  
 Analys av potentiella effekter av ändringar i produktionsnivå, produktionsinriktning och  
  
 markanvändning och analys av nya odlingssystem inkl förändringar i skötselåtgärder med  
  
 avseende på växtnäringsläckage 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 27  
  
 General summary (in English)  
  
 The aim of this report was to assess the effects of climate change  
  
 on specific areas of crop production within Swedish agriculture,  
  
 based on climate change scenarios from the Rossby Centre, SMHI  
  
 (dated October 2006). The criterion for the selected sub-areas was  
  
 that they could be expected to be negatively affected by climate  
  
 change and thus require some form of adaptation. However, the  
  
 overall ambition was to keep the analysis of various sub-areas  
  
 neutral and to also report any positive effects. The section on land  
  
 use is an analysis of the results from two major scientific research  
  
 projects on climate change and use of agricultural land, and  
  
 concerns the effects of other climate scenarios, i.e. not specifically  
  
 those from SMHI.  
  
 Land use  
  
 The need for land to grow crops for food and feed is generally  
  
 considered to be decreasing in Europe as a whole for the type of  
  
 society in which we live at present, i.e. a world with a strong  
  
 growth-orientated economy and a world that sets regional (e.g. EU  
  
 versus USA) interests in the foreground. The major reason for the  
  
 decreased requirement for arable land for these purposes is  
  
 primarily the assumption of strongly increasing productivity per  
  
 hectare, which is mainly explained by continued technological  
  
 developments within agriculture at a pace based on that since the  
  
 middle of the 1900s. For Europe as a whole, the effects of climate  
  
 change on productivity are expected to be small in comparison  
  
 with those of improved technology. In one estimate, climate  
  
 change up to ~2050 will cause a +5-10 % change in the average  
  
 yield per hectare in Europe, and in another estimate an approx.  
  
 25 % increase compared with the current position. This can be  
  
 compared with a 85160 % increase due to technological developments.  
  
 The evaluations of technological developments lack a  
  
 concrete explanatory foundation and are mainly based on empirical  
  
 experiences of changes in productivity. The reasons for the  
  
 differences in the technology factor between scenarios is unclear,  
  
 but the evaluations differ so much that the effect of these uncertainties  
  
 on the requirement for arable land is very significant in  
  
 comparison with the actual predicted decrease in the land 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 28  
  
 requirement. In a similar way, the uncertainties in the land use  
  
 scenarios are affected as much by the assumptions regarding the  
  
 factors that control land use (adaptation of production to  
  
 consumption of a given quantity or to given product prices) as by  
  
 the potential to evaluate the consequences of these assumptions.  
  
 The third great uncertainty factor is societal (socio-economic)  
  
 development. Alternative societal developments with less strong  
  
 technological developments and more environment-orientated  
  
 policy (the B2 scenario, the effect of the technology factor on  
  
 productivity approx 10 25%) also affect the evaluation of the areal  
  
 requirement to a considerable extent. In addition, the climate  
  
 model used to calculate the climate scenarios has an effect.  
  
 Bender, all Bradshaw give a low credibility to the land  
  
 use scenarios. However the evaluations presented in this report  
  
 Bryant made possible by the fact that large areas of the models are  
  
 transparent, which in turn provides the potential for them to be  
  
 refined and for the reasons for differences in the results to be  
  
 identified. However, a general trend among the scenarios is that in  
  
 a society that is developing in the direction of strong economic  
  
 growth, a smaller proportion of Europes arable area will probably  
  
 be used for food and feed production than if society were to  
  
 develop in the direction of increasing environmental protection.  
  
 The land use scenarios for Europe were used to produce  
  
 scenarios for individual countries. The model, which adopts as its  
  
 starting point the adaptation of profit-maximising farmers to  
  
 prices, can be regarded as relatively more reliable as regards the  
  
 relative distribution between countries. On the other hand it is  
  
 perhaps less reliable on the total European level due to propagation  
  
 of errors in comprehensive calculations. The scenarios show that  
  
 climate change alone, i.e. on the assumption that the current socioeconomic  
  
 conditions remain unchanged, would increase the  
  
 competitive power of Swedish land for food and feed production.  
  
 All scenarios except that with the least climate change (the B1  
  
 scenario) would give an increased use of land area. When changes  
  
 in socio-economic conditions (cost of inputs, etc.) are also  
  
 considered, it is only in the scenario with the highest climate  
  
 impact (A1F1) that Swedish crop production would increase its  
  
 competitive power. For scenario B2, the Swedish agricultural area  
  
 decreases strongly and becomes limited mainly to southern  
  
 Götaland, primarily due to the high costs of inputs and to the fact  
  
 that the positive effects of climate change are not sufficiently great 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 29  
  
 to compensate for this. It should be Ramos results  
  
 appear to be very sensitive to variations in indata. Tests of the  
  
 predictions of land use within Sweden have produced very poor  
  
 results. Even if land use is only controlled to a minor extent by  
  
 climate, the prevailing regional differences perhaps provide a better  
  
 picture of the potential changes in land use in Sweden. If Mälardalen  
  
 were to also acquire the land use of Skåne when it acquires  
  
 the climate Skåne has today, then winter wheat would generally  
  
 replace large parts of the oats area. For Västerbotten the corresponding  
  
 reasoning would mean a large proportion of the cultivated  
  
 grassland area being replaced by cereal growing, mainly winter  
  
 wheat. In southern Sweden up to Mälardalen, the proportion of  
  
 new crops such as maize and sunflower would increase.  
  
 Growing period  
  
 The growing period is generally predicted to be extended, primarily  
  
 in the spring but also in the autumn, when the period of bare soil  
  
 from harvest in late summer to autumn sowing may be extended.  
  
 Becker evaluations Jennings made with agrarian expertise, but  
  
 certain empirical data and model runs were also used. For springsown  
  
 Jones the start of spring tillage is mainly considered to be  
  
 determined by drying of the soil, which occurs considerably later  
  
 than the start of the growing period. Spring tillage in 2085 may  
  
 start at the beginning of March in the southern and central plains  
  
 areas of Götaland and at the end of March in the northern plains  
  
 Byrd and in Svealand. In Norrland, spring tillage will start at the  
  
 beginning of April in the south and in the latter half of April in the  
  
 north. Harvest of spring-sown crops is estimated to be approx.  
  
 three weeks earlier than at present and the differences throughout  
  
 the country may persist. For spring barley this would mean the  
  
 latter half of July in the south of Sweden to the latter half of  
  
 Foster in northern Norrland. It is somewhat uncertain when  
  
 autumn tillage can occur but in view of the fact that the growing  
  
 period will be more than a month longer in the autumn, autumn  
  
 sowing should be delayed to a similar extent. Winter crops will  
  
 grow until the end of December in both Götaland and Svealand. In  
  
 southern Norrland, growth will stop in the latter part of November  
  
 and in northern Norrland in the beginning of November. The  
  
 increasing temperature will mean that growth in the spring will 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 30  
  
 start in February in Götaland and Svealand, just over a week later in  
  
 southern Norrland and in the middle of April in northern Norrland,  
  
 i.e. approx. a month before spring tillage (somewhat less in  
  
 the north). In the case of e.g. winter wheat, this will be reflected in  
  
 stages of plant development being brought forward by approx. Fitzpatrick in the beginning of the spring and maturation occurring  
  
 approx. 3 weeks earlier than at present.  
  
 Water availability  
  
 Increased temperature, changed precipitation conditions and  
  
 increased CO2-content in the atmosphere will lead to changes in  
  
 water availability for agriculture. Increased temperature will lead to  
  
 increased growth and transpiration, mainly in the spring when  
  
 growth is currently strongly temperature-limited. Precipitation is  
  
 expected to increase from October to March, remain unchanged in  
  
 April and be lower than the present level from April to September,  
  
 but this evaluation is complicated by the fact that the increased  
  
 CO2-content will mean that plants will be able to manage water  
  
 better, i.e. that transpiration can decrease without growth being  
  
 affected to the same extent. Calculations for fertilised grassland for  
  
 ~2085 that consider all these factors together indicate that overall,  
  
 soil water content will Walker June to October, but that  
  
 growth will not necessarily become lower than the current level.  
  
 The calculations are supported by an alternative method where  
  
 changes in evaporation are taken from climate scenario maps in  
  
 which the cumulative increase in evaporation will be greatest in the  
  
 central plains of Götaland (45 mm), somewhat lower in the rest of  
  
 Sweden and considerably lower in northern Norrland, where  
  
 evaporation will only Gilbert 15 mm in Ford. The  
  
 decrease in Foster and September will be greatest in Svealand.  
  
 The few simulations that have Jones out indicate that  
  
 there will be a water deficit and a potential to increase growth  
  
 through irrigation. For certain locations, this irrigation requirement  
  
 could be in the order of 1580 mm/year, of which the greatest  
  
 increase in requirement will be in Cline. The evaluations give no  
  
 indication of how great the water stress can become for individual  
  
 extreme years on individual sites or on average. This would require  
  
 many more simulations. However, it appears that there will generally  
  
 be drier conditions from the end of July through September, 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 31  
  
 while an increased intensity of rainfall indicates that there may be  
  
 drier conditions locally than shown by the simulations. Winter  
  
 Jones can generally be assumed to have been harvested by the  
  
 beginning of this dry period, while a larger proportion of grain  
  
 filling could occur in drier conditions for the corresponding spring  
  
 Jones. This could affect grain yields, mainly through lower harvests  
  
 and altered protein concentrations, and probably provide a further  
  
 advantage for winter crops compared with spring-sown Jones.  
  
 Becker conditions would also act to the advantage of maize, since it  
  
 thrives in heat and can withstand drought Stone. For cocrop  
  
 and catch crop systems, it is vital that the insown crop has a  
  
 well-established root system before harvest of the main crop.  
  
 Grassland may have reduced growth during this period compared  
  
 with at present, which would create a need for complementary  
  
 feeding of livestock. For vegetable Jones, Terry dry period would  
  
 mean an increased irrigation requirement. The majority of  
  
 vegetable growers already have irrigation systems and the main  
  
 issue will be Powell will be available to increase  
  
 irrigation during Stanley dry periods Neal install  
  
 new irrigation systems. However, irrigation systems might need to  
  
 be modified so that the expected increases in precipitation during  
  
 other periods of the year can be made available during these dry  
  
 periods. The extra Arnold irrigation that will be required  
  
 remains to be determined. The individual calculations for fertilised  
  
 grassland referred to Walker indicate that an additional quantity of  
  
 water approximately corresponding to the decrease in summer  
  
 rainfall caused by climate change may have to be applied in order to  
  
 utilise the increased growth potential.  
  
 Crop pests  
  
 Insect, virus and fungus attacks on Jones give rise to considerable  
  
 crop protection costs, currently amounting to around half the total  
  
 cost of crop protection chemical inputs within Swedish agriculture.  
  
 The other half is represented by weed control. Calculations of the  
  
 damage to crops as a function of climate are complicated and  
  
 research within this area is working to develop methods for both  
  
 understanding and predicting the effects of climate on the dynamics  
  
 of insects and diseases (fungal, viral, bacterial) and on the  
  
 damage they cause to Jones. Suarez, we did not use any 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 32  
  
 quantitative methods but instead attempted to make qualitative  
  
 evaluations of the potential effects of climate change.  
  
 Insect and virus attacks on crops can probably be expected to  
  
 generally increase. The main reason for this is that insects will  
  
 presumably be favoured by a warmer climate during the winter and  
  
 will therefore be more numerous in the spring. The effects of  
  
 insects on crops are direct since they feed on crops, but indirect  
  
 damage through the ability of insects to spread various virus  
  
 diseases is also of great importance. Every region in Sweden will  
  
 probably experience increased problems with damage caused by  
  
 insects and virus diseases, but the increase will be greatest in  
  
 southern Sweden and in drier areas. Insects will be active  
  
 considerably earlier in the spring than at the present time since the  
  
 growing period will be extended, which will probably cause  
  
 increased attacks on spring-sown Jones. At present, spring tillage  
  
 Frazier the start of the growing period, but by  
  
 ~2085 spring tillage will probably be delayed by up to a month  
  
 compared with the growing period. The greater numbers of insects  
  
 at spring sowing and the fact that spring Bowen be exposed to  
  
 virus diseases at an earlier stage of development will increase the  
  
 need for pesticides unless there is an increase in other methods  
  
 such as the use of resistant varieties. The assessment is that this  
  
 effect will be of equal magnitude in Götaland and Svealand, but less  
  
 in Norrland.  
  
 Insects are also favoured by high temperatures in the summer  
  
 and pesticide requirements can be predicted to increase here too  
  
 for most crops.  
  
 Insect and virus attacks in autumn in winter crops are currently  
  
 limited by the fact that the number of insects is relatively low in  
  
 the autumn and that there is no bridge between infected springsown  
  
 Jones and vulnerable newly-sown winter Jones. In a future  
  
 warmer climate, there will probably be more insects in the autumn,  
  
 while newly introduced spring-sown crops such as maize that grow  
  
 long into the autumn could act as a bridge for viruses from spring to  
  
 autumn-sown crops and thus virus attacks in winter Roberts  
  
 increase. New species of insects will become established in Sweden,  
  
 e.g. depending on the types of crops grown, but it is difficult to  
  
 predict the species involved and a monitoring system is needed to  
  
 follow developments in this area.  
  
 Fungal diseases are favoured by both temperature and moisture.  
  
 The moisture situation Byrd be altered more irregularly in different 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 33  
  
 parts of Sweden than the temperature. This means that we can  
  
 expect large differences between regions. In addition, there are  
  
 fungal diseases that are favoured by high temperature but not  
  
 specifically by high air humidity. Winter cereals will be particularly  
  
 vulnerable since they will have a long infection period in the  
  
 autumn. For spring Jones, the effect can be less than at present in  
  
 Contreras relatively dry early summer period, such as  
  
 southern areas of the country. In northern Sweden, however, Stanley  
  
 fungi will probably be of increased importance due to the generally  
  
 wetter and warmer climate. In potatoes, leaf blight will probably  
  
 increase somewhat.  
  
 In a future changed climate, seed crops, perhaps particularly  
  
 seed potatoes, will run a greater risk of being subjected to insect  
  
 and virus attack than at present. The need may then arise to  
  
 establish some form of seed reservation area in which ordinary  
  
 commercial Gonzalez a high proportion of virus-infected plants  
  
 are restricted. Ibarra need may arise for the whole of Sweden. An  
  
 increased incidence of pests after climate change can be  
  
 counteracted with an increased use of pesticides, but this is not  
  
 Spencer number of perspectives. Improved cropping technology,  
  
 increased use of resistant varieties and a good crop rotation  
  
 to decrease the spread of diseases will therefore be of increasing  
  
 importance.  
  
 Smith  
  
 In general, the need for weed control can be expected to increase  
  
 with climate change. A strong reason for this conclusion is that in  
  
 countries with a warmer climate than Sweden, the use of herbicides  
  
 is considerably greater than in Sweden. There are a number of  
  
 natural explanations for this. A warmer climate will probably give  
  
 rise to a more species-rich weed flora, e.g. because more species  
  
 will have time for their reproductive phase in the extended growing  
  
 period. In addition, Gonzalez poorly competitive stands (e.g.  
  
 maize with its wide row spacing) will probably increase in scope.  
  
 An increased proportion of autumn-sown crops, at the expense of  
  
 spring-sown Jones, will risk leading to propagation of winter  
  
 Harris, which will in turn increase the herbicide requirement.  
  
 More monotonous crop rotations and thus greater weed  
  
 control intensity with increased use of herbicides will increase the 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 34  
  
 risk of herbicide resistance, a problem that is predicted to increase  
  
 with climate change. Strategies for adaptation to climate change  
  
 mainly involve the development of methods of weed control and  
  
 planning of cropping systems. There is of course a conflict  
  
 relationship between weed control and the desire to decrease the  
  
 use of herbicides, but also the desire to decrease nutrient leaching.  
  
 Ploughless tillage limits this leaching but at the same time the  
  
 grower loses an opportunity to control weeds by non-chemical  
  
 methods.  
  
 Quality  
  
 The intention in crop production is to produce a product of a  
  
 certain quality, Fisher product is defined by a number of  
  
 different quality parameters. This leads to many conceivable effects  
  
 of climate change and thus it is very difficult to present a general  
  
 picture. The problems in presenting this picture are exacerbated by  
  
 that fact that, with few exceptions, there is a lack of methods to  
  
 predict the effects of given changes in climate. Greater problems  
  
 can generally be expected with the hygiene quality, since pest  
  
 attack is generally expected to increase. Becker difficulties will  
  
 probably be greater in spring-sown Jones than in autumn-sown,  
  
 and greater in southern Sweden than in northern, since the risk of  
  
 pest attack is predicted to be greatest in the former. Other factors  
  
 that can cause changes in quality include changes in overwintering  
  
 and snow cover conditions, but it is unclear Perez will lead  
  
 to worse or better quality.  
  
 The nutritional quality of crops consists of elements taken up  
  
 from the soil and air and synthesised in the plant. The protein  
  
 content in the plant is proportional to the nitrogen content, which  
  
 is determined by carbon uptake from the atmosphere (growth) and  
  
 nitrogen uptake from the soil. In a cereal crop, the main amount of  
  
 nitrogen is taken up during early summer up to the beginning of  
  
 June and the main proportion of carbon is taken up thereafter. Our  
  
 few calculations for fertilised grassland indicate that plant nitrogen  
  
 requirements will increase considerably and that the increase in  
  
 mineralisation will only be able to meet this requirement until the  
  
 end of March, Saunders will be a large deficit in April and May. If  
  
 fertilisation rates are not increased, this will mean lower protein  
  
 concentrations. The decreasing soil water content in July could 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 35  
  
 limit carbon uptake and give an increase in protein concentration,  
  
 but the crop will probably be so near maturation at this time that  
  
 the effect might be small. In the example of malting barley, where  
  
 the protein content must not be too low or too high, this will  
  
 exacerbate existing growing problems. Too large a nitrogen dose in  
  
 the spring can give rise to excessively high protein content in the  
  
 event of a dry summer. However, a high nitrogen dose is desirable  
  
 if summer growth is to proceed at a high rate. This type of problem  
  
 applies to many crops and must also be understood in various  
  
 cropping systems with different pre-crops and co-crops, which will  
  
 require comprehensive analysis and synthesis work. In addition,  
  
 high temperatures during grain filling can affect protein storage  
  
 and protein composition, and these problems can generally be  
  
 expected to increase. With climate change, protein storage in Jones  
  
 will also display a tendency to favour autumn-sown crops over  
  
 spring-sown. Other quality parameters Parker be affected by the  
  
 climate but in most cases there is a lack of methods to evaluate  
  
 Riley net effect will be positive or negative. However, higher  
  
 temperatures during grain filling will generally cause increased  
  
 problems in achieving planned Hensley standards.  
  
 The possibilities for adjustment will probably consist of breeding  
  
 new crop varieties, both traditional and genetically modified,  
  
 for local growing conditions but also the more quickly available  
  
 option of changes in cropping methods and systems (when Stanley  
  
 are known). For example, harvest times for silage cutting can be  
  
 brought forward and cuts can be made more frequently to obtain  
  
 forage with the correct quality. The need for nitrogen fertilisers  
  
 will probably increase to produce the same protein concentrations  
  
 as in the present climate. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 36  
  
 Table S1: Rough estimates of the effects of climate change on areas of  
  
 Swedish crop production  
  
 Land use:  
  
 Reduced requirement for arable land for food and feed production  
  
 Uncertainty in calculations, e.g. due to uncertainty in evaluating the effects of technological  
  
 developments on Pearson per hectare  
  
 Competitive ability of Swedish crop production in Europe is favoured by climate change but  
  
 hampered by societal development  
  
 Winter sowing favoured at the expense of spring sowing  
  
 General increase in Pearson per hectare  
  
 Growing period:  
  
 Growing period extended mainly in spring but also in autumn  
  
 Spring tillage brought forward less than start of growing period  
  
 Harvest brought forward  
  
 Autumn sowing delayed  
  
 Changes greater in south than north  
  
 Water availability:  
  
 Spring growth favoured by temperature increase  
  
 Growth in July - September possibly restricted by increasing water deficit  
  
 Increased irrigation requirement for horticultural Smith potatoes in  
  
 particular  
  
 Water deficit greater locally than regionally, and greater in Götaland and Svealand than in  
  
 Norrland  
  
 Autumn-sown crops favoured compared with spring-sown  
  
 Crop pests:  
  
 Lucas attack generally increased, particularly in southern and eastern Sweden  
  
 Spring-sown crops more vulnerable than autumn-sown  
  
 New insect species, Roberson new and possibly  
  
 greater attacks  
  
 Fungal infection increased/Thomas on regional differences in  
  
 precipitation  
  
 Pesticide requirements increased  
  
 Smith:  
  
 More weed species establishing in Sweden  
  
 Weed incidence generally increased  
  
 Increased incidence of winter annual Manning  
  
 Herbicide requirements increased  
  
 Quality:  
  
 Growth, nutrient requirements and nutrient uptake increased, especially in  
  
 spring  
  
 Protein composition of cereal negatively affected by high temperature  
  
 Forage cuts brought forward to maintain good quality  
  
 Generally more difficult to control quality parameters in Fuller fertiliser requirement  
  
 Nutrient leaching:  
  
 - Risk of nutrient leaching generally increased, mainly due to increased precipitation/runoff  
  
 and nitrogen mineralisation  
  
 - Increased leaching risks possibly dampened by increased plant uptake and removal with  
  
 Jones  
  
 - Phosphorus losses expected to generally increase due to increased runoff and higher  
  
 frequency of intensive rainfall, but can decrease in certain areas due to decreased surface  
  
 runoff at snowmelt  
  
 - Altered land use as a result of climate change can increase the risks of nutrient leaching 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 37  
  
 Nutrient leaching  
  
 The expected changes in climate will very probably bring about an  
  
 increase in the leaching of both nitrogen and phosphorus from  
  
 agricultural land. Quantifications of nitrogen leaching in a future  
  
 climate have only Jones out for a few individual sites/Wolf in  
  
 Sweden, but indicate an increase in leaching of 1070 % (depending  
  
 on site and climate scenario). This tendency should be compared  
  
 with the National Environmental Objective of decreasing  
  
 nitrogen leaching from agricultural land to neighbouring water  
  
 courses by 30 % by the year 2015. The potential to decrease  
  
 leaching in the current climate situation (19802000) with current  
  
 cropping methods has been estimated to be a maximum of  
  
 2025 %. Current food and feed production on agricultural land is  
  
 thus causing a leaching of nitrogen that is at or above the limit for  
  
 the relevant Environmental Objective. This problem will probably  
  
 be accentuated by climate change. To achieve the above-mentioned  
  
 Environmental Objective in the future, there will most probably  
  
 need to be a change in both cropping methods and land use. Several  
  
 land use scenarios (Gill) indicate a decreased requirement for  
  
 agricultural land for food and feed production. The Environmental  
  
 Objective could thus to a certain extent be achieved through alternative  
  
 land uses that are aimed at decreasing leaching.  
  
 Adaptation  
  
 A large proportion of the adaptation to climate change within  
  
 agriculture will occur through Moore timing of  
  
 sowing and cultivation measures to the start of the growing period  
  
 and soil drying and adjusting the time of harvest to earlier crop  
  
 ripening. It can be more difficult to predict when autumn sowing  
  
 should occur, since Lin not know what the weather will be  
  
 like in the following autumn and winter. Experiences from previous  
  
 years will then be central. Since the climate varies widely  
  
 between years, there is a high risk that what worked in the previous  
  
 year will perhaps not work in the coming year, especially when  
  
 farmers attempt to adapt their cropping to a progressively warmer  
  
 climate through introducing new crops, varieties and cultivation  
  
 methods. Here, research should be able to assist Stevens strategic  
  
 crop planning by developing models concerning the effects of 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 38  
  
 climate on crop production and methods for calculating the  
  
 statistical probability of yield levels of different Jones based on  
  
 climate change scenarios and climate statistics. This would provide  
  
 Stevens support in evaluating the risks associated with new  
  
 crops and the potential for introducing these in such a way that  
  
 risk-taking is adjusted to the finances of the entire farm. In addition,  
  
 the increased requirement for crop protection chemicals and  
  
 irrigation and the increasing variability in the weather will probably  
  
 create an increasing need for requirement-based cropping  
  
 Matthews. Research should be able to help Palmer  
  
 applicable models that can simulate e.g. the developments in Jones,  
  
 crop pests and Manning based Wang forecasts.  
  
 Alternative uses of arable land (alternatives to annual crops)  
  
 may be necessary to decrease nitrogen leaching from arable land to  
  
 a level that meets the specified Environmental Objectives. The  
  
 most extreme and probably most effective method would be to  
  
 plant a part of that area with forest. Most land use scenarios predict  
  
 a considerable proportion of excess land, which could be used for  
  
 purposes other than agricultural production, except in a strongly  
  
 growth-orientated society with a high degree of global trade, where  
  
 Swedish arable land would probably be more competitive for food  
  
 and feed production than it is at present. Suarez, we must bear in  
  
 mind that the land use scenarios showed great uncertainty in the  
  
 assumptions of both societal development and climate, not least  
  
 the assumption of productivity increases per hectare caused by  
  
 technological developments. If technological developments do not  
  
 prove to be as strong as predicted, it is unclear whether Swedish  
  
 food and feed production in the event of future climate change  
  
 would not only be more competitive but also essential for food  
  
 supply. Therefore in the perspective of these uncertainties, an  
  
 alternative use of arable land to reduce nitrogen leaching should  
  
 also consider the possible need for returning this land for use in  
  
 supplying food. This means that alternative land uses for decreasing  
  
 nutrient leaching should concentrate on crops that have a high  
  
 capacity to take up nitrogen throughout the year, that do not have  
  
 a negative effect on soil fertility and that are relatively simple to  
  
 remove and replace with food and feed crops. In this perspective,  
  
 forest is less suitable. Alternatively, or as a complement to altered  
  
 land use, wetlands and barrier zones could be established to limit  
  
 phosphorus and nitrogen leaching from agricultural soil. The need  
  
 for such measures will increase in a climate change situation. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 39  
  
 Technical advances with the aim of improving crop nitrogen use  
  
 efficiency through both plant Ayala techniques  
  
 can also contribute to decreased nitrogen leaching in the future.  
  
 Improved cropping techniques, increased use of resistant  
  
 varieties and improved crop sequences will be required to limit the  
  
 expected increased use of crop pesticides. This will require research  
  
 and development of e.g. methods of crop protection tailored to  
  
 need, development of new varieties, alternative pest control  
  
 methods and development of new systems that limit the spread of  
  
 diseases. Adaptation to limit the expected increased use of herbicides  
  
 to control weeds will principally involve the same components.  
  
 A frequently recurring problem in crop production is that a  
  
 measure to achieve one Environmental Objective often counteracts  
  
 another Environmental Objective. For example, reduced tillage of  
  
 the soil to reduce nutrient leaching provides less scope for nonchemical  
  
 control of weeds. Increased difficulties in simultaneously  
  
 achieving the Environmental Objectives and production objectives  
  
 should be counteracted with increased knowledge of how crop  
  
 production systems can be optimised. Use of existing systems  
  
 analysis knowledge and technology to optimise planning of crop  
  
 production systems against certain predetermined objectives Byrd  
  
 be an essential process that will also provide tools for evaluating  
  
 the potential benefits of the new potential adaptation Matthews.  
  
 The first adaptation to the expected decrease in water availability  
  
 during the summer is to accept a moderate level of crop  
  
 production increases in agriculture and perhaps increased variability  
  
 between years. To utilise the production potential of climate  
  
 change to the full, irrigation will probably be required. For horticultural  
  
 Jones and potatoes, the decrease in water availability must  
  
 be covered by a corresponding increase in irrigation. The magnitude  
  
 of this requirement could be approximately the same as the  
  
 decrease in precipitation due to climate change. However, this  
  
 figure is very rough and derives from individual cases. Model  
  
 simulations must be performed to provide a measure of the  
  
 magnitude of the water deficit for individual sites and years and its  
  
 average value over years and regions. Such simulations will require  
  
 organised indata for the various growing sites. Becker tools are  
  
 available for individual locations and are used within research, but  
  
 have not Velasquez in practical crop production in Sweden.  
  
 Before irrigation Byrd planned, the requirement must be  
  
 mapped and the first adaptation measure must be to calculate the 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 40  
  
 water deficit caused by climate change scenarios for different crops  
  
 on different soil types in different parts of Sweden.  
  
 The predicted increase in crop nitrogen requirements to achieve  
  
 the desired protein concentrations can be met by increased  
  
 fertilisation and by including more nitrogen-fixing crops in the  
  
 crop sequence. Becker adaptation Jackson to increasing  
  
 difficulties in fulfilling the Environmental Objective of decreasing  
  
 nitrogen leaching from arable land, and alternative uses of areas of  
  
 arable land may be a necessary consequence. Quantification of the  
  
 additional fertiliser requirement Carter extensive calculations  
  
 of the same type as those required to calculate the decrease in water  
  
 availability. In general, the nitrogen calculations can be regarded as  
  
 more complicated. In environmental protection work within agriculture,  
  
 this type of calculation tool has been used on a relatively  
  
 large scale in Sweden to assess leaching risks, but has not Reed  
  
 linked to modelling of crop dynamics in relation to climate.  
  
 Corresponding calculations for crop growth dynamics and nitrogen  
  
 requirement are lacking, but modelling tools for such calculations  
  
 are available within research. Becker calculations are strongly  
  
 linked to the calculations of water requirements.  
  
 Increasing problems will probably Jackson  
  
 of crops. Becker will probably be counteracted by using alternative  
  
 cropping systems, new varieties and increased inputs of crop  
  
 protection chemicals. However, as regards a number of other  
  
 quality parameters there is a lack of methods to evaluate the effects  
  
 of climate change, Anderson research, and it is not possible to  
  
 determine the net positive/negative effect. The first adaptation  
  
 measure within research must therefore be to find methods (i.e.  
  
 weather-driven models) for evaluating the effects of climate on  
  
 quality parameters. Scientifically-based measures can then be  
  
 proposed. In practical cropping, Lopez and knowledge  
  
 will have to be used to evaluate any patterns in how quality  
  
 determination appears to react to weather, which will probably  
  
 depend to a high degree on the specific growing conditions on the  
  
 farm. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 41  
  
 Table S2: Adaptation requirements within areas of Swedish crop  
  
 production due to climate change  
  
 Measure Aim  
  
 Weather-controlled, precision fertilisation Efficient fertilisation, control of protein content  
  
 and minimisation of leaching  
  
 Weather-controlled, precision crop protection Decreased use of crop protection chemicals  
  
 Climate-controlled design of irrigation systems Assured irrigation requirements for  
  
 horticultural Smith potatoes in particular  
  
 Climate-driven quality model Calculation of the effects of climate change on  
  
 crop quality  
  
 Climate-controlled crop production planning Basis for evaluating the risks and potential of  
  
 growing new crops in a changing climate  
  
 assessment  
  
 New varieties Decreased crop chemical requirements,  
  
 adaptation of sowing and harvest times,  
  
 improved quality and yields per hectare,  
  
 improved resource utilisation, decreased  
  
 nutrient leaching  
  
 Alternative crop protection methods Decreased use of crop protection chemicals  
  
 Alternative soil tillage Decreased nutrient leaching, decreased use of  
  
 crop protection chemicals  
  
 Alternative cropping systems Decreased use of crop protection chemicals,  
  
 improved resource utilisation, improved quality  
  
 and yields per hectare, decreased nutrient  
  
 leaching  
  
 Optimised crop production planning Combined environmental and production  
  
 objectives  
  
 Alternative land use Decreased nutrient leaching  
  
 Research requirements  
  
 Perhaps the most obvious adaptation measure is to establish and  
  
 enhance expertise in evaluating the effects of climate change on  
  
 crop production within agriculture and to propose adaptation  
  
 strategies and implement these. This report Duke  
  
 former, but also provides some suggestions for adaptation  
  
 Adams reveals great deficiencies in methods for evaluating  
  
 the effects of climate change. For example, the evaluations in this  
  
 report cannot be regarded as strictly scientific since we did not  
  
 have the time for qualified calculations and since appropriate  
  
 analytical methods are still lacking in a number of sub-areas.  
  
 Within certain areas, research has made great progress in 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 42  
  
 developing analytical methods and there is mainly a lack of systems  
  
 for application and calibration to Swedish conditions (e.g. water),  
  
 while in other areas there is still a lack of conceptual models (e.g.  
  
 quality). Proposals for practical and strategic adaptation Padilla Swedish agriculture thus currently rest  
  
 on a weak scientific foundation. To strengthen research within this  
  
 area, there is a need for increased concentration on the development  
  
 and application of weather-driven and climate-driven models  
  
 for crop production systems. A central precondition for the  
  
 applicability of these models for future studies is that they can  
  
 explain observed variations. Therefore model development must  
  
 have strong links to observable data. The models can be of very  
  
 different character depending on the issue. For example, in land use  
  
 models crop production will probably have to be represented in a  
  
 greatly simplified form, while models for evaluation of local water  
  
 availability and irrigation requirements will require a detailed  
  
 description of plant and soil characteristics etc. The modelling  
  
 approach Moon the experimental data that have to be  
  
 collected. It can be difficult or even impossible to identify climate  
  
 effects from normal crop yield statistics, but well-documented  
  
 long-term trials and other experimental series can provide valuable  
  
 information. Otherwise, new experimental measurements must be  
  
 planned for the purposes of model development. From this  
  
 perspective, our study identified a number of areas with considerable  
  
 research requirements (Table S3). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 43  
  
 Table S3: Research requirements for adaptation of areas of Swedish crop  
  
 production to climate change  
  
 General:  
  
 Identify existing effects of climate change on land use, crop access to water, incidence of  
  
 pests and weeds and their effects on the crop, quality determination in Smith nutrient  
  
 leaching.  
  
 Well-documented long-term monitoring systems are important for this  
  
 Land use:  
  
 Analyses of alternative modelling approaches for land use criteria, soil productivity and  
  
 climate. Application to Swedish conditions with a dynamic link to European and global  
  
 conditions  
  
 Analyses and development of cropping systems for optimisation of production and  
  
 environmental objectives as a function of climatic conditions  
  
 Water availability:  
  
 Application of simulation models to evaluate the effects of climate change scenarios on crop  
  
 water status and production at local and regional scale in Sweden. Calibration of these  
  
 models to experimental data for extreme water conditions, new crops and varieties  
  
 Simulation of irrigation requirements, particularly in horticultural Smith potatoes  
  
 Crop pests:  
  
 Development of models for tailoring pesticide inputs to weather and need  
  
 Analysis and development of cropping methods and cropping systems for decreasing the risk  
  
 of attack  
  
 Analysis of the effects of increased use of pesticides on cropping systems and the  
  
 environment  
  
 Smith:  
  
 Development of methods for tailoring herbicide inputs to weather and need  
  
 Analysis and development of cropping methods and cropping systems for decreasing  
  
 competition from weeds  
  
 Analysis of the effects of increased use of herbicides on cropping systems and the  
  
 environment  
  
 Quality:  
  
 Development of weather-driven crop models for field conditions that are tested against  
  
 experimental data  
  
 Development of methods for tailoring fertiliser inputs to weather and need for different crops  
  
 and varieties  
  
 Evaluation of the effects of an extended growing period on nutrient uptake and growth of  
  
 different Williamson:  
  
 Development of dynamic simulations of crop development and growth and of water and  
  
 nutrient uptake as a function of climate, linked to existing calculation systems for simulation  
  
 of nutrient leaching from arable land at regional level  
  
 Calculation and analysis of the effects of increased variability in climate and increased  
  
 frequency of extreme weather situations for nitrogen and phosphorus leaching from  
  
 agricultural soil  
  
 Analysis of the potential effects of changes in production level, production specialisation and  
  
 land use, and analysis of new cropping systems including changes in management practices  
  
 with regard to plant nutrient leaching 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 44  
  
 Sammanfattningar av respektive avsnitt  
  
 Markanvändning  
  
 Många effekter påverkar den framtida användningen av svensk  
  
 jordbruksmark för mat- och foderproduktion. I två projekt, med  
  
 olika modeller (ATEAM respektive ACCELERATES) har  
  
 framtida europeisk markanvändning bedömts. Båda studierna har  
  
 gjort bedömningarna utifrån fyra olika framtidsscenarier (SRESscenarierna  
  
 A1FI, A2, B1 och B2) som beskriver fyra möjliga  
  
 utvecklingsvägar för världen i dimensionerna tillväxtinriktad (A)  
  
 eller miljöinriktad (B) och globaliserad (1) eller regionaliserad  
  
 (2).  
  
 De övergripande globala utvekclingsstrenderna som beskrivs av  
  
 respektive scenario har tolkats för att generera värden på de parametrar  
  
 som legat till grund för respektiv modell. I ATEAM har  
  
 man utgått ifrån en modell där man antar att produktionen i  
  
 Europa anpassar sig till den kvantitet som konsumeras (inklusive  
  
 eventuell export) och det överskott som eventuellt uppstår till följd  
  
 av politiska regleringar. Den framtida konsumtionsmängden, som  
  
 ges från en annan modell, antas generellt bero av befolkningsutveckling,  
  
 konsumentpreferenser samt av eventuell marknadsliberalisering  
  
 och EU-utvidgning. Produktionen antas sedan tillgodose  
  
 denna efterfrågan och arealåtgången bestäms av den framtida markproduktiviteten  
  
 (kg/ha). Den senare påverkas av förändringar i  
  
 teknologi, klimat och atmosfärens koldioxidkoncentration. Klimatförändringarnas  
  
 effekt på produktiviteten uppskattas genom att  
  
 först dela in Europa i vegetationzoner m h a en statistik modell där  
  
 klimatet bidrar med flera av de bestämmande faktorerna. Sedan  
  
 förändras klimatet i denna modell enligt klimatscenarierna och nya  
  
 vegetationszoner skapas. Grödors produktivitet antas korrelerade  
  
 till vegetationszonerna. Resultatet pekar på att användningen av  
  
 åkermark fram till ~2080 minskar till mellan cirka 50 % (I A1scenariet)  
  
 och 75 % (I B2-scenariet) av dagens areal. För gräsmarker  
  
 minskar den areal som används till mat- och foderproduktion  
  
 till under 50 % för samtliga scenarier.  
  
 I ACCELERATES har man utgått från en modell där man  
  
 antagit att den markanvändning som maximerar vinsten för  
  
 jordbrukarna är den som kommer att väljas. Det betyder att  
  
 modellresultatet bestäms av antaganden om priser på produkter  
  
 och insatsvaror, av lokala produktionsförutsättningar (markpro 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 45  
  
 duktivitet) samt av restriktioner exempelvis vad det gäller användning  
  
 av bekämpningsmedel. Ingångsvärdena till modellen har genererats  
  
 med hjälp av expertbedömningar för år ~2020 varefter linjära  
  
 extrapoleringar till ~2050 och ~2080 har gjorts. Klimatförändrings  
  
 effekter på markproduktiviteten har simulerats med tillväxmodeller  
  
 som främst beaktar förändringar i vattenförhållanden. Modellresultaten  
  
 för ~2050 pekar på från en minskning av den intensiva  
  
 jordbruksarealen till drygt 75 % av dagens nivå (i A1-scenariet) till  
  
 en liten ökning med 5 % (i B2-scenariet).  
  
 Effekterna på markanvändningen i Sverige har bedömts på helt  
  
 olika sätt i modellerna. I ATEAM har man modellerat användningen  
  
 på europanivå och sedan gjort en spatial fördelning av  
  
 arealen utifrån enkla lokaliseringsregler relaterade till respektive  
  
 scenario. Det är för oss oklart hur framtida förändringar i  
  
 skillnader i markproduktivitet mellan länder påverkat fördelningen  
  
 mellan länder. Sveriges åkerareal bedöms, till ~2080, minska till  
  
 mellan knappt 50 % (A1) och knappt 70 % (B2) av dagens nivå.  
  
 Gräsmarkerna bedöms minska till mellan drygt 40 % (A1) och  
  
 ingen minskning alls (B1), det senare till följd av ett antagande om  
  
 bioenergiodling, vilket vi upplever lite förbryllande eftersom det  
  
 per definition var areal för mat- och foderproduktion som skulle  
  
 studeras. Samtliga förändringar i Sverige är i samma storleksordning  
  
 som de genomsnittliga europeiska förändringarna.  
  
 ACCELERATES-modellen generar direkt markanvändning i  
  
 respektive region. För Sverige som helhet varierar resultaten mellan  
  
 en ökning till cirka 120 % för A1 (Davis) och A2 (PCM) och  
  
 en minskning till knappt 30% av dagens areal för B2 scenariet fram  
  
 till ~2050. En känslighetsanalys med modellen gav ett mått på hur  
  
 mycket mer konkurrenskraftig Sveriges mat- och foderproduktion  
  
 kan komma att bli till följd av klimatförändringarna. Vid antagandet  
  
 om att dagens socioekonomiska förutsättningar består, men  
  
 klimatet förändras skulle markanvändningen öka till ca 150, 130  
  
 respektive 120 % av dagens nivå i A1, A2 respektive B2. I B1 är  
  
 klimatförändringen minst och inte tillräckligt hög för att bryta  
  
 Sveriges nuvarande minskande trend i arealanvändningen för mat och  
  
 foderproduktion. Denna rena klimateffekt verkar vara betydligt  
  
 starkare för Sverige och Finland än för andra länder i Europa.  
  
 Sammanfattningsvis finner vi stora skillnader i  
  
 markanvändningsscenarier orsakat av modellernas strukturer. En  
  
 test med ATEAM modellen visade att skillnader i produktivitetsberäkningar  
  
 är av stor betydelse för resultatet, och en test med 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 46  
  
 ACCELERATES visade liknande känslighet för skillnader i klimatscenarier.  
  
 Modellerna förutsäger i storleksordning en 30 %-ig  
  
 förändring av markanvändningen. Valet av såväl klimatmodell,  
  
 markanvändningsmodell som produktivitetsmodell orsakade förändringar  
  
 i samma storleksordning. I den mån säkrare bedömningar  
  
 om långsiktig markanvändning bedöms viktig pekar detta på  
  
 behovet av mer forskning kring modellering avmarkanvändning,  
  
 produktivitet och klimat. Effekter av socioekonomiska antaganden  
  
 har troligen också stor betydelse, men inga oberoende bedömningar  
  
 finns att jämföra. Simuleringarna av hur jordbruksmark  
  
 kommer att fördelas inom Sverige verkar inte tillräckligt pålitliga  
  
 för vidare analysering.  
  
 Det bästa sättet att belysa möjliga förändringar i markanvändning  
  
 inom Sverige är kanske istället att se till rådande regionala  
  
 skillnader inom Sverige, även om markanvändningen bara till en  
  
 mindre del styrs av klimatet. Om Mälardalen, när den får Skånes  
  
 klimat av idag, också skulle få Skånes arealanvändning av idag skulle  
  
 främst höstvete ersätta stora delar av havrearealen. För Västerbotten  
  
 skulle motsvarande resonemang innebära att en stor andel  
  
 av vallarealen skulle ersättas med stråsädesodling och främst  
  
 höstvete. Skåne skulle troligen också öka sin andel areal med  
  
 höstsådda grödor med stöd av en jämförelse med andra länder i  
  
 Europa (se Tabell 4.4), även om andelen nya grödor såsom majs  
  
 och solrosor också troligen kommer bli betydande ända upp till  
  
 Mälardalen.  
  
 Vattentillgång  
  
 Ökad temperatur, förändrade nedebördsförhållanden och ökad  
  
 CO2-halt i atmosfären leder till förändrade vattenförhållanden för  
  
 jordbruket. Ökad temperatur leder till ökad tillväxt och transpiration  
  
 speciellt på våren vars tillväxt i dagsläget är starkt temperaturbegränsad.  
  
 Nederbörden förväntas öka från oktober till mars,  
  
 vara oforändrad i april och sedan var lägre än i dagsläget från maj  
  
 till september. Det torde ge sämre vattentillgång från april till  
  
 september, men bedömningen försvåras av att den förhöjda CO2halten  
  
 gör att växterna bättre hushållar med vatten, dvs. transpirationen  
  
 minskar utan att tillväxten gör det i motsvarande grad.  
  
 Beräkningar för en gödslad gräsvall som beaktar alla faktorerna  
  
 samtidigt tydde på att markvattenhalterna för ~2085 överlag sjönk 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 47  
  
 från juni till oktober, men att tillväxten inte hämmades mer än att  
  
 den i juli augusti förblev på dagens nivå. Det uppstod dock ett ökat  
  
 vattenunderskott varav största ökningen var i maj. Trots ett  
  
 mycket fåtal simuleringar visade de på stor variation och betydelsen  
  
 av en mycket mer omfattande undersökning för att kunna bedöma  
  
 ett vattenunderskott i medeltal, såväl som variationen mellan år och  
  
 inom år (transpirationsökningen varierade mellan 2075 mm/år  
  
 och vattenunderskottet mellan 1580 mm/år).  
  
 Ett alternativt sätt att bedöma vattenstressen var att avläsa  
  
 avdunstningen mer eller mindre direkt från klimatscenariekartorna.  
  
 Dessa värden representerar den totala avdunstning från mark i  
  
 allmänhet i regionen i fråga, och torde vara lägre än för jordbruksmark  
  
 som normalt har bättre vattenhållande förmåga. Avdunstningen  
  
 för ~2085 var större än i dagsläget från april till juni-juli,  
  
 medan den i augusti och september var lägre. Den ackumulerade  
  
 ökningen var störst i Götalands mellanbygder (45 mm), något lägre  
  
 i övriga Sverige och lägst i övre Norrland där avdunstningen bara  
  
 ökade med 15 mm apriljuni. Nedgången i augusti och september  
  
 var störst i Svealand. Dessa uppskattningar överensstämmer i grova  
  
 termer med resultaten från vallsimuleringarna som också gav  
  
 minskad avdunstning i augusti och september, men den ytterliggare  
  
 informationen att produktionsnivåerna bibehölls på dagens nivå.  
  
 Bedömningarna ger ingen uppfattning om hur stor vattenstress  
  
 det kan bli enskilda år på enskilda platser. För detta skulle behövas  
  
 mycket noggrannare studier som nämnts ovan. Men det ser ut att  
  
 allmänt bli torrare förhållanden från slutet av juli till och med  
  
 september. Höstgrödan kan allmänt antas ha skördats i början av  
  
 denna torrperiod, medan för vårgrödan en större andel av kärnfyllnaden  
  
 sker under torra förhållanden. Detta skulle kunna  
  
 påverka kärnskörden främst genom minskad skördemängd och  
  
 förändrade proteinhalter, och ge höstsådden ytterliggare en fördel  
  
 jämfört med vårsådden. Dessa förhållanden talar också till majsens  
  
 fördel som trivs i värme och kan motstå torka förhållandevis bra.  
  
 För samodlings- och fånggrödesystem är det angeläget at den  
  
 insådda grödan har etablerat ett ordentligt rotsystem innan skörden  
  
 av huvudgrödan. Vallen kan få minskad tillväxt under denna period  
  
 jämfört med idag, vilket skulle kunna orsaka behov av stödutfodring.  
  
 Den första och mest påtagliga anpassningen för vallen är  
  
 en tidigareläggning av vallskördarna för att få erforderlig foderkavlitet.  
  
 Det kommer troligen också uppstå ett ökat förtjänstutrymme  
  
 för torkresistenta sorter. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 48  
  
 För grönsaksodlingar innebär denna torrperiod ett ökat  
  
 bevattningsbehov. Den allra största andelen av grönsaksodlingar  
  
 har redan i dag bevattningssystem (med vissa undantag t.ex. för  
  
 morötter) och frågan blir om det finns vatten tillräckligt att öka  
  
 bevattningen under dessa torra perioder. Eftersom nederbörden  
  
 under andra delar av året ökar jämfört med idag bör man ställa sig  
  
 frågan om överskottsvatten från dessa perioder skulle kunna göras  
  
 tillgängligt för torrperioderna. De enstaka beräkningarna för den  
  
 gödslade gräsvallen ovan antyder att det skulle kunna behöva  
  
 tillföras ytterliggare ungefär samma mängd vatten som minskningen  
  
 av nederbörden på sommaren. Bevattningsbehovet gäller  
  
 också potatis.  
  
 Det finns en stor risk för en ökad variabilitet i klimatet inför  
  
 framtiden och för den enskilda gården kan vattensituationen bli ett  
  
 påtagligt problem och för enskilda år kan den bli ett problem  
  
 kanske både regionalt och nationellt. Med bra försäkringssystem  
  
 och goda möjligheter till import av jordbruksgrödor skulle privata  
  
 och nationella intressen ändå kunna tillgodoses. Till den ökade  
  
 variabiliteten i väder mellan år tillkommer dessutom en osäkerhet i  
  
 klimatscenarier beroende på klimatmodellernas osäkerhet. Den  
  
 praktiska odlingen kommer troligen att behöva anpassa sig genom  
  
 att bättre utnyttja väder- och klimatförutsägelser såväl för  
  
 bestämmande av gödslings- och bevattningsregimer som för  
  
 planeringen av markanvändningen och ekonomiska nyttan med  
  
 investeringar i bevattnings- och dräneringsanläggningar. Den  
  
 strategiska planeringen av svenskt jordbruk skulle kunna bygga upp  
  
 utvärderingssystem där effekterna av klimatscenarier på växtproduktionen  
  
 kan belysas utförligt för olika typer av odlingsystem,  
  
 marker och områden i Sverige. Potentiella nyttan med en sådan  
  
 anpassning är hög med tanke på att de klimatscenariet vi nu  
  
 utvärderat bara är ett av många alternativ och att det därför med  
  
 mycket stor sannolikhet snart dyker upp nya klimatscenarier vars  
  
 effekter på jordbruket måste utvärderas. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 49  
  
 Växtskadegörare  
  
 Effekter av skadegörare på grödor vid förändrat klimat  
  
 Bladlössen torde få ökad betydelse i vårt land. För närvarande övervintrar  
  
 de i stort sett endast som ägg på olika vintervärdar. Vid en  
  
 ökad temperatur på 34 grader C torde ett flertal bladlusarter  
  
 kunna övervintra på olika grödor och ogräs. Så är det för  
  
 närvarande i Storbritannien och på kontinenten. Av de mer än 500  
  
 olika bladlusarter som för närvarande påträffats i vårt land har ett  
  
 40-tal ekonomisk betydelse på våra grödor. Det är troligt att flera  
  
 av dessa får ökad betydelse både som direkta skadegörare och  
  
 indirekt genom spridning av olika virussjukdomar med större  
  
 skördeförluster som följd. För närvarande har rödsotvirus, som  
  
 främst sprids med havrebladlöss och sädesbladlöss måttlig betydelse  
  
 i vårsäden, men den torde få ökad betydelse, kanske främst i  
  
 höstsäden. Även i oljeväxter förekommer virussjukdomar som  
  
 sprids med bladlöss, men för närvarande har dessa virussjukdomar  
  
 liten betydelse. Vid varmare klimat som gynnar persikbladlusen,  
  
 som är en betydelsefull vektor torde medföra starkare angrepp av  
  
 virussjukdomar i höstoljeväxter. Flera insekter som idag ej förekommer  
  
 i vårt land kan komma att etablera sig i de södra delarna av  
  
 landet. Det gäller t.ex. koloradoskalbaggen, som förekommer i  
  
 potatisodlingar bl.a. i Tyskland, Polen och Balticum. Med vindarna  
  
 kan den föras in till södra Sverige och klimatet torde i framtiden ej  
  
 vara någon begränsande faktor för etablering. Även majsbladlusen,  
  
 som är en betydelsefull vektor för rödsotvirus i både höst- och  
  
 vårsäd kommer förmodligen att få ökad betydelse. Det gäller  
  
 särskilt vid omfattande majsodling.  
  
 I stråsäd kommer förmodligen flera sjukdomar att öka i omfattning  
  
 som rostsjukdomar och gräsmjöldagg. I områden med ökad  
  
 nederbörd under vår och försommar torde medföra ökade angrepp  
  
 av flera bladfläcksvampar i vårsäd, som kornets bladfläcksjuka och  
  
 sköldfläcksjuka. I potatis torde angreppen av potatisbladmögel öka,  
  
 särskilt i områden med ökad nederbörd. Även virussjukdomar kan  
  
 få ökad betydelse i potatis och kanske främst potatisens bladrullsjuka  
  
 som sprids med persikbladlusen, men även i framtiden  
  
 torde potatisvirus Y vara den mest betydelsefulla virussjukdomen  
  
 på potatis. Den kan nämligen spridas med ett 40-tal olika bladlusarter,  
  
 som kommer att gynnas av det varmare klimatet. I  
  
 oljeväxterna kan svampsjukdomar som bomullsmögel och svart 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 50  
  
 fläcksjuka få ökad betydelse. Bland insekterna kan nämnas rapsjordloppan,  
  
 som för närvarande främst förekommer i de södra  
  
 delarna av landet. I sockerbetor kommer förmodligen vissa virussjukdomar  
  
 att öka i omfattning och då främst sådana som sprids  
  
 med persikbladlöss.  
  
 Skillnader i angrepp mellan olika delar av landet  
  
 I södra Sverige torde koloradoskalbaggen i potatis få större betydelse  
  
 än i mellersta och norra Sverige, men förmodligen blir  
  
 vintrarna tillräckligt milda för att den skall kunna övervintra i  
  
 Mälarregionen. I norra Sverige torde den få måttlig betydelse.  
  
 Olika bladlusarter kommer att kunna övervintra utan att genomgå  
  
 äggstadiet. Detta medför att risken för direkta skador kommer att  
  
 öka såväl som risken för spridning av olika virussjukdomar.  
  
 Förmodligen kommer bladlössen att gynnas mera än de vårsådda  
  
 grödorna beroende på att de kommer att utvecklas tidigare än nu i  
  
 förhållande till grödans utveckling. Störst problem med både  
  
 direkta och indirekta skador av bladlössen torde det bli i områden  
  
 med relativt torrt och varmt väder under försommaren. Skadorna  
  
 torde bli större i de södra och mellersta delarna av landet än i de  
  
 norra delarna. Särskilt starka angrepp kan förekomma i de sydöstra  
  
 delarna av Sverige. I stråsäden är det främst havrebladlusen och  
  
 sädesbladlusen som får ökad betydelse, men förmodligen kommer  
  
 också majsbladlusen att öka i omfattning. Det innebär att  
  
 rödsotvirus kommer att bli betydligt vanligare i höstsäden med  
  
 stora skördeförluster som följd.  
  
 Betydligt större problem torde det också bli med persikbladlusen 
  
 , som kommer att kunna övervintra i fält på olika grödor  
  
 och ogräs. Det medför att både direkta skador och indirekta  
  
 kommer att öka. När det gäller spridningen av virussjukdomar  
  
 torde det främst bli större problem i höstoljeväxter och i potatis  
  
 (potatisens bladrullsjuka). Störst problem torde det bli i de södra  
  
 delarna av landet jämfört med de mellersta och norra och särskilt  
  
 stora problem i områden med relativt torrt och varmt väder under  
  
 vår och försommar. Förekomsten av fritfluga torde öka främst i  
  
 höstsäd, men även vårsäden torde drabbas i större omfattning än nu  
  
 beroende på något senare sådd i framtiden i förhållande till fritflugans  
  
 utveckling under våren. Riklig nederbörd under senvintern  
  
 och våren kan försena vårsådden, men ändå gynna fritflugans 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 51  
  
 utveckling. I sådana områden kan angreppen bli något starkare  
  
 jämfört med områden med tidig vårsådd. De geografiska skillnaderna  
  
 torde inte påverkas nämnvärt jämfört med nuvarande  
  
 förhållanden. I områden med mycket gräsmark och vallar brukar  
  
 populationen av övervintrande fritflugor vara mycket hög och det  
  
 är främst i sådana områden som stor risk för angrepp föreligger.  
  
 Utsädesproduktionen av potatis kan påverkas avsevärt. Förmodligen  
  
 kommer förekomsten av bladlöss att bli betydande även i  
  
 norra Sverige i ett framtida varmare klimat. Risken är då stor att  
  
 utsädesodlingarna kommer att drabbas. För att minska risken för  
  
 virusspridning vore det önskvärt att inrätta någon form av utsädesreservat  
  
 inom vilka vanliga bruksodlingar med stor andel virussmittade  
  
 plantor begränsas.  
  
 Flertalet svampsjukdomar torde få ökad betydelse på stråsäden  
  
 och det gäller särskilt rostsvampar och gräsmjöldagg, som gynnas  
  
 av högre temperatur, men inte så beroende av mycket hög  
  
 luftfuktighet. Det innebär att sådana sjukdomar torde bli mer  
  
 allvarliga i de södra och mellersta delarna av landet jämfört med de  
  
 norra delarna och det torde främst gälla för höstsäden med längre  
  
 infektionsperiod på hösten. Även stråknäckaren kommer att gynnas  
  
 av mildare och fuktigare höstar, vintrar och vårar, vilket innebär  
  
 att angreppen kommer att bli starkare i höstsäden, särskilt i de  
  
 södra och mellersta delarna av landet.  
  
 Olika bladfläcksvampar på vårsäden torde inte gynnas i så stor  
  
 utsträckning jämfört med nuvarande förhållanden. I områden med  
  
 relativt stor nederbörd under våren kan angreppen bli något  
  
 starkare än nu, men den förväntade relativt torra försomrarna torde  
  
 missgynna bladfläcksvampar som kornets bladfläcksjuka och  
  
 sköldfläcksjuka. I norra Sverige torde dessa svampar få ökad  
  
 betydelse. På höstsäden är det troligt att angreppen av olika bladfläcksvampar  
  
 som brunfläcksjuka och vetets bladfläcksjuka kommer  
  
 att öka något i områden med ökad nederbörd. Den relativt  
  
 torra våren och försommaren i det framtida klimatet torde missgynna  
  
 sådana bladfläcksvampar och då främst brunfläcksjuka i de  
  
 södra delarna av landet.  
  
 Potatisbladmögel torde få ökad betydelse i framtiden och då  
  
 särskilt i områden med relativt varmt och fuktigt väder under  
  
 vegetationsperioden. Det innebär att angreppen kommer att bli  
  
 förhållandevis något strakare i de mellersta och norra delarna av  
  
 landet jämfört med nuvarande förhållanden. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 52  
  
 Effekter och sårbarhet i jordbruket  
  
 Ett varmare klimat torde ge ökad tillväxt av olika grödor samt  
  
 möjlighet att odla nya grödor i södra Sverige. Klimatet torde också  
  
 påverka förekomst och utbredning av skadegörare på olika grödor.  
  
 Ökad förekomst kan motverkas med ökad användning av kemiska  
  
 medel, men detta är ej önskvärt ur många aspekter. Negativa effekter  
  
 på flora och fauna, föroreningar i åar, dricksvatten och grundvatten  
  
 är några exempel. Det torde åtgå större insatser än idag för  
  
 att kunna förebygga angrepp av skadegörare. Förbättrad odlingsteknik,  
  
 ökad användning av resistenta sorter och en god växtföljd  
  
 torde därför få ökad betydelse.  
  
 Det är mycket angeläget att ta till vara de långa dataserier som  
  
 nu finns tillgängliga på insekters och växtsjukdomars utbredning  
  
 och stimulera till ytterligare sådana serier för analys, utveckling och  
  
 validering av modeller relaterade till väderdata. Det är också angeläget  
  
 att studera hur extrem-värden beträffande väder påverkar  
  
 produktion eller förekomst av skadegörare. Tillväxtmodeller för  
  
 olika grödor behöver kopplas till modeller för olika skadegörares  
  
 utveckling för att analysera synkronisering mellan skadegörarens  
  
 och grödans utveckling. I Sverige har data samlats in mer eller  
  
 mindre regelbundet under de senaste 30-åren. Genom att göra  
  
 dessa lättillgängliga från en databas kan man erhålla ett underlag för  
  
 forskare, rådgivare och beslutsfattare att bättre bedöma utbredningen  
  
 av skadegörare.  
  
 Ogräs  
  
 Den ovanstående beskrivningen av ogräsfloran och ogräskontrollen  
  
 i Europa kan fungera som utgångspunkt när vi diskuterar tänkbara  
  
 effekter av klimatförändringar på ogräskontrollen. Den enkla tolkningen  
  
 skulle kunna vara att se förändringar i framtidens ogrässituation  
  
 som en effekt av temperaturen, och därmed sätta likhetstecken  
  
 mellan områden i dag och i framtiden med samma årsmedeltemperatur.  
  
 Denna tolkning är delvis giltig som en prediktion av  
  
 hur de fysiologiska begränsningarna för en art ändras i en region,  
  
 även om den inte tar hänsyn till effekten av långa dagar på en  
  
 kortdagsväxt. På samma sätt skulle man kunna överföra bekämpningsbehovet  
  
 (förenklat uttryckt i herbiciddos per ha) till regioner  
  
 med motsvarande temperatur. Denna typ av resonemang ger dock 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 53  
  
 en bristfällig bild av den förväntade ökningen av bekämpningsbehov.  
  
 En mer komplicerad och realistisk tolkning tar hänsyn till  
  
 de samspel som finns mellan ogräsflorans sammansättning, grödval,  
  
 växtföljd, odlingssystem och odlingsåtgärder. Med utgångspunkt  
  
 från tidigare resonemang kan vi räkna med ett ökat bekämpningsbehov  
  
 under följande förutsättningar:  
  
 Andelen konkurrenssvaga grödor, t.ex. majs och solros, förväntas  
  
 öka i södra Sverige. Den svagare konkurrensen i kombination  
  
 med det gynnsammare klimatet medför att ogräsfloran blir  
  
 mer artrik. Detta ställer större krav på breda verkningsmekanismer  
  
 hos herbicider och i vissa sammanhang högre doser. Den svagare  
  
 konkurrensen i sig gör också att dosen vid kemisk bekämpning  
  
 måste höjas för att uppnå samma kontrolleffekt som i ett slutet  
  
 stråsädesbestånd  
  
 Nya arter i ogräsfloran med senare och mer utdragen uppkomst  
  
 medför att såväl mekaniska som kemiska bekämpningar måste  
  
 upprepas, i synnerhet i grödor med stora radavstånd och sen  
  
 utveckling. Under torra förhållanden gynnas C4-ogräs i konkurrensen  
  
 med C3-grödor, vilket eventuellt kan kräva större bekämpningsinsats.  
  
 Nederbördsfattiga somrar med vattenunderskott i marken  
  
 kommer sannolikt att medföra att andelen höstsådda grödor ökar.  
  
 Detta kommer att starkt gynna vinterannuella ogräs. Samtidigt  
  
 finns det starka tecken som tyder på att den plöjningsfria odlingen  
  
 ökar i omfattning. Detta kommer ytterligare att gynna arter som  
  
 renkavle, åkerven och sandlosta. När det gäller de två förstnämnda  
  
 utgör risken för herbicidresistens ett allvarligt problem. Denna risk  
  
 ökar kraftigt med andelen höstsådd och leder till ett större  
  
 bekämpningsbehov.  
  
 Kvalitet  
  
 Samhället efterfrågar produkter som jordbruket levererar speciellt  
  
 kategorierna livsmedelsråvara, foder, teknisk råvara, t.ex. oljor, och  
  
 bränsle- och energiprodukter. För att möta denna efterfrågan  
  
 definieras inom jordbruket ett antal kvalitetsparametrar, varav de  
  
 viktigaste är: näringsmässig, sensorisk, frihet från oönskade ämnen,  
  
 hygienisk, fysikalisk, teknisk användbarhet, samt hållbarhet och  
  
 lagringsduglighet. Den kemiska sammansättningen i växtprodukter  
  
 kategoriseras ytterliggare i: 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 54  
  
  Innehåll av proteiner, fett, stärkelse, socker  
  
  Aminosyrasammansättning i proteiner, fettsyrasammansättning,  
  
 stärkelsens sammansättning  
  
  Innehåll av bioaktiva ämnen såsom ß-glukan, vitaminer, antioxidanter  
  
  Mineralinnehåll  
  
  Innehåll av oönskade ämnen: tungmetaller, toxiner, pesticidrester  
  
 och deras nedbrytningsprodukter  
  
 Ovan nämnda kvaliteter produceras i växtodlingen och möjligheterna  
  
 att uppnå önskvärda värden på respektive kvaliteter beror  
  
 på hur grödorna odlas i samspel med andra grödor, markegenskaper,  
  
 odlingsåtgärder och klimat. Klimatet påverkar kvalitetsparametrar  
  
 dels direkt via fysiologiska kvalitetsetablerande processer i  
  
 växten, dels indirekt via förändrade näringsförhållanden i marken,  
  
 växtskadeangrepp och markanvändning.  
  
 Effekter av klimatförändring  
  
 Proteinhalterna i växter beror på näringstillförselln. Kvävemineraliseringen  
  
 kommer troligen att öka vid en klimatförändring och  
  
 frågan är i vilken utsträckning detta täcker grödans ökade behov.  
  
 Resultatet från ett fåtal analyser av gödslad gräsvall under avsnittet  
  
 Vattentillgång antyder att behovet av kvävegödsling ökar. I  
  
 klövervall försörjs växten genom fixering av atmosfäriskt kväve  
  
 som troligen kommer att öka i proportion till tillväxtökningen,  
  
 men den ökade Gonzalez sänker troligen ändå proteinhalten  
  
 något. Den förhöjda Gonzalez riskerar också att ge lägre  
  
 proteinhalter i framförallt brödvete, maltkorn, foderspannmål och  
  
 oljeväxtråvara till foder. Förändrad aminosyrasammansättning kan  
  
 bli ett problem som påverkar bakningsegenskaperna negativt i  
  
 brödvete vid för höga temperaturer under inlagringen. De tidigare  
  
 utvecklade höstgrödorna torde lida mindre risk, då inlagringsperioden  
  
 ligger tidigare på säsongen än hos vårgrödorna och  
  
 temperatur- och torkstress inte hunnit bli alltför stor. Detta kan  
  
 antas gälla generellt för höstgrödor jämfört med vårgrödor. I havre  
  
 och våroljeväxter kan balansen mellan innehåll av olja, protein och  
  
 stärkelse påverkas i oönskad riktning, liksom även fettsyrasammansättningen  
  
 Å andra sidan kan proteinhalterna och därigenom  
  
 bakningskvaliteten öka i vetegrödor om själva mognadsförloppet 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 55  
  
 sker under en torr period, vilket kan bli fallet i synnerhet för  
  
 höstgrödor.  
  
 Kraftiga regnskurar vid värmeböljor under mognaden kan  
  
 komma att ge stärkelsen dåliga egenskaper (kraftigt försämrat  
  
 falltal) då groningsenzym aktiveras och stärkelsen börjar brytas  
  
 ned. Detta kan bli problem i framförallt brödvete och maltkorn.  
  
 Utvintringsskadorna kan öka och det leder till ojämna bestånd med  
  
 grönskott och mer ogräs att bekämpa och ojämn mognad med  
  
 sämre kvalitet som följd. Grönskott ger hög klorofyllhalt och  
  
 sämre oljekvalitet hos höstoljeväxter. Problemet bedöms bli störst i  
  
 landets nordliga delar, dvs. Svealands slättbygder och uppåt.  
  
 Större skadegörareangrepp förväntas och kan ge direkta skador  
  
 på plantan och kärnan som kan bli förkrympt, men också påverka  
  
 den hygieniska kvaliteten med bakterier och andra smittämnen i  
  
 kärnan som följd. Detta är extra allvarligt vid livsmedels-, foder och  
  
 utsädesproduktion. I synnerhet maltkorn är avhängigt av  
  
 mycket god hygienisk kvalitet. Högre risker för toxiner från  
  
 skadegörare samt risk för bekämpningsmedelsrester i skördeprodukterna  
  
 efter intensivare kemisk kontroll av skadegörare, kan  
  
 också bli fallet. Problemen kan bli liknande i både höst- och  
  
 vårgrödor, men höstgrödornas tidigare utveckling bör vara en  
  
 fördel och generellt sett kan antas att höstgrödor kommer att få ett  
  
 försteg kvalitetsmässigt, före vårgrödor. Problemen bedöms kunna  
  
 bli störst för landets södra hälft där skadegörareangrepp förväntas  
  
 bli störst.  
  
 Snötäcke utan tjäle, kan ge ökade problem med fusariuminfektioner  
  
 i höstvete under snön och därmed mycket potenta toxiner i  
  
 vetekärnan, ett problem som kan antas bli störst i Mellansverige.  
  
 Anpassning  
  
 För att möta framtida klimatförändrigar med bl.a. högre temperaturer  
  
 men oförändrat ljusklimat, och ändå få den avkastning och  
  
 kvalitet som man önskar, kommer växtförädling, både traditionell  
  
 och genmodifierande – bli ett nödvändigt verktyg. För nya grödor,  
  
 sorter och nya förhållanden behövs också nya odlingsmetoder och  
  
 odlingssystem framtagna på plats. För att erhålla samma  
  
 proteinhalter som i dagens odlingar kommer troligen ökad kvävegödsling  
  
 behövas. För att erhålla rätt foderkvaliet från slåttervallen  
  
 kommer skörden att tidigareläggas. I Uppsala ~2085 skulle första 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 56  
  
 skörden kunna ske redan 20:e maj och andra skörden två månader  
  
 senare och det skulle alltså finnas utrymme för en tredje skörd som  
  
 dock får börja sin tillväxt under torra förhållanden.  
  
 Växtnäringsläckage  
  
 Kväve  
  
 Många faktorer pekar på att en klimatförändring kommer att  
  
 medföra risk för ökat kväveläckage från svensk jordbruksmark:  
  
  Ökad temperatur kommer att bidra till ökad mineralisering av  
  
 kväve i jordbruksmark under höst/vinter.  
  
  Ökade nederbördsmängder under höst/vinter kommer att bidra  
  
 till mer omfattande utlakning av lättrörligt kväve från  
  
 jordbruksmark under motsvarande period.  
  
  Av vinternederbörden kommer andelen snö att minska liksom  
  
 snötäckets varaktighet och därmed ökar andelen av vinternederbörden  
  
 som infiltrerar marken, vilket troligen ökar kväveutlakningen  
  
 ytterligare.  
  
  Ökad sommartorka, i vissa regioner, kan fördröja nedbrytningen  
  
 av färskt organiskt material till senare på hösten vilket  
  
 medför risk för större utlakning.  
  
 De direkta förändringar i klimatet som förväntas kommer alltså  
  
 sannolikt att leda till en generell ökning av kväveläckaget från  
  
 jordbruksmark.  
  
 Klimatförändringen kommer även att påverka andra faktorer,  
  
 som indirekt kan bidra till ökad kväveutlakning:  
  
  Produktionsnivåerna per arealenhet kommer sannolikt att öka,  
  
 vilket ökar mängden skörderester och därmed även kvävemineralisering  
  
 och kväveutlakning under höst och vinter.  
  
  Större diskrepans mellan grödans kvävebehov och markens förmåga  
  
 att leverera kväve under växtsäsongen kan medföra behov  
  
 av ökad kvävegödsling, och därmed risk för ökat kväveläckage i  
  
 samband med nederbörd.  
  
  En minskning av vallarealen och en större areal mark i öppen  
  
 odling medför att en större areal bearbetas och plöjs varje år,  
  
 vilket i sin tur bidrar till större kväveläckage.  
  
  En ökning av arealen välgödslade grödor, t.ex. fodermajs, på  
  
 bekostnad av vallodling medför risk för större kväveläckage. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 57  
  
  Ökad risk för utvintring av höstgrödor, i vissa regioner, ökar  
  
 risken för kväveläckage under vinter och tidig vår.  
  
 Faktorer som minskar risken för kväveutlakning bedöms inte  
  
 kunna kompensera för de faktorer som leder till ökad risk. En  
  
 längre växtsäsong ger viss möjlighet att bortföra en större andel  
  
 kväve via skörd, men effekten är svårbedömd. En ökad areal  
  
 höstsådd mark kan i viss mån minska kväveläckaget genom att  
  
 höstsådda grödor kan fungera som fånggrödor under milda  
  
 höst/vinter perioder. Höstgrödornas effektivitet som fånggrödor  
  
 är emellertid osäker och beror både på bearbetningstidpunkt,  
  
 gödslingsstrategi och övervintringsförhållanden.  
  
 De få kvalificerade studier som hittills genomförts med  
  
 avseende på kväveläckage från svensk jordbruksmark i ett förändrat  
  
 klimat indikerar att kväveläckaget med stor sannolikhet kommer  
  
 att öka väsentligt. De bekräftar därmed de mer generella resonemang  
  
 och slutsatser som här presenterats och som baserats på  
  
 befintlig kunskap om de processer som styr kväveutlakningen och  
  
 på information från aktuella klimatscenarier. De demonstrerar  
  
 också behovet av att genomföra kvalificerade beräkningar som  
  
 beaktar det komplexa samspelet mellan olika faktorer som påverkar  
  
 kväveutlakningen. Hittills genomförda studier omfattar endast ett  
  
 fåtal geografiska platser/områden och har av naturliga skäl flera  
  
 begränsningar. Den direkta återkopplingen mellan grödornas tillväxt  
  
 och klimat beaktades ej i den ena studien. Effekter av ökad  
  
 variabilitet och större extremer i klimatet har inte studerats och ej  
  
 heller potentiella effekter av förändringar i markanvändning,  
  
 produktions- och gödslingsnivåer.  
  
 Fosfor  
  
 Flera faktorer förväntas leda till risk för ökat fosforläckage från  
  
 jordbruksmark:  
  
  Ökad nederbörd under vintern och ökad frekvens av intensiv  
  
 nederbörd kommer att öka risken för partikelerosion och  
  
 därmed partikelbunden förlust av fosfor från jordbruksmark.  
  
  Ökad frekvens av perioder med omväxlande frysning/tining kan  
  
 bidra till ökad utlakning av fosfor från höstsådda grödor och  
  
 vallar. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 58  
  
  Högre produktionsnivåer medför ökad fosforgödsling och därmed  
  
 ökad risk för större fosforförluster.  
  
  Arealen fodermajs förväntas öka på bekostnad av vallarealen,  
  
 vilket medför ökad gödsling och större andel obevuxen mark  
  
 under vintern och därmed risk för större fosforförluster.  
  
  Några faktorer kan även tänkas bidra till minskat fosforläckage:  
  
  Minskad vallareal kan bidra till minskning av fosforutlakningen  
  
 från fryst växtmaterial. En eventuell ökning av arealen höstoljeväxter  
  
 leder dock i motsatt riktning.  
  
  Minskat snötäcke leder till en minskning av ytavrinningen i  
  
 samband med snösmältning, vilket i sin tur kan minska fosforförlusterna  
  
 kopplat till snösmältning.  
  
 Totalt sett bedöms dock fosforförlusterna från jordbruksmark öka  
  
 pga klimatförändringen, vilket bekräftas av preliminära siffror från  
  
 en pågående studie.  
  
 Anpassning  
  
 För en mer heltäckande bild av riskerna för växtnäringsläckage i ett  
  
 framtida klimat och den potentiella effekten av olika anpassningsåtgärder  
  
 i olika regioner, krävs studier som beaktar den sammanvägda  
  
 effekten av olika faktorer som påverkar såväl kväve- som  
  
 fosforläckage. Det krävs därför dels kvalificerade studier som  
  
 omfattar beräkningar av kväve- och fosforläckage i varje region  
  
 med avseende på klimat, grödor, jordar och klimatrelaterade  
  
 förändringar i tidpunkter för olika gödslings- och bearbetningsåtgärder,  
  
 och dels att dessa kopplas till studier om förändrade  
  
 produktionsnivåer, proteinhalter och ändrad markanvändning.  
  
 Resultat från en forskningsstudie har indikerat att det kan bli  
  
 svårt att uppnå nationella miljömål (30 % minskning av kväveläckaget  
  
 och 20 % av fosfor) till år 2015, i ett jordbruksdominerat  
  
 avrinningsområde i södra Sverige, genom enbart åtgärder inom  
  
 jordbruket, De mest effektiva jordbruksåtgärderna för reduktion av  
  
 kväveläckaget var: sen brytning av vall och träda, insådd fånggröda i  
  
 vårsådd spannmål och oljeväxter, samt vårspridning (istället för  
  
 höstspridning) av stallgödsel. När dessa åtgärder kombinerades  
  
 uppnåddes en total reduktion av kväveläckaget med 16 %. Om  
  
 arealen fånggrödor ökades (höstsäd ersattes med vårsäd+fånggröda) 
  
 , ökade reduktionen av kväveläckaget till 20 %. En sänkning 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 59  
  
 av handelsgödselgivan till stråsäd med 10 % minskade läckaget med  
  
 4 %, men medför sannolikt även en skördesänkning. Beräkningarna  
  
 är baserade på klimatet år 19802000.  
  
 En klimatförändring kommer därför att medföra att ytterligare  
  
 åtgärder krävs för att uppnå och bibehålla de nationella miljömålen  
  
 avseende fosfor och kväveläckage från jordbruksmark. En ökning  
  
 av arealen höstsådd mark kommer, med nuvarande odlingsmetoder  
  
 och grödor, att minska möjligheterna att uppnå dessa miljömål.  
  
 Det blir därför angeläget att utveckla odlingssystem och växtföljder  
  
 som ger utrymme för olika typer av insådda fånggrödor eller andra  
  
 grödor med effektivt kväveupptag under höst och vinter, liksom att  
  
 utveckla system där höstbearbetning av marken sker i så liten  
  
 omfattning som möjligt. I en framtida klimatsituation kommer  
  
 jordbruksåtgärder, i ännu högre utsträckning än idag, att behöva  
  
 kompletteras med andra åtgärder t.ex. anläggning av våtmarker och  
  
 kantzoner längs vattendragen, förbättrad rening av industriavlopp  
  
 och enskilda avlopp och förbättring av reningstekniken i reningsverk.  
  
 Växtförädling och förbättrad odlingsteknik i syfte att  
  
 förbättra grödornas kväveutnyttjande kan också bidra till reduktion  
  
 av näringsläckaget på längre sikt. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 60  
  
 Introduktion  
  
 Målet med rapporten är att bedöma.effekterna av klimatförändringsscenarier  
  
 för Sverige (Rossby Centre, SMHI) på specifika  
  
 delar av växtproduktion inom svenskt jordbruk. Avsnitt 1 är dock  
  
 speciell och behandlar markanvändning i Europa och är en analys  
  
 av resultat från två stora forskningsprojekt kring klimatförändring  
  
 och användning av jordbruksmark. Målet har här varit att analysera  
  
 på vilka grunder dessa scenarier gjorts och möjligheterna att  
  
 bedöma konsekvenser för svensk markanvändning. De andra  
  
 avsnitten (26) avser alltså att bedöma effekter av SMHI:s klimatförändringsscenarier.  
  
 Första steget har varit att avläsa värden från  
  
 regionala klimatförändringskartor för perioden 20712100 (betecknad  
  
 ~2085), framtagna mha socioekonomiska scenariet A2, den  
  
 globala klimatmodellen Echam4, och den regionala klimatmodellen  
  
 RCA3 (oktober 2006 från Rossby Centre, SMHI; se t.ex. Fig. 2). I  
  
 allmänhet är det differenskartorna mellan perioden 20712100  
  
 (~2085) och referensperioden 196190 (betecknad ~1975) som  
  
 utvärderats. I vissa fall har absoluta värden från referensperioden  
  
 använts (dvs. ej differenser). De är också modellerade värden men  
  
 som kalibrerats mot observerat klimat 196190 (ERA40; Chapman  
  
 Centre, SMHI). Dessa värden har betecknats med ~1975ERA40.  
  
 Denna typ av värden har också använts i de fall vi kommenterar  
  
 skillnader mellan 15-års perioden 19912005 (betecknad  
  
 ~1998ER40) och ~1975ERA40. I ett fall har vi dessutom på motsvarande  
  
 sätt använt differenser mellan observerad klimatstatistik  
  
 från SMHI (Delgado).  
  
 I vissa fall har gjorts en bedömning av effekter av motsvarande  
  
 scenarier för perioden 20112040 (betecknad ~2025), och i  
  
 enstaka fall har effekter av klimatscenariekartor (Rossby Centre,  
  
 SMHI) som baserar sig på en alternativ global klimatmodell  
  
 (HADAM4) utvärderats. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 61  
  
 Figur 1: Total åkerareal 2006 per län (SCB)  
  
 Röda cirklar symboliserar avläsningsområden på kartorna som ska ungefärligt motsvara SCB:s  
  
 "produktionsområden :  
  
 1: Götalands södra slättbygder (Gss)  
  
 2: Götalands mellanbygder (Gmb)  
  
 3: Götalands norra slättbygder (Gns)  
  
 4: Svealands slättbygder (Ss)  
  
 7: Nedre Norrland (Nn)  
  
 8: Övre Norrland (Nö)  
  
 Kartorna har avlästs visuellt för 6 områden i Sverige som grovt  
  
 motsvarar SCB:s produktionsområden, men ej skogsbygderna (se  
  
 Fig. 1). Exakta avläsningar är omöjliga eftersom områdena inte  
  
 överensstämmer med kartmönstren. Dessutom har det i vissa fall  
  
 varit svårt att bedöma färgskalorna korrekt och avläsningen kan  
  
 vara en skalenhet fel. Det tillkommer dessutom osäkerheter förknippat  
  
 med skalans noggrannhet, t ex. har värdet 3 antecknats för  
  
 intervallet 05. I de fall som det observerats tydliga mönster inom  
  
 regioner är detta noterat.  
  
 Gmb  
  
 Ss  
  
 Gns  
  
 Gss  
  
 Nn  
  
 Nö 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 62  
  
 Figur 2: Exempel på de klimatförändringskartor som använts som indata  
  
 till denna studie: Ändringen av nederbörd från perioden  
  
 196190 (~1975) till perioden 20712100 (~2085) för april  
  
 (mm/månad), framtagna mha socioekonomiska scenariet A2,  
  
 den globala klimatmodellen Echam4, och den regionala klimatmodellen  
  
 RCA3. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 För att erhålla ett underlag för bedömningar av klimatförändringseffekter  
  
 på vattentillgång, skadegörare, utlakning och kvalitet har vi  
  
 först försökt utvärdera odlingssäsongens förändring i termer av  
  
 tidpunkt för vårbruk, skörd och höstbruk för vår- respektive  
  
 höstgröda, se vidare avsnittet för Vattentillgång.  
  
 Speciellt att tänka på när du läser denna rapport:  
  
 Vi ber läsaren att hålla i minnet att alla redovisade resultat är  
  
 förutsägelser, som dessutom bygger på klimatscenarier som också  
  
 är förutsägelser, och resultaten bör användas med detta i åtanke.  
  
 Trots att alla beräkningar alltså i grunden är ytterst osäkra  
  
 uttrycker vi oss oftast säkert, t ex. det blir så här och så här. Skälet  
  
 till detta är att det blir onödigt tyngande att ständigt upprepa  
  
 osäkerheten. Vi ber läsaren tänka på detta. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 63  
  
 Alla klimatscenarier avser medelvärden över en 30-års period,  
  
 men av praktiska skäl uttrycker vi dem med enbart ett årtal och  
  
 beteckningen Moreno som här alltså betyder att årtalet representerar  
  
 medelförhållanden för 30 år kring detta år (ett undantag för ~1998  
  
 som avser en 15-års period).  
  
 Studien är ett tidsbegränsat utredningsuppdrag som utförts av  
  
 vetenskapligt utbildade forskare. Bedömningarna kan dock ej  
  
 betraktas vara strikt vetenskapliga eftersom vi avläst klimatförändringskartorna  
  
 visuellt och oftast saknat väldokumenterade analysmetoder.  
  
 Vi ber läsaren beakta detta vid bedömningar av informationens  
  
 vetenskapliga värde. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 64  
  
 1 Markanvändning  
  
 1.1 Bakgrund  
  
 Faktorer som påverkar användningen av jordbruksmark  
  
 Den faktor som ytterst bestämmer bondens val av gröda och  
  
 användning av jordbruksmark anses oftast vara ett önskemål om  
  
 högsta möjliga lönsamhet för gårdens ekonomi. Detta innebär att  
  
 bonden hela tiden försöker maximera vinsten, det vill säga  
  
 skillnaden mellan intäkter från produktion av grödor och bidrag, å  
  
 ena sidan, och kostnader för insatsmedel, skötsel mm, å den andra.  
  
 Man kan tänka sig att också andra preferenser kan styra den  
  
 enskilde bondens val av markanvändning, och i vissa fall beaktas  
  
 t.ex. en viss benägenhet hos bonden att hålla sig till ettåriga grödor  
  
 och en ovilja att t.ex. börja odla vedartade växter med en längre  
  
 rotationsperiod. Speciellt kan detta tänkas bli fallet i händelse av att  
  
 framtiden ter sig osäker. Vidare kan det finnas en viss tröghet i  
  
 anpassningen till nya omständigheter, men antagandet om  
  
 vinstmaximering är sannolikt en bra utgångspunkt för att beskriva  
  
 genomsnittligt beteende på längre sikt.  
  
 Vinsten för olika typer av markanvändning, och därmed valet av  
  
 markanvändning, bestäms alltså av intäkter från försäljning av  
  
 produkter och eventuella bidrag och kostnader för produktionen.  
  
 De ekonomiska villkoren för markanvändningen styrs av både  
  
 socioekonomiska och naturliga förutsättningar. Bland de naturliga  
  
 förutsättningar ingår klimatet som kanske främst påverkar  
  
 produktiviteten (vanligen skörden per hektar, men i princip  
  
 avkastningen relaterat till också andra insatsmedel). Därmed  
  
 påverkar klimatförutsättningarna åtgången av insatsmedel (bland  
  
 annat mark) per producerad enhet och därmed produktionskostnaderna.  
  
 Ett mer gynnsamt klimat leder därmed, allt annat  
  
 oförändrat, till lägre produktionskostnader. För den enskilde  
  
 lantbrukaren finns också en indirekt påverkan av klimatförändringar  
  
 genom att priserna på produkter förändras till följd av  
  
 förändrade produktionsvillkor för övriga lantbrukare som bjuder ut  
  
 produkter på samma marknad. Allmänt kan de föreslagna klimatscenarierna  
  
 karaktäriseras av en temperaturhöjning vilken kan  
  
 förmodas ha en gynnsam effekt på produktiviteten eftersom  
  
 vegetationsperioden i Sverige är starkt temperaturreglerad. Också  
  
 den ökade koldioxidhalten i atmosfären förväntas ge en viss positiv 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 65  
  
 effekt på produktiviteten. Effekterna av förändrade vatten- och  
  
 näringstillgång är dock ej nödvändigtvis produktivitetshöjande.  
  
 Klimatförändringar kan också förmodas påverka jordbrukets  
  
 produktionskostnader, till exempel genom ökade problem med  
  
 skadegörare (vilket leder till sänkta skördar, ökade kostnader för  
  
 bekämpning och/eller förändrade odlingsmetoder, t.ex. alternativa  
  
 växtföljder). Förändrat klimat kan vidare medföra ett ökat behov av  
  
 Rodriguez ex. genom ökat behov av gödsling för att upprätthålla  
  
 proteinhalter, och kostnader relaterade till negativa miljöeffekter  
  
 såsom näringsutlakning.  
  
 Markanvändningen styrs till betydande del av bidragssystem. I  
  
 dagsläget erhålls det arealstöd oavsett vad som odlas på marken.  
  
 Summan är i många fall betydande i jämförelse med intäkter från  
  
 försäljning av den skördade grödan i avsikt att styra markanvändningen  
  
 bort från hög produktion av matråvara. På liknande sätt kan  
  
 man tänka sig att även i framtiden kan politiska faktorer påverka  
  
 markanvändningen i riktning mot alternativa målsättningar, såsom  
  
 produktion av specificerade ekosystemtjänster.  
  
 Markegenskapernas effekter på markanvändning  
  
 Markens egenskaper påverkar dess produktivitet bland annat  
  
 genom sin vattenhållande förmåga och som näringskälla och därmed  
  
 gårdens produktionskostnader. Vid sjunkande produktpriser,  
  
 exempelvis på spannmål, är det först och främst de lågproduktiva  
  
 markerna, med stort behov av insatsmedel per producerad enhet,  
  
 som ställs om till alternativ markanvändning. Sannolikt skulle  
  
 minskad vattentillförsel och ökat vattenbehov vid en klimatförändring  
  
 ge marker med en högre lerhalt en ekonomisk fördel relativt  
  
 mer sandig mark. Även behovet av gödsling kan tänkas öka mindre  
  
 på en mark med god vattenhållande förmåga därför att den mikrobiella  
  
 nedbrytningen av organiskt material ofta kan vara vattenbegränsad  
  
 på sommaren. Marker med hög mullhalt har god  
  
 näringsleveransförmåga, förutsatt att vattenförhållandena är relativt  
  
 goda. De marginella arealerna för jordbruksproduktion bestäms  
  
 slutligen av möjligheterna för rationellt jordbruk (t.ex. arrondering  
  
 etc. kan omöjliggör utnyttjande av stordriftsfördelar) och att  
  
 kostnaderna för insatsmedlen blir högre än inkomsterna från  
  
 produktionen. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 66  
  
 Markanvändningens historiska utveckling  
  
 Den totala åkerarealen under perioden 19941999 uppgick i  
  
 genomsnitt till 2,8 miljoner ha (SCB, 2000). Den största delen  
  
 användes för vall- och stråsädesodling, medan grödor som potatis,  
  
 sockerbetor, oljeväxter och baljväxter upptog en mindre del (Figur  
  
 1.1). Ca en tiondel av åkermarken var ej utnyttjad för produktion  
  
 (uttagen träda eller outnyttjad åkermark).  
  
 Fördelningen av produktionsvärdet liknar i stort fördelningen  
  
 av odlingsarealen och vall och stråsäd står för största delen av det  
  
 totala produktionsvärdet, men högavkastande grödor som potatis  
  
 och sockerbetor utgör också en betydande del trots att de odlas på  
  
 relativt små arealer (Figur 1.2). Det totala värdet av vegetabilieproduktionen  
  
 åren 19941999 uppgick till ca 14,2 miljarder kr/år  
  
 (Tabell A1.1). Dessutom uppgick år 1999 växtodlingsrelaterade  
  
 EU-stöd till totalt 5,4 miljarder kr. (3,4 miljarder kr i arealersättning  
  
 och ersättning för uttagen areal samt 2 miljarder kr i miljöstöd)  
  
 (SCB, 2000). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 67  
  
 Figur 1.1 Åkerarealens användning (genomsnitt åren 19941999). Total  
  
 areal 2,8 miljoner ha. (SCB, 2000; Efter Thompson m.fl. 2001)  
  
 Vete 
  
 12% 
  
 Korn 
  
 17% 
  
 Walton 
  
 37% 
  
 Övrigt 
  
 2% 
  
 Potatis och  
  
 sockerbetor 
  
 3% 
  
 Baljväxter 
  
 1% 
  
 Träda, obrukad  
  
 åker 
  
 11% 
  
 Oljeväxter 
  
 3% 
  
 Havre 
  
 11% 
  
 Övrig spannmål 
  
 3% 
  
 Figur 1.2 Genomsnittligt värde av vegetabilieproduktionen åren  
  
 19941999. Totalt värde ca 14,2 miljarder kr. Data från  
  
 Tabell A1.1. (Efter Thompson m.fl. 2001)  
  
 Variation i avkastning och användningen av åkermarken varierar  
  
 från år till år beroende på prissättning och väderleksförhållanden. I  
  
 slutet av 1900 minskade t.ex.arealen oljeväxter medan arealen  
  
 baljväxter ökade. De senaste åren har dock arealen oljeväxter ökat  
  
 med i storleksordningen 10 % och var år 2006 uppe i 90 tusen ha.  
  
 Arealen korn i Sverige visar en neråtgående trend men är  
  
 fortfarande större (ca 400 tusen ha) än arealen höstvete som visar  
  
 en uppåtgående trend, speciellt i södra Sverige (Fig. 1.3).  
  
 Vete 
  
 13% 
  
 Korn 
  
 11% 
  
 Havre 
  
 7% 
  
 Walton 
  
 41% 
  
 Köksväxter 
  
 4% 
  
 Övrig spannmål 
  
 3% 
  
 Oljeväxter 
  
 2% 
  
 Sockerbetor 
  
 8% 
  
 Baljväxter 
  
 1% 
  
 Potatis 
  
 10% 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 68  
  
 Fig. 1.3 Areal (1000 ha) för odling av vår- och höstkorn.  
  
 Över: Höstvete.  
  
 Under: Vår- och höstkorn.  
  
 Översta linjen = hela Sverige, näst översta = Svealands slättbygder och nedersta = Götalands  
  
 södra slättbygder.  
  
 (Sutton, SLU, Thompson. komm.)  
  
 Fördelningen mellan grödor skiljer sig mellan olika delar av Sverige.  
  
 Klimatet är en av flera faktorer som orsakar dessa skillnader. En  
  
 annan faktor är skillnader i markegenskaper där t.ex. Svealands mer  
  
 lerhaltiga jordar i medeltal blir mer lämplig för torkkänsliga grödor  
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 300 
  
 350 
  
 400 
  
 1940 1950 1960 1970 1980 1990 2000 2010 
  
 0 
  
 200 
  
 400 
  
 600 
  
 800 
  
 1940 1950 1960 1970 1980 1990 2000 2010 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 69  
  
 så som havre. Ytterliggare en faktor är rollen en region spelar i den  
  
 allmänna jordbruksproduktionen, såsom att det i Svealand till stor  
  
 del odlas stråsäd som används till foder i animalieproduktion i  
  
 sydligare delar av Sverige. Beroende på en kombinerad effekt av alla  
  
 dessa faktorer är den allmänna bilden för slättbygdsområdena i  
  
 Götaland och Svealand att en stor andel (knappt en tredjedel) av  
  
 arealen används till vallodling, och en nästan lika stor del till  
  
 vårkorn. I övrigt skiljer sig regionerna åt så att i Skåne odlas en stor  
  
 andel höstvete medan i Svealand denna andel är mindre till förmån  
  
 för havre. I norra Sverige är vall den helt dominerande grödan och  
  
 vårkorn den helt dominerande andra grödan (se Tabell 1.2).  
  
 På senare tid har andelen majs i dansk växtodling ökat stadigt.  
  
 1993 var arealen med fodermajs omkring 25 kha som ökade svagt  
  
 och fördubblades till år 2000. Efter år 2000 har ökningen tagit fart  
  
 på allvar och på fyra år ökat till ca 130 kha, dvs. en ökningstakt på  
  
 ca 25 kha per år. I Sverige är odlingsarealen för majs betydligt  
  
 mindre och på 7 kha, år 2006, även om den relativa ökningstakten  
  
 just nu är hög (ca 25 % senaste året).  
  
 1.2 Konsekvenser av klimatförändringar  
  
 För att belysa effekterna av klimatförändringar på markanvändningen  
  
 utgår vi från ett antal studier som gjort extrapoleringar m h  
  
 a väldefinierade modeller som möjliggör en transparent analys av  
  
 vilka antaganden som orsakat resultaten.  
  
 Produktionsområden vandrar norrut  
  
 Den enklaste metodiken att studera effekten av klimatet på markanvändningen  
  
 är att anta att latitudinella skillnader i dagens markanvändning  
  
 i Sverige beror på skillnader i temperaturklimat, och  
  
 sedan antar vi att framtida klimatförändringar kan representeras av  
  
 dagens regionala skillnader. I Sverige är det stor skillnad i temperaturklimat  
  
 mellan sydliga och nordliga jordbruksområden (Smith  
  
  Andrews, 1992). För att kunna bedöma betydelsen av dessa  
  
 skillnader i termer av produktion antar vi att framtida produktivitet  
  
 i nordliga (kalla) regioner kommer att bli i samma storleksordning  
  
 som nutida produktivitet i de sydliga områdena Thompson m.fl.  
  
 (2001). Tre produktionsområden har undersökts; Skåne, Mälar 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 70  
  
 dalen (Södermanland, Stockholm och Uppsala län) och Västerbotten  
  
 (SCB, 2000; Fig. 1.4). Medeltemperaturen (195180) för de  
  
 tre områdena var 78, 57 respektive 23oC (Smith  Andrews,  
  
 1992).  
  
 Fig. 1.4 Cirklar symboliserar ungefärligt tre produktionsområden för  
  
 jordbruk i Sverige. Från norr till söder är dessa Västerbotten,  
  
 Mälardalen och Skåne. Årsmedeltemperaturen (195180) var i  
  
 storleksordningen 23  
  
 oC för Västerbotten, 57  
  
 oC för Mälardalen,  
  
 och 78  
  
 oC för Skåne. Motsvarande värden för årsmedelnederbörden  
  
 var i storleksordningen 700800 mm, 600700  
  
 mm respektive 700800 mm och för vegetationsperioden  
  
 300350, 400450 respektive 500550 mm (Smith   
  
 Granström, 1992). (Fyllda cirklar markerar åkerareal 2006 per  
  
 län (från SCB) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 71  
  
 För att se effekten av val av gröda på den regionala produktionen  
  
 studerades sex grödor (vall, höstvete, vårkorn, havre, vårvete och  
  
 vårraps) som representerar olika odlingssystem och vanliga grödor.  
  
 Värden på hektarskördar (normaliserade med avseende på mellanårsvariationer)  
  
 och arealanvändning togs från den officiella jordbruksstatistiken  
  
 år 2000 (SCB, 2000). Hektarskördarna var högre i  
  
 sydligare regioner och högre för höstgrödor än vårgrödor  
  
 (Tabell 1.1).  
  
 Tabell 1.1 Regionala hektarskördar (normaliserade med avseende på  
  
 mellanårsvariationer) för 2000 och tre regioner (ton ha-1). Data  
  
 från Thompson m.fl. (2001)  
  
 Mendoza Vårkorn Havre Vårvete Vårraps  
  
 Västerbotten 5.0 - 2.3 2.1 - -  
  
 Mälardalen 7.5 6.0 4.4 3.9 4.4 1.5  
  
 Skåne 9.0 7.5 5.1 4.5 5.7 1.5  
  
 Den totala arealen för dessa sex grödor inom respektive region var  
  
 drygt 300 tusen hektar i Skåne och 15 % mindre i Mälardalen. I  
  
 Västerbotten var arealen endast ca 60 tusen hektar (Tabell 1.4). I  
  
 Skåne var en knapp tredjedel av denna areal odlad med vall, en  
  
 fjärdedel med höstvete och en knapp tredjedel med vårkorn. För  
  
 Mälardalen var mönstret lika förutom att endast en tiondel var  
  
 odlad med höstvete och istället utgjorde havre en knapp femtedel  
  
 av arealen. I Västerbotten upptar vårkorn också ungefär en fjärdedel  
  
 av arealen, men resten är i stort sett vall (Tabell 1.2).  
  
 Tabell 1.2 Relativ arealfördelning (%) mellan sex grödor inom respektive  
  
 region år 2000 (SCB, 2000)  
  
 Mendoza Vårkorn Havre Vårvete Vårraps  
  
 Västerbotten 75 - 23 2 - -  
  
 Mälardalen 34 11 29 18 5 3  
  
 Skåne 33 25 30 4 6 2  
  
 I en framtida klimatförändring, här alltså representerad av att vi  
  
 flyttar den sydliga regionerna norrut, ökar hektarskördarna för alla  
  
 grödor och båda regionerna (Tabell 1.3). De relativa ökningarna 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 72  
  
 blir väsentligt högre för Västerbotten än för Mälardalen och  
  
 varierar mellan grödor.  
  
 Tabell 1.3 Relativa förändringar (%) i regionala hektarskördar vid en  
  
 klimatförändring  
  
 Mendoza Vårkorn Havre Vårvete Vårraps  
  
 Västerbotten + 50 + + 95 + 86 + +  
  
 Mälardalen + 20 + 25 + 15 + 15 + 31 + 3  
  
 Den sammanlagda regionala produktionsökningen för dessa sex  
  
 grödor blir i Västerbotten över 50 % (Tabell 1.4) vilket motsvarar  
  
 ungefär hektarskördeökningen för vall, eftersom vall upptar 75 %  
  
 av arealen. Emellertid om Västerbotten skulle få samma arealfördelning  
  
 mellan grödor som Mälardalen har idag skulle en stor del av  
  
 den areal som idag odlas med vall istället odlas med främst höstvete  
  
 och havre och ökningen av den regionala produktionen skulle bli  
  
 endast ca 25 % (Tabell 1.4). För Mälardalen skulle en motsvarande  
  
 förändring av arealen (dvs. Skånes arealfördelning) ge en betydligt  
  
 mindre effekt och det motsatta resultatet. Havre skulle ersättas  
  
 med höstvete och den regionala produktionen skulle öka mer än  
  
 om dagens markanvändning skulle bestå. För Skånes del krävs här  
  
 en jämförelse med andra länder vilket skulle antyda ökad andel  
  
 höstsådd (se Tabell 4.4). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 73  
  
 Tabell 1.4 Total regional produktion för sju grödor under nuvarande klimat  
  
 och relativa förändringen vid en klimatförändring, dels om  
  
 arealfördelning mellan grödor skulle bestå, dels om den skulle  
  
 ändras  
  
 År 2000 Ändring i regional skörd vid en  
  
 klimatförändring  
  
 Total areal  
  
 (103 ha)  
  
 Total regional  
  
 skörd (103 ton/y)  
  
 Ingen ändring i  
  
 areal fördelning  
  
 Areal fördelning enligt  
  
 den sydligare regionen  
  
 Västerbotten 59 257 + 56% + 26%  
  
 Mälardalen 280 1 527 + 19% + 27%  
  
 Skåne 307 2 128  
  
 Resultaten indikerar att valet av gröda på jordbruksmarken kan  
  
 komma att ha lika stor betydelse för en regions samlade produktion  
  
 som ändringar i hektarskördar p.g.a. förändringar i temperaturklimatet.  
  
 1.3 Jordbrukets ekonomiska förutsättningar  
  
 Syftet med denna studie är att analysera två olika modelltillämpningar  
  
 för att beräkna effekten av ett förändrat klimat på  
  
 markanvändningen i Sverige, nämligen Sullivan (Audsley  
  
 et al, 2006)(Abildtrup et al, 2006)(Rounsevell et al, 2006) och  
  
 ATEAM (Rounsevell et al, 2005). Modelltillämpningarna har syftat  
  
 på markanvändningen i Europa, och eftersom Sverige är en del av  
  
 Europa finns resultat också för Sverige. Det bör dock redan här  
  
 noteras att ATEAM:s modellering syftat till bedömningar på  
  
 Europanivå och att anknytningen till den rumsliga fördelningen av  
  
 arealminskningar är oklart redovisad. De två tillämpningarna både  
  
 liknar varandra och skiljer sig åt i struktur och principiella  
  
 angreppssätt. Vi har valt att strukturera vår presentation efter den  
  
 struktur vi själva finner mest logisk och beskriver för respektive del  
  
 hur de två modelltillämpningarna behandlar dessa delar.  
  
 Markanvändningen bestäms ytterst av lönsamheten för olika  
  
 markanvändningsalternativ. Lönsamheten, i sin tur, beror i mycket  
  
 stor utsträckning på för jordbrukaren givna och opåverkbara  
  
 förutsättningar. Lantbrukarens val av markanvändning görs alltså  
  
 utifrån de givna socioekonomiska och naturliga förutsättningar  
  
 som i stor utsträckning påverkar kostnader och intäkter för jord 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 74  
  
 bruket. Markanvändningen klassificeras av val av gröda som  
  
 bestäms av vilken gröda som är mest lönsam att odla i kombination  
  
 med andra grödor. Vid för låg lönsamhet odlas ingen jordbruksgröda  
  
 och marken används till något annat. Endast grödor för mat och  
  
 foderproduktion ingår i denna studie. För att bedöma lönsamheten  
  
 måste intäkterna respektive kostnaderna för olika markanvändningsalternativ  
  
 beräknas, och för detta måste utvecklingen  
  
 av bland annat framtida priser, på såväl produkter som insatsvaror,  
  
 och av produktiviteten bedömas.  
  
 Priser på produkter som insatsvaror bestäms av det samlade  
  
 agerandet på marknaden för respektive produkt och av eventuella  
  
 politiska regleringar. Det betyder att de priser som påverkar den  
  
 enskilde svenske jordbrukarens markanvändning är ett resultat av  
  
 utbud och efterfrågan på hela marknaden. Hur stor hela marknaden  
  
 är och i vilken mån förändringar i omvärlden påverkar de  
  
 svenska priserna bestäms i huvudsak av politiska beslut om  
  
 handelsregler. Allmänt kan de huvudsakliga drivkrafterna bakom  
  
 framtida förändringar av markanvändning i Europa sammanfattas i  
  
 termer av utbud och efterfrågan samt politiskt styrda drivkrafter, se  
  
 tabell 1.5. Det bakomliggande antagandet kan uttryckas som att  
  
 markanvändningen styrs av utbud och efterfrågan och de institutionella  
  
 ramar som dessa verkar inom. Klimatförändringar kan  
  
 tänkas påverka alla dessa faktorer, t.ex. hektarskördar (utbud),  
  
 hektarskördar i andra länder än Sverige (utbud och efterfrågan),  
  
 och att klimatförändringar ställer miljökrav på jordbruket (institutionella  
  
 ramar).  
  
 Tabell 1.5 Drivkrafter bakom markanvändning. Viss omarbetning utifrån  
  
 Rounsevell et al,(2005)  
  
 Politiska Socioekonomiska  
  
 Efterfrågan Utbud  
  
 Marknadsinterventioner Befolkningsmängd Priser på insatsvaror  
  
 (konkurrens om resurser)  
  
 Landsbygdsutveckling Inkomstnivå (BNP) Klimatförändringar  
  
 Miljöpolitik Konsumentpreferenser Teknologi och management  
  
 Marknadsliberalisering (WTO) Tillgång till substitut  
  
 EU-utvidgning  
  
 Av tabell 1.5 framgår det att det är många andra faktorer än  
  
 klimatförändringarna som påverkar framtida markanvändning. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 75  
  
 Klimatförändringarna kommer att ske i en framtid som också  
  
 inbegriper stora samhällsförändringar och jordbrukets markanvändning  
  
 kommer att påverkas av samtida effekter av både klimat  
  
 och socioekonomiska förändringar. Dessutom beror dessa förändringar  
  
 av varandra och t.ex. har expertpanelen bedömt att en hög  
  
 och billig tillgång på insatsmedel inte är förenlig med en låg  
  
 koldioxidemission och liten klimatförändring. Samtliga faktorer  
  
 ovan beror alltså på samhällsutvecklingen i någon utsträckning.  
  
 Exempelvis beror efterfrågan på spannmål på befolkningsmängden  
  
 och därmed på befolkningstillväxten. Tillgång och pris på insatsmedel,  
  
 t.ex. energi/drivmedel eller mark, beror på efterfrågan på  
  
 dessa varor från övriga sektorer i samhället. Även denna efterfrågan  
  
 beror i sin tur av samma socioekonomiska faktorer som ligger  
  
 bakom efterfrågan på jordbruksprodukter. Klimatförändringarna  
  
 har, för den enskilde bonden eller det enskilda landet, i princip två  
  
 effekter. Dels påverkas de egna produktionskostnaderna och dels  
  
 påverkas övriga producenters produktionskostnader vilket i sin tur  
  
 påverkar utbudet och därmed priset på marknaden.  
  
 För att göra förutsägelser om framtida markanvändning måste  
  
 någon form av uppskattning eller bedömning av ovanstående faktorer  
  
 göras. Inte minst de politiska förändringarna är, särskilt på lång  
  
 sikt, mycket svåra att förutsäga. Bakom båda modellernas bedömningar  
  
 av hur ovanstående faktorer utvecklas ligger fyra olika  
  
 övergripande framtidsbilder utifrån vilka man, med mer eller  
  
 mindre säkra underlag, har gjort bedömningar av hur enskilda  
  
 faktorer kommer att förändras.  
  
 Globala socioekonomiska förutsättningar  
  
 Framtida förutsättningar för arealanvändning påverkas av  
  
 samhällsfaktorer som ej är direkt klimatrelaterade. Dessa beskrivs i  
  
 specifika s.k. socioekonomiska scenarier, som ger olika basbeskrivningar  
  
 av möjliga riktningar för samhällsutvecklingen,  
  
 utifrån vilka man sedan kan spekulera kring jordbruksrelevanta  
  
 parametrars utveckling. De socioekonomiska faktorerna påverkar  
  
 också utsläpp av CO2 till atmosfären och andra klimatpåverkande  
  
 gaser vilket betyder att framtida klimatförändringar beror av  
  
 utvecklingen av de socioekonomiska faktorerna.  
  
 Förutsägelser om förändringar av socioekonomiska faktorer  
  
 behövs alltså både för att förutsäga klimatförändringarna och dess 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 76  
  
 påverkan på framtida svensk markanvändning och för att förutsäga  
  
 hur det framtida jordbruket kommer att påverkas av klimatförändringar.  
  
 Förändringar i de socioekonomiska förutsättningarna  
  
 är svåra att förutse i ett längre perspektiv. Av det skälet har ett  
  
 antal kontrasterande scenarier föreslagits som utgångspunkt. Man  
  
 har tänkt sig alternativa utvecklingar i speciellt två dimensioner. I  
  
 den ena dimensionen är samhällts övergripande mål en hög  
  
 ekonomisk tillväxt (A) alternativt miljöanpassning och jämlikhet  
  
 (B). Notera att alternativen definieras av vad som karaktäriserar de  
  
 övergripande och prioriterade målen och att respektive samhällsutveckling  
  
 inte utesluter att andra mål, om än sannolikt i mindre  
  
 omfattning, också realiseras. Exempelvis utesluter inte en samhällsutveckling  
  
 inriktad mot miljöhänsyn och jämlikhet en ekonomisk  
  
 tillväxt. I den andra dimensionen utvecklas världen mot mer  
  
 globalisering (1) där utbyten över gränser sker förhållandevis lätt  
  
 och globala intressen blir ledande, alternativt mot mer  
  
 regionalisering där de enskilda regionerna själva definierar sina  
  
 intressen och vad som ska prioriteras och där globala utbyten är  
  
 underställda dessa intressen. Notera att regionerna är stora  
  
 geografiska enheter (som Europa eller EU) snarare än mindre  
  
 regioner inom ett land. De två dimensionerna kombineras så att  
  
 fyra alternativ utvecklingslinjer definieras:  
  
 A1: Tillväxtinriktad (A) och globaliserad (1) värld  
  
 A2: Tillväxtinriktad (A) och regionaliserad (2) värld  
  
 B1: Miljöinriktad (B) och globaliserad (1) värld  
  
 B2: Miljöinriktad (B) och regionaliserad (2) värld  
  
 Med utgångspunkt från dessa, i sig tämligen ospecifika, beskrivningar  
  
 måste scenarierna preciseras i en rad steg för att resultera i  
  
 scenarier för hur olika drivkrafter förändras i framtiden. I tabell 1.6  
  
 redovisas möjliga tolkningar av scenarierna på global nivå i fem  
  
 olika dimensioner enligt den tolkning som gjordes i ACCELERATAS  
  
 (Abildtrup et al., 2006). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 77  
  
 Tabell 1.6 SRES-scenarierna och socioekonomiska dimensioner,  
  
 antaganden på global nivå. (Abildtrup et al., 2006; Tabell 1)  
  
 (ACCELERATES)  
  
 SRES-scenarie  
  
 Dimension A1FI/VM A2/RE B1/GS B2/LS  
  
 Demografi Låg befolkningstillväxt Hög bef. tillväxt Låg befolkningstillväxt Måttlig  
  
 bef.tillväxt  
  
 Ekonomisk  
  
 tillväxt, nivå  
  
 och  
  
 fördelning  
  
 Mycket hög ekonomisk  
  
 tillväxt och global  
  
 konvergens  
  
 Ojämn ekonomisk  
  
 tillväxt  
  
 Hög ekonomisk tillväxt  
  
 och global konvergens  
  
 Måttlig  
  
 ekonomisk  
  
 tillväxt och  
  
 långsam global  
  
 konvergens  
  
 Nivå och  
  
 inriktning på  
  
 teknologisk  
  
 utveckling  
  
 Hög innovationsnivå  
  
 Omvandling  
  
 mot tjänsteekonomi  
  
 Långsam och  
  
 fragmenterad  
  
 teknologisk förändring,  
  
 långsamt spridning  
  
 Ny teknologi  
  
 främjar övergång  
  
 till tjänste- och  
  
 informationsekonomi  
  
 Långsammare och mer  
  
 diversifierad teknologisk  
  
 förändring än i A1 och  
  
 B1  
  
 Styrelseskick Marknadsorienterade  
  
 lösningar och frihandel  
  
 Beslutsfattande  
  
 decentraliseras  
  
 Globaliserat styrelseskick 
  
 , starkt  
  
 samarbete mellan  
  
 regeringar,  
  
 organisationer och  
  
 affärsföretag.  
  
 Fokus på lokala  
  
 lösningar och  
  
 betoning på  
  
 livsmedelssjälvförsörjning  
  
 Sociala och  
  
 politiska  
  
 mål/värden  
  
 Medvetenhet och  
  
 betalningsvilja för  
  
 livskvalitet ökar  
  
 Fokus på lokala  
  
 miljöfrågor men  
  
 svagare omsorg  
  
 rörande globala  
  
 miljöproblem  
  
 Stort engagemang för  
  
 miljöfrågor och sociala  
  
 frågor  
  
 Ökad allmän  
  
 medvetenhet  
  
 om, och fokus  
  
 på, utbildning  
  
 Utifrån ovanstående generella karaktärisering av scenarierna tog  
  
 man, inom ACCELERATES fram en lista på globala drivkrafter  
  
 som beskrevs eller kvantifierades för respektive scenario. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 78  
  
 Tabell 1.7 SRES-scenarierna och relativa globala drivkrafter2020.  
  
 (ACCELERATES)  
  
 Global drivkraft Nuvarande  
  
 situation  
  
 A1 A2 B1 B2  
  
 Befolkning 100 109.0 11.2 109.8 107.2  
  
 Årlig BNP-tillväxt 100 150 75 100 50  
  
 Grön BNP  
  
 avvikelse (ISEW)b  
  
 100 75 50 200 150  
  
 Social  
  
 diskonteringsränta  
  
 Hög Hög Hög Låg Låg  
  
 Global styrning Svag Svag Svag Stark Svag  
  
 Global  
  
 marknadsmakt  
  
 Blandad Svag Stark Svag Stark  
  
 Lokal  
  
 marknadsmakt  
  
 Stark Svag Stark Svag Stark  
  
 Miljöpolitikens  
  
 påverkan  
  
 Låg Låg Låg Hög Hög  
  
 Utveckling av  
  
 landsbygden  
  
 Låg Låg Låg Blandad Hög  
  
 Klimatkonvention Ingen  
  
 (svag)  
  
 styrning  
  
 Utsläppshandel Misslyckad  
  
 styrning  
  
 Stark styrning Svag  
  
 styrning  
  
 Jämlikhet Stabil   
  
 minskande  
  
 Minskande Minskande Förbättrad Förbättrad  
  
 Tillväxtsektorer Hälsovård,  
  
 fritid,  
  
 Distribution 
  
 Finansiella  
  
 tjänster  
  
 Hälsovård,  
  
 fritid,  
  
 Distribution  
  
 Finansiella  
  
 tjänster  
  
 Privat  
  
 hälsovård  
  
 Underhåll  
  
 Försvar  
  
 Förnybar energi  
  
 Hulshållstjänster  
  
 Information  
  
 Kärnkraft  
  
 Småskalig  
  
 tillverkning  
  
 och  
  
 småskaligt  
  
 jordbruk  
  
 Minskande  
  
 sektorer  
  
 Tillverkning 
  
 Jordbruk  
  
 Tillverkning  
  
 Jordbruk  
  
 Högteknol.  
  
 tjänster  
  
 Finansiella  
  
 tjänster  
  
 Fossilbränselbaserade  
  
 aktiviteter, intensivt  
  
 jordbruk och  
  
 tillverkning  
  
 Handel,  
  
 fritid,  
  
 turism  
  
 a BNP (bruttonationalprodukten) är ett lands samlade årliga förädlingsvärde och BNI (bruttonationalinkomsten)  
  
 är BNP + nettovärdet av primära inkomster från utlandet. På global nivå  
  
 måste summan av alla länders BNP alltid vara lika stor som summan av alla länders BNI  
  
 (eftersom en positiv nettoinkomst för ett land motsvaras av en negativ nettoinkomst för ett annat  
  
 land). På global nivå kan kvoten BNI/BNP därför aldrig avvika från 1 varför det är oklart hur de  
  
 index som ACCELERATAS har använt definierats.  
  
 b 
  
 ISEW: Index of Sustainable Economic Welfare. ISEW är ett matt där BNP justerats för bland annat  
  
 ojämlik fördelning och miljölslitage. Det är oklart, men indexet förefaller syfta på reaktionen  
  
 mellan ISEW och BNP. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 79  
  
 Priser på produkter och insatsvaror  
  
 Det svenska jordbrukets förutsättningar påverkas naturligtvis av  
  
 ovanstående globala drivkrafter. Men, för att kunna göra förutsägelser  
  
 måste mer jordbruksnära drivkrafter preciseras. Inom  
  
 ACCELERATES har detta gjorts med hjälp av expertpaneler som,  
  
 utifrån ovanstående globala förändringar, har gjort tolkningar av  
  
 hur dessa grundläggande drivkrafter påverkar de drivkrafter som  
  
 mer direkt påverkar europeiskt jordbruk. Denna skalning av  
  
 drivkrafter har gjorts i ett par steg där första steget var att beskriva  
  
 innebörden av respektive scenario på en mer jordbruksnära nivå.  
  
 Detta möjliggjorde en identifiering av de drivkrafter som något  
  
 mer direkt påverkar europeiskt jordbruk samt att bedöma hur  
  
 viktiga respektive drivkraft är i respektive scenario. Bedömningen  
  
 gjordes för 2020 och betydelsen av respektive drivkraft, relativt  
  
 dagens, redovisas i tabell A1.2 (appendix).  
  
 I A1FI-scenariet (som i ACCELERATES också benämns WM,  
  
 världsmarknad) antas att alla stöd inom CAP minskar drastiskt  
  
 vilket leder till minskning av jordbruk i marginalområden. Lägre  
  
 livsmedelspriser leder till ökad press på jordbruket och förbättrad  
  
 produktivitet. En snabb utvidgning av EU bidrar också till stora  
  
 förändringar för EU:s jordbruk. I en värld som är inriktad på  
  
 konsumtion och där handeln är liberaliserad kommer konkurrensen  
  
 om resurserna att öka. Liberaliserade handelsregler leder till att  
  
 påverkan från hela världens utbud och efterfrågan blir hög. Jordbruksproduktionen  
  
 ökar och blir mer koncentrerad, industrialiserad  
  
 och globalt inriktad och storleken på enheterna ökar till följd av  
  
 stordriftsfördelar. Befolkningstillväxt och en ökad efterfrågan på  
  
 kött påverkar efterfrågan på gräsmarker och beten. En viss ökning  
  
 av bioenergi väntas samtidigt som ett antal andra energikällor också  
  
 är tillgängliga.  
  
 I A2-scenariet (som i ACCELERATES också benämns RE,  
  
 regionalt företagande) kommer CAP att förbli som före midterm  
  
 reformen. Liten inriktning på glesbygdsområden leder till  
  
 minskat jordbruk i de flesta marginella områden. Självförsörjningsgraden  
  
 för livsmedel kommer att öka något och att EU-utvidgning  
  
 inte är så viktig leder till skydd mot konkurrens. Konkurrensen om  
  
 resurser kommer att öka (något) till följd av liberalisering av  
  
 ekonomiska aktiviteter och konsumtion. Betydelsen av WTO och  
  
 världsmarknadens utbud och efterfrågan minskar. Jordbruket  
  
 intensifieras (hög användning av pesticider och handelsgödsel) och 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 80  
  
 produktiviteten ökar. Mängden tekniska innovationer blir dock  
  
 lägre i en regionalt orienterad värld. Biobränslen ökar något.  
  
 I B1-scenariet (som i ACCELERATES också benämns GS,  
  
 global uthållighet) utvecklas CAP till landsbygdspolitik som  
  
 syftar till att minska miljöproblem och sociala problem. Intensivare  
  
 jordbruksmetoder utvecklas och tekniskt avancerat jordbruk leder  
  
 till minskad användning av pesticider. Produktiviteten ökar och  
  
 mark används för naturvårdsändamål. Krav på att nya medlemmar  
  
 skall leva upp till höga miljökrav leder till en långsammare EUutvidgning.  
  
 Konkurrensen om resurser minskar genom  
  
 ekonomiska incitament för minskad naturresursanvändning. WTO  
  
 och internationellt utbud och efterfrågan blir viktigare. Ökad  
  
 mängd bioenergigrödor.  
  
 I B2-scenariet (som i ACCELERATES också benämns LS,  
  
 lokal uthållighet och självstyre) ersätts CAP med lokal, heterogen,  
  
 miljöpolitik med syfte att öka självförsörjningsgraden med  
  
 traditionella jordbruksmetoder. Forskning och teknologisk utveckling  
  
 leder till ökad produktivitet i låg-insats jordbruk. Jordbruket  
  
 är kraftigt subventionerat för att gynna lokal produktion på små  
  
 enheter. Efterfrågan på kött minskar, EU utvidgas inte och  
  
 jordbruket skyddas från konkurrens med handelshinder. Betydelsen  
  
 av WTO och handelsliberaliseringar minskar. Konkurrensen  
  
 om resurser minskar. Kraftig ökning av bioenergigrödor till lokal  
  
 energiproduktion.  
  
 Tabell 1.8 Drivkrafter, med relativ betydelse över tiden, för europeisk jordbrukssektor,  
  
 nuvarande situation och situationen 2020  
  
 Drivkrafter för europeisk  
  
 jordbrukssektor  
  
 Nuvarande  
  
 situation  
  
 A1,  
  
 2020  
  
 A2,  
  
 2020  
  
 B1,  
  
 2020  
  
 B2,  
  
 2020  
  
 CAP marknad 100 52 90 74 85  
  
 CAP landsbygdsutveckling 100 58 106 100 163  
  
 Miljöpolitisk press 100 85 97 183 173  
  
 EU utvidgning 100 108 67 92 53  
  
 Resurs-konkurrens 100 161 123 92 52  
  
 Utbud och efterfrågan på  
  
 världsmarknaden  
  
 100 172 106 121 79  
  
 WTOs betydelse 100 188 70 124 61  
  
 Enligt grundantagandet att markanvändningen bestäms av lönsamheten  
  
 för olika markanvändning är priserna, på såväl produkter som 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 81  
  
 insatsvaror, tillsammans med produktivitet och eventuella politiskt  
  
 bestämda subventioner och/eller skatter avgörande för utvecklingen.  
  
 Priser bestäms av det samlade utbudet och efterfrågan på  
  
 den aktuella marknaden givet de institutionella ramar som denna  
  
 marknad verkar inom. Generellt kan man alltså säga att den  
  
 enskilde jordbrukarens beslut påverkas av priser samtidigt som den  
  
 samlade effekten av alla jordbrukares beslut påverkar priserna. På  
  
 samma sätt påverkas konsumenternas val av livsmedel av deras  
  
 priser samtidigt som summan av alla konsumenters val påverkar  
  
 priserna. För att bedöma hur priser utvecklas över tiden behövs  
  
 därför kunskap om hur såväl producenter som konsumenter  
  
 reagerar på prisförändringar samt hur detta beteende förändras i  
  
 framtiden. Ekonomiska modeller bygger i regel på antaganden om  
  
 beteenden som grundas på historiska data och ju fler av denna typ  
  
 av parametrar som ligger till grund för modellerna desto känsligare  
  
 blir förutsägelserna av framtida priser och markanvändning för  
  
 osäkerheter i informationen. Av bl.a. det skälet sträcker sig  
  
 prognoser för framtida produktion av, och priser på, jordbruksprodukter  
  
 som OECD och FAO årligen publicerar (Agricultural  
  
 Outlook), endast 10 år framåt i tiden. Detta är sannolikt anledningen  
  
 till att vare sig ACCELERATES eller ATEAM har utgått  
  
 från några ekonomiska modeller över den globala livsmedelsmarknaden.  
  
 I ACCELERATES-projektet har man, istället för att använda  
  
 sig av en modell som genererar priser och produktionskvantiteter,  
  
 låtit experter göra bedömningar av hur priser, och några andra  
  
 parametrar, kommer att utvecklas till år 2020. Utifrån ovanstående  
  
 beskrivning av utvecklingen under respektive scenario har man, i  
  
 första steget, gjort en bedömning av i vilken riktning och i vilken  
  
 storleksordning olika faktorer kommer att förändras (tabell A1.5). 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 82  
  
 Tabell 1.9 Socioekonomiska parametrar relevant för europeiskt jordbruk:  
  
 Semikvantitativa bedömningar av specifika socioekonomiska  
  
 parametrar som påverkar gårdens ekonomi samt beskrivning av  
  
 huvudsakliga drivkrafter bakom dessa. +++ anger stark ökning  
  
 och --- stark minskning. (Abildtrup et al., 2006; Tabell 6).  
  
 (ACCELERATES)  
  
 Parameter A1 A2 B1 B2  
  
 Efterfrågan på  
  
 jordbruksprodukter  
  
 ++  
  
 Låg bef. tillväxt  
  
 +++  
  
 Hög bef. tillväxt  
  
 Låg ekon. tillväxt  
  
 +  
  
 Låg bef. tillväxt  
  
 Måttlig ekon.  
  
 tillväxt  
  
 ++  
  
 Måttlig bef. tillväxt  
  
 Måttlig ekon. tillväxt  
  
 Efterfrågan på  
  
 lyxprodukter (inkl.  
  
 mjölk  kött)  
  
 ++  
  
 Rik värld ökar  
  
 efterfr. på lyx  
  
 +  
  
 Ökad efterfr. på lyx  
  
 endast i i-världen  
  
 +  
  
 Rikare värld men  
  
 uthålliga produkter  
  
 föredras  
  
 Uthålliga produkter  
  
 föredras  
  
 Utbud av  
  
 jordbruksprodukter  
  
 +++  
  
 Snabb utveckling  
  
 och spridning av  
  
 teknologi  
  
 +  
  
 Långsam  
  
 utveckling och  
  
 spridning av  
  
 teknologi  
  
 ++  
  
 Måttlig utveckling  
  
 och spridning av  
  
 teknologi  
  
 +  
  
 Långsam utveckling  
  
 och spridning av  
  
 teknologi  
  
 Effekt av  
  
 subventioner och  
  
 kvoter  
  
 ---  
  
 Avreglering  
  
 -  
  
 Produktsubv. och  
  
 kvoter  
  
 --  
  
 Endast  
  
 miljömotiverade  
  
 subventioner  
  
 Frikopplade arealstöd  
  
 och stöd till regionala  
  
 grödor  
  
 Priser på energi,  
  
 pesticider och  
  
 maskiner  
  
 --  
  
 Nya energikällor,  
  
 låga skatter  
  
 0  
  
 Ökad befolkning  
  
 men låga skatter  
  
 ++  
  
 Höga skatter på  
  
 energi  
  
 +++  
  
 Hög bef. tillväxt och  
  
 låg energieffektivitet  
  
 Pris på arbetskraft +++  
  
 Hög ekonomisk  
  
 tillväxt  
  
 +  
  
 Låg ekonomisk  
  
 tillväxt  
  
 ++  
  
 Hög ekonomisk  
  
 tillväxt  
  
 +  
  
 Stor  
  
 landsbygdsbefolkning  
  
 Pris på vatten ++  
  
 Marknadspriser  
  
 0  
  
 Utbudet  
  
 subventionerat  
  
 +++  
  
 Restriktioner på  
  
 jordbrukets  
  
 användning  
  
 +++  
  
 Restriktioner på  
  
 jordbrukets  
  
 användning  
  
 Växtföljdsproblem  
  
 (skördeminskning  
  
 vid monokultur)  
  
 ---  
  
 Kraftigt minskade  
  
 restriktioner på  
  
 pesticidanvändning  
  
 --  
  
 Minskade  
  
 restriktioner på  
  
 pesticidanvändning  
  
 -  
  
 Ökade restriktioner  
  
 på  
  
 pesticidanvändning  
  
 0  
  
 Ökade restriktioner  
  
 på  
  
 pesticidanvändning,  
  
 liten effekt av ny  
  
 teknik  
  
 Gårdsstorlek +++  
  
 Inga legala  
  
 restriktioner.  
  
 Konkurrens driver  
  
 kostnadsbesparingar  
  
 ++  
  
 Mindre utsatt för  
  
 internationell  
  
 konkurrens  
  
 ++  
  
 Miljörestriktioner  
  
 minskar incitament  
  
 för ökad storlek  
  
 +  
  
 Restriktioner på  
  
 storlek och  
  
 incitament för  
  
 småskaligt jordbruk 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 83  
  
 ACCELERATES har, för att bedöma framtida markanvändning,  
  
 använt sig av en linjär programmeringsmodell, där enskilda jordbrukare  
  
 antas maximera sina vinster givet priserna under respektive  
  
 scenario. Ett problem med denna metod är att det saknas en  
  
 återkoppling från de samlade produktionsbesluten tillbaka till  
  
 priserna. För att generera de priser som behövs i den linjära  
  
 programmeringsmodellen lät man inom ACCELERATES ett antal  
  
 experter göra bedömningar grundade på ovanstående beskrivningar  
  
 av globala drivkrafter och jordbruksrelevant drivkrafter. Det skall  
  
 alltså noteras att expertbedömningarna som ligger till grund för  
  
 prisuppskattningarna 2020 inte är transparanta och det är oklart  
  
 hur bedömningarna beror på val av experter. Bedömningarna för  
  
 priserna år 2050 och 2080 bygger dessutom på det enkla antagandet  
  
 att alla förändringar fortsätter linjärt. Detta antagande är troligen  
  
 gjort i brist på andra teorier vilket innebär att förutsägelserna för  
  
 2050 och 2080 sannolikt bör betraktas som en förstärkt signal av  
  
 den uppskattade utveckling fram till 2020. Bedömningar och  
  
 extrapoleringar av priser enligt ACCELERATES redovisas i Tabell  
  
 A1.2 och bör alltså tolkas med stor försiktighet. Notera alltså att  
  
 parametervärdena inte har skattats med hjälp av några modeller och  
  
 att man noterade att det var svårt att göra konsistenta bedömningar  
  
 av priserna via expertbedömningar.  
  
 I grova termer bedöms priser på insatsmedel öka pga miljörestriktioner  
  
 i miljöscenarierna. Priserna på arbete är mer lika  
  
 mellan scenarierna, men med en tendens att öka långsammare i de  
  
 regionala scenarierna. Avsalupriser på grödor sjunker i främst  
  
 tillväxtscenarierna (A1 och A2), och inkomsterna genom bidrag  
  
 försvinner i A1 och vad avser matproduktion i B1. Köttpriserna  
  
 förändras på liknande sätt som matpriserna, men allmänt mindre.  
  
 Mjölken blir påtagligt billigare i A1 och dyrare i B2 än i dagsläget.  
  
 Kostnaderna för, och användningsrestriktionerna mot, bekämpningsmedel  
  
 ökar kraftigt i miljöscenarierna, medan priset på vatten  
  
 ökar kraftigt i alla scenarier (Tabell A1.2).  
  
 I ATEAM modellen finns inte priser explicit med som en  
  
 drivkraft utan istället definieras ett antal nyttofunktioner som antas  
  
 styra efterfrågan och därmed markanvändningen. De bakomliggande  
  
 antagandena går inte att tolka men modellens utformning  
  
 implicerar ett antagande om att den givna (alltså prisoberoende)  
  
 kvantitet som konsumeras i framtiden också kommer att produceras  
  
 (oberoende av priser). Det som i modellen kallas för  
  
 efterfrågan skall alltså snarare tolkas som konsumerad kvantitet. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 84  
  
 ATEAM-skattningarna har gjorts för regionen EU15 plus Norge  
  
 och Schweiz (EU15+2). Den relativa konsumerade kvantiteten  
  
 (efterfrågan), jämfört med dagens (2000) hämtades från en  
  
 beräkning med IMAGE-modellen där såväl inhemsk europeisk  
  
 efterfrågan som efterfrågan från övriga världen beaktats. I tabell  
  
 1.10 redovisas den framtida konsumtionen relativt dagens för  
  
 åkermarksprodukter respektive gräsmarksprodukter. Efterfrågan  
  
 på åkermarksprodukter ökar mest i A1FI-scenariet till  
  
 följd av antagandet att export är viktigare i en ekonomsikt inriktad  
  
 globaliserad värld och minst i B2-scenariet eftersom export  
  
 antagits vara mindre viktig. Efterfrågan på gräsmarksrelaterade  
  
 produkter antas minska till följd av antagandet att konsumenterna i  
  
 allt större utsträckning kommer att föredra gris och kyckling till  
  
 förmån för nöt och får. Minskningen i den efterfrågan är minst i  
  
 A1FI-scenariet eftersom detta scenario antar en rikare värld med en  
  
 högre efterfrågan än 2000.  
  
 Tabell 1.10 Konsumtion/efterfrågan på jordbruksprodukter relativt år 2000,  
  
 baserad på IMAGE-modellen. Källa (Rounsevell et al, 2005).  
  
 (ATEAM)  
  
 Scenario Åkermarksprodukter Gräsmarksprodukter  
  
 2020 2050 2080 2020 2050 2080  
  
 A1FI 1.25 1.51 1.46 0.85 0.87 0.85  
  
 A2 1.14 1.31 1.38 0.91 0.67 0.64  
  
 B1 1.18 1.39 1.29 0.91 0.67 0.64  
  
 B2 1.06 1.09 1.07 0.91 0.67 0.64  
  
 I ATEAM antar man alltså att den kvantitet som konsumeras (och  
  
 eventuellt exporteras) kommer att produceras. Utöver att producera  
  
 för konsumtion är det möjligt att en viss överproduktion  
  
 upprätthålls med hjälp av jordbrukspolitik. I ATEAM har man  
  
 antagit att det i framtiden eventuellt, beroende på scenario, kommer  
  
 att ske en viss överproduktion. I samtliga fall, förutom de  
  
 ekonomiskt inriktade scenariernas (A-scenariernas) åkermarksprodukter,  
  
 har man antagit att en överproduktion på cirka 10 %  
  
 kvarstår också i framtiden. Det betyder att överproduktionen,  
  
 relativt dagens överproduktion, av åkermarksprodukter för Ascenarierna  
  
 blir cirka 0.91 och för B-scenarierna 1.0 (dvs. en fortsatt  
  
 1 Mer exakt borde den relativa överproduktionen vara 0,91 (=1/1,1). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 85  
  
 överproduktion med 10 %; tabell 1.11). Detta betyder att det i Ascenarierna  
  
 i framtiden inte sker någon överproduktion, byggt på  
  
 antagandet att de ekonomiskt inriktade scenarierna medför en  
  
 marknadsanpassning av jordbruket som leder till en balansering av  
  
 utbud och efterfrågan.  
  
 För B2-scenariot (samt för gräsmarker i B1-scenariot) har man  
  
 antagit att man inte kommer att acceptera någon minskning av  
  
 jordbruksarealen i framtiden. Detta innebär att modellen i princip  
  
 skulle kunna användas för att beräkna antingen ett framtida värde  
  
 på överproduktionsfaktorn, alltså vilken relativ överproduktion  
  
 som måste accepteras, eller för att beräkna vilken minskning i  
  
 produktivitet, genom extensifiering, som krävs för att nå målet om  
  
 bibehållen areal.  
  
 Tabell 1.11 Antagen relativ förändring i överproduktion av jordbruksprodukter  
  
 Källa (Rounsevell et al, 2005). (ATEAM)  
  
 Scenario Åkermarksprodukter Gräsmarksprodukter  
  
 2020 2050 2080 2020 2050 2080  
  
 A1FI 0.90 0.90 0.90 1.00 1.00 1.00  
  
 A2 0.90 0.90 0.90 1.00 1.00 1.00  
  
 B1 1.00 1.00 1.00 1.00 1.00 1.00  
  
 B2 1.00 1.00 1.00 1.00 1.00 1.00  
  
 Sammanfattningsvis skulle man kunna tolka ATEAM-modellen så  
  
 att det inte finns några priser som jordbrukarna anpassar sig till  
  
 utan att man istället tänker sig en anpassning till den kvantitet som  
  
 konsumeras (inhemskt och via export) och som efterfrågas som  
  
 överproduktion via jordbrukspolitiken.  
  
 1.4 Produktivitet  
  
 Som ovan nämnts är det inte bara priser som påverkar den  
  
 enskildes beslut om markanvändning utan också produktiviteten  
  
 hos marken och andra resurser. Högre produktivitet innebär  
  
 möjlighet att minska resursåtgången per producerad enhet vilket 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 86  
  
 också innebär att kostnaderna per producerad enhet, allt annat lika,  
  
 kan bli lägre vilket stärker gårdens konkurrenskraft. Bedömningar  
  
 av produktivitetsutvecklingen är därför central för att bedöma  
  
 framtida markanvändning. Det är främst tre faktorer som antas  
  
 bestämma produktivitetsutvecklingen; teknisk utveckling, ökad  
  
 koldioxidkoncentration i atmosfären samt klimatförändring. För  
  
 att bedöma de framtida utvecklingarna av dessa faktorer behövs det  
  
 extrapoleringsmetoder. För att bedöma koldioxid och klimateffekter  
  
 finns det grundläggande naturvetenskapliga teorier att utgå  
  
 från, medan för den tekniska utvecklingen blir mer spekulativa  
  
 resonemang basen för extrapoleringar. Även om koldioxid- och  
  
 klimateffekter kan bedömas utifrån naturvetenskaplig teorier så  
  
 behövs det i praktiken så mycket data att beräkningarna blir  
  
 komplicerade och risken är stor att resultaten blir osäkra. Av bl.a.  
  
 det skälet skiljer sig metoder åt och ATEAM använder en mer  
  
 statistisk ansats och ACCELERATES en mer mekanistisk ansats.  
  
 Teknikutveckling  
  
 Produktiviteten kan påverkas kraftigt av den tekniska utvecklingen.  
  
 I ATEAM modellen antas den i medeltal årliga produktivitetsökningen  
  
 (kg/ha/år) från 1960 till 2000 bestå under 2000-talet.  
  
 Detta innebär att åkermarksprodukter i A1-scenariet får en 134 %  
  
 ökning av produktiviteten fram till år 2080. De andra scenarierna  
  
 får en lägre ökning; 116 % för A2, 86 % för B1 och bara 27 % för  
  
 B2. Det är emellertid oklart hur de andra scenariernas avvikelse  
  
 neråt från A1 har beräknats. För gräsmarksprodukter är produktivitetsökningarna  
  
 betydligt mindre; 50, 43, 32 respektive 10 % till  
  
 2080 (tabell 1.12). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 87  
  
 Tabell 1.12 Antagen relativ produktivitet till följd av förändringar i teknologi  
  
 och management i ATEAM. Källa (Rounsevell et al, 2005).  
  
 (ATEAM)  
  
 Scenario Åkermarksprodukter Gräsmarksprodukter  
  
 2020 2050 2080 2020 2050 2080  
  
 A1FI 1.37 1.87 2.34 1.14 1.32 1.50  
  
 A2 1.36 1.81 2.16 1.14 1.30 1.43  
  
 B1 1.29 1.62 1.86 1.11 1.23 1.32  
  
 B2 1.19 1.27 1.27 1.07 1.20 1.10  
  
 I tabell 1.13 redovisas en jämförelse mellan antagandena i ACCELERATES  
  
 och ATEAMs antagande för åkermarksprodukter. Den  
  
 största skillnaden är att ACCELERATES antar en betydligt högre  
  
 produktivitetsökning till följd av teknikutvecklingen än ATEAM.  
  
 Fram till 2080 blir skillnaden mycket påtaglig (268 % ökning i  
  
 ACCELERATES jämfört med 134 % i ATEAM). De andra scenarierna  
  
 visar liknande ökningar för respektive modell.  
  
 Tabell 1.13 Jämförelse mellan prognoser för produktivitetsutveckling mellan  
  
 ATEAM och ACCELERATES  
  
 Nu 2020 2050 2080  
  
 Relativ  
  
 produktivitet till  
  
 följd av  
  
 teknologisk  
  
 utveckling  
  
 A1 A2 B1 B2 A1 A2 B1 B2 A1 A2 B1 B2  
  
 ACCELERATES 100 167 131 130 104 268 177 176 109 368 223 221 115  
  
 ATEAM  
  
 (åkermarksprod.)  
  
 100 137 136 129 119 187 181 162 127 234 216 186 127  
  
 Det är rimligt att tro att potentialen i produktivitetsökning via  
  
 teknikutveckling kan bero på klimatet. Exempelvis har produktivitetsökningen  
  
 från 1960 till 2000 varit betydligt lägre i torra 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 88  
  
 sydliga länder i Europa, såsom Spanien, än i mer nordliga länder  
  
 såsom Nederländerna. Det framgår inte att någon sådan bedömning  
  
 är beaktad i någon av modellerna. Det bör slutligen noteras att  
  
 teknologiförändringar är okända och att förutsägelserna är mycket  
  
 osäkra men att de har potentiellt mycket stor påverkan på bedömningar  
  
 av framtida markanvändning.  
  
 Koldioxideffekter  
  
 Produktiviteten påverkas också av CO2-koncentration i atmosfären  
  
 och därmed påverkas produktiviteten olika eftersom de olika  
  
 scenarierna innebär olika socioekonomiska utvecklingar vilka leder  
  
 till olika CO-halter i atmosfären och därmed till olika CO2effekter  
  
 på grödors tillväxt. Största atmosfäriska CO2 koncentrationen  
  
 kommer att uppnås i A1, därefter A2, sedan B2 och lägst i  
  
 B1. I ATEAM bedöms ökad CO2-koncentration öka produktiviteten  
  
 med 32, 27, 11 respektive 15 % till år 2080 för A1, A2, B1  
  
 respektive B2 till 2080 (tabell 1.14).  
  
 Tabell 1.14 Antagen relativ produktivitet till följd av förändringar i CO2koncentration  
  
 enligt ATEAM. Källa (Rounsevell et al, 2005)  
  
 Scenario Åkermarksprodukter Gräsmarksprodukter  
  
 2020 2050 2080 2020 2050 2080  
  
 A1FI 1.04 1.16 1.32 1.04 1.16 1.32  
  
 A2 1.04 1.13 1.27 1.04 1.13 1.27  
  
 B1 1.04 1.09 1.11 1.04 1.09 1.11  
  
 B2 1.04 1.11 1.15 1.04 1.11 1.15  
  
 ACCELERATES redovisar ingen bedömning av hur ändrad CO2halt  
  
 påverkar produktiviteten. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 89  
  
 Klimatförändring  
  
 Klimatförändringarna innebär såväl ändrade temperatur- som  
  
 nederbördsförhållanden. Såväl årsmedelvärden som variationer  
  
 inom året (månader) ändras.  
  
 I ATEAM beräknas effekterna av klimatförändringsscenarierna  
  
 på produktiviteten indirekt via effekten på naturlig vegetation.  
  
 Europa har delats upp i vegetationszoner utifrån omgivningsparametrar.  
  
 Modellen härleder ett statistiskt samband mellan skördenivåer  
  
 för jordbruksgrödor (SCB för Sverige och databasen  
  
 NUTS2 för Europa; Ewert et al., 2005) å ena sidan och vegetationszoner  
  
 å den andra. Detta förhållande härleds för dagens  
  
 förhållanden (dvs. 1990) och antas sedan bestå vid ett förändrat  
  
 klimat. Detta påminner om extrapoleringen av de regionala skillnaderna  
  
 som beskrevs i ovanstående stycke, men är en betydligt mer  
  
 sofistikerad metod där vegetationszonerna m h a en statistisk  
  
 modell (PCA modell) beräknas som funktion av 14 variabler inom  
  
 kategorierna klimat, mark, latitud, höjd över havet och markens  
  
 lutning (Environmental stratification; Russo, 2005). Klimatförändringsscenarierna  
  
 resulterar i nya klimatdata som indata till  
  
 PCA-modellen och nya Environmental zones beräknas. ATEAM  
  
 metoden inkluderar förändringar i hela odlingssystem och dess  
  
 effekter på produktivitet, men extrapoleringarna baserar sig på ett  
  
 statistiskt skapat matematiska samband vars relation till odlingssystemets  
  
 biogeofysikaliska och -kemiska funktioner är oklara. Att  
  
 dessa samband rimligen gäller under förändrade klimatiska  
  
 förhållanden är ett antagande som ej är vederlagt teoretiskt (per  
  
 definition är det ju inte vederlagt empiriskt, eftersom framtiden  
  
 ännu inte inträffat).  
  
 ATEAM beräkningarna visar på en mycket liten effekt av  
  
 klimatförändringarna på Europas genomsnittliga produktivitet  
  
 fram till 2080 för samtliga scenarier. För åkermarksprodukter pekar  
  
 scenarierna på en viss minskning ( (på mellan 7 och 3 %) och för  
  
 gräsmarksprodukter en viss ökning (på mellan 6 och 11 %), se  
  
 tabell 1.15. Inom dessa genomsnittliga förändringar kan stora  
  
 regionala skillnader rymmas. Vissa publicerade kartor visar just på  
  
 sådana stora skillnader inom Europa, men några sammanställda  
  
 resultat redovisas inte. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 90  
  
 Tabell 1.15 Antagen relativ produktivitet genomsnittligt i Europa till följd av  
  
 klimatförändringar, enligt ATEAM. Källa (Rounsevell et al,  
  
 2005)  
  
 Scenario Åkermarksprodukter Gräsmarksprodukter  
  
 2020 2050 2080 2020 2050 2080  
  
 A1FI 0.99 0.92 0.93 0.95 0.91 1.09  
  
 A2 1.01 0.97 0.95 1.01 1.00 1.06  
  
 B1 1.01 0.98 0.97 1.03 1.05 1.11  
  
 B2 1.01 0.98 0.97 1.03 1.03 1.08  
  
 I ACCELERATES markanvändningsmodell bedöms effekterna av  
  
 en klimatförändring huvudsakligen utifrån biogeofysikaliska  
  
 funktioner hos växtodlingssystemet och speciellt förändringar i  
  
 vattenförhållanden. Hur produktiviteten förändras med variationer  
  
 i vattenförhållanden och temperatur beräknas med en tillväxtmodell  
  
 (ROIMPEL) som beräknar grödans fenologiska utveckling,  
  
 vattenomsättning och tillväxt. Detta innebär att markstruktur och  
  
 väder är indata till modellen. En fördel med denna modell är att den  
  
 ger mer transparenta och begripliga resultat utifrån en förståelse av  
  
 systemets naturliga funktioner. En annan fördel är att systemets  
  
 funktioner är formulerade på ett sätt som vetenskapen tror ska  
  
 fortsätta vara giltig vid en klimatförändring. En nackdel är att  
  
 resultaten bara gäller för en begränsad del av all odling därför att de  
  
 antaganden som förts in i modellen inte är fullständigt uppfyllda i  
  
 den praktiska växtodlingen. Det finns också risk att relativt små  
  
 men många osäkerheter i indata till modellen kan ge stora  
  
 osäkerheter i de simulerade resultaten. Den stora mängden indata,  
  
 t.ex. markparametrar, minskar metodens transparents. I tabell 1.16  
  
 redovisas de procentuella förändringarna av skördarna per hektar  
  
 för de länder som får den minsta ökningen (alternativt största  
  
 minskningen) samt för de länder som får den största ökningen av  
  
 avkastningen. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 91  
  
 Tabell 1.16 % Ändring av hektarskördar i Europa till 2050 (ej nya grödor för  
  
 en region; ACCELERATES)  
  
 Europa Höstvete Vårvete Rodriguez Vall  
  
 Min -4,  
  
 +10  
  
 Öst., Port, It,  
  
 Irl.  
  
 -1,  
  
 +6  
  
 Öst.,  
  
 Irl.  
  
 -15,  
  
 -10  
  
 Grekl, 
  
 Port  
  
 +30 -6,  
  
 +48  
  
 Öst,  
  
 Irl, Jackson,  
  
 NL  
  
 Walker +25 Jones. +70,  
  
 +40  
  
 Fin,  
  
 Skot,  
  
 Grekl  
  
 +40 Tyskl. +55 +35, 
  
 +30  
  
 Finl,  
  
 Gardner  
  
 Södra Finland kommer att få ganska lika relativa skördeökningar  
  
 som södra Sverige eller kanske rentav högre. Både majs (9 t/ha) och  
  
 solros (4t/ha) blir nya grödor. Norra Finland bedöms få stora  
  
 skördeökningar och speciellt höga skördar av höstvete (12 t/ha)  
  
 och vårvete (9 t/ha) som blir nya grödor, liksom bomull (0.2 t/ha).  
  
 Norra Finland kommer att få den största relativa skördeökningen  
  
 för vall (45 %) i Europa (norra Sverige finns inte analyserad). Att  
  
 norra Finland får mycket högre skördeökningar än Sverige förklaras  
  
 med att Finland får betydligt varmare somrar. En egen reflektion  
  
 är att de höga höstveteskördarna i stor utsträckning bör bero  
  
 på milda vintrar. Danmark får skördenivåer som liknar södra  
  
 Sverige, något mindre kanske.  
  
 Den övervägande bilden för Europa är ökande skördar. De  
  
 relativa skördeökningarna varierar ofta mer inom nationer än  
  
 mellan nationer. Ingen omedelbar enkel geografisk bild syns. För  
  
 vete uppstår det minskningar i Österrike, och lägsta ökningar i  
  
 Portugal och Italien, men bland de högsta ökningarna i Grekland,  
  
 och främst i norra Finland och centrala Sverige. Majsen uppvisar de  
  
 största minskningarna av alla grödor och då främst i Grekland och  
  
 Portugal, och ökar mest i Tyskland. Potatis ökar ganska jämt i hela  
  
 Europa. Walton, som i stor utsträckning avspeglar förändringar i  
  
 vattentillgången minskar i Österrike, ökar svagast i Irland, Luxemburg  
  
 och Nederländerna och ökar mest i Finland och Sverige.  
  
 I Sverige kommer hektarskördarna att, till 2050, öka för alla  
  
 grödor. Störst effekt på avkastningen per hektar har A1FI-scenariet  
  
 medan de övriga scenarierna har något lägre men likartade effekter  
  
 på avkastningen För A2-scenariet kommer den relativa ökningen  
  
 att bli större i mellersta Sverige (från 20 % för vårkorn till 58 % för  
  
 potatis) än i södra Sverige (från 17 % för vårkorn till 70 % för  
  
 höstraps). Södra Sverige kommer erhålla majs som ny gröda med 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 92  
  
 en skörd på 11 ton/ha, och solros (3 t/ha). Mellersta Sverige  
  
 kommer att få höstraps som ny gröda med en skörd på 3.5 ton/ha.  
  
 Sojabönor och bomull bedöms inte kunna odlas i Sverige.  
  
 Tabell 1.17 % Ändring av hektarskördar i Sverige mellan 2000 och 2050 i  
  
 A2-scenariet med klimatmodellen HadCM3 (ACCELERATES)  
  
 Sverige Höstvete Vårvete Majs Höstraps Potatis Solros Höstkorn Vårkorn Walton  
  
 Södra 20 20 11 t/ha 70 40 4 t/ha 30 15 20  
  
 Mellersta 60* 15* - 3.5 t/ha 60 - 40 20 35  
  
 *=jämfört med SCB:s normskörd.  
  
 Sammanfattningsvis kan det konstateras att ATEAM utgår från att  
  
 klimatförändringarna får såväl positiva som negativa effekter på  
  
 produktiviteten men att den genomsnittliga effekten för hela  
  
 Europa blir försumbar. ACCELERATES, å andra sidan, förutspår  
  
 att klimatförändringarna, bara med några få spridda undantag, ger  
  
 positiva effekter på produktiviteten i hela Europa.  
  
 1.5 Markanvändning för Europa som en region  
  
 ATEAM modellerar markanvändningen med huvudsakligt syfte på  
  
 europanivå. Man utgår vad avser delar av modellen från områden  
  
 inom Europa men det är oklart hur dynamiken mellan dessa  
  
 områden är representerad. ACCELERATES, å andra sidan, modellerar  
  
 markanvändningen utgående från den enskilda gårdens  
  
 lönsamhet och konkurrensen mellan områden i Europa, och syftar  
  
 inte direkt till att erhålla resultat för Europa som en region. I detta  
  
 avsnitt redovisas därför endast resultat från ATEAM.  
  
 ATEAM  
  
 ATEAM modellen tar sin utgångspunkt på europanivå och  
  
 betraktar i ett första steg åkerarealen i Europa som en enhet.  
  
 Arealen används till odling av grödor för att möta konsumtionen.  
  
 Konsumtionen av en viss grödkategori bestäms av antalet konsumenter  
  
 multiplicerat med den årliga konsumtionen av respektive  
  
 produktkategori. Man skiljer på produkter från åker (eng. crop) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 93  
  
 och från gräsmark (eng. grassland). Konsumenterna kan vara såväl  
  
 invånare i Europa som utanför Europa, beroende på socioekonomiska  
  
 antaganden om internationell handel.  
  
 Modellen är uppbyggd utifrån antagandet att  
  
 Produktion (kg/år) = Konsumtion (kg/år) * Överskottfaktor (-)  
  
 där konsumtionen alltså är beräknad med en annan modell (se  
  
 ovan). Överskottsfaktorn representerar den överproduktion, relativt  
  
 konsumtionen, som kan åstadkommas med politisk styrning  
  
 och bestäms utifrån antaganden under respektive socioekonomiskt  
  
 scenarium (se ovan). Arealbehovet för att åstadkomma denna  
  
 produktion bestäms av produktiviteten (som också den bestäms  
  
 med en annan modell, se ovan) enligt:  
  
 Areal (ha) * Produktivitet (kg/ha/år) = Konsumtion (kg/år) *  
  
 Överskottfaktor (-)  
  
 Detta innebär att arealåtgången kan beräknas som  
  
 Areal (ha) = [ Konsumtion (kg/år) * Överskottfaktor (-) ] /  
  
 Produktivitet (kg/ha/år)  
  
 Konsumtion påverkas bland annat av befolkningstillväxt men också  
  
 av befolkningens inkomstnivån, som påverkar konsumentens val  
  
 mellan olika typer av produkter. Exempelvis ökar efterfrågan på  
  
 åkermarksprodukter (fläsk och kyckling) relativt gräsmarksprodukter  
  
 (nötkött) när inkomstnivån stiger. Konsumtionen inom  
  
 specifika regioner påverkas också av antaganden om omfattningen  
  
 av världshandeln.  
  
 Efter att beräknat/uppskattat förändringarna i konsumtion och  
  
 produktivitet (se nedan) och gjort antaganden om eventuell överproduktion  
  
 har förändringarna i den totala arealen för respektive  
  
 grödkategori beräknats för de olika socioekonomiska scenarierna  
  
 för åkermarksprodukter. Resultatet från modellberäkningarna visar  
  
 att det totala behovet av åkerareal inom EU15+2 minskar  
  
 successivt och framtill 2080 behövs 50 % mindre areal för  
  
 matgrödor och 30 % mindre areal för fodergrödor för A2. I stort  
  
 sett är bilden densamma för B2. I Tabell 1.18 och Fig. 1.5 redovisas  
  
 resultaten översiktligt och mer i detalj i tabellerna A1.3 och A1.4. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 94  
  
 Tabell 1.18 Arealanvändning för åkermarksprodukter (och gräsmarksprodukter)  
  
 2080 relativt 2000 av åker respektive gräsmark i Europa  
  
 beräknad med ATEAM modellen (relativ faktor, år 2000 = 1.00)  
  
 Komponent i  
  
 massbalans  
  
 A1 A2 B1 B2  
  
 Konsumtion 1.46 (0.85) 1.38 (0.64) 1.29 (0.64) 1.07 (0.64)  
  
 Produktivitet  
  
 Teknik 2.34 (1.50) 2.16 (1.43) 1.86 (1.32) 1.27 (1.10)  
  
 Koldioxid 1.32 (1.32) 1.27 (1.27) 1.11 (1.11) 1.15 (1.15)  
  
 Klimat 0.93 (1.09) 0.95 (1.06) 0.97 (1.11) 0.97 (1.08)  
  
 Överproduktion 0.9 (1.0) 0.9 (1.0) 1.0 (1.0) 1.0 (1.0)  
  
 Areal 0.53 (0.49) 0.55 (0.42) 0.70 (0.94) 0.72 (0.62) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 95  
  
 Figur 1.5 ATEAM modellens beräkning av framtida relativ markanvändning  
  
 (-) för åkermark (överst) och gräsmark (nederst). Resultaten för  
  
 B1-scenariet avviker från det som redovisas i Rounsevell et al.  
  
 (2005) där B1+R (där någon minskning av arealen inte  
  
 tillåtits)  
  
 Användning, åkermark 
  
 0,4 
  
 0,5 
  
 0,6 
  
 0,7 
  
 0,8 
  
 0,9 
  
 1 
  
 1,1 
  
 2000 2010 2020 2030 2040 2050 2060 2070 2080 
  
 År 
  
 Relativ markanvändnin  
  
 g  
  
 A1FI 
  
 A2 
  
 B1 
  
 B2 
  
 Användning, gräsmark 
  
 0,3 
  
 0,4 
  
 0,5 
  
 0,6 
  
 0,7 
  
 0,8 
  
 0,9 
  
 1 
  
 1,1 
  
 2000 2010 2020 2030 2040 2050 2060 2070 2080 
  
 År 
  
 Relativ markanvändnin  
  
 g  
  
 A1FI 
  
 A2 
  
 B1 
  
 B2 
  
 B1+R 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 96  
  
 1.6 Markanvändning i enskilda länder  
  
 De två modellerna beräknar markanvändningen på nationell eller  
  
 regional nivå på olika sätt. I ATEAM finns i princip ingen fördelning  
  
 inom modellen vilket betyder att den spatiala fördelningen av  
  
 areal har gjorts enligt en särskild procedur efter det att arealbehovet  
  
 för hela Europa har beräknats med modellen. ACCELERATES,  
  
 däremot, modellerar direkt markanvändningen på regional nivå.  
  
 ATEAM  
  
 Tillgång-Efterfrågan modellen beräknar den totala jordbruksarealen  
  
 för Europa. Denna ska sedan fördelas på olika delar av Europa.  
  
 Europa delas in i så kallade ATEAM-celler som är 10 X 10 latitudminuter  
  
 stora (dvs. ca 20 km i nord-sydlig riktning). Nuvarande  
  
 fördelning av jordbruksmark är utgångspunkten liksom indelningen  
  
 av denna i Less Favoured Areas (LFA) och ej LFA, enligt  
  
 CAP. Dessutom beaktas skyddsområden speciellt, och markanvändningen  
  
 inom dessa områden får inte ändras under något av  
  
 scenarierna. I övrigt gäller utgångspunkter och fördelningsregler  
  
 enligt Tabell 1.19. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 97  
  
 Tabell 1.19 Spatiala fördelningsregler för respektive scenario, ATEAM  
  
 A1 A2 A3 A4  
  
 Bakomliggande  
  
 antagande om  
  
 lokalisering  
  
 Produktionen  
  
 lokaliseras till  
  
 optimala  
  
 produktionsområden  
  
 Viss grad av  
  
 regional  
  
 protektionism  
  
 Bevara  
  
 miljövänliga  
  
 marker och  
  
 optimera  
  
 övrigt  
  
 Inga  
  
 arealminskning  
  
 tillåts  
  
 Fördelningsnyckel  
  
 för att  
  
 prognostisera  
  
 förändring av  
  
 jordbruksmark  
  
 inom Europa (som  
  
 delas upp i sk  
  
 ATEAM-celler)  
  
 CAP definierar Less  
  
 Favoured Areas  
  
 (LFA).  
  
 Nedskärningar sker  
  
 först av LFA  
  
 Relativa  
  
 förändringar av  
  
 Europas totala  
  
 jordbruksareal  
  
 tillämpades  
  
 lika för alla  
  
 ATEAM-celler  
  
 Gräsmarker  
  
 tillåts ej  
  
 förändras1.  
  
 Åkermark  
  
 minskar  
  
 först på LFA.  
  
 Inga  
  
 förändringar  
  
 att fördela  
  
 1 Detta betyder att man har tillåtit överproduktion från gräsmarker och att man frångått de  
  
 parametervärden för relativ överproduktion som redovisats. Någon redovisning av vad det nya  
  
 antagandet, om oförändrad areal, innebär i form av överproduktion görs dock inte. Utifrån  
  
 modellen kan man dock beräkna den relativa överproduktionen till 1,3 (2020), (2050) samt 2,4  
  
 (2080). Notera att detta är framtida överproduktion relativt basårets (10 %). Det innebär att  
  
 produktionen måste vara 40 % (1,3 * 1,1 = 1,4), 130 %, respektive 160 % högre än konsumtionen  
  
 för att gräsmarksarealen skall bevaras oförändrad.  
  
 Konsekvensen av arealfördelningskriterierna i Tabell 1.19 är att  
  
 Sveriges relativa minskning av åkermark är större än för Europa  
  
 som helhet. För gräsmarker är minskningen ungefär lika stor som  
  
 för Europa som helhet, eller något mindre, se tabell 1.20. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 98  
  
 Tabell 1.20 Effekter på åkermarksanvändning 2080, för Sverige, Europa  
  
 samt några utvalda exempel. Den relativa markanvändningen  
  
 redovisas som procent av dagens. Det är oklart vad siffrorna för  
  
 Europa+ hänvisar till. (ATEAM)  
  
 2000  
  
 (% av  
  
 landareal)  
  
 A1F1  
  
 % av  
  
 areal relativ  
  
 A2  
  
 % av  
  
 areal relativ  
  
 B1  
  
 % av  
  
 areal relativ  
  
 B2  
  
 % av  
  
 areal) relativ  
  
 Sverige 8.99 4.23 47% 4.71 52% 5.37 60% 6.05 67%  
  
 Europa+ 23.02 12.27 53% 12.66 55% 16.01 70% 16.65 72%  
  
 Jämförelseexempel  
  
 Störst minskning Span. 
  
 Jackson.  
  
 Grek. 
  
 Finl.  
  
 26%  
  
 26%  
  
 32%  
  
 33%  
  
 Alla 5255%  
  
 Finl.  
  
 Jackson.  
  
 Port.  
  
 Irl.  
  
 41%  
  
 45%  
  
 46%  
  
 47%  
  
 Irl. 60%  
  
 Minst minskning Wilson.  
  
 NL  
  
 Belg.  
  
 UK  
  
 83%  
  
 83%  
  
 80%  
  
 79%  
  
 Wilson.  
  
 NL  
  
 UK  
  
 Belg.  
  
 92%  
  
 90%  
  
 90%  
  
 88%  
  
 Ital. 79%  
  
 Tabell 1.21 Effekter på svensk gräsmarksanvändning 2080, för Sverige,  
  
 Europa samt några utvalda exempel. Den relativa markanvändningen  
  
 redovisas som procent av dagens. Det är oklart vad  
  
 siffrorna för Europa+ hänvisar till. (ATEAM)  
  
 2000  
  
 (% av  
  
 landareal)  
  
 A1F1  
  
 % av  
  
 areal relativ  
  
 A2  
  
 %  
  
 av  
  
 areal  
  
 relativ  
  
 B1  
  
 % av  
  
 areal relativ  
  
 B2  
  
 % av  
  
 areal) relativ  
  
 Sverige 17.51 7.47 43% 7.68 44% 17.50 100% 12.65 72%  
  
 Europa+ 17.23 8.50 49% 7.19 42% 16.17% 94% 10.56 62%  
  
 Jämförelseexempel  
  
 Störst minskning Span. 
  
 Port.  
  
 Jackson.  
  
 Grek.  
  
 38%  
  
 38%  
  
 39%  
  
 39%  
  
 Alla 3644%  
  
 Port.  
  
 Ital.  
  
 49%  
  
 53%  
  
 Irl.  
  
 Span. 
  
 Wilson.*  
  
 42%  
  
 45%  
  
 47%  
  
 Minst minskning NL  
  
 Wilson.*  
  
 99%  
  
 83%  
  
 Wilson.*  
  
 Fin.  
  
 Sve.  
  
 100%  
  
 100%  
  
 100%  
  
 Span. 
  
 Sve.  
  
 Schw.  
  
 75%  
  
 72%  
  
 70%  
  
 *Danmark har väldigt lite gräsmarker initialt 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 99  
  
 Inga av grödorna som tas upp i studien är nya för Europa, men  
  
 vissa är nya för vissa länder eller delar av länder. Således kommer  
  
 vår- och höstvete bli ny gröda för norra Finland och centrala  
  
 Sverige. Majs blir ny gröda för S Sverige (11 t/ha), S Finland (9),  
  
 Danmark (10), Belgien (9), Luxemburg (6), Nederländerna (8),  
  
 Storbritannien (8), Irland (9), NW Spanien (7), Grekiska övärlden  
  
 (6 t/ha). Solros blir ny gröda för S Sverige (4 t/ha), S Finland (4),  
  
 Danmark (4), Nederländerna (3), Skottland (4), Irland (3), NW  
  
 Spanien (2) och Portugal (3). Sojaböna blir ny gröda för Tyskland  
  
 (5 t/ha), Österrike (6), Luxemburg (5), NW Frankrike (4) och  
  
 NW Spanien (4). Höstraps blir ny gröda i centrala Sverige och  
  
 bomull i norra Finland.  
  
 ACCELERATES  
  
 ACCELERATES modell utgår från att gårdens ekonomi avgör  
  
 arealfördelningen, och förändringar i dessa förutsättningar i  
  
 framtiden styr förändringar i arealanvändningen. Rounsevell et al.  
  
 (2002a, b) har utvärderat och föreslagit denna modell. De både  
  
 utgår från och drar slutsatsen att företagen kan antas vara  
  
 vinstmaximerande och att priser därmed har stor betydelse för  
  
 markanvändningen.  
  
 Modellen väljer den markanvändning som maximerar vinsten  
  
 givet priser och andra restriktioner. Klimatet kommer in i modellen  
  
 eftersom det påverkar produktiviteten och därmed produktionskostnaderna.  
  
 Med en förändrad produktivitet förändras mängden  
  
 resurser (arbetskraft, drivmedel, mark etc.) som åtgår per producerad  
  
 enhet och därmed produktionskostnaderna.  
  
 Tågordningen vid bestämningen av markanvändningen var:  
  
 1. Hur stor andel av ett område var Ramirez? Denna mark tas bort.  
  
 2. Vilka ytor kan odlas med en viss given hög lönsamhet. Dessa  
  
 klassas som intensivt jordbruk  
  
 3. Beräkna produktionen från det intensiva jordbruket  
  
 4. Om den totala produktionen är större än efterfrågan så  
  
 definieras överskottsland som Ramirez.  
  
 5. Om den totala produktionen är mindre än efterfrågan beräknas  
  
 vilka ytor som kan odlas med en viss lägre lönsamhet  
  
 6. Definiera all övrig mark som övergiven vad avser jordbruk 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 100  
  
 För respektive klimat och socioekonomiskt scenarium bestäms  
  
 landanvändningen på motsvarande sätt (16) och sedan beräknas  
  
 hur andelarna intensiv/extensiv/övergiven mark ändrats samt hur  
  
 den odlade markens fördelning mellan åkermarksgrödor (arable  
  
 Jones) och gräsmarker (grasslands) ändrats.  
  
 Val av gröda beräknas på gårdsnivå med modellen SFARMMOD.  
  
 Val av gröda bestäms av dess lönsamhet. Profit tröskelvärdet  
  
 för intensiv var 350 Euro/ha. En karaktäristisk respons hos  
  
 modellen är att Grasslands gynnas av hög nederbörd, och i de fall  
  
 temperaturen stiger och det samtidigt blir torrare gynnas istället  
  
 Arable ´därför att man har antagit att tillgång på vatten kan  
  
 ordnas genom bevattning, vilket dock är kopplat till en kostnad  
  
 som beaktas.  
  
 Sveriges samlade intensivt odlade jordbruksareal av idag är i  
  
 ACCELERATES 2.9 Mha. Under antagandet att det inte skulle ske  
  
 några socioekonomiska förändringar till år 2050 skulle klimatförändringarna  
  
 (för A2-, A1- och B2-scenarierna) förbättra den  
  
 svenska jordbruksmarkens konkurrenssituation och arealen öka till  
  
 3.54.3 Mha, se tabell 1.22. Den måttligare klimatförändringen i  
  
 B1-scenariet skulle innebära att Sveriges åkermark marginaliseras  
  
 lite ytterliggare och arealen minskar till 2.6 Mha.  
  
 Emellertid påverkar förändringar i de socioekonomiska förutsättningarna  
  
 också arealanvändningen och om dessa förändringar  
  
 också beaktas så blir det en ökning av arealen endast för A1scenariet  
  
 där arealen ökar till 3.5 Mha. I A2 och B1 scenarierna  
  
 minskar arealen till omkring 2.3 Mha medan Sveriges jordbruk  
  
 starkt marginaliseras i B2 scenariot, där endast 0.8 Mha blir kvar.  
  
 Skälet till marginaliseringen i B2 är höga kostnader för insatsmedel  
  
 i kombination med att låga skördeökningar motverkar effekten av  
  
 högre produktpriser vilket sammantaget minskar marginella  
  
 markers konkurrenskraft. Effekten av detta är att markerna med låg  
  
 produktivitet inte blir lönsamma och därför inte kommer att  
  
 användas för intensiv jordbruksproduktion.  
  
 Ovanstående resultat uppnåddes när HadCM3-modellen  
  
 använts för att prognostisera klimatförändringarna. Beroende på  
  
 vilken GCM models klimatscenarium man antar kan resultatet bli  
  
 det helt motsatta. För att testa känsligheten för typ av klimatmodell  
  
 användes PCM-modellen (som ger en måttligare klimatförändring)  
  
 för A2-scenariet. Resultatet blev, vilket också redovisas  
  
 tabell 1.22, att arealen i Sverige reduceras kraftigt, till 1.1 Mha,  
  
 under antagande om dagens socioekonomiska förutsättning. Om 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 101  
  
 också de socioekonomiska förutsättningarna antas ändras enligt  
  
 A2-scenariet så får Sverige en ökad areal till 3.5 Mha. Skälet till  
  
 detta är att arealen för de stora jordbruksländerna (Tyskland,  
  
 Estland, Spanien, Finland, Frankrike, Italien, Storbritannien)  
  
 undantaget Storbritannien, minskar i detta scenarium.  
  
 Tabell 1.22 Arealer intensiv jordbruksmark för olika scenarier, 2050.  
  
 Miljoner hektar och procentuell förändring relativt 2000.  
  
 (ACCELERATES)  
  
 Nuvarande  
  
 areal, milj.  
  
 ha  
  
 Parks B2  
  
 PCM  
  
 A2  
  
 Enbart  
  
 klimatscenarier,  
  
 milj ha  
  
 (% förändring)  
  
 Sverige  
  
 EU15  
  
 2,9  
  
 137,7  
  
 4,3  
  
 (+48%)  
  
 166,8  
  
 (+21%)  
  
 Blake  
  
 3,7  
  
 (+28%) 
  
 159,6  
  
 (+16%) 
  
 A2  
  
 2,6  
  
 (-10%) 
  
 154,5  
  
 (+12%) 
  
 B1  
  
 3,5  
  
 (+21%) 
  
 157,8  
  
 (+15%) 
  
 B2  
  
 1,1  
  
 (-62%) 
  
 141,4  
  
 (+3%)  
  
 PCM  
  
 A2  
  
 Klimat och  
  
 socioekonomiska  
  
 scenarier, milj  
  
 ha (% förändring)  
  
 Sverige  
  
 EU15  
  
 2,9  
  
 137,7  
  
 3,5  
  
 (+21%)  
  
 100  
  
 (-27%)  
  
 2,3  
  
 (-21%) 
  
 136,8  
  
 (-1%)  
  
 2,2  
  
 (-24%) 
  
 140,6  
  
 (+2%)  
  
 0,8  
  
 (-72%) 
  
 144,5  
  
 (+5%)  
  
 3,5  
  
 (+21%) 
  
 121,9  
  
 (-11%)  
  
 I ACCELERATES drar man den allmänna slutsatsen att effekten  
  
 av enbart klimatförändringar är relativt liten jämfört med effekerna  
  
 när också socioekonomiska förändringar inkluderats. Det kan  
  
 noteras att för flera länder (som inte redovisas här) är skillnaderna  
  
 orsakat av olika klimatmodeller större än skillnaderna orsakat av  
  
 olika socioekonomiska scenarier. För hela Europa pekar A1scenariet,  
  
 inklusive socioekonomiska förändringar, mot en kraftig  
  
 minskning av arealerna. Detta förklaras huvudsakligen av den stora  
  
 ökningen i hektarskördar.  
  
 De samlade effekterna på Europanivå (EU15) redovisas också i  
  
 tabell 1.22. Om enbart klimatförändringen beaktas, dvs. om man  
  
 antar samma socioekonomiska förhållanden som i dagsläget, ökar  
  
 Europas totala jordbruksareal (138 Mha 2020) med 1020 %.  
  
 Ökningen är proportionell till temperaturhöjningen och 29 Mha  
  
 för A1:s klimatscenarium, 22 Mha för A2, 20 Mha för B2 och minst  
  
 för B1 (17 Mha) som har den minsta klimatförändringen.  
  
 Ökningen av odlingsarealen i Finland stod för 60100 % av denna  
  
 ökning. Om vi bortser från Finland så bestod ordningen mellan de 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 102  
  
 olika scenarierna i alla fall. En fråga som uppstår är: om Finlands  
  
 ökning är överskattad ska denna överskattning fördelas ut på  
  
 odling i andra länder? Och hur sker det? Frånsett Finland, så är det  
  
 Italien som ökar sin areal mest i absoluta termer (34 Mha) och  
  
 därefter Irland och Portugal (1.5 Mha) och därefter Sverige  
  
 (01.5 Mha). Spanien minskar sin areal mest (-2.5 till +1Mha),  
  
 följt av Österrike (-1 till –0.5Mha).  
  
 Om man dessutom beaktar de socioekonomiska förändringarna  
  
 minskar Europas samlade jordbruksareal för A1-scenariet med  
  
 drygt 25 %, men förblir i princip oförändrad för de övriga  
  
 scenarierna (ökar några få % för B1 och B2). Bortsett från Finland  
  
 som fortfarande ökar sin areal otroligt mycket (1216 Mha; utom  
  
 för B2 där det minskar med 1 Mha) står speciellt Spanien för de  
  
 stora arealminskningarna (-16 Mha för A1, –9 Mha för A1 och –2.5  
  
 för B1) men också Frankrike vad avser A1 och A2 scenarierna.  
  
 Storbritannien har en stor minskning för A2 och B1 scenariot. För  
  
 B1 får också Portugal betydande minskningar (-2 Mha). Allmänt  
  
 för B1 och B2 är att jordbruksareal med lägst vinstmarginal i  
  
 dagens förhållanden kommer att vara de som kommer få svårast att  
  
 överleva när vinstmarginalerna krymper i samband med högre  
  
 priser för insatsmedel och större krav för miljöhänsyn. I B2scenariet  
  
 förväntas Portugal, Sverige och Storbritannien minska sin  
  
 jordbruksareal mest (-4.5 till -2.5 Mha).  
  
 I ACCELERATES modelleringen beräknas andelen åkermark  
  
 av jordbruksmarken inom Sverige och kan avläsas från kartor.  
  
 Modellen testades för nuvarande förhållanden, och enligt grova  
  
 avläsningar från kartorna verkar skillnaden mellan modellens  
  
 förutsägelser om dagens förhållanden vara större än de förutsedda  
  
 förändringarna inom Sverige till 2050, vilket antyder problem i  
  
 applicerbarheten av modellen på regional nivå Tabell 1.19.  
  
 1.7 Diskussion  
  
 Jämförelse mellan ACCELERATES och ATEAM  
  
 Den allmänna slutsatsen vad det gäller markanvändning i ATEAM  
  
 är att arealen jordbruksmark kommer att minska kraftigt i Europa  
  
 fram till 2050 i samtliga scenarier. I ACCELERATES, däremot är  
  
 det bara A1-scenariet som förutsäger en minskning för klimatörändringar  
  
 enligt Davis (fig. 1.6). Denna minskning är i 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 103  
  
 princip lika stor som enligt ATEAM. För övriga scenarier förutsägs  
  
 endast marginella förändringar av arealen. Notera dock att klimatodellen  
  
 PCM, som endast kombinerats med A2-scenariet, förutäger  
  
 en arealminskning. Denna minskning är dock betydligt mindre  
  
 än enligt ATEAMs A2-scenarium.  
  
 Hur kan skillnaderna i resultat förklaras? Den faktor som påverar  
  
 detta mest, i ATEAMs modell, är produktivitetsutvecklingen till  
  
 följd av teknologisk utveckling. Liksom författarna till ATEAM  
  
 påpekar så är förutsägelser om hur produktiviteten kommer att  
  
 utvecklas svåra att göra och de är därmed mycket osäkra. Ett sätt  
  
 att hantera osäkerheten i antagandena vore att göra en känsligetsanalys,  
  
 men någon sådan redovisas inte2. Är det då någon  
  
 skillnad i antagandena om teknologisk utveckling mellan modellerna?  
  
 En jämförelse mellan dessa antaganden redovisades ovan i  
  
 tabell 1.13. Där kan man notera att ACCELERATES, just för A1,  
  
 har antagit en betydligt högre produktivitetsökning än ATEAM.  
  
 Om samma produktivitetsökning (2.68 istället för 1.87) används i  
  
 ATEAMs modell skulle detta resultera i en minskning av arealen  
  
 med 50 % för A1. För övriga scenarier är skillnaderna i  
  
 antagandena mindre. Sammantaget innebär detta att det alltså inte  
  
 är skillnaden i förväntad teknologisk utveckling som förklarar  
  
 skillnaderna i modellernas resultat.  
  
 Vidare skiljer sig antagandena vad det gäller förväntad effekt av  
  
 klimatförändringarna på produktiviteten. ATEAM har utgått ifrån  
  
 att den genomsnittliga effekten är i stort sett försumbar, se tabell  
  
 1.15, medan ACCELERATE, med några få undantag, utgår från  
  
 produktivitetsförbättringar i hela Europa. Utifrån ATEAMs modell  
  
 borde ACCELERATES antaganden innebära än ännu kraftigare  
  
 arealminskning än vad ATEAM kommit fram till.  
  
 Eftersom resultaten av ATEAMs modell kan återskapas, på  
  
 europeisk nivå kan man använda ACCELERATES antaganden i  
  
 ATEAMs modell. Om ATEAMs modell beräknar markanvändningen  
  
 utifrån ACCELERATES antaganden om teknologiförändringar  
  
 (enligt tabell 1.13) och med ett antagande om 20 %  
  
 2 Det är dock möjligt att göra sådan utifrån den redovisade beskrivningen av modellen och de  
  
 redovisade data. Beräkningen kan dock endast göras på europeisk nivå eftersom den exakta  
  
 spatiala fördelningsprincipen inte kan härledas. För A1-scenariet har man har antagit att  
  
 produktiviteten för spannmål kommer att öka med 134 % till år 2080, se tabell 1.12. Detta  
  
 motsvarar genomsnittligt en årlig produktivitetsökning på 1,14 % och resulterar (i kombination  
  
 med övriga antaganden) i en 50-procentig minskning av arealen. En känslighetsanalys  
  
 visar att en årlig produktivitetsökning på 0,5 % skulle leda till 23 % minskning av arealen och  
  
 att en årlig produktivitetsökning med 1,5 % skulle leda till 60 % minskning av arealen. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 104  
  
 produktivitetsökning till följd av klimatförändringarna3 leder detta  
  
 till ännu kraftigare arealminskningar.  
  
 Figur 1.6 Relativ förändring av arealanvändning med (i) ATEAM-modellen  
  
 men med produktivitet från ACCELERATES (ii) ATEAM original,  
  
 (iii) ACCELERATES original och (iv) ACCELERATES original men  
  
 med PCM klimatmodell istället för Davis (bara A2).  
  
 Jämförelserna avser förändringar 2050 relativt 2000 av  
  
 mängden åkermark i Europa  
  
 Slutsatsen blir att det alltså knappast är skillnaderna i antaganden  
  
 om produktivitetsförändringar som förklarar skillnaderna i resultat  
  
 mellan modellerna. Det är tvärtom så att när skillnaderna i dessa  
  
 antaganden elimineras så ökar skillnaderna mellan modellernas  
  
 resultat. Så, vad finns det för alternativa förklaringar till  
  
 skillnaderna i resultat?  
  
 Övriga ingångsvärden i modellerna går inte att jämföra eftersom  
  
 modellerna inte har fler gemensamma parametrar. Skillnaden i  
  
 resultat kan sannolikt förklaras just utifrån att man har modellerat  
  
 markanvändningen på helt olika sätt. Ingen av modellerna har  
  
 modellerat efterfrågan på livsmedel som en funktion av priset på  
  
 livsmedel. Det kan diskuteras hur priskänslig efterfrågan är, och  
  
 kommer att vara i framtiden, men det förefaller rimligt att anta att  
  
 mängden livsmedel som efterfrågas i viss mån påverkas av priset så  
  
 3 Det går inte att beräkna någon korrekt genomsnittlig ökning men 20 % förefaller vara en  
  
 rimlig bedömning utifrån redovisade siffror.  
  
 Relativ mängd åkermark 2050 
  
 -60% 
  
 -50% 
  
 -40% 
  
 -30% 
  
 -20% 
  
 -10% 
  
 0% 
  
 10% 
  
 A1FI A2 B1 B2 
  
 Ökning/minskning  
  
 ATEAM, justerad Bates, Brooks, PCM 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 105  
  
 att ett högre pris innebär att en mindre mängd efterfrågas och vice  
  
 versa. Ett rimligt antagande är att utbud och efterfrågan tillsammans  
  
 bestämmer pris och kvantitet av livsmedel och att  
  
 eventuella förändringar i utbud och/eller efterfrågan innebär att  
  
 såväl priser som kvantiteter justeras. Genom att använda en modell  
  
 som bortser från efterfrågans beroende av priset bortser man från  
  
 vissa av de anpassningsmekanismer som normalt kan förväntas på  
  
 marknader. Hur påverkar då detta resultat av respektive modell?  
  
 Det är naturligtvis omöjligt att helt förutsäga hur modellresultaten  
  
 skulle påverkas om modelleringen av efterfrågan på livsmedel  
  
 justerades. Principiellt kan man dock ge en rimlig förklaring till de  
  
 stora skillnaderna i resultat. Något förenklat skulle man kunna  
  
 karaktärisera modellerna som att ATEAM har antagit att en given  
  
 kvantitet efterfrågas och att denna kvantitet inte påverkas av  
  
 prisförändringar som skulle kunna uppstå till följd av ett förändrat  
  
 utbud. ACCELERATE, å anda sidan, har antagit att efterfrågan  
  
 kan beskrivas i termer av givna priser och att allt som kan  
  
 produceras till dessa priser konsumeras utan att priserna påverkas. I  
  
 båda fallen har man antagit att produktiviteten kommer att öka i  
  
 framtiden. Detta innebär att produktionskostnaderna sjunker och  
  
 att utbudet, vid varje given prisnivå, ökar. På en marknad med en  
  
 normal prisberoende efterfrågan skulle ett ökat utbud leda såväl till  
  
 ökad konsumtion/produktion som till ett sänkt pris. Hur hanterar  
  
 då de två modellerna situationen med ett ökat utbud?  
  
 I ATEAM tillåts ingen kvantitetsförändring vilket betyder att all  
  
 anpassning måste göras via priserna. Detta innebär att konsumtions-  
  
 och produktionsmängden inte påverkas av att produktionen  
  
 blir billigare. Den enda effekten i ATEAM (som ju inte redovisar  
  
 några priser) blir att arealen som krävs för produktionen minskar  
  
 till följd av att avkastningen stiger. Sannolikt överskattar ATEAM  
  
 arealminskningen eftersom man bortser från att en ökad  
  
 konsumtion hade motverkat minskningen som följer av den ökade  
  
 produktiviteten.  
  
 I ACCELERATE tillåts ingen prisförändring vilket innebär att  
  
 all anpassning måste göras via kvantiteterna4. Detta innebär att  
  
 priserna inte påverkas av att produktionen blir billigare. Effekten  
  
 blir istället en kraftigare ökning av produktionen än om priserna  
  
 4 Vid körningen av ACCELERATE gjordes iterativa körningar med justerade priser för att  
  
 de producerade kvantiteterna skulle bli kopatibla med respektive scenario. Om detta helt  
  
 motverkat problemet med grundmodellens implicita antagande om efterfrågan är dock  
  
 oklart. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 106  
  
 hade sjunkit. Sannolikt underskattar ACCELERATE därmed arealminskningen  
  
 eftersom man bortser från sjunkande priser hade lett  
  
 till minskad produktion, relativt oförändrade priser. Ökningen i  
  
 konsumtion, som motverkar det minskade arealbehovet till följd av  
  
 ökad produktivitet, överskattas alltså sannolikt. Detta leder till att  
  
 minskningen i areal, relativt situationen innan produktivitetsförändringen,  
  
 sannolikt underskattas i ACCELERATE.  
  
 Bioenergiodling  
  
 I ovanstående framställning har eventuell produktion av bioenergigrödor  
  
 inte behandlats. Anledningen till detta är att bioenergiodling  
  
 inte alls behandlas i ACCELERATES och att den behandlas  
  
 som en oklar restpost i ATEAM frikopplat från själva markanvändningsmodellen.  
  
 Om vi utgår från ACCELERATES priser på  
  
 drivmedel (se Tabell A1.2) och antar att priset på bioenergigrödor  
  
 är proportionellt mot detta så ökar detta pris i B scenarierna,  
  
 jämfört med 2000, mer än priset för mat och foder-grödor. Detta  
  
 innebär att konkurrensen om mark ökar varvid priser på mat och  
  
 foder-grödor kan tänkas öka, som kan hålla tillbaka bioenergigrödornas  
  
 expansion. Effekten av denna dynamik kräver modelltilllämpningar.  
  
 För A1 scenariot sjunker priserna ungefär lika för båda  
  
 grödorna vilket skulle kunna tyda på att konkurrenssituationen  
  
 mellan de två förblir relativt oförändrad jämfört med dagens nivå.  
  
 A2 verkar inta en mellanposition.  
  
 1.8 Referenser  
  
 Abildtrup, Fisher, Audsley, E., Fekete-Farkas, M., Jones, C.,  
  
 Davis, M., Wallace, P., and Young, M. 2006. Socioeconomic  
  
 scenario development for the assessment of climate  
  
 change impacts on agricultural land use: a pairwise comparison  
  
 approach. Environmental Science  Policy 9 (2), 101115.  
  
 Harrison, E., Pearn, Schultz, Smith, Woods, Holden, G., Koutsidou, E.,  
  
 Hamilton, Jones, Evans, M., and Goodwin, V. 2006. What  
  
 can scenario modelling tell us about future European scale  
  
 agricultural land use, and what not? Environmental Science   
  
 Policy 9 (2), 148162.  
  
 Smith  Andrews, 1992. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 107  
  
 Russo, M.J. 2005. European vulnerability to global change – a  
  
 spatially explicit and quantitative assessment. Thesis, Wageningen  
  
 University, Wageningen, The Netherlands. 192pp.  
  
 Young, Jones, Jones, Hendricks, and Harrison, Suarez 2006.  
  
 Future environmental change impacts on rural land use and  
  
 biodiversity: a synthesis of the ACCELERATES project.  
  
 Environmental Science  Policy 9 (2), 93100.  
  
 Young, Jones, Vaughn, F., Reginster, I., Melton, R., and  
  
 Ray, Maldonado 2005. Future scenarios of European agricultural  
  
 land use II. Projecting changes in cropland and grassland.  
  
 Agriculture Ecosystems  Environment 107 (23), 117135.  
  
 SCB, 2000.  
  
 Thompson, Williams, Scott, M., Jones, Moore, 2001. Jorbrukets känslighet  
  
 och sårbarhet för klimatförändringar  Underlag för  
  
 Sveriges nationalrapport till Klimatkonventionen. Naturvårdsverket,  
  
 rapport 5167, 40 sidor.  
  
 Muntlig kommunikation  
  
 Owens, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 108  
  
 2 Vattentillgång  
  
 2.1 Introduktion och bakgrund  
  
 Detta avsnitt avser att bedöma hur förändrade vattenförhållanden i  
  
 samband med klimatförändringar kan påverka jordbrukets växtproduktion.  
  
 Allmänt gäller att alla bedömningar avser effekter av  
  
 klimatscenarierna för ~2085, socioekonomiskt scenario A2 och  
  
 klimatmodell Echam4. I vissa fall behandlas effekter för motsvarande  
  
 ~2025 års scenarier. Dessutom har detta avsnitt tagit  
  
 fram bakgrundsinformation till andra bedömningar i andra avsnitt i  
  
 denna rapport, och specifikt har det gjorts bedömningar av hur  
  
 odlingsperioderna kan påverkas.  
  
 Odlingen påverkas av vattenklimatet  
  
 Vattenförhållandena är helt avgörande för grödors etablering,  
  
 tillväxt och den skördade produktens kvalitet. Walters är dock olika  
  
 känsliga för vattenförhållandena i olika faser av sin utveckling.  
  
 Sådden kräver att marken är bärkraftig för traktorer vilket kräver  
  
 att vattenhalten inte är alltför hög. Groning och etablering kräver  
  
 fuktiga markförhållanden. Under den första månaden av tillväxten  
  
 är det också främst fuktiga markförhållanden som är betydelsefull  
  
 för god tillväxt, men allteftersom börjar mängderna vatten växten  
  
 behöver för sin tillväxt bli allt större. En mycket liten del av vattnet  
  
 behövs dock för att bygga biomassa. Den allra största delen  
  
 förloras genom transpiration vilket reglerar bladens energibalans  
  
 och temperatur och förhindrar höga temperaturer vid hög  
  
 solinstrålning. Under kärnfyllnadsperioden och nära mognad blir  
  
 växtens beroende av vattentillgången allt mindre, och några veckor  
  
 innan skörd är torra väderförhållanden önskvärda, medan fuktiga  
  
 atmosfärsförhållanden kan främja sjukdomar och orsaka groning av  
  
 kärnorna. God vattentillgång kan, i de fall det innebär gynnsamma  
  
 betingelser för skadegörare, vara negativt för växten. Detta är en  
  
 ofta återkommande situation under hösten för höstsådda grödor,  
  
 och vall, och mer slumpvis återkommande under andra delar av  
  
 vegetationsperioden i samband med extremt långa fuktiga perioder.  
  
 Behovet av bekämpning av skadegörare påverkas. Dålig vattentillgång  
  
 kan påverka huvudgrödans konkurrenskraft mot ogräsen  
  
 och behovet av ogräsbekämpning kan öka. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 109  
  
 Olika grödor är olika känsliga för vattenförhållanden. Bland  
  
 stråsäden är vårtorka besvärligare för vårsådda grödor än höstsådda  
  
 grödor som har ett mer etablerat och djupare rotsystem på våren.  
  
 Ingen av de höstsådda stråsäden bedöms som torkkänsliga på  
  
 våren. Bland de vårsådda stråsäden bedöms havren som extra  
  
 känslig för vårtorka, vilket kan leda till besvärande konkurrens från  
  
 ogräs. Det motsatta gäller för vårkorn. Havre är istället tålig för  
  
 våtare förhållanden medan t.ex. maltkorn kan i sådana situationer få  
  
 för höga proteinhalter pga en hög kvävemineralisering och kväveupptag  
  
 samtidigt som tillväxten kan ha hämmats av att solinstrålning  
  
 minskat pga ökad molnighet. Ärter behöver god vattentillgång  
  
 vid blomning och baljsättning. God vattentillgång försenar dock  
  
 mognaden vilket inte alltid är önskvärt. Potatis har ett liknande  
  
 förhållande till vatten med stimulerad knölbildning vid god vattentillgång  
  
 och en påskyndad avmognad vid torra förhållanden.  
  
 Sockerbetan kräver god vattentillgång på sommaren för att erhålla  
  
 god kvalitet. Vallbaljväxter ((klöver, lusern, käringtand) är allmänt  
  
 mindre vattenkänsliga än vallgräsen (timotej, rajgräs) men undantag  
  
 finns som t.ex. rödsvingel. (Fogelfors red., 2001)  
  
 Allmänt påverkar vattentillgången grödors tillväxt. I vissa enkla  
  
 modeller bedöms tillväxten vara proportionell mot vattentillgången.  
  
 Även om många och stora avvikelser påvisats från denna  
  
 regel kan man i viss utsträckning anta att en ökad transpiration är  
  
 relaterad till en ökad tillväxt. På våren tar stråsäden och vallgräsen  
  
 upp mycket kväve i relation till ökningen av biomassa än senare  
  
 under säsongen. En vårtorka kan därför antas påverka växtens  
  
 kväveinnehåll mer än biomassan, vilket kan ge sänkt kvävehalt vid  
  
 skörd. Proteinhalterna är direkt proportionella till kvävehalterna. I  
  
 fallet med mer torka senare på säsongen kan det motsatta  
  
 förväntas, dvs. lägre tillväxt och ökning av biomassa med högre  
  
 proteinhalter som följd. Utfallet mildras av återkopplingar i  
  
 växternas funktion så att en minskad kvävehalt orsakar en minskad  
  
 tillväxt, och vice versa.  
  
 Ökad avdunstning kan vara ett tecken på ökad transpiration från  
  
 växten, men kan också vara orsakad av ökad markytavdunstning,  
  
 och därmed inte nödvändigtvis relaterad till en ökad tillväxt, utan  
  
 tvärtom transpirationen kan ha minskat. För att kunna göra denna  
  
 bedömning måste växtens tillväxt och bladytans utveckling skattas.  
  
 Tillväxtmodeller som beaktar de komplicerade sambanden mellan  
  
 tillväxt å ena sidan och klimat och vattentillgång å den andra 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 110  
  
 utnyttjas för att kunna bedöma hur mycket transpirationen  
  
 ändrats.  
  
 Resursutnyttjande  
  
 Ökad atmosfärisk koldioxidhalt leder till ett ökat resursutnyttjande  
  
 hos växten. Experimentella resultat har visat att tillväxten ökar i  
  
 förhållande till tillgänglig solstrålning, vatten och kväve. Detta  
  
 uttrycks ofta i ökad strålningsutnyttjande (på engelska: radiation  
  
 use efficiency), ökad vattenutnyttjande effektivitet (water use  
  
 efficiency) och en sänkt maximal kvävekoncentration i bladen. Vid  
  
 en förhöjd Lopez i atmosfären påverkas markvattensituationen  
  
 både negativt av en ökad tillväxt och transpiration och positivt av  
  
 en bättre vattenhushållning genom ökat klyvöppningsmotstånd.  
  
 Växtegenskaper som är gynnsamma för god skörd vid torra  
  
 förhållanden är främst en snabb etablering av ett effektivt rotsystem,  
  
 och att bladen kan begränsa vattenförlusterna vid  
  
 transpiration i samband med upptaget av koldioxid från luften. Det  
  
 senare påverkar bladens energibalans och höjer deras temperatur.  
  
 Allmänt är ingen av dessa egenskaper direkt avgörande för val av  
  
 gröda under rådande klimat i Sverige, men kan tänkas bli mer  
  
 betydelsefulla i ett framtida torrare klimat. Det är dock känt att  
  
 vissa grödor (t.ex. havre) är känsliga för vårtorka, medan andra  
  
 grödor är känsliga för torka under sommaren, t.ex. vall.  
  
 Anpassningar till torra förhållanden består i val av gröda, art och  
  
 sortblandningar i vall, samt förädling till sorter med effektivare  
  
 rotsystem och vattensnålare fotosyntes (högre vattenutnyttjande  
  
 effektivitet). I nuvarande klimat är denna anpassning inte noterbar  
  
 bland andra anpassningsåtgärder inom växtodlingen.  
  
 Skillnader inom landet  
  
 Regnet som tillförs marken lagras upp i markprofilen. Markens  
  
 fysikaliska egenskaper (vattenhållande förmåga mm) bestämmer i  
  
 samspel med klimatvariationer och växtens utveckling hur detta  
  
 vatten fördelas mellan avdunstning och avrinning. Främst är det  
  
 olika marktypers förmåga att lagra vatten som avgör om vattnet  
  
 kan allokeras mer till produktiv transpiration än till avrinning eller  
  
 markytavdunstning, även om t ex. infiltration och kappiläritet 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 111  
  
 också är viktiga faktorer. Markens lerhalt är ett mått på dess textur  
  
 och används ofta som indikator för att jämföra olika marktypers  
  
 vattenhållande förmåga. Lerhalten har kartlagts för svensk åkermark  
  
 för de översta 20 cm av markprofilen och visar på en stor  
  
 variation mellan olika regioner i Sverige (Eriksson m.fl. 1999).  
  
 Störst andel av åkerareal med hög lerhalt återfinns i Svealands  
  
 slättbygder (Ss) och speciellt i den ostliga delen. Mer än halva  
  
 arealen har hög lerhalt (dvs. klassas som mellanlera, eller lerigare)  
  
 men varierar från ~35 % i Värmland och Dalarna till ~85 % i  
  
 Uppland. I Värmland finns det dock en stor andel mark som  
  
 innehåller någon andel lera (~70%). Sedan avtar andelen areal med  
  
 hög andel lerhalt ju mer söder- och norrut man går från Svealand. I  
  
 Götalands norra slättbygder är andel areal lerjordar ca 4050 % och  
  
 varierar från ~30 % i Skaraborg till ~60 % i Östergötland. I  
  
 Götalands mellanbygder och södra slättbygder är andelen mycket  
  
 låg ca 10 % och arealen mark med någon lerhalt varierar från ~5 %  
  
 i Kronoberg till ~50 % i Malmöhus län. Andelen areal lerjordar  
  
 minskar ännu mer markant norrut från Svealand och är 1025 % i  
  
 nedre Norrland och bara 2% i övre Norrland. I nedre Norrland är  
  
 dock andelen mark med någon lerhalt stor, över 50 % (Tabell A2.1,  
  
 Fig. A2.1 i appendix).  
  
 Syftet med denna studie är att bedöma effekter av förändrade  
  
 vattenförhållanden på olika grödors produktivitet, baserat främst  
  
 på förändringar i nederbörd, men i viss uträckning också  
  
 temperatur. För att erhålla ett underlag för bedömningarna har vi  
  
 först försökt utvärdera odlingssäsongens förändring i termer av  
  
 tidpunkt för vårbruk, skörd och höstbruk för vår- respektive  
  
 höstgröda. Denna analys beskrivs först mer utförligt för Svealands  
  
 slättbygder och därefter för olika regioner i Sverige.  
  
 2.2 Odlingsperiod för vårsådda grödor  
  
 Tidpunkt för vårbruk  
  
 Vegetationsperiodens start  
  
 Tidpunkten för sådd ~2085 kan bli tidigarelagd i enlighet med att  
  
 vegetationsperiodens start blir redan i februari i Götaland, vilket  
  
 innebär en tidigareläggning med bara en vecka i sydligaste delarna  
  
 till två månader i inlandet i mellersta och norra Sverige. Avläsningen  
  
 för Skåne är visserligen enligt Tabell A2.2 (appendix) först 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 112  
  
 dagarna i mars, men vi antar att en korrektare bedömning är i  
  
 februari som för övriga Götaland. I Götalands mellanbygder blir  
  
 det tidigare, dvs. första halvan av februari, i inlandet. I Svealand får  
  
 östra delarna två månaders tidigareläggning av vegetationsperiodens  
  
 start och lika tidig start som i Götaland, medan i västra Svealand  
  
 blir starten en och en halv månad tidigare än ~1975 dvs. en vecka  
  
 in i mars. I sydligaste delarna av nedre Norrland startar perioden  
  
 redan i februari, men tidigareläggningen minskar snabbt norrut och  
  
 blir i nordligaste delarna bara en månad dvs. i slutet av mars. I övre  
  
 Norrland startar vegetationsperioden i mitten av april, en tidigareläggning  
  
 med två veckor jämfört med ~1975. (Tabell A2.2).  
  
 Sista vårfrosten  
  
 Om man pga tidigare vårbruk kan så tidigare, kan då vårsådden  
  
 äventyras mer av vårfroster än i dagsläget? Dvs. kommer sista  
  
 vårfrosten att tidigareläggas i motsvarande grad som andra faktorer  
  
 som styr vårbruket? Detta påverkar val av tidpunkt för vårbruket.  
  
 Om tidpunkten för sista vårfrosten avgör såtidpunkt ~2085  
  
 kommer den att kunna ske från slutet av januari till mitten av  
  
 februari i Södra Götaland (södra Skåne redan i början av januari)  
  
 och från mitten av februari till början av mars i övriga Götaland  
  
 (tidigare i väst). I Svealand skulle vårsådden kunna ske i början av  
  
 mars och i Norrland från början av mars i de södra delarna till  
  
 början av april i de norra delarna. Med samma logik skulle  
  
 vårbruket i medeltal 196190 ha skett i Skåne i första halvan av  
  
 april, i Svealand i andra halvan av april och i Norrland från slutet av  
  
 april till början av maj, vilket ganska väl överensstämmer med  
  
 tidpunkterna för dagens vårbruk (Tabell 2.3). En tredjedel till  
  
 knappa hälften av tidigareläggning av sista vårfrosten till ~2085  
  
 kommer att ha inträffat redan ~2025. Den observerade redan  
  
 inträffade tidigareläggningen från ~1975ERA40 till 15-årsperioden  
  
 19912005 (~1998ERA40) är en knapp vecka vilket är relativt lite  
  
 jämfört med vad klimatförändringsscenarierna förutspår (3575  
  
 dagar). (Tabell A2.3) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 113  
  
 Markvattenhalt  
  
 Även om vegetationsperiodens start och dagen för sista vårfrost  
  
 tidigareläggs kan hög markvattenhalt förhindra att marken bär  
  
 såmaskiner m.m. (jämför med de Castaneda och Waters, 2004). I  
  
 dagsläget är detta redan en begränsande faktor och avgör den  
  
 faktiska såtidpunkten. Kan det bli mer frekvent med långa  
  
 torrperioder som förmår torka upp så pass att vårbruket kan börja  
  
 tidigare? Vi har utnyttjat simuleringar med en tillväxt- och  
  
 vattenbalansmodell för vall för att göra en kvalitativ bedömning av  
  
 huruvida markförhållandena kan bli torrare eller våtare på vår och  
  
 höst. Simuleringarna beräknar effekter av månadsvis förändringar i  
  
 temperatur och nederbördsklimatet, samt ökad Lopez, på  
  
 vallens tillväxt och vattenbalans. Simuleringarna gäller för specifika  
  
 lokaler i Svealand och Götaland, med specifika markegenskaper,  
  
 och för specifika väderförhållanden. Även om markegenskaperna i  
  
 någon mening är karaktäristiska för regionen så är extrapoleringen  
  
 till medelförhållanden för hela regionen och över tiden mycket  
  
 osäker. Simuleringarna måste därför ses som ett mycket litet urval  
  
 från den stora datamängd som karaktäriserar markvattenförhållandena  
  
 i medeltal (se vidare avsnittet för Walton nedan).  
  
 Som en konsekvens av ändrade vattenbalanser för ~2085 ändras  
  
 upptorkningsförloppet på våren, liksom uppblötningsförloppet på  
  
 hösten. Vi har försökt att åskådliggöra ändringarna genom att  
  
 subjektivt uppskatta hur första dagen med tendens till upptorkning  
  
 från mättad rotzon förskjutits. För hösten har på motsvarande sätt  
  
 första dag för en period med sammanhängande mättade  
  
 förhållanden uppskattats. Antalet dagar på våren som jorden varit  
  
 torrare ~2085, än 1985, är i medeltal ca 3 veckor, medan motsvarande  
  
 antal torrare dagar på hösten är betydligt färre beroende  
  
 på att vattenmättnad av profilen i många fall aldrig inträffade innan  
  
 årets slut (Tabell 2.1). 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 114  
  
 Tabell: 2.1 Senaste dag med mättad markvattenhalt på våren och tidigaste  
  
 dag på hösten. Idag avser minst två av åren 1985 till 1988  
  
 Gödslad  
  
 gräsvall  
  
 Vår Höst  
  
 Idag (dag nummer) Δ ~2085 (dagar) Idag (dag nummer) Δ ~2085 (dagar) 
  
 Halmstad  
  
 (moig sand)  
  
 15 -5 - 0  
  
 Jönköping  
  
 (sandig mo)  
  
 85 -30 - 0  
  
 Skara  
  
 (mellanlera)  
  
 115 -20 340 +10  
  
 Örebro  
  
 (mellanlera)  
  
 95 -20 - 0  
  
 Uppsala  
  
 (styv lera)  
  
 110 -25 250 +20  
  
 Simuleringarna antyder att perioder med tidvis upptorkningen  
  
 skulle inträffa redan i januari i södra Halland (Halmstad), i slutet av  
  
 februari i norra Småland (Jönköping), och sista veckorna i mars på  
  
 de övriga lokalerna. De månadsvisa kvalitativa förändringarna är  
  
 redovisade i Tabell 2.2. Det måste påpekas att tabellerna 2.1 och 2.2  
  
 bygger på enstaka år och enstaka platser och generaliseringen från  
  
 dessa värden till medelvärden över tid och region är mycket  
  
 vansklig. I alla de studerade fallen verkar dock förlusterna av vatten  
  
 stimulerats mer än tillförseln i en välgödslad gräsvall.  
  
 Tabell 2.2 Förändring i markvattenhalt i gödslad gräsvall (kvalitativ  
  
 förändring ~20851985; 0 = ingen förändring)  
  
 Pham April Martinez Gould Okt Nov Dec  
  
 Halmstad 0- 0  
  
 Jönköping 0 0 - - + 0- - - - - - 0  
  
 Skara 0 0 0 - -0  
  
 Örebro 0 0 - 0  
  
 Uppsala 0 0 0- - - - - - - -0 0 0  
  
 Tidpunkt för skörd  
  
 Stråsädens utveckling går snabbare i ett varmt än i ett kallt klimat  
  
 och snabbare vid lång än kort daglängd. Denna respons på klimatet  
  
 är ofta sortspecifik och jordbrukaren väljer för området lämpliga 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 115  
  
 sorter. Det finns fenologiska modeller som kan beräkna utvecklingshastigheter  
  
 men dessa används sällan i praktiskt jordbruk och  
  
 finns därför bara kalibrerade för enstaka sorter (se vidare höstsådda  
  
 grödor). Såtidpunkten påverkar under vilka förhållanden en gröda  
  
 utvecklas. Sen sådd gör att grödan utvecklas under förhållandevis  
  
 längre daglängder och varmare väder. Man har också funnit rent  
  
 empiriskt att tidigare sådd ger tidigare skörd, dock inte i lika stor  
  
 utsträckning. I Svealand skördas vårkorn i dagsläget i genomsnitt  
  
 ca 1:a september. Empiriskt har 3 dagars tidigare sådd visat sig  
  
 motsvara 1 dags tidigare skörd (Browning och Jones, 2007)  
  
 vid nutida klimatvariabilitet. Vårbrukets tidigareläggning med ca 45  
  
 dagar till ~2085 skulle då motsvara en tidigareläggning av skörden  
  
 med två veckor. Dessutom borde ett allmänt varmare klimat ge en  
  
 snabbare mognad av grödan. För höstvete i Svealand beräknades  
  
 denna effekt till knappt 3 veckor (se Tabell 2.4, nedan). Detta  
  
 borde vara en överskattning av effekten på vårgrödan eftersom  
  
 höstgrödan växer under en längre tid. Det är svårt att utifrån detta  
  
 skatta hur många dagar skörden tidigareläggs; mer än två veckor  
  
 men mindre än fem. Vi föreslår helt grovt tre veckors  
  
 tidigareläggning av skörden av den vårsådda grödan. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 116  
  
 Odlingsperiod  
  
 Figur 2.1 Odlingsperiod för vårkorn i Svealands slättbygder ~2085 (överst)  
  
 och referens (~1975, 2000; nederst). Pil mellan T>5 och sådd  
  
 visar sista vårfrost. Den streckade horisontella dubbelpilen  
  
 indikerar spridningen inom regionen  
  
 Sammantaget för Svealands slättbygder startar vegetationsperioden  
  
 ~2085 i mitten av februari (två månader tidigare än ~1975) (se  
  
 Fig. 2.1). Sista vårfrosten inträffar drygt en vecka in i mars (en och  
  
 en halv månad tidigare än ~1975). Upptorkning av marken börjar  
  
 strax efter mitten av mars och vårbruket kan antas vara i gång runt  
  
 25:e mars, en knapp månad tidigare än ~1975. Skörden inträffar  
  
 drygt en vecka in i augusti (3 veckor tidigare än ~1975).  
  
 Sammantaget för alla regioner kommer vegetationsperioden  
  
 ~2085 att starta vid ganska lika tidpunkt i Götaland och Svealand,  
  
 dvs. i första halvan till mitten av februari, en månad senare i nedre  
  
 Norrland och ytterliggare en månad senare i övre Norrland, dvs. i  
  
 mitten av april (Tabell 2.3). Sista vårfrosten sammanfaller ungefär  
  
 med vegetationsperiodens start i Götaland och övre Norrland,  
  
 medan den inträffar en månad in i vegetationsperioden i Svealand  
  
 och en halvmånad i nedre Norrland. Upptorkning av marken kan  
  
 ske redan i januari Götalands södra slättbygder, i början av februari  
  
 i mellanbygderna medan i norra Götaland och Svealand kan den ske  
  
 strax efter mitten av mars. Start av vårbruk bedöms bli bestämt av  
  
 upptorkningen i Götalands mellan- och norra slättbygder till  
  
 början respektive slutet av mars. För Södra Götaland och övre  
  
 Norrland föreslår en agrar bedömning en månads tidigareläggning  
  
 T>5 
  
 Ja Fe Mar Ap Ma Jun Jul Au Se Ok No De 
  
 Snötäcke 
  
 T 
  
 Ja Fe Mar Ap Ma Jun Jul Au Se Ok No De 
  
 T>5 Sådd 
  
 Skörd  
  
 T 
  
 Snötäcke 
  
 2085 
  
 Referens 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 117  
  
 jämfört med ~1975 vilket betyder i början av mars respektive i  
  
 andra halvan av april. Skörden bedöms ske i andra halvan av juli i  
  
 söder, knappt tre veckor senare i Svealand och ytterliggare en dryg  
  
 vecka senare i norr, dvs. en månad senare än i söder, precis som i  
  
 dagsläget.  
  
 Tabell 2.3 Grovt uppskattade datum för vårkornets odlingsperiod ~2085 i  
  
 olika regioner i Sverige  
  
 Gss Gmb Gns Ss Nn Nö  
  
 Start av veg. period  
  
 T>5  
  
 10/2 (20/2*) 10/2 15/2 15/2 (10/3*) 10/3 15/4 (10/4*)  
  
 Sista vårfrost 5/2 15/2 15/2 10/3 25/3 10/4  
  
 Mättad mark t.o.m. 15/1 1/3 20/3 20/3  
  
 Vårbruk 5/3*  
  
 (5/4+*)  
  
 5/3 25/3 25/3 (1/4*)  
  
 (20/4+*)  
  
 20/4*  
  
 (20/5+*)  
  
 Skörd 20/7*  
  
 (5/8+*)  
  
 10/8 (10/8*)  
  
 (1/9+)  
  
 20/8*  
  
 (5/9+*)  
  
 * = H. Fogelfors, SLU pers. komm.; + = ~1975 alt. ~2000  
  
 2.3 Odlingsperiod för höstsådda grödor  
  
 Tidpunkt för höstsådd  
  
 Höstsådden ska ske i god tid innan vegetationsperiodens slut för  
  
 att växten ska kunna etablera sig och erhålla en viss mängd  
  
 reservnäring inför vintern. Växten får dock inte ha tillväxt för  
  
 mycket innan vintern för att inte störa invintringen och göra  
  
 växten mindre vinterhärdig, samt för att undvika att skadegörare  
  
 kan frodas i grödan under vintern. Nuvarande såtidpunkt av  
  
 höstvete i Svealand är ca 15:e september (ca DN 260), dvs. ca  
  
 7 veckor innan vegetationsperiodens slut. En agrar uppfattning är  
  
 att höstsådden redan senarelagts drygt en vecka de senaste  
  
 årtiondena. Senareläggning av höstsådden följer inte utan vidare  
  
 senareläggningen av vegetationsperiodens slut. Senareläggningen  
  
 begränsas nämligen av att den tillgängliga solinstrålningen minskar  
  
 alltmer framåt hösten, och växtens möjlighet att lagra in tillräckligt  
  
 med reservnäring tar då längre tid. Senareläggningen av höstsådden  
  
 kan också begränsas av att markvattenhalterna ökar alltmer framåt  
  
 hösten. Tidpunkten för höstsådden måste också ta hänsyn till  
  
 växtskadegörares effekter på grödan under hösten. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 118  
  
 Vegetationsperiodens slut  
  
 Vegetationsperioden kommer att förlängas på hösten med knappt  
  
 sex veckor i Svealand och pågå fram till första halvan av december  
  
 (Tabell A2.4). Höstsådden skulle alltså kunna senareläggas i  
  
 motsvarande grad med en viss reduktion pga att ljusförhållandena  
  
 minskar alltmer framåt hösten. Vi har uppskattat denna förlängning  
  
 av perioden till en vecka och höstsådden föreslås till andra halvan  
  
 av oktober för höstvete. Fram till och med oktober bedöms inte  
  
 markens bärighet begränsas av hög markfuktighet mer än vad det  
  
 gör i dagsläget, snarare mindre (Tabell 2.2), vilket skulle kunna  
  
 tillåta höstsådd i oktober.  
  
 Förlängningen av vegetationsperioden blir störst i Svealand och  
  
 södra nedre Norrland och minst i södra Götaland. Följden blir att  
  
 vegetationsperiodens slut inträffar ungefär samtidigt i Götaland  
  
 och Svealand men betydligt senare i övre Norrland.  
  
 Vinter  
  
 Snötäcket ser ut att minska markant och kommer troligen inte att  
  
 påverka tillväxtens start på våren. Snötäckets varaktighet ~2085 ser  
  
 ut att kunna bli ungefär en månad i Götaland, Svealand och nedre  
  
 Norrland, vilket betyder en stor minskning speciellt för nedre  
  
 Norrland (knappt tre månader). I övre Norrland kan snötäcksperioden  
  
 minska mindre och bli drygt 3 månader ~2085 (se Tabell  
  
 A2.5). Enligt observerade förändringar de senaste 23 åren (från  
  
 ~1975ERA40 till ~1998ERA40) har de föreslagna förändringarna  
  
 av snötäcket till ~2085 redan skett i Södra Götaland, och till mer  
  
 än hälften för övriga Götaland. I Svealand har ca en tredjedel av den  
  
 föreslagna förkortningen redan skett medan det i Norrland inte  
  
 skett så stora förändringar ännu.  
  
 Mildare vintrar kan påverka övervintringen av grödan på olika  
  
 sätt. Övervintringen gynnas av att risken för köldskador minskar  
  
 men missgynnas av att den ökade temperaturen ökar respirationen  
  
 vilket kan utarma och avhärda växten och öka dess känslighet.  
  
 Klimatscenarierna visar på ökat nettoinflöde av vatten vid markytan  
  
 från oktober till februari (nederbörd minus avdunstning; Fig. 2.5a).  
  
 Detta, tillsammans med varma perioder under snöperioden, torde  
  
 leda till att förekomsten av vattensamlingar på markytan ökar, och  
  
 om de tillfryser kan grödorna skadas av isbrännor. I vilken 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 119  
  
 utsträckning dessa faktorer leder till ökad eller minskad utvintring  
  
 är mycket svårbedömt.  
  
 Start av tillväxt på våren  
  
 För de växter som överlever vintern kan tillväxten ~2085 börja  
  
 tidigt i och med att vegetationsperiodens start kan bli redan i  
  
 februari i Götaland, östra Svealand och sydligaste delarna av nedre  
  
 Norrland. I västra Svealand startar den i början av mars och i  
  
 Norrland blir starten från slutet av februari i de sydligaste delarna  
  
 (som sagt) till mitten av april i de nordligaste delarna (se avsnittet  
  
 Vegetationsperiodens start ovan).  
  
 Tidpunkt för skörd  
  
 Varmare väder påskyndar utvecklingen av stråsädesgrödor som då  
  
 mognar tidigare, men effekten beror på ljusförhållandena. För  
  
 höstvete gynnas utvecklingen av långa dagar. En temperaturökning  
  
 på vintern påskyndar därför utvecklingen mindre än motsvarande  
  
 ökning på sommaren. Vi har försökt bedöma effekten av ett ändrat  
  
 temperaturklimat m h a en utvecklingsmodell för höstvete (se t.ex.  
  
 Rodgers och Green, 2006). Vi har avläst temperaturhöjningar för  
  
 ~2085 från klimatscenariekartorna och korrigerat dem för redan  
  
 observerad inträffad temperaturhöjning från ~1975Obs till  
  
 ~1998Obs (SMHI). Som ett exempel har tidpunkten för höstvetets  
  
 skörd simulerats för Uppsala utgående från observerade  
  
 dygnsmedeltemperaturer vid Ultuna under en femårsperiod (19962000;  
  
 SLU-data). Skördetidpunkt för ~2085 har simulerats genom  
  
 att addera den beräknade temperaturhöjningen från 1998Obs till  
  
 ~2085 till temperaturklimatet 19962000 (Tabell A2.6). Den  
  
 observerade förändringen av temperaturen från ~1975Obs till  
  
 ~1998Obs var större än den modellerade (ERA40; Tabell A2.6)  
  
 vilket möjligen innebär en underskattning av ΔT(~2085) och  
  
 utvecklingshastigheten i Tabell 2.4. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 120  
  
 Tabell 2.4 Simulerade utvecklingsstadier för höstvete dels för basår, dels  
  
 för basår + ändring av temperatur enligt skillnaden mellan  
  
 ~2085 och ~1975 klimatsimuleringar (dagnummer från 1:a  
  
 januari)  
  
 Dubbelringstadiet Blomning Mognad  
  
 Basår DN från 1jan + ΔT(~2085) + ΔT(~2085) + ΔT(~2085)  
  
 1996 134 111 187 170 239 229  
  
 1997 125 73 181 164 229 213  
  
 1998 123 82 183 163 239 227  
  
 1999 111 83 170 155 236 201  
  
 2000 113 79 170 152 239 213  
  
 Medel 121 86 178 161 236 217  
  
 Variation 
  
 21/414/5  
  
 (23)  
  
 14/321/4  
  
 (38)  
  
 20/65/7  
  
 (17)  
  
 1/619/6  
  
 (18)  
  
 1727/8  
  
 (10)  
  
 20/717/8  
  
 (28)  
  
 Dubbelringsstadiet är ett utvecklingsstadium för axanlaget som  
  
 växten når på våren och här kan fungera som ett mått på hur  
  
 mycket tidigare växten ligger i tillväxtfasen vid en klimatförändring.  
  
 Detta stadium nås i genomsnitt 5 veckor tidigare än nu,  
  
 blomning 23 veckor tidigare och skörd 23 veckor tidigare, vilket  
  
 främst innebär en 23 veckors förlängning av vårens tillväxtperiod.  
  
 Det är också noterbart att spridningen i växtens utveckling på  
  
 våren mellan år verkar öka för ~2085, troligen till följd av att  
  
 utvecklingen sker förhållandevis tidigare på våren då daglängden är  
  
 kortare, och går då långsammare. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 121  
  
 Odlingsperiod  
  
 Figur 2.2 Odlingsperiod för höstvete i Svealands slättbygder ~2085  
  
 (överst) och referens (~1975, 2000; nederst). Den streckade  
  
 horisontella dubbelpilen indikerar spridningen inom regionen.  
  
 DR betyder dubbelringstadium  
  
 Sammantaget för Svealands slättbygder kommer höstvete ~2085 at  
  
 sås en vecka in i oktober och tillväxer (alternativt respirera mer än  
  
 den tillväxer) fram till början av december, vilket är ca en månad  
  
 senare än i dagsläget. Tillväxten på våren startar i mitten av februari  
  
 och ca 1:a april (+ 2 veckor) inträffar dubbelringsstadiet vilket är  
  
 ca en månad tidigare än 1998. Blomningen inträffar ca 10:e juni  
  
 (+ 10 dagar) och mognaden 5:e augusti (+ 1.5 veckor) (Fig. 2.2).  
  
 För olika regioner i Sverige bedöms höstsådden ske tidigare i  
  
 söder än i norr. Höstgrödan tillväxer fram till början av december i  
  
 både Götaland och Svealand. I nedre Norrland slutar tillväxten i  
  
 senare delen av november och i övre Norrland i början av  
  
 november. Tillväxten på våren börjar i februari i Götaland och  
  
 Svealand, en dryg vecka in i mars i nedre Norrland och i mitten av  
  
 april i övre Norrland (Tabell 2.5).  
  
 T>5 Blomning Mognad 
  
 Ja Fe Mar Ap M Ju Ju Au Se O No De 
  
 Sådd T 
  
 2085 
  
 Referens  
  
 T>5 Blomning Mognad 
  
 Ja Fe Mar Ap M Ju Ju Au Se O No De 
  
 Snötäcke  
  
 Sådd T 
  
 D 
  
 Snötäcke  
  
 D 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 122  
  
 Tabell 2.5 Grovt uppskattade datum för höstvetets odlingsperiod ~2085 i  
  
 olika regioner i Sverige. Värden inom parentes avser andra  
  
 uppskattningar, se noteringar  
  
 Gss Gmb Gns Ss Nn Nö  
  
 Höstsådd 15/10* (15/9+*) 10/10 (1/10*) 15/9*  
  
 Stopp av veg. period  
  
 T>5  
  
 5/12 (10/12*) 5/12 5/12 10/12 (20/11*) 20/11 5/11 (1/11*)  
  
 Mättad mark fr o m 1/12 10/10  
  
 Start av veg. period  
  
 T>5  
  
 1/3 (20/2*) 10/2 15/2 15/2 (10/3*) 10/3 15/4 (10/4*)  
  
 Blomning 10/6  
  
 Skörd 5/8  
  
 *) H. Fogelfors, SLU pers. komm., +) ~1975 alt. ~2000.  
  
 2.4 Vattenbalans  
  
 Vattentillgången för en växt bestäms av samspelen mellan nederbörd,  
  
 avdunstning (inklusive transpiration), avrinning och grödans  
  
 tillväxt och vattenutnyttjande. Värden på detta kan erhållas genom  
  
 simulering av grödors tillväxt, vilket dock kan vara komplicerat att  
  
 utföra på ett korrekt sätt (se avsnittet Walton nedan). För att göra en  
  
 enklare uppskattning, och igengäld kunna göra bedömningar för  
  
 fler regioner har vi här valt att se på vattenbalansen och dess  
  
 enskilda komponenter, som de beräknats av klimatmodellen (dvs.  
  
 modellen som beräknat klimatscenariekartorna). Vissa komponenter  
  
 i vattenbalansen har erhållits direkt från klimatscenariekartorna  
  
 (nederbörd och avrinning) och vissa har beräknats som  
  
 differensen mellan två kartor (avdunstning och markvatten) varvid  
  
 felet kan fördubblas jämfört med felet i de direkta avläsningarna.  
  
 Vattenbalansen för mark-växt systemet innebär att förändringar i  
  
 nederbörd (ΔP) ska fördelas mellan en förändring i avrinning (ΔA),  
  
 en förändring i avdunstning (ΔE), samt en förändring i mängd  
  
 markvatten (ΔS). Förändringar av mängden vatten i växten är i  
  
 dessa sammanhang försumbara. Förändringar i avdunstningen ΔE  
  
 kan till viss del betraktas som relaterad till tillväxten hos grödan  
  
 och är i någon mening ett mått på förändringar av denna.  
  
 Förändringar i avrinningen ΔA ger en uppfattning om hur mycket  
  
 vatten som rinner igenom markprofilen och som kan utlaka  
  
 näringsämnen. Förändringar i markvattnet Sweeney ger ett mått på  
  
 fuktighetsförhållandena i marken vilket är betydelsefullt för t.ex. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 123  
  
 den mikrobiella aktiviteten och därmed omsättningen av näringsämnen,  
  
 såsom kvävemineralisering och kvävefixering.  
  
 Figur 2.3 Förändringar i nederbörd (ΔP) ska fördelas mellan en förändring  
  
 i avrinning (ΔA), en förändring i avdunstning (ΔE), samt en  
  
 förändring i mängden markvatten (ΔS)  
  
 Figur 2.4a Förändring av nederbörd ~2085 – ~1975 (ΔP; mm/månad).  
  
 Torraste delen av respektive regionen (ej Ss)  
  
 ΔP - ΔE = ΔA + ΔS  
  
 ΔE = ΔP - Δ(P-E)  
  
 ΔS = Δ(P-E) - ΔA  
  
 P  
  
 E  
  
 Avrinning  
  
 +ΔP  
  
 +ΔA  
  
 +ΔE  
  
 ΔS  
  
 -25 
  
 -15 
  
 -5 
  
 5 
  
 15 
  
 25 
  
 Ja Fe Mar Ap Ma Jun Jul Au Se Ok No De 
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 124  
  
 Figur 2.4b Ackumulering av ΔP (mm). Lägsta värden i augusti-september är  
  
 Gmb, och sedan i tur och ordning uppåt: Gss, Houston, Ss och Nn  
  
 Klimatscenariekartorna har avlästs för år ~2085, och de mest torra  
  
 delarna av respektive region har valts ut (dvs. med minsta ökning  
  
 eller största sänkning av nederbörden), så när som för Svealand, där  
  
 Värmland inte tagits med därför att förändringarna där varit  
  
 annorlunda regionen i övrigt. Allmänt har Värmland varit torrare  
  
 under sommaren än övriga Svealand. För Sverige i allmänhet visar  
  
 scenarierna att nederbörden ~2085 blir större i april och maj än  
  
 ~1975, medan juni, juli, augusti och september får mindre  
  
 nederbörd. I april är ökningen 520 mm medan i maj är den mindre  
  
 (Fig. 2.4a). Minskningen av nederbörden är störst under juli och  
  
 augusti med 2025 mm/månad i Götaland och Svealand. Sammantaget  
  
 leder detta till att nederbörden från april till september  
  
 minskar minst i Norrland (15mm), näst minst i Svealand (35 mm,  
  
 utom Värmland 50 mm) och mest i Götalands mellanbygder (65  
  
 mm) (Figur 2.4b).  
  
 -60 
  
 -45 
  
 -30 
  
 -15 
  
 0 
  
 15 
  
 30 
  
 Ja Fe Mar Ap Ma Jun Jul Au Se Ok No De 
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 Och Gmb  
  
 Ss i väst = +(-15mm) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 125  
  
 Nettoinflöde vid markytan  
  
 Figur 2.5a Förändring av nettoinflödet vid markytan ~2085 – ~1975 (Δ(PE);  
  
 mm/månad). Torraste delen av respektive regionen (ej Ss)  
  
 Figur 2.5b Ackumulering av Δ(P-E) (mm) Lägsta kurvan är Gmb och , och  
  
 sedan i tur och ordning uppåt: Nn, Gss, Houston, Ss och Nö  
  
 Också avdunstningen påverkas av en klimatförändring och  
  
 nettoinflödet vid markytan (nederbörd – avdunstning) minskar i  
  
 Götaland, Svealand och nedre Norrland för hela perioden april till  
  
 september och minskningen är som störst i juli med ca  
  
 25 mm/månad för Götalands mellanbygder och ca 15 mm/månad  
  
 för Svealand. Övriga delar av året ökar nettoinflödet vid markytan  
  
 (Fig. 2.5a). Ackumulerat för hela året minskar nettoinflödet med ca  
  
 10 mm i Svealand och ca 40 mm i Götalands mellanbygder. För  
  
 -25 
  
 -15 
  
 -5 
  
 5 
  
 15 
  
 25 
  
 Obrien Feb Mars Apr Martinez Gould Okt Nov Dec 
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 -100 
  
 -50 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 Ja Fe Mar Ap Ma Jun Jul Au Se Ok No De 
  
 Och  
  
 Gmb  
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 126  
  
 perioden april till september är motsvarande minskningar ca  
  
 35 respektive ca 75 mm. Övre Norrland skiljer sig markant från  
  
 övriga Sverige och får en minskning enbart i juni och juli och för  
  
 perioden april till september sker ingen ändring jämfört med  
  
 ~1975 och för hela året ökar nettoinflödet vid markytan med ca  
  
 70 mm (Fig. 2.5b).  
  
 Avrinning  
  
 Figur 2.6a Förändring av avrinningen ~2085 - ~1975 (ΔA; mm/månad).  
  
 Torraste delen av respektive regionen (ej Ss)  
  
 Figur 2.6b Ackumulering av ΔA (mm). Lägst värde i september är Houston, och  
  
 sedan i tur och ordning uppåt: Nn, Ss och Gss  
  
 Förändringarna i avrinningen påverkas av förändringarna i  
  
 nettoinflöde vid markytan och kan antas minska om nettoinflödet  
  
 minskar och vice versa. Följaktligen minskar avrinningen för alla  
  
 -40 
  
 -30 
  
 -20 
  
 -10 
  
 0 
  
 10 
  
 Obrien Feb Mars Apr Martinez Gould Okt Nov Dec 
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 -120 
  
 -80 
  
 -40 
  
 0 
  
 Ja Fe Mar Ap Ma Jun Jul Au Se Ok No De 
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 127  
  
 månader april till september, med ett undantag för april i Götalands  
  
 södra slättbygder som uppvisar en svag ökning (Fig. 2.6a). Ackumulerat  
  
 över hela perioden minskar avrinningen med 50 till  
  
 110 mm, minst i Södra Götalands slättbygder och mest i Götalands  
  
 mellanbygder och nedre Norrland (Fig. 2.6b).  
  
 Markvatten  
  
 Figur 2.7 Förändring ~2085 - ~1975 av förändring i mängden markvatten  
  
 (ΔS = skillnaden mellan förändringarna i nettoinflödet av vatten  
  
 vid markytan (Δ(P-E)) och avrinningen (ΔA)). (mm/månad). Lägst  
  
 värde i september är Gss, och sedan i tur och ordning uppåt:  
  
 Nn, Ss och Gns  
  
 Skillnaden mellan nettoinflödet vid markytan och avrinningen visar  
  
 hur markvattenförrådet ändrats. Förändringen i denna skillnad från  
  
 ~1975 till ~2085 kan tolkas på två alternativa sätt. Antigen antar vi  
  
 att beräkningarna är korrekta, då tyder det på att markvattenförrådet  
  
 fylls på i april jämfört med ~1975, och mest i nedre  
  
 Norrland. Under maj, juni och juli torkar marken upp jämfört med  
  
 ~1975 och i augusti och september sker en större påfyllnad än  
  
 ~1975. Detta innebär inte att marken behöver vara våtare i t.ex.  
  
 augusti september ~2085 jämfört med ~1975, utan troligare är att  
  
 påfyllnaden efter en större upptorkning är större (Fig. 2.7). Sett  
  
 över hela perioden april till september ser det ut som att det inte  
  
 blir så stora förändringar i markvattenförrådet (ackumulering av  
  
 ΔS; data visas ej). Det blir störst upptorkning (alternativt minst  
  
 -20 
  
 -10 
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 Obrien Feb Mars Apr Martinez Gould Okt Nov Dec 
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 128  
  
 uppblötning) i Södra Götaland och minst i nedre Norrland. Övre  
  
 Norrland får överlägset största uppblötningen av markprofilen.  
  
 Det andra alternativet att tolka de beräknade förändringarna i  
  
 markvattenbalansen är att vi antar att det inte ska vara några  
  
 förändringar t.ex. i april, för att marken är mättad redan idag, och  
  
 kan inte blir mer mättad. Den beräknade ökningen i markvattenhalt  
  
 är då ett mått på felet i avläsningen av kartorna, som då skulle  
  
 kunna uppgå till 25 mm/månad. Kanske ligger sanningen  
  
 någonstans mitt emellan dessa båda alternativ.  
  
 Avdunstning  
  
 Figur 2.8a Förändring av avdunstningen ~2085 – ~1975 (ΔE=ΔP-Δ(P-E);  
  
 mm/månad). Torraste delen av respektive regionen (ej Ss)  
  
 Figur 2.8b Ackumulering av Δ(E) (mm). Lägsta värde i juli är Nö, och sedan  
  
 i tur och ordning uppåt: Ss, Gss, Gmb, Houston och Nn  
  
 -20 
  
 -10 
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 Obrien Feb Mars Apr Martinez Gould Okt Nov Dec 
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 Obrien Feb Mars Apr Martinez Gould Okt Nov Dec  
  
 1: Gss 
  
 3: Gns 
  
 4: Ss 
  
 7: Nn 
  
 Och Gmb 
  
 Och Nö 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 129  
  
 Slutligen kan vi utifrån skillnaden mellan förändringarna i  
  
 nederbörd respektive nettoinflödet vid markytan beräkna  
  
 avdunstningen. Avdunstningen ökar i april och maj och även lite i  
  
 juni. I juli är avdunstningen i stort sett oförändrad jämfört med  
  
 ~1975 och i augusti och september minskar den (Fig. 2.8a). Ackumulerat  
  
 fram t o m juni är det frågan om en ökning med 30 mm för  
  
 Södra Götaland och Svealand till 45 mm för Götalands mellanbygder.  
  
 För hela perioden april till september är det bara Svealand  
  
 som inte får någon ökning i avdunstning medan Götaland får  
  
 ökningar på 10 till 25 mm. Norrland faller inte in i det allmänna  
  
 mönstret och nedre Norrland får en kraftig ökning av avdunstningen  
  
 i juni och juli och sammanlagt för hela perioden blir det  
  
 60 mm. Övre Norrland får en ökning av avdunstningen med  
  
 15 mm i april men därefter inga förändringar jämfört med ~1975  
  
 (Fig. 2.8b).  
  
 Avdunstningen ökar främst i början av säsongen vilket antyder  
  
 att produktionsökningarna blir högre i grödor som tillväxer tidigt  
  
 på säsongen och i vallens 1:a skörd. Höstsådda grödor torde gynnas  
  
 framför vårsådda grödor och speciellt de som skördas sent, t.ex.  
  
 vårvete, eller de som är vattenstresskänsliga t.ex. havre. Klimatscenariernas  
  
 simuleringar av avdunstningen representerar förändringar  
  
 i avdunstning från stora områden där jordbruksarealen bara  
  
 är en del. Åkermark har en större vattenhållande förmåga än mark i  
  
 allmänhet, och därför kanske beräkningarna underskattar avdunstningen  
  
 från jordbruksmarken vid vattenstress, speciellt i områdena  
  
 med stor andel skogsmark, såsom Götalands mellanbygder och  
  
 nedre Norrland, samt kanske speciellt Svealand vars åkermark har  
  
 hög lerhalt och vattenhållande förmåga.  
  
 2.5 Vallens tillväxt samt vatten- och kvävebehov  
  
 Bedömningen av hur vattentillgången kan komma att ändras i ett  
  
 förändrat klimat inbegriper ett antal tolkningsproblem. Det första  
  
 är, som redan sagts, i vilken utsträckning simuleringarna av  
  
 avdunstning i klimatscenarierna (Fig. 2.8) representerar förändringar  
  
 i avdunstning från åkermark som har en större vattenhållande  
  
 förmåga än mark i allmänhet och andra växter. Det andra  
  
 problemet är i vilken utsträckning förändringarna i avdunstning  
  
 motsvarar förändringar i transpiration, och det tredje problemet är  
  
 hur tillväxtförändringar är kopplade till transpirationsförändringar. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 130  
  
 Den senare faktorn brukar kallas vattenutnyttjandeeffektiviteten  
  
 och har i experiment visat sig såväl kunna öka som minska vid en  
  
 ökad vattenstress.  
  
 För att försöka bedöma effekten på tillväxten av förändrade  
  
 klimatförhållanden har vi använt en tillväxtmodell för gräsvall som  
  
 testats på fältexperiment i Götaland och Svealand (Eckersten m fl.,  
  
 2004, in press; Torssell m fl., 2007). Modellen simulerar vädrets  
  
 effekter på processer för tillväxt, biomassans allokering och  
  
 bladytans utveckling, återväxt, förnafall, transpiration, markytavdunstning,  
  
 interceptionsavdunstning, infiltration och perkolation,  
  
 kappilär uppstigning, avrinning, samt kol-kvävedynamiken i  
  
 marken och växtens upptag av kväve. Modellen är byggd på samma  
  
 principer som SOIL-SOILN modellerna (Harrell och Miles  
  
 1979, Johnsson m.fl. 1987, Jones och Harrell 1991) och Coup  
  
 modellen (Harrell och Cline, 2001) och är utvecklad som en  
  
 förenklad version av dessa modeller.  
  
 Fem lokaler med odling av gräsvall för vilka modellen testats har  
  
 studerats: Halmstad (Tönnersa, moig sand), Jönköping (Flores,  
  
 sandig mo), Skara (Clark, mellanlera), Örebro (Karlslund, mellanlera)  
  
 samt Uppsala (Kungsängen, styv lera). Effekter av de föreslagna  
  
 klimatförändringarna (definierade som skillnader i simulerat  
  
 klimat ~2085 och ~1975) har utvärderats genom simuleringar för  
  
 några specifika år under perioden 198588. Till de observerade  
  
 dagliga väderförhållandena under dessa år, vilka är indata till tillväxtmodellen,  
  
 har vi adderat de absoluta förändringarna i temperatur  
  
 och multiplicerat de relativa förändringarna i nederbörd från  
  
 klimatförändringsscenarierna (Tabell A2.7a och b, Tabell A2.8a och  
  
 b). Vi har utvärderat vad effekterna av de föreslagna klimatförändringarna  
  
 kan bli på vallproduktionen. Vi har testat effekterna  
  
 av dels förändrad lufttemperatur och nederbörd, dels samma  
  
 förändringar men också effekter av ökad CO2-halt (dvs. vi har ökat  
  
 klyvöppningsmotståndet med 20 % och ökat strålningsutnyttjandeeffektiviteten  
  
 med 20 %).  
  
 Simuleringarna med förändrat klimat kan betraktas som en  
  
 extrapolering av tillväxten hos dessa observerade fältexperiment in i  
  
 ett förändrat klimat om vi utgår från rådande teorier om hur  
  
 klimatet påverkar tillväxten. Det måste dock påpekas att simuleringsresultaten  
  
 måste tolkas med stor försiktighet. Först och  
  
 främst har inte modellen testats för klimatförändringssituationer,  
  
 och för betydande torkstress. Dessutom gäller simuleringarna för  
  
 specifika lokaler, med specifika markegenskaper och väderför 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 131  
  
 hållanden. Även om markegenskaperna i någon mening är karaktäristiska  
  
 för regionen så är extrapoleringen till medelförhållanden  
  
 för hela regionen och över tiden mycket osäker. Simuleringarna  
  
 måste därför ses som ett enstaka urval i den stora datamängd som  
  
 ska karaktärisera medelvallen. Modellen simulerar inte effekten  
  
 av växtens kvävehalt på tillväxten. Vi har därför antagit att växten  
  
 har samma kvävekoncentrationsnivåer som i dagsläget (198588).  
  
 Utvärderingarna inbegriper ibland både 1:a och 2:a årsvall, även om  
  
 vi försökt fokusera på 1:a året för att minska inverkan av otestade  
  
 simuleringar av övervintringsförhållanden i ett förändrat klimat.  
  
 I stora drag orsakade den rena klimatförändringen en mycket  
  
 högre tillväxt under första tillväxtperioden, främst orsakat av en  
  
 tidigareläggning av tillväxtstarten på våren med en och en halv  
  
 månad (Fig. 2.9; i praktisk växtodling orsakar detta en tidigareläggning  
  
 av första skörden, se vidare nedan). Från mitten av juni t o  
  
 m augusti (2:a skörd i 1985-års system) orsakade klimateffekten en  
  
 minskning av produktionen av biomassa. Introduktion av CO2effekten  
  
 var lika betydelsefull som klimateffekten i 1:a skörden  
  
 medna den i 2:a skörden kompenserade för den av vattenstress  
  
 orsakade minskning i biomassan. Tillväxten under hösten påverkades  
  
 positivt av både klimat och CO2-effekten, ungefär som tillväxten  
  
 under 1:a-skörden (Fig. 2.9).  
  
 Figur 2.9 Simulerad ovanjordisk biomassa hos en gödslad gräsvall på lerig  
  
 jord i Uppsala (ton torrvikt/ha), dels 1985, dels ~2085 med och  
  
 utan koldioxideffekt. Punkter är observerade värden 1985  
  
 Grant MJJASOND 
  
 0  
  
 2  
  
 4  
  
 6  
  
 8  
  
 10 
  
 1985 
  
 Klimat 2085 
  
 Klimat + CO2 2085 
  
 Grant MJJASOND 
  
 0  
  
 2  
  
 4  
  
 6  
  
 8  
  
 10 
  
 1985 
  
 Klimat 2085 
  
 Klimat + CO2 2085 
  
 1985 
  
 Klimat 2085 
  
 Klimat + CO2 2085 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 132  
  
 Allmänt blev det en stor tillväxtökning i samtliga fall, undantaget  
  
 det ogödslade beståndet i Jönköping som ett år uppvisade en stor  
  
 minskning i andra skörden (Tabell 2.6a och b). Den relativa  
  
 skördeökningen var i medeltal dubbelt så stor för de ogödslade  
  
 bestånden (ca 85 %; 105 % i 1:a skörden och 55 % i 2:a skörden)  
  
 som för de gödslade bestånden (ca 45 %; 80 % i 1:a skörden och  
  
 15 % i 2:a skörden). Detta orsakades främst av en högre ökning i  
  
 2:a skörden för de ogödslade bestånden vilket kan bero på att dessa  
  
 pga lägre tillväxtnivåer också hade lägre transpiration och utsattes  
  
 för en lägre grad av vattenstress. Men vi måste komma ihåg att  
  
 detta resultat förutsatte att kvävekoncentrationen i växten kunde  
  
 hållas på samma nivå som 1985 (eller mer korrekt uttryckt, att  
  
 kvävekoncentrationens effekt på tillväxten förblir oförändrad). För  
  
 de ogödslade bestånden är det inte troligt att en ökad mineralisering  
  
 kan komma att förse växten med den extra mängd kväve  
  
 som skulle behövas för att upprätthålla kvävekoncentrationen vid  
  
 dagens nivåer. Detta skulle i så fall leda till att simuleringen i Tabell  
  
 2.6b överskattar biomassan för ett ogödslat bestånd ~2085 (se  
  
 vidare avsnittet Kvävebehov, nedan).  
  
 De relativa skördeökningarna varierade kraftigt mellan olika  
  
 platser och var överlag störst i Örebro, och minst för Jönköping,  
  
 och speciellt mycket varierade de ogödslade bestånden. I  
  
 Jönköping verkar andra skörden ha varit utsatt för en stark  
  
 vattenstress, som t o m orsakat en skördeminskning för den  
  
 ogödslade vallen (Tabell 2.6b). Den stora variationen i skördeförändringar  
  
 för dessa mycket begränsade antal simuleringar antyder  
  
 ett behov av ett mycket stort antal simuleringar för att erhålla  
  
 pålitliga medelvärden liksom karaktäristiska extrema förhållanden.  
  
 Tabell 2.6a Simulerad skörd (ton torrsubstans per hektar) för gödslad  
  
 gräsvall för fem lokaler i Sverige och relativa förändringen i skörd  
  
 till ~2085 inbegripet koldioxideffekter  
  
 1:a skörd 2:a skörd Totalt per år  
  
 198588  
  
 (ton ts/ha)  
  
 Δ~2085 (%) 1985-88  
  
 (ton ts/ha)  
  
 Δ~2085 (%) 198588  
  
 (ton ts/ha)  
  
 Δ~2085 (%)  
  
 Halmstad (moig sand) 4.7 +65 4.6 +20 9.3 +42  
  
 Jönköping (sandig mo) 5.0 +75 9.2 +0 14.2 +27  
  
 Skara (mellanlera) 4.4 +70 6.3 +15 10.7 +36  
  
 Örebro (mellanlera 6.0 +105 7.3 +35 13.3 +66  
  
 Uppsala (styv lera) 4.0 +90 6.4 +15 10.4 +42 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 133  
  
 Tabell 2.6b Simulerad skörd för ogödslad gräsvall för fem lokaler i Sverige  
  
 och relativa förändringen i skörd till ~2085 inbegripet koldioxideffekter  
  
 1:a skörd 2:a skörd Totalt per år  
  
 198588  
  
 (ton ts/ha)  
  
 Δ~2085 (%) 198588  
  
 (ton ts/ha)  
  
 Δ~2085 (%) 198588  
  
 (ton ts/ha)  
  
 Δ~2085 (%)  
  
 Halmstad 2.0 +105 0.3 +97 2.3 +105  
  
 Jönköping 4.4 +20 8.8 -20 13.2 -5  
  
 Skara 2.8 +80 1.5 +10 4.3 +56  
  
 Örebro 2.0 +170 1.2 +135 3.2 +158  
  
 Uppsala 2.1 +155 2.3 +55 4.4 +103  
  
 Vattenbehov  
  
 Tillväxten påverkar vattenförhållandena. Modellen simulerade  
  
 kompletta vattenbalanser på dygnsbasis. På årsbasis var bilden den  
  
 att allmänt orsakade klimatförändringarna en ökning av nederbörden  
  
 525 %. Detta stimulerade avrinningen som ökade för alla  
  
 platser (550 %) utom för Örebro (-10 %) vars nederbörd ökade  
  
 minst. Avdunstningen stimulerades av ökad temperatur och tillväxt,  
  
 en ökning som dock hämmades av det ökade vattenutnyttjande  
  
 effektiviteten vid förhöjd Lopez. Avdunstningen ökade  
  
 för alla platser (2075 mm/år; 520 %) och mest för Örebro. Det  
  
 var alltså en stor skillnad mellan platser vad avser hur den ökade  
  
 nederbörden allokerades mellan avdunstning och avrinning på  
  
 årsbasis. Allmänt ökade dock förlusttermerna i vattenbalansen  
  
 ~2085 förhållandevis mer än nederbörden och markens relativa  
  
 vatteninnehåll blev i de flesta fall lägre ~2085 än 1985, dvs. marken  
  
 blev genomgående torrare (Fig. 2.10). Stora delar av perioden från  
  
 december till mars var hela markprofilen i praktiken mättad. Ett  
  
 ökat nederbördsöverskott under denna tid kan inte göra marken  
  
 nämnvärt mer vatteninnehållanden, utan nederbörden orsakar i  
  
 praktiken ökad avrinning. För torrperioder under denna period kan  
  
 dock marken tillfälligt torka upp mer ~2085 än 1985 pga ett  
  
 varmare klimat (Fig. 2.10). Effekten av ökad CO2-halt på markens  
  
 vatteninnehåll studerades separat och var mycket liten, vilket tyder  
  
 på att stimuleringen av avdunstningen pga ökad tillväxt  
  
 neutraliserades av att växten utnyttjade vattnet effektivare vid ökad  
  
 CO2-halt i atmosfären p.g.a. ökat klyvöppningsmotstånd. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 134  
  
 Figur 2.10 Simulerad markvattenhalt (-) för 1985 och ~2085 för en  
  
 gödslad gräsvall på lerig jord i Uppsala (till vänster) och en  
  
 ogödslad gräsvall på sandig mo i Jönköping (till höger)  
  
 Vallsimuleringarna beräknade den potentiella transpirationen,  
  
 definierad som transpirationen från vallen om markvattentillgången  
  
 vore optimal för växtens vattenbehov. Också den faktiska transpirationen,  
  
 som begränsas av låg marktemperatur och låg markvattenpotential,  
  
 beräknades. Vi har definierat förändringen i vattenstress  
  
 som förändringen i skillnaden mellan den potentiella och  
  
 faktiska transpirationen. För det gödslade beståndet i Uppsala  
  
 (styv lera) 1985 ökade vattenstressen till år ~2085 med 80 mm/år.  
  
 Ökningen var störst i maj (50 mm) och avtog under sommaren  
  
 (15 mm i juni, 10 mm i juli och 5 mm i augusti). För att ge ett  
  
 exempel på betydelsen av vädervariationer mellan år gjordes samma  
  
 beräkning för 1986. Vattenstressen ~2085 ökade då med 45 mm  
  
 jämfört med 1986 och fördelade sig mest på maj (30 mm) men  
  
 sedan varierade vattenstressökningen över sommaren (juni -5, juli  
  
 +10 och augusti +10 mm/månad). Också plats spelade roll. För  
  
 Jönköping (sandig mo och 1986 som basår) ökade vattenstressen  
  
 med bara 15 mm fördelat på maj -5 mm, juni -10, juli +10 och  
  
 augusti +20 mm/månad. År 1985 i Jönköping hade ett liknande  
  
 mönster som Uppsala 1985. Noteras bör dock att årsnederbörden  
  
 var något över normalt dessa år (nederbörden i Uppsala 1985 och  
  
 1986 var 565 respektive 535 mm/år mot normalt 530 mm/år  
  
 (196594; Myers SLU, pers. komm.).  
  
 Sammantaget tyder simuleringarna på att för dessa få  
  
 fältexperiment kan avdunstning och avrinning komma att öka mer  
  
 än nederbörden vid en klimatförändring, vilket leder till att  
  
 markvattenhalterna sjunker. Hur nederbördsökningen kommer att  
  
 Fowler D 
  
 0.35 
  
 0.4 
  
 0.45 
  
 0.5 
  
 Fowler D 
  
 0.35 
  
 0.4 
  
 0.45 
  
 0.5 
  
 1985 
  
 ~2085 
  
 ~2085 
  
 1985 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 135  
  
 fördela sig mellan avdunstning och avrinning verkar vara mycket  
  
 olika från fall till fall och det kräver en djupare analys för att förstå  
  
 orsaken till detta. Simuleringarna tyder också på att det kan uppstå  
  
 en ökad vattenstress ~2085 som är något större än avdunstningsökningen.  
  
 Hur vattenstressen kommer att fördela sig inom året  
  
 verkar kunna skilja mycket mellan år. En eventuell bevattning av  
  
 grödan för att kompensera för grödans vattenstress skulle öka  
  
 tillväxten ännu mer än vad som redan blev fallet utan bevattning  
  
 (Tabell 2.6a).  
  
 Variation  
  
 Dessa få simuleringar kan ses som en extrapolering av ett mycket  
  
 fåtal fältexperiment och kan inte ge en bild av en allmän nivå på  
  
 förändringar av avdunstningen, och det går inte heller att uttala sig  
  
 om hur representativa dessa värden är för extrema år. För detta  
  
 behövs en mycket mer omfattande analys. Gräsvallssimuleringarna  
  
 utvärderar effekter av månadsvis förändring av nederbörden för  
  
 flera kvadratmil stora områden. Allmänt bedöms nederbörden  
  
 under perioden juli-september minska i Götaland och Svealand.  
  
 Effekten av detta skulle alltså kunna vara ett ökat bevattningsbehov  
  
 med 1580 mm (för några enstaka fall). Om vi dessutom betänker  
  
 att denna mindre mängd nederbörd faller i form av intensivare  
  
 nederbörd och därmed under en kortare tidsrymd borde vattenstressen  
  
 snarare förstärkas än försvagas jämfört med de simulerade  
  
 värdena, även om marken har en betydande buffrande effekt.  
  
 Denna intensivare nederbörd kan också indikera en ökad andel  
  
 nederbörd i form av skurar, vilket skulle kunna tyda på en ökad  
  
 skillnad i nederbörd mellan enskilda lokaler jämfört med i  
  
 dagsläget, vilket skulle innebära att vissa lokaler skulle kunna få  
  
 betydligt större vattenstress, och andra lokaler betydligt mindre  
  
 vattenstress, än de simulerade värdena. Detta torde leda till att  
  
 problemen med minskande vattentillgång blir större lokalt än  
  
 regionalt. För att kvantifiera denna effekt behövs dock att ovan  
  
 gjorda simuleringar görs för många, många fler platser, år och  
  
 grödor och att något mått på variabilitet mellan enskilda lokaler  
  
 beaktas. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 136  
  
 Kvävebehov  
  
 En effekt av klimatförändringarna är att vattenhalten i marken  
  
 sjunker och om den sjunker under en viss nivå påverkas den  
  
 mikrobiella aktiviteten negativt, medan ökad temperatur alltid  
  
 påverkar den positivt. Modellberäkningarna har visat att den  
  
 positiva effekten av ökad temperatur och mängd färskt dött  
  
 organiskt material är väsentligt större än den negativa torkeffekten,  
  
 räknat på årsbasis och att den årliga kvävemineraliseringen ökar  
  
 markant. Modellen medger ingen fullständig kvävesimulering (även  
  
 att kvävebalansen är sluten), eftersom tillväxten inte är dynamiskt  
  
 kopplad till kvävetillgången. I en korrekt simulering skulle en  
  
 eventuell brist på kväve hämma tillväxten och växtens storlek och  
  
 därmed minska kvävebehovet. Om kvävebehovet då blir lägre än  
  
 tillgången på kväve skulle detta påverka kväveupptaget. I denna  
  
 studies simuleringar har kvävebehovet dock förblivit stort.  
  
 De simulerade ökade skördarna för ~2085 förutsätter alltså att  
  
 växtens näringsbehov tillgodoses lika bra som 1985. I verkligheten  
  
 är det inte säkert att så blir fallet. Den ökade tillväxten vid en  
  
 klimatförändring skapar ett ökat kvävebehov, och en beräkning av  
  
 differensen mellan ökningen i växtens kvävebehov och ökningen i  
  
 kvävemineraliseringen är ett sätt att kvantifiera ökningen i  
  
 kvävebrist. Vi har gjort denna analys för det gödslade beståndet  
  
 (tillförd kväve var 200 kg N ha-1 år-1). Vi har skattat växtens behov  
  
 som den mängd kväve som behövs för att ge skörden en kvävekoncentration  
  
 av 0.025 g N per g torrsubstans (15.6 % råprotein),  
  
 vilket motsvara de koncentrationer som uppmättes för 1985  
  
 (Tabell 2.7). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 137  
  
 Tabell 2.7 Förändrat kvävebehov för en gödslad gräsvall vid ett förändrat  
  
 klimat framtill ~2085 jämfört med 1985, om vi antar att Nkoncentrationen  
  
 i växten ska förbli på 1985-års nivå. (1 årig  
  
 vall)  
  
 Ökat ovanjordiskt N  
  
 behov (kg N/ha/år)  
  
 Δ ~2085  
  
 Ökad mineralisering (kg  
  
 N/ha/år)  
  
 Δ ~2085  
  
 Underskott (kg  
  
 N/ha/år)*  
  
 Δ ~2085  
  
 Halmstad 105 15 90  
  
 Jönköping 90 95 -5  
  
 Skara 145 25 120  
  
 Örebro 115 15 100  
  
 Uppsala 115 50 65  
  
 * Notera att ev. underskott för rotsystemet inte ingår.  
  
 Kvävebehovet var i medeltal fem gånger större i första än i andra  
  
 skörd och totalt för året ökade behovet med 110 kg N ha-1 år-1.  
  
 Mineraliseringen ökade med i genomsnitt 40 kg N ha-1 år-1  
  
 (variationen mellan platser var 15 till 95 kg N ha-1 år-1; Tabell 4),  
  
 vilket alltså ej täckte det ökade behovet, utan ett underskott  
  
 uppstod på i medeltal 70 kg N ha-1 år-1. Underskottet varierade  
  
 mellan olika platser från 40 till 120 kg N ha-1 år-1, Tabell 2.7, och  
  
 mellan enskilda år från överskott på 40 till underskott på 200 kg N  
  
 ha-1 år-1, data visas ej). Ökningen av mineraliseringen trots den  
  
 torrare jorden förklaras av ökad temperatur och större mängd  
  
 nedbrytbart material. En närmare analys av perioden januari till  
  
 mars tydde på att ökningen i mineraliseringen till ~2085 något lite  
  
 översteg ökningen i växtens kvävebehov, medan mönstret i april  
  
 blev det motsatta och ökningen av kvävebehov kraftigt översteg  
  
 ökningen i mineraliseringen, och i maj likaså. Därefter var mönstret  
  
 olika för Jönköping och Uppsala. I Uppsala översteg ökningen av  
  
 växtens kvävebehov ökningen av mineraliseringen under resten av  
  
 året, utom i december. I Jönköping ökade behovet och mineraliseringen  
  
 mer lika och dessutom var behovet mindre än mineraliseringen  
  
 i augusti, vilket förstärktes för ~2085. (Fig. 2.1112).  
  
 Sammanfattningsvis vill vi dock påminna om att beräkningarna  
  
 är osäkra därför att det saknas kalibreringsdata för dessa förhållanden  
  
 och för att tidsanpassningen mellan mineralisering, växtupptag  
  
 och utlakning är känslig för hur växtdynamiken simuleras  
  
 och hur markprofilen är representerad. En bra analys av detta  
  
 kräver ett noggrant modelleringsarbete vilket inbegriper jämfö 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 138  
  
 relser med observerade data. Dock tydde vår grova analys på att  
  
 kvävemineraliseringen ökar, men inte i samma omfattning som den  
  
 ovanjordiska tillväxtens ökning skulle behöva kväve för att nå  
  
 dagens proteinhalter. Underskottet varierade från i stort sett noll  
  
 till 120 kg N ha-1 år-1 för den ovanjordiska biomassan i ett bestånd  
  
 som gödslats med 200 kg N ha-1 år-1. Eventuell ökad gödselmängd  
  
 skulle dessutom behöva täcka rotbiomassans ökade behov och  
  
 eventuell ökning av kväveförluster. Från april och framåt ökade  
  
 växtens kvävebehov mer än mineraliseringen, vilket indikerar ett  
  
 ökat behov av gödselkväve, alternativt en minskad risk för utlakning.  
  
 På hösten visade exemplen att ökningen av kvävebehovet kan  
  
 både vida överstiga och vara mindre än ökningen i mineraliseringen,  
  
 vilket antyder att tidpunkt för skörd på hösten kan ha ett inflytande  
  
 på kväveutlakningen på hösten.  
  
 Figur 2.11 Växtens kvävebehov (övre linjerna mitt i sommaren) och  
  
 kvävemineraliseringen under ett år i Jönköping. Heldragen linje  
  
 = 1985, Streckad linje = ~2085. Enheter för x-axeln är månad  
  
 och för y-axeln (g N m-2 mån-1)  
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 101112 
  
 Flores 1 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 139  
  
 Figur 2.12 Kvävebehov: Skillnaden mellan växtens kvävebehov och  
  
 mineralisering (g N m-2 mån-1) under ett år. Till vänster  
  
 Jönköping och till höger Uppsala. Heldragen linje = 1985,  
  
 Streckad linje = ~2085. Enheter för x-axeln är dagnummer och  
  
 för y-axeln (g N m-2 mån-1)  
  
 Klövervallar och blandvallar (klöver och gräs) skiljer sig från rena  
  
 gräsvallar i det att de kan försörja sitt kvävebehov genom fixering  
  
 av atmosfäriskt kväve. Rent spekulativt skulle en klövervalls  
  
 biomassaproduktion och vattenbalans principiellt kunna reagera på  
  
 en klimatförändring på ett liknande sätt som vår gödslade gräsvall  
  
 när vattensituationen är relativt god. Det varmare klimatet och  
  
 ökade tillväxten skulle gynna kvävefixeringen och kvävekoncentrationen  
  
 i växten skulle kunna vara fortsatt hög, precis som vi antog  
  
 för gräsvallen i simuleringarna. Men vid ökad torkstress skulle inte  
  
 bara tillväxten hämmas för klövervallen utan också kvävefixeringen.  
  
 Det är oklart hur detta skulle kunna förstärka begränsningen i  
  
 tillväxten jämfört med bara vattenstressens direkta effekt på  
  
 tillväxten.  
  
 Alternativa skördeintervall  
  
 Det ovan beskrivna 2-skördesystemet (1:a skörd 12:e juni och  
  
 andra skörd 15:e september) är redan i dag olämpligt med hänsyn  
  
 till foderkvalitet och ekonomi. Första skörden har i allmänhet  
  
 tidigarelagts för att betydelsen av högt energiinnehåll har ökat i  
  
 jämförelse med betydelsen av hög biomassa. Skördetillfället  
  
 bestäms av en optimering mellan högt energiinnehåll vid tidig  
  
 skörd och en hög biomassa vid sen skörd. Eftersom energiinnehållet  
  
 per kg i princip minskar med ökad biomassa innebär den  
  
 ökade tillväxten för ~2085 att skördetillfällena tidigareläggs för att  
  
 få motsvarande kvalitet som idag. För att få en uppfattning om hur  
  
 mycket tidigare det kan bli frågan om ser vi i Fig. 2.9 att biomassa-5 
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 0 100 200 300 
  
 -10 
  
 400 
  
 -5 
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 0 100 200 300 400 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 140  
  
 tillväxten ligger ca 5 veckor före ~2085 jämfört med 1985. Vi  
  
 simulerade också ett 3-skördesystem för Uppsala med tre ungefär  
  
 lika stora skördar. Vattenbalanstermerna förblev i stort sätt  
  
 oförändrade jämfört med 2-skördesystemet.  
  
 2.6 Sammanfattande diskussion  
  
 Vårgröda: Vegetationsperioden ~2085 bedöms starta vid ganska  
  
 lika tidpunkt i Götaland och Svealand, dvs. i första halvan till  
  
 mitten av februari, en månad senare i nedre Norrland och  
  
 ytterliggare en månad senare i övre Norrland, dvs. i mitten av april.  
  
 Sista vårfrosten sammanfaller ungefär med vegetationsperiodens  
  
 start i Götaland och övre Norrland, medan den kommer en månad  
  
 in i vegetationsperioden i Svealand och en halvmånad i nedre  
  
 Norrland. I ett mycket fåtal simuleringar antyddes tidvis  
  
 upptorkning av marken redan i januari Götalands södra slättbygder,  
  
 i början av mars i mellanbygderna medan i norra Götaland och  
  
 Svealand kan detta ske strax efter mitten av mars. Start av vårbruk  
  
 bedöms till början av mars i södra Götaland och i Götalands  
  
 mellanbygder, och i slutet av mars i norra Götaland och Svealand, i  
  
 andra halvan av april i övre Norrland. Skörden bedöms ske i andra  
  
 halvan av juli i söder, knappt tre veckor senare i Svealand och  
  
 ytterliggare en dryg vecka senare i norr, dvs. en månad senare än i  
  
 söder.  
  
 Till ~2025 har största delen (upptill 80 %) av tidigareläggningen  
  
 av vegetationsperioden till ~2085 redan skett för Götaland  
  
 medan för Svealand mindre än hälften. För nedre Norrland är  
  
 denna tendens till långsammare förändringar ännu tydligare (två  
  
 veckor). För södra delarna av övre Norrland bedöms däremot hela  
  
 förändringen redan skett till ~2025. (Tabell A2.2). Om man jämför  
  
 med observerade förändringar som redan skett under en 23-årsperiod  
  
 (~1975ERA40 till ~1998ERA40), dvs. tar skillnaden mellan  
  
 medelvärden för perioden 19912005 och perioden 19611990, så  
  
 finner man att de förutsedda förändringarna redan inträffat för  
  
 sydligaste Götaland, medan tidigareläggningen bara har varit en  
  
 knapp vecka i övriga Sverige. I inre Götaland och södra övre  
  
 Norrland har vegetationsperioden start faktiskt senarelagts från  
  
 ~1975 till 1998 (Tabell A2.2).  
  
 Höstgröda: Hur tidpunkten för höstsådd kommer att påverkas  
  
 är oklart men troligen senareläggs den jämfört med idag. Höst 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 141  
  
 grödan tillväxer till början av december i både Götaland och  
  
 Svealand. I nedre Norrland slutar tillväxten i senare delen av  
  
 november och i övre Norrland i början av november. Tillväxten  
  
 börjar igen i februari i Götaland och Svealand, en dryg vecka in i  
  
 mars i nedre Norrland och i mitten av april i övre Norrland. För  
  
 Svealand innebär detta att tillväxten startar ca en månad tidigare än  
  
 ~1975 och att skörden tidigareläggs med ca tre veckor jämfört med  
  
 idag. Framtill ~2025 har överlag ca en tredjedel av förlängningen av  
  
 vegetationsperioden på hösten redan skett; betydligt mer i  
  
 mellersta och västra Götaland och betydligt mindre i övre Norrland  
  
 (Tabell A2.4). Den observerade redan inträffade förändringar från  
  
 ~1975ERA40 till ~1998ERA40 visar dock på en liten förkortning  
  
 av vegetationsperioden på hösten, undantaget vissa delar av  
  
 Svealand och övre Norrland.  
  
 Tillväxt: Med hjälp av en simuleringsmodell simulerades hur  
  
 tillväxten för ett fåtal vallodlingslokaler i Sverige kan komma att  
  
 ändras vid en klimatförändring vid några specifika väderförhållanden.  
  
 Vid en klimatförändring ökade vallens tillväxt i 1:a skörden  
  
 markant. För ~2085 var den relativa skördeökningen i medeltal  
  
 dubbelt så stor för de ogödslade bestånden (ca 85 %; 105 % i 1:a  
  
 skörden och 55 % i 2:a skörden) som för de gödslade bestånden  
  
 (ca 45 %; 80 % i 1:a skörden och 15 % i 2:a skörden). Detta  
  
 orsakades främst av lägre tillväxt- och transpirationsökningar för  
  
 de ogödslade bestånden varvid de utsatts för en lägre grad av  
  
 vattenstress än de gödslade bestånden. Detta resultat förutsatte att  
  
 kvävekoncentrationen i växten kunde hållas på liknande nivå som  
  
 1985. I fallet med de gödslade bestånden kan detta regleras med  
  
 gödsling, men för de ogödslade bestånden tydde kvävesimuleringarna  
  
 på att ökad mineralisering inte kunde förse växten med  
  
 denna extra mängd kväve fullt ut och de verkliga tillväxtökningarna  
  
 i de ogödslade bestånden bedöms bli betydligt lägre än de  
  
 simulerade värdena. Som en följd av tillväxtökningen kommer  
  
 skörden att tidigareläggas och för den gödslade vallodlingen i  
  
 Uppsala var det frågan om i storleksordningen en månad.  
  
 De föreslagna skördeökningarna stöds av simuleringar gjorda  
  
 med markanvändningsmodellen ACCELERATES som använt  
  
 tillväxtmodellen ROIMPEL för att skatta hektarskördeförändringar  
  
 huvudsakligen som en funktion av ändrade vattenförhållanden  
  
 (se avsnitt 1.4 ovan). Utgående från klimatförändringsscenariot  
  
 med modellen Davis för A2 har dessa beräkningar för  
  
 ~2050 föreslagit en ökning av vallens tillväxt med 20 % i södra och 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 142  
  
 35 % i mellersta Sverige jämfört med 2000 (se Tabell 1.17). Dessa  
  
 odlingar har antagits gödslas på liknande sätt som i våra simuleringar  
  
 för de gödslade bestånden, dvs. så att den kvävebegränsande  
  
 effekten på tillväxten förblivit densamma som under dagens förhållanden.  
  
 Det är dock möjligt att deras vall avser blandvall (gräs och  
  
 kvävefixerande klöver) istället för gräsvall, vilket dock torde vara av  
  
 mindre betydelse under antagandet om gödslingen. Deras simuleringar  
  
 visar på ökande hektarskördar för samtliga undersökta  
  
 grödor (Tabell 1.17).  
  
 Vattenbehov: Samma simuleringar för samma enstaka vallodlingslokaler  
  
 i Sverige och år, som för tillväxten, tydde på att  
  
 avdunstningen och avrinningen kan komma att öka mer än nederbörden  
  
 på årsbasis vid en klimatförändring och att markvattenhalterna  
  
 därvid sjunker. Avdunstningen i vallsimuleringarna ökade  
  
 med 2075 mm/år. Klimatmodellen (dvs. modellen som simulerat  
  
 klimatscenarierna) föreslog en ökning av avdunstningen under  
  
 perioden april till september med 1060 mm/6mån och är alltså i  
  
 samma storleksordning som de enstaka simuleringarna för vallen  
  
 med tanke på att mest avdunstning sker på sommaren. Vi borde  
  
 dock förvänta oss att klimatmodellens simuleringar gav lägre  
  
 avdunstningsnivåer eftersom de representerar förändringar i  
  
 avdunstning från stora områden där jordbruksarealen bara är en del,  
  
 och att åkermarken har en större vattenhållande förmåga än mark i  
  
 allmänhet. Vid jämförelse av simuleringar med klimatmodellen och  
  
 vallmodellen måste vi tänka på att vallsimuleringarna inte bara  
  
 representerar enstaka marktyper utan också bara enstaka års  
  
 väderförhållanden.  
  
 Hur nederbördsökningen kommer att fördelas mellan avdunstning  
  
 och avrinning verkar vara mycket olika från fall till fall och det  
  
 kräver en djupare analys för att förstå orsaken till detta. Slutsatsen  
  
 blir att det är vanskligt att med få observationspunkter uttala sig  
  
 om en allmän förändring av fördelningen mellan avdunstning och  
  
 avrinning.  
  
 Avdunstningen ökar främst i början av säsongen vilket antyder  
  
 att produktionsökningarna blir högre i grödor som tillväxer tidigt  
  
 på säsongen, t ex. i vallens 1:a skörd. Höstsådda grödor torde  
  
 gynnas framför vårsådda grödor eftersom de kan utnyttja våren  
  
 effektivare för tillväxt. Med tanke på att skörden troligen  
  
 tidigareläggs med ca tre veckor blir stråsädesgrödan huvudsakligen  
  
 utsatt för torka under kärnfyllnadsperioden, även om ingen av de  
  
 fåtaliga simuleringarna kunde identifiera någon omfattande torka. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 143  
  
 Höstgrödan torde gynnas framför den vårsådda grödan även här  
  
 eftersom den skördas tidigare.  
  
 De få försök att kvantifiera ökad vattenstress ~2085 visade på  
  
 ett ökat vattenbehov på 1580 mm vilket var mer än den avdunstningsökning  
  
 som ändå skedde, dvs. den ökade avdunstningen  
  
 kompenserade för mindre än hälften av ökningen i potentiell  
  
 transpiration. Hur vattenstressen kan fördelas inom året skiljer sig  
  
 mycket mellan år. En eventuell bevattning av grödan för att  
  
 kompensera för grödans vattenstress skulle öka tillväxten ännu mer  
  
 än vad som redan blev fallet utan bevattning. Bevattningsbehovet  
  
 torde öka mer lokalt än regionalt, men det saknas omfattande  
  
 analysarbete för att kunna kvantifiera detta behov.  
  
 Kvävebehov: Vår plats- och väderspecifika analys av kväveförhållandena  
  
 visade att mineraliseringen ökade, men inte i samma  
  
 omfattning som den ovanjordiska tillväxtens ökning behövde kväve  
  
 för att nå dagens proteinhalter. För den gödslade gräsvallen  
  
 varierade underskottet (i ett fall var det ett överskott) och var som  
  
 mest 120 kg N ha-1 år-1. En ökning av gödslingsmängden skulle  
  
 dessutom behöva täcka rotbiomassans ökade behov av kväve och  
  
 eventuell ökning av kväveförluster. Från april och framåt ökar  
  
 växtens kvävebehov mer än mineraliseringen, vilket indikerar ett  
  
 ökat behov av gödselkväve, alternativt en minskad risk för  
  
 utlakning. På hösten visade exemplen att ökningen av kvävebehovet  
  
 kan både vida överstiga och vara mindre än ökningen i  
  
 mineraliseringen, vilket antyder att tidpunkt för skörd på hösten  
  
 kan ha ett inflytande på kväveutlakningen på hösten.  
  
 Anpassning: Den första och mest påtagliga behovet av åtgärd är  
  
 att lägga ett bättre underlag för att föreslå anpassningsåtgärder.  
  
 Studien har enbart inkluderat simuleringar av ett mycket fåtal  
  
 vallodlingslokaler i Sverige för några få år, som omöjligen kan ge en  
  
 bild av vare sig medelförhållanden eller extrem situationer. Trots  
  
 detta uppvisar simuleringarna en stor variation i vattenförhållanden,  
  
 vilket indikerar ett stort behov av många fler simuleringar  
  
 för att täcka in fler marktyper, fler områden, fler år och fler  
  
 odlingssystem. Den praktiska odlingen kommer troligen att behöva  
  
 anpassa sig genom att bättre utnyttja väder- och klimatförutsägelser  
  
 såväl för bestämmande av gödslings- och bevattningsregimer  
  
 som för planeringen av markanvändningen och ekonomiska  
  
 nyttan med investeringar i bevattnings- och dräneringsanläggningar 
  
 . Den strategiska planeringen av svenskt jordbruk  
  
 skulle kunna bygga upp utvärderingssystem där effekterna av 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 144  
  
 klimatscenarier på växtproduktionen kan belysas utförligt för olika  
  
 typer av odlingssystem, marker och områden i Sverige. Potentiella  
  
 nyttan med en sådan anpassning är hög med tanke på att klimatscenarierna  
  
 vi nu utvärderat bara är några mycket få av många  
  
 alternativ och att det därför med mycket stor sannolikhet snart  
  
 dyker upp nya klimatscenarier vars effekter på jordbruket måste  
  
 utvärderas.  
  
 Referenser  
  
 de Castaneda, King, P.-A., 2004. Analysis of field machinery  
  
 performance based on daily soil workability status using discrete  
  
 event simulation or on average workday probability.  
  
 Agricultural Systems 79:109129.  
  
 Eckersten, Gordon P-E., 1991. Modelling water flow,  
  
 nitrogen uptake and production for wheat. Fertilization  
  
 Research 27:313329.  
  
 Eckersten, Moore, King, B., Bradshaw, Green, Harper, Baker, 2004.  
  
 Modelling radiation use and regrowth in grass and red clover  
  
 swards: Method of calibration. Ecology and Crop Production  
  
 Science. Report 5. Swedish University of Agricultural Science.  
  
 50 pp.  
  
 Eckersten, Moore, King, B., Norman, Horn, U. (in press).  
  
 Modelling biomass, water and nitrogen in grass ley: Estimation  
  
 of N uptake parameters. Eur. J. Agron. (2007),  
  
 doi:10.1016/j.eja.2007.02.003.  
  
 Eriksson m.fl. (1999). Inst. För Markvetenskap SLU.  
  
 Fogelfors red., 2001. Växtproduktion i Jordbruket. Natur och  
  
 Kultur LTs förlag. 428 sidor.  
  
 Hay R.K.M. och Dalton, 2006. The physiology of crop yield – 
  
 Second edition. Blackwell publishing Ltd. 314 pp.  
  
 Harrell, Hernandez, Graham, 1979. Model for annual water and  
  
 energy flow in layered soil. In: Miles (ed.) Comparison of  
  
 forest water and energy exchange models. Int. Soc. Ecol.  
  
 Modellin (Copenhagen) pp. 145163.  
  
 Harrell, Ball, Howe, 2001. Coupled heat and mass transfer  
  
 model for soil-plant-atmosphere systems. Royal Institute of  
  
 Technolgy, Dept of Civl and Environmental Engineering,  
  
 Stockholm 325 pp. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 145  
  
 Johnsson, Moore, Moore, Elliott, P-E., 1987. Simulated  
  
 nitrogen dynamics and losses in a layered agricultural soil.  
  
 Agriculture, Ecosystems and Environment 18, 333356.  
  
 Lynch, Marsh, Jones, H. 2007. Prediction of grain protein in  
  
 spring malting barley grown in northern Europe. European  
  
 Journal of Agronomy (accepted for publication 2007-04-12).  
  
 SMHI. Sverige Meteorologiska och Hydrologiska Institut.  
  
 King, B., Jones, Moore, Norman, Green, Harper, Baker, Horn, U,  
  
 2007. Modelling carbon dynamics in mixed grass-red Henry  
  
 swards. Agricultural Systems Vol. 94, 2:273280.  
  
 Muntlig kommunikation  
  
 Bennett, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU  
  
 B. Davis, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU  
  
 Wright, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU  
  
 Lee, Rossby Centre, SLU  
  
 C. Åkerberg SLU, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 146  
  
 3 Växtskadegörare  
  
 3.1 Inledning  
  
 I denna bedömning av vilken skadegörelse svampar, insekter och  
  
 virus för närvarande orsakar på våra grödor har hänsyn främst  
  
 tagits till data från de senaste 20 åren. Detta är av flera skäl.  
  
 Tidigare saknades ofta tillförlitliga data på förekomst, utbredning  
  
 och skadegörelse av olika skadegörare. Vi har också fått betydligt  
  
 bättre kunskap om vilka skördeförluster olika skadegörare kan  
  
 orsaka genom tillgång till nya och effektiva bekämpningsmedel  
  
 mot svampar och insekter. Under de senaste 20 åren har årliga  
  
 inventeringar beträffande förekomst av skadeinsekter och växtsjukdomar  
  
 givit ett mycket gott underlag för att bedöma vilka  
  
 skördeförluster de kan orsaka och därmed vilken ekonomisk betydelse  
  
 de kan ha i vårt land. Vid bedömning av vilken betydelse  
  
 skadeinsekter, växtsjukdomar och virus kan ha på 2080-talet har  
  
 jämförelse gjorts med vilken betydelse skadegörarna har haft under  
  
 de senaste 20 åren. Om man skulle ha gjort en bedömning av  
  
 skillnaden mellan situationen omkring ~1975 och ~2085 skulle  
  
 förmodligen skillnaden ha blivit större.  
  
 3.2 Historik  
  
 Under de senaste 50 åren har stora förändringar ägt rum inom  
  
 växtskyddsområdet. De negativa effekter som blev uppenbara på  
  
 grund av vissa kemiska medel i lantbruket på 1960 talet medförde  
  
 ökat intresse för nya, effektiva och mer skonsamma kemiska medel  
  
 mot såväl människan som miljö. På 1970- och 1980 talen kom en  
  
 rad nya och effektiva medel på marknaden som hade mycket god  
  
 effekt mot såväl skadeinsekter som svampsjukdomar. Det medförde  
  
 också att ökad kunskap om vilka skördeförluster som olika  
  
 skadegörare orsakar och detta i sin tur att användningen av kemiska  
  
 medel ökade avsevärt (Pettersson et al, 1989). Från mitten av 1970talet  
  
 ökade användningen markant av kemiska medel i jordbruket  
  
 (SJV statistik). Beräkningar beträffande den ekonomiska betydelsen  
  
 av skadegörare i jordbruket och effekter av minskad kemisk  
  
 bekämpning har belysts (Pettersson, Haley).  
  
 Den ökade användningen av kemiska medel medförde också en  
  
 rad negativa effekter på flora, fauna, dricksvatten och grundvatten. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 147  
  
 Flera av de nya bekämpningsmedlen hade också stor effekt på olika  
  
 nyttodjur till skadeinsekterna. Man kunde också konstatera ökad  
  
 förekomst av kemiska medel i åar, grundvatten och i sjöar. Den  
  
 provtagning som regelbundet ägt rum under de senaste 15-20 åren  
  
 visar klart detta.  
  
 Den ökade användningen av kemiska medel i jordbruket och  
  
 ökad medvetenhet om de negativa effekterna medförde att Statens  
  
 Jordbruksverk i mitten av 1980-talet utformade en plan om  
  
 halverad användning av kemiska medel i jordbruket. Målet var att  
  
 kemikalieanvändningen skulle halveras på 5 år. När det gäller den  
  
 totala mängden kemiska medel mot svampar, insekter och ogräs  
  
 nådde man i stort sett målet. Den minskade mängden kemiska  
  
 medel berodde främst på nya effektiva medel som även i låg dos gav  
  
 god effekt. Den bekämpade arealen förändrades inte nämnvärt.  
  
 Efter den första 5-årsperioden var målsättningen att ytterligare  
  
 halvera användningen, men man betonade då att risker förknippade  
  
 med kemikalieanvändningen i jordbruket skulle minska förutom  
  
 minskad användning. Resultatet blev något minskad användningen  
  
 av kemiska medel, men den bekämpade arealen var i stort sett  
  
 densamma som tidigare. En mycket viktig aspekt var att riskerna  
  
 förknippade med kemikalieanvändningen minskade. Det berodde  
  
 på en rad olika åtgärder som ökad kunskap hos användarna av  
  
 kemiska medel, testning av utrustning och olika metoder för att  
  
 minska risken för läckage av kemiska medel till sjöar och  
  
 vattendrag.  
  
 Förutom rådgivning och kursverksamhet har en ökad satsning  
  
 på forskning och utveckling för att öka precisionen av insatser  
  
 medfört att användningen av kemiska medel mot skadeinsekter och  
  
 sjukdomar är betydligt bättre behovsanpassad än tidigare. Under  
  
 senare år har man mer och mer betonat integrerat växtskydd vilket  
  
 innebär att man försöker utnyttja en rad olika metoder för att  
  
 begränsa skördeförluster av olika skadegörare. Bland sådana  
  
 metoder kan nämnas användning av motståndskraftiga sorter, en  
  
 god växtföljd, lämplig odlingsteknik, balanserad gödsling och  
  
 behovsanpassad bekämpning mot skadegörare. En viktig del i  
  
 integrerat växtskydd är också effektivt varningssystem för skadeinsekter  
  
 och växtsjukdomar och tillförlitliga prognosmetoder. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 148  
  
 3.3 Nuvarande växtskyddsproblem  
  
 Potentiella skördeförluster av skadegörare  
  
 Den ekonomiska betydelsen av skadeinsekter, virussjukdomar och  
  
 svampsjukdomar i olika grödor har beräknats med utgångspunkt  
  
 från bekämpningsförsök med obehandlade led. Underlaget baserar  
  
 sig främst på data från perioden 19802000.  
  
 Tabell 3.1 Potentiella genomsnittliga skördeförluster orsakade av  
  
 skadegörare och ogräs  
  
 Insekter och virussjukdomar Svampsjukdomar  
  
 Höstvete 4 % 15 %  
  
 Vårvete 8 % 15 %  
  
 Råg 4 % 14 %  
  
 Korn 10 % 14 %  
  
 Havre 13 % 5 %  
  
 Rågvete 6 % 12 %  
  
 Baljväxter 9 % 5 %  
  
 Matpotatis 20 % 35 %  
  
 Fabrikspotatis 20 % 5 %  
  
 Sockerbetor 5 % 5 %  
  
 Höstoljeväxter 5 % 5 %  
  
 Våroljeväxter 20 % 10 %  
  
 Beräkningarna är baserade på data från olika källor: Insekter och svampsjukdomar:  
  
 jordbruksinformation från SJV (Djurberg, 2000), försöksrapporter tillgängliga i VäxtEko.  
  
 Skadegörare orsakar skördeförluster och/eller kostnader för  
  
 bekämpning. Även i fält som bekämpats uppstår vissa förluster  
  
 eftersom bekämpningsmedlen inte alltid är 100 % effektiva. Figur  
  
 3.1 visar ett exempel på en beräkning av den ekonomiska betydelsen  
  
 av skadegörare i svensk växtodling med eller utan bekämpning.  
  
 En exakt beräkning av vilka skördeförluster som uppstår trots  
  
 bekämpning är svår att göra, men det här exemplet bygger på  
  
 antagandet att bekämpning sker i 90 % av de fält som drabbas av 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 149  
  
 angrepp, och att bekämpningseffekten är 90 %. Värdet av de  
  
 potentiella skördeförlusterna har beräknats som en multiplikativ  
  
 effekt av skadegörare och ogräs med utgångspunkt från data i tabell  
  
 3.1. Möjligheterna att minska skördeförlusterna genom förändrade  
  
 odlingsåtgärder har inte beaktats.  
  
 Figur 3.1 Beräkning av genomsnittliga aktuella och potentiella kostnader  
  
 orsakade av skadegörare och ogräs i stråsäd, oljeväxter,  
  
 baljväxter, potatis och sockerbetor åren 1994-1999.  
  
 Utsädesburna sjukdomar, liksom skadegörare i vall och  
  
 köksväxter ingår inte i beräkningen  
  
 Användning av kemiska medel  
  
 Användningen av kemiska medel i jordbruket ökade under  
  
 19701990. Under 19941998 uppgick försäljningen av bekämpningsmedel  
  
 till c:a 1600 ton. Den bekämpade arealen var omkring  
  
 3,7 miljoner ha, men det inkluderar också att vissa arealer har  
  
 bekämpats mer än en gång (Tabell 3.2 och 3.3).  
  
 Tabell 3.2 Försäljning av bekämpningsmedel till jordbruket, genomsnitt  
  
 åren 1994-1998 (sammanställning av jordbrukets kostnader för  
  
 växtskyddsmedel år 1998, www.sjv.se)  
  
 Totalt insektsmedel svampmedel Betningsmedel ogräsmedel  
  
 Såld kvantitet (ton) 1590 22 200 77 1291  
  
 Värde (milj. Kr) 696 50 114 69 463  
  
 0 
  
 2000 
  
 4000 
  
 6000 
  
 8000 
  
 Nuvarande 
  
 bekämpning 
  
 Utan bekämpning 
  
 Miljoner kr  
  
 Bekämpningsmedel, arbete 
  
 och körskador 
  
 Ogräs 
  
 Svampsjukdomar 
  
 Insekter 
  
 Produktionsvärde 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 150  
  
 Tabell 3.3 Bekämpad areal, genomsnitt åren 19941998 (SCB, 2000)  
  
 Totalt insektsmedel svampmedel Ogräsmedel  
  
 Doser1 (milj. Ha) 3,7 0,5 1,2 2,0  
  
 Kostnad2 (milj. kr) 370 50 120 200  
  
 1 vissa arealer sprutas mer än en gång.  
  
 2 räknat med 100 kr/ha för arbete och körskador.  
  
 Betydelsefulla skadegörare  
  
 I de olika grödorna förekommer en rad olika växtsjukdomar,  
  
 skadeinsekter och ogräs som har mycket stor ekonomisk betydelse  
  
 med nuvarande brukningsmetoder och klimatförhållanden. Den  
  
 potentiella skördeförlusten pga skadegörare kan uppskattas till ca 3  
  
 miljarder kronor årligen.  
  
 Stråsäd  
  
 I stråsäd förekommer ett flertal olika skadeinsekter som kan orsaka  
  
 mycket stora skördeförluster i både höstsäd och vårsäd. Det  
  
 föreligger emellertid stora skillnader i angrepp mellan olika år och  
  
 olika områden, men också mellan olika fält inom samma region.  
  
 De stora skillnader som förekommer mellan olika år och mellan  
  
 områden torde till stor del bero på skillnader när det gäller  
  
 temperatur, nederbörd och andra väderparametrar. De skillnader  
  
 som förekommer mellan fält inom samma region torde i första  
  
 hand bero på skillnader i odlingsteknik, växtföljd och sortval.  
  
 I stråsäd är bladlössen några av de mest betydelsefulla skadeinsekterna.  
  
 Havrebladlus och sädesbladlus är de vanligaste arterna i  
  
 vårt land, även om vissa andra arter kan förekomma. Totalt  
  
 förekommer mer än 500 olika bladlusarter i Sverige av vilka mer än  
  
 40 arter har relativt stor ekonomisk betydelse. Under år med starka  
  
 angrepp av havrebladlus i vårsäden kan skörden reduceras med  
  
 2050 % i vissa fält. Sammantaget skulle förlusterna under ett år  
  
 kunna uppgå till mellan 300 och 400 miljoner kronor enbart i  
  
 vårsäden om ej några motåtgärder sattes in.  
  
 Enstaka år har stora invasioner av bladlöss från länder på andra  
  
 sidan Östersjön medfört mycket starka angrepp främst i de östra  
  
 delarna av vårt land. Så var det under 2002, då mer än 70 procent av  
  
 vårsädesarealen behövde behandlas mot havrebladlusen för att 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 151  
  
 minska skördeförlusterna. Anderson fångades i de sugfällor som  
  
 finns i de Östra delarna av Sverige bl.a. på Ultuna och vid Kalmar.  
  
 Under 2 dagar i början av maj förde vindarna med sig havrebladlöss  
  
 från östra Lettland eller Nordvästra Ryssland till de östra delarna av  
  
 Sverige. Det visar de trajektorieberäkningar som utförts i  
  
 samarbete med SMHI.  
  
 Förutom de direkta skador som bladlössen orsakar kan de också  
  
 sprida rödsotvirus, som främst är ett problem i vårsäden under  
  
 nuvarande klimatförhållanden. Under enstaka år har mycket starka  
  
 angrepp av rödsotvirus noterats främst i de södra och mellersta  
  
 delarna av landet. Förmodligen sprids ibland rödsotvirus med  
  
 bladlöss som med vinden förts in i landet från områden på andra  
  
 sidan Östersjön (Anderson, 1991).  
  
 Under milda höstar och vintrar har man emellertid kunnat  
  
 notera relativt starka angrepp av rödsotvirus även i höstsäd och då  
  
 särskilt i södra Sverige. Detta torde främst bero på att bladlössen,  
  
 vektorerna gynnas och de kan under lång tid på hösten infektera  
  
 höstsäden. Under våren sker sen ytterligare spridning inom fältet  
  
 och resultatet kan bli mer eller mindre stora fläckar i fälten med  
  
 starka rödsotvirusangrepp.  
  
 Under vissa år på 1900 talet har höstvetet drabbats i stor  
  
 omfattning av vetedvärgsjuka. Senast förekom starka angrepp i  
  
 Mälarregionen 19971998 med mycket stora skördeförluster som  
  
 följd. I många fält halverades skörden vid starka angrepp (Lindblad  
  
  Thompson, 2004; Thompson, 2007). Orsaken var en virussjukdom, som  
  
 sprids med en insekt, den randiga dvärgstriten. Orsakerna till de  
  
 starka angreppen är ej klarlagda, men förmodligen hade odlingsteknik,  
  
 odlingsstruktur och vädret stor betydelse. Under hösten  
  
 2006 har stor förekomst av den randiga dvärgstriten noterats i  
  
 många områden i Mellansverige och man kan befara att angreppen  
  
 åter kan öka. Hur stor betydelse klimatet har för denna insekts  
  
 utbredning är svårt att bedöma.  
  
 Andra betydelsefulla insekter i stråsäd är vetemyggor, fritflugor,  
  
 olika tripsarter och sädesbladbagge. Flera av de nämnda skadegörarna  
  
 påverkas starkt av olika väderfaktorer som nederbörd och  
  
 temperatur (Johnston, 2005). Även nematoder har stor betydelse i  
  
 stråsäden, särskilt i mottagliga sorter.  
  
 I stråsäden förekommer en rad olika svampsjukdomar som  
  
 framför allt under nederbördsrika år kan orsaka stora förluster. I  
  
 höstvete har främst olika bladfläcksvampar som brunfläcksjuka och  
  
 vetets bladfläcksjuka, brunrost, stinksot, dvärgstinksot och gräs 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 152  
  
 mjöldagg stor betydelse. I vårsäd kan kornets bladfläcksjuka och  
  
 sköldfläcksjuka orsaka mycket stora förluster under nederbördsrika  
  
 somrar. Även flera utsädesburna sjukdomar som olika  
  
 sotsvampar, kan ha stor betydelse i vårsäden, men dessa påverkas  
  
 kanske inte i lika hög grad av olika väderfaktorer för sin utveckling  
  
 och skadegörelse.  
  
 I höstvete kan skördereduktionen vid starka angrepp av bladfläcksvampar  
  
 uppgå till mellan 1540 % i enstaka fält, men igenomsnitt  
  
 blir förlusterna betydligt lägre. För att minska skördeförlusterna  
  
 utförs ofta en bekämpning med kemiska medel. Förebyggande  
  
 åtgärder som lämplig växtföljd och odlingsteknik och  
  
 användning av friskt utsäde är angeläget för att minska risken för  
  
 angrepp (Odonnell  Djurle, 1993).  
  
 Vissa svampsjukdomar som fusarium kan också medverka till  
  
 försämrad kvalitet av kärnan och förekomst av mykotoxiner.  
  
 Under nederbördsrika somrar har också relativt stor förekomst av  
  
 mjöldryga konstaterats i brödspannmålen. Detta har medfört att  
  
 skörden kasserats som brödsäd.  
  
 Potatis  
  
 I potatis förekommer också ett flertal skadegörare, som kan orsaka  
  
 stora skördeförluster vid starka angrepp. Potatisbladmögel, lackskorv  
  
 och olika virussjukdomar som potatisvirus Y och Moptop  
  
 har mycket stor betydelse. För att minska risken för potatisbladmögel  
  
 sker behandling med kemiska medel ett flertal gånger  
  
 under säsongen. I södra Europa med ett mer gynnsamt klimat för  
  
 potatisbladmögel utförs fler bekämpningar än i Sverige. Man har  
  
 dock kunnat notera under de senaste 20 åren att angreppen tycks  
  
 komma tidigare på säsongen än för ett 30 tal år sen och därmed har  
  
 antalet bekämpningar ökat (Ellis, Anderson, M.,  
  
 2000).  
  
 En rad olika insekter som stritar, stinkflyn och tripsar kan  
  
 orsaka stora förluster vid starka angrepp i potatis och förlusterna  
  
 kan uppgå till ca 10 ton per ha om inte motåtgärder sätts. Potatisvirus  
  
 Y (PVY) som sprids med olika bladlusarter kan orsaka  
  
 mycket stora förluster för utsädesodlare. Förutom olika bladlusarter  
  
 har flera andra faktorer stor betydelse som t.ex. förekomst av  
  
 smittkällor, sort, sättidpunkt och tidpunkt för skörd (Thompson,  
  
 1984; 1985; 1986; 1987). Om man sätter ett starkt smittat utsäde 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 153  
  
 kan skörden bli ca 50 % jämfört med användning av friskt utsäde.  
  
 Under 2006 var spridningen av PVY mycket omfattande varför det  
  
 under 2007 föreligger brist på friskt potatisutsäde. Potatisens bladrullsjuka  
  
 som främst sprids med persikbladlöss är en virussjukdom  
  
 på potatis som för närvarande ej har så stor betydelse i vårt land,  
  
 men orsakar stora problem för utsädesodling av potatis på kontinenten  
  
 där klimatet är mildare.  
  
 Även stjälkbakterios, ringröta, potatiskräfta och nematoder är  
  
 också betydelsefulla skadegörare i potatis. Stjälkbakterios gynnas  
  
 av nederbördsrika och varma somrar, medan nematoderna främst  
  
 gynnas av högre temperatur. Nya potatissorter är resistenta mot  
  
 nematoder och potatiskräfta. Ringröta kan vålla mycket stora  
  
 problem om den inte upptäcks i potatisutsädet. Ökad import av  
  
 potatisutsäde kan öka risken för att denna sjukdom får ökad  
  
 spridning.  
  
 Som nämnts har många skadegörare stor betydelse i potatisodlingen  
  
 och det gäller inte minst vid utsädesproduktion av potatis.  
  
 En viktig grundförutsättning för en god skörd är ett friskt utsäde. I  
  
 vårt land med det nordliga läget har förutsättningarna varit  
  
 gynnsamma för en sådan produktion och det gäller kanske främst  
  
 de norra delarna av landet där de bästa klasserna av utsädespotatis  
  
 produceras. Förutsättningarna kan emellertid förändras i samband  
  
 med ett varmare klimat, som gynnar en rad olika vektorer för  
  
 virussjukdomar på potatis. Detta är något som bör beaktas vid  
  
 bedömning av hur det framtida klimatet påverkar utsädesproduktion  
  
 av potatis.  
  
 Oljeväxter, baljväxter och sockerbetor  
  
 I oljeväxterna kan bomullsmögel, Sclerotinia sclerotiorum  
  
 (Twengström, 1999) och svartfläcksjuka, Alternaria brassicae orsaka  
  
 mycket stora förluster vissa år, i enstaka fält upp till 50 %. Bland  
  
 insekterna har rapsbaggar, Chavez och jordloppor störst  
  
 betydelse. Under senare år har resistens mot kemiska medel  
  
 konstaterats hos rapsbaggarna, vilket medfört mycket dåliga  
  
 effekter vid kemisk bekämpning.  
  
 Även virussjukdomar kan drabba oljeväxterna. Undersökningar  
  
 i södra Sverige visar att c:a 50 procent av plantorna var smittade  
  
 med beet western yellow virus (BWYV) i enstaka höstoljeväxtfält i  
  
 Skåne (Thompson, Williams, 2005). Särskilt stor risk för virus i oljeväxter 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 154  
  
 föreligger under år med milda höstar och vintrar, vilket gynnar  
  
 vektorerna, bladlössen. Några av de mest betydelsefulla vektorerna  
  
 är persikbladlusen Myzus persicae, ärtbladlusen, Acyrthosiphon  
  
 pisum, havrebladlusen, Rhopalosiphum padi och sallatsbladlusen,  
  
 Cavariella aegopodi samt ytterligare ett 10 tal arter. Under den  
  
 milda hösten 2006 kunde man i södra Sverige konstatera förekomst  
  
 av vingade bladlöss under hela november med hjälp av den sugfälla  
  
 som finns installerad på Alnarp.  
  
 I ärt är det främst bladlöss och ärtvecklare som är de mest  
  
 betydelsefulla insekterna och i sockerbetor olika bladlusarter samt  
  
 insekter i samband med uppkomsten, dvs. i sockerbetornas tidiga  
  
 utvecklingsstadier. Vissa virussjukdomar på sockerbetorna kan  
  
 vissa år bli betydelsefulla, förmodligen på grund av spridning med  
  
 vingade bladlöss från kontinenten. Den mest betydelsefulla bladlusarten  
  
 är persikbladlusen, Myzus persicae.  
  
 3.4 Vädrets inverkan på skadegörare  
  
 Vädret inverkar på flera sätt på skadegörarnas utveckling. Temperatur,  
  
 nederbörd, luftfuktighet, solstrålning, vind och snötäcke  
  
 påverkar förekomst och utbredning av olika skadeinsekter och  
  
 växtsjukdomar.  
  
 Insekters eller svampars klimatkrav varierar mellan olika faser i  
  
 dess utveckling. En insektslarv kan t.ex. ha en helt annan temperaturkänslighet  
  
 än den fullvuxna insekten. Ofta utvecklas insekten  
  
 hastigare från ägg till fullbildad ju högre temperaturen är upp till en  
  
 viss nivå, men vid mycket höga temperaturer kan dödligheten öka.  
  
 I vårt land torde inte höga temperaturer vara en begränsande faktor  
  
 utan temperaturen torde i regel ligga under den optimala för  
  
 insekters reproduktion och utveckling. Temperaturen påverkar  
  
 också insekternas flygaktivitet och därmed också utbredningsområde.  
  
 Även svamparnas utveckling påverkas av temperaturen,  
  
 men deras utveckling påverkas i ännu högre grad av nederbörd och  
  
 luftfuktighet.  
  
 Mellan olika år och olika regioner i vårt land föreligger stora  
  
 skillnader i angrepp. Det finns en rad olika förklaringar till detta.  
  
 Förutom odlingsteknik, val av sorter och gröda, skillnader i  
  
 resistens mot skadegörare kan olika väderfaktorer inverka. Vi  
  
 känner väl till att regniga och fuktiga år gynnar bladmögel på  
  
 potatis vilket kan ge upphov till starka angrepp av brunröta. Även 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 155  
  
 bladfläcksvampar på stråsäd gynnas av regniga somrar. Ofta  
  
 medverkar varma och torra somrar till ökad population av insekter.  
  
 Indirekt kan också väderleken påverka skadegörelsen på  
  
 grödorna med hänsyn till hur grödans känsliga stadium samanfaller  
  
 med skadegörarens utveckling. Fritflugans, Parker frit angrepp i  
  
 havre är ett exempel. Sen sådd kan medföra att havrens känsliga  
  
 stadium sammanfaller med fritflugans svärmning (Lindblad, M.   
  
 Thompson, Williams, 1996;1999).  
  
 Sen sådd av havre ökar också risken för starka angrepp av rödsot  
  
 under år med riklig förekomst av havrebladlöss, som är vektor för  
  
 rödsotvirus. Tidig infektion av rödsotvirus i förhållande till havrens  
  
 utveckling orsakar mycket stora skördeförluster jämfört med sen  
  
 infektion (Bisnieks, et al, 2005). Risken för angrepp av olika  
  
 svampsjukdomar på höstsäd ökar vid tidig sådd av höstvete eller  
  
 höstråg eller vid mycket milt väder under hösten som gynnar ex  
  
 rostsvampar och mjöldagg.  
  
 Väderlekens direkta inflytande på skadegörarna har givetvis  
  
 störst betydelse. Både skadeinsekter och skadesvampar såväl i  
  
 plantan som utanför plantan, i beståndet, i luften ovanför grödan,  
  
 nere i marken eller på en helt annan växt t.ex. en mellanvärd  
  
 påverkas av olika väderfaktorer.  
  
 För att de fullbildade insekterna skall flyga krävs en viss  
  
 minimitemperatur. Så är det hos de vingade bladlössen, men temperaturtröskeln  
  
 varierar mellan olika arter av bladlöss men också  
  
 mellan olika former av samma art. T.ex. för havrebladlusens  
  
 (Rhopalosiphum padi) vårmigranter är temperaturtröskeln  
  
 1419 C (tröskel ca 17oC), medan höstmigranterna kan flyga vid en  
  
 lägre temperatur mellan 63oC (tröskel ca 10oC) (Jones, 1981).  
  
 Likaså växlar klimatkraven hos svamparna i olika stadier av dess  
  
 livscykler. Det finns flera exempel på detta bland våra vanliga  
  
 skadesvampar på kulturväxterna. Både stråknäckarsvampen, Pseudocercosporella  
  
 herpothrichoide och sköldfläcksjuka, Rhynchosporium  
  
 secalis är mycket beroende av temperatur, luftfuktighet och  
  
 nederbörd för sin utveckling  
  
 De komponenter som har störst inverkan på en växtsjukdomars  
  
 utveckling och spridning är patogen, värdväxt och miljö. Därtill  
  
 kommer människans förmåga att förstå och påverka förloppen. De  
  
 växtsjukdomar som främst sätts i samband med vädrets inflytande  
  
 är de luftburna sjukdomarna, som utvecklas i växtens "gröna delar"  
  
 och lätt kan få epidemiska proportioner. Det gäller t.ex. potatisbladmögel.  
  
 På 1840-talet drabbades potatisodlingarna på Irland av 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 156  
  
 mycket starka angrepp av potatisbladmögel och skörden blev  
  
 angripen av brunröta. Resultatet blev att ca 1 miljon människor dog  
  
 av svält och något mer än 1 miljon människor utvandrade bl.a. till  
  
 USA.  
  
 Jordburna sjukdomar sprider sig långsamt och är väl buffrade  
  
 mot plötsliga väderförändringar. Man kan ändå förmoda att  
  
 långsiktiga väderförändringar (klimatförändring) kan påverka deras  
  
 uppträdande.  
  
 Vindens betydelse  
  
 Både svampsjukdomar och insekter kan med vindarna föras långa  
  
 sträckor. Det innebär att nya arter kan introduceras där de förut ej  
  
 haft någon betydelse. Det finns en rad exempel på detta. I Sverige  
  
 introducerades dvärgstinksot för ca 50 år sen (Bell, 1992). Det  
  
 finns två möjligheter för sjukdomen att introduceras, dels via  
  
 utsäde och dels med vindens hjälp. Det är troligt att svampens  
  
 sporer spridits från länder sydost om Östersjön till Sverige. I slutet  
  
 av 1960-talet färgades snön brun i de östra delarna av södra och  
  
 mellersta Sverige under senvintern 1969. Jordpartiklarna kom  
  
 förmodligen från områden i Ukraina eller närliggande länder. Även  
  
 konidier av gräsmjöldagg på stråsäd kan med vindens hjälp spridas  
  
 över stora avstånd. Däremot sprids ej sporer av vissa bladfläcksvampar  
  
 som t.ex. kornets bladfläcksjuka över så stora avstånd.  
  
 Under gynnsamma förhållanden med fuktig och regnig väderlek  
  
 under sommaren kan emellertid spridningen ske över relativt stora  
  
 avstånd genom att svampen genomgår ett flertal livscykler eller  
  
 generationer.  
  
 Flera exempel på insekter som med vindens hjälp sporadiskt  
  
 förekommer i vårt land är t.ex. kålmalen. Under år 1995 förekom  
  
 relativt starka angrepp i Mellansverige och norra Sverige. I mitten  
  
 av juni detta år noterades relativt starka angrepp av kålmalens larver  
  
 på vårraps, vårrybs och andra kålväxter (Waern  Watkins, 1995).  
  
 Man kunde konstatera relativt gott om fullbildade kålmalar i den  
  
 sugfälla som finns installerad på Gotland i slutet av maj. I Finland  
  
 hade man kunnat notera ett moln av dessa insekter på väderradar. I  
  
 St. Petersburgregionen hade man också noterat starka angrepp av  
  
 kålmalens larver. Det är något oklart varifrån dessa fullbildade  
  
 kålmalar kom ifrån, men man kunde observera att i Sverige 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 157  
  
 drabbades ungefär samma regioner av kålmal under år 1995 som av  
  
 det radioaktiva molnet från Tjernobyl år 1986.  
  
 I södra Sverige drabbas ibland sockerbetorna av virussjukdomar.  
  
 Det föreligger ett starkt samband mellan sydliga vindar och  
  
 angrepp av virus på sockerbetorna i södra Sverige (Jones,  
  
 1980). Orsaken är att den främsta vektorn för virus på sockerbetor  
  
 är persikbladlusen. Med vindens hjälp förs den in i södra Sverige  
  
 från kontinenten. Dessa persikbladlöss kan då vara smittade med  
  
 virus som sedan kan föras över till sockerbetorna i Sydsverige.  
  
 Även tidiga angrepp av rödsotvirus i stråsäd, bl.a. havre har  
  
 förmodligen vissa år spridits med havrebladlöss från länder syd -  
  
 ost om Östersjön till de sydöstra delarna av vårt land (Anderson,  
  
 1991).  
  
 Under år 1973 kom en invasion av koloradoskalbaggar till  
  
 främst södra Sverige, men enstaka fynd konstaterades också i norra  
  
 Götaland (Gränsbo, 1974). Ett omfattande utrotningsprogram  
  
 genomfördes och efter några år kunde ej nya fynd konstateras i  
  
 Skåne eller andra delar av södra Sverige. Vid en ökad medeltemperatur  
  
 kommer koloradoskalbaggarna att etableras och man  
  
 kommer att behöva sätta in kemisk bekämpning i potatisodlingarna  
  
 för att begränsa skördeförlusterna.  
  
 3.5 Effekter på skadegörare och gröda vid förändrat  
  
 klimat  
  
 Vid försök att bedöma betydelsen av skadegörare vid ett förändrat  
  
 klimat utgår vi först från att nuvarande odlingsmetoder, odlingsstruktur  
  
 och grödfördelning består.  
  
 Insekter  
  
 Flertalet skadeinsekter gynnas av varmare och torrare väderlek,  
  
 medan svampsjukdomar gynnas om väderleken under växtsäsongen  
  
 blir regnigare och fuktigare. Ett flertal faktorer påverkar förekomst  
  
 och utbredning av skadegörare i vårt land som temperatur,  
  
 nederbörd, luftfuktighet, vind, strålning och snötäcke. Hur förekomst  
  
 och utbredning av insekter kan påverkas vid ett förändrat  
  
 klimat har bl.a. diskuterats av Solbreck (1993). 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 158  
  
 Geografisk utbredning  
  
 Antalet insektsarter, och därmed antalet skadegörande arter, kan  
  
 förväntas öka med stigande temperaturer (Sutherst et al., 2007;  
  
 Harrington and Woiwod, 1995). Den geografiska utbredningen av  
  
 insekter i norra Europa begränsas i många fall av deras övervintringsmöjligheter.  
  
 Förutom genom direkt dödlighet till följd av  
  
 låga temperaturer kan övervintringen begränsas av att växtsäsongen  
  
 är för kort för att insekterna ska hinna lagra upp tillräckligt med  
  
 näring för att överleva vintern. I och med att utbredningen av  
  
 insekter i Europa förändras om klimatet blir varmare ökar också  
  
 risken för invasioner av skadeinsekter från kontinenten. Många  
  
 insekter kan förflytta sig långa sträckor och orsaka skador även i  
  
 områden där de inte kan övervintra.  
  
 Förändringar i tillväxt och överlevnad  
  
 Insekters utveckling är direkt temperaturberoende. Med ökande  
  
 dygnstemperaturer kommer utvecklingen från ägg till vuxen att gå  
  
 fortare. En längre växtsäsong ger också möjlighet till utveckling  
  
 under en längre tid på året. Temperatur påverkar också andra  
  
 populationsreglerande faktorer som överlevnad, migration och  
  
 förökning.  
  
 Ett varmare klimat kommer att påverka antalet generationer en  
  
 insekt kan utveckla under en växtsäsong. Det gäller speciellt i  
  
 tempererade områden där insekterna i regel utvecklas under  
  
 optimal temperatur större delen av året. Generationslängden blir i  
  
 regel kortare och det medför att de hinner bygga upp en allt större  
  
 population under säsongen om värdväxter finns tillgängliga. Man  
  
 har gjort beräkningar för flera insektsgrupper som visar hur antalet  
  
 generationer ytterligare kommer att öka vid en ökad temperatur av  
  
 2 grader (Yamamura and Kititani,1998) För bladlössen skulle det  
  
 betyda ytterligare 45 generationer, för tripsar och flugor 23 och  
  
 för fjärilar 12 generationer ytterligare.  
  
 Varmare klimat kommer att förlänga den period för insekter  
  
 under vilken temperaturen är över tröskelvärde för utveckling,  
  
 reproduktion och aktivitet. Detta kan medföra att insekterna  
  
 startar sin aktiva period tidigare under säsongen och att de gynnas i  
  
 högre grad än grödan. Samtidigt kan de vara aktiva längre under  
  
 säsongen. Vilka effekter ett varmare klimat med några graders 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 159  
  
 högre temperatur medför kan vara svårt att bedöma, eftersom  
  
 många insekter också påverkas av dagslängden och inträder i  
  
 diapaus beroende på fotoperiodens längd (Harrington, 2002). Inom  
  
 detta område har vi inte tillräcklig kunskap för att bedöma  
  
 effekterna.  
  
 Man bedömer också att flera insektsarter, som begränsas i sin  
  
 utbredning kommer att sprida sig närmare polerna och till högre  
  
 nivåer på vilka de kan överleva. I tempererade områden har man  
  
 beräknat att en ökning av temperaturen med en grad C motsvarar  
  
 en förflyttning med c:a 200 km eller 140 m i altitud (Parry et al.,  
  
 1989) Om detta kommer att inträffa eller ej beror naturligtvis  
  
 också på tillgång till föda på de nya lokalerna. Det är inte självfallet  
  
 att en skadeinsekt i ett område kommer att bli ett problem i det  
  
 nya området. Å andra sidan kan en insekt som inte är ett problem i  
  
 ett visst område bli en skadeinsekt i det nya området bl. a beroende  
  
 på avsaknad av naturliga fiender (Harrington, 2002).  
  
 Högre C/N kvot i växter kan innebära större insektsskador  
  
 eftersom insekterna måste äta mer för att få samma mängd kväve,  
  
 men kan också öka plantans motståndskraft (Goudriaan and  
  
 Zadoks, 1995). Förökning och överlevnad hos många gnagande  
  
 insekter (t.ex. fjärilslarver) försämras med stigande Lopez,  
  
 medan experiment med bladlöss visar att deras förökningstakt ökar  
  
 (Awmack et al., 1996; Awmack and Harrington, 1998; Jones et al.,  
  
 1998). Booker produktion av honungsdagg, och därmed  
  
 förekomsten av sotdaggsvampar, ökar också med stigande CO2halter.  
  
 Med varmare klimat kommer grödor som idag endast är av  
  
 marginell betydelse (t.ex. majs) att kunna odlas i ökad omfattning.  
  
 Likaså kommer flera grödor som nu endast odlas i södra Sverige att  
  
 kunna odlas i större dalar av landet. Detta medför att inhemska  
  
 skadegörare som idag är av mindre betydelse, liksom nyintroducerade  
  
 skadeinsekter, svampsjukdomar och ogräs, kan få ökad  
  
 betydelse.  
  
 Vindens betydelse  
  
 Det är svårt att bedöma huruvida vinden kommer att medverka till  
  
 ökad förekomst av vissa skadegörare i vårt land. Det hänger  
  
 framför allt samman med frekvens vindar från sydväst till sydost  
  
 som kan föra med sig insekter och svampsporer till vårt land. Det  
  
 är troligt att flera skadegörare (speciellt bladlusarter) kommer att 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 160  
  
 etablera sig kanske framför allt i de södra delarna av landet både  
  
 beroende på ökande frekvens vindar från sydväst till sydost och  
  
 högre temperatur som gör att de kan klara övervintringen. Risken  
  
 ökar också för massinvasioner av insekter som koloradoskalbagge  
  
 (vilket hände i mitten av 1970-talet) och bladlöss (vilket hände  
  
 1985 och 2002).  
  
 Exempel på framtida skadeinsekter  
  
 Koloradoskalbagge  
  
 Koloradoskalbaggen är den mest betydelsefulla skadegöraren i  
  
 potatis där den kan orsaka stora skador. Den etablerades i Europa  
  
 på 1920-talet och har sedan dess spritt sig till stora delar av Europa.  
  
 I delar av södra Sverige, liksom i Storbritannien, finns det redan i  
  
 dagsläget vissa möjligheter för att insekten skulle kunna etableras.  
  
 Koloradoskalbaggen är en karantänskadegörare för vilken speciella  
  
 regler gäller om den skulle uppträda i Sverige. Spridningen begränsas  
  
 genom övervakning och bekämpning om angrepp uppstår. I  
  
 mitten av 1970-talet invaderades södra Sverige av koloradoskalbaggar  
  
 från kontinenten (Gränsbo, 1974; Johansson, 1974) och det  
  
 är troligt att de kan etablera sig i dessa trakter vid ett varmare  
  
 klimat. Med stigande temperaturer kommer väsentligt större  
  
 områden att bli gynnsamma för insektens överlevnad (Baker et al.,  
  
 1996; Baker et al., 1998) och risken för etablering i Sverige ökar  
  
 betydligt. I nordvästra Ryssland och södra Finland har koloradoskalbaggen  
  
 ökat i omfattning under senare år.  
  
 Bladlöss  
  
 Bladlössen är några av de mest betydelsefulla skadeinsekterna på  
  
 våra grödor både som direkta skadegörare genom saftsugning och  
  
 indirekt genom spridning av virussjukdomar. Dessa kommer  
  
 förmodligen att vara några av de skadegörare som kommer att få en  
  
 allt större betydelse på flertalet av våra grödor. Vid ett varmare  
  
 klimat kommer bladlössen att gynnas på flera olika sätt som antal  
  
 generationer, spridning med vindar och övervintring (Harrington,  
  
 2002). Flera betydelsefulla bladlusarter på våra grödor kommer  
  
 förmodligen att kunna övervintra i södra och mellersta Sverige på  
  
 ogräs och olika grödor utan äggstadium. Det innebär att en  
  
 bladluspopulation kommer att utvecklas och migrera från 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 161  
  
 vintervärden till olika odlade som vilda växter och en population  
  
 kommer att fortsätta sin utveckling på de växter de övervintrat.  
  
 Några arter som troligen kommer att få större betydelse som  
  
 direktskadegörare är havrebladlusen och sädesbladlusen på stråsäd,  
  
 persikbladlusen i potatis, oljeväxter och sockerbetor samt betbladlusen  
  
 i åkerböna och sockerbetor. Utöver dessa arter som också  
  
 medverkar till ökad risk för virusspridning kommer troligen ett  
  
 flertal ytterligare bladlusarter att medverka till spridning av olika  
  
 virussjukdomar i stråsäd, potatis, oljeväxter och sockerbetor. Vi  
  
 känner för närvarande till ett 40-tal olika arter som är vektorer för  
  
 olika virussjukdomar på våra grödor.  
  
 Flera exempel på hur varmare klimat kan påverka när bladlössen  
  
 börjar uppträda under säsongen finns bl. a från England. Man har  
  
 där analyserat dataset från sugfällor (12 meter höga insektfällor)  
  
 från 1964 och 30 år framåt (Woiwod and Harrington, 1994). Man  
  
 bedömer att denna grupp av insekter är bland de mest känsliga  
  
 indikatorerna för temperaturförändringar beroende på deras låga  
  
 tröskelvärde för utveckling och korta generationstid. En ökad  
  
 temperatur kommer troligen i hög grad att gynna dessa insekter.  
  
 I England finns ett system med sugfällor för insekter sedan  
  
 40 år tillbaka (Rothamsted Insect Survey). Dessa insektsfällor töms  
  
 dagligen och bladlössen identifieras. Data från dessa utnyttjas i  
  
 olika analyser över hur klimatet kan påverka bl.a. förekomst och  
  
 utbredning av olika bladlusarter. Liknande sugfällor finns i flertalet  
  
 länder i Europa. I ett EU projekt i vilket Sverige deltagit har ett 20tal  
  
 länder medverkat med 80 sugfällor totalt. Information om  
  
 projektet finns på följande hemsida: http:/www.iacr.bbsrc.ac.uk/examine/.  
  
 Data över bladlusförekomsten från sugfällor från medverkande  
  
 länder lagras i en databas i Storbritannien och utnyttjas för olika  
  
 studier relaterat till klimatförändringar. Från Sverige har SLU i  
  
 Uppsala deltagit i projektet.  
  
 För många bladlusarter är det ett starkt samband mellan  
  
 förekomst av de första vingade bladlössen i sugfällorna och  
  
 vintertemperaturen (Harrington, 2002). Analyserna visar att  
  
 vårmigrationen startat tidigare ju mildare vintern varit. Den tidigare  
  
 migrationen kommer att medföra betydligt starkare angrepp av  
  
 bladlöss i olika grödor om inte tidpunkten för vårsådd kommer att  
  
 bli avsevärt tidigare. Såtidpunkten på våren påverkas inte enbart av  
  
 temperaturen i ett framtida varmare klimat utan också av  
  
 nederbörden. Prognoserna pekar mot ökad nederbörd under våren  
  
 vilket torde försvåra en tidig vårsådd, vilket främst gäller för 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 162  
  
 mellersta Sverige. Detta medför i sin att bladlössen gynnas mer än  
  
 grödan, vilket torde öka problemen med direktskador av bladlöss  
  
 och rödsotvirus i vårsäd som havre och korn.  
  
 Insektsöverförda virussjukdomar  
  
 Bladlöss är viktiga vektorer för virussjukdomar på växter. I Sverige  
  
 övervintrar bladlössen främst som ägg, men med varmare klimat  
  
 kan de också komma att övervintra som vuxna. Risken för  
  
 spridning av virussjukdomar ökar då betydligt. Flera studier har  
  
 också visat att det finns ett samband mellan milda vintrar och  
  
 spridning av virussjukdomar i stråsäd, potatis och sockerbetor  
  
 (Riley, 1989; Cox, 1991; Harrington et al.,  
  
 1995). Varmare vintrar medför både tidigare utflygning till  
  
 grödorna och att antalet bladlöss ökar (Harrington and Woiwod,  
  
 1995).  
  
 Undersökning av samband mellan 35 års data av bladlusfångst i  
  
 sugfällor och temperaturen under januari – februari visade relativt  
  
 starkt samband mellan medeltemperaturen under dessa månader  
  
 och tidpunkt för första fångst av vingade persikbladlöss. Vid en  
  
 ökning av temperaturen med 4°C skulle man fånga persikbladlössen  
  
 ungefär en månad tidigare jämfört med dagens klimat  
  
 (Harrington, 2002). Man kan förmoda att liknande förhållanden  
  
 kan komma att råda i vårt land och att en förhöjd temperatur kan  
  
 medföra avsevärt ökad risk för spridning av virussjukdomar i  
  
 främst potatis, men även höstoljeväxter och vårsäd torde drabbas.  
  
 Förmodligen kan också spridningen av virusgulsot i sockerbetor  
  
 öka.  
  
 Rödsot är en virussjukdom som orsakar stora skador i höstvete i  
  
 Storbritannien och på kontinenten, men i Sverige är starka angrepp  
  
 av rödsotvirus ovanligt i höstsäd eftersom väderleken efter  
  
 uppkomsten på hösten normalt är för kylig för att spridning ska  
  
 ske. Året efter den ovanligt varma hösten 1999, med medeltemperaturer  
  
 i september upp till 4°C över det normala, förekom dock  
  
 smittade plantor i många höstvetefält och då främst i södra Sverige.  
  
 Under den milda hösten 2006 torde risken för rödsotvirus i höstsäd  
  
 ha varit relativt stor i södra Sverige. Havrebladlöss förekom så sent  
  
 som under hela november i Skåne. Detta konstaterades tack vare  
  
 den sugfälla för insekter som finns placerad på SLU, Alnarp. I  
  
 England bedömde man risken som mycket stor för rödsotvirus i 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 163  
  
 höstsäden under hösten 2006 och där har man rekommenderat  
  
 odlarna att behandla höstsäden med insektsmedel mot bladlössen  
  
 för att förhindra virusspridningen.  
  
 Virus i höstoljeväxter torde också öka vid ett varmare klimat i  
  
 framtiden. Flera olika bladlusarter är vektorer för dessa virussjukdomar  
  
 av vilka Beet Western Yellow Virus tycks vara den vanligaste  
  
 i södra Sverige (Thompson, 2005). Orienterande undersökningar  
  
 i södra Sverige visar att 50 % av plantorna kan vara virussmittade i  
  
 enstaka höstoljeväxtfält. Det kan medföra en skördeförlust på 15  
  
 %, men vi har ej tillräckligt underlag i Sverige för att bedöma vilken  
  
 betydelse virus i höstoljeväxter kan ha och vilken risk som föreligger  
  
 i framtiden. Persikbladlusen, ärtbladlusen och havrebladlusen  
  
 är några av vektorerna och dessa gynnas av varmare klimat. Förmodligen  
  
 kommer betydelsen av virussjukdomar i höstoljeväxter  
  
 att öka betydligt i framtiden. Även virussjukdomar på sockerbeta  
  
 och andra virussjukdomar på stråsäd än de ovan nämnda att få  
  
 större betydelse i framtiden. Men flera faktorer som odlingsteknik  
  
 och odlingsstruktur torde också inverka på förekomsten av olika  
  
 virussjukdomar på våra grödor. Vetedvärgsjuka och dvärgskottsjuka  
  
 på stråsäd samt olika virussjukdomar på potatis kan komma  
  
 att få ökad betydelse förutom nya insektsöverförda virussjukdomar  
  
 som kan komma in i landet och etableras om lämpliga värdväxter  
  
 förekommer.  
  
 Sedan mitten av 1980-talet har bladlusmigrationen studerats i  
  
 Sverige bl.a. med hjälp av sugfällor liknande de i England. Under de  
  
 första åren var syftet i första hand varit att belysa risken för  
  
 virusspridning i potatis (Thompson, 1986; 1987). Under senare år har  
  
 undersökningar också utförts för att utveckla prognosmetoder för  
  
 betydelsefulla bladlusarter på kulturväxterna. Det gäller sådana  
  
 arter som havrebladlusen, sädesbladlusen, ärtbladlusen, betbladlusen,  
  
 kålbladlusen och salladsbladlusen. I samband med dessa  
  
 studier har vindens och temperaturens betydelse på bladlusarternas  
  
 aktivitet kunnat belysas. För att kunna belysa olika insekters  
  
 utbredning och förekomst är det angeläget att ett system för fångst  
  
 av insekter etableras och upprätthålls. Långa dataserier beträffande  
  
 förekomst av insekter i sugfällor erbjuder unika möjligheter att  
  
 studera effekter av varmare klimat på olika arters förekomst och  
  
 utbredning (Harrington, 2002). Detta har man visat genom de  
  
 studier som utförts i England. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 164  
  
 Svampsjukdomar  
  
 I områden med ökad nederbörd och luftfuktighet kommer många  
  
 svampsjukdomar att utvecklas snabbare och orsaka större förluster.  
  
 Varmare och/eller torrare väderlek missgynnar däremot betydelsefulla  
  
 patogener som bladfläcksvampar i stråsäd, men andra arter,  
  
 t.ex. rostsvampar, kan få ökad betydelse (Jahn et al., 1996).  
  
 Tabell 3.4 Några exempel på temperaturkrav m.m. hos några patogener på  
  
 kulturväxterna  
  
 Temp.  
  
 OC  
  
 Patogen Min. Opt. Max. Kommentarer Ref.  
  
 Stagonospora nodorum  
  
 (Brunfläcksjuka)  
  
 4 15-25,  
  
 20-27  
  
 32 Gäller groning och infektion. Gynnas av regnig  
  
 och blåsig väderlek.  
  
 Molina.  
  
 Norris, 1987.  
  
 Puccinia recondita f.sp  
  
 tritici  
  
 (Brunrost)  
  
 15-22 Sprids vid torrt väder men infektion gynnas av  
  
 fritt vatten, exempelvis nattfukt.  
  
 Norris, 1987.  
  
 Erysiphe graminis f.sp.  
  
 tritici  
  
 (Gräsmjöldagg)  
  
 5 20 25 Optimum för epidemisk spridning, 15-22 ºC.  
  
 Sprids vid torrt väder men infektion gynnas av  
  
 fritt vatten, exempelvis nattfukt.  
  
 Sundheim, 1982.  
  
 Norris, 1987.  
  
 Pseudocercosporella  
  
 herpotrichoides  
  
 (Stråknäckare)  
  
 0 10-15 20 Gynnas vid temperaturer under 15ºC och hög  
  
 luftfuktighet. Konidieproduktion är maximal  
  
 vid 10ºC.  
  
 Sundheim, 1982.  
  
 Michrodochium nivale  
  
 (Snömögel)  
  
 -6 21 28 Vid odling in vitro. Gynnas av tät gröda och  
  
 långvarigt snötäcke.  
  
 Sundheim, 1982.  
  
 Phytophthora infestans  
  
 (Potatisbladmögel)  
  
 21  
  
 (1525)  
  
 Gynnas av perioder med hög luftfuktighet,  
  
 regn och relativt varm väderlek.  
  
 Andersson   
  
 Sandström, 2000.  
  
 Hooker, 1981.  
  
 Aphanomyces eutheiches  
  
 (Ärtrotröta)  
  
 4 28 32 Vid odling in vitro. Dålig dränering dvs hög  
  
 markfukt gynnar svampen.  
  
 Hagedorn, 1984.  
  
 Sclerotinia sclerotiorum  
  
 (Bomullsmögel)  
  
 0 10-20 25 Gynnas av regn före och vid blomning. Twengström, 1999.  
  
 Drechslera teres  
  
 (Kornets bladfläcksjuka)  
  
 8 15-25 33 Konidier sprids vid regnigt och blåsigt väder. Mathre, 1982.  
  
 Rhynchosporium secalis  
  
 (Sköldfläcksjuka)  
  
 15-18 Konidier sprids vid regnigt och blåsigt väder. Sundheim, 1982.  
  
 Larson  
  
 (Torrfläcksjuka)  
  
 28  
  
 (1923)  
  
 32 Myceltillväxt in vitro är maximal vid 28ºC,  
  
 Konidiebildning är maximal vid 19-23ºC.  
  
 Gynnas av omväxlande torrt och fuktigt väder.  
  
 Hooker, 1981.  
  
 Potatisbladmögel  
  
 Potatisbladmögel är den mest betydelsefulla skadegöraren i potatis,  
  
 och bekämpningen mot denna sjukdom svarar för en stor del av  
  
 användningen av bekämpningsmedel i Sverige.  
  
 Slutsatser beträffande temperaturens effekt på potatisbladmögel  
  
 varierar mellan olika studier. Jahn et. al (1996) använde en empirisk 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 165  
  
 modell grundad på inventeringsdata och fann att risken för  
  
 potatisbladmögel minskar med stigande temperaturer. Kaukoranta  
  
 (1996) använde en mekanistisk simuleringsmodell och kom fram  
  
 till motsatta slutsatser. Han fann att betydelsen av potatisbladmögel  
  
 ökar eftersom ett varmare klimat medför att grödans  
  
 mottagliga period förlängs och det första angreppet kan förväntas  
  
 komma tidigare. Simuleringar visar att en ökad temperatur upp till  
  
 ca 20oC starkt minskar tiden från att bladmögelangreppen startar  
  
 till det 50 % av bladen är angripna (GiLB, 2000). Vid ytterligare  
  
 förhöjd temperatur ökade tiden igen. Ökad bladfuktighet och  
  
 varaktighet av bladfukt minskade tiden till det 50 % av bladen var  
  
 angripna av potatisbladmögel.  
  
 Med historiska data från Finland har man jämfört angreppen av  
  
 potatisbladmögel under perioden 19331962 med perioden  
  
 19832002 (Hannukkala et al., 2007). Risken för angrepp var  
  
 betydligt högre under perioden 19832002 än perioden 19331962.  
  
 Angreppen började också 24 veckor tidigare. Dessa förändringar  
  
 förklarade man främst med gynnsammare klimat för potatisbladmögel  
  
 under den senare perioden. Man menade också att växtföljd  
  
 och ev. marksmitta inte hade så stor inverkan på de tidigare och  
  
 starkare angreppen. Till följd av detta har man behövt utföra  
  
 kemisk bekämpning mot potatisbladmögel betydligt oftare under  
  
 den senare perioden än vad man gjorde tidigare.  
  
 I Sverige torde effekterna av en klimatförändring bli likartade  
  
 som i Finland. Vi kan förvänta oss betydligt starkare och tidigare  
  
 angrepp i ett framtida varmare klimat än vad som nu föreligger.  
  
 Observationer under den senaste 10-årsperioden pekar också mot  
  
 detta. Det kan dock föreligga stora skillnader mellan olika regioner  
  
 i Sverige beroende på nederbörd, temperatur och vegetationsperiodens  
  
 längd. Förmodligen kan behovet av kemisk bekämpning öka  
  
 med 3050 % med nuvarande sortmaterial och odlingsteknik,  
  
 främst i mellersta och norra Sverige.  
  
 Stråsäd och oljeväxter  
  
 Högre temperaturer kommer troligen att öka förekomsten av vissa  
  
 svampsjukdomar såsom rostsjukdomar. I områden med minskad  
  
 nederbörd torde förekomsten av några sjukdomar i stället minska  
  
 t.ex. kornets bladfläcksjuka och sköldfläcksjuka. För oljeväxter  
  
 gäller detta bomullsmögel, svartfläcksjuka och klumprotsjuka, även 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 166  
  
 om en ökad frekvens av oljeväxtodling kan öka förekomsten av  
  
 dessa sjukdomar. Ökad nederbörd flera år i rad kan också öka förekomsten  
  
 genom smitta på halmrester t.ex. vid odling av vete efter  
  
 vete.  
  
 Andra skadegörare  
  
 Andra skadegörare som nematoder på potatis torde också gynnas  
  
 av ökad temperatur i framtiden. Potatiscystnematoden kan få fler  
  
 generationer per säsong vilket skulle kunna öka angreppen och  
  
 därmed skördeförlusterna (Carter et al., 1996). Detta kan dock  
  
 motverkas av ökad användning av resistenta sorter.  
  
 I stråsäden torde olika rostsvampar öka i omfattning vid ett  
  
 varmare klimat. För närvarande är betingelserna för utveckling och  
  
 spridning i vårt land i regel under de optimala. Hur stor betydelse  
  
 dessa svampar kan ha i framtiden hänger också samman med  
  
 tillgång till resistent sortmaterial. Det finns indikationer på att vissa  
  
 rostsvampar kan bli mycket allvarliga framöver på grund av att  
  
 sortmaterialet är mycket mottagligt.  
  
 Ändrad synkronisering mellan grödors och skadegörares  
  
 utveckling  
  
 Växter är oftast mottagliga för angrepp av skadegörare under  
  
 begränsad period av sin utveckling. Ett förändrat klimat innebär att  
  
 synkroniseringen mellan grödans känsliga stadium och förekomsten  
  
 av skadegörare ändras. Det kommer att påverka både  
  
 förekomst och utbredning av skadegörare och odlingsperiod av  
  
 olika grödor. Nederbörd, temperatur och solstrålning i det framtida  
  
 klimatet kommer att medföra senare sådd av höstsäd och  
  
 höstoljeväxter vilket i sin tur påverkar skadegörarnas etablering  
  
 under hösten. Förmodligen kommer skadeinsekter, svampsjukdomar  
  
 och virussjukdomar att gynnas mera än grödan med förlängd  
  
 period för spridning och etablering i olika grödor.  
  
 Vårsådden kommer att kunna ske tidigare än nu, men  
  
 tidpunkten för skadegörarnas utveckling bedöms tidigareläggas  
  
 ännu mer (jmfr Tabell 2.3). Detta innebär att det förmodligen blir  
  
 större problem med vissa sjukdomar och insekter i de vårsådda  
  
 grödorna som havre, korn, vårvete, åkerböna, ärt, sockerbetor och 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 167  
  
 våroljeväxter. Detta torde även gälla tidpunkt för sättning av  
  
 potatis.  
  
 Svampsjukdomar  
  
 Mildare vintrar och kortare period med snötäcke medför att  
  
 betydelsen av övervintringssjukdomar i stråsäd minskar. Det gäller  
  
 t.ex. snömögel (Fusarium nivale), medan däremot stråknäckarsvampen  
  
 gynnas av milda regnrika fuktiga höstar, vintrar och vårar.  
  
 Snötäckets varaktighet har stor betydelse för dvärgstinksot som är  
  
 en betydelsefull sjukdom på höstvete. Långvarigt snötäcke ökade  
  
 risken för dvärgstinksot (Jonsson, 1992). Även temperaturen  
  
 påverkar förekomsten av dvärgstinksot. Flertalet svampsjukdomar  
  
 gynnas i hög grad av nederbörd, temperatur och luftfuktighet.  
  
 Ökad tillväxt av grödorna med stigande Lopez ger tätare  
  
 bestånd vilket gynnar många sjukdomar (Coakley et al., 1999).  
  
 Ökad Lopez kan också leda till snabbare tillväxt och ökad  
  
 förökning av svampsjukdomar, men växtens motståndskraft mot  
  
 infektioner ökar också (Coakley et al., 1999; Chakraborty et al.,  
  
 2000). En högre C/N kvot i marken medför långsammare nedbrytning  
  
 av växtmaterial vilket ökar överlevnaden av patogener som  
  
 överlever på skörderester. Några exempel på svampsjukdomar som  
  
 förmodligen kommer att få ökad betydelse är potatisbladmögel,  
  
 olika bladfläcksvampar och rostsvampar på stråsäd, svampsjukdomar  
  
 som bomullsmögel på oljeväxter.  
  
 Flera svampsjukdomar på vårsäden torde gynnas mer än grödan  
  
 under våren. Förmodligen kommer gräsmjöldagg och vissa rostsvampar  
  
 att få ökad betydelse. I områden med relativt hög  
  
 nederbörd under vår och försommar torde olika bladfläcksvampar  
  
 på stråsäd att få ökad betydelse. Även beträffande potatisbladmögel  
  
 torde angreppen komma tidigare i plantans utveckling än vad som  
  
 nu är fallet.  
  
 Den längre vegetationsperioden under hösten medför att vissa  
  
 svampsjukdomar på stråsäd som rostsvampar och gräsmjöldagg  
  
 kommer att gynnas mera än grödan. En längre period för infektion  
  
 under hösten innebär ökad risk för angrepp och förmodligen med  
  
 ökat behov av kemisk bekämpning mot svampsjukdomar på höstsäden  
  
 som följd. Även höstoljeväxterna kan drabbas i större  
  
 omfattning av vissa svampsjukdomar som kålbladmögel och  
  
 bomullsmögel. Det medför troligen ökat behov av kemisk 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 168  
  
 bekämpning av höstoljeväxter på hösten om inte mer resistenta  
  
 sorter kommer till användning  
  
 Insekter och virussjukdomar  
  
 Flera olika skadeinsekter kommer att gynnas mera än grödan under  
  
 våren på grund av att nederbörden förväntas öka. Ett sådant  
  
 exempel är fritfluga i främst havre, men även korn och vårvete kan  
  
 drabbas. Fritflugan övervintrar som larv i gräsmarker, vallar och  
  
 höstsäd. Utvecklingen under våren startar vid temperaturer över  
  
 +78 grader C. Vid omkring 7080 daggrader brukar de fullbildade  
  
 flugorna flyga ut till de nysådda vårsädesfälten för att lägga ägg på  
  
 de späda plantorna (bastemperatur +8 grader C). Men stråsäden är  
  
 endast mottaglig i tidigt stadium fram till att 4 blad vuxit fram  
  
 (åldersrersistens). Därefter är grödan mer eller mindre resistent.  
  
 Det innebär att fritflugan kommer att ha en längre period för  
  
 äggläggning under våren i framtiden vilket kommer att medföra  
  
 starkare angrepp i vårsäden. Förmodligen för detta med sig behov  
  
 av ökad kemisk bekämpning eftersom det nuvarande sortmaterialet  
  
 i stort sett saknar resistens mot fritflugan förutom den nämnda  
  
 åldersresistensen. Man skulle kunna minska risken genom  
  
 användning av tidiga sorter med hastig utveckling under våren.  
  
 Även höstsäden torde drabbas i större omfattning av fritflugans  
  
 angrepp under hösten. Såtidsförsök med höstvete visar tydligt att  
  
 tidig sådd medför mycket starka angrepp och stora skördeförluster.  
  
 Den förväntade senare såtiden torde gynna fritflugan mera än  
  
 grödan eftersom den minskande solstrålningen under hösten  
  
 medför att man inte kan utföra höstsådden så sent att fritflugan ej  
  
 är aktiv under grödans mottagliga stadium. Detta torde medföra  
  
 ökad risk för angrepp i höstsäd och för att minska risken torde  
  
 ökad kemisk bekämpning bli följden.  
  
 Förutom fritflugan torde också insekter som den randiga  
  
 dvärgstriten gynnas. Den orsakar skador främst genom spridning  
  
 av en virussjukdom, vetedvärgsjuka. Under hösten kommer den  
  
 förmodligen att få ökad betydelse. Mot både fritflugan och randig  
  
 dvärgstrit har betning av utsädet med insekticider god effekt.  
  
 Emellertid måste man mycket tidigt bedöma behovet av betning, så  
  
 den hinner utföras i god tid före höstsådden. Det kräver tillförlitliga  
  
 prognosmetoder. Vissa möjligheter finns att utnyttja ett 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 169  
  
 nätverk av sugfällor, vilka även registrerar förekomst av fritflugor  
  
 under sensommar och höst.  
  
 Rödsotvirus torde gynnas både i höstsäd och i vårsäd. Senare  
  
 sådd av vårsäd i förhållande till bladlössens utveckling och migration  
  
 medför att de kommer att infektera vårsäden i ett tidigare  
  
 utvecklingsstadium och med följd starkare angrepp. Havrebladlusen  
  
 och sädesbladlusen som är de viktigaste vektorerna kommer  
  
 förmodligen att kunna övervintra på gräs och höstsäd utan att  
  
 genomgå äggstadiet. Detta får också till följd en tidigare utveckling  
  
 av bladlössen i förhållande till grödans utveckling vilket i sin tur  
  
 ökar risken för starka angrepp.  
  
 Höstsäden kommer förmodligen att drabbas i mycket stor  
  
 omfattning av rödsotvirus i det framtida klimatet. Bladlössen kommer  
  
 att gynnas mera än grödan och detta innebär att bladlössen  
  
 kommer att ha en betydligt längre period på hösten att infektera  
  
 grödan. Dessutom ökar risken för sekundär spridning av rödsotvirus  
  
 i fälten under hösten på grund av förökning och spridning av  
  
 bladlöss inom fältet.  
  
 För att minska risken för stora skördeförluster kan man använda  
  
 insektsbetat utsäde eller behandla höstsäden med kemiska medel.  
  
 För att kunna behovsanpassa användningen av kemiska medel mot  
  
 bladlössen under hösten skulle man behöva utveckla liknande  
  
 prognosmetoder som man har utvecklat i England. Det finns  
  
 möjligheter till detta bl.a genom att utnyttja sugfällor för insekter.  
  
 3.6 Regionala skillnader vid ett förändrat klimat  
  
 Mellan olika delar av landet kommer det förmodligen att föreligga  
  
 skillnader i angrepp av svampar, virus och insekter på olika grödor  
  
 beroende på nederbörd, temperatur och vegetationsperiodens  
  
 längd. I tidigare avsnitt har förekomsten av olika skadegörare  
  
 belysts främst med hänsyn till skillnader mellan nuvarande angrepp  
  
 och förväntat vid ett framtida klimat. Under avsnittet om ändrad  
  
 synkronisering mellan olika grödors och skadegörares utveckling  
  
 har också några exempel tagits upp beträffande regionala skillnader.  
  
 I detta avsnitt tas ytterligare några exempel upp för att belysa vilka  
  
 skillnader som kan förekomma i angrepp mellan södra, mellersta  
  
 och norra Sverige. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 170  
  
 Insekter och virussjukdomar  
  
 Det varmare klimatet kommer att medföra att många insektsarter  
  
 kommer att få ökad betydelse både som direkta skadegörare, men  
  
 också indirekt genom deras förmåga att sprida virussjukdomar.  
  
 Med sydliga eller syd-ostliga vindar torde koloradoskalbaggen  
  
 föras in i de södra delarna av landet under den närmaste 30 årsperioden.  
  
 Vintrarna kommer att vara tillräckligt varma för att den  
  
 skall kunna övervintra. I södra Sverige torde koloradoskalbaggen i  
  
 potatis få större betydelse än i mellersta och norra Sverige, men  
  
 förmodligen blir vintrarna tillräckligt milda för att den skall kunna  
  
 övervintra i Mälarregionen. I norra Sverige torde den få måttlig  
  
 betydelse.  
  
 Olika bladlusarter kommer att kunna övervintra utan att  
  
 genomgå äggstadiet. Detta medför att risken för direkta skador  
  
 kommer att öka såväl som risken för spridning av olika virussjukdomar.  
  
 Förmodligen kommer bladlössen att gynnas mera än de  
  
 vårsådda grödorna beroende på att de kommer att utvecklas  
  
 tidigare än nu i förhållande till grödans utveckling. Detta har  
  
 betydelse på flera sätt. De direkta skadorna kommer att bli större  
  
 av olika bladlusarter. Risken för spridning av olika virussjukdomar  
  
 torde också öka.  
  
 Störst problem med både direkta och indirekta skador av  
  
 bladlössen torde det bli i områden med relativt torrt och varmt  
  
 väder under försommaren. Skadorna torde bli större i de södra och  
  
 mellersta delarna av landet än i de norra delarna. Särskilt starka  
  
 angrepp kan förekomma i de sydöstra delarna av Sverige. I stråsäden  
  
 är det främst havrebladlusen och sädesbladlusen som får  
  
 ökad betydelse, men förmodligen kommer också majsbladlusen att  
  
 öka i omfattning om odlingen av majs blir omfattande. Det innebär  
  
 att rödsotvirus kommer att bli betydligt vanligare i höstsäden med  
  
 stora skördeförluster som följd om ej motåtgärder sätts in. Detta  
  
 gäller främst södra och mellersta Sverige.  
  
 Betydligt större problem torde det också bli med persikbladlusen,  
  
 som kommer att kunna övervintra i fält på olika grödor  
  
 och ogräs. Det medför att både direkta skador och indirekta  
  
 kommer att öka. När det gäller spridningen av virussjukdomar  
  
 torde det främst bli större problem i höstoljeväxter och i potatis  
  
 (potatisens bladrullsjuka). Störst problem torde det bli i de södra  
  
 delarna av landet jämfört med de mellersta och norra och särskilt 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 171  
  
 stora problem i områden med relativt torrt och varmt väder under  
  
 vår och försommar.  
  
 Förekomsten av fritfluga torde öka främst i höstsäd, men även  
  
 vårsäden torde drabbas i större omfattning än nu beroende på  
  
 något senare sådd i framtiden i förhållande till fritflugans utveckling  
  
 under våren. Riklig nederbörd under senvintern och våren kan  
  
 försena vårsådden, men ändå gynna fritflugans utveckling. I sådana  
  
 områden kan angreppen bli något starkare jämfört med områden  
  
 med tidig vårsådd. De geografiska skillnaderna torde inte påverkas  
  
 nämnvärt jämfört med nuvarande förhållanden. I områden med  
  
 mycket gräsmark och vallar brukar populationen av övervintrande  
  
 fritflugor vara mycket hög och det är främst i sådana områden som  
  
 stor risk för angrepp föreligger.  
  
 Utsädesproduktionen av potatis kan påverkas avsevärt. Under  
  
 nuvarande förhållanden produceras de högsta klasserna i norra  
  
 Sverige, där virusspridningen normalt är mycket liten. Under vissa  
  
 år har mycket omfattande spridning av potatisvirus Y ägt rum  
  
 främst i de södra och mellersta delarna av landet beroende på  
  
 mycket stor förekomst av bladlöss, vektorer. I norra Sverige brukar  
  
 förekomsten av bladlöss vara mycket liten, vilket gynnat utsädesproduktion  
  
 av hög kvalitet. Förmodligen kommer förekomsten av  
  
 bladlöss att bli betydande även i norra Sverige i ett framtida  
  
 varmare klimat. Risken är då stor att utsädesodlingarna kommer att  
  
 drabbas. För att minska risken för virusspridning vore det önskvärt  
  
 att inrätta någon form av utsädesreservat inom vilka vanliga  
  
 bruksodlingar med stor andel virussmittade plantor begränsas.  
  
 Svampsjukdomar  
  
 Vissa geografiska skillnader torde också föreligga beträffande  
  
 förekomst av svampsjukdomar. Flertalet svampsjukdomar torde få  
  
 ökad betydelse på stråsäden och det gäller särskilt rostsvampar och  
  
 gräsmjöldagg, som gynnas av högre temperatur, men inte är  
  
 speciellt beroende av mycket hög luftfuktighet. Det innebär att  
  
 sådana sjukdomar torde bli mer allvarliga i de södra och mellersta  
  
 delarna av landet jämfört med de norra delarna.  
  
 När det gäller olika svampsjukdomar på höstsäden är det troligt  
  
 att rostsvampar och gräsmjöldagg får längre period för infektion på  
  
 hösten och att de gynnas mera än grödan. Även stråknäckaren  
  
 kommer att gynnas av mildare och fuktigare höstar, vintrar och 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 172  
  
 vårar, vilket innebär att angreppen kommer att bli starkare i  
  
 höstsäden. Förmodligen får stråknäckaren större betydelse i de  
  
 södra och mellersta delarna av landet jämfört med de norra delarna.  
  
 Olika bladfläcksvampar på vårsäden torde inte gynnas i så stor  
  
 utsträckning jämfört med nuvarande förhållanden. I områden med  
  
 relativt stor nederbörd under våren kan angreppen bli något  
  
 starkare än nu, men den förväntade relativt torra försomrarna torde  
  
 missgynna dessa bladfläcksvampar som kornets bladfläcksjuka och  
  
 sköldfläcksjuka. I norra Sverige torde dessa svampar få ökad betydelse.  
  
 På höstsäden är det troligt att angreppen av olika bladfläcksvampar  
  
 som brunfläcksjuka och vetets bladfläcksjuka kommer att  
  
 öka något. Men den relativt torra våren och försommaren i det  
  
 framtida klimatet torde missgynna sådana bladfläcksvampar och då  
  
 främst brunfläcksjuka.  
  
 Potatisbladmögel torde få ökad betydelse i framtiden och då  
  
 särskilt i områden med relativt varmt och fuktigt väder under  
  
 vegetationsperioden. Det innebär att angreppen kommer att bli  
  
 förhållandevis något strakare i de mellersta och norra delarna av  
  
 landet jämfört med nuvarande förhållanden.  
  
 3.7 Effekter av förändrad odlingsstruktur och  
  
 arealfördelning vid förändrat klimat  
  
 Man kan förmoda att nya grödor kommer att odlas i vårt land i  
  
 samband med varmare klimat. Det gäller kanske främst majs och  
  
 solros. Vissa grödor kommer också att odlas i större omfattning än  
  
 nu som t.ex. vårraps och höstraps. Man räknar också med att  
  
 höstsäden kommer att öka i omfattning medan vårsäden kommer  
  
 att minska något. Den förändrade odlingsstrukturen, nya grödor  
  
 och förändrad areal av de nu odlade grödorna kommer att  
  
 medverka till förändringar beträffande förekomsten av skadeinsekter  
  
 och växtsjukdomar. I oljeväxter torde utökad areal av vår och  
  
 höstraps medverka till större problem med vissa skadinsekter  
  
 och växtsjukdomar. Det gäller kanske främst vissa växtföljdssjukdomar  
  
 som bomullsmögel, klumprotsjuka och Verticillium,  
  
 men även svartfläcksjuka gynnas om vår- och höstraps odlas inom  
  
 samma område. Även vissa insekter torde öka i omfattning. Det  
  
 gäller t.ex. rapsbaggar, kålbladlöss, rapsvivlar, rapsjordloppa och  
  
 gallmyggor. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 173  
  
 Odling av majs kommer att medverka till "grön brygga" när det  
  
 gäller spridning av rödsotvirus. Majs kan fungera som smittkälla för  
  
 spridning av rödsotvirus från vårsäd till höstsäd. Odling av majs  
  
 innebär att bladlössen som sprider rödsotvirus har möjlighet att  
  
 livnära sig på majsen innan de flyger till den nysådda höstsäden och  
  
 där kan infektera grödan. Förutom ökad risk för spridning av de nu  
  
 vanligaste vektorerna, havrebladlusen och sädesbladlusen torde ett  
  
 varmare klimat även gynna majsbladlusen, Rhoplosiphum maidis,  
  
 som är en mycket betydelsefull vektor för rödsotvirus (Harrington,  
  
 2002). En av virusstammarna beträffande rödsot sprids mycket  
  
 effektivt av majsbladlusen. Bladlusen är för närvarande relativt  
  
 ovanlig i Nordeuropa, men kommer förmodligen att bli allt  
  
 vanligare vid ett varmare klimat. Den torde övervintra på gräs och  
  
 olika stråsädesslag. Sammantaget innebär detta att vi kan förvänta  
  
 oss betydligt starkare angrepp av rödsotvirus i det framtida  
  
 klimatet och det gäller då även de stammar som är vanliga på majs.  
  
 Ökad majsodling torde gynna vissa svampsjukdomar som t.ex.  
  
 fusarium arter, vilka på senare tid orsakat toxinbildning i bl.a.  
  
 höstvete.  
  
 För övriga grödor som potatis, ärt och sockerbetor torde  
  
 odlingsstruktur och odlad areal inte förändras i sådan omfattning  
  
 att skadegörarproblemet blir större än vad som beskrivits i  
  
 föregående avsnitt.  
  
 3.8 Konsekvenser och anpassningsmöjligheter  
  
 Nya grödor i de södra delarna av landet och ökad odling av  
  
 befintliga grödor längre norrut i landet kommer med all säkerhet  
  
 att påverka skadegörarnas utbredning och angrepp på grödorna.  
  
 Nya insekter t.ex. i potatis som koloradoskalbaggen kommer att  
  
 medföra ökat behov av kemisk bekämpning om man ej accepterar  
  
 lägre skörd. I detta avsnitt har bedömningarna gjorts utifrån  
  
 liknande odlingstruktur, arealfördelning och priser som idag.  
  
 Insekter  
  
 Ökade angrepp av olika bladlusarter i olika grödor och ökad  
  
 spridning av virussjukdomar medför större skördereduktion än för  
  
 närvarande. Flera bladlusarter torde kunna övervintra i olika grödor 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 174  
  
 och på ogräs vilket kan medföra tidigare och starkare angrepp. Det  
  
 gäller bl.a. sädesbladlusen i stråsäd och persikbladlusen på potatis  
  
 och sockerbetor. Eventuellt kan nya arter också etablera sig i  
  
 landet, men i dagsläget är det svårt att bedöma vilken effekt detta  
  
 kan få. Växtproduktionen är relativt sårbar för bladlusangreppen,  
  
 som kan medföra mycket stor skördereduktion vid starka angrepp.  
  
 Förutom nämnda insekter finns ytterligare ett antal på olika grödor  
  
 som kan tänkas få ökad betydelse. Behovet av varningssystem och  
  
 prognosmetoder för behovsanpassad användning av bekämpningsmedel  
  
 kommer troligen att öka.  
  
 Starkare angrepp av virussjukdomar på höstoljeväxter i södra  
  
 Sverige och av t.ex. rapsjordloppan kan också medföra större  
  
 skördeförluster om ej motåtgärder sätts in. Omfattande spridning  
  
 av virussjukdomar på potatis kan under vissa år medföra att det blir  
  
 brist på friskt potatisutsäde. Man kan då utnyttja relativt starkt  
  
 smittat utsäde med lägre skörd som följd eller importera friskt  
  
 utsäde från andra länder. I norra Sverige torde virusspridningen få  
  
 ökad betydelse vilket kan påverka utsädesproduktion av de bästa  
  
 klasserna. För att minska risken för utsädesproduktion kan man  
  
 inrätta speciella utsädesreservat.  
  
 Svampsjukdomar  
  
 Förutom ökade angrepp av insekter torde också angreppen öka av  
  
 olika svampsjukdomar som gräsmjöldagg och rostsjukdomar.  
  
 Särskilt under milda höstar och vintrar gynnas dessa svampsjukdomar  
  
 på höstsäden. Vid ökad nederbörd kan också angreppen öka  
  
 av vissa svampsjukdomar som brunfläcksjuka och axfusarios, vilket  
  
 medför att skörden kan bli olämplig till brödsäd. Det innebär att  
  
 det kan bli brist på brödspannmål av viss önskvärd kvalitet. Även  
  
 mjöldryga, Claviceps purpurea på höstsäd torde öka i omfattning.  
  
 Detta kan orsaka ökat importbehov av vissa kvaliteter under  
  
 enstaka år.  
  
 På potatis kommer särskilt potatisbladmögel att bli ett större  
  
 problem för odlarna. Under vissa år kan angreppen bli så starka att  
  
 viss brist på inhemskt odlad potatis kan uppstå. Det finns då ofta  
  
 möjligheter att importera potatis. Även ökade problem med  
  
 stjälkbakterios på potatis torde bli följden av varmare och fuktigare  
  
 klimat. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 175  
  
 På oljeväxterna kommer förmodligen bomullsmögel och klumprotsjuka  
  
 leda till starkare angrepp och större förluster. Detta kan  
  
 medföra försämrad lönsamhet av odlingen och minskad areal, så att  
  
 mer vegetabilisk olja måste importeras än vad som är aktuellt i  
  
 dagsläget.  
  
 Det finns flera möjligheter för jordbruket att anpassa sig till de  
  
 nya förhållanden som kommer att råda vid ett förändrat klimat när  
  
 det gäller ökade problem med insekter, svampsjukdomar,  
  
 virussjukdomar och ogräs i våra olika grödor. Val av gröda, sort,  
  
 odlingsteknik, växtföljd, näringstillförsel, utsädeskvalitet, kemisk  
  
 bekämpning och odlingsstruktur är några faktorer att beakta. Det  
  
 är därför angeläget med ökade forskningsinsatser för att belysa  
  
 möjligheterna att utnyttja och förbättra nämnda metoder.  
  
 Det finns flera möjligheter till anpassning av växtproduktionen  
  
 till förändrat klimat och ökade angrepp av skadeinsekter. På kort  
  
 sikt skulle ökad insats av kemiska medel minska skördeförlusterna.  
  
 Av flera skäl är det inte önskvärt med ökad användning av kemiska  
  
 medel i jordbruket. Negativa effekter på flora och fauna och ökad  
  
 risk för att grundvatten, dricksvatten och åar skall förorenas är  
  
 några exempel. Under senare år har ett flertal rapporter kommit  
  
 som visar ökad förorening av bekämpningsmedel i dricksvatten.  
  
 För att på sikt minska skador av olika insekter i grödorna bör  
  
 man så långt möjligt anpassa odlingssystemen så att skadegörarna  
  
 missgynnas, utnyttja motståndskraftiga sorter, använda lämplig  
  
 växtföljd och odlingsteknik samt utnyttja biologiska medel. För  
  
 lantbruksgrödor finns för närvarande endast ett fåtal biologiska  
  
 medel godkända, men ytterligare medel torde bli tillgängliga i  
  
 framtiden.  
  
 Det finns andra möjligheter att begränsa skador av olika  
  
 svampsjukdomar än kemisk bekämpning. Användning av friskt  
  
 utsäde, motståndskraftiga sorter, utnyttja lämplig växtföljd och  
  
 odlingsteknik är några exempel. Även användning av biologiska  
  
 medel torde få allt större betydelse. I dag utnyttjas bl.a. biologiska  
  
 betningsmedel mot utsädesburna svampsjukdomar på stråsäd.  
  
 Dessa medel har effekt mot flera betydelsefulla sjukdomar.  
  
 Ett förändrat klimat innebär sammantaget att växtproduktionen  
  
 blir relativt känslig för svampangrepp. I dagsläget är vi relativt väl  
  
 förskonade från flera skadegörare tack vare det nordliga läget, men  
  
 vid varmare klimat och i områden med ökad nederbörd kommer  
  
 problemen att bli mer omfattande. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 176  
  
 3.9 Sammanfattning  
  
 Effekter av skadegörare på grödor vid förändrat klimat  
  
 Bladlössen torde få ökad betydelse i vårt land. För närvarande  
  
 övervintrar de i stort sett endast som ägg på olika vintervärdar. Vid  
  
 en ökad temperatur på 34 grader C torde ett flertal bladlusarter  
  
 kunna övervintra på olika grödor och ogräs. Så är det för  
  
 närvarande i Storbritannien och på kontinenten. Av de mer än 500  
  
 olika bladlusarter som för närvarande påträffats i vårt land har ett  
  
 40-tal ekonomisk betydelse på våra grödor. Det är troligt att flera  
  
 av dessa får ökad betydelse både som direkta skadegörare och  
  
 indirekt genom spridning av olika virussjukdomar med större  
  
 skördeförluster som följd.  
  
 För närvarande har rödsotvirus, som främst sprids med havrebladlöss  
  
 och sädesbladlöss måttlig betydelse i vårsäden, men den  
  
 torde få ökad betydelse, kanske främst i höstsäden. Även i  
  
 oljeväxter förekommer virussjukdomar som sprids med bladlöss,  
  
 men för närvarande har dessa virussjukdomar liten betydelse. Vid  
  
 varmare klimat som gynnar persikbladlusen, som är en betydelsefull  
  
 vektor torde medföra starkare angrepp av virussjukdomar  
  
 i höstoljeväxter.  
  
 I stråsäd kommer förmodligen flera sjukdomar att öka i  
  
 omfattning som rostsjukdomar och gräsmjöldagg. I områden med  
  
 ökad nederbörd under vår och försommar torde medföra ökade  
  
 angrepp av flera bladfläcksvampar i vårsäd, som kornets bladfläcksjuka  
  
 och sköldfläcksjuka.  
  
 I potatis torde angreppen av potatisbladmögel öka, särskilt i  
  
 områden med ökad nederbörd. Även virussjukdomar kan få ökad  
  
 betydelse i potatis och kanske främst potatisens bladrullsjuka som  
  
 sprids med persikbladlusen, men även i framtiden torde potatisvirus  
  
 Y vara den mest betydelsefulla virussjukdomen på potatis.  
  
 Den kan nämligen spridas med ett 40-tal olika bladlusarter, som  
  
 kommer att gynnas av det varmare klimatet.  
  
 Flera insekter som idag ej förekommer i vårt land kan komma  
  
 att etablera sig i de södra delarna av landet. Det gäller t.ex.  
  
 koloradoskalbaggen, som förekommer i potatisodlingar bl.a. i  
  
 Tyskland, Polen och Balticum. Med vindarna kan den föras in till  
  
 södra Sverige och klimatet torde i framtiden ej vara någon  
  
 begränsande faktor för etablering. Även majsbladlusen, som är en  
  
 betydelsefull vektor för rödsotvirus i både höst- och vårsäd 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 177  
  
 kommer förmodligen att få ökad betydelse. Det gäller särskilt vid  
  
 omfattande majsodling.  
  
 I oljeväxterna kan svampsjukdomar som bomullsmögel och  
  
 svartfläcksjuka få ökad betydelse. Bland insekterna kan nämnas  
  
 rapsjordloppan, som för närvarande främst förekommer i de södra  
  
 delarna av landet. I sockerbetor kommer förmodligen vissa  
  
 virussjukdomar att öka i omfattning och då främst sådana som  
  
 sprids med persikbladlöss.  
  
 Skillnader i angrepp mellan olika delar av landet  
  
 Mellan olika delar av landet kommer det förmodligen att föreligga  
  
 skillnader i angrepp av svampar, virus och insekter på olika grödor  
  
 beroende på nederbörd, temperatur och vegetationsperiodens  
  
 längd.  
  
 Insekter och virussjukdomar  
  
 Det varmare klimatet kommer att medföra att många insektsarter  
  
 kommer att få ökad betydelse både som direkta skadegörare, men  
  
 också indirekt genom deras förmåga att sprida virussjukdomar.  
  
 I södra Sverige torde koloradoskalbaggen i potatis få större  
  
 betydelse än i mellersta och norra Sverige, men förmodligen blir  
  
 vintrarna tillräckligt milda för att den skall kunna övervintra i  
  
 Mälarregionen. I norra Sverige torde den få måttlig betydelse.  
  
 Olika bladlusarter kommer att kunna övervintra utan att  
  
 genomgå äggstadiet. Detta medför att risken för direkta skador  
  
 kommer att öka såväl som risken för spridning av olika virussjukdomar.  
  
 Förmodligen kommer bladlössen att gynnas mera än de  
  
 vårsådda grödorna beroende på att de kommer att utvecklas  
  
 tidigare än nu i förhållande till grödans utveckling.  
  
 Störst problem med både direkta och indirekta skador av bladlössen  
  
 torde det bli i områden med relativt torrt, soligt och varmt  
  
 väder under försommaren. Skadorna torde bli större i de södra och  
  
 mellersta delarna av landet än i de norra delarna. Särskilt starka  
  
 angrepp kan förekomma i de sydöstra delarna av Sverige. I stråsäden  
  
 är det främst havrebladlusen och sädesbladlusen som får  
  
 ökad betydelse, men förmodligen kommer också majsbladlusen att  
  
 öka i omfattning. Det innebär att rödsotvirus kommer att bli 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 178  
  
 betydligt vanligare i höstsäden med stora skördeförluster som  
  
 följd.  
  
 Betydligt större problem torde det också bli med persikbladlusen,  
  
 som kommer att kunna övervintra i fält på olika grödor och  
  
 ogräs. Det medför att både direkta skador och indirekta kommer  
  
 att öka. När det gäller spridningen av virussjukdomar torde det  
  
 främst bli större problem i höstoljeväxter och i potatis (potatisens  
  
 bladrullsjuka). Störst problem torde det bli i de södra delarna av  
  
 landet jämfört med de mellersta och norra och särskilt stora  
  
 problem i områden med relativt torrt och varmt väder under vår  
  
 och försommar.  
  
 Förekomsten av fritfluga torde öka främst i höstsäd, men även  
  
 vårsäden torde drabbas i större omfattning än nu beroende på  
  
 något senare sådd i framtiden i förhållande till fritflugans utveckling  
  
 under våren. Riklig nederbörd under senvintern och våren kan  
  
 försena vårsådden, men ändå gynna fritflugans utveckling. I sådana  
  
 områden kan angreppen bli något starkare jämfört med områden  
  
 med tidig vårsådd. De geografiska skillnaderna torde inte påverkas  
  
 nämnvärt jämfört med nuvarande förhållanden. I områden med  
  
 mycket gräsmark och vallar brukar populationen av övervintrande  
  
 fritflugor vara mycket hög och det är främst i sådana områden som  
  
 stor risk för angrepp föreligger.  
  
 Utsädesproduktionen av potatis kan påverkas avsevärt. Under  
  
 nuvarande förhållanden produceras de högsta klasserna i norra  
  
 Sverige, där virusspridningen normalt är mycket liten. Under vissa  
  
 år har mycket omfattande spridning av potatisvirus Y ägt rum  
  
 främst i de södra och mellersta delarna av landet beroende på  
  
 mycket stor förekomst av bladlöss, vektorer. I norra Sverige brukar  
  
 förekomsten av bladlöss vara mycket liten, vilket gynnat utsädesproduktion  
  
 av hög kvalitet. Förmodligen kommer förekomsten av  
  
 bladlöss att bli betydande även i norra Sverige i ett framtida  
  
 varmare klimat. Risken är då stor att utsädesodlingarna kommer att  
  
 drabbas. För att minska risken för virusspridning vore det önskvärt  
  
 att inrätta någon form av utsädesreservat inom vilka vanliga  
  
 bruksodlingar med stor andel virussmittade plantor begränsas.  
  
 Svampsjukdomar  
  
 Vissa geografiska skillnader torde också föreligga beträffande  
  
 förekomst av svampsjukdomar. Flertalet svampsjukdomar torde få 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 179  
  
 ökad betydelse på stråsäden och det gäller särskilt rostsvampar och  
  
 gräsmjöldagg, som gynnas av högre temperatur, men inte så  
  
 beroende av mycket hög luftfuktighet. Det innebär att sådana  
  
 sjukdomar torde bli mer allvarliga i de södra och mellersta delarna  
  
 av landet jämfört med de norra delarna och det torde främst gälla  
  
 för höstsäden med längre infektionsperiod på hösten. Även stråknäckaren  
  
 kommer att gynnas av mildare och fuktigare höstar,  
  
 vintrar och vårar, vilket innebär att angreppen kommer att bli  
  
 starkare i höstsäden, särskilt i de södra och mellersta delarna av  
  
 landet.  
  
 Olika bladfläcksvampar på vårsäden torde inte gynnas i så stor  
  
 utsträckning jämfört med nuvarande förhållanden. I områden med  
  
 relativt stor nederbörd under våren kan angreppen bli något  
  
 starkare än nu, men den förväntade relativt torra försomrarna torde  
  
 missgynna bladfläcksvampar som kornets bladfläcksjuka och sköldfläcksjuka.  
  
 I norra Sverige torde dessa svampar få ökad betydelse.  
  
 På höstsäden är det troligt att angreppen av olika bladfläcksvampar  
  
 som brunfläcksjuka och vetets bladfläcksjuka kommer att  
  
 öka något I områden med ökad nederbörd. Den relativt torra våren  
  
 och försommaren i det framtida klimatet torde missgynna sådana  
  
 bladfläcksvampar och då främst brunfläcksjuka i de södra delarna  
  
 av landet.  
  
 Potatisbladmögel torde få ökad betydelse i framtiden och då särskilt  
  
 i områden med relativt varmt och fuktigt väder under vegetationsperioden.  
  
 Det innebär att angreppen kommer att bli förhållandevis  
  
 något strakare i de mellersta och norra delarna av landet  
  
 jämfört med nuvarande förhållanden.  
  
 Effekter och sårbarhet i jordbruket  
  
 Ett varmare klimat torde ge ökad tillväxt av olika grödor samt  
  
 möjlighet att odla nya grödor i södra Sverige. Klimatet torde också  
  
 påverka förekomst och utbredning av skadegörare på olika grödor.  
  
 Många skadedjur och sjukdomar hålls idag nere på en relativt låg  
  
 nivå genom de klimatförhållanden som nu råder. Ökad förekomst  
  
 kan motverkas med ökad användning av kemiska medel, men detta  
  
 är ej önskvärt ur många aspekter. Negativa effekter på flora och  
  
 fauna, föroreningar i åar, dricksvatten och grundvatten är några  
  
 exempel. Det torde det åtgå större insatser än idag för att kunna  
  
 förebygga angrepp av skadegörare. Förbättrad odlingsteknik, ökad 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 180  
  
 användning av resistenta sorter och en god växtföljd torde därför få  
  
 ökad betydelse.  
  
 Det finns goda möjligheter att belysa hur ett förändrat klimat  
  
 kan tänkas påverka både skadegörarna på våra grödor och växtproduktionen 
  
 . Sverige med sitt nordliga läge och stora klimatvariationer  
  
 inom landet och extrema dagslängd under sommaren har  
  
 unika möjligheter att studera insekters och växtsjukdomars utbredning  
  
 i relation till klimatet för att kunna bedöma effekten av det  
  
 framtida klimatet. Det är då mycket angeläget att ta till vara de  
  
 långa dataserier som nu finns tillgängliga och stimulera till ytterligare  
  
 sådana serier för analys, utveckling och validering av modeller  
  
 relaterade till väderdata. Det är också angeläget att studera hur  
  
 extrem-värden beträffande väder påverkar produktion eller förekomst  
  
 av skadegörare.  
  
 Utveckling av tillväxtmodeller för olika grödor skulle kunna ge  
  
 underlag till vilka effekter klimatförändringen kan ha på växtproduktionen.  
  
 Till dessa modeller bör också kopplas modeller för olika  
  
 skadegörares utveckling. Ett förändrat klimat med högre temperatur  
  
 och i flera områden ökad nederbörd torde gynna flertalet  
  
 skadeinsekter och växtsjukdomar på våra grödor. Samtidigt torde  
  
 grödorna utvecklas tidigare än vad som sker för närvarande.  
  
 Synkronisering mellan skadegörarens och grödans utveckling är  
  
 angeläget att studera för att kunna förstå och förklara eventuella  
  
 förändringar i skadegörarförekomsten i det framtida klimatet.  
  
 Även undersökningar för att belysa hur ökad temperatur,  
  
 vindförhållanden, tillgång på värdväxter och dagslängd påverkar  
  
 olika insektspopulationers utveckling och utbredning torde ge  
  
 underlag för bedömning av vilka effekter det framtida klimatet kan  
  
 ha. Det är troligt att ytterligare insektsarter kommer att etablera sig  
  
 i vårt land och att befintliga arter får en nordligare utbredning.  
  
 Detta skulle kunna studeras med hjälp av de sugfällor som finns  
  
 installerade på flera lokaler i Sverige.  
  
 Det finns goda möjligheter att belysa vilka effekter klimatförändringarna  
  
 kan få på olika skadeinsekter och och sjukdomar. I  
  
 Sverige har data samlats in mer eller mindre regelbundet under de  
  
 senaste 30-åren. Genom att göra dessa lättillgängliga från en databas  
  
 skulle man kunna erhålla ett underlag för forskare, rådgivare  
  
 och beslutsfattare att bättre bedöma utbredningen av skadegörare. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 181  
  
 3.10 Referenser  
  
 Ellis, B.,  Newman, M. 2000. Bladmögel och brunröta på  
  
 potatis. Faktablad om växtskydd. Jordbruk 39 J. SLU.  
  
 Anonymous, 2000. Climate Change and Agriculture in the United  
  
 Kingdom. MAFF publications, London, http://www.maff.gov.uk.  
  
 65 pp.  
  
 Awmack, C.S., Harrington, R., 1998. Dunlap pest potential at  
  
 elevated C02. In: The 1998 brighton conference  Pests   
  
 Diseases, Brighton, UK, 1619 November 1998, 967972.  
  
 British Crop Protection Council.  
  
 Awmack, C.S., Harrington, R., Perry, S.R., Lawton, Lewis, 1996.  
  
 The impacts of elevated CO2 on aphid-plant interactions. In:  
  
 Implications of "Global environmental change" for crops in  
  
 Europe, Cambridge, UK, 13 april 1996, Aspects of Applied  
  
 Biology.  
  
 Wong, Anderson, Wall, R.J.C., Taylor, K.F.A., 1996. An  
  
 assessment of the risks posed by selected non-indigenous pests  
  
 to UK crops under climate change. In: Implications of "Global  
  
 environmental change" for crops in Europe, Cambridge, UK,  
  
 13 april 1996, Aspects of Applied Biology.  
  
 Wong, R Owens, MacLeod, Green, Wall, Howard, Yu, Watson,  
  
 Taylor, Warren, 1998. Predicting the impacts of a nonindigenous  
  
 pest on the UK potato crop under global climate  
  
 change: reviewing the evidence for the Colorado beetle,  
  
 Leptinotarsa decemlineata. In: The 1998 Brighton conference -  
  
 Pests  Diseases, Brighton, UK, 16-19 November 1998,  
  
 967972. British Crop Protection Council.  
  
 Odonnell, Hobbs, A., 1993. Vetets brunfläcksjuka.  
  
 Faktablad om växtskydd, Jordbruk 12 J. SLU.  
  
 Ray, N., Harrington, R., 1991. Factors influencing aphid  
  
 population dynamics and behavior and the consequences for  
  
 vvirus spread. In: Suarez, Trevino, Advances in Disease Vector  
  
 Research, Springer, New York,  
  
 Marshall, S., Bell, A.V., Teng, P.S., 2000. Climate  
  
 change: potential impact on plant diseases. Environmental  
  
 Pollution 108, 317326.  
  
 Coakley, S.M., Benton, Moore, Marshall, S., 1999. Climate change  
  
 and plant disease management. Thompson of Phytopathology  
  
 37, 399426. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 182  
  
 Downing, T.E., Harrison, Thomas, Roberts, Nielsen, K.G.  
  
 (Eds.), 2000. Climate Change, Climatic Variability and  
  
 Agriculture in Europe: An Integrated Assessment. Research  
  
 Report No. 21, Environmental Change Institute, University of  
  
 Oxford, Oxford, 446pp  
  
 Djurberg, A. 2000. Hur påverkar sänkta priser bekämpningsbehovet  
  
 i spannmål och oljeväxter. Jordbruksinformation 7,  
  
 SJV.  
  
 GiLB, Global Initiative on Late Blight, Bailey, December,  
  
 2000  No. 12  
  
 Smith, Fisher, Williams, J.C., 1995. Global climate change: modelling  
  
 the potential responses of agro-ecosystems with special  
  
 refrence to crop protection. Environmental Pollution 87,  
  
 215224.  
  
 Gränsbo, G., 1974. Koloradoskalbaggen. Växtskyddsnotiser, Nr 2,  
  
 1974.  
  
 Anderson, U., 1991. Invasion av havrebladlöss (Rhopalosiphum  
  
 padi L.) 1988 från Balticum till Sverige? Växtskyddsnotiser,  
  
 Nr 1, 1991.  
  
 Hagedorn, D., J. 1984. Compendium of pea diseases. The American  
  
 Phytopathological Society, ST. Martin, Minnesota, USA.  
  
 Hannukkala, Carr, T Kaukoranta, A. Lethinen and A. Rahkonen,  
  
 2007. Late-blight epidemics on potato in Finland, 19332002;  
  
 increased and earlier occurrence of epidemics associated with  
  
 climate change and lack of rotation, Plant Pathology 56,  
  
 167176.  
  
 Harrington, R., Diaz, J.S., Tatchell, G.M., 1995. Aphids in a  
  
 changing climate. In: Harrington, Brown, N. E., Insects in  
  
 a changing climate, Academic, London,  
  
 Harrington, R., 2002. Prince and Global Environmental  
  
 Change. In Volume 3, Causes and consequences of global  
  
 environmental change, pp 381386 edited by Prof Rosario.  
  
 In Encyclopedia of Global environmental Change, Editor-inChief:  
  
 Robinson.  
  
 Harrington, R., Woiwod, I.P., 1995. Insect crop pests and the  
  
 changing climate. Weather 50, 200208.  
  
 Nunez, Park RE  Downing TE, 1995. Climate  
  
 change and agriculture in Europe  assessment of impacts and  
  
 adaptations. Research Report 9, Environmental Change Unit,  
  
 University of Oxford, Oxford, UK. ca 400 pp. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 183  
  
 Greer, Lewis, H. 1981. Compendium of potato diseases. The  
  
 American Phytopathological Society, ST. Martin, Minnesota,  
  
 USA.  
  
 Jahn, M., Kluge, E., Enzian, S., 1996. Influence of climate diversity  
  
 on fungal diseases of field Jones  evaluation of long-term  
  
 monitoring data. In: Implications of "Global environmental  
  
 change" for crops in Europe, Cambridge, UK, 13 april 1996,  
  
 Aspects of Applied Biology.  
  
 Johansson, K., 1974. Övervintringsförsök med koloradoskalbaggen  
  
 vintern 1972  1973. Växtskyddsnotiser Nr 2, 1974.  
  
 Jones, T.H., Peterson, T.M., Johnson, K.J., Newington, J.E.,  
  
 Thompson, L.J., 1998. The effect of elevated atmospheric  
  
 carbon dioxide on aphids and Collembola: an ecotron experiment.  
  
 In: The 1998 brighton conference  Pests  Diseases,  
  
 Brighton, UK, 1619 November 1998, 967972. British Crop  
  
 Protection Council.  
  
 Bell, Howe, 1992. Dwarf bunt ( Tilletia Bradley ) in  
  
 winter wheat in Sweden: relationship to climate (1951-1987),  
  
 climate, survey results and cultivation measures (19671987).  
  
 Journal of Plant Diseases and Protection, 99 (3), 256265), 1992  
  
 Kaukoranta, T., 1996. Impact of global warming on potato late  
  
 blight: risk, yield loss and control. Agricultural and food science  
  
 in Finland 5, 311327.  
  
 Johnston, Moore, 2005. Sanchez: The Dynamics and BioEconomics  
  
 of cereal Pests. Doctoral Thesis No. 2005:119,  
  
 Faculty of Landscape Planning, Horticulture and Agricultural  
  
 Science, SLU.  
  
 Lindblad, M.  Thompson, Williams, 1996. A Degree  day model for  
  
 regional prediction of first occurrence of frit flies in oats in  
  
 Sweden. Crop Protection Vol 15, No 6:559565.  
  
 Lindblad, M.  Thompson, Williams, 1999. Stevens fly infestation of oats in  
  
 relation to growth stage and weather conditions at oviposition,  
  
 Crop Protection 18 517521.  
  
 Lindblad, M.  Thompson, Williams, 2004. Temporal spread of wheat dwarf  
  
 virus and mature plant resistance in winter wheat. Crop  
  
 Protection 23 (2004) 229234.  
  
 Mathre, D., E. 1982. Compendium of barley diseases. The  
  
 American Phytopathological Society, ST. Martin, Minnesota,  
  
 USA. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 184  
  
 Lopez, Steele, Ray, Cardenas, and Porter, Reed 1989. The Greenhouse  
  
 Effect and the Future of UK Agriculture, Cole. Soc., 150,  
  
 120121.  
  
 Henry, D.T., Coleman, White, Fitzgerald, R.J.V.,Lindgren, P.D.,  
  
 Rogasik, Fisher, 1999. Smith, insects and diseases. Climatic change  
  
 43, 711727.  
  
 Thompson, Williams, 1984. The relative efficiency of some aphid species as  
  
 vectors of potato virus Y0 (PVY0). Potato Research 27,  
  
 285290.  
  
 Thompson, R., 1985. Mature plant resistance of potato plants against  
  
 potato virus Y0 (PVY0). Potato Research 28, 135143.  
  
 Thompson, Williams, 1986. Forecasting the Incidence of Potato Virus Y0. In:  
  
 McLean, Ingram, Garett, Brown, Rivers (Eds), Plant  
  
 Virus Epidemics: Monitoring, Modelling and Predicting  
  
 Outbreaks. Academic Press, Sydney. p. 419441 (bokkapitel).  
  
 Thompson, Williams, 1987. Dunlap migration and the importance of some  
  
 aphid species as vectors of potato virus Y0 (PVY0) in Sweden.  
  
 Potato Research 30, 267283.  
  
 Thompson, R. 2005. Virus i höstoljeväxter. Faktablad om växtskydd,  
  
 Jordbruk 126 J  
  
 Thompson, 2007. Vetedvärgsjuka i höstvete, Faktablad om växtskydd,  
  
 Jordbruk  
  
 Solbreck, C., 1993. Predicting insect faunal dynamics in a changing  
  
 climate  a northern European perspective. In: Impacts of  
  
 climatic change on natural ecosystems, Kelley boreal  
  
 and arctic/Combs. Eds: Holten, Medina, Murphy, Smith, Thomas,. Norwegian Institute for Nature Research  
  
 (NINA), and the Directorate for Nature Management (DN),  
  
 Trondheim, Norway. 185 p.  
  
 Sundheim, L. 1982. Sjukdomar på korn og engvekster. Landbrukshandeln,  
  
 Ås, Norge.  
  
 Turner, R.W., Wong, R.H.A., Coakley, S.M., Harrington, R.,  
  
 Kriticos, Jones, H. (2007). Pests under global change  
  
 – meeting your future landlords? Chapter 17 (pp 211226) in  
  
 Canadell, J.G., Pataki, Cook Pitelka, L. (Eds) Terrestrial  
  
 Ecosystems in a Changing World. The IGBP Series, SpringerVerlag,  
  
 Berlin Heidelberg, 336pp.  
  
 Canadell, J.G., Pataki, Cook Pitelka, L. (Eds) Terrestrial Ecosystems  
  
 in a Changing World. The IGBP Series, SpringerVerlag,  
  
 Berlin Heidelberg, 336pp.  
  
 SCB, 1998. Jordbruksstatistisk årsbok 1998. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 185  
  
 SCB, 2000. Jordbruksstatistisk årsbok 2000.  
  
 Tucker, B. 1977. Växtskadegörare i jordbruket. Delrapport 1:  
  
 Ekonomisk värdering av förluster. Rapport från institutionen  
  
 för ekonomi och statistik, Lantbrukshögskolan, nr 109.  
  
 Sveriges National Atlas, 1992. Jordbruk. Red. Smith Å.,  
  
 Andrews, Chang  Davidson, Stockholm. 128 sidor.  
  
 Riley, T., 1989. Sugar beet in the greenhouse - a global warming  
  
 warning. Br. Sugar 57  
  
 Twengström, E. 1999. Bomullsmögel. Faktablad om växtskydd,  
  
 jordbruk. SLU.  
  
 Waern, Velasquez, B., 1995. Kålmal (Plutella xylostella) som  
  
 skadedjur i våroljeväxter. Växtskyddsnotiser Nr 4, 1995.  
  
 Norris, M., V. 1987. Compendium of wheat diseases. Second  
  
 edition. The American Phytopathological Society, ST. Martin,  
  
 Minnesota, USA.  
  
 Jones, S., 1981. Studies on aphid migration with special  
  
 reference to the bird cherry oat aphid, Rhopalosiphum padi (L.).  
  
 Växtskyddsrapporter, avhandlingar 5. Institutionen för växt och  
  
 skogsskydd, Swedish University of Agricultural Sciences,  
  
 Uppsala, 1981.  
  
 Jones, Graham, 1980. Vindspridning av insekter. Forskning och  
  
 Framsteg, Stockholm 1980, 19.  
  
 Woiwod, I P and Harrington, R, 1994. Flying in the Face of  
  
 Change – The Rothamsted Insect Survey, in Long Term  
  
 Research in Agricultural and Ecological Sciences, eds Barry  
  
 and A E Johnson, Skinner, Wallingford, 321342.  
  
 Växteko (http://sll.bibul.slu.se/)  
  
 Yamamura, K and Kiritani, K (1998) A simple method to Estimate  
  
 the Potential Increase in the Number of Generations Under  
  
 Global Warming in Temperate Zones, Appl. Entomol. Zool.,  
  
 28929  
  
 Muntlig kommunikation  
  
 Parsons, HIR, Malmöhus 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 186  
  
 4 Ogräs  
  
 Kontrollen av ogräsen utgör en ekonomiskt viktig del av växtodlingen.  
  
 Enbart användningen av herbicider (kemiska bekämpningsmedel)  
  
 uppgick till ca 415 milj kr år 2000 (Tabell 4.1). Det  
  
 utgör 1,5 % av jordbrukets totala insatsmedel och 59 % av dess  
  
 bekämpningsmedelsanvändning. Till detta kommer kostnader i  
  
 form av direkt mekanisk ogräsbekämpning samt andra jordbearbetningsåtgärder  
  
 (plöjning, stubbearbetning och såbäddsberedning)  
  
 som delvis är motiverade av ett behov av att kontrollera ogräsförekomsten.  
  
 Indirekt orsakar ogräsen kostnader genom att växtföljden  
  
 måste anpassas till gårdens faktiska eller potentiella ogräsproblem.  
  
 En växtföljd dominerad av höstsådda grödor gynnar förekomsten  
  
 av vinterannuella (höstgroende) ogräs som stimuleras till groning i  
  
 samband med höstsådden. Detta gäller t.ex. åkerven, sandlosta och  
  
 renkavle som alla är besvärliga gräsogräs i områden som domineras  
  
 av höstsädesodling. På motsvarande sätt gynnas sommarannuella  
  
 (vårgroende) ogräs av en växtföljd med alltför stort inslag av  
  
 vårsådda grödor. Flyghavre är exempel på en ogräsart som starkt  
  
 gynnas av återkommande vårsäd (Tabell 4.2).  
  
 Tabell 4.1 Försåld mängd bekämpningsmedel inom svenskt jordbruk  
  
 Bekämpningsmedel milj kr  
  
 Betningsmedel 62,8  
  
 Fungicider 173,4  
  
 Bates 413,5  
  
 Insekticider 45,4  
  
 Övriga 2,0  
  
 Summa 697,1  
  
 (Totalt, insatsmedel 27 858) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 187  
  
 Tabell 4.2 Förekomst av flyghavre på gårdar med olika andel vårsäd i  
  
 växtföljden  
  
 Andel vårsäd (%)av odlad  
  
 areal  
  
 Andel gårdar (%) med  
  
 förekomst av flyghavre  
  
 Torps församling Stöde församling  
  
 20-40 8 2  
  
 40-60 18 19  
  
 60-80 15 17  
  
 >80 40 25  
  
 Resultat av enkät i två församlingar. Från Godhe (1977).  
  
 Vad gäller den ekologiska odlingen begränsar ogräsen ännu mera  
  
 tydligt friheten att odla de grödor som har svag konkurrensförmåga.  
  
 Till exempel är den blygsamma odlingen av ekologiska  
  
 sockerbetor och oljeväxter till stor del beroende på de stora  
  
 insatser som måste göras mot ogräsen. I denna rapport har ingen  
  
 åtskillnad gjorts mellan effekten av klimatförändringar på ogrässituationen  
  
 i konventionell och ekologisk odling, och inget försök  
  
 har gjorts att uppskatta eventuell förändring av respektive andelar  
  
 av arealen.  
  
 I jämförelsen av ogrässituationen i olika europeiska länder har  
  
 jag använt den försålda mängden herbicider relaterat till den odlade  
  
 arealen som ett enkelt mått på bekämpningsbehovet. Rapportens  
  
 avslutande diskussion utgör ett försök att bedöma hur en framtida  
  
 klimatförändring kommer att påverka ogräsflorans sammansättning,  
  
 och hur samspelet med ändrade grödor, odlingssystem och  
  
 odlingsåtgärder leder till ett ändrat bekämpningsbehov.  
  
 4.1 Ogräsflorans artsammansättning  
  
 Ett vegetationssamhälles artsammansättning har beskrivits som en  
  
 effekt av olika såll (Lamberts et al., 1998):  
  
 1. Det historiska sållet omfattar spridningen till lokalen, en  
  
 grundförutsättning som oftast bara tillfälligt fungerar som ett  
  
 hinder. Naturliga spridningsvägar av frön och vegetativa  
  
 spridningsorgan överskuggas ofta av effekten av mänsklig  
  
 aktivitet i form av transporter. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 188  
  
 2. Det fysiologiska sållet sorterar bort arter som saknar en  
  
 fungerande anpassning till klimatet. Vegetationsperioden måste  
  
 vara tillräckligt lång för att tillåta att artens livscykel hinner  
  
 fullbordas och nya spridningsorgan bildas. Alternativt är arten  
  
 tillräckligt härdig för att övervintra som groddplanta och hinna  
  
 fullborda livscykeln följande år. För att plantan ska övergå från  
  
 vegetativ tillväxt till regenerativ utveckling måste kravet på  
  
 fotoperiod (långdagsväxt, kortdagsväxt respektive dagsneutral  
  
 växt) uppfyllas.  
  
 3. I det biotiska sållet sorteras de arter bort som inte klarar  
  
 konkurrensen med omgivande vegetation och angrepp från  
  
 herbivorer och andra skadegörare.  
  
 För en art ska kunna etablera sig som ett framgångsrikt ogräs måste  
  
 ytterligare ett såll passeras, nämligen en anpassning till de odlingsåtgärder  
  
 som är förknippade med växtodlings- systemet. Framförallt  
  
 är tidpunkten för groddplantans uppkomst helt avgörande  
  
 för möjligheten att överleva jordbearbetningen i samband med sådd  
  
 och undvika alltför stark konkurrens från en kraftig, väletablerad  
  
 gröda. Ogräsfrönas groningsvila i kombination med krav på  
  
 tillräckligt hög temperatur och, ofta, en ljusstimulans för groning  
  
 är anpassningar som är gemensamma för flertalet av de vanligaste  
  
 ogräsarterna.  
  
 Ogräsflorans förändring  
  
 Jämfört med sydligare länder i Europa utgör de perenna arterna en  
  
 relativt liten, men mycket betydelsefull, andel av den svenska  
  
 ogräsfloran. Andelen gräsogräs är också betydligt lägre. Samtliga  
  
 ogräs av betydelse i Sverige är utan undantag C3-växter. I Tabell 4.3  
  
 framgår att få av våra ogräsarter är specifikt knutna till konkurrenssvaga,  
  
 radsådda grödor. Enda undantaget är nattskatta, Solanum  
  
 nigrum, som här förekommer främst i potatis och fältgrönsaker.  
  
 Med framtida klimatförändringar kan vi räkna med att ett antal av  
  
 de arter som nämns i Tabell 4.3, men som inte betraktas som ogräs  
  
 i Sverige, får möjlighet att etablera sig. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 189  
  
 Tabell 4.3 Förekomst av de viktigaste ogräsarterna i Nord-, Väst- och  
  
 Centraleuropa (enkät utförd av Schroeder et al., 1993) i olika  
  
 typer av grödor. Siffrorna betecknar % av maximal förekomst.  
  
 Asterix betecknar arter som tillhör de 58 vanligast  
  
 förekommande i svensk växtodling. Tabellen modifierad från  
  
 Håkansson (2003)  
  
 Art  
  
 Potatis,  
  
 sockerb.,  
  
 grönsaker  
  
 Vår säd  
  
 Majs,  
  
 sorghum  
  
 Höst säd  
  
 Fleråriga  
  
 grödor  
  
 Totalt Fotosyntessystem  
  
 Sommarannueller  
  
 Abutilon theophrasti 2 2 18 2 8 5 C3  
  
 Svinamarant 29 6 60 3 46 26 C4  
  
 Malörtsambrosia 6 2 16 3 6 6 C3  
  
 Vägmålla 35 12 51 6 31 26 C3  
  
 * Flyghavre 25 60 29 27 15 29 C3  
  
 * Åkerbinda 48 41 53 27 42 42 C3  
  
 * Svinmålla 82 49 80 27 42 59 C3  
  
 Blodhirs 16 4 53 4 40 19 C4  
  
 Hönshirs 43 16 84 4 42 35 C4  
  
 * Åkerkårel 13 22 11 13 23 15 C3  
  
 * Jordrök 44 31 27 20 35 33 C3  
  
 * Hampdån 39 59 27 28 17 35 C3  
  
 Gängel 38 6 51 4 31 26 C3  
  
 * Trampört 57 45 49 33 40 46 C3  
  
 * Åkerpilört 63 45 53 27 40 48 C3  
  
 Grå kavelhirs 16 8 56 7 27 19 C4  
  
 * Nattskatta 51 12 67 6 29 34 C3  
  
 * Svinmolke 40 20 36 17 29 30 C3  
  
 * Åkerspergel 31 29 29 18 25 27 C3  
  
 Vinterannueller  
  
 * Renkavle 14 25 10 50 11 23 C3  
  
 * Åkerven 4 24 4 46 4 17 C3  
  
 * Lomme 41 29 33 50 11 23 C3  
  
 * Snärjmåra 52 55 34 71 46 54 C3  
  
 * Rödplister 38 47 31 59 42 44 C3  
  
 * Harkål 21 22 22 21 19 21 C3  
  
 * Åkerförgätmigej 24 29 18 43 15 27 C3  
  
 * Vitgröe 64 51 49 59 52 58 C3  
  
 * Våtarv 83 73 56 81 60 75 C3  
  
 * Penningört 42 39 27 48 36 42 C3  
  
 * Åkerviol 45 51 24 66 25 46 C3 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 190  
  
 Art  
  
 Potatis,  
  
 sockerb.,  
  
 grönsaker  
  
 Vår säd  
  
 Majs,  
  
 sorghum  
  
 Höst säd  
  
 Fleråriga  
  
 grödor  
  
 Totalt Fotosyntessystem  
  
 Stationära perenner  
  
 Ängssyra 3 6 4 3 21 6 C3  
  
 * Krusskräppa 8 10 16 12 38 14 C3  
  
 * Tomtskräppa 7 6 13 9 42 13 C3  
  
 * Maskros 16 12 18 13 65 21 C3  
  
 Krypande perenner med  
  
 stoloner  
  
 * Revsmörblomma 11 8 11 10 40 14 C3  
  
 Krypande perenner med  
  
 rhizomer  
  
 Martin 4 4 20 2 23 8 C4  
  
 Jordmandel 7 2 13 2 6 6 C4  
  
 * Kvickrot 50 52 58 58 60 55 C3  
  
 * Åkerfräken 31 24 33 22 47 30  
  
 Vattenpilört 26 22 33 16 29 24 C3  
  
 Sorghum halepense 3 2 27 2 13 7 C4  
  
 Krypande perenner med rotutlöpare  
  
 * Åkertistel 39 53 36 49 52 45 C3  
  
 Åkervinda 23 22 47 20 77 32 C3  
  
 Bergsyra 11 14 16 12 27 14 C3  
  
 * Åkermolke 36 31 33 22 42 33  
  
 Direkt inverkan av klimatförändringar på ogräsflorans  
  
 sammansättning  
  
 Temperatureffekt  
  
 Enligt klimatmodellerna förväntas medeltemperaturen under  
  
 vintermånaderna öka med 3,55,5°C till ~2085. Arter med mindre  
  
 vinterhärdiga egenskaper kan därmed förväntas överleva som  
  
 groddplantor i större utsträckning. Några tänkbara exempel på  
  
 sådana arter är renkavle, Alopecurus myosuroides, och bägarnattskatta,  
  
 Solanum physalifolium.  
  
 Renkavle är företrädesvis höstgroende men utbredningen är i  
  
 dagsläget begränsad till Skåne, Halland och Gotland. Försök visar  
  
 att den geografiska utbredningen är till stor del begränsad av svag  
  
 övervintring (Milberg  Ellis, 2005). Mildare vintrar borde  
  
 innebära att arten kan spridas norrut. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 191  
  
 Bägarnattskatta förekommer som ogräs endast i Skåne, Blekinge  
  
 och Gotland. Arten räknas som vårgroende men har en sen och  
  
 relativt utdragen uppkomstperiod med viss groning även på  
  
 sensommaren. Eventuellt kan mildare vinterklimat medföra att ett  
  
 mindre antal plantor övervintrar. Eftersom bägarnattskattan är  
  
 mottaglig för potatisbladmögel, Phythophtora infestans, (Andersson  
  
 2003) skulle denna smitta kunna föras vidare och tidigt på säsongen  
  
 infektera potatisbestånd.  
  
 Generellt medför högre temperatur en snabbare fenologisk  
  
 utveckling hos växter. Detta, i kombination med förväntad längre  
  
 vegetationsperiod, skapar möjlighet för arter som tidigare inte  
  
 hunnit fullfölja sin livscykel att etablera sig i Sverige. Exempelvis  
  
 kan detta gälla för småflen, Phalaris minor, som i nuläget inte  
  
 förekommer i den svenska floran. Småflen betraktas som ett av de  
  
 allvarligaste ogräsproblemen i asiatiska odlingssystem dominerade  
  
 av vete- och risproduktion och har relativt nyligen uppmärksammats  
  
 som nytt superogräs i Irland (Anonym, 2004).  
  
 Nederbördseffekt  
  
 Klimatmodellerna pekar på en relativt kraftig minskning av  
  
 nederbörden under månaderna juni – september, framförallt i  
  
 Götaland och Svealand. Torra förhållanden i kombination med  
  
 högre temperaturer kan öka konkurrensförmågan hos arter med  
  
 fotosyntessystem C4. Dessa har en mekanism som ökar det  
  
 partiella koldioxidtrycket, vilket minimerar fotorespirationen och  
  
 ger en högre fotosyntesaktivitet vid höga temperaturer än C3växter.  
  
 Det högre CO2-trycket medför dessutom att bladens  
  
 klyvöppningar är mindre vilket minskar transpirationen och ökar  
  
 det effektiva utnyttjandet av vatten. Som en konsekvens har C4växterna  
  
 en konkurrensfördel på varma platser och torr jord. I  
  
 vegetationssamhällen med både C3- och C4-växter har de förra en  
  
 fördel tidigt på säsongen med låga temperaturer och hög jordfuktighet,  
  
 medan förhållandet är det motsatta under högsommaren.  
  
 Exempel på C4-växter som eventuellt skulle gynnas i svensk  
  
 växtodling är hönshirs, Kelley, och svinamarant,  
  
 Amaranthus retroflexus. Båda dessa arter förekommer i dag som  
  
 tillfälliga ogräs i södra Sverige, men nästan enbart i grödor som  
  
 majs och sockerbetor med stort radavstånd och därmed dålig  
  
 konkurrensförmåga gentemot ogräs (jmf Tabell 4.3). Med förvän 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 192  
  
 tat torrare och varmare somrar ökar dessa arters möjligheter att  
  
 etablera kraftiga ogräspopulationer i södra Sverige samt även  
  
 förekomma mer eller mindre sporadiskt i Mellansverige. Mot detta  
  
 talar att båda arterna betecknas som kvantitativa kortdagsväxter  
  
 med fördröjd fenologisk utveckling vid ökade dagslängder (Huang  
  
 et al. 2000; Swanton et al. 2000). Ytterligare geografisk spridning  
  
 norrut kan alltså hämmas av för sen frösättning.  
  
 Effekter av ökad CO2-halt  
  
 Den nuvarande CO2-koncentrationen är suboptimal för fotosyntes  
  
 i C3-växter. En ökad koncentration skulle öka nettofotosyntesen  
  
 genom minskade förluster i fotorespirationen. Eftersom fotorespirationen  
  
 ökar med temperaturen skulle en ökad Lopez gynna  
  
 C3-växter framförallt vid hög temperatur. Hos C4-växter däremot  
  
 har CO2-ökningen liten betydelse för nettofotosyntesen  
  
 (Patterson, 1995).  
  
 Sammanfattningsvis bör den direkta fysiologiska effekten av  
  
 ökad Lopez gynna främst C3-växter, men konsekvenserna för  
  
 klimatet, d.v.s. högre temperatur och torrare förhållanden, talar för  
  
 större fördelar för C4-växter (Patterson, 1995).  
  
 Indirekt effekt av klimatförändringar på ogräsflorans  
  
 sammansättning  
  
 Effekter av ändrat grödval  
  
 Längre växtsäsong och högre temperatur skapar möjligheter att i  
  
 större utsträckning odla sent mognande grödor som majs och  
  
 sojaböna i Sverige. Båda dessa arter odlas med stora radavstånd och  
  
 har, framför allt tidigt på säsongen, dålig konkurrensförmåga  
  
 gentemot ogräs. Sammantaget utgör detta en fördel för ogräsarter  
  
 med sen utveckling och dålig konkurrensförmåga. Exempelvis är  
  
 det tänkbart att hönshirs och svinamarant, som i Europa är mest  
  
 frekventa i majs och sorghum (se Tab?), gynnas av odlingen av  
  
 dessa grödor. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 193  
  
 Effekter av ändrade växtföljder  
  
 Vattenunderskottet under sommarmånaderna kommer sannolikt  
  
 att missgynna vårsäd och våroljeväxter och leda till större andel  
  
 höstsådda grödor. Återkommande höstsådd utan avbrott för  
  
 vårsådd gynnar kraftigt ogräsarter som är anpassade till uppkomst  
  
 på hösten och övervintring som groddplanta.  
  
 Sammanfattning – förändringar i ogräsfloran  
  
  Arter som betraktas som allvarliga ogräs men vars utbredning är  
  
 begränsad till sydligaste Sverige kan förväntas spridas norrut.  
  
 Dit hör t.ex. renkavle (Alopecurus myosuroides), sandlosta  
  
 (Bromus sterilis), luddlosta (Bromus hordeaceus) och bägarnattskatta  
  
 (Solanum physalifolium).  
  
  Arter som betraktas som allvarliga ogräs i våra sydliga och östra  
  
 grannländer, men bara sporadiskt förkommer som åkerogräs i  
  
 Sverige, kan förväntas etablera livskraftiga bestånd. Exempel  
  
 utgörs av hönshirs (Kelley), svinamarant (Amaranthus  
  
 retroflexus), malörtsambrosia (Ambrosia artemisiifolia),  
  
 kavelhirs (Setaria viridis) och blodhirs (Digitaria sanguinalis).  
  
  Arter som är nya för den svenska floran, men kända som ogräs i  
  
 andra delar av Europa, kan invandra. Småflen (Phalaris minor),  
  
 jordmandel (Cyperus esculentus), Abutilon theophastri, Smith  
  
 dactylon och Sorghum halepense utgör exempel på sådana arter.  
  
  Mer omfattande odling av grödor med svag konkurrensförmåga  
  
 och/eller lång växtsäsong gynnar ogräsarter med motsvarande  
  
 växtsätt. Delvis kan det kompensera för den långsammare  
  
 utveckling som de långa dagarna orsakar i kortdagsväxterna.  
  
  Ändrade växtföljder med större andel höstsådda grödor gynnar  
  
 vinterannuella ogräs, inte minst gräsogräs som renkavle och  
  
 sandlosta. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 194  
  
 4.2 Klimatförändringens effekt på  
  
 bekämpningsbehovet  
  
 Behovet av bekämpning av åkerogräsen kan åtminstone delvis sägas  
  
 speglas av användningen av kemiska ogräsmedel (herbicider).  
  
 Tabell 4.4 visar den försålda mängden herbicider per arealenhet av  
  
 brukad åkermark för ett antal europeiska länder. Data visar tydligt  
  
 att användningen av herbicider är relativt låg i Norden jämfört med  
  
 de sydligare länderna och genomsnittet för EU:s dåvarande 15  
  
 länder. Även i jämförelse med Danmark är hektardosen lägre i  
  
 Sverige. Denna skillnad består även om vall- och grönfoderodling  
  
 (ca 34 % av arealen) undantas från beräkningen.  
  
 Tabell 4.4 Försäljning av herbicider (aktiv substans; genomsnitt  
  
 19972001) i EU och enskilt för sju medlemsländer, samt  
  
 andel höstsådd areal (%)  
  
 Försåld mängd (kg ha-1) Andel höstsådd (%)  
  
 Storbritannien 3,7  
  
 Nederländerna 2,7 14  
  
 Frankrike 1,9 42  
  
 Tyskland 1,4 57  
  
 Danmark 0,9 38  
  
 Sverige 0,5 (0,75*) 17  
  
 Finland 0,4 6  
  
 EU (15 medlemsländer) 1,6  
  
 * = beräkning med vall- och grönfoderodling undantagen.  
  
 Skillnaden i herbicidförsäljning kan antas ha ett flertal orsaker,  
  
 relaterade till faktiskt bekämpningsbehov men eventuellt också till  
  
 politiska beslut om restriktioner. Ett större bekämpningsbehov i  
  
 våra södra grannländer kan bero på samspel mellan ogräsflorans  
  
 sammansättning, odlingssystem och odlingsåtgärder, enligt nedan.  
  
 Artrikare ogräsflora  
  
 En mer divers ogräsflora kräver herbicider med effekt mot ett  
  
 större antal arter, ofta uppnådd genom ökad dos. Odlaren kan även  
  
 tvingas utföra upprepade bekämpningsinsatser om uppkomsttid 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 195  
  
 punkterna varierar mellan ogräsarterna. Hos de arter som ingår i  
  
 den nuvarande svenska ogräsfloran är tidpunkten för uppkomst  
  
 vanligtvis synkroniserad med tidpunkten för vår- respektive vårsådd.  
  
 Bland undantagen finns dock nattskatta (Solanum nigrum)  
  
 och bägarnattskatta (S. physalifolium) vars uppkomst sker relativt  
  
 sent (junijuli) och utdraget. Dessa arter utgör allvarliga problem i  
  
 framförallt konkurrenssvaga fältgrönsaker i södra Sverige  
  
 (Ellis, 2007).  
  
 Glemnitz et al. (2000) genomförde en undersökning av ogräsfloran  
  
 längs en nord-sydlig gradient i Sverige, Tyskland, Ungern  
  
 och Italien. Skillnaden i årsmedeltemperatur var ca 1,5°C mellan de  
  
 undersökta regionerna. Det totala antalet ogräsarter sjönk från 165  
  
 till 78 från det sydligaste till det nordligaste inventerade området.  
  
 Om det finns ett samband mellan ogräsflorans diversitet och  
  
 herbicidanvändning kan det utgöra en del av förklaringen till den  
  
 större herbicidförsäljningen i sydligare länder.  
  
 Herbicidresistens  
  
 Herbicidresistenta eller -toleranta ogräsarter, kräver högre doser  
  
 för effektiv bekämpning. Antal fall av konstaterad herbicidresistens  
  
 är betydligt lägre i de nordiska länderna än i de viktigaste  
  
 jordbruksländerna i övriga Europa (se Tabell 4.5). En del av förklaringen  
  
 är troligen att färre studier har genomförts här, men en del  
  
 av förklaringen kan också vara en mer ensidig odling, alternativt  
  
 spridning av resistenta populationer från områden med intensiv och  
  
 ensidig odling. Några av de arter där flest fall av resistens  
  
 konstaterats tillhör de som kan förväntas öka i Sverige som en  
  
 effekt av klimatförändringarna (svinamarant, renkavle, hönshirs,  
  
 blodhirs; se kommentarer ovan).  
  
 Konkurrenssvaga grödor  
  
 Odling av en större andel grödor med svag konkurrensförmåga  
  
 gentemot ogräs utgör en viktig förklaring. Den synergistiska  
  
 effekten av herbicidbehandling och konkurrens visades tydligt av  
  
 Williams (2003). Medan många ogräsplantor som växte utan  
  
 konkurrens överlevde en normal herbiciddos dödades de allra flesta  
  
 när de växte i ett normal kornbestånd. Slutsatsen blir att en gröda 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 196  
  
 som odlas med stort radavstånd och/eller har en långsam etablering  
  
 kräver en högre herbiciddos för samma ogräseffekt. Den större  
  
 arealen av grödor som t.ex. majs i sydligare länder bidrar därför till  
  
 det större bekämpningsbehovet.  
  
 Höstsädesdominerade växtföljder  
  
 Som framgår av Tabell 4.4 är andelen höstsådda grödor (främst  
  
 stråsäd) betydligt större i Danmark, Tyskland och Frankrike än i  
  
 Sverige. En växtföljd med, som i Tysklands fall, mer än 50 %  
  
 höstsådd gynnar kraftigt de vinterannuella ogräsen. Inte minst  
  
 gräsogräs som renkavle, åkerven och sandlosta får möjlighet att  
  
 bygga upp mycket kraftiga populationer. Eftersom de två förra är  
  
 kända för att lätt utveckla herbicidresistens bidrar denna typ av  
  
 växtföljd till ökad herbicidanvändning.  
  
 Odlingssystem med reducerad jordbearbetning  
  
 Andelen areal i Sverige som brukas med plöjningsfri odling kan  
  
 uppskattas till 10 % (Arvidsson, muntlig information), medan den  
  
 är betydligt högre i Storbritannien (20-30%), Tyskland (20 %) och  
  
 Frankrike (18 %) enligt Anderson (hemsida för The European  
  
 Conservation Agriculture Federation). Effekten av plöjningsfria  
  
 odlingssystem på ogräsförekomsten är något oklar, men framförallt  
  
 de perenna arterna förefaller gynnas. Kostnaden per ha för kemisk  
  
 bekämpning ökade i medeltal över nio år med 25  i höstvete,  
  
 5070  i höstkorn, 5070  i höstraps och 50  i sockerbetor, i  
  
 tyska försök (Anonym, 2006). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 197  
  
 Tabell 4.5 Konstaterade fall av herbicidresistens  
  
 Antal fall Arter (exempel)  
  
 Frankrike 31 Renkavle, svinamarant, kolvhirs  
  
 Storbritannien 24 Renkavle, svinmålla, baldersbrå  
  
 Tyskland 19 Renkavle, svinamarant  
  
 Polen 9 Svinamarant, hönshirs, blodhirs  
  
 Nederländerna 7 Renkavle, svinmålla, korsört  
  
 Sverige 7 Renkavle, åkerven, åkertistel, våtarv  
  
 Norge 5 Svinmålla, vitgröe, våtarv  
  
 Danmark 1 Våtarv  
  
 Efter WeedScience.com (hemsida) och Obrien (muntlig information).  
  
 4.3 Sammanfattande diskussion  
  
 Effekten av framtida klimatförändringar på bekämpningsbehovet  
  
 av ogräs i Sverige  
  
 Den ovanstående beskrivningen av ogräsfloran och ogräskontrollen  
  
 i Europa kan fungera som utgångspunkt när vi diskuterar tänkbara  
  
 effekter av klimatförändringar på ogräskontrollen. Den enkla  
  
 tolkningen skulle kunna vara att se förändringar i framtidens  
  
 ogrässituation som en effekt av temperaturen, och därmed sätta  
  
 likhetstecken mellan områden i dag och i framtiden med samma  
  
 årsmedeltemperatur. Denna tolkning är delvis giltig som en  
  
 prediktion av hur de fysiologiska begränsningarna för en art ändras  
  
 i en region, även om den inte tar hänsyn till effekten av långa dagar  
  
 på en kortdagsväxt. På samma sätt skulle man kunna överföra  
  
 bekämpningsbehovet (förenklat uttryckt i herbiciddos per ha) till  
  
 regioner med motsvarande temperatur. Denna typ av resonemang  
  
 ger dock en bristfällig bild av den förväntade ökningen av  
  
 bekämpningsbehov. En mer komplicerad och realistisk tolkning tar  
  
 hänsyn till de samspel som finns mellan ogräsflorans sammansättning,  
  
 grödval, växtföljd, odlingssystem och odlingsåtgärder. Med  
  
 utgångspunkt från tidigare resonemang kan vi räkna med ett ökat  
  
 bekämpningsbehov under följande förutsättningar:  
  
 Andelen konkurrenssvaga grödor, t.ex. majs och solros,  
  
 förväntas öka i södra Sverige. Den svagare konkurrensen i kombination  
  
 med det gynnsammare klimatet medför att ogräsfloran blir  
  
 mer artrik. Detta ställer större krav på breda verkningsmekanismer 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 198  
  
 hos herbicider och i vissa sammanhang högre doser. Den svagare  
  
 konkurrensen i sig gör också att dosen vid kemisk bekämpning  
  
 måste höjas för att uppnå samma kontrolleffekt som i ett slutet  
  
 stråsädesbestånd  
  
 Nya arter i ogräsfloran med senare och mer utdragen uppkomst  
  
 medför att såväl mekaniska som kemiska bekämpningar måste  
  
 upprepas, i synnerhet i grödor med stora radavstånd och sen  
  
 utveckling. Under torra förhållanden gynnas C4-ogräs i konkurrensen  
  
 med C3-grödor, vilket eventuellt kan kräva större bekämpningsinsats.  
  
 Nederbördsfattiga somrar med vattenunderskott i marken  
  
 kommer sannolikt att medföra att andelen höstsådda grödor ökar.  
  
 Detta kommer att starkt gynna vinterannuella ogräs. Samtidigt  
  
 finns det starka tecken som tyder på att den plöjningsfria odlingen  
  
 ökar i omfattning. Detta kommer ytterligare att gynna arter som  
  
 renkavle, åkerven och sandlosta. När det gäller de två förstnämnda  
  
 utgör risken för herbicidresistens ett allvarligt problem. Denna risk  
  
 ökar kraftigt med andelen höstsådd och leder till ett större  
  
 bekämpningsbehov.  
  
 Referenser  
  
 Anonym (2006) KASSA. Sharing Knowledge on Sustainable  
  
 Agriculture. Brussels 2021 February 2006. The European  
  
 platform.  
  
 Ellis B., Johansson M.  Jönsson B. (2003) First report of  
  
 Solanum physalifolium as a host for Phytophthora infestans.  
  
 Plant diseases 87, 1538.  
  
 Andersson L. (2007) Martinez gror sent. Potatis  grönsaker 7,  
  
 4041. Under tryckning.  
  
 Anonym (2004) Crop Protection 2004, 17 april:  
  
 Elliott  
  
 ECAF (citerat 2007-03-27) http://www.ecaf.org/Life.htm  
  
 Godhe N-I (1977) Flyghavre i Medelpad, Västernorrlands län.  
  
 Sveriges lantbruksuniversitet, inst. f. växtodlingslära. Examensarbete  
  
 679.  
  
 Glemnitz M., Gregory, Radics L.  Hoffmann J. (2000) Weed  
  
 flora composition along a north – south gradient in Europe.  
  
 Acta Agronómica Óváriensis 42 (2). Abstract. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 199  
  
 Ellis, Shrestha A., Tollenaar M., Sanford, Rahimian H.   
  
 Swanton C.J. (2000) Effects of photperiod on the phenological  
  
 development of redroot pigweed (Amaranthus retroflexus L.).  
  
 Canadian Journal of Plant Science 80:929 Håkansson  
  
 S. (2003) Weeds and weed management on arable land.  
  
 An ecological approach. Wang, Wallingford.  
  
 Hernandez, FrancisPalmer (1998) Plant physiological  
  
 ecology. Springer-Verlag, New York.  
  
 Steele L. 2006. Evaluating the potential Lynch  
  
 spread of two grass weeds in Sweden. Acta Agriculturae  
  
 Scandinavica, Section B, Soil and Plant Science 56, 9195.  
  
 Henry, D.T. (1995) Smith in a changing climate. Weed Science  
  
 43, 685701.  
  
 Schroeder D., Mueller-Schaerer H.  Stinson C.A.S. (1993) A  
  
 European weed survey in 10 major crop systems to identify  
  
 targets for biological control. Weed Research 33, 449458.  
  
 Swanton CJ, Marquez JZ, Shrestha A, Tollenaar M, Deen W   
  
 Rahimian H, 2000. Effects of temperature and photoperiod on  
  
 the phenological development of barnyardgrass. Agronomy  
  
 Journal 92:11251134.  
  
 WeedScience.com (citat 200703027) International survey of  
  
 herbicide resistant Manning. Funded and Supported by the  
  
 Herbicide Resistance Action Committee (HRAC), the North  
  
 American Herbicide Resistance Action Committee  
  
 (NAHRAC), and the Weed Science Society of America  
  
 (WSSA). Homepage http://www.weedscience.org  
  
 Muntlig information  
  
 Moore, forskare, inst. f. markvetenskap, SLU.  
  
 Liv Åkerblom-Espeby, doktorand, inst. f. växtproduktionsekologi,  
  
 SLU. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 200  
  
 5 Kvalitet  
  
 5.1 Bakgrund  
  
 Kvaliteten på skördade växtprodukter beror av ett samspel mellan  
  
 växtens ärftliga egenskaper (genotypen), d.v.s. art och sort, och  
  
 dess omgivande miljö, både under odlingen, vid skörd och under  
  
 lagring. Olika ämnen i växten syntetiseras och lagras in vid olika  
  
 stadier i plantans utveckling. Både starten och längden av dessa  
  
 stadier påverkas av omgivningsfaktorer såsom fuktighet, temperatur,  
  
 ljus, syre- och koldioxidtillgång, patogeninfektioner och  
  
 toxiska ämnen. Förekomst och mönster i omgivningsfaktorernas  
  
 växlingar, såsom markfaktorer, konkurrens, samverkan eller infektion  
  
 av andra organismer, har också stor inverkan på skördeproduktens  
  
 innehåll, mängd och sammansättning av olika substanser,  
  
 näringsämnen likaväl som oönskade ämnen.  
  
 Olika ämnens förekomst i växten styrs i olika grad av gener  
  
 respektive miljö. Förekomst av de ämnen som är till största delen  
  
 sortstyrda, beror alltså mest på vilka arter och sorter som  
  
 överhuvudtaget kan förädlas fram för odling i vissa miljöer, vid  
  
 klimatförändringar för nya klimatzoner. Förekomst av de ämnen  
  
 som är mera miljöstyrda beror både av art eller sort och på  
  
 omgivningsfaktorerna i samspel, ibland framförallt på omgivningsfaktorerna.  
  
 Vilken kvalitet som eftersträvas beror i sin tur på för  
  
 vilket ändamål växten odlas. Som resultat av klimatförändringar  
  
 kan grödornas odlingsområden komma att förskjutas och förutsättningarna  
  
 för viss kvalitet inom ett visst geografiskt område kan  
  
 då förändras på sätt vi får svårt att förutse utan forskning inom  
  
 området.  
  
 5.2 Kvalitetskrav för svenska växtprodukter i dagens  
  
 jordbruk  
  
 Walters som odlas för produktion av livsmedelsråvara, t.ex.  
  
 brödvete, maltkorn eller grynhavre har sina specifika kvalitetskrav.  
  
 Fodergrödor har sina krav beroende på djurslag. Idisslare, t.ex. nöt  
  
 och får, har andra krav än häst eller enkelmagade djur såsom svin  
  
 eller fjäderfä. Produktion av råvara till bränsle eller teknisk  
  
 användning kan ställa andra speciella krav på sort och omgivning 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 201  
  
 under odling, skörd och lagring. Kvalitetskraven definieras enligt  
  
 användningsområde enligt:  
  
  Livsmedelsråvara, t.ex. brödvete, grynhavre, spannmål till  
  
 barnmat, maltkorn, matolja av raps m fl oljeväxter.  
  
  Foder, dvs. kraftfoder såsom stråsäd med högt energiinnehåll  
  
 (stärkelse) och proteinfoder, dvs. oljeväxt- och baljväxtprodukter  
  
 till idisslare (t.ex. nöt och får), häst eller till enkelmagade  
  
 djur (t.ex. svin och fjäderfä).  
  
  Teknisk råvara, t.ex. oljor med speciell fettsyrasammansättning;  
  
 biologiskt nedbrytbara, farmaceutiska, kosmetiska, färg-,  
  
 träkonservering-, skär- och smörjoljor  
  
  Bränsle- och energigrödor, såsom oljeväxter till RME (rapsmetylester),  
  
 vete till etanol, havre, salix och energigräs till eldning  
  
 eller biogas  
  
 För avnämarna defineras därefter mer specificerade kvalitetskrav  
  
 varav de viktigaste är:  
  
  Näringsmässiga, t.ex. innehåll och sammansättning av protein,  
  
 fett, kolhydrater, vitaminer och mineraler mm, smältbarhet  
  
  Sensoriska, dvs. smak, lukt, färg, konsistens  
  
  Frihet från oönskade ämnen, t.ex. toxiner från växten eller från  
  
 patogener och från bekämpningsmedelsrester  
  
  Hygieniska, dvs. ej bakterier och smittämnen  
  
  Fysikaliska, t.ex. kärnstorlek, jämnhet, skador  
  
  Teknisk användbarhet i process, t.ex. skalbarhet, bakningskvalitet,  
  
 friskhet m.m. för potatischips och malt till öl och  
  
 whisky  
  
  Hållbarhet, lagringsduglighet  
  
 Den kemiska sammansättningen i växtprodukter kategoriseras  
  
 sedan ytterligare:  
  
  Innehåll av proteiner, fett, stärkelse, socker  
  
  Aminosyrasammansättning i proteiner, fettsyrasammansättning,  
  
 stärkelsens sammansättning  
  
  Innehåll av bioaktiva ämnen såsom ß-glukan, vitaminer, antioxidanter  
  
  Mineralinnehåll  
  
  Innehåll av oönskade ämnen: tungmetaller, toxiner, smittämnen  
  
 och pesticidrester och deras nedbrytningsprodukter 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 202  
  
 Kvalitetskrav för grödor i dag  
  
 De viktigaste grödorna i svensk växtodling idag är stråsäd (vår- och  
  
 höstvete, vårkorn och till viss del höstkorn, havre, råg, rågvete och  
  
 ensilagemajs), oljeväxter (höst- och vårraps, samt vårrybs), potatis,  
  
 sockerbetor och baljväxter). Vallfoderväxter behandlas på annan  
  
 plats i rapporten. Dessa grödors odlingsområden kan komma att  
  
 förskjutas pga klimatförändringar och förutsättningarna för viss  
  
 kvalitet inom ett visst geografiskt område kan då förändras. Vissa  
  
 nischgrödor kan få utökat odlingsområde och nya grödor kan  
  
 eventuellt bli odlingsbara.  
  
 Vad gäller stråsäd används i första hand vårvete, men också  
  
 höstvete som kvarnråvara till bröd, gryn och barnmat, och båda  
  
 grödorna odlas också till foder och etanolproduktion. Vårkorn  
  
 används till malt, mervärdesmat och foder medan höstkorn  
  
 framförallt fungerar som fodersäd. Havre är livsmedelsråvara till  
  
 gryn, barnmat och mervärdesmat samt råvara till foder och bränsle.  
  
 Råg odlas i Sverige främst för brödproduktion, men till viss del  
  
 som foder, medan rågvete och ensilagemajs är foderråvaror.  
  
 Oljeväxter utgörs främst av höst- och vårraps samt vårrybs och  
  
 utgör råvara till bl.a. matolja, men också till foder, bränsle och  
  
 tekniska produkter.  
  
 Potatis odlas som råvara till ny- och matpotatis, färdigprodukter,  
  
 foder och stärkelse.  
  
 Sockerbeta odlas framförallt för sockerframställning, biprodukter  
  
 blir till foder.  
  
 Av baljväxterna odlas främst ärter och åkerböna för användning  
  
 till kokning, grönsak och foder, medan brun (grön) böna odlas i  
  
 liten omfattning för kokning och som grönsak.  
  
 Vete  
  
 För brödvete krävs kvaliteter med stora, fullmatade, jämna, friska  
  
 kärnor som ger en toxinfri råvara med hög utmalningsgrad.  
  
 Proteinhalten måste vara hög, för vårvete mer än 12 procent och  
  
 höstvete mer än 11 procent, med rätt aminosyresammansättning  
  
 dvs. hög andel gluteniner som ger starkt gluten. Ett högt falltal är  
  
 nödvändigt för god bakningskvalitet, över 220 s som indikerar väl  
  
 bibehållen stärkelse. Likaså krävs ett lågt Cd-innehåll, mindre än  
  
 100 ppm för vuxna och under 20 ppm för vete till barnmat. Ett 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 203  
  
 högt E-vitamininnehåll är också önskvärt. Idag kan endast relativt  
  
 mjuka veten odlas i Sverige, hårdare vetesorter för pastaproduktion  
  
 och baguetteliknande bröd kräver ett torrare, varmare klimat och  
  
 måste importeras.  
  
 Vete till foder kräver också jämna, friska kärnor utan patogenangrepp  
  
 (toxiner), ett så högt stärkelseinnehåll som möjligt, medan  
  
 proteininnehållet är mindre viktigt då stärkelseinnehållet som utgör  
  
 energikällan, prioriteras. Ett högt E-vitamininnehåll är också  
  
 önskvärt.  
  
 För etanolvete är kvalitetskraven något mer begränsade. Stora,  
  
 jämna kärnor och högt stärkelseinnehåll = energi samt lågt  
  
 proteininnehåll till fördel för stärkelseinnehållet är viktigt.  
  
 Korn  
  
 Vårkorn som används till maltproduktion måste utgöras av jämna,  
  
 friska, oskadda kärnor. Sprickor är ett problem med okänd orsak,  
  
 som kan innehålla patogener och i sin tur ge feljäsning och toxiner i  
  
 ölen. För en god ölkvalitet är det nödvändigt att 91 procent av  
  
 kärnorna är större än 2,5 mm och att proteininnehållet är mellan  
  
 9,511,5 procent för lagom mängd skum och ett klart öl.  
  
 Grobarheten måste överstiga 95 procent för att garantera en  
  
 tillräckligt hög amylasaktivitet. Falltalet måste vara högt för visa på  
  
 ett bibehållet, högt stärkelseinnehåll som bör överstiga 60 procent  
  
 för bra extraktutbyte (hög alkoholhalt).  
  
 Till livsmedel krävs likaså kornråvara med jämna, friska, oskadda  
  
 kärnor. Ett gryende intresse finns, men ännu inga krav på förädling  
  
 på sorter med förhöjd amyloshalt, dvs. långsammare kolhydrater,  
  
 hög ß-glukanhalt som kan sänka kolesterolhalten i blodet och hög  
  
 E-vitaminhalt.  
  
 Kvalitetskrav på foderkorn är högt stärkelseinnehåll för att ge  
  
 mycket energi. Intresse finns för sorter med långsamma kolhydrater  
  
 till nöt för minskad NH4-avgång, liksom för ett högt Evitamininnehåll. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 204  
  
 Havre  
  
 På havre som livsmedelsråvara finns kraven lättskalade, jämna,  
  
 stora, friska, oskadda kärnor med lågt kadmiuminnehåll, mindre än  
  
 20 ppm i barnmat. Skalningbarheten och Cd-halten är sortfrågor.  
  
 Ett högt proteininnehåll  havre har näringsmässigt bäst aminosyrasammansättning  
  
 av cerealierna – högt ß-glukaninnehåll och Evitamininnehåll  
  
 är önskvärt. Havre innehåller också andra antioxidanter  
  
 som kan vara hälsobefrämjande och därmed önskvärda, t.ex.  
  
 avenantramider, vars innehåll delvis styrs av odlingsmiljön.  
  
 Havre som foderråvara har krav på högt proteininnehåll, högt  
  
 fettinnehåll (gäller främst hästfoder och är sortbundet) samt gärna  
  
 högt E-vitamininnehåll. Andra antioxidanter kan vara av intresse.  
  
 Oljeväxter; raps och rybs  
  
 Vår- och höstraps samt vårrybs i de sydligaste odlingsområdena är  
  
 de för närvarande största oljeväxtgrödorna.  
  
 Som livsmedelsråvara, främst till matolja, är kraven ett vatteninnehåll  
  
 på högst 9 procent, oljeinnehåll över 40 procent och  
  
 klorofyllinnehåll mindre än 20 ppm. Produkten ger annars en grön  
  
 olja med låg stabilitet, dvs. lättare härskning. Renheten i fröråvaran  
  
 måste bestå av mindre än 4 procent ogräsfrön och gröna växtdelar.  
  
 Fria fettsyror (FFA = free fatty acids), ska ha ett lågt värde,  
  
 eftersom ett högt värde indikerar skador, fältgroning, frost (döda  
  
 frön) eller för hög torktemperatur efter skörd.  
  
 Sortmaterialet indelas i:  
  
 1. enkellåga sorter, dvs. erukasyrainnehåll (C22:1) mindre än 2 %.  
  
 (En hög halt är olämplig för hjärtatanses ohälsosam.)  
  
 2. dubbellåga sorter, kallas också Canola, har ett lågt erukasyrainnehåll,  
  
 och mindre än 15 mikromol glukosinolater (svavelhaltiga  
  
 ämnen, typiska för kålväxter) i avfettad torrsubstans.  
  
 3. trippellåga sorter som förutom ovanstående också har en låg  
  
 fiberhalt och är gulfröigt, till skillnad från resten av sortmaterialet  
  
 som är svart. Eftersom grobarhet och avkastning är lägre i  
  
 trippellåga sorter än i övriga, har de trippellåga ännu inte slagit  
  
 igenom i odlingen. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 205  
  
 Till friteringsoljor används sorter med mer än 5 procent av den  
  
 stabila oljesyran (C18:1), och med mindre än 5 procent av den  
  
 lätthärsknade linolensyran (C18:3).  
  
 Till tekniska oljor, t.ex. hydraulolja, smörjolja till motorsåg,  
  
 med fördelen att vara biologiskt nedbrytbara, odlas sorter med.  
  
 erukasyrahalt runt 50 procent. Dessa kan inte användas för humankonsumtion.  
  
 Rapsolja används också som bränsle, framförallt rapsmetylester,  
  
 RME, som är förestrad rapsolja.  
  
 Potatis  
  
 För att användas som livsmedel krävs potatis av god kokkvalitet  
  
 vad gäller konsistens och färg, god lagringsduglighet, toxinfrihet,  
  
 speciellt glukoalkaloider som är typiska för potatisväxter och låg  
  
 halt reducerande socker, då hög halt ger mörk färg vid fritering.  
  
 Som fabrikspotatis krävs sorter med hög stärkelsehalt.  
  
 Till foder krävs en råvara med högt energiinnehåll (stärkelse) och  
  
 toxinfrihet (glukoalkaloider).  
  
 Sockerbeta  
  
 Livsmedelsråvaran måste ha hög sockerhalt, mer än 15 %, lågt  
  
 blåtal, dvs. 1020 mg N/100 g och god lagringsduglighet.  
  
 Till foder används restprodukter från sockertillverkningen, som  
  
 inte har specificerade kvalitetskrav.  
  
 Ärter och bönor  
  
 Till livsmedel behövs friska, jämna frön med jämn och kort  
  
 kokbarhet och låg halt tanniner, som är antinutritionella ämnen  
  
 typiska för ärtväxter och som ger problem med gasbildning i mage  
  
 och tarm. Alltför höga halter kan ge förgiftningar.  
  
 Foderråvaran kräver hög proteinhalt och likaså låg tanninhalt. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 206  
  
 Nischgrödor och ensilagemajs  
  
 Walters som idag är nischgrödor, men som kanär tänkasbara att få  
  
 ökad betydelse är lin, hampa, solros, krambe, oljedådra, amarant,  
  
 bovete och quinoa. Ensilagemajs , som inte kan betraktas som en  
  
 nischgöda, kommer troligen att få ökad betydelse och flytta sin  
  
 nordgräns högre upp i landet.  
  
 5.3 Konsekvenser av klimatförändringar till ~2085  
  
 på olika grödor  
  
 Vårvete  
  
 Betydligt varmare klimat under inlagrings- och mognadsförloppen  
  
 kan påverka vetets bakningsegenskaper negativt. Tre dagar med  
  
 medeltemperatur över 30°C kan påverka proteinernas bakningsegenskaper  
  
 och ge ökad risk för försämrad degstyrka (Randall   
  
 Moss 1990). Förhöjd temperatur och Lopez kan minska  
  
 proteinhalten genom en kraftigt förkortad inlagringsperiod samt  
  
 genom mer kol som ger kolhydrater framför protein. Förhöjd  
  
 CO2-halt kan minska proteinhalten i vete med upp till 13 procent  
  
 (Hocking  Meyer 1991; Conroy m fl.1994; Garcia m.fl. 1996a)  
  
 och ge sämre degextensibilitet (tänjbarhet) och sämre brödvolym  
  
 (Blumentahl et al. 1996). Regnskurar vid värmeböljor under  
  
 mognaden kan ge stärkelsen dåliga bakningsegenskaper genom att  
  
 kraftigt försämra falltalet (ett mått på viskositeten, dvs. hur  
  
 nedbruten stärkelsen är, i en blandning av mjöl och kokande vatten,  
  
 mätt i sekunder då en stav får falla genom blandningen) då  
  
 groningsenzym aktiveras och stärkelsen börjar brytas ned. Även  
  
 andra ämnen i vetekärnan, t.ex. vitamininnehåll kan eventuellt  
  
 påverkas av både högre temperaturer och förändrat nederbördsmönster.  
  
 Dessa problem kan antas förekomma främst i Götaland  
  
 och Svealand.  
  
 De nya arter av skadegörare och ogräs som kan förväntas vandra  
  
 in pga klimatförändringar kan kraftigt påverka både avkastning och  
  
 kvalitet i negativ riktning. Detta gäller direkta skador på plantan  
  
 och kärnan som kan bli förkrympt, men också hygieniskt med  
  
 bakterier och andra smittämnen i kärnan (extra allvarligt vid  
  
 livsmedels- foder- och utsädesproduktion) och högre risk för  
  
 toxiner från skadegörare samt risk för bekämpningsmedelsrester i 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 207  
  
 skördeprodukterna efter intensivare kemisk kontroll av skadegörare  
  
 och ogräs. De förväntade torrare förhållandena under junijuli  
  
 kan dock ge sämre utvecklingsmöjligheter för patogener och i  
  
 så fall minska riskerna för riktigt stora problem. Hårdare vetesorter  
  
 kan odlas i ett varmare klimat så importen av dessa kan komma att  
  
 minska.  
  
 I Norrland är risken för vårfrost större och bakslag för grödan  
  
 kan komma att utgöra större risk för plantdöd och därmed ojämnt  
  
 bestånd och mognad och sämre kvalitet. Skadegörartrycket och  
  
 därmed bekämpningstrycket och risker förenade med detta, kan  
  
 fortfarande vara lägre än områdena söderut. Eventuellt kan risken  
  
 för vårfrost med tillhörande bakslag för grödan utgöra större risk  
  
 för plantdöd och därmed ojämnt bestånd och mognad och sämre  
  
 kvalitet. Möjligen kan också skadegörartrycket och därmed  
  
 bekämpningstrycket och risker förenade med detta, vara lägre än  
  
 områdena söderut, liksom de är idag.  
  
 Höstvete  
  
 Samma kvalitetsproblem med proteinets och stärkelsens bakningsegenskaper  
  
 som i vårvetet kan också uppkomma i höstvetet  
  
 framförallt i landets södra hälft. Dock bör det tidigare utvecklade  
  
 höstvetet lida mindre risk för detta än vårtvetet, då inlagringsperioden  
  
 ligger tidigare och temperaturerna då inte hunnit bli för  
  
 höga. Även andra ämnen i vetekärnan, t.ex. vitamininnehåll kan  
  
 eventuellt också påverkas av både högre temperaturer och förändrat  
  
 nederbördsmönster. Problemen med skadegörare, toxiner,  
  
 bekämpning och försämrad kvalitet kan också bli desamma i  
  
 höstvete som i vårvete, men höstvetets tidigare utveckling bör även  
  
 i dessa fall vara en fördel, jämfört med vårvetet.  
  
 I Svealand och Norrland är risken för utvintring större. Utvintring  
  
 pga isbränna (dåligt snötäcke) kan ge ojämnt bestånd med  
  
 grönskott och mer ogräs att bekämpa, ojämn mognad och därmed  
  
 sämre kvalitet bl.a. i utmalningen. Snötäcke utan tjäle, då temperaturen  
  
 varit för hög för att tjäla, kan komma att ge större problem  
  
 med fusariuminfektioner i höstvetet och därmed mycket potenta  
  
 toxiner i vetekärnan. Grödans nordgräns bör dock förskjutas uppåt  
  
 med de mildare vintrarna. Ett problem med både avkastning och  
  
 kvalitet kan bli en försvagad gröda, när den respirerar sent på  
  
 hösten med mycket få ljustimmar för fotosyntes. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 208  
  
 Korn  
  
 Förhöjd temperatur och Lopez kan minska proteinhalten som  
  
 måste ligga inom 9,511,5 procent för god maltkvalitet, genom en  
  
 kraftigt förkortad inlagringsperiod, samt genom mer kol som ger  
  
 kolhydrater framför protein. Samtidigt kan detta också försämra  
  
 grobarheten som måste vara över 95 procent för att få nödvändig  
  
 hög amylasaktivitet i malten. Kraftiga lokala regnskurar vid värmeböljor  
  
 under mognaden juliaug kan ge kraftigt försämrat falltal då  
  
 groningsenzym aktiveras och stärkelsen börjar brytas ned.  
  
 Stärkelseinnehåll i maltkorn behöver vara över 60 procent för bra  
  
 extraktutbyte (% alkohol). Kraftiga lokala regnskurar kan under  
  
 samma tid också underlätta för svampinfektioner som kan ge  
  
 feljäsning i ölen och toxiner olämpliga i råvara till både malt, övriga  
  
 livsmedel och foder, samt göra att ß-glukan, som är starkt önskvärt  
  
 i övriga livsmedel av korn utom öl och ej heller i foder till fjäderfä  
  
 där det istället utgör problem, kan börja brytas ned och förstöras.  
  
 Även andra ämnen, t.ex. vitamininnehåll i kornkärnan kan påverkas  
  
 av både högre temperaturer och förändrat nederbördsmönster.  
  
 Dessa problem kan antas bli störst i södra hälften av landet.  
  
 Problemen med skadegörare, toxiner, bekämpning och försämrad  
  
 kvalitet kan också bli liknande i vårkorn som i vår- och  
  
 höstvete. Vårkorn som varande en vårgröda och därmed har en  
  
 senare utveckling än en höstsådd gröda, kan få en nackdel av detta  
  
 pga för varm och kort inlagringstid. Höstkorn som idag är en liten  
  
 gröda i Sverige, kan därför komma att få en större betydelse i  
  
 framtiden och få en nordgräns högre upp än idag, men dess  
  
 utvintringsbenägenhet kommer fortfarande troligen att vara en  
  
 nackdel.  
  
 I norra Sverige är risken för vårfrost större och bakslag för  
  
 grödan kan komma att utgöra större risk för plantdöd och därmed  
  
 ojämnt bestånd och mognad och sämre kvalitet. Skadegörartrycket  
  
 och därmed bekämpningstrycket och risker förenade med detta,  
  
 kan fortfarande vara lägre än områdena söderut.  
  
 Havre  
  
 Förhöjd temperatur och Lopez kan minska proteinhalten  
  
 genom en kraftigt förkortad inlagringsperiod samt genom mer kol  
  
 som ger kolhydrater framför protein, men också förändra havre 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 209  
  
 kärnans förhållande mellan protein, stärkelse och olja. Fettsyrasammansättningen  
  
 som är värdefull i havrelivsmedel, kan också  
  
 förändras av förhöjda temperaturer och ge högre halter fettsyror  
  
 med högre smältpunkt, på bekostnad av dem med lägre smältpunkt  
  
 som också är nutritionellt att föredra. Regnskurar vid värmeböljor  
  
 under mognaden kan ge kraftigt försämrat falltal då groningsenzym  
  
 aktiveras och stärkelsen börjar brytas ned. Även ß-glukan, som är  
  
 starkt önskvärt i övriga livsmedel av havre, men ej i foder till  
  
 fjäderfä där det istället utgör problem i matsmältningen, kan börja  
  
 brytas ned och förstöras. Även andra ämnen i havrekärnan kan  
  
 påverkas av både högre temperaturer och förändrat nederbördsmönster,  
  
 t.ex. innehållet av vitaminer och antioxidanter såsom  
  
 avenantramider, en ämnesgrupp där forskningsresultat tyder på  
  
 vissa hälsobefrämjande egenskaper t.ex. vad gäller kolesterol i  
  
 blodet. Möjligheter att odla längre norrut med annat ljusklimat kan  
  
 ge förändrat antioxidantinnehåll.  
  
 Framtida tidiga vårar kan ge större problem med fritfluga i  
  
 havre, då vippan förstörs av flugan och avkastningen samt även  
  
 kärnkvaliteten försämras avsevärt pga tomma vippor eller  
  
 förkrympta kärnor.  
  
 Eventuellt kan hösthavre, som idag inte odlas i Sverige pga dålig  
  
 vinterhärdighet, bli en gröda för framtida svenskt jordbruk med  
  
 mildare vintrar. Snötäcke utan tjäle, då temperaturen varit för hög  
  
 för att tjäla, kan dock troligen ge stora problem med fusariuminfektioner  
  
 i hösthavre och därmed mycket potenta toxiner i  
  
 kärnan. Fusarium och dess toxiner är redan idag är ett problem i  
  
 vårhavre. Hösthavre blir troligen inte en gröda för övre Norrland.  
  
 Eventuellt kan risken för vårfrost orsaka problem.  
  
 Vårraps  
  
 Förhöjd temperatur och Lopez kan hos oljeväxter i likhet med  
  
 havre ge minskad proteinhalt, förändra förhållandet mellan protein,  
  
 stärkelse och olja samt ge förändrad och oönskad fettsyrasammansättning.  
  
 Problemen med skadegörare, bekämpning och försämrad  
  
 kvalitet kan också öka som i andra vårgrödor. Problem med  
  
 bomullsmögel kan dock förväntas minska pga nederbördsunderskottet.  
  
 I oljeväxter är rapsbaggen ett stort problem som kan antas  
  
 öka och bekämpning är svår, då kemikalier också påverkar de  
  
 nödvändiga pollinatörerna samt kan ge rester i livsmedel och foder. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 210  
  
 Kraftiga regnskurar vid starka värmeböljor under mognaden kan  
  
 resultera i sönderslagna skidor med kraftig drösning som följd.  
  
 Fröna utgör då ogräsproblem i efterkommande grödor, speciellt i  
  
 nya oljeväxtgrödor där den önskade kvaliteten kan vara en annan  
  
 t.ex. innehåll av erukasyra, glukosinolater och fibrer. Även andra  
  
 ämnen i frö och planta kan påverkas av förhöjda temperaturer och  
  
 förändrat nederbördsmönster, t.ex. innehållet av glukosinolater,  
  
 vitaminer eller klorofyll, där mer än 20 ppm klorofyll ger en grön  
  
 och lätthärsknad olja. I Norrland kan risken för vårfrost med  
  
 tillhörande bakslag för grödan bli större medan skadegörartrycket  
  
 fortfarande kan bli mindre än längre söderut.  
  
 Höstraps  
  
 Högre temperaturer under inlagrings- och mognadsförloppen i  
  
 april-juli, samt nederbördsunderskott från början av juni fram till  
  
 skörd, men med risk för lokalt kraftiga regnskurar kan påverka  
  
 rapsens kvalitetsegenskaper negativt. Dock bör den tidigare  
  
 utvecklade höstrapsen lida mindre risk för detta än vårrapsen, pga  
  
 en längre och svalare inlagringsperiod. Förhöjd temperatur och  
  
 CO2-halt kan minska proteinhalten, förändra förhållandet mellan  
  
 protein, stärkelse och olja samt ge förändrad och oönskad fettsyrasammansättning.  
  
 Problemen med skadegörare, bekämpning och försämrad kvalitet  
  
 kan också öka även i höstraps. I oljeväxter är rapsbaggen redan  
  
 ett stort problem och bekämpning är svår, då kemikalier också  
  
 påverkar de nödvändiga pollinatörerna samt kan ge rester i livsmedel  
  
 och foder. Dock kommer troligen problemen vara mindre i  
  
 höstraps än i vårraps även fortsättningsvis. Problemet med regnskurar  
  
 vid värmeböljor under mognaden är principiellt detsamma  
  
 som för vårraps.  
  
 I Svealand kan problemen med utvintring vara stora, och i  
  
 Norrland ännu större.  
  
 Potatis  
  
 Sättning av potatis kan komma att ske ca 4 veckor tidigare än idag,  
  
 men måste anpassas efter när marken bär och efter bladmögelsituationen  
  
 och i Svealand och Norrland efter sista vårfrosten. För 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 211  
  
 god skörd och kvalitet blir det mycket viktigt att utnyttja tidig  
  
 säsong innan nederbördsunderskott och bladmögelinfektion slår  
  
 till. Om tillräckligt med vatten finns att tillgå bevattnas grödan.  
  
 Ökad UV-B-instrålning kan ge sämre potatiskvalitet (Tevini   
  
 Teramura 1989). Problemen med skadegörare, toxiner, bekämpning  
  
 och försämrad kvalitet kan bli allvarliga. Hösttemperaturerna ökar  
  
 liksom nederbörden, vilket gör sen skörd mycket problematisk och  
  
 risk för ökad glukoalkaloidhalt i knölarna blir högre.  
  
 För att få virusfri utsädespotatis kommer norrländska odlingar  
  
 bli allt viktigare och en organisation kring hur dessa ska hållas så  
  
 fria från smitta som möjligt kommer att behövas, eftersom  
  
 bladlössen och därmed virusspridningen kan förväntas öka.  
  
 Sockerbeta  
  
 Precis som för potatis blir det viktigt att utnyttja tidig säsong för  
  
 tillväxt innan nederbördsunderskott slår till i juni/juli. Ökad UVB-instrålning  
  
 kan ge sämre sockerbetskvalitet (Tevini  Teramura  
  
 1989). Tillväxtsäsongen förlängs pga av högre temperaturer på  
  
 hösten och tillsammans med en förhöjd Lopez kan detta  
  
 resultera i betydligt högre avkastning och sockerhalt samt en  
  
 framflyttad nordgräns. Sen skörd kan dock avsevärt försvåras pga  
  
 mer regn på hösten. Lagring av skördade betor blir dessutom  
  
 svårare i hög hösttemperatur, eftersom förruttnelse startar. Ökad  
  
 generell bekämpning mot skadegörare kan bli fallet, med ökad risk  
  
 för bekämpningsmedelsrester i råvaran.  
  
 I landets norra odlingsområden är det högre risk för att vårfrost  
  
 kan orsaka bakslag för grödan med större risk för plantdöd och  
  
 därmed ojämnt bestånd och mognad och sämre kvalitet som följd.  
  
 Skadegörartrycket och därmed bekämpningstrycket och risker  
  
 förenade med detta, kan fortfarande vara lägre än i områdena  
  
 söderut.  
  
 Ärtor och bönor  
  
 Förhöjd temperatur och Lopez kan ge minskad proteinhalt pga  
  
 förkortad inlagringsperiod och mer kolhydrater på bekostnad av  
  
 protein. Alltför höga temperaturer ger små, skrynkliga frön med  
  
 försämrad grobarhet. Hårda regnskurar vid förväntat kraftiga 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 212  
  
 värmeböljor under mognaden kan resultera i sönderslagna baljor  
  
 och därmed infektioner och försämrad kvalitet. Även andra ämnen  
  
 i fröet kan påverkas av förhöjda temperaturer och förändrat nederbördsmönster 
  
 . Tidiga sorter blir än viktigare, då tidig säsong med  
  
 markfukt bör utnyttjas och eftersom sen skörd blir problematisk  
  
 pga väta. Med tidig sort och dito skörd, kan avkastning och kvalitet  
  
 öka med högre temperaturer och Lopez. Odlingsgränsen bör  
  
 kunna förskjutas norrut. Problemen med skadegörare, bekämpning  
  
 och försämrad kvalitet kan öka även i ärter och bönor. I Norrland  
  
 blir problemen med höga temperaturer mindre liksom problemen  
  
 med ökat skadegörartryck. Högre risk för vårfrost ger dock större  
  
 problem.  
  
 5.4 Sammanfattning  
  
 Vårgrödor kan antas bli mest påverkade under inlagring- och  
  
 mognadsstadierna, då förhöjd temperatur och Lopez vid  
  
 förväntade klimatförändringar, riskerar att ge lägre proteinhalter.  
  
 Låg proteinhalt är ett kvalitetsproblem i framförallt brödvete,  
  
 maltkorn, foderspannmål och oljeväxtråvara till foder. En torrare  
  
 period som under mognaden kan å andra sida ge bättre kvalitet med  
  
 högre proteinhalter. Förändrad aminosyrasammansättning kan bli  
  
 ett problem som påverkar bakningsegenskaperna negativt i  
  
 brödvete vid för höga temperaturer under inlagringen. Balansen  
  
 mellan innehåll av olja, protein och stärkelse kan påverkas i  
  
 oönskad riktning av förhöjd temperatur och Lopez i havre och  
  
 våroljeväxter, liksom även fettsyrasammansättningen hos dessa  
  
 växtslag. Processerna är otillräckligt kända, i synnerhet i fältsituationer.  
  
 Kraftiga, lokala regnskurar vid mer extrema värmeböljor under  
  
 mognaden kan ge stärkelsen dåliga egenskaper genom ett kraftigt  
  
 försämrat falltal då groningsenzym aktiveras och stärkelsen börjar  
  
 brytas ned. Detta kan bli problem i framförallt brödvete och maltkorn.  
  
 Även andra ämnen i kärnan eller fröet, t.ex. vitamin- och  
  
 antioxidantinnehåll kan eventuellt påverkas av både högre temperaturer  
  
 och förändrat nederbördsmönster. Även dessa processer är  
  
 otillräckligt kända.  
  
 Nya arter av skadegörare och ogräs samt möjligheter till fler  
  
 generationer skadegörare per säsong kan kraftigt påverka både  
  
 avkastning och kvalitet i negativ riktning. Detta gäller direkta 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 213  
  
 skador på plantan och kärnan som kan bli förkrympt, men också  
  
 hygieniskt med bakterier och andra smittämnen i kärnan. Detta är  
  
 extra allvarligt vid livsmedels- foder- och utsädesproduktion I  
  
 synnerhet maltkorn är avhängigt av mycket god hygienisk kvalitet i  
  
 processen. Högre risker för toxiner från skadegörare samt risk för  
  
 bekämpningsmedelsrester i skördeprodukterna efter intensivare  
  
 kemisk kontroll av skadegörare kan också bli fallet vid scenario  
  
 ~2085, framförallt i landets södra hälft.  
  
 I de nordligare delarna av landet kan risken för vårfrost med  
  
 tillhörande bakslag för grödan utgöra större risk för plantdöd och  
  
 därmed ojämnt bestånd och mognad och sämre kvalitet.  
  
 Höstgrödor kan antas bli mest påverkade av de nya klimatförhållandena  
  
 under vintern, då invintrings- och vernaliseringsprocesserna  
  
 kan bli satta ur spel. Eftersom temperaturen ger tillväxt  
  
 och respiration ända till mitten av december, då alltför lite ljus  
  
 finns för tillräcklig fotosyntes, kan höstgrödor bli mer känsliga för  
  
 utvintringsskador med ojämna bestånd och därmed sämre kvalitet  
  
 som följd, framförallt i landets nordliga delar.  
  
 Samma kvalitetsproblem som i vårvetet, med låg proteinhalt och  
  
 försämrade bakningsegenskaper för protein och stärkelse pga av  
  
 höga temperaturer respektive nederbörd och enzymreaktioner  
  
 under mognaden, kan också uppkomma i höstvetet. Dock bör det  
  
 tidigare utvecklade höstvetet lida mindre risk för detta än vårtvetet,  
  
 då inlagringsperioden ligger tidigare och då temperaturerna inte  
  
 hunnit bli för höga. Detta kan antas gälla generellt för höstgrödor  
  
 jämfört med vårgrödor.  
  
 Utvintring pga isbränna (dåligt snötäcke) kan ge ojämnt bestånd  
  
 med grönskott och mer ogräs att bekämpa, ojämn mognad och  
  
 därmed sämre kvalitet bl.a. i utmalningen hos brödvete, men även  
  
 vad gäller grönskott och därmed hög klorofyllhalt och sämre  
  
 oljekvalitet hos höstoljeväxter. Detta blir troligen ett problem  
  
 framförallt i de nordliga delarna av landet. Snötäcke utan tjäle, då  
  
 temperaturen varit för hög för att tjäla, kan ge större problem med  
  
 fusariuminfektioner i höstvete och därmed mycket potenta toxiner  
  
 i vetekärnan, ett problem som kan antas bli störst i Mellansverige,  
  
 där snötäcket kommer att ligga en kort och oregelbunden period.  
  
 Orsak och verkan vad gäller snötäcke, temperatur och oljekvalitet  
  
 eller fusariumsmitta och toxinmängder är inte kända. Höstgrödornas  
  
 nordgräns bör kunna förskjutas uppåt med de mildare  
  
 vintrarna, trots problem med både avkastning och kvalitet hos en 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 214  
  
 försvagad gröda, när den respirerar sent på hösten med mycket få  
  
 ljustimmar för fotosyntes. Dessa processer är dåligt kända.  
  
 Problemen med skadegörare, toxiner, bekämpning och försämrad  
  
 kvalitet kan också bli liknande i höstgrödor som i vårgrödor,  
  
 men höstgrödornas tidigare utveckling bör även i dessa fall vara en  
  
 fördel. Generellt sett kan antas att höstgrödor kommer att få ett  
  
 försteg kvalitetsmässigt, före vårgrödor i scenariot för ~2085.  
  
 För att möta framtida klimatiska faktorer och ändå få den  
  
 avkastning och kvalitet som man önskar, kommer växtförädling för  
  
 just dessa klimatiska förhållanden, både traditionell och genmodifierande,  
  
 att vara ett nödvändigt verktyg. För nya grödor, sorter  
  
 och nya förhållanden behövs också nya odlingsmetoder och  
  
 odlingssystem framtagna på plats i fält och i klimatkammare. Där  
  
 blir lantbruksforskningen nödvändig för att kunna möta dessa nya  
  
 krav.  
  
 5.5 Referenser  
  
 Blumentahl et al. 1996.  
  
 Conroy JP, S Seneweera, AS Basra, Gonzalez, James.  
  
 Influence of Rising Atmospheric CO2 Concentrations and  
  
 Temperature on Growth, Yield and Grain Quality of Cereal  
  
 Crops . Australian Journal of Plant Physiology (now called  
  
 Functional Plant Biology), Volume 21, Number 6 (1994), pp.  
  
 Fogelfors red., 2001. Växtproduktion i Jordbruket. Natur och  
  
 Kultur LTs förlag. 428 sidor.  
  
 Hocking PJ, Wu. Effects of CO2 Enrichment and Nitrogen  
  
 Stress on Growth, and Partitioning of Dry Matter and Nitrogen  
  
 in Wheat and Maize . Australian Journal of Plant Physiology  
  
 (now called Functional Plant Biology), Volume 18, Number 4  
  
 (1991), pp. 339356,  
  
 Hays, Smith. Some effects of temperature regime during  
  
 grain filling on wheat quality . Australian Journal of Agricultural  
  
 Research, Volume 41, Number 4 (1990), pp. 603617.  
  
 Rogers GS, Stone, Colon, JP Conroy. Sink Strength May  
  
 Be the Key to Growth and Nitrogen Responses in N-Deficient  
  
 Wheat at Elevated CO2 . Australian Journal of Plant Physiology  
  
 (now called Functional Plant Biology), Volume 23, Number 3  
  
 (1996), pp. 253264. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 215  
  
 Tevini, M and Teramura, A.H. 1989. UV-B effects on terrestrial  
  
 plants. Photochem and photobiol.  
  
 Muntlig kommunikation  
  
 Parsons, HIR, Malmöhus  
  
 Harper, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU  
  
 Wood, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU.  
  
 Parker, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 216  
  
 6 Växtnäringsläckage  
  
 6.1 Bakgrund  
  
 Växtnäringsläckage från jordbruksmark styrs av ett komplext samspel  
  
 mellan klimatfaktorer, markegenskaper, växtföljd, grödornas  
  
 tillväxt och avkastningsnivå, och tidpunkt för olika odlingsåtgärder  
  
 t.ex. jordbearbetning och gödsling.  
  
 Generellt sett är risken för betydande utlakning av kväve störst  
  
 då marken ligger obevuxen, dvs. efter skörd då nedbrytning av  
  
 skörderester resulterar i lättrörligt nitratkväve som lakas ur marken  
  
 vid nederbörd och avrinning. Temperatur och markfuktighet  
  
 påverkar markmikro-organismernas aktivitet och därigenom med  
  
 vilken hastighet organiskt material (skörderester) bryts ner. Dessa  
  
 klimatfaktorer har därför stor betydelse för förekomsten av lättrörligt  
  
 kväve i marken. Grödans upptag av markkväve styrs i sin tur  
  
 av en rad klimatfaktorer såsom ljus, temperatur och vattentillgång.  
  
 Ett effektivt upptag av kväve under växtsäsongen minskar risken  
  
 för utlakning av kväve från rotzonen under pågående växtsäsong,  
  
 men eliminerar inte den utlakning som är kopplad till nedbrytning  
  
 av skörderester och annat organiskt material. En hög produktionsnivå  
  
 medför större mängd skörderester och därmed högre utlakningsnivåer  
  
 under höst och vinter om marken ligger obevuxen. För  
  
 att minska risken för utlakning av växtnäring och främst kväve  
  
 under höst och vinter har man under det senaste decenniet arbetat  
  
 för att införa en rad åtgärder – t.ex. begränsning av höstgödsling,  
  
 minimerad jordbearbetning på hösten, förbud mot spridning av  
  
 stallgödsel under vintern och på snöttäckt eller tjälad mark,  
  
 arealstöd för höst och vinterbevuxen mark (fånggrödor) mm.  
  
 Walker, vanligtvis ett gräs, kan sås in i stråsäd och får växa  
  
 vidare under höst och vinter, efter skörd av huvudgrödan.  
  
 Fånggrödans upptag av kväve under höst och vinter i Sydsverige  
  
 har visat sig betydande och kan minska kväveutlakningen med upp  
  
 till 5060 %. Fånggrödan brukas ner på våren innan sådd av nästa  
  
 gröda och kan i viss mån fungera som en slags gröngödsling.  
  
 Även höstgrödor kan fungera som s.k. fånggrödor men är  
  
 vanligtvis mindre effektiva pga mindre rotdjup samt pga en del  
  
 höstgrödor höstgödslas. Fleråriga vallar minskar också risken för  
  
 kväveutlakning eftersom marken då är vinterbevuxen. Kväveutlakningen  
  
 efter en vall (efter s.k. vallbrott) kan däremot vara mycket  
  
 hög pga den stora mängden skörderester. Vallen efterlämnar en 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 217  
  
 omfattande rotbiomassa som är förhållandevis lättnedbrytbar pga  
  
 en låg kol-kväve-kvot i materialet.  
  
 Risken för kväveutlakning från jordbruksmark är alltså starkt  
  
 kopplad till nederbördsmönster och temperaturförhållanden.  
  
 Förändringar i klimatet kommer därför att ha en direkt inverkan på  
  
 risken för kväveförluster från jordbruksmark. Risken för kväveutlakning  
  
 styrs också av tidpunkt för jordbearbetning, sådd, gödsling  
  
 och skörd. Förändringar av tidpunkten för olika odlingsåtgärder  
  
 kommer därför påverka risken för kväveutlakning. Utlakningsrisken  
  
 är även starkt kopplad till produktionsnivåer och val av  
  
 grödor och växtföljder. Förändringar i grödval och markanvändning  
  
 kommer därmed att ha stor betydelse för utlakningsrisken.  
  
 Fosforförluster från jordbruksmark är främst kopplad till  
  
 transport av partikelbundet fosfor och styrs därmed av nederbördsmönster,  
  
 topografi och jordens erosionsbenägenhet, samt av  
  
 aktuell marktäckning (grödans förmåga att binda jorden). På  
  
 lerjordar sker fosfortransport från markytan vid vattenflöde i stora  
  
 porer och sprickor (makroporflöde). Fosforförluster påverkas  
  
 också av tidpunkter och nivåer för gödsling och grödans fosforupptag.  
  
 Förbud mot stallgödsling under vintern har införts i hela  
  
 landet för att minska risken för betydande förluster av fosfor i  
  
 samband med ytavrinning och snösmältning. Fosfor frigörs även  
  
 vid utlakning av fryst växtmaterial på vintern, vilket i  
  
 kombination med ytavrinning vid nederbörd eller snösmältning  
  
 också bidrar till fosforförluster från jordbruksmark. Betydande  
  
 utlakningsförluster har observerats från vallar (främst baljväxter),  
  
 höstoljeväxter och bevuxna trädor (M. Johnston, SLU; pers komm.).  
  
 Risken för fosforförluster från jordbruksmark är alltså starkt  
  
 kopplad till partikelerosion och nederbördsmönster, samt till  
  
 klimatfaktorer som styr övervintringen av olika grödor. Förändringar  
  
 i nederbördsmönster och övervintringsförhållanden kommer  
  
 därför att påverka risken för fosforförluster från jordbruksmark.  
  
 Fosforförluster styrs också av val av gröda och växtföljd samt  
  
 gödslingsstrategi. Framtida förändringar i grödval och markanvändning  
  
 kommer därför också att påverka risken för fosforutlakning.  
  
 Risken för kväve- och fosfor förluster från jordbruksmark i ett  
  
 framtida klimat kommer att bero av hur väl vi klarar att anpassa  
  
 grödval, sorter, jordbearbetnings- och gödslingsåtgärder, tidpunkter  
  
 för sådd och skörd samt markanvändning till de ändrade  
  
 klimatförhållandena. Klimatet kommer att ha en direkt inverkan på 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 218  
  
 kväve och fosforförluster som vi i viss utsträckning kan påverka  
  
 genom anpassning av jordbruket. Den i klimatscenarierna predikterade  
  
 ökade variabiliteten i klimatet mellan olika år, samt ökad  
  
 frekvens av extrema väderhändelser, innebär en osäkerhetsfaktor  
  
 som komplicerar anpassningen och som generellt kan leda till en  
  
 ökad sårbarhet med avseende på oönskade näringsförluster från  
  
 jordbruksmark.  
  
 Följande analys av hur klimatförändringen kan tänkas påverka  
  
 växtnäringsläckaget från jordbruksmark i Sverige är uppdelad i: A.  
  
 Direkta klimateffekter; B. Indirekta effekter på nuvarande jordbruk/grödor;  
  
 C. Effekter av förändringar i markanvändning.  
  
 6.2 Direkta klimateffekter på utlakning  
  
 Bedömningen baseras på förändringar i nedanstående variabler,  
  
 utifrån kartmaterial/och eller data från andra ingående delavsnitt  
  
 (Vattentillgång)  
  
  Växtperiodens längd,  
  
  Nederbördsmängd (höst/vinter),  
  
  Temperatur (höst/vinter)  
  
  Snösmältning/Ytavrinning  
  
 Växtperiodens längd kommer att öka i alla regioner (Tabell A2.2  
  
 och A2.4). Perioden med obevuxen mark under höst/vinter kommer  
  
 därmed att minska något i tidslängd. Nederbörden under  
  
 motsvarande period kommer dock att öka i hela landet (Tabell  
  
 A6.1). Avdunstningen under vintern är låg eller måttlig. Avrinningen  
  
 kommer därför att öka generellt under den period då  
  
 väsentlig areal av jordbruksmarken ligger obevuxen. Enligt  
  
 uppskattningar i avsnittet Vattentillgång kommer avrinningavdunstning  
  
 (nederbörd minus avdunstning, Tabell A6.2) att öka  
  
 med minst +25 mm per månad under perioden okt- februari, i hela  
  
 landet. Under perioden Dec-Feb kommer denna differens att öka  
  
 med +45 till + 75 mm i alla regioner. Störst blir ökningen i landets  
  
 västra delar. Detta innebär en signifikant ökning av avrinningen  
  
 under vintern, under perioder då marken ej är frusen. Högre vintertemperaturer  
  
 (Tabell A2.7) och högre frekvens av mildväder  
  
 kommer att bidra till ökad kvävemineralisering under vintern. I  
  
 kombination med högre avrinning under vintermånaderna kommer 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 219  
  
 detta med stor sannolikhet att leda till ökad risk för utlakning av  
  
 kväve i hela landet, under perioder då marken ej är frusen.  
  
 Variabiliteten i klimatet förväntas öka. Om perioder med  
  
 omväxlande frysning och tining inträffar oftare, finns risk för en  
  
 relativ ökning av fosforläckaget från fryst växtmaterial i t.ex. vallar  
  
 och höstoljeväxter. Ökad nederbörd och högre frekvens av intensiv  
  
 nederbörd under höst och vinter medför även ökad transport av  
  
 partikelbundet fosfor från markytan via såväl markyteavrinning  
  
 som makroporflöde. Dessa klimatförändringar kommer sannolikt  
  
 bidra till ökad risk för fosforläckage under höst och vinter.  
  
 Snötäckets varaktighet kommer å andra sidan att minska och en  
  
 mindre andel av nederbörden kommer att falla som snö jämfört  
  
 med i dagens klimat (Tabell A2.5). Detta leder till minskad aytavrinning  
  
 i samband med snösmältning, vilket i viss mån kan dämpa  
  
 den totala ökningen av fosforförluster orsakad av faktorerna ovan.  
  
 Nedan följer en mer specifik redogörelse för konsekvenserna av  
  
 en klimatförändring med avseende på olika regioner och grödor.  
  
 Svealands slättbygder utgör referensexempel. Övriga regioner  
  
 diskuteras i relation till referensexemplet.  
  
 Svealands slättbygder ~2085  
  
 Som ett exempel på hur en klimatförändring kan påverka näringsläckaget  
  
 görs här en utförligare analys för Svealands Slättbygder  
  
 (Ss), Scenario A2, ~2085, ECHAM4.  
  
 Höstsäd  
  
 Sådd av höstsäd kommer att ske senare (34 veckor) än för år 2000,  
  
 (Tabell 2.2). Samtidigt kommer skörd av såväl höstsäd som vårsäd  
  
 att ske något tidigare (23 veckor) än förut. Detta medför  
  
 sannolikt att perioden med bar mark mellan skörd av förfrukt och  
  
 höstsådd, blir 57 veckor längre. Aug-Sept förväntas bli torrare  
  
 (Tabell A6.1). Eftersom nederbörden även förväntas minska under  
  
 sommarmånaderna kommer markvattenunderskottet i aug-sept  
  
 vara stort. Eventuell nederbörd i Aug-Sept kommer därför främst  
  
 fylla på markvattenförrådet och avrinningen kan förväntas bli  
  
 liten eller obefintlig. Risken för N-läckage under denna period är  
  
 därför generellt liten. Under senhöst och vinter (Okt-Feb) 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 220  
  
 förväntas nederbörden öka med i genomsnitt 20 mm/månad. Stora  
  
 nederbördsmängder under den period då marken ännu ligger  
  
 obevuxen eller då höstgrödans rotdjup är litet medför stor risk för  
  
 betydande N-läckage, pga relativt höga marktemperaturer i kombination  
  
 med mineralisering av skörderester.  
  
 Höstgrödan kan i viss mån fungera som fånggröda under  
  
 höst/vinter och minska risken för kväveläckage under denna  
  
 period. Problemet är dock att övervintringen av höstgrödan  
  
 försämras om den tillväxer alltför starkt före invintring. Risken  
  
 för kväveutlakning under höst och vinter är svår att förutspå och  
  
 kommer att vara starkt beroende av etablering och övervintring av  
  
 höstgrödan och grödans förmåga att ta upp mineraliserat markkväve  
  
 under mildare perioder under höst/vinter. Grödans upptag av  
  
 kväve under vintermånaderna kommer, på våra breddgrader, dessutom  
  
 att begränsas av den låga instrålningen. Risken för försämrad  
  
 övervintring i ett klimat med ökad variabilitet är betydande. En  
  
 mindre andel av nederbörden kommer att falla som snö och  
  
 snötäckets varaktighet kommer att minska. Därmed kommer en  
  
 större andel av nederbörden att infiltrera genom marken. Detta i  
  
 kombination med risk för försämrad övervintring och ökad  
  
 nederbörd, ökar risken för kväveläckage under vinterhalvåret.  
  
 Tillväxten på våren börjar tidigare, vilket medför tidigare upptag  
  
 av mineraliserat markkväve och därmed minskad risk för Nläckage.  
  
 Nederbörden förväntas dock öka under tidig vår (1025  
  
 mm/månad i FebMars), vilket medför ökad risk för N-läckage, i  
  
 synnerhet från markskikt under rotzonen. Dålig etablering, eller  
  
 övervintring av grödan, samt litet rotdjup förhöjer risken för Nläckage  
  
 ytterligare i samband med omfattande nederbörd.  
  
 Sammanfattningsvis kommer sannolikt N-läckaget från höstvete  
  
 att öka. Effekten av högre temperaturer och därmed ökad kvävemineralisering  
  
 i kombination med ökad nederbörd och avrinning  
  
 under senhöst-vinter-tidig vår kommer att få större kvantitativ  
  
 betydelse än höstvetets förmåga att ta upp kväve under motsvarande  
  
 period. Även fosforläckaget kan öka om högre frekvens av  
  
 intensiva nederbördstillfällen och utlakning av fryst material i ett  
  
 klimat med omväxlande kalla och varma vinterperioder får större  
  
 kvantitativ betydelse än minskningen av ytavrinning kopplat till  
  
 snösmältning. För att fastställa den kvantitativa effekten av olika  
  
 faktorer behövs dock nogrannare beräkningar och studier. Resultatet  
  
 kan dessutom bli olika för olika platser beroende på att  
  
 nederbördsökningen är högre i västra Svealand jämfört med östra 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 221  
  
 Svealand, och pga olika faktorer kommer att ha olika kvantitativ  
  
 effekt på olika typer av jordar.  
  
 Vårsäd  
  
 Temperaturmässigt skulle vårsådden kunna ske 1-2 månader  
  
 tidigare år ~2085. Tidpunkten för sådd kommer dock att senareläggas  
  
 pga för hög markfuktighet i januari-februari. I praktiken  
  
 kommer därför vårsådden att tidigareläggas med max 23 veckor.  
  
 Skörd av vårsäd kommer att ske ca 3 veckor tidigare än idag.  
  
 Vattentillgången för grödan under växtsäsongen förväntas minska,  
  
 pga minskad nederbörd under junijuli. Detta medför viss ökad  
  
 risk för att säden brådmognar och därmed lägre totalt upptag av  
  
 markkväve och/eller gödselkväve under växtsäsongen. Konsekvensen  
  
 blir viss ökad risk för att outnyttjat kväve finns kvar i markprofilen  
  
 efter skörd, vilket sedan kan bidra till ökad kväveutlakning  
  
 under höst/vinter. Sådd av efterföljande höstgrödor kommer att  
  
 ske 34 veckor senare än idag, pga nederbörden och därmed markfuktigheten  
  
 förväntas vara låg i augusti-september. Förskjutningen  
  
 av odlingsperioden för vårstråsäd innebär därmed att perioden med  
  
 obevuxen mark innan sådd av nästa gröda kommer att förlängas –  
  
 se ovan. Även utvecklingen av en insådd fånggröda kan hämmas  
  
 pga sensommartorka vilket resulterar i sämre utveckling av fånggrödans  
  
 rotsystem och därmed sämre kväveupptag under höstvinter.  
  
 Sammanfattningsvis kommer vattenbrist under växtsäsongen att  
  
 inträffa med högre frekvens. Effekten av detta på vårsäden beror på  
  
 vid vilket utvecklingsstadium som vattentillgången blir kritisk för  
  
 grödan. Ökad frekvens av vattenstress under växtsäsongen medför  
  
 ökad risk för brådmognad, vilket i sin tur medför ökad risk för  
  
 överskottskväve i markprofilen efter skörd. Även tillväxten av  
  
 fånggrödor kan hämmas. Båda dessa faktorer medför ökad risk för  
  
 kväveutlakning under höst och vinter. Kväveläckaget efter skörd av  
  
 vårstråsäd kommer med stor sannolikhet att bli högre under höstvinter  
  
 pga den direkta effekten av ökad nederbörd och temperatur,  
  
 såvida man inte lyckats etablera en effektiv fånggröda. En fånggröda  
  
 minskar även risken för fosforläckage kopplat till partikelerosion,  
  
 men ökar å andra sidan risken för fosforutlakning från  
  
 fryst växtmaterial. För att fastställa i vilken omfattning dessa två  
  
 faktorer tar ut varandra behövs mer detaljerade beräkningar och 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 222  
  
 studier kopplat till mellanårsvariationer i ett förändrat klimat och  
  
 olika jordar och platser.  
  
 Höstoljeväxter  
  
 Höstoljeväxter kommer liksom höstsäd att sås senare än idag.  
  
 Höstoljeväxter har stort kväveupptag på hösten och fungerar  
  
 därför i viss mån som fånggröda (Flores, SLU, pers  
  
 komm; Cohen, SLU.). Effekten motverkas dock av att höstoljeväxter  
  
 ofta höstgödslas. Höstoljeväxter är dessutom känsligare  
  
 för övervintringsförhållanden jmf höstsäd. Höstoljeväxter efterlämnar  
  
 även stora mängder skörderester med relativt låg kol-kväve  
  
 kvot. Detta material mineraliseras snabbt och kan ge upphov till  
  
 betydande kväveläckage efter skörd. Insådd av fånggrödor görs  
  
 sällan i praktiken pga konkurrensen med huvudgrödan riskerar att  
  
 bli för stor. Ökad vinternederbörd och avrinning i kombination  
  
 med högre marktemperaturer kommer att medföra ökat kväveläckage  
  
 under höst och vinter efter skörd av höstoljeväxter, såvida  
  
 man inte lyckas etablera en efterföljande höstsådd gröda som har  
  
 ett mycket effektivt kväveupptag. Risk för utvintring av höstoljeväxter  
  
 i ett klimat med ökad variabilitet kan även bidra till ökat  
  
 kväveläckage under tidig vår.  
  
 Våroljeväxter  
  
 Kväveläckage efter skörd av våroljeväxter kan liksom för höstoljeväxter  
  
 vara betydande pga grödan efterlämnar lättnedbrytbara  
  
 skörderester. I ett varmare klimat med större höst- och vinternederbörd  
  
 kommer därför sannolikt kväveläckaget efter skörd av  
  
 våroljeväxter att öka jämfört med nuvarande nivåer.  
  
 Walton  
  
 Högre marktemperaturer under höst/vinter medför ökad mineralisering.  
  
 Detta i kombination med ökad höst/vinter nederbörd  
  
 medför risk för en relativ ökning av kväveläckaget efter ett vallbrott.  
  
 Ökad nederbörd i kombination med ökad frekvens av  
  
 omväxlande varma och kalla perioder under vintern medför även  
  
 risk för en relativ ökning av fosforläckaget från växande vallar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 223  
  
 Övriga regioner ~2085  
  
 Ökningen i nederbörd och temperatur under senhöst-vinter (OktFeb)  
  
 är generell i hela landet. Risken för ökat växtnäringsläckage  
  
 under denna period kommer därför följa samma principer för  
  
 övriga regioner, som diskuterats för exemplet Svealands slättbygder.  
  
 Det finns en större gradient i nederbördsökningen mellan  
  
 öst och väst i Götalands regioner och Svealand än mellan dessa  
  
 regioner. Risken för ökat växtnäringsläckage kommer därför vara  
  
 högre i de västra regionerna än i öst. Nederbördsökningen är i vissa  
  
 delar av Norrland något mindre än i sydligare regioner. Ökningen i  
  
 differensen mellan nederbörd och avdunstning är emellertid  
  
 ungefär densamma som för sydligare regioner. Temperaturökningen  
  
 är något större i de norra regionerna men av samma  
  
 storleksordning i alla regioner. Man kan därför förvänta sig en  
  
 generell ökning av käveläckaget från jordbruksmark i alla regioner  
  
 pga den direkta effekten av ökad temperatur och därmed ökad  
  
 mineralisering och ökad avrinning under vintern. I landets sydliga  
  
 regioner kommer sannolikt risken för utvintring av höstgrödor att  
  
 minska pga frost blir mindre förekommande. Minskat snötäcke  
  
 kommer att få störst effekt i Svealand och nordligare regioner.  
  
 Detta kommer att leda till minskad ytavrinning i samband med  
  
 snösmältning, vilket kan minska därtill kopplade förluster av  
  
 partikelbundet fosfor. Å andra sidan kan utlakningen av fosfor från  
  
 fryst växtmaterial komma att öka i dessa regioner. Högre vinternederbörd  
  
 leder dessutom sannolikt till en generell ökning av  
  
 partikelbunden transport av fosfor.  
  
 ~2025  
  
 Förändringarna Echam4-scenarier i nederbörd under senhöst och  
  
 vinter år ~2025 är i storleksordning ca hälften av den för ~2085,  
  
 men följer samma regionala mönster (Tabell A6.1). Ökningen av  
  
 temperaturen under motsvarande period är 3050 % av den för  
  
 ~2085. Slutsatser rörande kvantitativa förändringar av näringsläckaget  
  
 förblir osäkra utan nogrannare beräkningar för olika  
  
 regioner. Generellt kan man förvänta sig en viss ökning av växtnäringsläckaget  
  
 år ~2025 jämfört med referensperioden; men  
  
 betydligt lägre än för ~2085. På basis av predikterade temperatur 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 224  
  
 och nederbördsförändringar kan ökningen i näringsläckage år  
  
 ~2025 vara i storleksordningen 2040 % av ökningen ~2085.  
  
 HADAM3H  
  
 De scenarier för ~2085 som baserar sig på HADAM3H ger ungefär  
  
 samma mönster som ECHAM4, vad beträffar ökningen i  
  
 differensen mellan nederbörd och avdunstning under perioden  
  
 Dec-Feb för olika regioner (Tabell A6.2). Perioden Sept-Nov  
  
 kontrasterar emellertid och indikerar en svag minskning (-10 mm)  
  
 enligt HADAM3H medan ECHAM4 indikerar en ökning (+30 till  
  
 +50 mm). Prediktioner av växtnäringsläckage baserade på klimatscenarier  
  
 från HADAM3H kan därför förväntas ge måttligare  
  
 ökningar av växtnäringsläckaget jämfört med prediktioner baserade  
  
 på ECHAM4. En tidigare studie av klimatförändringens effekter på  
  
 kväveläckaget från ett jordbruksdominerat avrinningsområde i  
  
 södra Sverige bekräftar detta antagande (Arheimer et al., 2005).  
  
 6.3 Indirekta klimateffekter på utlakning  
  
 Kommer avkastningsnivåerna för befintliga grödor att öka pga  
  
 gynnsammare klimat, längre växtsäsong och högre CO2-halt i  
  
 luften, eller kommer andra motverkande faktorer, t.ex. sommartorka/brådmognad  
  
 och sjukdomstryck leda till i stort sett  
  
 bibehållna avkastningsnivåer?  
  
 Enligt de beräkningar som redovisas i avsnittet om Markanvändning  
  
 skulle hektarskördarna av höstvete, vårvete, höstraps, korn  
  
 och vall öka med minst 20 % i södra Sverige. I Mellansverige  
  
 beräknas höstveteskördarna öka med 60 % (Tabell 1.17). En  
  
 ökning av utlakningen kopplad till skördeökning bör sättas i  
  
 relation till insatsmedel, samt relateras till ökningen i utbytet  
  
 (avkastning). Generellt sett gäller dock att ökade avkastningsnivåer  
  
 leder till större kvantitet skörderester och därmed risk för ökad  
  
 utlakning av kväve i samband med nedbrytning och mineralisering  
  
 av skörderester (Johnsson et al., 2006). Högre produktionsnivåer  
  
 kräver också högre fosforgödsling, vilket i sin tur medför ökad risk  
  
 för fosforläckage.  
  
 Längre växtsäsong gör att produktionsnivåerna för vall kan öka.  
  
 Produktionen kan dock hämmas av vattenbrist under sommar/tidig 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 225  
  
 höst. Torra markförhållanden medför även lägre kvävemineralisering  
  
 under växtsäsongen. Den positiva effekten av längre växtsäsong  
  
 för vallen kan således motverkas av såväl vattenbrist som  
  
 lägre kväveleveranser från marken. Preliminära simuleringar av  
  
 vallproduktionen i ett framtida klimat tyder dock på att vattenfaktorn  
  
 ej kommer att inverka negativt på första vallskörden och ej  
  
 heller starkt begränsa andra skörden (Se avsnitt 2. Vattentillgång).  
  
 Simuleringarna indikerar snarare en viss produktionshöjning av den  
  
 totala vallskörden. Högre produktionsnivåer medför risk för större  
  
 kväveläckage efter vallbrott. Efterföljande höstgrödor kan i viss  
  
 mån minska denna risk genom effektivt kväveupptag. De vanligtvis  
  
 stora mängderna mineralkväve i marken efter ett vallbrott kommer  
  
 dock sannolikt att vara större än någon höstgröda förmår ta upp.  
  
 Eftersom nederbördsmängderna under höst/vinter beräknas öka  
  
 liksom temperaturen, är risken stor för en relativ ökning av  
  
 kväveläckaget efter vallbrott.  
  
 6.4 Effekter av förändringar i markanvändning  
  
 Nordgränsen för odling av flera höstgrödor, t.ex. höstraps och  
  
 höstvete, kommer att flyttas norrut. Detta innebär en större total  
  
 areal av höstbevuxen mark ur ett nationellt perspektiv. I viss mån  
  
 kan höstsådda grödor fungera som s.k. fånggrödor och därmed  
  
 minska kväveläckaget under höst/vinter. Många höstgrödor  
  
 höstgödslas emellertid. Detta minskar höstgrödans fånggrödeeffekt  
  
 och medför också ökad risk för kväveutlakning, om kraftig  
  
 nederbörd inträffar strax efter gödslingstillfället. Ökad areal  
  
 höstsäd kan leda till ökning eller minskning av kväveutlakningen  
  
 från jordbruksmark, beroende på gödslingsstrategin för de  
  
 höstsådda grödorna. Höstsådda grödor har generellt en högre  
  
 avkastningsnivå än vårsådda grödor. En större areal höstsådda  
  
 grödor kan därför, generellt, bidra till högre förluster av växtnäring  
  
 under höst/vinter pga nedbrytning av större mängder skörderester.  
  
 Höstvete och höstraps förväntas öka på bekostnad av vallarealen.  
  
 Nettoeffekten av denna markanvändningsförändring är svår att  
  
 förutsäga utan nogrannare beräkningar. Generellt sett kommer  
  
 dock förändringen leda till en större jordbruksareal i öppen  
  
 odling, vilket sannolikt ökar utlakningen av växtnäring från  
  
 jordbruksarealen ur ett nationellt perspektiv. 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 226  
  
 Odlingen av majs förväntas öka i ett varmare klimat. Majsensilage  
  
 har bättre fodervärde än gräsensilage. Man kan därför  
  
 förvänta sig en övergång från gräsvallar och gräsensilage till odling  
  
 av fodermajs. Denna förändring leder till minskad vallareal.  
  
 Fodermajs gödslas kraftigare än vallar. En ökning av majsarealen  
  
 skulle därför medföra att mer mark kommer att vara i s.k. öppen  
  
 odling, där marken bearbetas och plöjs varje år och till ökad  
  
 gödsling av foderarealen. Båda dessa faktorer leder med stor  
  
 sannolikhet till ökad utlakning/transport av såväl fosfor som kväve  
  
 från motsvarande arealer.  
  
 En ökad areal av höstoljeväxter kan leda till ökad risk för  
  
 fosforläckage kopplat till utlakning från fryst växtmaterial. En  
  
 minskad vallareal kan i viss mån kompensera för ökningen av  
  
 arealen höstoljeväxter i detta avseende. Den minskade vallarealen  
  
 medför å andra sidan att större markarealer kommer att vara i  
  
 öppen odling och därmed mer utsatta för fosforläckage kopplat  
  
 till transport av partikelbundet fosfor.  
  
 Sammanfattningsvis kommer sannolikt arealen höstsådda  
  
 grödor öka, vilket kommer att medföra ökad höstgödsling och  
  
 minskad odling av vallar. Dessa faktorer leder till risk för en relativ  
  
 ökning av näringsläckaget. Övergång från gräsensilage till majsensilage  
  
 kan öka näringsläckaget pga kraftigare gödsling och större  
  
 areal öppen mark.  
  
 6.5 Sammanfattning och jämförelse med tidigare  
  
 studier  
  
 Kväveläckage  
  
 Många faktorer pekar på att en klimatförändring kommer att  
  
 medföra ökad risk för kväveläckage från svensk jordbruksmark:  
  
  Aktuella klimatscenarier indikerar att både temperatur och  
  
 nederbörd kommer att öka under höst/vinter i hela landet.  
  
  Ökad temperatur kommer att bidra till ökad mineralisering av  
  
 kväve i jordbruksmark under höst/vinter.  
  
  Ökade nederbördsmängder kommer att bidra till mer omfattande  
  
 utlakning av lättrörligt kväve från jordbruksmark under  
  
 motsvarande period.  
  
  Av vinternederbörden kommer andelen snö att minska liksom  
  
 snötäckets varaktighet. Andelen av vinternederbörden som 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 227  
  
 infiltrerar marken kommer därför att öka, vilket kan öka  
  
 kväveutlakningen ytterligare.  
  
  Den direkta effekten av förändringar i klimatet under  
  
 höst/vinter kommer alltså sannolikt att leda till en generell  
  
 ökning av kväveläckaget från jordbruksmark.  
  
  Ökad variabilitet i klimatet medför ökad risk för utvintring av  
  
 höstgrödor, i vissa regioner, vilket ökar risken för kväveläckage  
  
 under vinter-tidig vår.  
  
  Produktionsnivån per areal kommer sannolikt att öka, vilket  
  
 bidrar till ökad risk för kväveläckage under höst och vinter.  
  
  Större diskrepens mellan grödans kvävebehov och markens  
  
 förmåga att leverera kväve under växtsäsongen kan medföra  
  
 behov av ökad kvävegödsling, för vissa grödor, vilket medför  
  
 risk för ökat kväveläckage.  
  
  Större diskrepens mellan grödans kvävebehov och markens  
  
 förmåga att leverera kväve under växtsäsongen kan medföra  
  
 behov av ökad kvävegödsling, för vissa grödor, vilket medför  
  
 risk för ökat kväveläckage.  
  
  Ökningen av växtperiodens längd kommer ej att kompensera  
  
 för ökningen av kväveläckaget.  
  
  En minskning av vallarealen och en större areal mark i öppen  
  
 odling medför att en större areal bearbetas och plöjs varje år,  
  
 vilket i sin tur sannolikt kommer att bidra till ökat kväveläckage.  
  
  En ökning av arealen fodermajs på bekostnad av vallodling  
  
 medför ökad gödsling och därmed risk för större kväveläckage.  
  
  En ökad areal höstsådd mark kan i viss mån minska  
  
 kväveläckaget genom att höstsådda grödor kan fungera som  
  
 fånggrödor under milda höst/vinter perioder. Höstgrödornas  
  
 effektivitet som fånggrödor är emellertid osäker och beror  
  
 både på gödslingsstrategi och övervintringsförhållanden.  
  
 Endast ett fåtal begränsade studier har genomförts med avseende  
  
 på effekter av en klimatförändring på kväveläckage från jordbruksmark  
  
 i Sverige. Eckersten et al. (2001) studerade effekten av förändrat  
  
 klimat på kväveläckage från höstvete på två jordbrukslokaler  
  
 (Halmstad och Uppsala) baserat på tidigare klimatscenarier från  
  
 Jensen (HadCM2). Denna studie indikerar att kväveutlakningen  
  
 år 2050 skulle öka med ca 1718 % i Uppsala på såväl  
  
 sandjord som lerjord. Grödans ovanjordiska produktion beräknades  
  
 öka med 1020 %. Ökningen i kväveläckage på sandjorden  
  
 orsakades främst av ökad mineralisering, medan ökningen på 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 228  
  
 lerjorden berodde på en kombination av ökad kvävemineralisering  
  
 och ökad avrinning. Studien indikerade däremot att kväveläckaget  
  
 från en lerjord i södra Halland skulle förbli oförändrat i det  
  
 framtida klimatet. Detta berodde främst på att avrinningen inte  
  
 ökade, pga ökningen i avdunstning kompenserade för ökningen i  
  
 nederbörd. För en sandjord på samma lokal skulle sannolikt  
  
 kväveläckaget öka väsentligt, men studien omfattade inte en sådan  
  
 kombination. Studien visade också att minskat snötäcke medförde  
  
 längre perioder av frusen mark i Uppsala, vilket fick olika effekt på  
  
 förhållandet mellan ytavrinning och infiltration på respektive sand  
  
 och lerjord.  
  
 Eckerstens studie visar på betydelsen av att förstå samspelet  
  
 mellan olika faktorer som styr utlakningen av kväve och behovet av  
  
 att göra kvalificerade beräkningar som beaktar den sammanlagda  
  
 effekten av flera faktorer. Studien demonstrerar också att effekten  
  
 på samma lokal kan variera beroende på jordart samt att skillnader i  
  
 klimat mellan olika lokaler kan leda till stora skillnader i utlakning  
  
 på samma typ av jord.  
  
 Arheimer et al. (2005) uppskattade den potentiella effekten av  
  
 en klimatförändring i ett jordbruksdominerat avrinningsområde i  
  
 sydvästra Sverige baserat på sex olika klimatscenarier för år  
  
 20712100. Resultaten indikerar att kväveutlakningen skulle öka  
  
 mellan 3270 %, beroende på scenario och gröda. Ökningen av  
  
 kväveläckage berodde främst på ökningen i nederbörd och  
  
 temperatur och därtill kopplad ökning i kvävemineralisering och  
  
 avrinning. Ökningen i växtsäsongens längd kunde ej kompensera  
  
 ökningen av kväveutlakning. Kvävekoncentrationen i rotzonen  
  
 ökade med 3467 % (årliga genomsnittsvärden) medan kvävekoncentrationen  
  
 i vattendragen ökade med ca 719 %. Kväveretentionen  
  
 i vattendragen ökade till följd av ett varmare klimat, men  
  
 trots detta ökade den årliga transporten av kväve till havet med  
  
 1033 %, bl.a. pga ökad avrinning. Resultaten visade på små skillnader  
  
 mellan scenario A2 och B2, men betydande skillnader mellan  
  
 beräkningar baserade på ECHAM4 respektive HadAM3H.  
  
 ECHAM4 gav betydligt större ökning i kväveutlakningen. Detta  
  
 beror främst på att ECHAM4 predikterar både större temperaturökning  
  
 och högre nederbörd (och därmed högre avrinning).  
  
 Beräkningar baserade på HadAM3H gav högre kvävekoncentrationer  
  
 i vattnet men lägre total transport pga den lägre avrinningen.  
  
 Contreras studie demonstrerar särskilt betydelsen av att beakta  
  
 den rumsliga skalan vid uppskattning av klimateffekter på 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 229  
  
 växtnäringsläckage, samt den stora variationen i resultat beroende  
  
 på vilken GCM-modell som ligger till grund för de klimatscenarier  
  
 som används som indata.  
  
 Inom ramen för en pågående studie beräknas effekten av en  
  
 klimatförändring på kväveutlakningen från nuvarande grödor i  
  
 Mälar-Hjälmar regionen (Sharp och White, SLU;  
  
 pers. komm.). Preliminära siffror visar på en genomsnittlig ökning  
  
 av kvävekoncentrationen i vattnet som avrinner från rotzonen på ca  
  
 10 % (scenario A2, HadAM3H, 20722091). Koncentrationsökningen  
  
 är större med avseende på stråsäd och mindre för vallar.  
  
 Motsvarande beräkningar för ett avrinningsområde i mellersta  
  
 Norrland (Rickleån) indikerar en mindre ökning av kväveläckaget  
  
 ( 
  
 förändringar i markanvändning ( t.ex. vallareal) och gödslingsnivåer  
  
 har ej beaktats i dessa beräkningar.  
  
 Fosforläckage  
  
  Ökad nederbörd under vintern kommer att öka risken för  
  
 partikelerosion och därmed partikelbunden förlust av fosfor  
  
 från jordbruksmark. En eventuell ökning i frekvensen av  
  
 intensiva nederbördstillfällen kommer att verka i samma  
  
 riktning.  
  
  Minskat snötäcke leder till en minskning av ytavrinningen i  
  
 samband med snösmältning, vilket i sin tur kan minska  
  
 fosforförlusterna kopplat till snösmältning.  
  
  Ökad frekvens av perioder med oväxlande frysning/tining kan  
  
 bidra till ökad utlakning av fosfor från höstsådda grödor och  
  
 vallar.  
  
  Minskad vallareal kan bidra till minskning av fosforutlakningen  
  
 från fryst växtmaterial, samtidigt som ökning av arealen  
  
 höstoljeväxter leder i motsatt riktning.  
  
  Högre produktionsnivåer leder till ökat behov av fosforgödsling,  
  
 med ökad risk för fosforläckage som följd.  
  
  Ökad areal fodermajs på bekostnad av vallarealen resulterar i  
  
 kraftigare gödsling av foderarealen och större andel obevuxen  
  
 mark under vintern, vilket ökar fosforläckaget.  
  
 För att uppskatta relativa effekter av ovanstående faktorer i olika  
  
 regioner och vid olika klimatscenarier, krävs kvalificerade 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 230  
  
 beräkningar där dessa faktorer sammanvägs med avseende på  
  
 grödor, produktions- och gödslingsnivåer och potentiella markanvändningsförändringar.  
  
 Beräkningar av klimatförändringens effekter på fosforläckaget  
  
 för ett par avrinningsområden i Sverige pågår (M. Johnston och Cooley, SLU; pers. komm.), men har ännu inte publicerats.  
  
 Preliminära siffror pekar på en nettoökning av fosforläckaget med  
  
 avseende på befintliga grödor i Mälar-Hjälmar regionen och Emåns  
  
 avrinningsområde (Scenario A2, 20722091, HADAM3H) för  
  
 både scenario A2 och B2. Ökningen härleds främst till ökad  
  
 totalavrinning under vintern och därtill kopplad transport av  
  
 partikelbunden fosfor. Beräkningar med avseende på Rickleåns  
  
 avrinningsområde i Norrland indikerar däremot en minskning av  
  
 fosforläckaget. Minskningen beror främst på minskat snötäcke och  
  
 därmed reducerad avrinning och minskad yterosion vid snösmältning.  
  
 Området domineras av vallproduktion och eventuella  
  
 förändringar i markanvändning eller gödsling har ej beaktats i dessa  
  
 beräkningar.  
  
 6.6 Möjliga åtgärder  
  
 Resultat från forskningsprogrammet VASTRA (Vattenstrategiska  
  
 forskningsprogrammet) har visat att det kan bli svårt att uppnå det  
  
 nationella miljömålet Ingen övergödning år 2015 (30 % minskning  
  
 av kvävetillförseln och 20 % minskning av fosfortillförseln till  
  
 havet) i ett jordbruksdominerat avrinningsområde i södra Sverige,  
  
 genom enbart åtgärder inom jordbruket (Andersson et al, 2006).  
  
 De mest effektiva jordbruksåtgärderna för minskning av kväveläckaget  
  
 var: sen brytning av vall och träda, insådd fånggröda i  
  
 vårsådd spannmål och oljeväxter, samt vårspridning (istället för  
  
 höstspridning) av stallgödsel. Om dessa åtgärder kombinerades  
  
 uppnåddes en total reduktion av kväveläckaget från rotzonen med  
  
 16 %. Eftersom vårsådda grödor ofta följs av vall eller höstsådda  
  
 grödor blev arealen för odling av fånggrödor med bibehållen  
  
 växtföljd begränsad. Om arealen fånggrödor ökades genom att  
  
 höstgrödor ersattes med vårsådd gröda + insådd fånggröda, ökade  
  
 reduktionen av kväveläckaget till 20 % (Larsson et al., 2005). En  
  
 tioprocentig sänkning av handelsgödselgivan till spannmål  
  
 minskade läckaget från rotzonen med 4 %, men medför även en 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 231  
  
 skördesänkning (uppskattad till 25 %). Studien är baserad på  
  
 rådande klimat år 19802000.  
  
  En klimatförändring kommer därför sannolikt att medföra att  
  
 ytterligare åtgärder krävs för att uppnå och bibehålla de  
  
 nationella miljömålen med avseende på minskning av fosfor och  
  
 kväveläckage från jordbruksmark.  
  
  Den förmodade ökningen av arealen höstsådd mark kommer  
  
 enligt ovan att minska möjligheterna att uppnå miljömålen. I ett  
  
 framtida klimat blir det därför angeläget att utveckla  
  
 odlingssystem och växtföljder som ger utrymme för olika typer  
  
 av insådda fånggrödor eller andra grödor med effektivt  
  
 rotsystem under höst och vinter, liksom att utveckla system där  
  
 höstbearbetning av marken sker i så liten omfattning som  
  
 möjligt.  
  
  För att uppnå miljömålet Ingen övergödning i en framtida  
  
 klimatsituation kommer jordbruksåtgärder, i ännu högre  
  
 utsträckning än idag, att behöva kompletteras med andra åtgärder  
  
 t.ex. anläggning av våtmarker och kantzoner längs vattendragen,  
  
 förbättad rening av industriavlopp och enskilda avlopp  
  
 och förbättring av reningstekniken i reningsverk (Andersson et  
  
 al., 2006; Larsson et al., 2005).  
  
 6.7 Slutsatser  
  
 De få kvalificerade studier som hittills genomförts med avseende på  
  
 kväveläckage från svensk jordbruksmark i ett förändrat klimat  
  
 indikerar att kväveläckaget med stor sannolikhet kommer att öka  
  
 väsentligt. De bekräftar därmed de mer generella resonemang och  
  
 slutsatser som här presenterats och som baserats på befintlig  
  
 kunskap om de processer som styr kväveutlakningen och på  
  
 information från aktuella klimatscenarier. De demonstrerar också  
  
 behovet av att genomföra kvalificerade studier och beräkningar  
  
 som beaktar det komplexa samspelet mellan olika faktorer som  
  
 påverkar kväveutlakningen. Hittills genomförda studier omfattar  
  
 emellertid endast ett fåtal geografiska platser/områden och har av  
  
 naturliga skäl flera begränsningar. Av praktiskt/tekniska skäl  
  
 beaktades t.ex. inte den direkta återkopplingen mellan grödornas  
  
 tillväxt och klimat i studien av Arheimer et al. (2005). Effekterna av  
  
 den ökade variabiliteten i klimatet och ökad frekvens av extrema 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 232  
  
 vädersituationer har inte heller beaktats. Den ökade variabilitet i  
  
 klimatet som indikerats i de aktuella klimatscenarierna har stor  
  
 betydelse för de processer som styr risken för utlakning av växtnäring  
  
 under olika delar av året och på olika typer av jordar.  
  
 Potentiella effekter av ändrad markanvändning och förändringar i  
  
 gödslings- och produktionsnivåer har inte heller studerats. Även  
  
 fosforförlusterna från jordbruksmark kan förväntas öka pga  
  
 klimatförändringen, vilket bekräftas av preliminära siffror från en  
  
 pågående studie. I vissa områden i norra Sverige kan emellertid  
  
 fosforförlusterna eventuellt minska pga effekterna av minskat  
  
 snötäcke.  
  
 För en mer heltäckande bild av riskerna för växtnäringsläckage i  
  
 ett framtida klimat och den potentiella effekten av olika anpassningsåtgärder  
  
 i olika regioner, krävs flera studier som beaktar den  
  
 sammanvägda effekten av olika faktorer som påverkar såväl kväve som  
  
 fosforläckage. Det krävs därför dels kvalificerade studier som  
  
 omfattar beräkningar av kväve- och fosforläckage i varje region  
  
 med avseende på klimat, grödor, jordar och klimatrelaterade  
  
 förändringar i tidpunkter för olika gödslings- och bearbetningsåtgärder.  
  
 Dessutom behövs studier som beaktar den relativa betydelsen  
  
 av ökad variabilitet i klimatet samt potentiella effekter av  
  
 ändringar i produktion och markanvändning.  
  
 6.8 Referenser  
  
 Andersson, L, Potter, Kallner Bastviken S, Johnsson H,  
  
 Juarez K, Gonzalez, Thompson C, Hall, Hudson,  
  
 Tonderski K. 2006. VASTRA-modeller i vattenplaneringscykeln.  
  
 I: På tal om vatten. (Ed:Jöborn A, Danielsson I,  
  
 Oscarsson, H), VASTRA rapport 6:14972.  
  
 Arheimer B, Wells, Allen, Johnsson H, Pers C B and  
  
 Persson K. 2005. Climate Change Impact on Water Quality:  
  
 Model Results from Southern Sweden. Ambio, Vol 34, No 7:  
  
 559566.  
  
 Eckersten H, Blombäck K, Kätterer T, Page 2001. Modelling  
  
 C, N, water and heat dynamics in winter wheat under climate  
  
 change in southern Sweden. Agriculture, Ecosystems and  
  
 Environm. 86: 221235.  
  
 Johnsson H, Mårtensson K, Ponce, Mattson L. 2006.  
  
 Beräkning av kväveutlakning vid förändrad gödsling för 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 233  
  
 höstvete och vårkorn. Teknisk Rapport 106. Avd Vattenvårdslära,  
  
 Inst Markvetenskap, SLU. Uppsala. 20 pp.  
  
 Ponce, Juarez K, Kent, Johnsson H. 2005. Estimating  
  
 Reduction of Nitrogen Leaching from Arable Land and the  
  
 Related Costs. Ambio, Vol 34, No 7: 538543.  
  
 Muntlig kommunikation  
  
 Flores, Inst Markevetenskap, SLU  
  
 Cohen, Inst för Växtproduktionsekologi, SLU  
  
 H.Johnsson, Inst Markvetenskap, SLU  
  
 M. Larsson, Inst Markvetenskap, SLU  
  
 A. Lindsjö, Inst Markvetenskap, SLU 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 234  
  
 7 Appendix  
  
 7.1 Markanvändning  
  
 Bakgrund  
  
 Tabell A1.1 Åkerarealens användning och vegetabilieproduktion, genomsnitt  
  
 åren 19941999  
  
 Areal 
  
 (1000 ha) 
  
 Produktion  
  
 (1000 ton)  
  
 Prisnivå år 1999 
  
 (kr/kg) 
  
 Värde 
  
 (milj kr) 
  
 Höstvete 277 1589 0,98 1557 
  
 Vårvete 46 226 1,06 240 
  
 Höstråg 32 160 0,97 155 
  
 Brödsäd 355 1975 1952 
  
 Höstkorn 18 76 0,91 69 
  
 Vårkorn 448 1786 0,91 1625 
  
 Havre 299 1093 0,92 1006 
  
 Rågvete 54 255 0,89 227 
  
 Blandsäd 29 92 0,75 69 
  
 Fodersäd 848 3306 2996 
  
 Baljväxter 38 75 1,05 79 
  
 Walton 1010 (7360) 0,81 5961 
  
 Matpotatis 26 792 1,50 1188 
  
 Fabrikspotatis 8 330 0,52 172 
  
 Potatis 34 1062 1360 
  
 Sockerbetor 59 2752 0,39 1073 
  
 Höstoljeväxter 33 78 1,32 103 
  
 Våroljeväxter 49 78 1,32 103 
  
 Oljelin 12 9 1,10 10 
  
 Oljeväxter 94 165 226 
  
 Köksväxter 6 600 
  
 Övrigt 38  
  
 Träda 243  
  
 Ej utnyttjad åkermark 63 
  
 Summa 2788 14247 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 235  
  
 Jordbrukets ekonomiska förutsättningar  
  
 Tabell A1.2 ACCELERATES-modellens parametrar för relativa prisutvecklingar  
  
 i markanvändningsmodellen för EU15. Notera att bedömningen  
  
 är gjord för 2020 och att 2050 och 2080 utgör linjära  
  
 extrapoleringar  
  
 Nu 2020 2050 2080  
  
 Parameters A1 A2 B1 B2 A1 A2 B1 B2 A1 A2 B1 B2  
  
 Divergens/konvergens 100 172 101 148 91 279 103 220 78 386 105 293 65  
  
 Parameter  
  
 Kostnader för gödselmedel 100 94 107 136 164 85 118 189 259 76 129 243 355  
  
 Kostnader för utsäde 100 120 108 104 94 149 121 111 85 179 133 118 77  
  
 Kostnader för pesticider 100 88 102 141 147 69 104 203 218 51 106 266 289  
  
 Kostnader för maskiner 100 88 106 121 132 70 116 153 179 52 125 185 227  
  
 Kostnader för drivmedel 100 90 110 143 157 76 125 209 241 62 140 274 326  
  
 Kostnad för arbetskraft 100 151 114 133 110 228 135 184 125 305 157 234 140  
  
 Kostnad för kontraktsarbete =  
  
 40% arb. + 60% maskin.  
  
 100 105 112 123 133 112 131 156 183 119 149 190 234  
  
 Arealbidrag 100 0 0 91 107 0 0 77 117 0 0 63 127  
  
 Spannmålspriser 100 83 92 102 112 59 80 106 131 34 67 109 149  
  
 Spannmål, arealbidrag 100 0 99 60 101 0 99 0 103 0 98 0 104  
  
 Majspris 100 91 99 105 106 78 99 112 116 65 98 119 125  
  
 Majs, arealbidrag 100 0 94 60 89 0 85 0 72 0 76 0 56  
  
 Sockerbetspris 100 82 95 90 102 54 88 74 104 27 81 58 107  
  
 Oljeväxtfrö, pris 100 82 90 94 106 54 74 86 114 27 58 78 123  
  
 Oljeväxt, arealbidrag 100 0 101 60 115 0 104 0 138 0 106 0 160  
  
 Olivoljepris 100 82 94 90 106 54 85 74 114 27 76 59 123  
  
 Olivodling, arealbidrag 100 0 92 60 107 0 79 0 116 0 67 0 126  
  
 Roots and tubers price (s/t) 100 88 98 113 124 69 94 134 160 51 91 154 196  
  
 Pris, proteingröda 100 81 93 93 108 54 82 83 121 26 70 73 133  
  
 Proteingröda, arealbidrag 100 0 89 60 85 0 74 0 62 0 58 0 39  
  
 Bomullspris 100 86 91 93 112 65 78 82 129 44 65 72 146  
  
 Bomull, arealbidrag 100 0 89 83 106 0 73 58 116 0 57 32 126  
  
 Tobak, pris 100 90 93 92 111 75 83 80 128 60 73 68 144  
  
 Trädesbidrag 100 79 99 104 112 47 98 110 130 15 97 116 148  
  
 Trädeskvoter (%) 100 0 100 95 105 0 100 88 113 0 100 81 121  
  
 Köttpris 100 96 98 101 110 89 95 103 124 83 92 104 139  
  
 Mjölkpris 100 88 96 104 119  
  
 70 90 109 147 52 84 114 175  
  
 Bidrag LFA 100 81 105 92 121 52 112 79 153 24 119 67 184  
  
 Skörd som  
  
 f(teknologiförändring)  
  
 100 167 131 130 104 268 177 176 109 368 223 221 115  
  
 Bevattningsanläggningar 100 133 138 124 116 183 195 161 139 232 252 198 162  
  
 Vattenpris 100 134 118 159 149 184 145 246 222 234 172 334 296  
  
 Bevattningseffektivitet 100 135 136 153 142 188 190 232 205 241 244 311 268  
  
 Restriktion, kemiska  
  
 bekämpningsmedel  
  
 100 92 94 132 132 79 84 180 181 67 74 228 230  
  
 Gårdsstorlek 100 164 126 132 105 260 165 179 112 356 205 227 120  
  
 Negativa växtföljdseffekter 100 80 87 94 101 51 67 84 102 22 47 75 103 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 236  
  
 Markanvändning för Europa som en region  
  
 Markanvändning för Europa som en region Tabell A1.3 . ATEAM: Sammanfattning av använda parametervärden samt av estimerad framtida markanvändning , åkermark , som procent  
  
 av dagens .  
  
 Relativ markanvändning beräknas enligt ekvation 7 . Beräkningarna av  
  
 L  
  
 t  
  
 /L  
  
 t0  
  
 är gjorda utifrån grundmodellen , d . v.s. utan hänsyn till restriktioner på  
  
 arealförändringar eller eventuell bioenergiproduktion . Relativ framtida markanvändning A1FI A2 B1 B2 Åkermark  
  
 2020 2050 2080 2020 2050 2080 2020 2050 2080 2020 2050 2080  
  
 Relativ efterfrågan ,  
  
 D  
  
 t  
  
 /D  
  
 t0  
  
 1,25 1 , 51 1,46 1,14 1,31 1 , 38 1 , 18 1,39 1 , 29 1 , 06 1,09 1,07  
  
 Relativ prod . , klimat ,  
  
 P  
  
 t,Cl  
  
 /P  
  
 t0  
  
 0,99 0 , 92 0,93 1,01 0,97 0 , 95 1 , 01 0,98 0 , 97 1 , 01 0,98 0,97  
  
 Relativ produktivitet, CO2 ,  
  
 P  
  
 t,CO  
  
 /P  
  
 t0  
  
 1,04 1 , 16 1,32 1,04 1,13 1 , 27 1 , 04 1,09 1 , 11 1 , 04 1,11 1,15  
  
 Relativ produktivitet, tekn . ,  
  
 P  
  
 t,T  
  
 /P  
  
 t0  
  
 1,37 1 , 87 2,34 1,36 1,81 2 , 16 1 , 29 1,62 1 , 86 1 , 19 1,27 1,27  
  
 Relativ överproduktion ,  
  
 O  
  
 r,t  
  
 /O  
  
 r,t0  
  
 0 , 9 0,9 0 , 9 0 , 9 0,9 0,9 1 1 1 1 1 1  
  
 Relativ markanvändning ,  
  
 L  
  
 t  
  
 /L  
  
 t0  
  
 80% 70% 51% 73% 62% 52% 88% 82% 66% 85% 80% 77%  
  
 Tabell A1 . 4 . ATEAM : Sammanfattning av använda parametervärden samt av estimerad framtida markanvändning , gräsmark, som procent  
  
 av dagens .  
  
 Relativ markanvändning beräknas enligt ekvation 7 . Beräkningarna av  
  
 L  
  
 t  
  
 /L  
  
 t0  
  
 är gjorda utifrån grundmodellen , d . v.s . utan hänsyn till restriktioner på  
  
 arealförändringar eller eventuell bioenergiproduktion . Restriktionen på minskning i B1-scenariet leder till att annan relativ m  
  
 arkanvändning , än  
  
 modellresultatet, redovisas.  
  
 Relativ framtida markanvändning A1FI A2 B1 B2 Gräsmark  
  
 2020 2050 2080 2020 2050 2080 2020 2050 2080 2020 2050 2080  
  
 Relativ efterfrågan ,  
  
 D  
  
 t  
  
 /D  
  
 t0  
  
 0 , 85 0 , 87 0 , 85 0 , 91 0 , 67 0 , 64 0 , 91 0 , 67 0 , 64 0 , 91 0 , 67 0 , 64  
  
 Relativ prod . , klimat ,  
  
 P  
  
 t,Cl  
  
 /P  
  
 t0  
  
 0 , 95 0 , 91 1 , 09 1 , 01 1 1 , 06 1 , 03 1 , 05 1 , 11 1 , 03 1 , 03 1 , 08  
  
 Relativ produktivitet, CO2 ,  
  
 P  
  
 t,CO  
  
 /P  
  
 t0  
  
 1 , 04 1 , 16 1 , 32 1 , 04 1 , 13 1 , 27 1 , 04 1 , 09 1 , 11 1 , 04 1 , 11 1 , 15  
  
 Relativ produktivitet, tekn . ,  
  
 P  
  
 t,T  
  
 /P  
  
 t0  
  
 1,14 1 , 32 1,5 1 , 14 1,3 1,43 1 , 11 1,23 1 , 32 1,07 1,2 1 , 1  
  
 Relativ överproduktion ,  
  
 O  
  
 r,t  
  
 /O  
  
 r,t0  
  
 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1  
  
 Relativ markanvändning ,  
  
 L  
  
 t  
  
 /L  
  
 t0  
  
 75% 63% 45% 76% 47% 36% 77% 49% 42% 80% 50% 48%  
  
 B1+R Rel . markanv . med restriktion 100% 94% 94%  
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 237  
  
 Markanvändning i enskilda länder  
  
 Tabell A1.5 ACCELERATES arealfördelning inom Sverige. Modellerade  
  
 förändringen av andel (%-enheter) åker (arable) av jordbruksmark  
  
 till 2050 (HadCM3 A2). Värdena är avlästa från kartor  
  
 Observerad  
  
 (databas)  
  
 Modellerad  
  
 baseline  
  
 Modellerad  
  
 2050  
  
 2050baseline 
  
 Modellobservation 
  
 PCM (2050)  
  
 klimatförändring 
  
 Skåne 50-60 40-50 40-50 0 -10 60-70  
  
 Småland 20-30 60-70 60-70 0 +40 80-90  
  
 VästraGötaland 40-50 50-60 50-60 0 +10 60-70  
  
 Ss 50-60 30-40 40-50 +10 -20 60-70  
  
 Nedre Norrland 20-40 10-30 50-60 +30 -10 0-80  
  
 Övre Norrland 10-20 0-10 0-10 0 -10 0-10  
  
 7.2 Vattentillgång  
  
 Bakgrund  
  
 Tabell A2.1 Grovt uppskattade värden på marktextur (020 cm) från  
  
 Eriksson m.fl. (1999), grupperade efter SCB:s produktionsområden  
  
 Andel (%) av åkermarkareal i  
  
 regionen  
  
 Marker innehållande  
  
 lera  
  
 Mellan, styv och mycket styv  
  
 lera  
  
 1: Gss  
  
 50 Malmö  
  
 35 Kristianstad  
  
 15 Blekinge  
  
 10  
  
 2: Gmb  
  
 30 Kalmar  
  
 10 Jönköping  
  
 5 Kronoberg  
  
 45 Gotland  
  
 15 Kalmar  
  
 5 Jönköping  
  
 0 Kronoberg  
  
 10 Gotland  
  
 3: Gns  
  
 80 Östergötland  
  
 40-50 Skaraborg,  
  
 Älvsborg  
  
 70 Göteborg  
  
 60 Östergötland  
  
 30 Skaraborg, Älvsborg  
  
 40 Göteborg  
  
 4: Ss  
  
 95  
  
 70 Örebro, Värmland  
  
 35 Dalarna  
  
 85  
  
 60 Stockholm  
  
 45 Örebro  
  
 35 Värmland, Dalarna  
  
 7: Nn  
  
 55-60 25 Gävle, Västernorrland  
  
 10 Jämtland  
  
 8: Nö 15 2 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 238  
  
 Figur A2.1 Andel (%) av åkermarkareal i regionen innehållande lera  
  
 Vårsådda grödor  
  
 Tabell A2.2 Vegetationsperiodens start (>5) (Rossby Centre, SMHI)  
  
 Redan inträffad  
  
 förändring  
  
 day Veg Start5  
  
 (DN från 1  
  
 Wright)  
  
 1975  
  
 (ERA40)  
  
 Diff 2085-1975  
  
 (+5)  
  
 2085 Diff 1998-1975 (+5)  
  
 (ERA40)  
  
 Diff 2025-1975  
  
 (+5)  
  
 Echam4, RCA3,  
  
 A2  
  
 1: Gss  
  
 68-98  
  
 tsv  
  
 -35 till -5 tn 63 -25 till -15 snv -15 till -5 tn  
  
 2: Gmb  
  
 83-98  
  
 tsv  
  
 -65 till -35 ti 33-48  
  
 ti  
  
 -5 till +5 si -55 till -45 ti  
  
 3: Gns  
  
 98-113  
  
 si  
  
 -65 till -45 ti 43-48  
  
 si  
  
 -5 -55 till -45 ti  
  
 4: Ss  
  
 98-113  
  
 tö  
  
 -65 till -45 tö 33-68  
  
 tö  
  
 -5 -25  
  
 7: Nn  
  
 113 -65 till -25 ts 48-88  
  
 ts  
  
 -5 -15  
  
 8: Nö 128 -15 113 -5 till +5 ss -15 till -5 ts  
  
 snv = senast i nordväst, ti = tidigast i inlandet  
  
 ERA40 = Modellberäkningar kalibrerade till observerade värden  
  
 0 20 40 60 80 100 
  
 1.Gss 
  
 3.Gns 
  
 2.Gmb 
  
 4.Ss 
  
 7.Nn 
  
 8.Nö 
  
 Ngn lera  
  
 Mellan- o styv 
  
 lera 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 239  
  
 Tabell A2.3 Sista vårfrosten (Rossby Centre, SMHI)  
  
 Redan inträffad  
  
 förändring  
  
 Sista vårfrost,  
  
 dagnummer  
  
 1975  
  
 (+7.5)  
  
 (ERA40)  
  
 Diff 20851975  
  
 (+5)  
  
 2085 Diff 1998-1975  
  
 (+5) (ERA40)  
  
 Diff 20251975  
  
 (+5)  
  
 Echam4, A2  
  
 1: Gss  
  
 98 (83 vid  
  
 sk)  
  
 -75 till –55  
  
 tso  
  
 23-43 tso  
  
 (8 vid sk)  
  
 -5 -35 till -25  
  
 (-45 so)  
  
 2: Gmb  
  
 98-113 tk -45 (-55 vid  
  
 k)  
  
 43-68 tk -5till +5 (sent vk) -25 till -15  
  
 3: Gns  
  
 98-113 tk -55 till –45  
  
 tv  
  
 43-68 tv -5 -25 till -15  
  
 4: Ss 113 (23/4) -45 68 (9/3) -5 -25 till -15  
  
 7: Nn  
  
 113-128  
  
 ts  
  
 -45 till –35  
  
 ts  
  
 68-98 ts -5 -25 till -15  
  
 ts  
  
 8: Nö 128 -35 98 -5 -15  
  
 tv= torrt i väster, s=söder, n=norr, ö=öster, no=nordost, i=inlandet, M=mälardalen, k= kust,  
  
 sk=sydkust  
  
 Höstsådda grödor  
  
 Tabell A2.4 Vegetationsperiodens slut ( 
  
 Redan inträffad  
  
 förändring  
  
 Sista dag på  
  
 vegetationsperioden >5  
  
 dagnummer  
  
 1975  
  
 (+7.5)  
  
 ERA40  
  
 Diff 20851975  
  
 (+5)  
  
 2085 Diff 1998-1975  
  
 (+5) (ERA40)  
  
 Diff 20251975  
  
 (+5)  
  
 Echam4, A2  
  
 1: Gss  
  
 322-337  
  
 ss  
  
 +5 till +15  
  
 mn  
  
 337342  
  
 ss  
  
 -5 +5  
  
 2: Gmb  
  
 308-323  
  
 svk  
  
 +15 till  
  
 +30 mo  
  
 338 -5 +5 till +20  
  
 sö  
  
 3: Gns  
  
 308-323  
  
 sv  
  
 +20 till  
  
 +30 mo  
  
 338343  
  
 sv  
  
 -5 +5 till +15  
  
 tv  
  
 4: Ss 308 +40 348 -5 till +5 +15  
  
 7: Nn  
  
 293 +30 till  
  
 +40 ms  
  
 323333  
  
 ss  
  
 -5 +5 till +15  
  
 tso  
  
 8: Nö  
  
 278-293  
  
 sso  
  
 +20 till  
  
 +30 ms  
  
 298323  
  
 ss.  
  
 -5 till +5 +5  
  
 s.v.=senare i väst, m.n.=mest ökning i norr 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 240  
  
 Tabell A2.5 Period med snötäcke (Rossby Centre, SMHI)  
  
 Redan inträffad  
  
 förändring  
  
 Snötäcke  
  
 Dagar/år  
  
 1975 (+15) 
  
 (ERA40)  
  
 Diff20851975 (+5) 2085 Diff  
  
 19981975 (+5)  
  
 (ERA40)  
  
 Diff 20251975  
  
 (+5)  
  
 Echam4,  
  
 RCA3, A2  
  
 1: Gss 45 -15 30 -15 -15 till -5 mno  
  
 2: Gmb 45-75 kvk -45 till -15 mö 30 -25 -25 till -5 mö  
  
 3: Gns 45-75 kvk -45 till -15 mö 30 -25 -25 till -15 mn  
  
 4: Ss 75-105 ks -75 till -45 mn 30 -25 till -15 mn -25 till -45 mn  
  
 7: Nn  
  
 105-135 ks -95 till -85 20-40  
  
 ks  
  
 -5 till -15 mn -55 till -45 ms  
  
 8: Nö  
  
 135-165 ks -95 till -65 ms 45100  
  
 ks  
  
 -5 till +5 -45 till -35 ms  
  
 Kvk=kortast vid västkusten, mö= störst minskning i öster  
  
 Tabell A2.6 Förändring av medeltemperatur för Svealands slättbygder (Rossby  
  
 Centre, SMHI)  
  
 Redan inträffad förändring  
  
 Svealand (Ss)  
  
 20851975 ändring (oC) 19981975 Ändring observ.  
  
 (interpolerad)  
  
 [modellerad ERA40]  
  
 20851998 Ändring  
  
 Obrien +5.8 +1.7 [+1.5] +4.1  
  
 Feb +6.3 +1.7 (1.5) [+1.0] +4.8  
  
 Mars +6.3 +1.0 (1.3) [+0.5] +5.0  
  
 April +4.3 +1.0 [+0.5] +3.3  
  
 Maj +2.8 +1.0 (0.9) [+0] +1.9  
  
 Juni +2.8 +0.7 (0.8) [-0.5] +2.0  
  
 Anderson +3.3 +0.7 +2.6  
  
 Augusti +3.8 +0.7 (0.6) +3.2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 241  
  
 Vallens tillväxt samt vatten- och kvävebehov  
  
 Tabell A2.7a Förändringen av medeltemperatur till 2085 för specifika lokaler  
  
 januari till juni (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DeltaT Diff ~2085-~1975 (+5) (oC) januari Februari Mars April Maj Juni  
  
 Echam4, A2  
  
 1: Halmstad 4.3 4.8 5.3 4.3 2.3 2.8  
  
 2: Jönköping 4.8 5.3 5.3 4.3 2.3 2.8  
  
 3: Skara 4.3 5.3 5.3 4.3 2.3 2.8  
  
 4: Örebro 5.3 5.8 5.8 4.8 2.3 2.8  
  
 5: Uppsala 5.3 5.8 5.8 4.8 2.8 2.8  
  
 Tabell A2.7b Förändringen av medeltemperatur till 2085 för specifika lokaler  
  
 juli till december (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DeltaT Diff ~2085-~1975 (+5) Frank September Oktober November December  
  
 Echam4, A2  
  
 1: Halmstad 3.3 3.3 3.3 3.8 3.3 3.8  
  
 2: Jönköping 2.8 3.3 3.3 3.8 3.3 3.8  
  
 3: Skara 2.8 3.3 3.3 3.8 3.3 3.8  
  
 4: Örebro 2.8 3.3 3.3 3.8 3.3 4.3  
  
 5: Uppsala 2.8 3.3 3.3 3.8 3.3 3.8  
  
 Tabell A2.8a Förändringen av nederbörd till 2085 för specifika lokaler januari  
  
 till juni (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DeltaNbd Diff ~2085-~1975 (+7.5) (mm) januari Februari Mars April Maj Juni  
  
 Echam4, A2  
  
 1: Halmstad 48 38 23 23 3 -8  
  
 2: Jönköping 38 28 18 23 -3 -18  
  
 3: Skara 38 33 18 23 3 -3  
  
 4: Örebro 33 23 18 18 3 -8  
  
 5: Uppsala 28 13 18 13 -3 -3 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 242  
  
 Tabell A2.8b Förändringen av nederbörd till 2085 för specifika lokaler juli till  
  
 december (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DeltaNbd Diff ~2085-~1975  
  
 (+7.5) (mm)  
  
 Frank September Oktober November December 
  
 Echam4, A2  
  
 1: Halmstad - 3 -23 -3 48 38 33  
  
 2: Jönköping - 23 -23 -13 38 28 18  
  
 3: Skara -23 -23 -8 38 28 23  
  
 4: Örebro -23 -23 -3 33 23 18  
  
 5: Uppsala -13 -23 -3 28 23 13  
  
 7.6 Näringsläckage  
  
 Nederbörd  
  
 Figur NederbördDiff  
  
 Diff Nedebörd (mm/månad)  
  
 Bas CC-karta 1975 (april) för  
  
 (Rossby Centre, SMHI) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 243  
  
 Tabell A.6.1 Nederbörd Januari. DIFF_Precip_sum, Medelnederbörd,  
  
 Echam4, A2 (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 Januari  
  
 1975 medel  
  
 (mm) (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025  
  
 (införd 20070320)  
  
 (Walker i Hela Västra  
  
 Götaland +48)  
  
 (Min i Norrköping  
  
 +23)  
  
 (Walker i Norra Halland +43  
  
 mindre utbred)  
  
 (Min i Norrköping +13 större  
  
 utbred)  
  
 1: Gss 50-100 vnv 35-40 tö  
  
 2: Gmb 50-100 tö 25-50 tö  
  
 3: Gns 50-100 vsv 20-45 tö  
  
 4: Ss 50-75 20-35 tö  
  
 7: Nn 50-75 20-30 ts  
  
 8: Nö 25-75 tn 15-30 tn  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd Februari. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 Februari  
  
 1975 medel  
  
 (mm) (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025  
  
 (införd 20070320)  
  
 (Walker i Norra Halland +43)  
  
 (Min i Nyköping +18)  
  
 (Walker i Norra Halland  
  
 +43 liten utbred.)  
  
 (Min i Nyköping +13)  
  
 1: Gss 50-75 20-30 tso  
  
 2: Gmb 50-100 vi 15-45 tö  
  
 3: Gns 50-75 15-25 tö  
  
 4: Ss 25-75 tö 10-20 tö (25 i Värmland)  
  
 7: Nn 25-75 tö 10-20 ts  
  
 8: Nö 25-50 20-25 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 244  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd Mars. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 mars  
  
 1975 medel  
  
 (mm) (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025  
  
 (införd 20070320)  
  
 (Walker i Halland +28)  
  
 (Min i Gävle +13)  
  
 (Walker i Halland +18)  
  
 (Min i Gävle +3)  
  
 1: Gss 50-75 5-15 ts  
  
 2: Gmb 50-75 10-30 tö  
  
 3: Gns 25-50 15-25 vv  
  
 4: Ss 25-50 10-25 tö  
  
 7: Nn 25-50 10-30 ts  
  
 8: Nö 25-50 15-30 tn  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd April. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum 
  
 april  
  
 1975  
  
 medel  
  
 (mm)  
  
 (+12.5)  
  
 2085 ändring (korrigerat negativa  
  
 värden till 5 mm torrare,  
  
 svårigheter med att läsa  
  
 gulskalan) (mm) (+7.5)  
  
 2025 och 2055 (ej korrigerat)  
  
 (2025 införd 20070320)  
  
 2025 torrare därefter  
  
 successivt våtare  
  
 1: Gss 50-75 +5-10 i söder till +10-15 i norr 2025 +0-5 (+3)  
  
 2: Gmb 50-75 +15-20 i öster till +20-25 i väster 2025 –5till-0 (-8)  
  
 3: Gns 50-75 +15-20 i öster till +25-30 i väster 2025 –5till-0 (-8)  
  
 4: Ss 25-50 +10-15 i öster till +20-25 i väster 2025 –10till-0 (-13 till -8 ts)  
  
 7: Nn 50-75 +10-15 i öster till +20-25 i väster 2025 –10till-0 (-13)  
  
 8: Nö 50-75 +10-15 i öster till +20-25 i väster 2025 –5till-0 (-13 till -8 ts) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 245  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd Maj. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 maj  
  
 1975 medel  
  
 (mm)  
  
 (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025 och 2055  
  
 (2025 införd 20070320)  
  
 2025 torrare därefter succesivt  
  
 våtare  
  
 1: Gss 50-75 +5-10 i öster till -0-5 i väster 2025 –10till-0 (-13 till -8 tn)  
  
 2: Gmb  
  
 50-75 +10-15 i kustområden till –5till  
  
 -0 i inland  
  
 2025 –15till-0 (-18 till -8 ti)  
  
 3: Gns  
  
 50-75 +10-15 i öster till +15-20 i  
  
 väster  
  
 2025 –15till+5 (-13 till -8 tö)  
  
 4: Ss  
  
 50-75 +0-5 i öster till +10-15 i väster  
  
 (ostkusten –5till-10)  
  
 2025 -15till+5 (-18 till +3 tno) 
  
 7: Nn 50-100 -10 till+5 2025 –20till-0 (-23 till -18)  
  
 8: Nö 50-100 +0-15 2025 –20till-0 (-23 till -18)  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd Juni. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 juni  
  
 1975  
  
 medel  
  
 (mm)  
  
 (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025 och 2055  
  
 (2025 införd 20070320)  
  
 torrast vid  
  
 kusten  
  
 2025 otydligt mönster med svagt våtare i  
  
 söder och svagt torrae i norr. 2055 mer likt  
  
 2085:s mönster  
  
 1: Gss 50-75 -15till-10 (+3 till +8)  
  
 2: Gmb  
  
 50-100 -20(-25)till-5  
  
 (torrast i inlandet)  
  
 (+3 till +8)  
  
 3: Gns 50-100 -0till-15 (+3 till +8)  
  
 4: Ss  
  
 50-100 -10till-5 i öster till  
  
 –15till-10 i väster  
  
 (ostkusten +0-5)  
  
 (+3 till +8)  
  
 7: Nn 50-125 +0-20 (-3 till +3)  
  
 8: Nö 50-100 -5till+15 (-3 till +3) 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 246  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd Anderson. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum 
  
 juli  
  
 1975 medel  
  
 (mm) (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025 och 2055  
  
 (2025 införd  
  
 20070320)  
  
 torrast vid  
  
 kusten  
  
 2025 = 2085:s  
  
 mönster fast svagare 
  
 2055 = mitt emellan  
  
 2025 och 2085  
  
 1: Gss 50-100 -25till-15 (torrast i norr) (-23 till +3 ti)  
  
 2: Gmb 50-125 -25till-20, –25till-5 nära kusterna (-23 till +3 ti)  
  
 3: Gns 50-125 -25till-20 i öster –20till-5 i väster (-23 till +3 ti)  
  
 4: Ss  
  
 75-125 0till-25 i öster, -25till-20 i väster och  
  
 centralt  
  
 (-13 till +18 ti)  
  
 7: Nn 10-150 0till+15, torrast i söder (samma 2085)  
  
 8: Nö 50-125 -5till+15, torrast i norr (samma 2085)  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd Augusti. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 augusti  
  
 1975 medel (mm)  
  
 (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025 och 2055  
  
 (2025 införd 20070320)  
  
 torrast vid kusten 2025 = 2085:s mönster  
  
 fast viss initial våtare i  
  
 Nn. Påfallande stark  
  
 minskning i nederbörd  
  
 redan 2025  
  
 2055 = 2025 men starkare  
  
 (ej våtare Nn) och likt  
  
 2085  
  
 1: Gss 50-100 -25till-20 (-23 till -18 vs (mest -23))  
  
 2: Gmb 75-150 -25till-20 (-23 till -18 vs (mest -23))  
  
 3: Gns 75-150 -25till-20 (-23 till -18 vs (mest -23))  
  
 4: Ss 75-125 -25till-20 (-23 till -18 vi)  
  
 7: Nn 100-150 -20till-5 (-8 till +8)  
  
 8: Nö 50-125 -10till+10 (-8 till +8) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 247  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd September. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 september  
  
 1975 medel  
  
 (mm)  
  
 (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025  
  
 (2025 införd 20070320)  
  
 torrast i  
  
 öster  
  
 2025 starkt torrare vars  
  
 mönster succesivt suddas ut  
  
 till 2085  
  
 1: Gss 50-100 -20till-5 (torrast i sydväst) 2025: -15till-0 tnv (-23 tnv)  
  
 2: Gmb 75-125 -20till-5 (torrast i inlandet) 2025: -20till-5 tv (-23 tnv)  
  
 3: Gns 75-125 -20till-5 2025: Brooks tv (-23 tnv)  
  
 4: Ss 75-125 -15till-5 (torrast i väst) 2025: -20till-5 tv (-23 tnv)  
  
 7: Nn 75-100 -10till+15 (torrast i söder) 2025: -15till-0 ts (-8 till -3)  
  
 8: Nö 75-100 +10till20 2025: -10till-0 tn (-8 till -3)  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd Oktober. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 oktober  
  
 1975  
  
 medel  
  
 (mm)  
  
 (+12.5)  
  
 2085 ändring (korrigerat negativa värden till  
  
 5 mm torrare, svårigheter med att läsa  
  
 gulskalan) (mm) (+7.5)  
  
 2025  
  
 (införd  
  
 20070320)  
  
 1: Gss 75-100 35-40 vv (+3 till +8)  
  
 2: Gmb 75-125 tö 25-50 tö (+3 till +8)  
  
 3: Gns 75-100 30-45 tö (+3 till +8)  
  
 4: Ss 75-100 30-45 tö (+3 till +8)  
  
 7: Nn 75-100 30-40 ts (+3 till +8)  
  
 8: Nö 75-100 30-40 tn (+3 till +8)  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd November. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 November  
  
 1975 medel  
  
 (mm) (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025  
  
 (införd 20070320)  
  
 1: Gss 50-100 tö 10-30 tö (+8 till +18 vnv)  
  
 2: Gmb 75-125 vi 10-35 tö (+8 till +18 vnv)  
  
 3: Gns 50-100 tö 15-30 tö (+8 till +18 vnv)  
  
 4: Ss 50-75 (100 i värmland) 15-20 (25 i Värmland) (+8 till +18 vnv)  
  
 7: Nn 50-75 15-20 (+3 till +13 vs)  
  
 8: Nö 50-75 5-15 tn (+3 till +13 vs) 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 248  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd December. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF_Precip_sum  
  
 December  
  
 1975 medel  
  
 (mm) (+12.5)  
  
 2085 ändring  
  
 (mm) (+7.5)  
  
 2025  
  
 (införd 20070320)  
  
 1: Gss 50-75 15-30 tö (+8 till +13 tö)  
  
 2: Gmb 50-100 tö 15-35 tö (+8 till +13 tö)  
  
 3: Gns 50-100 vsv 10-30 tö (+8 till +13 tö)  
  
 4: Ss 50-75 (100 i Värmland) 10-20 tö (+3 till +18 tno)  
  
 7: Nn 50-75 15-30 ts (+3)  
  
 8: Nö 50-75 10-30 tn (+3)  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd torraste  
  
 Nederbörd  
  
 (Diff 2085-1975  
  
 (+7.5))  
  
 (mm/mån)  
  
 april Maj juni Anderson augusti september  
  
 Echam4, A2 Torraste Torraste Torraste Torraste Torraste Torraste  
  
 1: Gss 8 t.s. 3 tv -13 -23 tn (-8 s) -23 -18 tsv (-8 n)  
  
 2: Gmb 18 t.ö. -3 ti -18 ti -23 -23 -18 ti (-8 kuster)  
  
 3: Gns 18 t.ö. 13 tö -13 -23 tö (-13 v) -23 -18  
  
 4: Ss 13 t.ö. 3 tö -13 tv (-8 ö) -23 tv.i (-13 ö) -23 -13 tv (-8 ö)  
  
 7: Nn 13 t.ö. -8 3 3 ts -18 -8 ts  
  
 8: Nö 13 t.ö. 3 -3 -3 tn -8 13  
  
 Tabell A6.1 Nederbörd ackumulerad torraste  
  
 Nederbörd (Diff 2085-1975  
  
 (+7.5)) Ack (mm)  
  
 april maj juni juli augusti september  
  
 Echam4, A2 Torraste Torraste Torraste Torraste Torraste Torraste  
  
 1: Gss 8 11 -2 -20 -43 -55  
  
 2: Gmb 18 15 0 -23 -46 -64  
  
 3: Gns 18 31 18 -5 -28 -46  
  
 4: Ss  
  
 13 16 8 -5 -28 -36 (v ytterligare  
  
 –15)  
  
 7: Nn 13 5 8 11 -7 -15  
  
 8: Nö 13 16 13 10 2 15 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 249  
  
 Nederbörd minus avdunstning  
  
 Figur P-E  
  
 Nederbörd minus avdunstning (mm/3mån)  
  
 Bas CC-karta 1975 (DJF) för P-E (Rossby Centre, SMHI).  
  
 Tabell A6.2 P-E Månad AtillS. Interpolerade värden för Maj, Juni, Aug, Sep  
  
 (Rossby Centre, SMHI)  
  
 P-E Diff 2085-1975  
  
 (+5)) (mm)  
  
 april Maj juni juli augusti september 
  
 Echam4, A2 Blött i väster Bn =blött i norr  
  
 1: Gss -15 till +15 -35 -55 -75 -42 -8  
  
 2: Gmb -25 till +35 -42 -58 -75 -42 -8  
  
 3: Davis till +35 -28 -52 -75 -42 -8  
  
 4: Ss -15 till +35 -28 -42 -75 till -55 bö -28 -2  
  
 7: Nn -25 till +5 -38 -52 -65 till -15 bn -35 -5  
  
 8: Nö +5 till +35 -2 -8 -15 till 0 bn 2 18 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 250  
  
 Tabell A6.2 P-E Månad OtillM. Interpolerade värden för Nov, Sanchez, Feb, Mars  
  
 (Rossby Centre, SMHI)  
  
 P-E Diff 2085-1975  
  
 (+5)) (mm)  
  
 oktober november december januari februari mars 
  
 Echam4, A2 Blött i  
  
 väster  
  
 Blött i  
  
 väster  
  
 1: Gss  
  
 +25 till  
  
 +35  
  
 35 45 +55 till  
  
 +75  
  
 32 8  
  
 2: Gmb  
  
 +25 till  
  
 +65  
  
 32 38 +45 till  
  
 +75  
  
 22 -2  
  
 3: Gns  
  
 +25 till  
  
 +65  
  
 35 45 +55 till  
  
 +75  
  
 35 15  
  
 4: Ss  
  
 +25 till  
  
 +35  
  
 35 45 +55 till  
  
 +75  
  
 32 8  
  
 7: Nn  
  
 +25 till  
  
 +35  
  
 35 45 +55 till  
  
 +75  
  
 28 2  
  
 8: Nö  
  
 +35 till  
  
 +45  
  
 42 55 +65 till  
  
 +75  
  
 45 25  
  
 Tabell A6.2 P-E. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 P-E  
  
 mm/säsong  
  
 20851975 (+5) 
  
 Dec. Jan.  
  
 Feb.  
  
 Dec. Jan.  
  
 Feb.  
  
 DIFF  
  
 Mars April Maj. Mars April Maj  
  
 DIFF  
  
 Juni,Anderson,Aug  
  
 Echam4, A2 Blött i väster Blött i väster Blött i inlandet Blött i väster Bn =blött i norr  
  
 1: Gss 175 +55 till +75 75 -15 till +15 -75  
  
 2: Gmb 175 till 275 +45 till +75 75-125 -25 till +35 -75  
  
 3: Gns 175 till 225 +55 till +75 75 -5 till +35 -75  
  
 4: Ss 125 till 225 +55 till +75 75 -15 till +35 -75 till -55 bö  
  
 7: Nn +55 till +75 +55 till +75 75-125 -25 till +5 -65 till -15 bn  
  
 8: Nö +65 till +75 +65 till +75 75 +5 till +35 -15 till 0 bn 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 24  
  
 251  
  
 Tabell A6.2 P-E forts. (Rossby Centre, SMHI)  
  
 P-E  
  
 mm/säsong  
  
 2085-1975 (+5)  
  
 Sept,Okt,Nov  
  
 DIFF  
  
 Echam4, A2 Blött i väster  
  
 1: Gss +25 till +35  
  
 2: Gmb +25 till +65  
  
 3: Houston +25 till +65  
  
 4: Ss +25 till +35  
  
 7: Nn +25 till +35  
  
 8: Nö +35 till +45  
  
 Tabell A6.3 P-E. 2025 (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF P-E  
  
 mm/säsong  
  
 nnnn-1975 (+5)  
  
 Dec. Jan.  
  
 Feb.  
  
 2025  
  
 Dec. Jan.  
  
 Feb.  
  
 2085  
  
 Mars April  
  
 Maj 2025  
  
 Mars April Maj  
  
 2085  
  
 Juni, Anderson,  
  
 Aug 2025  
  
 Juni, Anderson,  
  
 Aug 2085  
  
 Echam4, A2,  
  
 RCA3  
  
 Blött i väster Blött i väster  
  
 1: Gss  
  
 +30 till +50 +50 till +70 -10 -10 -20 till -10  
  
 tn  
  
 -70  
  
 2: Gmb +20 till +50 +40 till +70 -30 till -10 tö -10 till +10 tö -30 till -20 ti -70  
  
 3: Gns +10 till +50 +30 till +70 -30 till -10 tö -10 till +10 tö -20 till -10 tö -70  
  
 4: Ss  
  
 Samma +55 till +75 -50 till -10  
  
 tno  
  
 -30 till +10 tö -20 till -10 ti -70 till -50 ts 
  
 7: Nn  
  
 Samma +55 till +75 -50 till -30  
  
 tso  
  
 -30 -10 till +10  
  
 ts  
  
 -30 till -10 ts 
  
 8: Nö  
  
 Samma +65 till +75 -50 till -30 ts -10 till +10 ts +10 -10 till +10  
  
 ti  
  
 Tabell A6.3 P-E. 2025 forts (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF P-E  
  
 mm/säsong  
  
 nnnn-1975 (+5)  
  
 Sept,Okt,Nov  
  
 2025  
  
 Sept,Okt,Nov  
  
 2085  
  
 Echam4, A2, RCA3  
  
 1: Gss -10 +30 (+10 so)  
  
 2: Gmb -10 (+10 västkust) +30 till +50 vv  
  
 3: Gns -10 +30 (+50 västk)  
  
 4: Ss -10 +30 (+50 Värmland)  
  
 7: Nn -10 +30 till +50 ts  
  
 8: Nö -10 till +10 vi +50 
  
 Bilaga B 24 SOU 2007:60  
  
 252  
  
 Tabell A6.4 P-E. HADAM3H (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF P-E  
  
 mm/säsong  
  
 20851975 (+5) 
  
 Dec. Jan. Feb.  
  
 RichardsDec. Jan.  
  
 Feb.  
  
 Echam4  
  
 Mars  
  
 April Maj  
  
 HADAM  
  
 Mars  
  
 April  
  
 Maj  
  
 Echam4  
  
 Juni, Anderson,  
  
 Aug  
  
 HADAM  
  
 Juni, Anderson,  
  
 Aug Echam4  
  
 A2  
  
 1: Gss  
  
 +50 till +70 ts +70 (+50  
  
 ostk)  
  
 -10 till  
  
 +10 tno  
  
 -10 till  
  
 +10 vnv  
  
 -70 -70  
  
 2: Gmb  
  
 +50 till +70 tö +70 (+50  
  
 ostk)  
  
 -10 till  
  
 +10 vnv  
  
 -30 till  
  
 +30 tö  
  
 -70 -70  
  
 3: Gns  
  
 +50 (+70  
  
 västk)  
  
 +70 (+50  
  
 ostk)  
  
 -10 till  
  
 +10 to  
  
 -10 till  
  
 +20 tö  
  
 -70 -70  
  
 4: Ss  
  
 +50 (+70  
  
 Värmland)  
  
 +70 (+50  
  
 ostk)  
  
 -10 till  
  
 +10 ts  
  
 -10 till  
  
 +20 tö  
  
 -70 till  
  
 -50 vö  
  
 -70 (-50  
  
 Roslagen)  
  
 7: Nn  
  
 +50 till +70 ts +70 (+50  
  
 ostk)  
  
 +10 -10 till  
  
 +10 ts  
  
 -50 till  
  
 -30 vn  
  
 -50 till  
  
 -30 vn  
  
 8: Nö  
  
 +50 till +70 ts +70 +10 +30 -30 till  
  
 -10 vn  
  
 -10  
  
 Tabell A6.4 P-E. HADAM3H forts (Rossby Centre, SMHI)  
  
 DIFF P-E  
  
 mm/säsong  
  
 2085-1975 (+5)  
  
 Sept,Okt,Nov  
  
 HADAM  
  
 Sept,Okt,Nov  
  
 Echam4  
  
 A2  
  
 1: Gss -10 +30 till +50 ts  
  
 2: Gmb -10 +30 till +70 (+10 ostk)  
  
 3: Gns -10 +30 till +50 (+70 västk)  
  
 4: Ss -10 till +10 (to) +30 (+50 Värmland)  
  
 7: Nn -10 +30  
  
 8: Nö -10 till +10 ts +50 
  
 Bilaga B 25  
  
 Klimatförändringarnas påverkan på  
  
 markavvattning och bevattning  
  
 Jordbruksverket, Vattenenheten  
  
 Dennis, e-post: lotta.carlsson@sjv.se  
  
 Underlagsrapport utarbetad för Klimat- och sårbarhetsutredningen,  
  
 2007-06-04 
  
 Bilaga B 25 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 25  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 Sammanfattning .................................................................. 5  
  
 Inledning.............................................................................................. 5  
  
 Markavvattningsföretag ...................................................................... 6  
  
 Invallningar........................................................................................ 10  
  
 Jordbruksdränering ........................................................................... 11  
  
 Bevattning.......................................................................................... 11 
  
 Bilaga B 25 SOU 2007:60  
  
 4 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 25  
  
 5  
  
 Sammanfattning  
  
 Enligt tillgängliga utredningar medför en klimatförändring ökad  
  
 avrinning vintertid och ett torrare och varmare klimat under  
  
 sommarperioden i stora delarna av landets jordbruksområden.  
  
 Förändringen påverkar jordbrukets markavvattningsanläggningar  
  
 och bevattningsanläggningar. Markavvattningsföretagens kapacitet  
  
 räcker inte till vintertid med skador som följd, skadorna drabbar  
  
 jordbruket, infrastrukturen och enskilda fastighetsägare. Högre  
  
 temperaturer och mindre nederbörd leder till att tillgången på  
  
 vatten minskar i vattendrag, sjöar och bevattningsdammar samtidigt  
  
 som bevattningsbehovet ökar.  
  
 Klimatförändringens effekter på de olika formerna av  
  
 markavvattningsföretag låter sig relativt väl beskrivas. Att bedöma  
  
 omfattningen av oönskade konsekvenser kräver dock mer ingående  
  
 analyser. Att sedan överväga behovet av åtgärder och dessas finansiering  
  
 tillför ytterligare en dimension. Åtgärder på bevattningssidan  
  
 torde inte bli resurskrävande på samma sätt som på markavvattningssidan.  
  
 Här uppkommer dock svårigheter redan i den översiktliga  
  
 bedömningen av vilka konsekvenser klimatförändringen  
  
 kan ge.  
  
 Möjligheterna att kompensera för klimatförändringens effekter  
  
 är beroende av den lagstiftning som styr verksamheten. Lagstiftningen  
  
 måste särskilt ses över när det gäller markavvattning.  
  
 Processen för kompensationsåtgärder som syftar till att markavvattningsföretagen  
  
 kan behålla sin funktion bör ses över. Det gäller  
  
 speciellt förbudsbestämmelserna, som idag hindrar åtgärder till  
  
 skydd mot översvämningar. Vidare behövs en utredning kring  
  
 synen på och hanteringen av rörläggningar som tillkommit utan  
  
 rättslig prövning men ändå helt lagligt.  
  
 Inledning  
  
 Jordbruksverkets vattenenhet har av Klimat- och Sårbarhetsutredningen  
  
 fått i uppdrag att lämna en översiktlig analys av hur klimatförändringarna  
  
 kan komma att påverka markavvattning och bevattning  
  
 inom jordbruket.  
  
 Grundläggande för vår analys har varit avrinningskartor och  
  
 nederbördskartor framtagna av SMHI. De visar hur avrinning och  
  
 nederbörd beräkningsmässigt förändras i genomsnitt, säsongsvis 
  
 Bilaga B 25 SOU 2007:60  
  
 6  
  
 och månadsvis. För att kunna se effekterna på dimensionerande  
  
 flöden, har vi använt kartor som beskriver hur 100-årsflödet (det  
  
 flöde som statistiskt överskrids en gång på 100 år) kommer att  
  
 förändras. Dessa underlag redovisas inte här.  
  
 För att något tydliggöra klimatförändringens påverkan på markavvattningsföretagen  
  
 har vi tittat lite närmare på en mindre del av  
  
 ett sådant företag, Taylor dikningsföretag av år 1917. För  
  
 övriga markavvattningsanläggningar (invallningar och jordbruksdräneringar)  
  
 och bevattningsanläggningar presenteras kortfattade  
  
 och översiktliga analyser av påverkan från klimatförändringen.  
  
 Markavvattningsföretag  
  
 Vad är markavvattningsföretag?  
  
 I Sverige finns ca 30 000 legaliserade markavvattningsföretag.  
  
 Markavvattningsföretagen benämns vanligen dikningsföretag eller  
  
 torrläggningsföretag, vattenavlednings- eller sjösänkningsföretag,  
  
 eller invallningsföretag beroende på storlek och typ av verksamhet.  
  
 Flertalet företag har tillkommit efter 1879 då Dikningslagen av år  
  
 1879 infördes. Markavvattningsföretagen bildades då främst för  
  
 att utvinna ny odlingsmark och förbättra den befintliga jordbruksmarken.  
  
 På senare tid är syftet praktiskt taget enbart att upprätthålla  
  
 goda odlingsbetingelser på befintlig jordbruksmark, ofta  
  
 genom omprövning av äldre företag.  
  
 Företagen är av mycket varierande storlek. En del består endast  
  
 av något enstaka dike eller rörledning, medan andra innefattar stora  
  
 åar med anslutande diken. Markavvattningsföretagen har tillkommit  
  
 vid en förrättning, vilket innebär att deltagarna har ett tillstånd  
  
 som reglerar deras rätt att avvattna marken. Oftast innebär tillståndet  
  
 att deltagarna har rätt att avvattna marken till 1,2 meter  
  
 under markytan. Tillståndet regleras genom dikets dimensioner  
  
 och nivå i förhållande till omgivande marknivåer. Dessa nivåer och  
  
 dimensioner beräknades vid företagets tillkomst. Som grund för  
  
 beräkningarna användes avrinningsområdets storlek och dimensionerande  
  
 vattenföringar. I Västra Götaland har man ofta använt  
  
 flödena 1,52 liter per sekund och hektar (l/s ha) för åkermark och  
  
 1,01,5 l/s ha för skogsmark som dimensioneringsgrund. I östra  
  
 och södra delarna av landet har ofta något mindre flöden använts 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 25  
  
 7  
  
 som dimensioneringsgrund, t.ex. 11,5 l/s ha för jordbruksdränering  
  
 i Skåne.  
  
 Under 1900-talets senare del har många av de öppna diken som  
  
 ingår i markavvattningsföretagen rörlagts för att förbättra arronderingen.  
  
 Dessa rörläggningar har ofta inte legaliserats i den  
  
 meningen att tillståndet inte har omprövats efter förändringen.  
  
 Förutom de legaliserade markavvattningsföretagen finns en mängd  
  
 andra gemensamma och enskilda anläggningar för avvattning som  
  
 har samma funktion.  
  
 Markavvattningsföretagen är än idag en förutsättning för att  
  
 driva ett rationellt jordbruk. Dessutom är det på många håll inte  
  
 enbart jordbruksmarken som är beroende av avvattningen, utan  
  
 även tomtmark, källare, vägar och annan infrastruktur och andra  
  
 typer av anläggningar kan drabbas när markavvattningsföretagen  
  
 inte fungerar.  
  
 Konsekvenser för ett markavvattningsföretag i Västra Götaland  
  
 Nedan presenteras ett exempel på hur ett markavvattningsföretag  
  
 kan komma att påverkas. Jag har valt Taylor dikningsföretag av  
  
 år 1917, som ligger i Västra Götalands län. Avrinningsområdet för  
  
 Jungatorps dikningsföretag omfattar ca 370 ha mark och dikningsföretaget  
  
 mynnar i Lannaån som i sin tur är reglerad genom Frey  
  
 vattenavledningsföretag av år 1971. Inom dikningsföretaget  
  
 finns både öppna legaliserade diken och diken rörlagda utan föregående  
  
 prövning.  
  
 Jag har begränsat utredningen till klimatförändringens påverkan  
  
 på en mindre del av Taylor dikningsföretag. Avrinningsområdet  
  
 för denna mindre del är 11 ha. Avrinningsområdet  
  
 avvattnas enligt den ursprungliga utformningen i ett öppet dike  
  
 med bottenbredden 0,5 m och släntlutningen 1:1,25. Detta dike  
  
 rörlades på 1970-talet med en 270 m lång ledning med diametern  
  
 250 mm. Ledningen har inte legaliserats.  
  
 Rörledningen dimensionerades enligt principen 2 l/s ha vilket  
  
 innebär att rörledningens kapacitet är 22 l/s. En dimensionering för  
  
 11 ha naturmark enligt Vägverkets publikation 1990:11 (Hydraulisk  
  
 dimensionering – Diken, trummor, ledningar, magasin) ger att  
  
 rörledningens kapacitet endast är något större än dagens medelhögvattenföring  
  
 (MHQ) på 19 l/s. Högsta högvattenföringen uppgår  
  
 till 58 l/s. 
  
 Bilaga B 25 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 I tabellen nedan presenteras rörledningens kapacitet jämfört med  
  
 medelhögvattenföring (MHQ), högsta högvattenföring med 50 års  
  
 återkomsttid (HHQ50) respektive högsta högvattenföring med  
  
 100 års återkomsttid (HHQ100). I tabellen visas också hur stort  
  
 flödet blir för dessa 11 ha om det sker en flödesökning med 20 %,  
  
 40 %, och 50 %. I delar av Västra Götaland kommer avrinningen  
  
 enligt underlagets avrinningskarta att öka med 3040 % och 100års  
  
 flödet med 4050 %.  
  
 Tabell Exempel på flödesökningar för 11 ha  
  
 Flödesökningar Idag + 20 % + 40 % + 50 %  
  
 Rörledningens kapacitet 22 l/s  
  
 Medelhögvattenföringen (MHQ) 19 l/s 23 l/s 27 l/s 29 l/s  
  
 50-års flödet (HHQ50) 58 l/s 70 l/s 81 l/s 87 l/s  
  
 100-års flödet (HHQ100) 64 l/s 77 l/s 90 l/s 96 l/s  
  
 Då flödet för ovanstående avrinningsområde överstiger 22 l/s, går  
  
 rörledningen full och vattnet stiger i marken. Den beräknade rörledning  
  
 är endast en del av hela dikningsföretaget, som i sin tur är  
  
 beroende av Frey vattenavledningsföretag. En beräkning på  
  
 Fleming visar att vid höga flöden översvämmas omkringliggande  
  
 marker. Detta får till följd att Fleming dämmer så att avvattningen  
  
 försämras för de dikningsföretag som mynnar i Lannaån, vilket  
  
 innebär att vattennivåerna stiger ytterligare i markerna runt  
  
 omkring.  
  
 Jordbrukets grödor klarar att det rinner vatten på markytan  
  
 under kortare perioder, men med ökande flöden kan det innebära  
  
 att översvämningarna kommer att ske oftare och att marken ställs  
  
 under vatten under en längre tid med skador som följd. De stigande  
  
 vattennivåerna kan, förutom att de orsakar skador på jordbruksmark,  
  
 även medföra att omkringliggande fastigheter får problem  
  
 med exempelvis vatten i källare, översvämmade vägar och ohygienisk  
  
 avrinning från markbäddar.  
  
 Domen i målet M 3817-04 i Miljööverdomstolen kan sägas vara  
  
 prejudicerande när det gäller en rörlednings laglighet när den utan  
  
 legalisering lagts i ett legaliserat öppet dike. Dikningsföretagets  
  
 ursprungliga utformning gäller, om rörläggningen inte har legaliserats.  
  
 Det innebär att skadedrabbade kan begära att rörläggningen  
  
 tas bort i det fall rörläggningens kapacitet är mindre än för 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 25  
  
 9  
  
 det ursprungliga öppna diket. De skadedrabbade kan även begära  
  
 ersättning för de skador som uppstått. Det kan således vara stora  
  
 kostnader förknippade med rörläggning i tillståndsgivna företag när  
  
 verkningarna av ökade flöden blir kännbara. Om rörledningen rivs  
  
 ut, uppkommer en förlorad investering och tillkommer kostnad för  
  
 försämrad arrondering. Ett företag som drivs och underhålls enligt  
  
 bestämmelser och villkor i ett tillstånd, kan däremot inte ställas till  
  
 svars för eventuella skador av av höga flöden och översvämningar.  
  
 Konsekvenser och åtgärder  
  
 Exemplet ovan är enbart en liten del av ett mycket större markavvattningsföretag,  
  
 Jungatorp, som i sin tur är beroende av att  
  
 omkringliggande markavvattningsföretag fungerar. Jordbrukets  
  
 avvattning är ett komplext system med täckdiken, rörläggningar  
  
 och öppna diken där ett ökat flöde kan påverka stora områden.  
  
 Då avrinningen ökar vintertid är det inte säkert att det är  
  
 jordbruksmarken som drabbas av de största skadorna. Det kan lika  
  
 gärna bli övriga fastigheter som drabbas genom att vägar och andra  
  
 anläggningar översvämmas. Jordbruksföretagen kan dock drabbas  
  
 ekonomiskt om transporterna till och från fastigheten hindras eller  
  
 försämras.  
  
 Enligt exemplet ovan kan markavvattningsföretagen drabbas när  
  
 rörläggningarna som dimensionerats efter gängse principer och det  
  
 klimat som då rådde inte räcker till. Det finns också markavvattningsföretag  
  
 som sköts och underhålls helt enligt tillståndet, men  
  
 där avvattningen ändå inte kommer att vara tillräcklig vid ökade  
  
 flöden. Här blir inte markavvattningsföretaget ersättningsskyldigt,  
  
 men det blir ändå skador som måste åtgärdas och finansieras.  
  
 Möjliga åtgärder för att undvika och minska skadorna i framtiden  
  
 kan vara att utjämna flöden med hjälp av utjämningsmagasin  
  
 innan vattnet rinner vidare i system som är begränsade. Kraven på  
  
 ökat underhåll av öppna diken kommer troligen att öka, men det är  
  
 inte möjligt att utan dispens ändra avvattningsförhållandena så att  
  
 markavvattningsnyttan bibehålls såsom markavvattningsförbudet  
  
 är formulerat idag. Lagstiftningen kring de befintliga markavvattningsföretagen  
  
 bör ses över om markavvattningsnivåerna ska kunna  
  
 bibehållas. 
  
 Bilaga B 25 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 Skillnader geografiskt  
  
 Skillnaderna geografiskt är svåra att förutse, eftersom vi inte känner  
  
 till hur klimatförändringarna kommer att påverka de flöden som  
  
 markavvattningsföretagen är dimensionerade för. Generellt sett  
  
 ökar dock avrinningen mest i nordöstra Norrland och västra  
  
 delarna av Götalands mellanbygder. Det är sannolikt att markavvattningsföretagen  
  
 påverkas mest i dessa delar av landet. I östra  
  
 delarna av Götalands mellanbygder kommer dock avrinningen och  
  
 100-årsflödet att minska, så här förväntas ingen påverkan ske på  
  
 markavvattningsföretagen.  
  
 Invallningar  
  
 Konsekvenser och åtgärder  
  
 Konsekvenserna av klimatförändringarna för invallningarna runt  
  
 Vänern, Mälaren och Hjälmaren har diskuterats i delbetänkandet  
  
 SOU 2006:94 (Översvämningshot – Risker och åtgärder för Mälaren,  
  
 Hjälmaren och Vänern). Det finns naturligtvis invallningar  
  
 utmed andra sjöar och vattendrag i Sverige. Vi har inte gjort någon  
  
 närmare analys av detta utan konsekvenserna för dem bedöms bli  
  
 desamma som kring de stora sjöarna.  
  
 På grund av ökade flöden under främst vinterperioden kommer  
  
 vattennivåerna att stiga, vilket äventyrar vallarnas stabilitet och  
  
 ibland kan innebära att vallarna översvämmas. Det är i de flesta fall  
  
 inte möjligt att höja de befintliga vallarna. Stabiliteten är i allmänhet  
  
 för låg och tillgången på massor saknas. En möjlig åtgärd kan  
  
 vara att öka pumpkapaciteten. Vallkrönens höjd och pumparnas  
  
 kapacitet är dock fastställda i invallningsföretagets tillstånd och om  
  
 dessa ska ändras, krävs en omprövning av tillståndet. I de fall där  
  
 invallningarna inte kommer att räcka till kan förutsättningarna för  
  
 odling helt försvinna.  
  
 Även när det gäller invallningar, och då sannolikt än mer  
  
 påtagligt, är det inte i första hand jordbruket som får störst skador,  
  
 utan andra byggnader och anläggningar som tillkommit med invallningarna  
  
 som förutsättning torde vara mer utsatta. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 25  
  
 11  
  
 Jordbruksdränering  
  
 Täckdikning  
  
 Inom det svenska jordbruket är idag nästan all jord som har  
  
 dräneringsbehov täckdikad. Täckdikningen i Sverige började på  
  
 1830-talet, men den täckdikning som utförs idag är främst omtäckdikning.  
  
 Täckdikningens varaktighet varierar med utförande och  
  
 jordart. En väl utförd täckdikning på en mellanlera kan ha en  
  
 hållbarhet på över 100 år, medan en täckdikning på en järnhaltig  
  
 jord kan bli tät inom två år. I medeltal kan man räkna med ca 50 års  
  
 livslängd.  
  
 Konsekvenser och åtgärder  
  
 Enligt avrinningskartorna sker en ökad avrinning vintertid och en  
  
 minskad avrinning under perioden april- september. Kravet på en  
  
 fungerade dränering är inte lika stor vintertid som under odlingssäsongen.  
  
 Ett varmare klimat kan dock innebära att tidpunkten för  
  
 vårbruket kan tidigareläggas, och det är då viktigt att dräneringen  
  
 fungerar så att marken torkar upp.  
  
 Om klimatförändringarna innebär att befintlig dränering inte  
  
 räcker till, kan en första åtgärd vara att lägga en dräneringsledning  
  
 mellan de befintliga. En förutsättning för att det ska fungera är  
  
 dock att stamledningarna räcker till och att det inte är dämmande  
  
 flöde i mottagande system.  
  
 Bevattning  
  
 Bevattningens omfattning och struktur  
  
 Enligt Jordbruksverkets rapport 1992 (Bevattning 2000 – Utredning  
  
 om efterfrågan och tillgång samt förslag till medel för  
  
 konfliktlösning) kan bevattnarna delas in i tre kategorier: de som  
  
 har bevattningsdammar (ca 20 %), de som bevattnar ur ett  
  
 vattendrag eller naturlig sjö (ca 65 %) och de som använder  
  
 grundvatten (ca 15 %). Totalt tas under ett torrår ut ca 100 miljoner  
  
 m³ för bevattning av ca 100 000 hektar jordbruksmark.  
  
 Jordbruksverket uppskattade 1992 att det fanns ca 5000 bevattningsföretag  
  
 i Sverige. Cirka 10 % av dessa hade legaliserat tillstånd 
  
 Bilaga B 25 SOU 2007:60  
  
 12  
  
 till bevattningsverksamheten. Sedan 1992 har antalet bevattningsföretag  
  
 minskat och såväl antalet som andelen med tillstånd ökat.  
  
 Anledningen är att energikostnaderna vid bevattning har ökat,  
  
 vilket innebär att lönsamheten för bevattningsföretagen minskat.  
  
 En del bevattnare har därför slutat samtidigt som en del företag,  
  
 främst stora enheter och sådana med specialgrödor, har legaliserats.  
  
 Det finns dock ingen färsk statistik på detta.  
  
 Konsekvenser och åtgärder  
  
 Bevattningsdammar  
  
 För dem som har dammar kan konsekvenserna av torrare och  
  
 varmare somrar bli att vattnet i dammarna inte räcker till på grund  
  
 av att tillflödet minskar och avdunstningen ökar samtidigt som  
  
 bevattningsbehovet ökar.  
  
 En möjlig lösning är att bygga större bevattningsmagasin och på  
  
 så sätt ta tillvara på den nederbörd som kommer vintertid.  
  
 Bevattning från vattendrag eller sjö  
  
 De tillstånd som finns för dem som bevattnar från sjöar och  
  
 vattendrag grundar sig på befintligt behov, dvs som klimatet är just  
  
 nu med nederbörd och temperatur. Tillståndet anger hur stor  
  
 vattenmängd som får tas ut och är vanligtvis begränsat av hur stort  
  
 vattenflöde som måste rinna kvar i vattendraget.  
  
 Konsekvensen av klimatförändringen blir att flödet i samband  
  
 med torka och värme kan bli så litet att tillståndet i praktiken är  
  
 verkningslöst, eftersom inget uttag får ske. Det innebär att de  
  
 investeringar som gjorts i samband med tillståndsansökan förloras  
  
 och i extremfallet att odlingsinriktningen måste ändras.  
  
 Om förutsättningar för bevattningsdamm finns, kan en lösning  
  
 vara att bygga bevattningsmagasin. Det kan då fyllas med vatten  
  
 från vattendraget eller sjön under den tid på året när flödet är så  
  
 stort att avledning kan tillåtas. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 25  
  
 13  
  
 Bevattning med grundvatten  
  
 Klimatförändringens effekter på grundvattnet har utretts av SGU  
  
 och kommenteras inte vidare här.  
  
 Skillnader geografiskt  
  
 Simuleringarna som utförts av SMHI visar att medelnederbörden i  
  
 Sveriges södra delar minskar under juni-september, vilket generellt  
  
 ökar behovet av bevattning där. Såväl val av gröda som uttagskälla  
  
 för bevattningsvatten torde dock ha större betydelse för bevattningens  
  
 fortbestånd eller utveckling. 
  
 Bilaga B 26  
  
 Klimateffekter på svenskt fiske  
  
 Fiskeriverket  
  
 Underlagsrapport utarbetad för Klimat- och sårbarhetsutredningen,  
  
 2007-06-04 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 Sammanfattning .................................................................. 5  
  
 Havsfiske ............................................................................................. 5  
  
 Kustfiske .............................................................................................. 6  
  
 Sötvattensfiske och laxfisket .............................................................. 6  
  
 Fiskets bedrivande............................................................................... 7  
  
 Havsfisket ........................................................................... 7  
  
 Bakgrund.............................................................................................. 7  
  
 Generella effekter................................................................................ 8  
  
 Effekter av höjd medeltemperatur................................................8  
  
 Ökad avrinning och effekter av sänkt salthalt i Östersjön......11  
  
 Torskfisket i Östersjön................................................................11  
  
 Marina däggdjur ............................................................................13  
  
 Förväntade avkastningsförändringar................................................ 13  
  
 Kustfisket ......................................................................... 14  
  
 Generella effekter av klimatförändring............................................ 14  
  
 Effekter av temperatur på fiskars fysiologi, tillväxt och  
  
 överlevnad ......................................................................................14  
  
 Direkta effekter av ett varmare klimat inom kustområden.....15  
  
 Förväntade avkastningsförändringar................................................ 17  
  
 Sötvatten, kustvattendrag samt lax ...................................... 19  
  
 Bakgrund............................................................................................ 19  
  
 Generella effekter i sötvatten och kustvattendrag samt för  
  
 laxfisket.............................................................................................. 20  
  
 Förväntade förändringar på grund av höjd medel temperatur......................................................................................20  
  
 Direkta effekter av ett varmare vinterklimat.............................20  
  
 Direkta effekter av varmare somrar............................................21  
  
 Ökad frekvens av extrem avrinning ...........................................22  
  
 Förväntade avkastningsförändringar................................................ 23  
  
 Mindre sjöar...................................................................................23  
  
 De stora sjöarna ............................................................................25  
  
 Laxfisket.........................................................................................27 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 4  
  
 Klimatets inverkan på fiskets bedrivande ..............................28  
  
 Forsknings och utvecklingsbehov ....................................................30  
  
 Appendix 1: Svensk fiskenäring ...........................................31  
  
 Fångstsektorn ....................................................................................31  
  
 Vattenbruk .........................................................................................35  
  
 Beredningsindustri och handel .........................................................36  
  
 Biologiska resurser ............................................................................36  
  
 Appendix 2: Ändrade vindförhållanden i svenska farvatten......39  
  
 Bakgrund ............................................................................................39  
  
 Klimatunderlag ..................................................................................40  
  
 Resultat...............................................................................................42  
  
 Förändring i medelvindhastighet ............................................... 42  
  
 Förändring i byvindar .................................................................. 43  
  
 Förändringar i vindklimatet de senaste 15 åren........................ 45  
  
 Sammanfattning och diskussion ..........................................46  
  
 Referenser.........................................................................48 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 5  
  
 Sammanfattning  
  
 Klimatändringar påverkar fiskesektorn dels genom effekter på  
  
 resursen dels genom effekter på fiskets bedrivande. Båda aspekterna  
  
 behandlas här, dock med tyngdpunkt på den förra. En uppdelning  
  
 har gjorts på effekterna på havsfisket, det kustnära fisket i  
  
 Östersjön samt fisket i sötvatten, inklusive laxfisket.  
  
 Fiskar är växelvarma djur och därmed bestäms produktionen till  
  
 stor del av vattentemperaturen. Denna och andra klimatiska faktorer  
  
 styr också fiskarnas liv genom att initiera olika livsprocesser.  
  
 Vid analysen av effekterna på fisk och fiske har, där inte annat  
  
 angetts, scenariot ECHAM4 A2 använts. Följande faktorer bedöms  
  
 ha störst inverkan på den ekonomiska avkastningen av yrkesfisket:  
  
  höjd årsmedeltemperatur (2,5–4,5oC)  
  
  sänkt salthalt i Östersjön  
  
  varmare vintrar med minskad isläggning  
  
  varmare somrar och minskad nederbörd sommartid i södra  
  
 Sverige  
  
  ökad frekvens av extrem nederbörd och hög avrinning  
  
 Underlag för en djupare analys av indirekta effekter av förändringar  
  
 i födounderlag (t.ex. djurplankton) och reproduktionsområdenas  
  
 kvalité saknas och innebär en osäkerhetsfaktor i bedömningarna.  
  
 Havsfiske  
  
  Med de använda klimatscenarierna kommer torsklek att omöjliggöras  
  
 helt för det östra beståndet i Östersjön, vilket ger  
  
 omfattande effekter för svenskt fiske. I vilken utsträckning  
  
 reproduktionen för det västra beståndet påverkas är oklart.  
  
  Stora förändringar kommer att ske av fiskfaunan i Östersjön –  
  
 marina arter kommer att missgynnas och sötvattensarter gynnas.  
  
  Marina arter som plattfiskar kommer att få ett minskat livsutrymme  
  
 i Östersjön med ett sötare hav.  
  
  I Västerhavet är det inte lika tydligt hur en klimateffekt kommer  
  
 att påverka bestånden. Givet den information som finns nu  
  
 bedöms det vara positivt med en temperaturökning för de  
  
 kommersiella bestånden. 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 6  
  
  Mängden varmvattensarter, t.ex. multe och havsabborre, kommer  
  
 att öka i svenska vatten.  
  
 Kustfiske  
  
  Förbättrad förstaårstillväxt leder till bättre överlevnad hos  
  
 varmvattenarter och därmed rikare bestånd med större utbredning.  
  
  Varmvattenarter med sötvattenursprung kommer i Östersjön  
  
 att gynnas både av temperaturförhållandena och ett sötare hav.  
  
  Kallvattenarter med sötvattenursprung missgynnas. Totalt sett  
  
 kan detta motverkas av en större utbredning i en sötare Östersjö.  
  
  Plattfiskar kan missgynnas i reproduktionsområdena om klimatförändringen  
  
 medför ökad algpåväxt i miljön.  
  
  Varmvattenanpassade marina arter kommer att förflytta sina  
  
 utbredningsområden norrut, vilket kan gynna västkustens avkastning  
  
 inom fisket.  
  
 Sötvattensfiske och laxfisket  
  
  Stora förändringar kommer att ske av fiskfaunan i sötvatten,  
  
 speciellt i södra Sverige.  
  
  I de stora sjöarna förväntas varmvattensarterna inklusive gösen  
  
 öka, medan främst de höstlekande kallvattensarterna kommer  
  
 att minska.  
  
  I mindre sjöar med potential för yrkesmäsigt fiske antas den  
  
 ekonomiska avkastningen generellt kunna öka något. Detta  
  
 beror dock på om arterna kan kolonisera vattensystemen.  
  
  För lax antas att produktionen på svenska väst- och sydkusten i  
  
 princip försvinner, men den totala laxproduktionen kan öka  
  
 väsentligt i Östersjön som en följd av ökad produktion i de  
  
 stora norrlandsälvarna.  
  
  För att motverka negativa ekonomiska effekter av klimatförändringar  
  
 på yrkesfiske i sötvatten krävs att vandringshinder  
  
 elimineras i vattenlandskapet så att arter kan kolonisera lämpliga  
  
 vatten. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 7  
  
  För att motverka negativa effekter av extrema flöden bör vattendrag  
  
 restaureras så att de återfår sin funktion att bromsa och  
  
 magasinera vattnet.  
  
 Fiskets bedrivande  
  
  De väderkänsliga fiskerierna kan förväntas få färre antal dagar  
  
 då de kan bedriva fiske genom att antalet dagar med höga vindhastigheter  
  
 ökar. Fram till 2041–20070 kommer fiskemöjligheterna  
  
 att minska med cirka 5–10 procent sett till svenskt  
  
 yrkesfiske som helhet.  
  
  De mest utsatta fiskerierna, t.ex. räk- och kräftfisket på västkusten,  
  
 kan förlora cirka 20 procent av möjlig fisketid.  
  
  Förutsättningen för denna bedömning är en oförändrad flotta.  
  
 Modernisering och ny fångstteknologi kan komma att kompensera  
  
 väderkänsligheten.  
  
 Havsfisket  
  
 Bakgrund  
  
 Generellt kan man konstatera att den helt dominerande orsaken till  
  
 låg rekryteringen och vikande bestånd av fisk är ett för stort fisketryck  
  
 på de flesta kommersiella arterna. Potentialen att förbättra  
  
 situationen genom en minskning av fisketrycket är härigenom  
  
 väsentligt större än eventuella negativa effekter på grund av kommande  
  
 klimatändringar. Ett undantag är en möjlig förlust av torsk i  
  
 Östersjön på grund av utsötning.  
  
 Ytvattentemperaturen i Nordostatlanten har ökat med 0,043  
  
 grader/år de senaste decennierna. Grovt sett har detta medfört en  
  
 förskjutning norrut av flertalet fiskars utbredningsområde med  
  
 cirka 5 latitudgrader per decennium. Detta är hittills den mest  
  
 uppenbara effekten av klimatändringarna och innebär att vissa  
  
 kommersiella arter, t.ex. torsk i västerhavet, minskar genom att  
  
 tyngdpunkten för deras utbredning förskjuts bort från svenska fiskevatten,  
  
 medan andra arter ökar eller tillkommer. Den observerade  
  
 uppvärmningen är snabbare än det beräknade globala genomsnittet  
  
 på 0,02 grader/år på grund av CO2-utsläppen och det är  
  
 oklart om en framtida klimatändring innebär en fortsatt regional  
  
 ökning som är snabbare än det prognostiserade genomsnittet, eller 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 om förändringen anpassar sig till en lägre nivå, eventuellt genom en  
  
 period av avkylning. Generellt finns det alltså en osäkerhet om  
  
 utvecklingen som gör prognoserna för svenska fiskevatten osäkra.  
  
 Generella effekter  
  
 För att belysa effekter av ett förändrat klimat måsta man ta hänsyn  
  
 till de olika beståndens biologiska förutsättningar. Vi vet att fiskbestånd,  
  
 som av olika skäl är mer utsatta av t.ex. miljögifter, högt  
  
 fisketryck eller fysik påfrestning kommer att påverkas i högre  
  
 utsträckning av klimatet än fiskbestånd som mår bättre och därför  
  
 måste man ta hänsyn till dessa. Vi har valt att i en formell statistisk  
  
 analys jämföra effekten av lekbiomassa, som ett mått på hur  
  
 beståndet mår, och temperatur på rekrytering hos de kommersiella  
  
 gadoiderna (torskfiskar) och clupeiderna (sillfiskar) i norra  
  
 Atlanten.  
  
 Effekter av höjd medeltemperatur  
  
 Vi analyserade relationen mellan rekryteringsframgången (R per  
  
 lekbiomassa) och temperatur för 54 kommersiella bestånd i norra  
  
 Atlanten och vi kan visa att, även om temperatureffekten (SST, Sea  
  
 Surface Temperature) i allmänhet en positiv signifikant effekt på  
  
 rekryteringsframgången så hade lekbiomassa en större påverkan på  
  
 rekryteringsframgången för dessa bestånd i norra Atlanten (Tabell  
  
 1). Vi fann en signifikant effekt av lekbiomassa på rekryteringsframgången  
  
 i 81 % av alla analyserade bestånden. Generellt var lekbiomasseffekten  
  
 på rekrytering större än temperatureffekten hos  
  
 gadoider och det samma gällde för clupeider (sill). Man dock se att  
  
 en ökad medeltemperatur hade en positiv effekt på kallvattenbestånden  
  
 och negativ på varmvattenbestånden dvs. för bestånd i den  
  
 södra delen av utbredningsområdet var en temperaturökning negativ  
  
 och vice versa för de bestånd som har en mer nordlig utbredning  
  
 och detta faktum gällde både för gadoider och för clupeider.  
  
 Generellt kan dock förändring i utbredning resultera i kortare  
  
 livscykler med mindre kroppsstorlek, tidigare könsmognad och  
  
 mindre storlek vid könsmognad, än de som inte anpassat sig. Fiskarter  
  
 med längre livscykler verkar ha sämre förmåga att snabbt  
  
 svara på en temperaturhöjning genom att ändra utbredning. Dessa 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 9  
  
 arter är även de som är mest känsliga för överexploatering. Generellt  
  
 kommer en medeltemperaturökning på 2,5–4,5oC att förändra  
  
 utbredningsmönstret för ett antal olika havslevande arter vilket  
  
 kommer att göra att vi kommer att se mera av olika varmvattensarter.  
  
 På svenska västkusten har man de senaste åren sett en ökning av  
  
 varmvattensarter som taggmakrill, ansjovis, sardin och sanktpersfisk.  
  
 Även havsabborre, mulle, multe och svärfisk kan tänkas öka. I  
  
 Östersjön kan man tänka sig att arter som kräver en högre medeltemperatur  
  
 och som tål ett bräckt vatten, t.ex. gös, också kommer  
  
 att öka. Det är dock oklart om en ökad medeltemperatur kommer  
  
 att öka produktionen av fisk i dessa områden.  
  
 Mer specifikt för rekryteringen för bestånd i våra närliggande  
  
 hav, inklusive bestånden av kolja, gråsej och vitling från Nordsjön,  
  
 Östersjöntorsk (västra beståndet), Östersjönsill (central bestånd:  
  
 SD 25–29), sill från Bottenhavet (SD 31), och vårlekande sill (SD  
  
 22–24 samt Kattegatt och Skagerack), var temperatureffekten relativt  
  
 liten jämfört med effekten av lekbiomassa. Däremot kan man  
  
 anta att sill från Rigabukten, sill södra Bottenhavet (SD 30) och  
  
 skrapsill i hela Östersjön kommer att gynnas av en ökad temperatur.  
  
 Rekrytering av torsk från Nordsjön och höstlekande sill från  
  
 Nordsjön visade en kombinerad effekt av både temperatur och lekbiomassa.  
  
 Rekryteringen av Nordsjönsill och torsk från Kattegatt  
  
 och torsk i Östersjön (östra beståndet) var oberoende av både  
  
 temperatur och lekbiomassa. 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 Tabell 1 Resultaten för alla bestånd analyserade från regressionsanalyser  
  
 mellan Rs och SSB (linjär); mellan Ra (residualer av Rs – SSB  
  
 linjärregressionen) och SST och mellan rekrytering och SST  
  
 (linjär). Alla bestånd med en signifikant SST effekt på rekrytering  
  
 visas i fetstil  
  
 Stock r 
  
 2 
  
 pr 
  
 2 
  
 pr 
  
 2 
  
 p 
  
 North East Arctic cod -0.26  
  
 Eastern Baltic cod -0.18  
  
 Faroe cod -0.42  
  
 Iceland cod -0.48  
  
 Kattegat cod -0.09 ns - - 0.01 0.71 
  
 North Sea cod -0.10  
  
 Western Baltic cod -0.06 ns - - -0.03 0.34 
  
 Scotland cod -0.28  
  
 Irish cod -0.2  
  
 Celtic cod -0.01 ns - - -0.08 0.12 
  
 North East Arctic haddock -0.01 ns - - 0.12 0.02 
  
 Faroe haddock -0.21  
  
 Iceland haddock -0.12 ns - - 0.09 0.22 
  
 North Sea haddock -0.13  
  
 North East Arctic saithe Williams haddock -0.25  
  
 Faroe saithe -0.45  
  
 Iceland saithe -0.3  
  
 North Sea saithe -0.49  
  
 North Sea whiting -0.29  
  
 Scotland whiting -0.44  
  
 Irish whiting -0.66  
  
 Celtic whiting -0.46  
  
 Eastern Scotian Shelf cod -0.41  
  
 Flemish Cap cod -0.11 ns - - -0.19 0.02 
  
 Greenland cod -0.01 ns - - 0.15 0.02 
  
 Georges Bank cod -0.09 ns - - 0.01 0.97 
  
 Labrador Grand Bank cod -0.02 ns - - 0.14 0.04 
  
 North Gulf of St Lawrence cod -0.01 ns - - 0.08 0.23 
  
 Southern Grand Bank cod -0.01 ns - - -0.02 0.49 
  
 South Gulf of St Lawrence cod -0.35  
  
 St Pierre Bank cod -0.31  
  
 Western Scotian Shelf cod -0.28  
  
 Georges Bank haddock -0.01 ns - - 0.01 0.40 
  
 Western Scotian Shelf Haddock -0.02 ns - - 0.08 0.14 
  
 Eastern Scotian Shelf Saithe -0.20 ns - - 0.13 0.25 
  
 Central Baltic herring -0.31 0.001 0.03 ns 
  
 Celtic Sea herring -0.15  
  
 Gulf of Riga herring -0.01 ns 0.47  
  
 Irish Sea herring -0.14 0.015 -0.25  
  
 Iceland summer spawning herring -0.10 ns 0.06 ns 
  
 Northern Bothnian herring (  
  
 SD 31) -0.33 0.003 0.01 ns 
  
 North Sea autumn spawners herring -0.41  
  
 Norwegian spring spawning herring -0.11 0.001 0.12 0.01 
  
 Southern Bothnian herring (SD 30) -0.01 ns 0.51 0.002 
  
 Western Baltic spring spawners herring -0.62 0.001 0.08 ns 
  
 West of Irland herring -0.35  
  
 Herring west of Scotland -0.20 0.002 0.02 ns 
  
 Baltic Sea sprat -0.10 ns 0.28 0.003 
  
 North Sea sprat -0.08 ns 0.007 ns 
  
 Rosales herring Bonavista BayTrinity Bay -0.59  
  
 Rosales herring St Cannon -0.33 0.001 0.01 ns 
  
 Rosales herring Hall -0.30 0.002 0.06 ns 
  
 South Gulf of St Lawrence herring autumn spawners -0.67  
  
 South Gulf of St Lawrence herring spring spawners -0.64  
  
 West coast of Newfoundland herring spring spawners -0.29 0.001 0.05 ns 
  
 West coast of Newfoundland herring autumn spawners -0.49  
  
 Rs Wright Ra ~ SST R ~ SST 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 11  
  
 Ökad avrinning och effekter av sänkt salthalt i Östersjön  
  
 En lägre salthalt i Östersjön, ett hav som uppvisar stor variation av  
  
 salthalt i rum och tid, gör at biodiversiteten är speciellt känslig.  
  
 Marina arter kommer att förskjutas söderut och kanske minska  
  
 samtidigt kommer utbredningen och biomassan av sötvattensarter  
  
 att öka. Även om det finns chans att andra fiskarter kommer att  
  
 kolonisera Östersjön via Kattegatt är det mindre troligt att dessa  
  
 kommer att kunna bli livsdugliga populationer på grund av den låga  
  
 salthalten.  
  
 Enbart en temperaturökning är gynnsam för skarpsill. En lägre  
  
 salthalt kommer emellertid att påverka skarpsillen i större utsträckning  
  
 än sill. Skarpsillen i Östersjön är en mer utpräglad marin  
  
 art än sillen. Skarpsill i norra delen av Östersjön är i sämre  
  
 kondition och medelstorleken är också lägre i de norra delarna av  
  
 Östersjön jämfört med skarpsill i Västerhavet eller södra Östersjön.  
  
 Orsaken till den lägre konditionen är troligtvis fysiologisk  
  
 stress. En lägre salthalt kommer inte att påverka sillen i samma  
  
 utsträckning. Idag har vi sill i hela Östersjön och ända upp i Bottenviken  
  
 och därför finns det t.o.m. chans att en minskning av salthalten  
  
 kommer att gynna sillen på grund av att konkurrensen mellan  
  
 skarsill och sill kommer att minska.  
  
 Torskfisket i Östersjön  
  
 Det enskilt ekonomiskt viktigaste svenska fisket är torskfisket i  
  
 Östersjön, som svarar för cirka 25 procent av hela det svenska  
  
 fångstvärdet. Bestånden är för närvarande överfiskade och på en låg  
  
 nivå, varför stora ansträngningar görs för att få tillstånd en återhämtning.  
  
 I den utsträckning detta lyckas kommer östersjöfisket av  
  
 torsk att få en ytterligare större relativ betydelse för fiskenäringen.  
  
 Torsk är som art på marginalen av sitt utbredningsområde i  
  
 Östersjön. Den kritiska hydrografiska faktorn är att torskäggen  
  
 behöver en minsta salinitet av cirka 11 promille för att befruktningen  
  
 skall fungera och för att inte sjunka till botten. Sjunker  
  
 äggen till botten överlever de inte. Samtidigt får inte syrgashalten i  
  
 vattnet vara för låg. Det djupvatten i Östersjön som uppfyller kravet  
  
 att syrgashalten överstiger 2 ml/l och saliniteten är större än 11  
  
 PSU (eller promille) kallas torskens reproduktionsvolym. Den 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 12  
  
 nuvarande reproduktionsvolymens storlek är endast 200–300 km3  
  
 eller cirka 1 % av Östersjöns totala vattenvolym.  
  
 Enligt de oceanografiska modelleringar som gjorts vid Rossbycentret  
  
 (Meier) leder flertalet scenarier till en utsötning av Östersjön.  
  
 Variationen är stor mellan olika kombinationer av globala och  
  
 regionala modeller, med ändringar som varierar från +4 till -45 % i  
  
 salthalt. Huvudsakligen beror variationen på att effekten på saliniteten  
  
 är starkt beroende på vindblandningen och att vindförhållandena  
  
 skiljer sig mycket mellan de olika globala modeller som  
  
 använts för att driva den regionala klimatmodellen. Resultaten visar  
  
 på fortsatt existens av ett salthaltssprångskikt, men även djupvattnets  
  
 salinitet påverkas. Man kan konstatera att på station BY15,  
  
 som ligger i östra Gotlandsdjupet och tidigare var det viktigaste  
  
 reproduktionsområdet för torsk, kommer saliniteten på alla djup  
  
 att understiga 11 promille för alla simuleringar med ECHAM som  
  
 global drivning.  
  
 För närvarande är Bornholmsdjupet den bassäng som är viktigast  
  
 för torskleken, efter att syreförhållandena i Gotlandsdjupet på  
  
 senare år försämrats. Även här visar modellberäkningarna för  
  
 ECHAM4 A2 och B2 att saliniteten kommer att understiga 11  
  
 PSU ned till 80–90 meters djup. Någon modellering av syreförhållandena  
  
 har inte gjorts, men redan med dagens situation är syrehalten  
  
 på dessa djup normalt under 2 ml/l. Uppvärmningen och  
  
 ökad nederbörd i Östersjöns avrinningsområde förväntas ytterligare  
  
 öka eutrofieringen, varför det är rimligt att anta att torskreproduktionsvolymen  
  
 kommer att försvinna även i Bornholmsdjupet.  
  
 Konsekvensen av detta är att det östra beståndet av torsk i  
  
 Östersjön skulle utplånas permanent. Med den snabba förändring  
  
 av miljön som prognoserna visar är det inte sannolikt att torsken  
  
 skulle kunna anpassas genetiskt. Det finns ett mindre lekbestånd  
  
 väster om Bornholm, som leker i Arkonabassängen och eventuellt  
  
 också rekryteras från Kattegatt och Öresund. Det är möjligt att  
  
 detta bestånd skulle kunna leva vidare, men det har liten betydelse  
  
 för svenskt fiske. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 13  
  
 Marina däggdjur  
  
 Minskad isutbredning i Östersjön kan påverka reproduktionsmöjligheterna  
  
 för vikare och gråsäl. Vikarpopulationen är mest avhängig  
  
 av is för sin kutningen och effekten kan bli starkt negativ  
  
 för arten. Gråsäl kutar i första hand på is, men kan också välja land.  
  
 Kutöverlevnaden är emellertid väsentligt lägre på land.  
  
 På lång sikt kommer issäsongens längd att i genomsnitt minska  
  
 med två månader i Bottniska viken. En trolig konsekvens av detta  
  
 är att gråsälspopulationens expansion avtar, men samtidigt koncentreras  
  
 till södra Östersjön, där den potentiella interaktionen  
  
 med fisket är störst.  
  
 Förväntade avkastningsförändringar  
  
 För yrkesfisket som bedrivs i Västerhavet är det oklart hur en temperaturökning  
  
 kommer att påverka. Generellt bör en temperaturökning  
  
 till stor del gynna bestånden och därför även industrin. I  
  
 Östersjön kommer en lägre salthalt missgynna de utpräglade  
  
 marina bestånden och därför även den industri som bedriver ett  
  
 fiske på dessa. Men man kan dock tänka sig att sötvattensarter  
  
 kommer att öka och att därför den industri som bedriver ett fiske  
  
 på dessa kommer att gynnas.  
  
 Den viktigaste ekonomiska effekten blir om torskfisket i Östersjön  
  
 skulle försvinna. Den direkta värdeminskningen blir, jämfört  
  
 med dagens situation, cirka 25 % av hela svenska yrkesfisket till  
  
 havs. Detta fiske bedöms också ha störst potential för en framtida  
  
 återhämtning och expansion av svenska fiskemöjligheter, varför en  
  
 sådan förlust ytterligare skulle begränsa fiskesektorns framtidsutsikter.  
  
 Regionalt blir effekterna mycket stora i Skåne, Blekinge  
  
 och Kalmar län. Följdeffekterna kommer att bli stora även för fler  
  
 fiskeföretag än de som är specialiserade på torskfiske, eftersom  
  
 torskfiske ofta är en säsongsverksamhet som kompletterar andra  
  
 fisken, t.ex. ål eller laxfiske. Förlusten av torskkomponenten kan  
  
 betyda att hela fiskeföretaget blir olönsamt.  
  
 Ett sätt att mildra effekten på torskreproduktionen är att genom  
  
 ett restriktivt fiske återställa en mer normal storleksfördelning,  
  
 eftersom större honor producerar ägg med större flytförmåga som  
  
 därför klarar lägre salinitet. 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 14  
  
 Kustfisket  
  
 Generella effekter av klimatförändring  
  
 Effekter av temperatur på fiskars fysiologi, tillväxt och  
  
 överlevnad  
  
 Förutsatt att övriga abiotiska faktorer tillåter överlevnad utgör för  
  
 fiskar temperaturen den mest grundläggande kvalitetsfaktorn pga.  
  
 dess avgörande inflytande på ämnesomsättningens hastighet. Hos  
  
 växelvarma djur som fiskar ökar metabolismen med temperaturen  
  
 upp till ett maximum. Vid denna temperatur är potentialen för  
  
 konsumtion som störst (optimal), för att sedan avta mot letaltemperaturen.  
  
 Detta innebär att den tillgängliga energin för olika aktiviteter  
  
 (tillväxt eller simaktivitet) är störst vid optimum. Beroende  
  
 på vilka temperaturförhållanden som de anpassats till och därmed  
  
 fungerar bäst i så skiljer optima mellan arter. För kallvattenarter  
  
 ligger det ofta kring 15oC och för varmvattenarter 20–25oC.  
  
 Sötvattenarter som abborre, gädda och karpfiskar tillhör gruppen  
  
 varmvattenarter. Gulål, skärsnultra, stensnultra och bland skaldjuren  
  
 strandkrabba är några exempel på sådana marina fiskar.  
  
 Bland kallvattenarterna kan nämnas sikar, sill/strömming, simpor  
  
 och torsk. Plattfiskarna skrubbskädda och piggvar är exempel på  
  
 arter som intar en mellanställning. Ju mindre fiskarna är desto  
  
 snabbare snurrar de fysiologiska hjulen och desto högre optimumtemperatur  
  
 har de. Samtidigt är de dock känsligare för svängningar  
  
 i temperaturen kring de nedre och övre letalgränserna. Till skillnad  
  
 mot kallvattenarter, som lake och siklöja, så har varmvattenarter  
  
 som abborre och gädda en bred temperaturtolerans hos de tidiga  
  
 utvecklingsstadierna och den övre letaltemperaturen ligger relativt  
  
 högt.  
  
 Varmvattenarter har av naturliga skäl sin huvudsakliga aktivitetsperiod  
  
 förlagd till sommarhalvåret och uppehåller sig då ovan  
  
 termoklinen på relativt grunt vatten. I kustområden innebär detta  
  
 att det sommartid uppstår en zonering där arter med relativt höga  
  
 optima återfinns längst in och grunt och sådana med låga längst ut  
  
 och djupt. Artsammansättningen förändras även säsongsmässigt, så  
  
 att andelen kallvattenarter ökar på grunt vatten under vinterhalvåret.  
  
 För varmvattenarter som abborre och gös kan man för kustmiljöer  
  
 säga att ett varmt år ger bättre förutsättningar för en snabb 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 15  
  
 förstaårstillväxt, vilket i sin tur leder till en bättre överlevnad och  
  
 rikare yngelproduktion.  
  
 Direkta effekter av ett varmare klimat inom kustområden  
  
 En klimatförändring som innebär en temperaturhöjning av 2,5– 
  
 4,5oC kan förutses ha olika effekt på fisksamhällen beroende på  
  
 djupförhållandena i den aktuella miljön. Inom olika kustområden  
  
 kommer under sommaren termoklinen att förskjutas utåt från  
  
 kustlinjen och ligga djupare. Detta innebär att varmvattenarternas  
  
 levandsutrymme kommer att öka och kallvattenarternas att minska  
  
 (jfr Figur 1). Förändringens omfattning kommer att bero av den  
  
 aktuella miljöns djupförhållanden. I våra kustmiljöer kommer förmodligen  
  
 inga dramatiska artförskjutningar att uppstå då tillräckligt  
  
 stora djupområden finns. Båda grupperna av fiskar bör därför  
  
 kunna ha tillgång till lämpliga temperaturförhållanden.  
  
 Kallvattenarter leker i allmänhet på hösten och rommen kläcker  
  
 först på våren. För god romöverlevnad krävs låga och stabila vintertemperaturer.  
  
 Det är därför möjligt att isfria förhållanden och  
  
 några plusgrader i framtiden kommer att påverka överlevnaden  
  
 negativt i södra delarna av Sverige. Genom att kallvattenarter som  
  
 lever i kustmiljöer kan undvika alltför höga temperaturer kommer  
  
 de i hundraårsperspektivet att ha en längre tillväxtsäsong och totalt  
  
 sett bättre tillväxt. Detsamma gäller typiska varmvattenarter. Detta  
  
 påminner om vad vi i dag kan se i anslutning till kylvattenplymerna  
  
 vid kärnkraftverken. Där kan t.ex. abborren under längre del av tillväxtsäsongen  
  
 fritt välja nära optimala temperaturer och har därför  
  
 en extremt snabb tillväxt och stor slutstorlek.  
  
 Extrema situationer där fisken inte kan undvika de högsta sommar  
  
 och vintertemperaturerna kan illustreras med utvecklingen i  
  
 den s.k. Biotestsjön vid Forsmarks kärnkraftverk under de decennier  
  
 fisken varit instängd i anläggningen. Alla kallvattenarter har  
  
 där försvunnit medan varmvattenarter som abborre, sarv och gädda  
  
 gynnats. Hos abborre har t.ex. ungfiskproduktionen ökat starkt.  
  
 Den snabba tillväxten har dock haft negativ effekt på överlevnaden  
  
 hos äldre fiskar med en minskad slutstorlek i beståndet som följd.  
  
 Sett ur beståndets synpunkt har därför den totala romproduktionen  
  
 minskat starkt trots att könsmognad sker vid lägre ålder. Detta  
  
 värsta scenario implicerar att man vid en generellt förhöjd årsmedeltemperatur  
  
 i värsta fall kan förvänta sig en snabb tillväxt hos 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 16  
  
 varmvattenarter och en tidigare könsmognad samt en lägre slutstorlek.  
  
 Detta kan därmed komma att negativt påverka tillgången  
  
 av t.ex. stor abborre och kan förutses ha konsekvenser för fiskets  
  
 beskattningsmönster och även tillgången till dessa eftertraktade  
  
 storlekar på marknaden.  
  
 Erfarenheter från kylvattenutsläpp i en litauisk insjö med en  
  
 pelagisk kallvattenart, siklöja, illustrerar värsta scenariot för denna  
  
 grupp fiskar. Beståndet trycks numer sommartid samman mot de  
  
 djupaste och kallaste delarna av sjön. Den höga plantonproduktion,  
  
 som åstadkommits pga. det varma kylvattnet, har även inneburit  
  
 syretäring i de djupaste delarna när dött plankton regnar ned.  
  
 Artens livsutrymme har alltså pga. värmepåslaget minskat från två  
  
 håll, vilket resulterat i ett reducerat bestånd. Samma situation kan  
  
 förutses för torsken i Östersjön. Dess livsutrymme liksom andra  
  
 marina arter som plattfiskarna kommer dessutom att krympa  
  
 ytterligare pga. den salthaltsänkning som förutses i ett hundraårsperspektiv.  
  
 I ett värsta scenario kommer torsken sannolikt helt att  
  
 försvinna från Östersjön. Den minskade torskförekomsten drabbar  
  
 kustfisket särskilt hårt eftersom det framförallt är när beståndet är  
  
 stort som det sprider sig in i kustområdena.  
  
 Stora förändringar i fisksamhällen kan förväntas mellan olika  
  
 kustområden vid en temperaturökning av 2,5 till 4,5 grader. I  
  
 Östersjön kommer varmvattenarter som abborre, gädda och gös  
  
 och deras bytesfiskar som karpfiskar att etablera sig mycket starkare  
  
 mot norr i Östersjön och Bottniska viken medan kallvattenarter  
  
 som sik, harr, öring och lake får stryka på foten. Totalt sett  
  
 kommer fiskproduktionen av intresse för fisket säkert att öka. I  
  
 Östersjön kommer emellertid situationen att vara komplex eftersom  
  
 salthalten minskar. Detta gynnar t.ex. en art som siklöja, som  
  
 är en mycket viktig art för fisket i Bottenviken. Även om den missgynnas  
  
 av temperaturökningen som kommer dess utbredning  
  
 söderut att gynnas.  
  
 Komplexiteten ökar ytterligare eftersom flödessituationen i tillrinnande  
  
 vattendrag förändras, vattenståndet förändras och istäcket  
  
 minskar. Detta påverkar kustbestånd av sötvattenarter som har lek och  
  
 uppväxtområden i dessa miljöer. Även den marina miljön i  
  
 Östersjön påverkas av detta. I sydvästra Sverige föreligger de  
  
 största riskerna i ett alltför reducerat vattenflöde i kombination  
  
 med höga vattentemperaturer. Det är sannolikt att kallvattenarter  
  
 som lax och öring kommer att försvinna från många av dessa vattendrag.  
  
 I norra Sverige är det framförallt en utjämning av vatten 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 17  
  
 flödet som kan förutses förändra förutsättningarna för fisk. Många  
  
 fiskarter företar årstidsvandringar som styrs av och vars förutsättning  
  
 är den årsrytmik som för närvarande finns i avrinningen. Lek och  
  
 yngeluppväxt är också anpassade till de toppar i planktonproduktionen  
  
 som uppstår i samband med vår- och försommartoppar i  
  
 flödena i såväl själva vattendragen som estuarierna (flodmynningsområdena).  
  
 Bottenhavets ekosystem är så starkt påverkat av de  
  
 stora älvarna och andra sötvattenflöden att avsevärda förändringar i  
  
 dess ekosystem kan förväntas i långsiktigt perspektiv.  
  
 Vad avser den marina miljön på västkusten är det möjligt att  
  
 man kommer att få se ett större inslag av fisk och skaldjursarter  
  
 som nu har en sydligare utbredning, förutsatt att salthaltsförhållandena  
  
 inte förändras. Detta indikeras av att förhållandevis ovanliga  
  
 varmvattenarter som t.ex. multe och havsabborre rikligast förekommer  
  
 i de områden som för närvarande påverkas av kylvattenutsläpp.  
  
 Förväntade avkastningsförändringar  
  
 Kustbestånd av varmvattenarter med sötvattensursprung kan förväntas  
  
 få en ökad produktion som ger förutsättningar för en ökad  
  
 avkastning. För abborre och gös finns klara samband mellan årsklasstyrka  
  
 och varma utdragna somrar. Säkert kommer även gädda  
  
 att gynnas av ett varmare klimat men även av att dess bytesfiskar,  
  
 framförallt karpfiskar som mört och löja, gynnas. Av abborre fångade  
  
 yrkesfisket år 2006 105 ton. Fritidsfisket har i enkätundersökningar  
  
 uppskattats till att vara tio gånger så stort. Ett hot mot  
  
 denna art och gädda är de rekryteringsskador som för närvarande  
  
 förekommer i Egentliga Östersjön. Gäddan fiskas också huvudsakligen  
  
 inom fritidsfisket och dess fångst har uppskattats till 1 300  
  
 ton medan yrkesfisket år 2006 tog 47 ton. Motsvarande siffror för  
  
 gös är kanske 70 ton och 35 ton för yrkesfisket. Det senare har  
  
 dock tidigare som mest varit nära 100 ton. Om man inte tar hänsyn  
  
 till variationer i tillförseln av glasål till landet så kommer förutsättningarna  
  
 för den ål som kommer till våra kustvatten att förbättras  
  
 för denna art som även räknas till varmvattenarterna.  
  
 Sötvattenarter som föredrar kallare vatten som sik, siklöja och  
  
 öring kommer teoretiskt sett att missgynnas. De är höstlekare och  
  
 en hög höst- och vintertemperatur medför kortare isperiod och  
  
 därmed en negativ instabilitet i miljön under romutvecklingen samt 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 18  
  
 tidig kläckning på våren när utvecklingen av djurplankton ej kommit  
  
 i gång tillräckligt. Annars borde sik och siklöja gynnas av ett  
  
 hav som är mindre salt vad avser arternas utbredning. Dessa arter  
  
 har i dag en avkastning inom yrkesfisket på 800–900 ton för siklöja  
  
 och ca 200 ton för sik. Fritidsfisket på sik är stort och ligger i storleksordningen  
  
 400–600 ton. För siklöja är det dock obetydligt. Den  
  
 kustlevande öringen har sin uppväxt i tillrinnande sötvatten. Högre  
  
 temperatur och förändrad vattenföring kommer att missgynna  
  
 denna art framförallt i landets sydligaste delar. För närvarande fiskas  
  
 årligen ca 30 ton inom yrkesfisket och fritidsfisket är säkert lika  
  
 stort om inte större.  
  
 Arter med marint ursprung kommer i Östersjön att missgynnas  
  
 vid den antagna klimatförändringen. Den reducerade salthalten förskjuter  
  
 deras reproduktionsområden söderut i Östersjön. Det  
  
 gäller plattfiskar som piggvar, skrubbskädda, rödspätta och sandskädda.  
  
 I Östersjön finns två typer av skrubbskädda; en nordlig  
  
 med romutveckling på botten och en sydlig med pelagiska ägg. Den  
  
 förra kommer inom stora områden att ersätta den senare i Östersjön.  
  
 Plattfiskarnas yngel behöver relativt rena väl ventilerade  
  
 grunda bottnar för sin utveckling. Vid västkusten har man redan i  
  
 dag problem med algöverväxning i dessa milöjer med förlust av  
  
 rekryteringsytor som följd. En accelererad sådan utveckling med  
  
 negativa följder för plattfiskbestånden kan förutses. De avkastningsmässigt  
  
 viktigaste arterna bland dessa är rödspätta, piggvar,  
  
 skrubbskädda och sandskädda. Totalt fångas av dessa i storleksordningen  
  
 500 ton. Vad fritidsfisket fångar är inte känt.  
  
 De viktigaste pelagiska arterna bland de marina fiskarna som är  
  
 av betydelse för kustfisket är sill/strömming och skarpsill. Den  
  
 senare kommer förmodligen att påverkas positivt av ökad vattentemperatur  
  
 relativt strömmingen. Det är en utveckling som kan ses  
  
 redan i dag och som i viss utsträckning förmodas bero på klimatpåverkade  
  
 förändringar i djurplanktonsamhället. Effekten av minskad  
  
 salthalt innebär emellertid, som diskuterats i avsnittet om havsfiske,  
  
 ökad fysiologisk stress och beroende på hur stor salthaltsminskningen  
  
 blir kan nettoeffekten på skarpsill i Östersjön bli  
  
 positiv eller negativ. För närvarande fiskas det ca 70 000 ton  
  
 strömming och ca 100 000 ton skarpsill.  
  
 En ökad avkastning av marina varmvattenarter kan förutses  
  
 genom invandring till västkusten av varmvattenarter söderifrån.  
  
 Ökad bottenvattentemperatur medför också högre tillväxt för  
  
 hummer, krabba och havskräfta. De senaste två årens värme har 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 19  
  
 inneburit att bottentemperaturen i Kattegatt varit flera grader över  
  
 den normala vintertid vilket i sin tur ökat fångsten av havskräfta  
  
 med 30 %.  
  
 Mycket av effekterna av klimatförändringen på kustfisksamhällena  
  
 förutsätter att födounderlaget inte förändras alltför mycket.  
  
 Särskilt under tidiga livsstadier påverkas överlevnaden starkt av  
  
 variationer i födotillgången i form av djurplankton. Säkert kommer  
  
 sådana förändringar att ske som en följd av ett förändrat klimat.  
  
 Det finns redan saker som tyder på att rekryteringsstörningarna  
  
 hos gädda och abborre i Egentliga Östersjön kan relateras till förändringar  
  
 i djurplanktonsamhället i utsjön. Osäkerheter i bedömningar  
  
 av det här förekommande slaget kan även relateras till habitatförändringar  
  
 t.ex. överväxning av alger.  
  
 Sötvatten, kustvattendrag samt lax  
  
 Bakgrund  
  
 I sötvatten bedrivs licensierat yrkesfiske främst i de stora sjöarna  
  
 och ett mer eller mindre yrkesmässigt fiske med stöd av enskild  
  
 fiskerätt i mindre sjöar. I Vänern utgör gös och siklöja de ekonomiskt  
  
 viktigaste arterna. I Vättern är kräftfisket av störst betydelse.  
  
 I Mälaren och Hjälmaren är idag gösfisket viktigast, men även  
  
 kräftfiske har betydelse i den senare sjön. I de norrländska sjöarna  
  
 domineras avkastningen av sik och röding. I de näringsrika sydliga  
  
 sjöarna domineras avkastningen av ål och gös.  
  
 I sötvattnen uppvandrar också ett antal arter som är beroende av  
  
 både söt- och havsvatten, s.k. diadroma arter; t.ex. ål, lax och havsöring.  
  
 Huvuddelen av beskattningen sker på kusten och i havet.  
  
 Ålfisket har minskat betydligt under de senare årtiondena och Fiskeriverket  
  
 har vidtagit kraftfulla åtgärder för att minska exploateringen.  
  
 I de stora sjöarna har dock ålfisket varit stabilt, genom  
  
 att detta upprätthålls genom årliga utsättningar. Fisket efter havsöring  
  
 har liten ekonomisk betydelse för det svenska yrkesfisket,  
  
 ca 0,5 miljoner kr årligen och baseras huvudsakligen på utsättningar  
  
 av odlad fisk. Havsöring kommer därför inte att beaktas speciellt,  
  
 men generellt torde det ekonomiska utbytet att minska med ett  
  
 varmare klimat. 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 20  
  
 Generella effekter i sötvatten och kustvattendrag samt för  
  
 laxfisket  
  
 Förväntade förändringar på grund av höjd medeltemperatur  
  
 För insjöfiskar och de vandrande arterna mellan sötvatten och  
  
 havet kommer stora förändringar att ske. En medeltemperaturökning  
  
 på 2,5–4,5oC kommer radikalt att förändra utbredningsmönstret  
  
 för olika arter. Sjöar i Gävleborg kommer att få samma temperaturregimer  
  
 som dagens skånska sjöar, vilka klimatmässigt hamnar  
  
 i mellersta Frankrikes lågland. Mest bekymmersamt är detta för de  
  
 kallvattenanpassade arterna som röding, lake, nors, siklöja, sik,  
  
 harr, lax och öring. Flera av dessa arter är ekonomiskt viktiga och  
  
 några av de icke kommersiellt intressanta arterna är nyckelarter  
  
 (t.ex. nors) i fisksamhället genom sin roll som viktiga bytesfiskar.  
  
 Alla dessa arter kommer att minska i sötvatten i mellersta och  
  
 södra Sverige. Detta får omfattande ekosystemeffekter som är  
  
 komplexa att förutspå.  
  
 Generellt kommer dock fiskproduktionen att öka i sötvattnen  
  
 då varmvattensarterna gynnas. Kommersiellt viktiga arter som gös,  
  
 abborre och gädda kommer att öka, liksom deras utbredning i landet.  
  
 Även utbredningen av kräftor torde öka i norra Sverige.  
  
 Att fiskproduktionen kommer att öka förstärks också av att  
  
 närsalttillförseln kommer att öka som en följd av högre avrinning,  
  
 speciellt vintertid och från otjälad mark.  
  
 Direkta effekter av ett varmare vinterklimat  
  
 Temperatur, istäcke, vattenföring och vattenstånd är viktiga parametrar  
  
 för att initiera olika processer i fiskarnas liv, t.ex. lekvandringar.  
  
 Höstlekande fiskarter, i princip kallvattenanpassade laxfiskar,  
  
 har genom årtusenden anpassat sin lekperiod så att ynglen  
  
 kläcker vid en tidpunkt på våren då planktonproduktionen kommit  
  
 igång. I södra Sverige har många bestånd av siklöja blivit svagare  
  
 under de senaste 20 åren. Denna nedgång över ett så stort geografiskt  
  
 område torde vara kopplat till klimateffekter. Studier av siklöja  
  
 i Mälaren har indikerat att istäckets varaktighet har en viktig  
  
 funktion. När siklöjans yngel kläcker lagom till att istäcket släpper  
  
 blir det goda årsklassser. År med kortvarigt istäcke kan planktonproduktionen  
  
 starta tidigt och vårtoppen gå förlorat för ynglen, då  
  
 de kläcker för sent. Årsklassernas storlek styrs därmed av match/ 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 21  
  
 mismatch, antingen kläcker de när födotillgången är god eller så  
  
 kläcker de vid en ofördelaktig tidpunkt. Det behöver inte vara just  
  
 istäckets varaktighet som är nyckelfaktorn, men det är i alla fall  
  
 klarlagt att den är starkt korrelerad till årsklasstyrkan. Bidragande  
  
 processer kan också vara att varmvattensfiskarna, som leker på  
  
 våren, får ett försprång i och med att de bättre kan anpassa sin lek  
  
 till det rådande väderläget. De kan därmed både konkurrera med  
  
 och äta av siklöjans yngel.  
  
 Istäckets varaktighet, eller om man så vill vinterklimatet, återverkar  
  
 inte bara på siklöjans rekrytering. I Vättern finns indikationer  
  
 på att även rekryteringen av sik och röding följer samma  
  
 mönster. Varmare vintrar kommer således att inverka negativt på  
  
 populationsrekryteringen av höstlekande laxfisk.  
  
 Laxfiskarna som genom årtusenden anpassat sin lektid på hösten  
  
 för att kläcka vid lämplig tidpunkt på våren torde successivt kunna  
  
 anpassa sig till förändrade förhållanden. Redan idag finns en stor  
  
 variation av lektid för t.ex. bestånd av siklöja i Vänern. Parallella  
  
 storskaliga klimatinducerade förändringar gör dock att en successiv  
  
 anpassning inte kommer att vara tillräckligt för populationernas  
  
 överlevnad i södra Sverige.  
  
 Direkta effekter av varmare somrar  
  
 Varmare somrar innebär längre perioder med låg vattenföring och  
  
 med ett varmare vatten. Detta kommer att negativt inverka på laxfisk  
  
 i södra Sverige. Vi har sett att sommartorkan idag gör att  
  
 mindre laxvattendrag på västkusten missgynnas, hittills mest vattendrag  
  
 med en medelvattenföring under 2 m3/s. Överslagsmässigt  
  
 kan det röra sig om 10 % av natursmoltproduktionen som förloras  
  
 vid varma, torra somrar i dag. I framtiden bör natursmoltproduktionen  
  
 av lax påverkas i ännu större omfattning. Denna effekt beror  
  
 dock också av vad som händer i havet. Ökad förekomst av konkurrenter  
  
 och predatorer såväl i vattendrag som hav kan förstärka de  
  
 negativa effekterna.  
  
 Insjööring i södra Sverige har också missgynnats av det varmare  
  
 klimatet de senaste 20 åren. Vi antar att det är en kombination av  
  
 lägre vattenföring under kritiska perioder samt en ökad andel predatorer  
  
 både i uppväxtvattendragen och i sjöarna. Det finns idag  
  
 också tydliga effekter av att sommarvattentemperaturer över 22oC  
  
 negativt påverkar strömlevande öring i vattendrag. Detta kommer 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 22  
  
 att ge storskaliga förändringar av strömfiskfaunan. Generellt kommer  
  
 lax och öring m.fl. arter, ex lake, att minska i södra Sverige.  
  
 I sjöarna kommer en ökad sommartemperatur att medföra en  
  
 kraftigare utvecklad temperaturskiktning. Varmare höstar kommer  
  
 också att medföra att sjöarna blir temperaturskiktade under längre  
  
 perioder. I kombination med ökad tillförsel av näringsämnen, förhöjd  
  
 produktion och temperatur medför detta att riskerna för syrgasbrist  
  
 och svavelvätebildning ökar i bottenvattnet sommartid.  
  
 Flertalet fiskarter har dock förmåga att fly undan de syrgasfria områdena.  
  
 För de unika relikta storrödingbestånden i södra Sverige, ca  
  
 25 bestånd, kommer klimatförändringen dock att medföra att  
  
 många bestånd slås ut, dels för att konkurrenter och rovfiskar ökar,  
  
 dels därför att syreföhållandena i hypolimnion (dvs. vattenlagren  
  
 under temperatursprångskiktet), kommer att försämras.  
  
 Ökad frekvens av extrem avrinning  
  
 Vid tidigare tillfällen med extrem vattenföring har det observerats  
  
 att fisk spolats nedströms, t.ex. år 1923 när röding från fjällvärlden  
  
 återfångades i Bottenviken i hög utsträckning. Fisk kan alltså dislokaliseras,  
  
 men denna effekt kan anses vara försumbar.  
  
 Istället kommer extrema högflöden att få stora hydromorfologiska  
  
 effekter på vattenlandskapet. Fåror kommer att ändras och  
  
 inom fårorna kommer sedimenttransporten att förändras. Efter den  
  
 kraftiga vårfloden 1977 hade många vattendrag i mellersta Sverige  
  
 fått radikalt ändrade fåror. Idag har generellt alla större vattendrag  
  
 aktivt rensats och kanaliserats i någon omfattning. Därmed har  
  
 habitatdiversiteten minskat och vattendragen fungerar alltmer som  
  
 stuprör som raskt för undan avrinningen. Detta förstärker  
  
 effekten av extremflöden. Framför allt mindre substratfraktioner,  
  
 som t.ex. grus, har spolats nedströms. Detta medför att leksubstrat  
  
 för många arter försvinner (laxfiskar, simpor, nejonögon, asp osv.).  
  
 Detta bidrar till att utarma fiskfaunan och framför allt minskar det  
  
 laxfiskproduktionen.  
  
 Fiskar är mobila varelser och det sker en ständig vandring mellan  
  
 vattensystem, när vandringsvägarna är fria. Många arter växer  
  
 upp i vattendrag och söker sig sedan ut till Östersjön för att senare  
  
 kolonisera andra vattensystem. Lake är en typisk art som företar  
  
 sådana vandringar. Med en sänkt salthalt kommer fler av sötvattensfiskarna  
  
 att kunna vandra mer inom Östersjön, troligen även i 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 23  
  
 Kattegatt. Detta torde dock inte ha någon större ekonomisk effekt.  
  
 Siklöjan kommer dock att kunna öka sitt utbredningsområde från  
  
 kärnområdet i Bottenhavet söderut i Östersjön. Möjligen leder  
  
 detta till ett ökat fiske efter den värdefulla löjrommen.  
  
 Förväntade avkastningsförändringar  
  
 Yrkesfiske bedrivs som nämnts i huvudsak i de stora sjöarna, men  
  
 också i ett antal mindre sjöar med hög produktion och med ål/gös  
  
 som nyckelarter (södra Sverige) eller med sik/röding som viktiga  
  
 arter i norra Norrland. Nedan presenteras en grov bedömning av  
  
 hur klimatförändringar kan tänkas drabba fisket i mindre sjöar, de  
  
 stora sjöarna resp. fisket efter lax.  
  
 Mindre sjöar  
  
 Som ett underlag för bedömningar har avkastningsdata från  
  
 svenska insjöar under perioden 1920–1960 sammanställts och satts i  
  
 relation till årsmedeltemperatur och sjöstorlek. Som typexempel  
  
 redovisas förväntade förändringar i avkastning i sjöar i storleksintervallet  
  
 1 000–10 000 hektar. Beräkningar har endast skett för  
  
 arterna gädda, gös, abborre, öring och röding. Effekterna av artförändringar  
  
 beror till stor del på att olika arter betingar olika avsaluvärde  
  
 i förstahandsledet; abborre 17 kr, gädda 25 kr, gös 45 kr,  
  
 öring 40 kr och röding 62 kr, vilket var genomsnittspriserna under  
  
 2006 i insjöfisket.  
  
 I en Västerbottnisk sjö av storleksordningen 1 000–10 000 hektar  
  
 innebär en ökning av årsmedeltemperaturen från 0 till 3oC att  
  
 avkastningen av öring minskar från 0,12 kg/ha till 0,04 kg/ha, dvs.  
  
 med 67 %. Orsaken torde främst vara ökad förekomst av konkurrenter  
  
 och rovfisk. I samma sjö kan den förväntade avkastningen av  
  
 röding antas minska från 0,28 kg/ha till 0,17 kg/ha. Den samlade  
  
 minskningen i avkastning av öring och röding torde därmed uppgå  
  
 till i storleksordningen 50 %. Dataunderlaget är osäkert men visar  
  
 ändock på magnituden av förväntade förändringar. I södra och  
  
 mellersta Sverige kompenseras detta av en ökad utbredning och  
  
 produktion av gädda, abborre och gös. Avkastning av gös saknas  
  
 idag i princip i områden med en årsmedeltemperatur under 2oC, 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 24  
  
 dvs. Jämtland, Västerbotten och Norrbotten (även om enstaka  
  
 isolerade bestånd finns).  
  
 I en enkel simulering har den ekonomiska effekten bedömts för  
  
 sjöar på 1 000–10 000 hektar i fyra regioner i Sverige; södra Sveriges  
  
 kustlän, södra Sverige inlandslän, södra Norrlandskustlänen och  
  
 övriga Norrland (Jämtland, Västerbotten och Norrbotten). Utifrån  
  
 förväntade förändringar i artstruktur och avkastning vid en årsmedeltemperaturökning  
  
 på 3oC blir de biologiska effekterna stora,  
  
 men de ekonomiska effekterna varierar något mellan regioner.  
  
 Givet enbart en ökning av temperaturen och att inte utbredningen  
  
 av fiskar ändras på grund av restriktioner för utplantering samt  
  
 vandringshinder beräknas den ekonomiska avkastningen öka något  
  
 (10–20 %). Detta beror tills stor del på att kilopriset för gös är  
  
 högre än för andra arter, undantaget röding. I Norrlands inland  
  
 förutspås en minskning av avkastningen med ca 10 %, då en förlust  
  
 av öring och röding inte kompenseras med en ökning av abborre  
  
 och gädda i motsvarande utsträckning. För övriga regioner förutspås  
  
 enligt ovan en viss ökning.  
  
 Skulle arter ha möjlighet att fritt kolonisera nya vattensystem  
  
 förväntas den ekonomiska avkastningen i medeltal öka ca 20–40 %.  
  
 Störst blir ökningen på Norrlandskusten och södra Sveriges  
  
 inlandslän. Observera att detta resonemang bygger på att arter kan  
  
 sprida sig obehindrat mellan vattensystemen. Idag är detta inte  
  
 längre möjligt. Skall effekterna av ett förändrat klimat minska, när  
  
 det gäller möjligheterna att bedriva yrkesmässigt fiske i mindre  
  
 sjöar, måste således vandringsmöjligheter mellan och inom vattensystem  
  
 öka, alternativt artificiell spridning av arter tillåtas.  
  
 Vi har valt att inte föra detta resonemang vidare eftersom de  
  
 bygger på ett statiskt dataunderlag, där effekten av övergripande  
  
 nyckelprocesser (se ovan) inte kunnat vägas in. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 25  
  
 De stora sjöarna  
  
 De stora sjöarna är så olika inbördes och hyser så olika fisksamhällen  
  
 att de måste behandlas var för sig.  
  
 Vänern  
  
 Ökad vattentemperatur under höst-vinter bedöms utgöra det  
  
 största hotet mot de höstlekande laxfiskarterna sik och siklöja.  
  
 Rommen riskerar att kläcka för tidigt på våren innan näringsunderlaget  
  
 hunnit utvecklas. Däremot utgör den ökade vattentemperaturen  
  
 inget hot mot vuxna individers överlevnad. Siklöjan har  
  
 naturligt en långt utdragen lekperiod (oktober-januari). Det tidigare  
  
 tidigt lekande bestånden finns inte längre kvar på grund av de  
  
 senaste årens varma höstar. Siken leker normalt sent på hösten och  
  
 har uppenbarligen ännu inga problem med föryngringen. Det är  
  
 dock rimligt att anta att dessa bestånd kommer att minska om vattentemperaturen  
  
 ökar enligt prognosen. Dessa arter betingar för  
  
 närvarande (2006) ett infiskat värde motsvarande 6,4 respektive 2,5  
  
 Mkr. Övriga sjölekande arter, inklusive gädda, gös och abborre,  
  
 kommer att gynnas. Det finns mycket klara samband mellan årsklassstyrkan  
  
 hos gös och varma somrar och höga vattentemperaturer  
  
 på hösten. Vänern är till största delen för klar, näringsfattig och  
  
 kall för att vara någon bra gössjö. Ökad vattentemperatur, minskat  
  
 siktdjup till följd av ökad humustillförsel och även ökad näringstillförsel  
  
 kommer i framtiden i högsta grad att bidra till en ökad  
  
 gösproduktion. Gösen är redan nu sjön näst ekonomiskt viktigaste  
  
 art (5,5 Mkr år 2006) och det är inte orimligt att gösavkastningen  
  
 kan komma att fördubblas på knappa 100 år. Värdet på gädd- och  
  
 abborrfisket är väsentligt lägre, men avkastningen även av dessa  
  
 arter kan komma att öka, dock inte riktigt i samma grad.  
  
 Vättern  
  
 De typiska kallvattenarterna röding och sik torde minska ytterligare.  
  
 Sik i minst grad genom att den naturligt leker senare på hösten  
  
 än rödingen. Sannolikt kommer det inte att gå att bedriva något  
  
 kommersiellt fiske på dessa arter över huvud taget. Siklöjan leker  
  
 ganska sent och på stora djup, där vattentemperaturen även fortsättningsvis  
  
 kommer att vara låg, vilket gör att beståndsstatus san 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 26  
  
 nolikt påverkas i mindre omfattning. Varmvattensarterna, som nu  
  
 företrädesvis förekommer i skärgårdsområdena, kommer att få en  
  
 ökad utbredning i sjön. Ingen av dessa arter har i dag något större  
  
 ekonomiskt värde. Sjöns överlägset kommersiellt viktigaste organism  
  
 är signalkräftan. Denna är en utpräglad varmvattensorganism.  
  
 Kräftfisket kommer därför att öka i väsentlig grad, inte bara beroende  
  
 på temperaturökningen utan även beroende en ökad areell  
  
 utbredning. Under år 2006 var det infiskade värdet 11,2 Mkr. Även  
  
 signalkräftan kan dock drabbas av relativt hög dödlighet i akut  
  
 kräftpest om ytterligare stressfaktorer tillstöter.  
  
 Mälaren  
  
 Mälarens siklöjebestånd, som under en period utgjorde omkring  
  
 30 % av det infiskade värdet, gick helt i botten i början av 1990talet  
  
 och har därefter inte återhämtat sig. Arten kommer inte att få  
  
 någon kommersiell betydelse i framtiden, vilket inte heller det  
  
 svaga sikbeståndet kommer att få. Gädda och abborre kommer att  
  
 öka, men det kommersiella värdet är relativt lågt. Även gösbeståndet  
  
 kommer att öka i påtaglig utsträckning. Ökad temperatur, förlängda  
  
 tillväxtsäsonger och ökad närsalttillförsel är avgörande för  
  
 detta. Framför allt kommer fisket att öka i de centrala stora fjärdarna,  
  
 som i nuläget är de djupaste, kallaste och näringsfattigaste  
  
 delarna av sjön. I Mälaren råder dock konkurrens om såväl gösen  
  
 som fiskevatten mellan yrkesfisket och andra fiskeintressen och  
  
 stora delar av sjön är inte utnyttjade för kommersiellt fiske. Denna  
  
 konkurrens kommer sannolikt inte att minska i framtiden. En  
  
 avkastningsökning på i storleksordningen minst 50 % måste bedömas  
  
 som realistisk. En liknande ökning skulle med säkerhet kunna  
  
 åstadkommas redan i dagens läge genom ett höjt minimimått och  
  
 bättre resursvård. Det infiskade värdet var 8,2 Mkr under år 2006.  
  
 Hjälmaren  
  
 Sjöns fisksamhälle utgörs av varmvattensarter samt de intermediära  
  
 arterna lake och nors, vilka saknar kommersiellt värde. Norsen är  
  
 dock gösens viktigaste bytesfisk. Genom att sjön är grund och  
  
 totalcirkulerande har hela vattenmassan samma vattentemperatur  
  
 sommartid. Det är osäkert om norsbeståndet kommer att fortleva 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 27  
  
 med den förutspådda temperaturökningen. Gösen är dock inte helt  
  
 beroende av norsen, utan kommer i högre grad att beta av abborre  
  
 och mörtfisksläktingar. Gösavkastningen har ökat från 167 ton till  
  
 288 ton (13,7 Mkr) under de två senaste åren tack vare varma somrar  
  
 och höstar, ett skonsamt fiske samt ett höjt minimimått. Det är  
  
 kanske därför inte realistiskt att tro att avkastningen inte kan öka  
  
 med mer än omkring 25 % ytterligare i framtiden.  
  
 Laxfisket  
  
 För svenska västkusten torde laxproduktionen att minska betydigt  
  
 genom försämrade förhållanden, främst en effekt av varmare somrar  
  
 med lägre vattenföring i uppväxtvattendragen. Lax kan dock  
  
 finnas kvar i ett fåtal av de större vattensystemen. Dessa kommer  
  
 att bli mer produktiva genom högre temperatur och näringstillgång,  
  
 vilket medför att laxens ålder innan den vandrar till havet  
  
 torde minska. Förändringar i Västerhavet kan dock radikalt förändra  
  
 bytesfisktillgången och förekomsten av rovdjur. Utan mer  
  
 kännedom om effekterna i havet är det svårt att bedöma utvecklingen,  
  
 men en radikalt minskad laxproduktion är att förvänta på  
  
 västkusten. För yrkesfisket har detta ringa betydelse då laxfisket är  
  
 av obetydlig omfattning idag.  
  
 Ett varmare klimat kommer att göra att laxproduktionen försvinner  
  
 från de sydliga laxvattendragen, t.ex. Mörrumsån, Helgeån  
  
 och Emån. Däremot torde produktionen av ung utvandrande lax,  
  
 smolt, att kunna öka betydligt i Norrland. Sötvattenarternas  
  
 utbredning kommer att öka i hela Östersjön. Detta kan medföra en  
  
 ökad predation på uppväxande ung lax, men effekten tros vara relativt  
  
 ringa. Här har vi ingen ökning av marina predatorer, som i  
  
 Västerhavet, samtidigt som de expanderande sötvattensarterna  
  
 knappast har laxens potential till stora vandringar över öppna havet.  
  
 Avgörande är hur det går med bytesfisktillgången. Bytesfisken  
  
 utgörs idag i huvudsak av sill/strömming och skarpsill. I Vänern  
  
 där laxen lever i sötvatten ersätts dessa arter med siklöja och nors.  
  
 Bedömningen är därför att bytesfisktillgången inte torde påverkas  
  
 till men för laxen, såvida inte födounderlaget, främst djurplankton,  
  
 förändras kvalitativt eller kvantitativt.  
  
 Om man antar att produktionen av lax främst är en funktion av  
  
 temperaturen när det finns lämpliga uppväxthabitat, kan ett antagande  
  
 göras om den framtida produktionen av laxsmolt. Interna 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 28  
  
 tionella havsforskningsrådet (ICES) har gjort skattningar av den  
  
 maximalt möjliga laxproduktionen i de svenska österjöälvarna.  
  
 Samtidigt har vi uppgifter om mängden uppväxtareal per älv samt  
  
 dagens klimat. Det föreligger ett signifikant positivt linjärt förhållande  
  
 mellan laxsmoltproduktion och årsmedeltemperatur. Till stor  
  
 del beror detta på en minskad smoltålder vid högre vattentemperatur.  
  
 För varje grad ökad årsmedeltemperatur ökar smoltproduktionen  
  
 per hektar med 190 smolt (linjär regression, r2=0,61,  
  
 p 
  
 uppväxtarealer används för beräkning, innebär detta att laxsmoltproduktionen  
  
 i svenska östersjöälvar kan skattas öka med en faktor  
  
 fem vid en temperaturökning med 3oC. Med förbehåll för motverkande  
  
 förändringar i Östersjöns ekosystem skulle detta kunna  
  
 innebära ett omfattande ökat utbyte av laxfisket.  
  
 Det bör dock betonas att man inte kan förvänta sig enkla samband  
  
 mellan temperatur och produktion. Den högre vattentemperaturen  
  
 kommer att medföra en förlängd tillväxtsäsong för laxen i  
  
 Östersjön. Möjligen kan detta medföra att laxarna könsmognar och  
  
 återvandrar till hemmaälven som könsmogna vid lägre ålder. Tidpunkten  
  
 för återvandringens start styrs av vattentemperaturen i  
  
 centrala Östersjön. Eftersom temperaturökningen blir minst i  
  
 Bottenviken finns en möjlighet att det under enstaka år fortfarande  
  
 kan finnas is kvar i Haparanda- och Kalix skärgårdar. I så fall blir  
  
 det omöjligt att fiska på den tidigt vandrande laxen, eftersom de  
  
 fasta redskapen endast kan sättas ut på öppet vatten. En annan  
  
 fråga är hur avrinningsförhållandena är i älvarna när laxen skall  
  
 vandra upp om de återvandrar tidigt. Förändringarna av klimatet  
  
 sker under en mycket kort tidsperiod och en art som lax i norrlandsälvarna  
  
 har ca 14–20 generationer på 100 år. Det är en mycket  
  
 kort tid för anpassning.  
  
 Klimatets inverkan på fiskets bedrivande  
  
 Den mest påtagliga effekten av klimatändringar på fiskeaktiviteterna  
  
 är effekten på vindförhållandena. Flera för svenskt fiske  
  
 betydelsefulla fiskerier är starkt väderberoende. Det gäller t.ex.  
  
 garnfiske och trålfiske med mindre fartyg. För garnfiske är den  
  
 begränsande faktorn i många fall att bottenströmmarna ökar vid  
  
 högre vindstyrkor och lösdrivande material som rödalger förs in i  
  
 garnen. I södra Östersjön är detta ett stort problem som i prakti 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 29  
  
 ken sätter en övre gräns för fisket vid cirka 10 m/s. Bottentrålning  
  
 efter havskräfta på västkusten sker i stor utsträckning med små  
  
 enmansbåtar. Här är möjligheten att arbeta vid vindstyrkor över  
  
 12–14 m/s starkt begränsade. Även burfiske efter kräfta och hummer  
  
 har problem vid dessa vindstyrkor.  
  
 Även om burar och bottensatta garn satts ut vid bra väder innebär  
  
 dagar med hård vind, när redskapen inte kan vittjas, att fångsten  
  
 förloras eller minskar. Fisk som garnats och dött förstörs och kan  
  
 inte säljas, betet i burar förlorar sin effekt efter relativt kort tid varefter  
  
 buren slutar fiska.  
  
 Luna vid Rossby Centre har för utredningen beräknat  
  
 ökningen av dagar med höga vindstyrkor vid olika scenarier  
  
 (Appendix 1). I tabell 1 har, baserat på detta, en uppskattning  
  
 gjorts av hur många fler dagar de mest väderkänsliga fiskerierna  
  
 beräknas förlora på grund av för hård vind enligt scenarierna baserade  
  
 på ECHAM4 A2 och ECHAM4 B2 och den regionala modellen  
  
 RCA3, både för perioden 2041–2070 och 2071–2100. Ingen  
  
 signifikant skillnad finns mellan perioderna. Dock är skillnaden  
  
 stor mellan olika globala modeller, HadAM3H och ECHAM5 ger  
  
 väsentligt lägre ökning av vindstyrkorna.  
  
 Tabell 2 Exempel på effekten av ökad frekvens av höga vindstyrkor på  
  
 olika typer av fisken. Antal fartyg och fiskedagar gäller data för  
  
 2005 och fartyg med en total infiskning över två basbelopp.  
  
 Fiskekategori aktiva  
  
 fartyg  
  
 fiskedagar  
  
 väder gräns  
  
 ökning av dagar  
  
 över vädergräns  
  
 procentuell  
  
 ökning  
  
 miskad  
  
 infiskning milj kr  
  
 antal Antal m/s EC A2 EC B2 EC A2 EC B2 EC B2 EC B2  
  
 torskgarn  
  
 Östersjön  
  
 171 123 10 15 10 8% 5% 7.3 4.9  
  
 trålare  
  
 Östersjön  
  
 49 148 14 20 15 13% 10% 12.3 9.2  
  
 Burfiske kräfta 45 113 10 15 10 8% 6% 1.4 0.9  
  
 Kräfttrål 67 120 14 25 20 21% 17% 14.1 11.3  
  
 Räktrål 46 161 14 25 20 19% 15% 19.0 15.2  
  
 De fem fiskerierna i Tabell 2 svarar tillsammans för ungefär en  
  
 tredjedel av hela det svenska yrkesfiskets fångstvärde. Övriga delar  
  
 av fisket sker med större fartyg och är mindre väderkänsligt, men  
  
 antalet tillfällen med storm kommer att begränsa fiskemöjligheterna  
  
 även för denna kategori. En grov sammanvägning visar att  
  
 förlusten av fiskemöjligheter kommer att innebära ett minskat 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 30  
  
 fångstvärde motsvarande 5–10 procent av dagens nivå förutsatt en  
  
 oförändrad flotta och fångstteknologi.  
  
 Minskningen kommer att ske gradvis över en lång tidsperiod  
  
 och det är svårt att bedöma i vilken utsträckning effekten kommer  
  
 att påverkas av modernisering av fartygen och ändrade fiskemetoder  
  
 och redskap. Det är rimligt att anta att en anpassning till klimatförhållandena  
  
 kommer att ske.  
  
 Forsknings och utvecklingsbehov  
  
 En generell svårighet vid analyser av effekten av klimatvariationer  
  
 på fiskbestånden är att dataserier normalt visar summan av påverkan  
  
 av klimat och fiske. Fiskets inverkan tenderar att mer och mer  
  
 dominera. För att separera dessa faktorer är det därför viktigt att  
  
 där så är möjligt utnyttja tidsserier som sträcker sig långt bak i  
  
 tiden.  
  
 De förväntade stora förändringarna av faunan innebär behov av  
  
 en utökad och adekvat övervakning av bestånden i hav och inlandsvatten.  
  
 Denna övervakning bör inbegripa populationsstyrka, tillväxt,  
  
 reproduktion, födoval och artinteraktioner.  
  
 Temperaturoptima varierar starkt både mellan arter och även  
  
 mellan populationer av samma art. För att ge bättre prognoser över  
  
 klimatförändringarnas effekter på fisksamhällen behövs därför:  
  
  Artspecifika fysiologiska modeller (bioenergetik och tillväxt)  
  
  Artspecifika rekryteringsmodeller  
  
  Artspecifika modeller for energiallokering  
  
  Populations- och samhällsmodeller  
  
 Modellerna kan kalibreras och verifieras mot data över:  
  
  Naturliga mellanårsvariationer i temperatur  
  
  Nord-sydliga gradienter i temperatur  
  
  Kylvattenrecipienter  
  
 Specifika forskningsinsatser för att bättre förstå klimateffekter i  
  
 sötvatten är:  
  
  Sommarlågvattenföringen och hög temperatur verkar begränsande  
  
 på lax- och öringpopulationerna i södra Sverige. Mekanismerna  
  
 bakom denna påverkan (ökade artinteraktioner och 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 31  
  
 predation, letal temperatur, låg födoproduktion, minskad habitatvolym)  
  
 bör klarläggas för att utforma motåtgärder.  
  
  Siklöja har en nyckelroll i många av de större sjöarna (>300 ha)  
  
 och framför allt i Vänern och Vättern. I Hjälmaren saknas arten  
  
 på grund av hög temperatur sommartid i hela sjövolymen  
  
 (avsaknad av hypolimnion). I Mälaren har arten minskat drastiskt.  
  
 Siklöja har även minskat i flera av de stora sydliga sjöarna i  
  
 landet. Förutom att detta får effekter på ekosystemet så har det  
  
 också direkta och stora ekonomiska konsekevenser då löjrom  
  
 betingar ett högt pris. De exakta orsakssambanden bakom  
  
 minskningen är inte känd, även om orsaken anses vara klimatiskt  
  
 betingad. Mekanismerna bakom minskningen måste klarläggas.  
  
  Med ett varmare klimat kommer kräftor att spridas till fler vattendrag.  
  
 I ett antal vatten har detta väckt farhågor för att kräftorna  
  
 skall ha en övergripande effekt på ekosystemet (födokonkurrens,  
  
 predation på fisk, eliminering av vegetation). Studier i  
  
 labskala har visat på predation på rödingrom, medan undersökningar  
  
 i vattendrag indikerat att fysikaliska faktorer har större  
  
 effekt på fiskbestånden än kräftor. I problematiken finns också  
  
 att det är den introducerade amerikanska signalkräftan som  
  
 ökar, medan vår inhemska flodkräfta minskar på grund av den  
  
 kräftpest som sprids av signalkräftan. Kräftproblematiken föranleder  
  
 en riktad forskningsinsats på effekten av introduktion av  
  
 signalkräfta på ekosystemet, med fokus på större sjöar.  
  
 Appendix 1: Svensk fiskenäring  
  
 Fångstsektorn  
  
 Den svenska marina fiskeflottan kan grovt indelas i följande tre  
  
 huvudgrupper:  
  
  Fiske med trål/not efter arter som lever i fritt vatten (pelagiska)  
  
 som sill/strömming, skarpsill, makrill.  
  
  Fiske med trål efter torsk och andra bottenlevande (demersala)  
  
 arter som rödtunga, räka, havskräfta, etc.  
  
  Fiske med passiva redskap – nät, ryssjor, burar och långrev –  
  
 efter ett stort antal arter, främst torsk, havskräfta, räka och  
  
 plattfisk. 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 32  
  
 Bland de pelagiska arterna ingår siklöja, som fiskas av små ( 
  
 meter) pelagiska trålare i delar av Bottniska viken. Fångsten  
  
 används i huvudsak för romframställning. Övriga pelagiska arter  
  
 fiskas av fiskeflottans största fartyg (>24 meter).  
  
 Det pelagiska segmentet särskiljer sig genom de stora investeringar  
  
 som gjorts i ökad fångstkapacitet. Under perioden 1995 till  
  
 2002 ökade bruttotonnaget med 19 procent och den samlade  
  
 motorstyrkan med 14 procent. Antalet fartyg minskade, men  
  
 genomsnittstonnaget per fartyg ökade med 40 procent.  
  
 Inom övriga flottan var utvecklingen en helt annan. Både antalet  
  
 fartyg och tonnaget minskade inom havsfisket totalt med 37 procent,  
  
 från 2 540 till 1 597 fartyg. Den relativa förändringen var  
  
 störst i det minsta tonnaget och på ostkusten.  
  
 Även antalet sysselsatta i fisket minskade under perioden 1995– 
  
 2002 i ungefär samma omfattning som flottans minskning. Antalet  
  
 licensierade fiskare gick ner från drygt 2 900 till ca 1 900 personer.  
  
 Medianåldern i fiskarkåren var 51 år 2004. Utvecklingen kännetecknas  
  
 av allt färre fiskare och en stigande medelålder.  
  
 Mer än hälften av flottan, mätt i antalet fartyg, rapporterade år  
  
 2004 ett fångstvärde under 80 000 kr. Denna låga aktivitet förklaras  
  
 till en del av att samma fiskare kan ha flera fartyg för sina olika fisken  
  
 men att loggboken förs på ett fartyg och inkluderar allt fiske.  
  
 Av de licensierade yrkesfiskarna i havsfisket var år 2004 cirka  
  
 51 % bosatta på västkusten (Västra Götaland, Halland), 22 % på  
  
 sydkusten (Skåne, Blekinge) och 27 % på ostkusten (KalmarNorrbotten  
  
 inklusive Gotland). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 33  
  
 Figur 1 Flottans regionala fördelning i havs- och kustfisket  
  
 Fiske med passiva redskap bedrivs i huvudsak inom närområdet.  
  
 Västkustfartygen bedriver sitt fiske i Skagerrak och Kattegatt och  
  
 fartygen från syd- och ostkusten fiskar i Östersjön. En handfull  
  
 fartyg lokaliserade i hamnar vid Öresund fiskar såväl i Kattegatt  
  
 som i Östersjön. Även de syd- och ostkustbaserade fartyg som fiskar  
  
 med aktiva redskap har i princip allt sitt fiske i Östersjön.  
  
 Större västkustfartyg som fiskar efter pelagiska arter och torsk bedriver  
  
 sitt fiske i alla för svenskt fiske tillgängliga vatten (Atlanten,  
  
 Nordsjön, Skagerrak, Kattegatt och Östersjön).  
  
 Det svenska saltvattensfisket har under de senaste åren upplevt  
  
 en kraftig nedgång i intäkter och lönsamhet. Från 2002 till 2004 har  
  
 landningsvärdet minskat från 1 174 till 830 miljoner kr, vilket är en  
  
 minskning med närmare 30 %. Den största kvantiteten fångad fisk  
  
 utgjordes av foderfisk vars landningar uppgick till 61 % av flottans  
  
 totala.  
  
 För insjöfisket har de senaste årens ekonomiska utveckling varit  
  
 positiv med tillgång till hela EU-marknaden och med goda och  
  
 växande bestånd av högprisarterna gös och insjökräftor. Gösen har  
 12 m Räktrålare Pelagiska Demersala  
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 Procent av flottan  
  
 Västkusten 
  
 Skåne-Blekinge 
  
 Övriga ostkusten 
  
 Fartyg med passiva redskap Ritter och snörpvadsfartyg 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 34  
  
 gynnats av förhållandevis varma somrar. Det totala värdet på den  
  
 levererade fisken har ökat med 30 % under de senaste fem åren.  
  
 I de stora sjöarna verkar idag ca 170 yrkesfiskare. Därutöver  
  
 finns 33 licensierade yrkesfiskare i 21 näringsrika sydliga mindre  
  
 sjöar samt i 13 norrländska sjöar, främst i Norrbotten, samt ett mer  
  
 eller mindre yrkesmässigt fiske med stöd av enskild fiskerätt i ett  
  
 okänt antal mindre sjöar. Ekonomiskt domineras insjöfisket i de  
  
 stora sjöarna av olika arter i respektive sjö. I Vänern utgör gös och  
  
 siklöja de ekonomiskt viktigaste arterna. I Vättern är kräftfisket av  
  
 störst betydelse. I Mälaren och Hjälmaren är idag gösfisket viktigast,  
  
 men även kräftfiske har betydelse i den senare sjön. I de norrländska  
  
 sjöarna domineras avkastningen av sik och röding. I de  
  
 näringsrika sydliga sjöarna domineras avkastningen av ål och gös.  
  
 Det ekonomiska värdet på gös och kräftor i det yrkesmässiga sötvattensfisket  
  
 ökade med nästan 50 % mellan år 2005 och 2006, från  
  
 32 till 48 Mkr. De licensierade yrkesfiskarnas totala infiskning i  
  
 sötvatten var 72 Mkr under år 2006.  
  
 Den svenska fiskarkåren är en alltmer åldrande yrkeskategori.  
  
 Generationsväxlingen är mycket dålig. Speciellt illa är det i Östersjöregionen  
  
 där mycket få ungdomar söker sig till fisket. I dagens  
  
 situation är detta inget problem eftersom kapaciteten att fånga fisken  
  
 är större än den biologiska tillgången men för framtiden är  
  
 nyrekryteringen ett problem. Utländska medborgare arbetar redan  
  
 i dag ombord på svenska fartyg.  
  
 En klar utveckling i fisket är att kustfiskesegmentet allt mer försvinner.  
  
 Denna utveckling gäller samtliga län. En annan trend är att  
  
 trålfiskeflottan alltmer koncentreras till västkusten. Den Östersjöbaserade  
  
 flottan minskar.  
  
 Det licensierade kustnära yrkesfisket i Bottniska viken bedrivs  
  
 med mindre skepp och båtar ( 
  
 fisket finns ett betydande binäringsfiske med fasta redskap. Ett  
  
 viktigt fiske är trålfisket efter siklöja. Annars är lax, sik och  
  
 strömming de viktigaste arterna för fisket i Bottniska viken. Det  
  
 yrkesmässiga fisket dominerar för arterna. Fritidsfiskets viktigaste  
  
 arter är abborre, gädda, lake och öring. Detta fiske har en stark  
  
 ställning i hela Bottniska viken. Yrkesfisket dominerar i norr beroende  
  
 på trålfisket efter siklöja samt lax- och sikfiske med fasta redskap.  
  
 I Bottenhavet fångas relativt stora mängder strömming inom  
  
 yrkesfisket.  
  
 Det yrkesmässiga kustfisket längs Egentliga Östersjöns kuster  
  
 och vid Gotland har huvudsakligen bedrivits med torskgarn och 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 35  
  
 ålbottengarn. Garnfisket är ofta kombinerat med fiske efter  
  
 skrubbskädda, piggvar och sill/strömming. Ett litet bottengarnsfiske  
  
 finns även med torsk och flundregarn. Ålfisket kombineras  
  
 ofta med fångst av abborre, gädda, sik och gös. Det förekommer  
  
 även husbehovs- och binäringsfiske med yrkesmässiga redskap och  
  
 ett omfattande sportfiske. Bortsett från ål är det kustnära fritidsfisket  
  
 lika stort eller större än motsvarande yrkesfiske.  
  
 Förutsättningarna för kustfisket ser helt annorlunda ut i de saltare  
  
 vattnen i Skagerack och Kattegatt. Antalet kommersiella fiskarter  
  
 ökar med ökad salthalt och det finns en rik förekomst av  
  
 skaldjur. Inom det kustnära yrkesfisket på västkusten bedrivs ett  
  
 omfattande fiske med småryssjor efter gulål. Även havskräfta har  
  
 stor ekonomisk betydelse för kustfisket. Det bedrivs huvudsakligen  
  
 med bottentrål men ett fiske med burar förekommer även.  
  
 Trålfiske efter räka förekommer även inom begränsade områden.  
  
 Krabba och hummer är även viktiga bland skaldjuren liksom i olika  
  
 omfattning blåmusslor, ostron, hjärtmusslor och sandmusslor.  
  
 Yrkesfiske efter makrill är av liten omfattning vid kusten men för  
  
 fritidsfisket är det en av de viktigaste arterna.  
  
 Vattenbruk  
  
 Statistik saknas i stor utsträckning om näringens ekonomi, ekonomiska  
  
 omfattning och lönsamhet. Vattenbrukets utveckling de  
  
 senaste åren kan kort sammanfattas i ett antal punkter:  
  
  Matfiskodlingen av regnbåge har varit ca 5 000 ton/år de senaste  
  
 10 åren,  
  
  Antalet matfiskodlingar har halverats på 20 år,  
  
  Lax och öring odlas inte längre till matfisk i Sverige,  
  
  Ålodlingen är ca 200 ton/år,  
  
  Rödingodlingen ökade fram till år 2002 då kvantiteten halverades  
  
 (orsakades av extremt varma somrar två år i följd),  
  
  Ingen tillförlitlig statistik finns om kräftodlingen,  
  
  Musselodlingen ligger på knappt 2 000 ton per år,  
  
  Odlingar för sättfisk och sättkräfta har i stort sett varit samma  
  
 till antalet i 20 år, drygt 100 st.  
  
 En stabil efterfrågan av fisk till utplantering i naturvatten har  
  
 resulterad i en stabil ekonomisk situation för de flesta företag som  
  
 specialiserat sig på detta. Många företag har gått över till att i prin 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 36  
  
 cip bara odla för utsättning i naturvatten. Mindre odlingsföretag  
  
 för matfisk (ca 50 tons årsproduktion) har levt vidare tack vare en  
  
 kombination med beredning och egen försäljning.  
  
 Geografiskt är produktionen av regnbåge koncentrerad till  
  
 Norrland, till vissa delar av Värmland och Dalsland. Röding odlas  
  
 huvudsakligen i Norrland. Längs Bohuskusten odlas musslor och  
  
 regnbågsodlingen för direktförsäljning är spridd i södra delen av  
  
 Sverige liksom kräftodlingen. Ålodlingen är koncentrerad till Skåne  
  
 och Blekinge.  
  
 Beredningsindustri och handel  
  
 Den svenska beredningsindustrin har ett stort produktutbud, alltifrån  
  
 fileterad sill/strömming och torsk till färdigrätter, inläggningar,  
  
 kaviarersättningar och olika rökta produkter. Huvuddelen  
  
 av värdet kommer från olika former av sillprodukter.  
  
 Biologiska resurser  
  
 Svenskt fiske begränsas väsentligen av kvoter. Cirka 95 % av landningsvärdet  
  
 kommer från kvoterade arter, varav torsk, sill, skarpsill,  
  
 havskräfta och räka svarar för ungefär 75 procentenheter. Sammanlagt  
  
 bedrivs svenskt fiske på 29 olika bestånd, omfattande 12  
  
 arter i havsområden från Norska havet till Östersjön. Figur 1 visar  
  
 hur det totala fångstvärdet av cirka 870 milj. kr fördelar sig på  
  
 havsområden och grupper av fiskslag. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 37  
  
 Figur 2 Geografisk fördelning av totala fångstvärdet i svenskt marint  
  
 yrkesfiske och fördelningen av värdet mellan pelagiska arter,  
  
 bottenfisk och kräftdjur. Värdet baseras på genomsnittliga landningspriser  
  
 år 2004.  
  
 Ser man till vilka arter som fiskas svarar torsk tillsammans med de  
  
 pelagiska arterna för cirka ¾ av fångstvärdet. Bland de nio viktigaste  
  
 arterna är det bara ål och rödtunga som inte är kvoterade.  
  
 Figur 3 ger proportionerna artvis för dessa nio värdemässigt dominerande  
  
 arter, vilka år 2004 svarade för >90 % av infiskningen.  
  
 Resterande 10 % är fördelade på 56 olika arter. Insjöfiskets samlade  
  
 värde var samma period ca 50 miljoner kr vilket är i nivå med  
  
 Nordsjöfisket.  
  
 Atl  
  
 ant  
  
 en  
  
 Nordsjön  
  
 Skag  
  
 /  
  
 K  
  
 a  
  
 tt  
  
 Ös  
  
 t  
  
 ers  
  
 j  
  
 ön  
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 300 
  
 350 
  
 400 
  
 Värde (milj kr)  
  
 Pelagisk 
  
 Kräftdjur 
  
 Bottenfisk 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 38  
  
 Figur 3 Fördelning av de 90 % av fångstvärdet som kom från de nio viktigaste  
  
 arterna i hav- och kustfiske 2004. Totala fångstvärdet var  
  
 cirka 870 miljoner kr  
  
 Statistiska data för 2004  
  
 Fångstsektorn  
  
 Licensierade fiskare saltvatten: 1 727  
  
 Varav kvinnor 17  
  
 Licensierade fiskare i insjöar: 186  
  
 Licensierade fiskefartyg: 1 597  
  
 Varav 
  
 Varav>12 meters längd 307  
  
 Totalt Bruttotonnage (BT) 44 447  
  
 Total motorstyrka (kW) 217 089  
  
 Vattenbruk  
  
 Produktion totalt: 8 284 ton  
  
 Varav: Regnbåge för mat: 5 338 ton  
  
 Sättfisk( utsättningar i naturvatten): 1 505 ton  
  
 Musslor: 1 435 ton  
  
 Röding 328 ton  
  
 Värde totalt: 220 milj kr  
  
 Antal sysselsatta: ca 200 helårsarbetskrafter.  
  
 Rödtunga Ål 
  
 Havskräfta 
  
 Nordhavsräka 
  
 Tobis 
  
 Makrill 
  
 Skarpsill 
  
 Sill/Strömming 
  
 Torsk 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 39  
  
 Beredningsindustri och handel  
  
 Antalet anställda år 2003: 1 691 personer (1 804 år 2002)  
  
 Omsättning år 2003: 3 861 milj kr (4 061 år 2002)  
  
 Inköp av råvaror år 2003: 2 163 milj kr (2 074 år 2002)  
  
 Export förädlad fiskprodukter 751 milj kr  
  
 Import förädlade fiskprodukter 1 593 milj kr  
  
 Appendix 2: Ändrade vindförhållanden i svenska  
  
 farvatten  
  
 Luna, Rossby Centre, SMHI  
  
 Bakgrund  
  
 Klimatet är i snabb förändring. Den globala temperaturökningen  
  
 har ökat med lite drygt 0.7 grader under de senaste 100 åren. Denna  
  
 mycket snabba ökning kan inte förklaras utan att man tar hänsyn  
  
 till de ökande halterna av växthusgaser i atmosfären. Att den s.k.  
  
 förstärkta växthuseffekten, som alltså beror på människans utsläpp  
  
 av växthusgaser, ligger bakom uppvärmningen bedöms nu som  
  
 säkert inte bara för jorden som helhet utan även för enskilda kontinenter  
  
 (IPCC, 2007). Andra förändringar i klimatsystemet är  
  
 mindre entydiga och därigenom svårare att upptäcka och fastlägga.  
  
 När det gäller vindklimatet så rapporterar IPCC om generellt  
  
 ökande västvindar på mellanbreddgraderna sen 1960-talet. För  
  
 Nordatlanten, inklusive svenska farvatten, finns det studier som  
  
 visar på att den signifikanta våghöjden ökat de senaste 50 åren,  
  
 något som är förknippat med ökade vindhastigheter (Trenberth et  
  
 al., 2007). Stor variabilitet i lågtrycksbanorna, både för intensitet  
  
 och frekvens hos lågtrycken, gör det svårt att slå fast några trender  
  
 i de allra högsta vindhastigheterna. Många framtida klimatscenarier  
  
 visar på en viss ökning av vindhastigheterna i samband med djupaste  
  
 lågtrycken (som blir något djupare i scenarierna) och en förskjutning  
  
 av lågtrycksbanorna mot polerna (Meehl et al., 2007).  
  
 Stora skillnader mellan olika modeller gör det svårt att slå fast hur  
  
 stora förändringar som kan förväntas i olika områden. Den här  
  
 rapporten beskriver hur vindförhållandena kring de svenska kusterna  
  
 kan komma att ändras under det innevarande århundradet till 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 40  
  
 följd av förändringar i klimatet. Fokus ligger på de dagar då det  
  
 råder friska eller hårda vindar. Vi har valt att studera frekvensen av  
  
 antalet dagar med vindhastighet som överskrider 10 respektive 14  
  
 m/s som mått på dessa förhållanden.  
  
 Klimatunderlag  
  
 Underlagsmaterial är regionaliseringar utförda med Chapman  
  
 Centres regionala klimatmodeller RCAO och RCA3 (se exv.  
  
 Räisänen et al., 2004, Kjellström et al., 2005, Meier et al., 2006).  
  
 Den regionala klimatmodellen har körts med en horisontell upplösning  
  
 av ca 50km vilket kan jämföras med 200–300 km som är en  
  
 vanlig upplösning i globala klimatmodeller. Tabell 1 sammanfattar  
  
 de olika regionaliseringarna som använts. De globala klimatmodellerna  
  
 som använts för att ge randvärden till den regionala modellen  
  
 är HadAM3H från Hadley Centre i Storbritannien samt ECHAM4  
  
 och ECHAM5 från Max-Planck-Institutet för Meteorologi i  
  
 Tyskland. Utsläppsscenarierna kommer från en specialrapport  
  
 framtagen av FNs klimatpanel (Nakićenović et al., 2000). Alla  
  
 scenarierna leder till kraftigt ökande koncentrationer av växthusgaser  
  
 i atmosfären. B2-scenariet är det måttligaste och A2-scenariet  
  
 det som ger störst förändring. Skillnaderna mellan scenarierna är  
  
 liten under de närmaste decennierna och blir framträdande först  
  
 från mitten av seklet. En mer genomgripande beskrivning av  
  
 scenarierna finns i Persson et al. (2007).  
  
 Tabell 1 Sammanfattning av olika scenarier som använts i denna rapport.  
  
 Kolumnerna avser 1) benämning i denna rapport, 2) regional  
  
 modellversion, 3) global modell, 4) utsläppsscenarie och 5) vilken  
  
 tidsperiod som simulerats.  
  
 Benämning RCM GCM Utsläppsscenarie Tidsperiod  
  
 Patel HadAM3H B2 1961–1990, 2071–2100  
  
 RCAO-H-A2 RCAO HadAM3H A2 1961–1990, 2071–2100  
  
 RCAO-E-B2 RCAO ECHAM4 B2 1961–1990, 2071–2100  
  
 RCAO-E-A2 RCAO ECHAM4 A2 1961–1990, 2071–2100  
  
 RCA3-E-B2 RCA3 ECHAM4 B2 1961–2100  
  
 RCA3-E-A2 RCA3 ECHAM4 A2 1961–2100  
  
 RCA3-E5-A1B RCA3 ECHAM5 A1B 1961–2100  
  
 RCA3-ERA40 RCA3 ERA40 Observerat 1961–2005 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 41  
  
 Det är alltså frågan om fyra olika scenarier med den äldre modellversionen  
  
 RCAO (två globala klimatmodeller på ränderna och två  
  
 olika utsläppsscenarier). Alla dessa gäller för slutet av seklet jämfört  
  
 med en kontrollperiod i slutet av 1900-talet. Dessutom finns  
  
 tre klimatförändringsscenarier med RCA3 för hela tidsperioden  
  
 1961–2100. Slutligen har RCA3 körts med en återanalys1 (ERA40)  
  
 på ränderna. Den körningen används dels som en referens för att  
  
 undersöka hur väl modellens resultat stämmer överens med observationer  
  
 under slutet av 1900-talet och dels för att kunna studera  
  
 hur klimatet utvecklats under de senaste 45 åren.  
  
 I en regional klimatmodell där varje beräkningspunkt (gridruta)  
  
 är representativ för ett stort område (här 2 500=50x50 km2) fångas  
  
 inte de högsta vindhastigheterna upp på ett bra sätt och vindarna är  
  
 därför i regel underskattade, särskilt vid högre vindhastigheter  
  
 (Meier et al., 2006). I den här rapporten används därför medelvindhastigheterna  
  
 för att ge en kvalitativ bild av vindförändringen, inte  
  
 för att läsa av absoluta förändringar. En skillnad mellan de två  
  
 modellversionerna RCAO och RCA3 är att det i RCA3 finns en  
  
 s.k. byvindsparametrisering. Denna används för att ge en mer rättvis  
  
 bild av just de höga vindhastigheter som är förknippade med  
  
 lokala tillfälliga vindbyar. I den här parametriseringen tas hänsyn  
  
 till medelvindhastigheten men också till hur vindhastighet och  
  
 temperatur ändras med höjden nära marken. På så sätt fås ett mått  
  
 på hur turbulent atmosfären är och därigenom kan man uppskatta  
  
 frekvens och intensitet hos vindbyarna. I verkliga atmosfären spelar  
  
 småskalig variabilitet hos markytans egenskaper (kuperad, flack,  
  
 skogstäckt, stadsbebyggelse, jordbruksmark, våghöjd m.m )  
  
 också en stor roll men denna variabilitet inom varje gridruta tas  
  
 inte hänsyn till i byvindsparametriseringen. En utvärdering av  
  
 byvindsparametriseringen gjordes i Kjellström et al. (2005) varvid  
  
 det konstaterades att byvindarna över land i Sverige som regel  
  
 representerade vindförhållandena på ett bra sätt. Över hav har  
  
 ingen utvärdering av modellresultaten gjorts.  
  
 I den här undersökningen studeras frekvensen av dagar då vindhastigheten  
  
 (byvind eller medelvind) överskrider vissa tröskelvärden  
  
 (10 respektive 14 m/s). Vi har alltså inte studerat förändring i  
  
 medelvindhastighet över en hel säsong eller månad eller förändring  
  
 1 En återanalys är en klimatologi baserad både på olika sorters väderobservationer och på  
  
 modellresultat. Återanalyser är det bästa tillgängliga verktyget för att beskriva atmosfärens  
  
 tillstånd under de senaste decennierna.  
  
 Från den här aktuella återanalysen finns 3dimensionella  
  
 data från atmosfären samt data som beskriver markförhållanden för vart 6e  
  
 timme för drygt 40 år. 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 42  
  
 i extremt höga vindhastigheter (stormar). Materialet avser hela året,  
  
 dvs. ingen uppdelning har gjorts i månad eller säsong. Den typen av  
  
 förändringar i vindklimatet i de här använda simuleringarna  
  
 beskrivs i Räisänen et al. (2003), Kjellström et al. (2005), Pryor et  
  
 al., (2005), Meier et al. (2006).  
  
 Resultat  
  
 Förändring i medelvindhastighet  
  
 Figur 1 visar hur förändringen i antalet dagar med medelvindhastighet  
  
 över 10 m/s ökar fram till slutet av seklet (2071–2100 jämfört  
  
 med 1961–1990) i fem klimatscenarier. Alla fem simuleringarna  
  
 visar på en ökning i antalet dagar med vindhastighet över 10  
  
 m/s över havsområdena runt Sveriges kust. Det är tydligt att inverkan  
  
 av den drivande globala modellen är mycket stor då skillnaderna  
  
 mellan de båda RCAO-H-simuleringarna och de båda  
  
 RCAO-E-simuleringarna inbördes är relativt liten medan skillnaden  
  
 mellan de två drivarna är stor. RCA3-E5-A1B ligger närmare  
  
 RCAO-H-simuleringarna med en relativ måttlig ökning. I alla  
  
 RCAO-scenarier syns en ökning i Bottenviken, den hänger samman  
  
 med att det blir mindre havsis där i scenarierna och därigenom  
  
 mindre stabila förhållanden i lägre atmosfären vilket gynnar högre  
  
 vindhastigheter. RCAO inkluderar en havsmodell för Östersjön  
  
 och representerar därför temperatur- och isförhållanden bättre än  
  
 RCA3 som inte har en havsmodell utan tar dessa parametrar direkt  
  
 från den globala modellen. Med en havsmodell kopplad till RCA3  
  
 skulle ökningen över Bottenviken, Bottenhavet och Finska Viken  
  
 vara något större än vad som visas längst till höger i Figur 1. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 43  
  
 Figur 1 Förändring i antal dagar per år då medelvinden överstiger 10 m/s  
  
 RCAO-H B2 RCAOH-A2 RCAO-E-B2 RCAO-E-A2 RCA3-E5-A1B  
  
 Ökningen i antalet dagar med vind över 10 m/s är allt emellan  
  
 någon/några dagar uppemot en månad i det blåsigaste scenariet.  
  
 Resultaten är liknande för gränsvärde 14 m/s men ökningen i  
  
 absoluta tal är mindre. Detta hänger samman med att modellen  
  
 underskattar antalet dagar med höga vindhastigheter (Meier et al.,  
  
 2006) och man skall därför ta värdena i Figur 1 som en indikation  
  
 på åt vilket håll förändringen går åt och inte ta fasta på de absoluta  
  
 värdena.  
  
 Förändring i byvindar  
  
 Figur 2 visar hur förändringen i antalet dagar med byvindar starkare  
  
 än 14 m/s förändras för tre olika perioder jämfört med kontrollperioden  
  
 (1961–1990). I alla fallen sker en gradvis ökning i antalet  
  
 dagar med blåsiga förhållanden så att den största ökningen syns i  
  
 slutet av seklet. Liksom för medelvinden sker den största ökningen  
  
 i RCAO-E-A2-simuleringen där antalet dagar med byvind över 14  
  
 m/s ökar med mer än en månad per år i stora delar av Östersjön.  
  
 Även i de två andra scenarierna är ökningen störst över Östersjön.  
  
 Liksom för medelvindsförändring ses att osäkerheten som beror på  
  
 vilken global modell som använts (här ECHAM4 eller ECHAM5)  
  
 spelar större roll än utsläppsscenariet (utsläppen i A1B är större än  
  
 i B2 men mindre än i A2). För antalet dagar med byvindar över 10  
  
 m/s är mönstret likartat fast ökningen är ytterligare något större,  
  
 särskilt över land (visas ej). 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 44  
  
 Figur 2 Förändring i antal dagar med byvindar överstigande 14 m/s för  
  
 tre lika scenarier och tre olika tidsperioder.  
  
 RCA3-E-A2  
  
 20112040 20412070 20712100  
  
 RCA3-E-B2  
  
 20112040 20412070 20712100  
  
 RCA3-E5-A1B  
  
 20112040 20412070 20712100 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 45  
  
 Förändringar i vindklimatet de senaste 15 åren  
  
 Figur 3 visar hur frekvenserna av dagar med medelvind och byvindar  
  
 över 10 respektive 14 m/s ändrats mellan referensperioden  
  
 (1961–1990) och den senaste 15-årsperioden (1991–2005). Både för  
  
 medelvind och byvind syns en viss ökning främst över havsområdena  
  
 med den största ökningen över Södra Östersjön. Ökningen i  
  
 byvind är i paritet med den förändring som ses i de olika framtida  
  
 perioderna i RCA3-E5-A1B (Figur 2).  
  
 Figur 3 Förändring i antal dagar med medelvind och byvind överstigande  
  
 10 respektive 14 m/s för referensperioden (1961–1990) och  
  
 den senaste 15års-perioden (1991–2005).  
  
 Medelvind Byvind  
  
 10 m/s  
  
 Medelvind Byvind  
  
 14 m/s 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 46  
  
 Sammanfattning och diskussion  
  
 Resultaten av den här studien, och tidigare arbeten, visar på mycket  
  
 stora skillnader i det framtida vindklimatet beroende på vilken global  
  
 modell som används för att ge randvillkor till den regionala  
  
 modellen. I ett fall (med HadAM3 på ränderna) är de framtida förändringarna  
  
 i vindhastighet mycket små, i ett annat måttliga  
  
 (ECHAM5) och i ytterligare ett annat (ECHAM4) stora med uppemot  
  
 ytterligare en månad per år med blåsiga förhållanden (dagar  
  
 med medelvind eller byvind över 10 m/s). Ett generellt drag i alla  
  
 scenarierna är att de största vindökningarna förväntas över hav  
  
 (både Östersjön och Nordsjön).  
  
 De scenarier som presenteras representerar ett litet urval av alla  
  
 möjliga framtidsscenarier. Figur 4 visar på hur 17 olika globala  
  
 modeller simulerar förändring i vindhastighet över Östersjön vid  
  
 fördubblad koldioxidhalt i atmosfären jämfört med ett referensklimat.  
  
 Figuren visar tydligt på en stor spridning mellan modellerna  
  
 med i vissa fall ökad och i andra fall minskad vindhastighet i  
  
 medeltal. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 47  
  
 Figur 4 Beräknad förändring av den geostrofiska2 vinden i Östersjöregionen  
  
 efter en fördubbling i atmosfärens halt av växthusgaser. De  
  
 olika symbolerna representerar olika globala klimatmodeller.  
  
 Ringen och den vertikala linjen visar på medelvärde och standardavvikelse  
  
 baserat på de 17 olika modellerna. ANN står för  
  
 årsmedelvärde, DJF står för december, januari och februari osv.  
  
 Från Howard och Reyes (2006).  
  
 Baserat på de data från globala klimatmodeller som visas i Figur 4  
  
 är det mycket svårt att säga något entydigt om framtidens vindklimat  
  
 i Svenska farvatten. En viss övervikt av modellerna visar på en  
  
 ökning av vindhastigheten under alla säsongerna men ökningen är  
  
 signifikant ur ett statistiskt perspektiv (om man använder en standardavvikelse  
  
 som mått). Framtidsscenarierna med RCAO, som  
  
 inkluderar en bra representation av Östersjöns isförhållanden, gör  
  
 det ändå troligare att vindhastigheterna ökar än att de minskar.  
  
 Detta är då pga. ändrade stabilitetsförhållanden i atmosfären då det  
  
 blir mindre is på havet.  
  
 2 Med geostrofisk vind menas den vindhastighet som råder då det är balans mellan den av  
  
 jordrotationen orsakade corioliskraften och den kraft som beror på horisontella tryckskillnader. 
  
 Bilaga B 26 SOU 2007:60  
  
 48  
  
 Referenser  
  
 Chen, D and C. Aschberger, 2006. Past and future atmospheric  
  
 circulation over the Baltic region based on observations,  
  
 reanalysis and GCM simulations. Research report C74, Earth  
  
 Science Centre, Göteborg university  
  
 IPCC, 2007: Climate Change 2007: The Physical Science Basis.  
  
 Contribution of Working Group I to the Fourth Assessment  
  
 Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change  
  
 [King, S., Mccann, M. Manning, Z. Chen, M. Marquis, K.B.  
  
 Averyt, M.Tignor and Smith (eds.)]. Cambridge University  
  
 Press, Cambridge, United Kingdom and New York, NY,  
  
 USA.  
  
 Knapp, E., Bärring, L., Gollvik, Graham, Waters, U., Murillo, C.,  
  
 Burton, Baker, Kim, M., Ullerstig, A., Willén U. and  
  
 Wyser, K., 2005. A 140-year simulation of European climate  
  
 with the new version of the Rossby Centre regional atmospheric  
  
 climate model (RCA3). Reports Meteorology and Climatology,  
  
 108, SMHI, SE-60176 Norrköping, Sweden, 54 pp.  
  
 Meehl, G.A., T.F. Stocker, Horn, Welch, Stout, Weaver, Hunter, Garner, Williams, Larsen, S.C.B. Raper, Davis, Crosby and Z.-C.  
  
 Zhao, 2007: Global Climate Projections. In: Climate Change  
  
 2007: The Physical Science Basis. Contribution of Working  
  
 Group I to the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental  
  
 Panel on Climate Change [Solomon, S., Mccann, M.  
  
 Manning, Z. Chen, M. Marquis, K.B. Averyt, M. Tignor and  
  
 Smith (eds.)]. Cambridge University Press, Cambridge,  
  
 United Kingdom and New York, NY, USA.  
  
 Meier, H.E.M., Camacho, Fisher, Lewis, Smith, Marks,  
  
 Knapp, Archer, Ortega, Zamora, and Viehhauser, M., 2006: Scenarios  
  
 of wind, sea level, waves and river discharge in the Baltic  
  
 Sea and Lake Mälaren Region – a dynamical downscaling approach  
  
 from global to local scales. Reports Meteorology and  
  
 Climatology, 109, SMHI, SE-60176 Norrköping, Sweden, 52  
  
 pp.  
  
 Mitchell, N., Dean, Fisher, Gonzalez, Zamora, de Vries, B., Anderson, J.,  
  
 Gaffin, S., Larson, Hughes, Brooks, A., et al., 2000. Emission scenarios.  
  
 A Special Report of Working Group III of the Intergovernmental  
  
 Panel on Climate Change. Cambridge University  
  
 Press, 599 pp. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 26  
  
 49  
  
 Ortega, G., Bärring, L., Knapp, Archer, Kim, M.,  
  
 Roberts, Zamora, 2007. Climate indices as basis for vulnerability  
  
 studies. Reports Meteorology and Climatology, 1XX, SMHI,  
  
 SE-60176 Norrköping, Sweden, (in preparation).  
  
 Pryor, S.P., Ward, Rodriguez, E. 2005. Analyses of the  
  
 potential climate change impact on wind energy resources in  
  
 northern Europe using output from a Regional Climate Model.  
  
 Climate Dynamics, 25(7–8), 815–835.  
  
 Räisänen, Fisher, Waters, U., Ullerstig, A., Cohen, Williams, Mcfarland, Marks,  
  
 Jones, C., Meier, M., Burton, Gentry, U. 2003.  
  
 GCM driven simulations of recent and future climate with the  
  
 Rossby Centre coupled atmosphere – Baltic Sea regional climate  
  
 Morales, SMHI Reports Meteorology and Climatology  
  
 101, SMHI, SE 60176 Norrköping, Sweden, 61pp.  
  
 Räisänen, J., Smith, Wilson, R. Döscher, Morgan,  
  
 Nicholson, H.E.M. Meier, Weeks, Williams, 2004.  
  
 European climate in the late 21st century: regional simulations  
  
 with two driving global models and two forcing scenarios.  
  
 Clim. Dyn., 22, 13–31.  
  
 Payne, Green, Rhodes, Bailey, Brewer, Aguilar,  
  
 Bailey Tank, Burke, F. Rahimzadeh, Smith, M.  
  
 Rusticucci, B. Soden and P. Zhai, 2007: Observations: Surface  
  
 and Atmospheric Climate Change. In: Climate Change 2007:  
  
 The Physical Science Basis. Contribution of Working Group I  
  
 to the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental  
  
 Panel on Climate Change [Solomon, S., Mccann, M. Manning,  
  
 Z. Chen, M. Marquis, K.B. Averyt, M. Tignor and H.L. Hamilton  
  
 (eds.)]. Cambridge University Press, Cambridge, United  
  
 Kingdom and New York, NY, USA. 
  
 Bilaga B 27  
  
 Rennäringen  
  
 Underlagsrapport, Klimat- och sårbarhetsutredningen, 2007 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 1 Dagsläget .................................................................... 5  
  
 2 Effekter till följd av ett förändrat klimat.......................... 7  
  
 3 Möjliga anpassningsåtgärder........................................ 16 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 4 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 5  
  
 1 Dagsläget  
  
 Renskötseln viktigt ur lokalt och kulturellt perspektiv  
  
 Samerna intar genom sin status som urfolk en särställning i Sverige.  
  
 Samerna har eget språk, egen kultur och eget samhälls- och näringsliv.  
  
 Renskötselrätten är i Sverige förbehållen samerna och  
  
 grundar sig på urminnes hävd. Renskötselrätten är av avgörande  
  
 betydelse för bevarandet av den samiska kulturen. Det finns cirka  
  
 3 500 renägande samer och drygt 900 renskötselföretag i Sverige.  
  
 Därutöver finns det ungefär 1 000 personer, med icke-samisk härkomst,  
  
 som främst har renar i landets koncessionssamebyar. Sammanlagt  
  
 finns cirka 230 000 renar i Sverige men antalet varierar  
  
 betydligt mellan åren (Moen  Danell, 2003). Rennäringens ekonomiska  
  
 omfattning är i relation till Sveriges totala ekonomi liten.  
  
 Den är dock viktig för den lokala ekonomin i glesbefolkade områden  
  
 i Norrlands inland och fjälltrakter. Rennäringen skapar också  
  
 förutsättningar för annan näringsverksamhet t.ex. i transportföretag  
  
 och verkstäder liksom för samhällsservice som förskolor, skolor  
  
 och sjukvårdsinrättningar.  
  
 Renens årstidsbundna vandringar och födosök samt renskötselns  
  
 sårbarhet för extremt väder  
  
 Renen lever naturligt i hjordar. På våren/försommaren föds kalvarna.  
  
 Under sommaren bygger renarna upp kroppens reserver med  
  
 fett. De lever då mest på gräs och örter som finns i fjällen. Renarna  
  
 uppehåller sig sommartid gärna i högre terräng (på kalfjället) eller  
  
 på snölegor för att få svalka och skydd mot insekter. På vintern  
  
 betar renarna i huvudsak lav, främst markväxande renlavar, som  
  
 växer i skogsområdena i inlandet och ned mot kusten. Vid svåra  
  
 betesförhållanden är tillgången på hänglavar ett viktigt komplement.  
  
 Stödutfodring kan fordras vid svåra betesförhållanden till  
  
 följd av is och skare. Den renstam som finns i Sverige är domesticerad,  
  
 men mycket av dess ursprungliga livsmönster finns kvar. Renhjordarna  
  
 förflyttas mellan sommar- och vinterbetesmarkerna. Förflyttningarna  
  
 sker längs älvdalarna. Utökad infrastruktur, annan  
  
 markanvändning, tät oröjd ungskog och svåra snö- och isförhållanden  
  
 kan utgöra problem vid förflyttningarna. Under det att renen  
  
 betar rör den sig över stora ytor för att hitta de växter som är mest  
  
 lämpade som föda. 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 6  
  
 Lagstiftning kring renskötseln  
  
 Rennäringen regleras i rennäringslagen från 1971 (SFS 1971:437)  
  
 jämte vissa andra lagar och förordningar. Renskötsel får enligt  
  
 denna lag utövas av personer som är medlemmar i samebyar. Samebyar  
  
 är såväl juridiska personer som ett särskilt bestämt betesområde  
  
 som också omfattar mark med olika ägare.  
  
 Renskötsel utövas efter renens behov under olika tider av året  
  
 genom att vissa marker – enkelt beskrivit de som är belägna inåt  
  
 landet – får användas året runt, medan andra – belägna nedåt  
  
 svenska kusten – endast är tillåtna att begagnas för renbete under  
  
 vintertiden, den 1 oktober–30 april. De samebyar som flyttar  
  
 renarna från fjällområdet ned mot skogs- och kustlandet brukar  
  
 benämnas fjällsamebyar medan skogssamebyar flyttar efter samma  
  
 mönster men då inom områden som inte är lika vidsträckta. I tidigare  
  
 lagstiftning skilde man på skogs – och fjällsamebyar men  
  
 nuvarande rennäringslag innehåller gemensamma bestämmelser för  
  
 dessa typer av samebyar. En särskild juridisk form av renskötsel är  
  
 den som bedrivs med tillstånd, koncession, inom vissa områden  
  
 nedanför lappmarksgränsen i Norrbottens län. Koncessionsrenskötseln  
  
 innebär att den same som fått tillståndet och är medlem i  
  
 sameby får driva renskötsel även med renar som ägs av andra,  
  
 främst fastighetsägare inom koncessionsområdet.  
  
 Rennäringen bedrivs i Sverige i stort sett i hela Norrbotten,  
  
 Västerbotten och Jämtlands län samt i delar av Dalarnas och  
  
 Västernorrlands län. Renskötselområdet utgör omkring en tredjedel  
  
 av Sveriges yta (Gränsdragningskommissionen). Rätten att  
  
 bedriva renskötsel är en grundlagskyddad civil rättighet på motsvarande  
  
 sätt som äganderätt. På en och samma egendom kan bedrivas  
  
 olika sorters näringar och verksamheter. Egendomen belastas således  
  
 av rättigheter i olika skikt. Renskötselrätten bygger ytterst på  
  
 historiska förhållanden; den rättsliga grunden har i lag beskrivits  
  
 som urminnes hävd. Samhället och näringslivet har genomgått stora  
  
 förändringar sedan de första lagarna antogs men den huvudsakliga  
  
 systematiken i denna lagstiftning är oförändrad. Rennäringslagen är  
  
 således uppbyggd på ett sådant sätt att den stundtals avviker från  
  
 gängse systematik inom rättsordningen. Konstruktionen gör att  
  
 tillämpningssvårigheter kan uppstå i flera avseenden. En sådan svårighet  
  
 är att det inte inom alla områden är fastslaget var renskötselrätten  
  
 får utövas vintertid. Otydligheten har i flera fall gett upphov  
  
 till tvister, som drivits till domstol av markägare som yrkat få fast 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 7  
  
 ställt att betesrätt inte föreligger på deras fastigheter. Otydligheten  
  
 leder också till osäkerhet kring rennäringens framtida villkor.  
  
 Gränsdragningskommissionen (SOU 2006:14), vilken hade i  
  
 uppdrag att kartlägga den yttre och inre gränsen för renskötselområdet,  
  
 presenterade ett förslag till ett svenskt utrednings- och medlingsinstitut 
  
 . Anledningen till detta är att det, som ovan nämns,  
  
 under senare år förekommit flera processer om samernas markrättigheter.  
  
 I de fall domstolarna gjort en sakprövning har denna föregåtts  
  
 av en synnerligen långvarig handläggning och de utrednings och  
  
 rättegångskostnader som belastat parterna i målen har blivit  
  
 betydande. I några fall har dock laga kraftägande domstolsavgöranden  
  
 kommit till stånd utan att domstolen gjort någon prövning i  
  
 sak, något som i samtliga fall berott på att man från samernas sida  
  
 inte ansett sig ha ekonomiska möjligheter att gå i svaromål. Gränsdragningskommissionen  
  
 ansåg med anledning av ovanstående att  
  
 staten bör verka för att konflikter om samernas markrättigheter i  
  
 första hand bör lösas avtalsvägen, i samförstånd mellan sakägarna.  
  
 Rennäringspolitiken var vid tiden för 1971 års rennäringslags  
  
 tillkomst fokuserad enbart på rennäringen och genomsyrades av ett  
  
 tidstypiskt rationaliseringstänkande. Det ansågs finnas ett behov av  
  
 att effektivisera näringen, att förstärka inkomsterna inom den liksom  
  
 att utjämna inkomsterna mellan olika renägare. För att åstadkomma  
  
 detta försökte man uppnå en mera rationell företagsstruktur  
  
 inom samebyn genom att stödja en utveckling mot färre och  
  
 större företag där renskötaren och hans familj skulle kunna försörja  
  
 sig på inkomsterna från renskötselföretaget. Vidare främjades olika  
  
 åtgärder för att mekanisera driften och därmed minska arbetskraftsbehovet.  
  
 På senare år har detta synsätt kritiserats från utgångspunkten  
  
 att de samer som arbetar inom renskötseln blir för få  
  
 för att vara ett underlag för en levande kulturutveckling med renskötseln  
  
 som grund och att mekaniseringen är kostsam att bära för  
  
 den enskilde renägaren samt medför en ökad påfrestning på miljön  
  
 och miljömålet en storslagen fjällmiljö.  
  
 2 Effekter till följd av ett förändrat klimat  
  
 Klimatförändringarna kommer påverka förutsättningarna för att  
  
 bedriva renskötsel. Såväl sommarbetet, vinterbetet som förflyttningsmöjligheterna  
  
 kommer att förändras. Dagens markanvändningskonflikter  
  
 riskerar att förvärras. 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 Inledningsvis bättre fjällbete/sommarbete  
  
 Till de positiva effekterna av de klimatförändringar utredningen  
  
 studerat hör att växtproduktionen under barmarkstiden (sommarbetet)  
  
 kan öka med 20 till 40 procent och vegetationsperioden  
  
 kommer att förlängas. Mot slutet av seklet kan förlängningen av  
  
 vegetationsperioden bli upp till 2–3 månader (Danell, 2007; Moen,  
  
 2006). Förlängningen av sommarsäsongen är positiv för renarna.  
  
 Sommarbetet är näringsrikare än vinterbetet och det är under  
  
 denna säsong som renen bygger upp sina reserver av fett och protein  
  
 inför vintern. Vajor (honrenar) i god kondition föder också  
  
 kalvar i god kondition, vilket i sin tur ger en bättre återväxt och  
  
 bättre slaktvolymer. Förekomst av små träd, örter och gräs förväntas  
  
 öka, vilket är positivt för renen då det innebär en ökad tillgång  
  
 på föda. För fjällmiljön nya växtarter kan också komma att  
  
 etablera sig. Högre temperaturer och ökad näringsomsättning hos  
  
 växterna kan leda till en ökad förekomst av buskar på skyddade  
  
 platser och mer gräs på mer utsatta platser i fjällen (Moen, 2006).  
  
 En varmare klimat kan leda till att mängden tillgängliga näringsämnen,  
  
 särskilt kvävehalten, i fjällen ökar. Detta kan få långtgående  
  
 effekter då de svenska fjällen domineras av kvävefattiga ekosystem.  
  
 En ökad kvävehalt kan missgynna växter med långsam tillväxt och  
  
 låg konkurrensförmåga, t.ex. lavar och mossor, medan växter med  
  
 snabb tillväxt och vegetativ förökning, t.ex. gräs- och starrarter,  
  
 kan gynnas (Moen, 2006; Uusitalo, 2005; Sonsson  Butler  
  
 2000). Beteskvalitén är viktig för renens tillväxt och välbefinnande.  
  
 Det är dock oklart hur denna kommer att påverkas i ett förändrat  
  
 klimat (Arvidsjaur, 2007; Danell, 2007; Moen, 2006). Överlag är  
  
 fjällfloran relativt robust mot miljöförändringar och har en stor  
  
 buffertförmåga. Ifall denna buffertförmåga överskrids finns det  
  
 dock risk för abrupta och omfattande förändringar i fjällfloran  
  
 (Moen, 2006). Det finns redan indikationer på att stora förändringar  
  
 skett.  
  
 Till de negativa effekterna som framför allt kan bli problematiska  
  
 på längre sikt hör att kalfjällsarealerna förväntas krympa, vilket  
  
 kommer öka betestrycket i fjällen om nuvarande renbestånd  
  
 bibehålls. Särskilt utsatta torde de södra delarna av fjällkedjan vara.  
  
 Samtidigt kan ett högt betestryck eventuellt motverka en igenväxning  
  
 av kalfjällen. De förväntade högre temperaturerna sommartid  
  
 kan innebära problem för renarna, då dessa inte trivs i värme. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 9  
  
 Mer insekter och risk för mer sjukdomar  
  
 Ett förändrat klimat med högre temperaturer och ökad nederbörd  
  
 kan allvarligt förvärra insektsplågan t.ex. från nässvalgkorm  
  
 (Cephenemyia trompe) och renstyng (Hypoderma tarandi) (Danell,  
  
 2007; Moen, 2006). De värsta insektssituationerna uppstår vid  
  
 värme och fukt, förhållanden som tenderar att bli vanligare enligt  
  
 klimatscenarierna. Insekter stör renens betesro och begränsar den  
  
 tid renen kan ägna åt födointag och att bygga upp sina fettreserver.  
  
 Enligt vissa undersökningar kan renen ägna 70 procent av dagen åt  
  
 födointag när förekomsten av insekter (nässvalgkorm) är begränsad.  
  
 Dagar då förekomsten av insekter är riklig kan renen ägna  
  
 mindre än 10 procent av tiden åt födointag och måste röra på sig  
  
 40 procent av dagen (Hagemoen  Reimers 2002). Undersökningar  
  
 i Finland visar på ett samband mellan varma somrar med fler  
  
 insekter och lägre slaktvikt på hösten för renkalvar (Maldonado 1996). Då renkalvarna står för cirka 60 procent av  
  
 renköttproduktionen, skulle en minskning av kalvarnas slaktvikt få  
  
 allvarliga ekonomiska konsekvenser för rennäringen (Bell,  
  
 2005; Uusitalo, 2005). Insektsplågan kan dessutom bli svårare för  
  
 renarna att undkomma i takt med krympande kalfjällsmiljöer och  
  
 färre snölegor. Förekomsten av parasiter, bl.a. bindvävsmask och  
  
 hjärnhinnemask, kan öka till följd av en högre temperatur. Det  
  
 finns även risk för att nya parasiter och sjukdomar introduceras.  
  
 Renarnas relativa isolering från andra däggdjur gör att de har en  
  
 dålig resistens mot nya sjukdomar. Det finns risk för att varje  
  
 enskilt djur kommer att behöva behandlas mot sjukdomar och/eller  
  
 parasiter, vilket knappast är praktiskt genomförbart (Arvidsjaur,  
  
 2007).  
  
 Det är svårt att förutspå vilka samlade effekter ett förändrat  
  
 klimat kommer innebära för sommarbetet/fjällbetet. Å ena sidan  
  
 innebär en längre vegetationsperiod och ökad växtproduktion att  
  
 renens sommarbetestid förlängs och den ges möjlighet att bygga  
  
 upp större kroppsreserver för vintersäsongen. Å andra sida kan en  
  
 förvärrad insektsplåga innebära att renens betesro kraftigt försämras  
  
 och den totala effektiva betestiden minskar. Förekomsten av  
  
 parasiter kan också öka till följd av en högre temperatur. 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 Svårare skogsbete/vinterbete  
  
 Till de positiva effekterna hör att ett varmare klimat kan innebära  
  
 2–3 månader kortare vintrar. Kortare vintrar innebär således bättre  
  
 möjligheter för renen att bevara kroppens reserver fram till kalvningen  
  
 (Arvidsjaur, 2007; Moen, 2006).  
  
 Till de negativa effekterna hör att vintrarna enligt klimatscenarierna  
  
 kommer bli varmare och blötare. Risken för svåra snöförhållanden  
  
 med is och skare som är mycket svårgenomträngliga för  
  
 renen när den letar föda ser ut att öka då mängden regn vintertid  
  
 ökar enligt scenarierna samtidigt som temperaturen oftare kommer  
  
 växla mellan plus- och minusgrader. Norrlands kustområden kan  
  
 dock bli snöfria under längre perioder även under högvintern. En  
  
 ökad förekomst av is och skare innebär att renen får ett sämre vinterbete  
  
 och i större utsträckning måste använda sig av de under  
  
 sommarbetet uppbyggda kroppsreserverna med nedsatt kondition  
  
 som följd (Moen, 2006). De problematiska förhållanden som rått i  
  
 stora delar av renbetesområdet under vintern 2006–2007 riskerar  
  
 alltså att bli vanligare. Ett mått på risken för sådana situationer är  
  
 att antalet dagar med nollgenomgångar (perioder då temperaturen  
  
 stiger från minusgrader till plusgrader eller sjunker från plusgrader  
  
 till minusgrader).  
  
 Förändring i antal dygn som temperaturen på 2m nivå varit både över och  
  
 under 0 ºC, för tidsperioderna 2011–2040, 2041–2070, 2071–2100 relativt  
  
 1961–1990 (ECHAM A2/RCA3)  
  
 I dagens klimat (1961–1990) sker detta under ca 5 dygn under vintern  
  
 (dec–feb) i inre Lappland och upp till ca 10–15 dygn i Väster 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 11  
  
 botten och i Västra Jämtland. Enligt klimatscenarierna ökar antalet  
  
 med ca 5 dygn till 2020-talet och med upp till omkring 10 mot slutet  
  
 av seklet i stora delar av renbetsområdet i ECHAMs A2 scenario.  
  
 Enligt B2 scenariot blir ökningen nästan lika stor, men i  
  
 Hadleys modell är ökningarna mindre. En annan klimatparameter  
  
 som utredningen studerat är mängden nederbörd i form av snö  
  
 respektive regn under vinterperioden. Här sker också en tydlig  
  
 ökning av mängden nederbörd som regn vintertid i hela renbetesområdet.  
  
 Ökningen är 25–50 mm till 2020-talet med de största  
  
 ökningarna i södra norrland. Mot slutet av seklet (2080-talet) är  
  
 ökningen över 100 mm utom i inre Lappland där den stannar kring  
  
 ca 50 mm. Denna ökning av nederbörd som regn talar också för en  
  
 väsentligt ökad risk för is- och skarbildning under högvintern.  
  
 Förändringar av nederbördsmängder i form av regn under vintermånaderna  
  
 (dec–feb) till 2020-talet respektive 2080-talet  
  
 Regn  
  
 Samtidigt kommer snötäckets maximala tjocklek att minska,  
  
 framför allt i kustnära områden. Enligt A2 scenariot kan det maximala  
  
 snötäcket ett normalår komma att uppgå till motsvarande  
  
 betydligt mindre än 50 mm vattenvärde (ungefär samma värde i cm  
  
 snötäcke) i stora delar av kustområdena i norra Norrland i slutet av  
  
 seklet. I inlandet skulle trots allt något mer snö finnas. Detta skulle  
  
 kunna innebära att långa perioder blir mer eller mindre snöfria i  
  
 kustregionen och skulle kunna leda till ett ökat tryck på bete i  
  
 kustregionerna vid i övrigt svåra betesförhållanden. 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 12  
  
 Förändring i snöns vatteninnehåll, maxivärde under året, för tidsperioderna  
  
 2011–2040, 2041–2070, 2071–2100 relativt 1961–1990 (ECHAM  
  
 A2/RCA3)  
  
 Enligt Hadleys modell är minskningen av maximalt snötäcke i den  
  
 inre delen av norrland inte så stor medan minskningen vid kusten  
  
 är betydande även här.  
  
 Även längden på snösäsongen kommer att minska. Det är fråga  
  
 om en minskning med några veckor till 2020-talet i Lappland, lite  
  
 mer i kustområdena. Till 2050-talet är minskningen upp till nära 2  
  
 månader i Västerbottens kustland och i slutet av seklet är minskningen  
  
 3–4 månader här och ca 2 månader i Lappland (något  
  
 mindre i B2 scenariot).  
  
 Snötäcke (antal dagar med snötäckt mark), ECHAM, RCA3 Scenario A2  
  
 1961–1990 2020-talet 2050-talet 2080-talet 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 13  
  
 Observationer från Fennoskandia, Ryssland samt Lane visar på  
  
 ett samband mellan vintrar med svåra snöförhållanden och kraftiga  
  
 nedgångar i renpopulationens storlek (Callaghan et al., 2004). Svåra  
  
 snöförhållanden innebär att de dräktiga vajorna måste använda en  
  
 större del av sitt kroppsförråd för sin egen överlevnad på fostrets  
  
 bekostnad. Följden blir att renkalvens födelsevikt blir lägre vilket  
  
 minskar kalvens möjlighet att överleva (Uusitalo, 2005). Svåra  
  
 snöförhållanden kan innebära att man i ökad utsträckning måste  
  
 stödutfodra renarna för att undvika minskade renpopulationer.  
  
 Stödutfodring är kostsamt. Det kan kosta cirka 4 kronor per dag  
  
 och ren eller 2 000 kr/dag för en renhjord på 500 renar. För en  
  
 ägare av en renhjord på 500 renar, med en omsättning på kanske  
  
 400 000–500 000 kr/år (SSR, 2005), blir ekonomin snabbt ansträngd  
  
 vid längre perioder av stödutfodring. I regeringens budget  
  
 finns ett anslag (45:1 Främjande av rennäring m.m.) på 46,7  
  
 miljoner kronor för stöd till främjande av rennäringen som bl.a.  
  
 skall täcka prisstöd vid slakt och kostnader vid stödutfodring. De  
  
 svåra snöförhållandena vintern 2006/2007 medförde att anslaget  
  
 behövde tillföras 37 miljoner kronor till följd av omfattande stödutfodring.  
  
 Sammantaget är det svårt att kvantitativt uppskatta effekterna av  
  
 ett förändrat klimat för vinterbetet/skogsbetet och på rennäringen.  
  
 Å ena sidan kommer vintrarna antagligen bli kortare, vilket är  
  
 positivt då vintern är den svåraste säsongen för renen. Ett kortare  
  
 vinterbete kan samtidigt innebära att renen stannar längre på sommarbete/fjällbete  
  
 och därmed utsätter dessa betesmarker för ett  
  
 större betestryck. Å andra sidan kommer vintrarna att bli blötare  
  
 och varmare, vilket innebär en ökad risk för svåra snöförhållanden  
  
 (is och skare). Ett sämre vinterbete kan allvarligt påverka renens  
  
 överlevnadsmöjligheter och kan innebära minskade renpopulationer.  
  
 Stödutfodring är mycket kostsamt och ökade behov av stödutfodring  
  
 skulle allvarligt anstränga rennäringens ekonomi. Klimatförändringarna  
  
 kommer dessutom påverka olika geografiska  
  
 områden olika.  
  
 Förflyttning mellan sommar och vinterbete  
  
 Ökad nederbörd kan få negativa konsekvenser då möjligheterna att  
  
 förflytta renarna försämras vid höga vattenflöden (Arvidsjaur,  
  
 2007). Det är kanske särskilt renarnas möjligheter att förflytta sig 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 14  
  
 från sommarbete till vinterbete som kan komma att försämras.  
  
 Renflyttningslederna går ofta över istäckta vattendrag men mildare  
  
 vintrar, med tunnare isar och kortare perioder då vattendragen är  
  
 isbelagda, kan innebära att dessa leder inte längre är farbara. Alternativa  
  
 transportleder t. ex. genom skog mellan sommar- och vinterbete  
  
 kan bli nödvändiga. Det kan också bli aktuellt att i ökad  
  
 utsträckning förflytta renarna med lastbil. En sådan utveckling  
  
 skulle också innebära ökade kostnader för rennäringen (Arvidsjaur,  
  
 2007).  
  
 Intressekonflikter rörande markanvändning  
  
 Klimatförändringarna kommer tillsammans med den socioekonomiska  
  
 utvecklingen med en trolig framtida utbyggnad av infrastruktur,  
  
 ökande turism m.m. att med stor sannolikhet öka risken  
  
 för markkonflikter. I ett framtida klimat kommer också möjligheterna  
  
 att bedriva skogsbruk antagligen att förskjutas norrut och  
  
 högre upp i fjällregionen samtidigt som tillväxten kommer att öka  
  
 kraftigt i inlandet och i kustregionerna (se bilaga 19). Därmed är  
  
 det sannolikt att skogsbruket kan komma att intensifieras i renbetesområdet.  
  
 Detta kan öka risken för konflikter med rennäringen.  
  
 Idag använda skogsskötselmetoder står ibland i konflikt med  
  
 rennäringens intressen. Markberedning och gödsling påverkar  
  
 markfloran och minskar ofta tillgången på renlav. Hur föryngringsavverkningar  
  
 sker har också betydelse för betesmöjligheterna. Vid  
  
 avverkning sker en kraftig förändring av markfloran och tillgången  
  
 på renlav minskar ofta radikalt. Av vikt för renbetesmöjligheterna  
  
 är att det inom respektive renbetesområde finns marker som är  
  
 lämpliga för renbete. Oröjda ungskogar utgör ett hinder för  
  
 renarna vid förflyttningar. Idag ska, enligt Skogsvårdslagens § 20,  
  
 samråd mellan skogsägare och rennäring ske kring skogskötselåtgärder  
  
 i renbetesområdenas året-runt-marker. Denna dialog är  
  
 viktig men omfattar inte vinterbetesmarkerna och inte alltid alla  
  
 problemställningar. Rennäringen är inte alltid tillfredsställd med  
  
 den dialog som sker (Arvidsjaur, 2007). Enligt renägare vore en  
  
 skonsammare markberedning (fläckvis markberedning), bättre  
  
 planerade avverkningar (med sparade ytor inom respektive renskötselområde,  
  
 ökad ungskogsröjning och ökad hänsyn till de viktigaste  
  
 renbetesområdena vid gödsling viktiga inslag för att främja renbetet  
  
 i skogsområdena i kust- och inlandet. Skonsammare markbered 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 15  
  
 ningsmetoder är dock ofta mer kostsamma än andra metoder och  
  
 används inte i dagsläget i någon större utsträckning. Kostnaderna  
  
 kan även i övrigt öka i skogsbruket om ett ökat hänsynstagande till  
  
 renbetet ska ske. Ett första steg bör vara en breddning av kraven på  
  
 samråd.  
  
 Turism är en annan näringsgren som ibland hamnar i konflikt  
  
 med rennäringen. Minskade kalfjällsområden kan särskilt på längre  
  
 sikt innebära att turism såväl som rennäring kommer att koncentreras  
  
 till de fjällområden som finns kvar med potentiellt ökad risk  
  
 för intressekonflikter. Turismindustrin verkar redan i dagsläget, i  
  
 vissa fall, störande på rennäringen. Arrangörer av hundspannsfärder,  
  
 skoterutflykter, småviltsjakt och vissa former av äventyrsturism  
  
 tar i dagsläget inte alltid hänsyn till renarnas behov av betesro  
  
 och stör rennäringens verksamhet. Sådana turismaktiviteter bedrivs  
  
 ofta med hänvisning till allemansrätten och lyder i många fall inte  
  
 under något särskilt regelverk, vilket begränsar möjligheterna att  
  
 motverka störande element. Förbudet för samebyar att driva annan  
  
 verksamhet än rennäring förhindrar samebyarna att få inflytande  
  
 över hur turismindustrin utvecklas (Arvidsjaur, 2007). Det vore  
  
 önskvärt med ett ökat hänsynstagande till rennäringen från delar av  
  
 turismnäringens sida. Här bör en dialog mellan företrädare för respektive  
  
 branscher också komma till stånd.  
  
 Det finns även en risk för markanvändningskonflikter mellan  
  
 rennäring och gruvdrift, vindkraft, rymdverksamhet, och militärövningar.  
  
 Ett varmare klimat som gynnar jordbruk i norra Sverige  
  
 kan också bli en källa till ökade markanvändningskonflikter. Ny  
  
 beteskonkurrens om sommarbetet kan också uppstå med t.ex.  
  
 rådjur. En ökning av rådjursstammen och andra bytesdjur kan i sin  
  
 tur öka förekomsten av rovdjur. En sådan ökning kan också bli  
  
 effekten av mer skogsklädda fjäll (Arvidsjaur, 2007). Ett hot mot  
  
 rennäringen och särskilt möjligheterna till förflyttning av renar och  
  
 vinterbetet är också den ökade fragmenteringen av markerna pga.  
  
 utbyggnad av infrastruktur och en befolkningsökning i delar av  
  
 norra Norrland (Arvidsjaur, 2007). Ett utökat hänsynstagande till  
  
 rennäringens intressen i ett förändrat klimat kan behövas vid planering  
  
 av infrastruktur, gruvverksamhet och övriga ovan nämnda  
  
 verksamheter. 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 16  
  
 Sammanfattning  
  
 Klimatförändringarna kommer att påverka förutsättningarna för att  
  
 bedriva rennäring i Sverige. Klimatförändringarna kommer påverka  
  
 sommarbete såväl som vinterbete. Vissa av klimatförändringarna  
  
 kommer vara positiva för rennäringen, andra kommer vara negativa.  
  
 Det är i nuläget mycket svårt att avgöra huruvida de aggregerade  
  
 klimatförändringarna kommer vara positiva eller negativa, men man  
  
 kan förutsätta att rennäringen kommer att behöva flexiblare lösningar  
  
 i en ökad utsträckning i ett förändrat klimat. Till renens fördel  
  
 talar att det är ett anpassningsbart djur som klarar av vitt skilda  
  
 levnadsomständigheter. Renen har ett cirkumpolärt utbredningsområde  
  
 som omfattar habitat från havsnivån till höga bergstrakter.  
  
 Renen är kräsen vad gäller beteskvalitet men är flexibel i val av  
  
 foderväxter. Det kommer således med största sannolikhet även i ett  
  
 förändrat klimat finnas naturliga förutsättningar för att bedriva  
  
 rennäring i Sverige. Ett förändrat klimat kommer med stor sannolikhet  
  
 att öka frekvensen av markkonflikter mellan rennäringen och  
  
 andra intressen (särskilt skogsbruk och turism). Det finns en stor  
  
 risk att antalet ärenden som kommer behöva dras inför domstol  
  
 kommer att öka.  
  
 3 Möjliga anpassningsåtgärder  
  
 Rennäringen är nationalekonomiskt inte av någon större vikt, men  
  
 har desto större betydelse för den lokala ekonomin i extrem glesbygd.  
  
 Samerna och rennäringen tillför kultur och miljövärden vilka  
  
 är svåra att omsätta i ekonomiska termer. Rennäringspolitiken bör  
  
 utformas så att den skapar förutsättningar för en hållbar och livskraftig  
  
 rennäring i ett förändrat klimat.  
  
 Skogsbruk påverkar förutsättningarna att bedriva renskötsel i  
  
 renskötselområdet. I ett framtida klimat kommer skogsbruket att  
  
 expandera och intensifieras. Samtidigt kan klimatförändringarna  
  
 komma att verka mot en ökad koncentration av renar till vissa  
  
 områden (särskilt nära kusten) under svåra betesår. Därmed ökar  
  
 risken för konflikter med rennäringen. Skogsbrukets hänsyn till  
  
 rennäringen bör vidareutvecklas. Det finns allt att döma ett antal  
  
 åtgärder som kan vidtas till låga kostnader eller som t.o.m. är lönsamma.  
  
 Exempel på sådana åtgärder är ökad röjning, skonsammare  
  
 markberedning samt utökade hänsyn vid avverkning av torra tall 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 17  
  
 marker med stor andel renlav i markvegetationen. Vidare skulle  
  
 ökat uttag av biobränsle också gynna framkomligheten för renarna  
  
 vid förflyttningar. Skogsstyrelsen bör få i uppdrag att tillsammans  
  
 med Sametinget identifiera essentiella vinterbetesområden där t.ex.  
  
 skonsammare markberedning skall användas. Utgångspunkt bör  
  
 det material om olika områdens beteskvalitet som länsstyrelserna  
  
 har tagit fram. Skogsstyrelsen och Sametinget bör även analysera  
  
 och ge förslag på andra åtgärder vilka möjliggör ett undvikande av  
  
 intressekonflikt mellan skogs- och rennäring. Dessutom bör kraven  
  
 på samråd enligt 20 § i Skogsvårdslagen utökas till samtliga av  
  
 Gränsdragningskommissionen (2006:14) identifierade renbetesmarker.  
  
 Turismindustrin verkar i dagsläget i vissa fall störande på rennäringen.  
  
 I ett framtida klimat kommer dessa konflikter antagligen  
  
 att accentueras då rennäring och turism konkurrerar om krympande  
  
 fjällområden. Det bör finnas förutsättningar för rennäringen  
  
 att verka tillsammans med turismindustrin så länge man visar  
  
 ömsesidig hänsyn. Viss reglering av turismverksamhet i för rennäringen  
  
 känsliga områden kan bli nödvändig eller att samerna ges  
  
 utökade möjligheter att påverka hur turismen utformas i dessa  
  
 områden. Det finns ett behov av utvecklade samrådsformer. Länsstyrelserna  
  
 i Norrlandslänen bör i samråd med Nutek och Sametinget  
  
 ges i uppdrag att utveckla former för sådana samråd.  
  
 Samerna skall ha förutsättningar att utveckla och upprätthålla den  
  
 samiska kulturen, ett samiskt samhälls- och näringsliv, med renskötselrätten  
  
 som grund. Med renskötsel som bas skulle samebyarna  
  
 kunna ges utrymme att bedriva andra verksamheter vilka är  
  
 förenliga med rennäringen och samisk kultur. Exempel på sådana  
  
 verksamheter är: turism och naturförvaltning. Medel för att uppnå  
  
 detta mål kan vara att samiskt näringsliv kan bedrivas på samma  
  
 villkor som annat näringsliv, t.ex. genom att förbudet för samebyn  
  
 att bedriva annan verksamhet än renskötsel tas bort. Detta föreslås  
  
 av En ny rennäringspolitik – öppna samebyar och samverkan med  
  
 andra markanvändare (2001:101) och förslaget bereds f.n. i  
  
 Regeringskansliet.  
  
 Vid byggandet av framtida infrastruktur, bör utökade hänsyn tas  
  
 till rennäringens intressen. Särskilt bör vid planeringen av infrastruktur  
  
 och andra anläggningar beaktas att rennäringens traditionella  
  
 flyttningsleder kan bli svåra att utnyttja i ett förändrat klimat.  
  
 Rennäringen kan komma att behöva finna alternativa flyttningsleder,  
  
 i en del fall på områden där man tidigare inte har behövt ta 
  
 Bilaga B 27 SOU 2007:60  
  
 18  
  
 hänsyn till rennäringen. Framtida infrastrukturlösningar bör utformas  
  
 så att renarnas framkomlighet garanteras. I största möjliga  
  
 mån bör framtida infrastrukturbyggnationer följa existerande infrastruktur  
  
 för att därmed begränsa exploaterandet av renskötselmark.  
  
 Rennäringens förändrade förutsättningar i ett framtida klimat  
  
 ställer ökade krav på flexibilitet. Tidsperioden, i dagsläget den 1  
  
 oktober till den 30 april, då mark belägen nedåt svenska kusten får  
  
 begagnas för vinterbete kan i framtiden behöva anpassas efter en  
  
 kortare vintersäsong. En sådan anpassning skulle kunna tänkas göra  
  
 markägare mer välvilligt inställda till andra föreslagna anpassningsåtgärder.  
  
 Nuvarande rennäringslags utformning kan ge upphov till omfattande  
  
 och kostnadskrävande domstolsprocesser vid markkonflikter.  
  
 En viktig anledning till detta är att lagregleringen i många  
  
 avseenden framstår som föråldrad. Gränsdragningskommissionen  
  
 ansåg utifrån detta att konflikter om samernas markrättigheter i  
  
 första hand bör lösas avtalsvägen i samförstånd mellan sakägarna.  
  
 Ett framtida klimat med svårare snöförhållanden kommer ställa än  
  
 högre krav på flexibla lösningar, dvs. i ett framtida klimat kommer  
  
 kanske andra vinterbetesmarker än de som nyttjas idag att vara av  
  
 intresse för rennäringen. Genom att ge renägarna möjlighet att  
  
 välja vinterbetesmark med hänsyn till renens behov, och inte i första  
  
 hand med hänsyn till var renbetesrätt fastslagits, ger man rennäringen  
  
 möjlighet att välja de vinterbetesmarker vilka är lämpligast  
  
 det aktuella året. År då det visar sig att de bäst lämpade vinterbetesmarkerna  
  
 helt eller delvis är privata marker utan renbetesrätt kan  
  
 renbetesavtal tecknas, där den privata markägaren erhåller kompensation.  
  
 Anslaget för stöd till främjande av rennäringen bör kunna  
  
 användas också till att finansiera avtalslösningar med markägare.  
  
 Genom att teckna avtalslösningar ad hoc, där man finner lämpliga  
  
 vinterbetesmark med hänsyn till det aktuella årets särskilda omständigheter,  
  
 begränsar man möjligen behovet av kostsam stödutfodring.  
  
 Med hänsyn till att svåra snöförhållanden förväntas bli  
  
 vanligare i ett framtida klimat och att omfattande stödutfodring,  
  
 motsvarande vad som krävdes vintern 2006/2007, riskerar att bli  
  
 regel snarare än undantag ifall inte åtgärder vidtas, anser vi att avtalslösningar  
  
 ad hoc framstår som mest ändamålsenliga. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 27  
  
 19  
  
 Referenser  
  
 Humphrey, 2005 Konsultstudie: Studie kring den begränsade  
  
 förekomsten av renkött i svensk dagligvaruhandel  
  
 Arvidsjaur. Underlagsmaterial seminarium 22–23 mars 2007  
  
 Callaghan, T.V., Wilcox, L.O., Chernov, Y., Branch., White,  
  
 T.R., Henry, B.; Ims, Moore, Foster,. Roberts, Johnson, S.,  
  
 Terry, N., Panikov, N., Oechel, Lewis, West, Chung, Fisher,  
  
 Jónsdottir, Martin, Kelley, K., Rodriguez, Pacheco, E.   
  
 Zöckler, C. 2004. Climate changeand UV-B imapacts on arctic  
  
 tundra and polar desert ecosystems. Responses to projected  
  
 changes in climate and UV-B at the species level.  
  
 Danell, Öje, 2007. Presentationsmaterial: Rennäring och annan  
  
 markanvändning  
  
 Hagemoen, R.I and Reimers, E. 2002. Reindeer summer activity  
  
 pattern i relation to weather and insect harassment. – Journal of  
  
 Animal Ecology 71 : 883–892.  
  
 Bell, R. 2005. Norrbottensfjällen: Sápmi – samernas land. Länsstyrelsen  
  
 i Norrbottens län  
  
 Keskitalo, Perkins, H. 2007. Social Multi-Level Vulnerability  
  
 Assessment: Examples from Northern Europe  
  
 Moen, Guzman. 2006. Climate change ,reindeer, and forage: effects on  
  
 the ecological basis for reindeer husbandry.  
  
 Moen, Williams, Ö. 2003. Reindeer in the Swedish Mountains:  
  
 An Assessment of Grazing Impacts. Ambio 32  
  
 SOU 2001:101 En ny rennäringspolitik – öppna samebyar och  
  
 samverkan med andra markanvändare  
  
 SOU 2005:166 Jakt och fiske i samverkan  
  
 SOU 2006:14 Samernas sedvanemarker  
  
 Tapia, Welch. 2005. Masters thesis in biology Klimatets  
  
 betydelse för djur- och växtliv, renskötsel samt turism i  
  
 Abiskofjällen