Till statsrådet och chefen för 
 Finansdepartementet 
 Genom beslut den 21 november 2002 bemyndigade regeringen chefen för Finansdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda hur frågan om kronofogdemyndigheternas organisation och arbetsuppgifter skall lösas om Riksskatteverket och de nuvarande tio skattemyndigheterna bildar en myndighet. 
 Till särskild utredare förordnades den 22 november 2002 reger- ingsrådet Murray. 
 Som experter i utredningen förordnades regionkronodirektören Lee, Kronofogdemyndigheten i Malmö, bolagsjuris- ten Reed, Svenska Inkassoföreningen, departementssekre- teraren Roberts, Finansdepartementet, regionskattedirektö- ren Robertson, Skattemyndigheten i Östersund, kronodirektö- ren Potter, 
  Riksskatteverket, hovrättsassessorn Kerr, Gonzalez, departementssekreteraren Robinson, Finansdepartementet, skattejuristen Brooks, Svenskt Näringsliv, ämnesrådet Wood, Finansdepartementet och ämnesrådet Underwood, Finansdepartementet. 
 Roberts entledigades den 3 februari 2003 och i hennes ställe förordnades samma dag departementssekreteraren Lee, Finansdepartementet. Lee entledigades den 11 augusti 2003 och i hennes ställe förordnades samma dag Roberts på nytt. Kerr entledigades den 1 september 2003 och i hennes ställe förordnades samma dag hovrättsassessorn Payne, Justitiedepartementet. 
 Till sekreterare i utredningen förordnades fr.o.m. den 3 decem- ber 2002 verksjuristen Hernandez. Verksjuristen Carter har varit sekreterare i utredningen fr.o.m. den 20 januari 2003 t.o.m. den 18 juni 2003. 
 Utredningen har tagit namnet Utredningen om kronofogde- myndigheternas framtid. 
 SOU 2003:97 
 Härmed överlämnar utredningen betänkandet En Kronofogde- myndighet i tiden (SOU 2003:97). Till betänkandet fogas särskilda yttranden. 
 Utredningen har härigenom slutfört sitt arbete. 
 Stockholm i oktober 2003 
 Murray 
 /Monica Nilsson 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 21 
  
 1 
  
 Inledning................................................................. 
  
 103 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag........................................................... 
  
 103 
  
 1.2 
  
 Arbetets bedrivande............................................................... 
  
 104 
  
 1.3 
  
 Övrigt ..................................................................................... 
  
 105 
  
 2 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt 
  
 perspektiv................................................................ 
  
 107 
  
 2.1 
  
 Förhållandena fram till den 1 juli 1988 ................................. 
  
 107 
  
 2.2 
  
 Förhållanden fr.o.m. den 1 juli 1988..................................... 
  
 112 
  
 2.3 
  
 Kronofogdemyndigheternas regionalisering 1997............... 
  
 114 
  
 3 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation............... 
  
 117 
  
 3.1 
  
 Riksskatteverkets organisation ............................................. 
  
 117 
  
 3.2 
  
 Riksskatteverkets administrativa stödfunktioner ................ 
  
 124 
  
 3.2.1 
  
 IT ................................................................................. 
  
 124 
  
 3.2.2 
  
 Ekonomi...................................................................... 
  
 129 
  
 3.2.3 
  
 Personal ....................................................................... 
  
 130 
  
 3.3 
  
 Kronofogdemyndigheternas organisation............................ 
  
 131 
  
 3.4 
  
 Kronofogdemyndigheternas administrativa 
  
 stödfunktioner ....................................................................... 
  
 135 
  
 5 
 Innehåll SOU 2003:97 
  
 3.4.1 
  
 IT.................................................................................. 
  
 135 
  
 3.4.2 
  
 Ekonomi ...................................................................... 
  
 135 
  
 3.4.3 
  
 Personal ....................................................................... 
  
 135 
  
 4 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet ...................... 
  
 137 
  
 4.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 137 
  
 4.2 
  
 Utsökning............................................................................... 
  
 138 
  
 4.2.1 
  
 Allmänt om utsökning................................................ 
  
 138 
  
 4.2.2 
  
 Verkställighet av betalningsförpliktelser ................... 
  
 141 
  
 4.2.3 
  
 Verkställighet av annan förpliktelse eller 
  
 säkerhetsåtgärd............................................................ 
  
 144 
  
 4.2.4 
  
 Utsökningsavgifter, redovisning av medel m.m........ 
  
 146 
  
 4.2.5 
  
 Verkställighet av andra mål och ärenden än 
  
 utsökningsmål ............................................................. 
  
 148 
  
 4.3 
  
 Summarisk process................................................................. 
  
 149 
  
 4.3.1 
  
 Allmänt om summarisk process................................. 
  
 149 
  
 4.3.2 
  
 Betalningsföreläggande............................................... 
  
 152 
  
 4.3.3 
  
 Vanlig handräckning ................................................... 
  
 153 
  
 4.3.4 
  
 Särskild handräckning................................................. 
  
 153 
  
 4.4 
  
 Tillsyn i konkurser ................................................................. 
  
 155 
  
 4.5 
  
 Skuldsanering.......................................................................... 
  
 159 
  
 4.6 
  
 Förebyggande kommunikation ............................................. 
  
 164 
  
 4.7 
  
 Kronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter.................... 
  
 165 
  
 4.7.1 
  
 Allmänt om borgenärsuppgifterna............................. 
  
 165 
  
 4.7.2 
  
 De allmänna målen...................................................... 
  
 169 
  
 4.7.3 
  
 Borgenärsuppgifterna enligt indrivningslagen .......... 
  
 179 
  
 4.7.4 
  
 Borgenärsuppgifterna enligt förordningen om 
  
 hantering av statliga fordringar .................................. 
  
 190 
  
 4.7.5 
  
 Borgenärsuppgiften enligt 2 kap. 30 § andra 
  
 stycket utsökningsbalken ........................................... 
  
 194 
  
 4.7.6 
  
 Talan om företrädaransvar.......................................... 
  
 195 
  
 4.7.7 
  
 Nedsättning av fordran, frivillig och tvingande 
  
 skuldsanering............................................................... 
  
 197 
  
 4.7.8 
  
 Avräkning enligt avräkningslagen.............................. 
  
 198 
  
 4.7.9 
  
 Förlängning av preskriptionstid................................. 
  
 200 
  
 4.7.10 Utlandsindrivning ....................................................... 
  
 201 
  
 6 
  
 SOU 2003:97 
  
 Innehåll 
  
 4.8 
  
 Kronofogdemyndigheternas övriga arbetsuppgifter 
  
 ........... 203 
  
 5 
  
 Skattemyndighetens borgenärsuppgifter ..................... 
  
 209 
  
 6 
  
 Sekretess och utbyte av information ........................... 
  
 213 
  
 6.1 
  
 Åtkomst till uppgifter i kronofogdemyndighetens 
  
 verksamhet.............................................................................. 
  
 213 
  
 6.1.1 Sekretess vid utsökning och indrivning..................... 
  
 213 
  
 6.1.2 Sekretess i annan verksamhet vid 
  
 kronofogdemyndigheten............................................ 
  
 214 
  
 6.1.3 Sekretess inom och mellan myndigheter................... 
  
 215 
  
 6.1.4 Sekretess i ärenden med utlandsanknytning ............. 
  
 217 
  
 6.2 
  
 Kronofogdemyndigheternas databaser................................. 
  
 217 
  
 6.2.1 Lagen om behandling av uppgifter i 
  
 kronofogdemyndigheternas verksamhet................... 
  
 217 
  
 6.2.2 Utlämnande av uppgifter från 
  
 kronofogdemyndigheternas databaser ...................... 
  
 221 
  
 6.2.3 Direktåtkomst till kronofogdemyndighetens 
  
 databaser...................................................................... 
  
 222 
  
 6.3 
  
 Beskattningsdatabasen........................................................... 
  
 224 
  
 7 
  
 Internationell utblick ................................................ 
  
 227 
  
 7.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 227 
  
 7.2 
  
 Verkställighet och indrivning................................................ 
  
 227 
  
 7.3 
  
 Summarisk process................................................................. 
  
 234 
  
 7.4 
  
 Tillsyn i konkurs .................................................................... 
  
 235 
  
 7.5 
  
 Skuldsanering ......................................................................... 
  
 236 
  
 8 
  
 Förestående förändringar .......................................... 
  
 239 
  
 8.1 
  
 Det nya Skatteverket ............................................................. 
  
 239 
  
 8.2 
  
 Nya förmånsrättsregler.......................................................... 
  
 242 
  
 8.3 
  
 Konkurstillsynsutredningens förslag.................................... 
  
 245 
  
 8.4 
  
 Lönegaranti............................................................................. 
  
 246 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2003:97 
  
 8.5 
  
 Skuldsaneringsutredningen.................................................... 
  
 248 
  
 8.6 
  
 Företrädaransvar..................................................................... 
  
 249 
  
 8.7 
  
 Stämningsmannadelgivning ................................................... 
  
 249 
  
 9 
  
 Borgenärsuppgifterna................................................ 
  
 251 
  
 9.1 
  
 Vad säger direktiven? ............................................................. 
  
 251 
  
 9.2 
  
 Behandlingen i förarbeten av kronofogdemyndighetens 
  
 roll som borgenärsföreträdare ............................................... 
  
 252 
  
 9.2.1 
  
 Utsökning och indrivning .......................................... 
  
 252 
  
 9.2.2 
  
 Summarisk process...................................................... 
  
 256 
  
 9.2.3 
  
 Tillsyn i konkurser...................................................... 
  
 257 
  
 9.2.4 
  
 Skuldsanering .............................................................. 
  
 258 
  
 9.2.5 
  
 Riksskatteverket.......................................................... 
  
 259 
  
 9.3 
  
 Jävsregler som är tillämpliga på 
  
 kronofogdemyndighetens verksamhet.................................. 
  
 261 
  
 9.4 
  
 Personalorganisationernas syn på den dubbla rollen ........... 
  
 262 
  
 9.5 
  
 Borgenärernas synpunkter på den dubbla rollen.................. 
  
 265 
  
 9.6 
  
 Den dubbla rollen mot bakgrund av en ändrad 
  
 förmånsrätt ............................................................................. 
  
 266 
  
 9.7 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 268 
  
 9.7.1 
  
 Är nuvarande ordning effektiv? ................................. 
  
 268 
  
 9.7.2 
  
 Är nuvarande ordning acceptabel ur principiell 
  
 synvinkel? .................................................................... 
  
 273 
  
 9.7.3 
  
 Borgenärsuppgifterna skiljs från de verkställande 
  
 uppgifterna .................................................................. 
  
 274 
  
 10 
  
 Alternativa organisatoriska lösningar ........................... 
  
 285 
  
 10.1 
  
 Vad säger direktiven? ............................................................. 
  
 285 
  
 10.2 
  
 En rikstäckande kronofogdemyndighet ............................... 
  
 286 
  
 10.3 
  
 Exekutionsväsendet inordnas i Skatteverket ........................ 
  
 288 
  
 10.3.1 Ett Skatteverk med en skatteavdelning och en 
  
 kronofogdeavdelning .................................................. 
  
 288 
  
 8 
  
 SOU 2003:97 
  
 Innehåll 
  
 10.3.2 Effekter av ett inordnande av exekutionsväsendet 
  
 i Skatteverket............................................................... 
  
 292 
  
 10.4 
  
 En fristående rikstäckande Kronofogdemyndighet............. 
  
 296 
  
 10.4.1 Exekutionsväsendet bryts ut från Skatteverket ........ 
  
 296 
  
 10.4.2 Effekter av en utbrytning av exekutionsväsendet..... 
  
 298 
  
 10.5 
  
 Placeringen av borgenärsuppgifterna.................................... 
  
 302 
  
 10.5.1 Brandvägg mellan borgenärsuppgifter och 
  
 verkställande uppgifter ............................................... 
  
 302 
  
 10.5.2 Borgenärsuppgifterna flyttas från kronofogde- 
  
 avdelningen/Kronofogdemyndigheten ..................... 
  
 306 
  
 10.5.3 Effekterna av alternativa placeringar av 
  
 borgenärsuppgifterna.................................................. 
  
 313 
  
 11 
  
 Utredningens förslag ................................................ 
  
 325 
  
 11.1 
  
 En fristående Kronofogdemyndighet................................... 
  
 325 
  
 11.2 
  
 Borgenärsuppgifternas placering........................................... 
  
 328 
  
 11.3 
  
 Allmänna mål och enskilda mål............................................. 
  
 335 
  
 11.4 
  
 Ansökan om verkställighet.................................................... 
  
 336 
  
 11.5 
  
 Utsökningsavgifter ................................................................ 
  
 337 
  
 11.6 
  
 Handläggningstid och återredovisning................................. 
  
 338 
  
 11.7 
  
 Anstånd och betalningsuppgörelse....................................... 
  
 341 
  
 11.8 
  
 Säkerhetsutmätning ............................................................... 
  
 345 
  
 11.9 
  
 Skattepreskriptionslagen ....................................................... 
  
 346 
  
 11.10Forumregler............................................................................ 
  
 348 
  
 11.11Effekter av utredningens förslag........................................... 
  
 349 
  
 11.12Ikraftträdande ........................................................................ 
  
 357 
  
 12 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 361 
  
 12.1 
  
 Förslaget till lag med anledning av inrättande av 
  
 Kronofogdemyndigheten ...................................................... 
  
 361 
  
 12.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken................. 
  
 361 
  
 9 
  
 Innehåll SOU 2003:97 
  
 12.3 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen 
  
 (1997:483)............................................................................... 
  
 369 
  
 12.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:512) om indrivning i Sverige av underhållsbidrag, fastställda i 
  
 Danmark, Finland, Island eller Norge .................................. 
  
 378 
  
 12.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i kupongskattelagen 
  
 (1970:624)............................................................................... 
  
 378 
  
 12.6 
  
 Förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen 
  
 (1973:1173)............................................................................. 
  
 378 
  
 12.7 
  
 Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen 
  
 (1975:1385)............................................................................. 
  
 379 
  
 12.8 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:206) om 
  
 felparkeringsavgift.................................................................. 
  
 379 
  
 12.9 Förslaget till lag om ändring i arbetsmiljölagen 
  
 (1977:1160)............................................................................. 
  
 380 
  
 12.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:880) om 
  
 betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter.................. 
  
 380 
  
 12.11Förslaget till lag om ändring i bötesverkställighetslagen 
  
 (1979:189)............................................................................... 
  
 381 
  
 12.12Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).... 
  
 382 
  
 12.13Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:131) om 
  
 kallelse på okända borgenärer................................................ 
  
 382 
  
 12.14Förslaget till lag om ändring i arbetstidslagen 
  
 (1982:673)............................................................................... 
  
 383 
  
 12.15Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:404) om 
  
 stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter........................... 
  
 383 
  
 12.16Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:146) om 
  
 avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter.............. 
  
 384 
  
 12.17Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:436) om 
  
 näringsförbud ......................................................................... 
  
 384 
  
 10 
 SOU 2003:97 Innehåll 
  
 12.18Förslaget till lag om ändring i plan- och bygglagen 
  
 (1987:10) ................................................................................ 
  
 385 
  
 12.19Förslaget till lag om ändring i fordonsskattelagen 
  
 (1988:327)............................................................................... 
  
 385 
  
 12.20Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen 
  
 (1989:529)............................................................................... 
  
 386 
  
 12.21Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:532) om 
  
 tillstånd för anställning på fartyg .......................................... 
  
 386 
  
 12.22Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:314) om 
  
 ömsesidig handräckning i skatteärenden.............................. 
  
 387 
  
 12.23Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt 
  
 på ränta på skogskontomedel m.m. ...................................... 
  
 387 
  
 12.24Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:746) om 
  
 betalningsföreläggande och handräckning ........................... 
  
 388 
  
 12.25Förslaget till lag om ändring i konkurrenslagen 
  
 (1993:20) ................................................................................ 
  
 388 
  
 12.26Förslaget till lag om ändring i skuldsaneringslagen 
  
 (1994:334)............................................................................... 
  
 389 
  
 12.27Förslaget till lag om ändring i årsredovisningslagen 
  
 (1995:1554)............................................................................. 
  
 389 
  
 12.28Förslaget till lag om ändring i radio- och  
 TV-lagen 
  
 (1996:844)............................................................................... 
  
 389 
  
 12.29Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:484) om 
  
 dröjsmålsavgift ....................................................................... 
  
 390 
  
 12.30Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:1137) om 
  
 vägavgift för vissa tunga fordon............................................ 
  
 390 
  
 12.31Förslaget till lag om ändring i ellagen (1997:857)................ 
  
 391 
  
 12.32Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:189) om 
  
 förhandsbesked i skattefrågor............................................... 
  
 391 
  
 11 
 Innehåll SOU 2003:97 
  
 12.33Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen 
  
 (1999:1385)............................................................................. 
  
 392 
  
 12.34Förslaget till lag om ändring i naturgaslagen (2000:599)..... 
  
 392 
  
 12.35 
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella 
  
 instrument............................................................................... 
  
 393 
  
 12.36Förslaget till lag om ändring i tullagen (2000:1281) ............ 
  
 393 
  
 12.37 
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatteverkets 
  
 beskattningsverksamhet......................................................... 
  
 394 
  
 12.38 
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas 
  
 verksamhet.............................................................................. 
  
 394 
  
 12.39 
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:460) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet 
  
 och om erkännande och verkställighet av vissa utländska 
  
 avgöranden.............................................................................. 
  
 395 
  
 Särskilda yttranden .......................................................... 
  
 397 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv .......................................................... 
  
 407 
  
 Bilaga 2 
  
 Enkät ............................................................................. 
  
 419 
  
 Bilaga 3 Tidmätning av borgenärsuppgifter ............................... 
  
 425 
  
 Bilaga 4 Allmänna mål hos kronofogdemyndigheterna år 
  
 2002 ................................................................................ 
  
 429 
  
 Bilaga 5 Exempel på brandväggar inom exekutionsväsendet 
  
 och skatteförvaltningen................................................. 
  
 431 
  
 Bilaga 6 
  
 Systemberoenden........................................................... 
  
 437 
  
 12 
 Sammanfattning 
 Huvuddragen i utredningens förslag 
 Utredningens överväganden mynnar ut i följande förslag. 
  
 En fristående, rikstäckande Kronofogdemyndighet bildas. 
  
 Borgenärsuppgifterna flyttas från kronofogdemyndigheterna till Skatteverket och övriga debiterande myndigheter. 
  
 Allmänna mål hanteras på samma sätt som enskilda mål. Beg- reppen enskilt mål och allmänt mål utmönstras därför ur utsök- ningsbalken. 
  
 Den debiterande myndigheten avgör själv om det finns skäl att ansöka om verkställighet av en obetald fordran. 
  
 En offentligrättslig fordran handläggs, i likhet med en privat- rättslig fordran, under ett år från dagen för ansökan och återre- dovisas därefter om inte en förnyelseansökan görs. 
  
 Pågår löneutmätning vid den ettåriga handläggningstidens utgång förlängs handläggningstiden med ytterligare ett år. 
  
 Kronofogdemyndigheten får bevilja anstånd med utmätning eller med vidare åtgärd. Ett sådant beslut får förenas med avbetalningsplan och tagande av säkerhet. 
  
 Den debiterande myndigheten får träffa betalningsuppgörelser. En betalningsuppgörelse får förenas med avbetalningsplan och tagande av säkerhet. 
  
 Kronofogdemyndigheten får genomföra s.k. säkerhetsutmät- ning. 
  
 Skatteverket får besluta om preskriptionsförlängning. 
  
 Svarandens hemvist är avgörande för vilken tingsrätt som är rätt forum vid överklagande av Kronofogdemyndighetens beslut. 
  
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2003:97 
  
 Den dubbla rollen 
 Kronofogdemyndigheten är i dag – vid sidan av sin roll som borge- närsneutral verkställande myndighet, tillsynsmyndighet i konkur- ser samt beslutsmyndighet i fråga om summarisk process och fri- villig skuldsanering – företrädare för statens borgenärsintressen. De myndigheter som debiterar olika offentligrättsliga krav, skatte- myndigheter, försäkringskassor, Vägverket, Tullverket m.fl., är i princip skyldiga att överlämna obetalda fordringar till kronofog- demyndigheten för verkställighet. Fordringarna handläggs därefter hos kronofogdemyndigheten till dess att de preskriberas om de inte betalas dessförinnan. Kronofogdemyndigheten är behörig att för statens räkning t.ex. ansöka om konkurs och föra talan om företrädaransvar. 
 Kronofogdemyndighetens dubbla roll har sedan länge varit föremål för diskussion. I takt med att kronofogdemyndigheten tilldelats nya arbetsuppgifter har den dubbla rollen blivit allt tydli- gare. Riksdagen har nu fattat beslut om att avskaffa skatteförmåns- rätten och att införa en ny företagsinteckning med begränsad för- månsrätt (prop. 2002/03:49, bet. 2002/03:LU17, rskr. 2002/03:222, SFS 2003:528 m.fl.). Dessa förändringar kommer med nödvändig- het att leda till en mer aktiv såväl borgenärsroll som verkställande roll. Den konflikt som redan finns inom kronofogdeorganisationen kommer således att accentueras. 
 En utgångspunkt för utredningens förslag är att kronofogde- myndighetens opartiskhet i det verkställande och i övrigt borge- närsneutrala arbetet inte skall kunna ifrågasättas. Utredningen menar att kravet på opartiskhet nödvändiggör att samtliga borge- närsuppgifter skiljs från kronofogdemyndighetens verkställande och i övrigt borgenärsneutrala uppgifter genom att flyttas över till annan myndighet eller på annat sätt. 
 Borgenärsuppgifternas placering 
 Utredningen har undersökt olika alternativa placeringar av borge- närsuppgifterna. 
 Det minst långtgående alternativet är att borgenärsuppgifterna skiljs från de övriga uppgifterna hos myndigheten genom en brandvägg. Med brandvägg åsyftas sådana regleringar som gör att olika verksamheter inom en och samma myndighet helt eller delvis 
 14 
  
 SOU 2003:97 
  
 Sammanfattning 
  
 hålls åtskilda. Åtskillnaden kan uppnås på olika sätt, t.ex. genom fysisk separation, begränsningar i åtkomsten till respektive verk- samhets datasystem och skilda instruktioner. Andra alternativ är att samtliga borgenärsuppgifter flyttas till Skatteverket (som från och med den 1 januari 2004 ersätter skattemyndigheterna och Riks- skatteverket), till Kammarkollegiet eller till respektive debiterande myndighet. 
 Utredningen har kommit fram till att de offensivt inriktade bor- genärsuppgifterna, såsom bl.a. ansökan om konkurs eller företags- rekonstruktion, beslut i fråga om ackord och talan om företrädar- ansvar, skall handhas av Skatteverket. Därigenom samordnas de debiterande myndigheternas agerande i förhållande till gäldenären och gäldenären behöver endast ha kontakter med en myndighet när offensiva borgenärsuppgifter kommer i fråga. Skatteverket har också god kännedom om gäldenärernas ekonomiska förhållanden och är redan i dag förtrogen med åtskilliga av de offensiva borge- närsuppgifterna. 
 Övriga borgenärsuppgifter skall hanteras av den debiterande myndigheten. Det är således den debiterande myndigheten som – precis som i dag – påminner gäldenären om en fordran inte betalas i tid och ansöker om verkställighet hos Kronofogdemyndigheten. 
 En rikstäckande, fristående Kronofogdemyndighet 
 De nuvarande tio kronofogdemyndigheterna slås samman till en myndighet. Även om borgenärsuppgifterna flyttas från Kronofog- demyndigheten menar utredningen att ett inordnande av Krono- fogdemyndigheten i Skatteverket inte är acceptabelt. Det finns flera skäl till detta ställningstagande. 
 Skatteverket är företrädare för statens fiskala intressen och kommer med utredningens förslag att handha borgenärsfunktioner vad gäller andra offentligrättsliga fordringar än skatter och all- männa avgifter. Ett inordnande av Kronofogdemyndigheten i Skat- teverket skulle innebära en organisation med inbyggda intresse- konflikter, där enskilda borgenärer för verkställighet av en fordran skulle bli hänvisade till en myndighet som ofta är deras huvud- konkurrent om de medel som kan tas i anspråk. Anordningar för att tillskapa avgränsningar inom myndigheten mellan de verkstäl- lande och borgenärsneutrala uppgifterna och myndighetens borge- närsuppgifter och beskattningsverksamhet – och därmed 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2003:97 
  
 opartiskheten – kan i en sådan organisation alltid komma att ifråga- sättas. Ett inordnande skulle också innebära komplikationer från lednings- och styrningssynpunkt, eftersom de verkställande och borgenärsneutrala uppgifterna måste hållas skilda från beskatt- ningsverksamheten även på ledningsnivå. 
 Placeringen av andra verksamheter, tillsyn i konkurser, summa- risk process och skuldsanering, kan komma att äventyras vid ett inordnande av kronofogdemyndigheten i Skatteverket. Ett inord- nande kan också omöjliggöra framtida placering av ytterligare judi- ciella uppgifter på kronofogdemyndigheten. Inte heller de problem ur internationell synvinkel som ett inordnande kan innebära skall underskattas. 
 Med en fristående Kronofogdemyndighet undviks dessa negativa effekter. Kronofogdemyndigheten kan agera effektivt i sin verk- ställande roll och Skatteverket kan med kraft driva borgenärsupp- gifterna. 
 Övriga förslag 
 Genom utredningens ställningstagande att Kronofogdemyndighe- ten inte skall hantera några borgenärsuppgifter utan endast handha verkställande och övriga partsneutrala uppgifter avskaffas huvud- delen av de skillnader i handläggningen som i dag finns mellan all- männa mål och enskilda mål. Särreglerna i utsökningsbalken vad gäller allmänna mål föreslås – med något marginellt undantag – slo- pade. Därmed kan begreppen enskilt mål och allmänt mål i utsök- ningsbalken utmönstras. 
 Det är i dag i princip obligatoriskt för den debiterande myndig- heten att överlämna obetalda offentligrättsliga fordringar till kro- nofogdemyndigheten för verkställighet. En konsekvens av förslaget att borgenärsuppgifterna skall ligga på den debiterande myndighe- ten är att myndigheten själv skall avgöra i vilka fall en ansökan om verkställighet av en obetald fordran skall göras och att myndighe- ten, i likhet med andra ingivare, bör ansvara mot staten för kostna- derna i målet i den mån de inte kan tas ut av gäldenären. Därige- nom uppnås framför allt en sovring av materialet: i de fall där det redan från början står klart att ett försök till verkställighet med all sannolikhet skulle bli resultatlöst kommer någon ansökan om verk- ställighet inte att göras. På det sättet besparas Kronofogdemyndig- heten onödigt arbete och den debiterande myndighetens medve- 
 16 
  
 SOU 2003:97 
  
 Sammanfattning 
  
 tenhet om behovet av tidiga åtgärder vad gäller fordringsbevakning ökar. Visst undantag från det som nu sagts bör göras för fordringar av sanktionskaraktär. 
 Utredningens utgångspunkt är att de olika typerna av mål skall hanteras lika. Ett enskilt mål handläggs normalt under ett år från dagen för ansökan. Därefter återredovisas målet till sökanden. För allmänna mål gäller däremot som huvudregel inte någon särskild handläggningstid. De är anhängiga hos kronofogdemyndigheten så länge det finns en obetald fordran eller fordringen har preskribe- rats. Utredningen föreslår att även mål rörande offentligrättsliga fordringar skall handläggas under ett år från dagen för ansökan och därefter återredovisas till sökanden om inte en förnyelseansökan görs. För att underlätta hanteringen hos såväl Kronofogdemyndig- heten som debiterande myndighet föreslår utredningen en regel att, om utmätning av lön pågår vid den ettåriga handläggningstidens utgång, handläggningstiden förlängs med ytterligare ett år. 
 Ett regelverk som ger myndigheten möjligheter att få grepp om sina fordringar måste också innefatta befogenhet för myndigheten att träffa betalningsuppgörelser med den enskilde. Myndigheten skall inte behöva ansöka om verkställighet för att få en uppgörelse med den enskilde till stånd. En betalningsuppgörelse föreslås få träffas om det kan antas vara till fördel för det allmänna eller om det är påkallat med hänsyn till den enskildes personliga förhållan- den. En betalningsuppgörelse kan innefatta en avbetalningsplan och tagande av säkerhet. Är gäldenären föremål för offensiva borge- närsuppgifter får Skatteverket träffa en betalningsuppgörelse. 
 Kronofogdemyndigheten föreslås få bevilja anstånd med utmät- ning eller med vidare åtgärd om det kan antas vara till fördel för borgenären eller i avvaktan på att frågan om betalningsuppgörelse eller anstånd prövas av borgenären. Vidare föreslås ett återinfö- rande av den möjlighet till s.k. säkerhetsutmätning som kronofog- demyndigheten hade tidigare. 
 Beslut om preskriptionsförlängning fattas i dag av länsrätten efter ansökan av kronofogdemyndigheten. En ansökan om pre- skriptionsförlängning är enligt utredningens mening en sådan offen- sivt inriktad åtgärd som bör ligga på Skatteverket. Utredningen föreslår att Skatteverket självt skall få fatta beslut om preskrip- tionsförlängning. Beslutet kan överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. 
 Förslaget om en rikstäckande Kronofogdemyndighet föranleder även förändringar i forumreglerna. Nu gäller att beslut som 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2003:97 
  
 meddelats vid ett kontor beläget i visst län överklagas hos en tings- rätt med domkrets inom länet. Utredningen föreslår att svarandens hemvist skall vara avgörande för vilken tingsrätt som är rätt forum vid överklagande av Kronofogdemyndighetens beslut. 
 Effekter av förslagen 
 En utgångspunkt för de förslag som läggs fram skall enligt direkti- ven vara att den framtida verksamheten inom skatteförvaltningens och exekutionsväsendets ansvarsområden skall rymmas inom den totala resursram som i dag gäller för Riksskatteverket, skattemyn- digheterna och kronofogdemyndigheterna. 
 Förslaget att borgenärsuppgifterna skall flyttas över till Skatte- verket och till debiterande myndighet innebär en mer effektiv bor- genärsfunktion och en förbättrad uppbördseffektivitet. Även verk- ställigheten effektiviseras genom att kronofogdemyndigheten kan koncentrera sig på sin verkställande roll utan sidohänsyn. Förslaget innebär dock vissa kostnader, främst av engångsnatur, för upp- byggnad av  
 IT-stöd 
  m.m. Dessa kostnader uppstår oberoende av om en fristående Kronofogdemyndighet bildas. 
 Även förslaget om en fristående Kronofogdemyndighet medför merkostnader. Samtidigt innebär sammanslagningen av de 21 myn- digheterna – Riksskatteverket, tio skattemyndigheter och tio kro- nofogdemyndigheter – till två myndigheter kostnadsbesparingar och effektivitetsvinster. Merkostnaderna avser i huvudsak admi- nistrativa stödfunktioner och  
 IT-stöd. 
  En omedelbar delning av IT- stödet skulle innebära betydande merkostnader för såväl skatte- myndigheten som kronofogdemyndigheten. För att undvika dessa högre kostnader bör, även efter en utbrytning av Kronofogdemyn- digheten från Skatteverket, myndigheterna samutnyttja  
 IT-stödet. 
  Övriga kostnader bedöms kunna finansieras inom nuvarande resursram. 
 18 
  
 SOU 2003:97 
  
 Sammanfattning 
  
 Ikraftträdande 
 Utredningens förslag innebär genomgripande förändringar både vad gäller organisation och arbetsuppgifter. Förändringarna invol- verar många myndigheter. Det utredningsarbete som nu redovisas är inte tillräckligt för att inrätta en fristående Kronofogdemyndig- het. Efter det att ett principbeslut i frågan fattats bör utformningen av den nya organisationen och dess lokalisering utredas ytterligare. En fristående Kronofogdemyndighet bör dock kunna komma till stånd den 1 januari 2006 eller i vart fall den 1 januari 2007. 
 19 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till lag med anledning av inrättande av Kronofogdemyndigheten 
  
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Det som är föreskrivet i eller annars följer av en lag eller annan författning beträffande kronofogdemyndigheter, kronofogdemyn- dighet i viss region eller exekutionsväsendet skall efter utgången av år 200x i stället tillämpas på Kronofogdemyndigheten. 
 Denna lag träder i kraft den  
 --- 
  
 21 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 2 Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken 
 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken 
 1 
  
 dels  
 att 1 kap. 6 §, 2 kap. 3, 4 och 30 §§, 4 kap. 8, 32 och 36 §§, 8 kap. 19 §, 10 kap. 24 §, 12 kap. 69 §, 16 kap. 10 §, 17 kap. 13 § samt 18 kap. 4 § skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubrikerna närmast före 2 kap. 30 §, 3 kap. 23 §, 4 kap. 32 och 36 §§, 8 kap. 19 §, 10 kap. 24 §, 12 kap. 69 §, 13 kap. 21 § samt 17 kap. 13 § skall utgå, 
  
 dels  
 att i 1 kap. 3 § samt 3 kap. 1 och 6 §§ ordet kronofogde- myndighet i olika böjningsformer skall bytas ut mot Kronofog- demyndigheten i motsvarande form, 
  
 dels  
 att 2 kap. 1, 15, 16 och 24 §§, 3 kap. 23 §, 4 kap. 9, 9 f och 27 §§, 7 kap. 14 och 23 §§, 13 kap. 21 §, 17 kap. 3 § samt 18 kap. 1 och 17 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas sex nya paragrafer, 4 kap. 10 a– 10 d §§, 7 kap. 3 a § och 18 kap. 1 a §, samt närmast före 4 kap. 10 a § en ny rubrik av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
  
 1 § 
 2 
  
 Ansökan om 
  
 verkställighet 
  
 Ansökan 
  
 om 
  
 verkställighet 
  
 görs muntligen eller skriftligen. 
  
 görs muntligen eller skriftligen. 
  
 Regeringen eller den myndighet 
  
 Ansökan avseende 
  
 fordran som 
  
 som regeringen 
  
 bestämmer får 
  
 avses 1 kap. 
  
 2 c § 
  
 första stycket 
  
 dock  
 medge att ansökan görs på 
  
 skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 medium  
 för automatisk data- 
  
 får göras på medium för automa- 
  
 behandling. 
  
 tisk databehandling.  
 Regeringen 
  
 eller den myndighet som reger- 
  
 ingen bestämmer får medge att 
  
 1 
  
 Senaste lydelse av 1 kap. 6 § 1993:893 2 kap. 3 § 1995:298 
  
 2 kap. 4 § 1993:1650 
 2 kap. 30 § 1993:893 
 3 kap. 1 § 1991:848 
 4 kap. 8 § 1996:1438 
 4 kap. 32 § 1996:1438 
 4 kap. 36 § 1995:298 
 16 kap. 10 § 1996:1438 
 18 kap. 4 § 1993:516. 
  
 2 
  
 Senaste lydelse 1991:849. 
  
 22 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 också  
 ansökan  
 avseende annan fordran  
 görs på  
 detta sätt. 
 Skriftlig ansökan skall vara undertecknad av sökanden eller hans ombud. 
 Utslag i mål om betalningsföreläggande eller handräckning verk- ställs självmant av Kronofogdemyndigheten, om inte sökanden i målet angett att verkställighet inte skall ske. Ansökan om verkstäl- lighet anses gjord när utslaget meddelades. 
 Ansökan avseende fordran som avses i 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen anses gjord när uppdraget har förts in i ut- sökningsdatabasen och uppgif- terna är tillgängliga för Krono- fogdemyndigheten. 
 15 § 
 3 
  
 När Kronofogdemyndigheten enligt 4 kap. 14 eller 15 § eller 16 kap. 9 eller 12 § eller 13 § jämförd med 4 kap. 14 och 15 §§ fö- relägger svaranden eller tredje man att fullgöra eller underlåta nå- got, får myndigheten föreskriva vite till belopp som finnes behöv- ligt. 
  
 Fråga om utdömande av vite 
  
 Fråga om utdömande av vite 
  
 som har förelagts enligt första 
  
 som har förelagts enligt första 
  
 stycket prövas, på talan av kro- 
  
 stycket prövas, på talan av Kro- 
  
 nofogdemyndigheten, av en 
  
 nofogdemyndigheten, av 
  
 den 
  
 tingsrätt  
 i den region där krono- 
  
 tingsrätt  
 som enligt 
  
 18 kap. 
  
 1 § 
  
 fogdemyndigheten finns.  
 Har än- 
  
 prövar överklagande av Krono- 
  
 damålet med vitet förfallit, får 
  
 fogdemyndighetens 
  
 beslut. 
  
 Har 
  
 det ej dömas ut. 
  
 ändamålet med vitet förfallit, får 
  
 det ej dömas ut. 
  
 Om föreläggande vid vite ej iakttas, kan Kronofogdemyndighe- ten ge nytt vitesföreläggande utan hinder av att det förra ej har vunnit laga kraft. 
  
 3  
 Senaste lydelse 1996:1438. 
 23 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 16 § 
 4 
  
 Efterkommer 
  
 ej 
  
 gäldenären 
  
 Efterkommer 
  
 ej 
  
 gäldenären 
  
 eller 
  
 tredje 
  
 man 
  
 föreläggande 
  
 eller 
  
 tredje 
  
 man 
  
 föreläggande 
  
 enligt 
  
 4 kap. 
  
 14 
  
 eller 15 § 
  
 eller 
  
 enligt 
  
 4 kap. 
  
 14 eller 15 § eller 
  
 16 kap. 13 § 
  
 jämförd 
  
 med 
  
 16 kap. 13 § 
  
 jämförd 
  
 med 
  
 nämnda lagrum, får han häktas, 
  
 nämnda lagrum, får han häktas, 
  
 om synnerliga 
  
 skäl föreligger. 
  
 om synnerliga 
  
 skäl 
  
 föreligger. 
  
 Fråga om häktning prövas, efter 
  
 Fråga om häktning prövas, efter 
  
 framställning 
  
 av 
  
 kronofogde- 
  
 framställning 
  
 av 
  
 Kronofogde- 
  
 myndigheten, av  
 en  
 tingsrätt  
 i 
  
 myndigheten, 
  
 av 
  
 den  
 tingsrätt 
  
 den region där kronofogdemyn- 
  
 som enligt 18 kap. 
  
 1 § 
  
 prövar 
  
 digheten finns. 
  
 överklagande 
  
 av 
  
 Kronofogde- 
  
 myndighetens beslut. 
  
 När framställning om häktning har gjorts, skall förhandling äga rum inför rätten. Till förhandlingen skall Kronofogdemyndigheten och, om hinder ej möter, den som avses med yrkandet kallas. Denne får hämtas, om skäl föreligger därtill. Har han kallats till förhandlingen eller kan det antagas att han har avvikit eller eljest håller sig undan, utgör hans utevaro ej hinder för prövning av yr- kandet. I fråga om rätt till biträde och kostnader i målet har vad som föreskrivs i rättegångsbalken om försvarare och om rätte- gångskostnader i brottmål motsvarande tillämpning. 
 Rätten skall med högst två veckors mellanrum hålla förhandling för att pröva om den som är intagen i häkte fortfarande skall vara häktad. Föreligger ej längre skäl för häktning, skall rätten omedel- bart förordna att den häktade skall friges. Ingen får hållas häktad längre tid än tre månader i målet. Beträffande behandlingen i övrigt av frågor om häktning enligt denna paragraf har vad som gäller en- ligt rättegångsbalken om häktning av misstänkt motsvarande 
  
 tillämpning. 
  
 24 § 
 5 
  
 Har enligt 4 kap. 20, 21 eller 
  
 Har enligt 4 kap. 20, 21 eller 
  
 22 § eller 13 kap. 
  
 7 § andra 
  
 22 § 
  
 eller 
  
 13 kap. 
  
 7 § 
  
 andra 
  
 stycket föreläggande 
  
 meddelats 
  
 stycket föreläggande meddelats 
  
 att väcka talan vid domstol, skall 
  
 att väcka talan vid domstol, skall 
  
 tvisten prövas av en tingsrätt  
 i 
  
 tvisten prövas av  
 den  
 tingsrätt 
  
 den region där kronofogdemyn- 
  
 som 
  
 enligt 
  
 18 kap. 
  
 1 § 
  
 prövar 
  
 digheten finns,  
 om ej annat följer 
  
 överklagande av 
  
 Kronofogde- 
  
 4 
  
 Senaste lydelse 1996:1438. 
  
 5 
  
 Senaste lydelse 1999:118. 
  
 24 
  
 25 
  
 Bestämmelserna i  
  
 3–13 
  
  och  
  
 15–20 
  
  §§ samt 22 § första stycket tredje och fjärde me- ningarna och andra och tredje styckena gäller ej i mål  
  
 om utta- gande av fordran som avses i 1 kap. 2 c § första stycket skatte- betalningslagen (1997:483). 
  
 Dom eller beslut, varigenom någon har dömts att utge böter eller vite eller har ålagts sådan 
  
 SOU 2003:97 Författningsförslag 
  
 av andra stycket. 
  
 myndighetens beslut,  
 om ej annat 
  
 följer av andra stycket. 
  
 Om föreläggande har meddelats enligt 4 kap. 20, 21, 22 eller 26 § i fall då tvisten rör egendom som avses i 10 kap. 10 eller 12 § rätte- gångsbalken, gäller om domstols behörighet vad som sägs där. 
  
 Har föreläggande meddelats 
  
 Har 
  
 föreläggande meddelats 
  
 enligt 4 kap. 23 § första stycket 
  
 enligt 4 kap. 23 § första stycket 
  
 eller 
  
 9 kap. 11 § tredje 
  
 stycket, 
  
 eller 9 kap. 11 § tredje 
  
 stycket, 
  
 gäller 
  
 om domstols behörighet 
  
 gäller 
  
 om domstols behörighet 
  
 vad som i allmänhet är föreskri- 
  
 vad som i allmänhet är föreskri- 
  
 vet därom. I fall som 
  
 avses i 
  
 vet därom. I fall som 
  
 avses i 
  
 4 kap. 23 § andra stycket skall 
  
 4 kap. 
  
 23 § andra stycket skall 
  
 tvisten prövas, när fråga är om 
  
 tvisten prövas, när fråga är om 
  
 pantbrev i fastighet, av den 
  
 pantbrev i fastighet, av den 
  
 tingsrätt som anges i 
  
 10 kap. 
  
 tingsrätt som anges i 
  
 10 kap. 
  
 10 § 
  
 rättegångsbalken 
  
 och an- 
  
 10 § rättegångsbalken 
  
 och an- 
  
 nars av  
 en  
 tingsrätt  
 i det län där 
  
 nars av  
 den  
 tingsrätt  
 som enligt 
  
 kronofogdemyndigheten finns. 
  
 18 kap. 1 § prövar överklagande 
  
 av 
  
 Kronofogdemyndighetens 
  
 beslut. 
  
 Har ett föreläggande meddelats enligt 3 kap. 16 § gäller om dom- stols behörighet vad som sägs i 43 § första stycket lagen (1999:116) om skiljeförfarande. 
 I föreläggande skall anges vid vilken domstol talan i första hand bör väckas. 
 3 kap. 
 23 § 
 6  
 Bestämmelserna i  
 3–13 
  och 
  
 15–20 
  §§ samt 22 § första stycket tredje och fjärde me- ningarna och andra och tredje styckena gäller ej i  
 allmänt  
 mål. 
 Dom eller beslut, varigenom någon har dömts att utge böter eller vite eller har ålagts sådan särskild rättsverkan av brott 
  
 6  
 Senaste lydelse 1995:298. 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 som 
  
 innefattar betalningsskyl- 
  
 särskild 
  
 rättsverkan 
  
 av 
  
 brott 
  
 dighet, får ej verkställas förrän 
  
 som 
  
 innefattar 
  
 betalningsskyl- 
  
 domen eller beslutet har vunnit 
  
 dighet, får ej verkställas förrän 
  
 laga kraft. Annan exekutions- 
  
 domen eller beslutet har vunnit 
  
 titel i  
 allmänt  
 mål får verkställas 
  
 laga kraft. Annan exekutions- 
  
 innan den har vunnit laga kraft, 
  
 titel i mål  
 om uttagande av 
  
 om det är särskilt föreskrivet. 
  
 fordran som avses i 1 kap. 2 c § 
  
 första 
  
 stycket 
  
 skattebetalnings- 
  
 lagen  
 får verkställas innan den 
  
 har vunnit laga kraft, om det är 
  
 särskilt föreskrivet. 
  
 Exekutionstitel i  
 allmänt  
 mål 
  
 Exekutionstitel i mål  
 om utta- 
  
 verkställs såsom lagakraftägande 
  
 gande 
  
 av 
  
 fordran som 
  
 avses i 
  
 dom. I stället för vad som sägs i 
  
 1 kap. 2 c § första stycket skatte- 
  
 22 § första 
  
 stycket 
  
 tredje 
  
 och 
  
 betalningslagen 
  
 verkställs såsom 
  
 fjärde 
  
 meningarna 
  
 gäller 
  
 att 
  
 lagakraftägande 
  
 dom. 
  
 I 
  
 stället 
  
 återgång av utmätning skall ske 
  
 för vad som sägs i 22 § första 
  
 genast, när exekutionstiteln har 
  
 stycket tredje och fjärde me- 
  
 upphävts. 
  
 ningarna gäller att återgång av 
  
 utmätning skall ske genast, när 
  
 exekutionstiteln har upphävts. 
  
 4 kap. 
  
 9 § 
 7 
  
 Ett mål om utmätning hand- 
  
 Ett mål om utmätning hand- 
  
 läggs under ett år från dagen för 
  
 läggs under ett år från dagen för 
  
 ansökan. Vid utmätning för ett 
  
 ansökan  
 eller den längre tid som 
  
 konkursbos 
  
 räkning 
  
 enligt 
  
 föranleds av ett beslut om anstånd 
  
 7 kap. 19 § handläggs dock må- 
  
 med utmätning eller med vidare 
  
 let under konkursen utan tids- 
  
 åtgärd enligt 10 a §.  
 Vid utmät- 
  
 begränsning. Ett mål kan under 
  
 ning för ett konkursbos räkning 
  
 handläggningstiden vara föremål 
  
 enligt 
  
 7 kap. 
  
 19 § 
  
 handläggs 
  
 för utredning, verkställighetsåt- 
  
 dock 
  
 målet 
  
 under 
  
 konkursen 
  
 gärder eller bevakning. 
  
 utan 
  
 tidsbegränsning. 
  
 Ett mål 
  
 kan under 
  
 handläggningstiden 
  
 vara 
  
 föremål 
  
 för 
  
 utredning, 
  
 verkställighetsåtgärder 
  
 eller be- 
  
 vakning. 
  
 7  
 Senaste lydelse 1995:298. 
 26 
 SOU 2003:97 Författningsförslag 
  
 Pågår vid utgången av en ett- 
  
 Pågår vid utgången av en ett- 
  
 årsperiod utmätning av lön  
 för 
  
 årsperiod utmätning av lön, skall 
  
 underhållsbidrag som avses i 
  
 målet handläggas under ytterli- 
  
 1 a § första stycket,  
 skall målet 
  
 gare en ettårsperiod. 
  
 handläggas under ytterligare en 
  
 ettårsperiod. 
  
 Försätts gäldenären i konkurs avbryts handläggningen av målet, såvida inte utmätning av lön pågår för en fordran som avser under- hållsbidrag med företrädesrätt enligt 7 kap. 14 § eller utmätning skall ske för ett konkursbos räkning enligt 7 kap. 19 §. 
 9 f § 
 8 
  
 Om Kronofogdemyndigheten får kännedom om att gäldenären har utmätningsbar lös egendom, skall den utmätas även om ansö- 
  
 kan om utmätning begränsats enligt 9 d §. 
  
 Fordringar som avses i 1 § la- 
  
 Fordringar som avses i 1 § la- 
  
 gen (1985:146) om avräkning 
  
 gen (1985:146) om 
  
 avräkning 
  
 vid återbetalning av skatter och 
  
 vid återbetalning av skatter och 
  
 avgifter skall alltid utmätas. 
  
 avgifter 
  
 skall, 
  
 efter 
  
 avräkning 
  
 enligt 2 § lagen,  
 alltid utmätas. 
  
 Anstånd 
  
 med 
  
 utmätning 
  
 eller 
  
 med vidare åtgärd 
  
 10 a § 
  
 Kronofogdemyndigheten 
  
 får 
  
 bevilja anstånd 
  
 med 
  
 utmätning 
  
 eller med vidare åtgärd 
  
 1. 
  
 om det kan antas vara till fördel för sökanden eller 
  
 2. 
  
 i avvaktan på att fråga omanstånd med betalningen eller betalningsuppgörelse prövas av sökanden. 
  
 Anstånd enligt första stycket får förenas med villkoret att gälde- nären betalar sin skuld i poster vid olika tidpunkter (avbetal- ning). 
  
 8  
 Senaste lydelse 1995:298. 
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 10 b § 
 Anstånd får inte beviljas för längre tid än vad som behövs för att gäldenären skall kunna betala sin skuld. 
 Endast om det finns synnerliga skäl får anstånd som inte förenas med villkor om avbetalning be- viljas för längre tid än ett år. 
 10 c § 
 Anstånd får återkallas om gäl- denären inte följer den uppgjorda avbetalningsplanen eller om det i annat fall finns särskild anled- ning till återkallelse. 
 10 d § 
 När anstånd beviljas får Kro- nofogdemyndigheten ta emot sä- kerhet som gäldenären eller, där gäldenären kan antas medge det, någon annan erbjuder sig att ställa. 
 Kronofogdemyndigheten får utmäta egendom till säkerhet för sökandens fordran. Med vidare åtgärd i den delen får anstå under högst ett år i avvaktan på att lön innehållits till betalning av ford- ringen. 
 27 § 
 9 
  
 Har domstol eller  
 kronofog- 
  
 Har domstol eller  
 Kronofog- 
  
 demyndighet  
 fastställt att för- 
  
 demyndigheten  
 fastställt att för- 
  
 fallen fordran skall utgå med 
  
 fallen fordran skall utgå med 
  
 särskild förmånsrätt i registrerat 
  
 särskild förmånsrätt i registrerat 
  
 skepp, registrerat luftfartyg, in- 
  
 skepp, registrerat luftfartyg, in- 
  
 tecknade reservdelar till luft- 
  
 tecknade reservdelar till luft- 
  
 9  
 Senaste lydelse 1996:1438. 
  
 28 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 fartyg eller fast egendom anses fartyg eller fast egendom anses egendomen omedelbart utmätt. egendomen omedelbart utmätt. 
 Denna verkan förfaller, om inte försäljning begärs hos Krono- fogdemyndigheten inom två månader från det att beslutet eller ut- slaget vann laga kraft. Utmätningsverkan förfaller dessutom om borgenären hos Kronofogdemyndigheten anmäler att han inte kommer att begära försäljning. 
 Begäran om försäljning görs hos en kronofogdemyndighet som enligt 8 § är behörig att pröva frågan om utmätning. Försäljning av fast egendom skall dock begä- ras hos kronofogdemyndigheten i den region där egendomen finns. Denna myndighet får överlämna målet till en annan kronofogde- myndighet, om det behövs för att samordna verkställigheten mot en gäldenär. 
 7 kap. 
 3 a § 
 Vid utmätning av lön får även annan tillgång utmätas till säker- het för sökandens fordran. Med vidare åtgärd i den delen får an- stå under högst ett år i avvaktan på att lön innehållits till betalning av fordringen. 
 14 § 
 10 
  
 Vid utmätning av lön har följande fordringar i nämnd ordning företräde framför andra fordringsanspråk: 
  
 1. 
  
 fordran som avser underhållsbidrag enligt äktenskapsbalken och föräldrabalken samt fordran som avser återbetalningsskyldig- het enligt lagen (1996:1030) om underhållsstöd, 
  
 2. 
  
 konkursbos fordran på gäldenärens lön enligt 3 kap. 4 § kon- kurslagen (1987:672), om lönen innehållits under konkursen, 
  
 10  
 Senaste lydelse 1996:1032. 
 29 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 3. fordran som  
 avses i 2 § la- 
  
 3. fordran som  
 påförts enligt 
  
 gen (1993:891) om indrivning av 
  
 bestämmelserna i 
  
 statliga fordringar m.m. 
  
 a) lagen (1972;435) om över- 
  
 lastavgift, 
  
 b) bilskrotningslagen 
  
 (1975:343), 
  
 c) lagen (1976:206) om fel- 
  
 parkeringsavgift, 
  
 d) lagen (1976:339) om salu- 
  
 vagnsskatt, 
  
 e) fordonsskattelagen 
  
 (1988:327), 
  
 f) lagen (1991:591) om sär- 
  
 skild inkomstskatt för utomlands 
  
 bosatta artister m.fl., 
  
 g) lagen 
  
 (1994:419) 
  
 om 
  
 brottsofferfond, 
  
 h) skattebetalningslagen (1997:483), eller 
 i) lagen (1997:1137) om väg- avgift för vissa tunga fordon. 
 Företrädesrätten enligt första stycket 1 gäller även sådant ut- ländskt underhållsbidrag som får verkställlas i Sverige, om bi- dragsfordringen vid verkställighetstillfället inte är äldre än fem år. 
  
 23 § 
 11 
  
 Har arbetsgivaren innehållit 
  
 Har arbetsgivaren innehållit 
  
 medel vid utmätning av lön  
 i 
  
 medel vid utmätning av lön  
 av- 
  
 allmänt mål för  
 fordran med fö- 
  
 seende  
 fordran med företrädes- 
  
 reträdesrätt enligt 
  
 14 § första 
  
 rätt enligt 14 § första stycket 1 
  
 stycket 1 eller 3, är gäldenären 
  
 eller 3, är gäldenären inte längre 
  
 inte längre betalningsskyldig för 
  
 betalningsskyldig för den del av 
  
 den del av fordringen som mot- 
  
 fordringen 
  
 som 
  
 motsvaras av 
  
 svaras av det innehållna belop- 
  
 det innehållna 
  
 beloppet, 
  
 även 
  
 pet, även om det inte kan tas ut 
  
 om det inte kan tas ut hos ar- 
  
 hos arbetsgivaren. 
  
 Detsamma 
  
 betsgivaren. 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 gäller när medel har innehållits 
  
 när medel har innehållits för 
  
 för fordran som avser under- 
  
 fordran som avser underhålls- 
  
 hållsbidrag, om fordringen till- 
  
 bidrag, om 
  
 fordringen tillkom- 
  
 11  
 Senaste lydelse 1996:1032. 
 30 
 SOU 2003:97 Författningsförslag 
  
 kommer 
  
 allmän 
  
 försäkrings- 
  
 mer 
  
 allmän 
  
 försäkringskassa 
  
 kassa 
  
 enligt 
  
 31 § 
  
 lagen 
  
 enligt 31 § 
  
 lagen 
  
 (1996:1030) 
  
 (1996:1030) om underhållsstöd. 
  
 om underhållsstöd. 
  
 13 kap. 
  
 21 § 
  
 Bestämmelserna i 1, 13, 14 
  
 Bestämmelserna i 1, 13, 14 
  
 och 20 §§ gäller ej i fråga om 
  
 och 20 §§ gäller ej i fråga om 
  
 sökanden i  
 allmänt  
 mål.  
 I sådant 
  
 sökanden i mål  
 som rör fordran 
  
 mål 
  
 gäller 
  
 ej heller 
  
 4-6 
  §§, 
  
 7 § 
  
 som 
  
 avses 
  
 i 
  
 1 kap. 
  
 2 c § 
  
 första 
  
 första–tredje 
  styckena, 8 och 9 §§ 
  
 stycket 
  
 skattebetalningslagen 
  
 annat än om fördelning skall ske 
  
 (1997:483). 
  
 med enskild borgenär eller om det 
  
 är särskilt föreskrivet att fördel- 
  
 ningssammanträde 
  
 skall 
  
 hållas. 
  
 Bestämmelsen i 7 § tredje stycket 
  
 får ej tillämpas i allmänt mål, om 
  
 sökandens 
  
 fordran 
  
 berörs 
  
 av 
  
 tvisten. 
  
 17 kap. 
  
 Sökanden ansvarar inte 
  
 för 
  
 3 § 
 12 
  
 Sökanden ansvarar inte för 
  
 förrättningskostnaderna 
  
 för 
  
 ut- 
  
 1. 
  
 förrättningskostnaderna för 
  
 mätning enligt 7 kap. 21 § eller 
  
 utmätning 
  
 enligt 
  
 7 kap. 
  
 21 § 
  
 för 
  
 handräckning 
  
 enligt 
  
 8 kap. 
  
 eller 
  
 för 
  
 handräckning 
  
 enligt 
  
 18 §. 
  
 8 kap. 18 §, 
  
 Sökanden ansvarar inte heller 
  
 2. 
  
 förrättningskostnaderna 
  
 i 
  
 för 
  
 förrättningskostnaderna 
  
 i 
  
 mål om utmätning av fordran 
  
 mål om utmätning av fordran 
  
 som vid utmätning av lön har 
  
 som vid utmätning av lön har 
  
 företrädesrätt enligt 7 kap. 14 §, 
  
 företrädesrätt enligt 7 kap. 14 §. 
  
 3. 
  
 förrättningskostnaderna 
  
 i 
  
 Vid  
 avhysning  
 ansvarar sök- 
  
 mål rörande fordran enligt bötes- 
  
 anden ej för kostnad  
 för för- 
  
 verkställighetslagen 
  
 (1979:189), 
  
 varing 
  
 av 
  
 svarandens egendom 
  
 lagen (1976:206) om felparker- 
  
 eller för annan åtgärd som vä- 
  
 ingsavgift och liknande ford- 
  
 sentligen avser att skydda sva- 
  
 ringar, 
  
 randen 
  
 mot förlust.  
 Detsamma 
  
 4. kostnad vid  
 avhysning för 
  
 gäller 
  
 kostnad för 
  
 försäljning 
  
 förvaring 
  
 av 
  
 svarandens 
  
 egen- 
  
 12  
 Senaste lydelse 1995:298. 
 31 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 enligt 6 kap. 7 §. 
  
 dom eller för annan åtgärd som 
  
 väsentligen avser att skydda sva- 
  
 randen mot förlust, 
  
 5.  
 kostnad för försäljning 
  
 enligt 6 kap. 7 §. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 18 kap. 
 1 § 
 13 
  
 Kronofogdemyndighetens beslut överklagas skriftligen hos den tingsrätt  
 inom kronofogdemyndighetens verksamhetsområde  
 som  
 re- geringen föreskriver. 
  
 I den mån det inte föreskrivs något annat i detta kapitel gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden vid överklagande i utsökningsmål. Kronofogdemyndigheten skall dock inte vara part i domstolen. 
 Föreslagen lydelse 
 Kronofogdemyndighetens beslut överklagas skriftligen hos den tingsrätt som  
 anges i följande uppställning. 
  
 Tingsrätt 
  
 Svaranden har sitt hemvist i 
  
 Stockholms tingsrätt 
  
 Stockholms län 
  
 Uppsala tingsrätt 
  
 Uppsala län 
  
 Eskilstuna tingsrätt 
  
 Södermanlands län 
  
 Linköpings tingsrätt 
  
 Östergötlands län 
  
 Jönköpings tingsrätt 
  
 Jönköpings län 
  
 Växsjö tingsrätt 
  
 Kronobergs län 
  
 Kalmar tingsrätt 
  
 Kalmar län 
  
 Gotlands tingsrätt 
  
 Gotlands län 
  
 Blekinge tingsrätt 
  
 Blekinge län 
  
 Kristianstads tingsrätt 
  
 en kommun som vid utgången av år 
  
 1996 ingick i Kristianstads län 
  
 Malmö tingsrätt 
  
 en kommun som vid utgången av år 
  
 1996 ingick i Malmöhus län 
  
 Halmstads tingsrätt 
  
 Hallands län 
  
 13  
 Senaste lydelse 1996:1438. 
 32 
 SOU 2003:97 Författningsförslag 
  
 Göteborgs tingsrätt 
  
 en kommun som vid utgången av år 
  
 1997 ingick i Göteborgs och Bohus län 
  
 Vänersborgs tingsrätt 
  
 en kommun som vid utgången av år 
  
 1997 ingick i Älvsborgs län 
  
 Skövde tingsrätt 
  
 en kommun som vid utgången av år 
  
 1997 ingick i Skaraborgs län 
  
 Karlstads tingsrätt 
  
 Värmlands län 
  
 Örebro tingsrätt 
  
 Örebro län 
  
 Västmanlands tingsrätt 
  
 Västmanlands län 
  
 Falu tingsrätt 
  
 Dalarnas län 
  
 Gävle tingsrätt 
  
 Berg 
  
 Ångermanlands tingsrätt 
  
 Västernorrlands län 
  
 Östersunds tingsrätt 
  
 Jämtlands län 
  
 Umeå tingsrätt 
  
 Västerbottens län 
  
 Luleå tingsrätt 
  
 Norrbottens län 
  
 Med svarandens hemvist förstås den ort där han är bosatt samt, be- träffande dödsbo, den ort där den döde senast var bosatt och, beträf- fande annan juridisk person, den ort som enligt 10 kap. rättegångsbal- Chen grundar domstols behörighet i tvistemål i allmänhet. 
 Har svaranden inte hemvist i Sverige överklagas Kronofogdemyn- dighetens beslut hos Stockholms tingsrätt. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 a § 
  
 I den mån det inte föreskrivs 
  
 något annat i detta kapitel gäller 
  
 lagen (1996:242) om domstols- 
  
 ärenden vid överklagande i ut- 
  
 sökningsmål. 
  
 17 § 
 14 
  
 Ett beslut, genom vilket en 
  
 Ett  
 beslut av en domstol med 
  
 domstol har funnit kronofogde- 
  
 anledning av ett sådant överkla- 
  
 myndigheten behörig att ta upp en 
  
 gande som avses i 6 § andra 
  
 ansökan om verkställighet 
  
 eller 
  
 stycket andra meningen  
 får inte 
  
 har hänvisat ett mål till en viss 
  
 överklagas 
 . 
  
 kronofogdemyndighet, 
  
 får 
  
 inte 
  
 överklagas. Detsamma 
  
 gäller ett 
  
 14  
 Senaste lydelse 1994:1038. 
 33 
 Författningsförslag 
 beslut av en domstol med an- ledning av ett sådant överkla- gande som avses i 6 § andra stycket andra meningen. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 34 
 SOU 2003:97 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om skattebetalningslagen (1997:483) 
 15 
  
 dels  
 att 17 kap. 7 § och 20 kap. 2 § skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att 11 kap. 12 §, 17 kap. 3, 6 b och 10 §§, 18 kap. 7 §, 19 kap. 8 och 9 §§, 20 kap. 1 och  
 3–7 
  §§, 21 kap. 5 §, 22 kap. 2 och 4 §§ samt rubrikerna närmast före 20 kap. 1 och 7 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas 13 nya paragrafer, 1 kap. 2 c §, 17 kap. 7  
 a–7 
  d §§ och 20 kap.  
 8–15 
  §§, ett nytt kapitel, 20 a kap., samt närmast före 17 kap. 7 a §, 20 kap.  
 12–14 
  §§ nya rubriker av 
  
 följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 2 c § 
  
 Bestämmelserna 
  
 i 
  
 20 
  
 och 
  
 20 a kap. gäller, förutom skatt och 
  
 avgift som avses i 1 och 2 §§, 
  
 även annan skatt och avgift samt 
  
 böter, viten och andra medel som 
  
 staten har rätt till och som får 
  
 utsökas utan 
  
 föregående 
  
 dom 
  
 samt, enligt vad regeringen när- 
  
 mare föreskriver, annan liknande 
  
 fordran som staten eller en kom- 
  
 mun har rätt till. I annan lag kan 
  
 föreskrivas att även någon annan 
  
 fordran omfattas av bestämmel- 
  
 serna i 20 och 20 a kap. 
  
 Bestämmelserna i 20 a kap. är 
  
 inte tillämpliga på fordringar enligt 
  
 vattenlagen (1918:523), 
  
 vatten- 
  
 lagen (1983:291), 25 kap. 8 § mil- 
  
 jöbalken, 6 kap. lagen (1998:812) 
  
 med särskilda 
  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 vattenverksamhet, 
  
 rättshjälpslagen 
  
 15  
 Senaste lydelse av 17 kap. 7 § prop. 2002/03:99. 
 35 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 (1996:1619), 
  
 studiestödslagen 
  
 (1973:349), 
  
 studiestödslagen 
  
 (1999:1395), bötesverkställighets- 
  
 lagen (1979:189) 
  
 eller 
  
 fordringar 
  
 för vilka särskilda bestämmelser 
  
 om preskription gäller. 
  
 11 kap. 
  
 12 § 
 16 
  
 En sådan säkerhet som avses i 
  
 En sådan säkerhet som avses i 
  
 49 a kap. 13 § första stycket 3 
  
 49 a kap. 13 § första stycket 3 
  
 inkomstskattelagen (1999:1229) 
  
 inkomstskattelagen (1999:1229) 
  
 skall vara en av bank utfärdad 
  
 skall vara en av bank utfärdad 
  
 garantiförbindelse och avse det 
  
 garantiförbindelse och avse det 
  
 belopp som bestämts med stöd 
  
 belopp som bestämts med stöd 
  
 av 11 a §. Ställd säkerhet får tas i 
  
 av 11 a §. Ställd säkerhet får tas i 
  
 anspråk om den slutliga skatten 
  
 anspråk om den slutliga skatten 
  
 inte betalas. Har flera säkerheter 
  
 inte betalas. Har flera säkerheter 
  
 ställts och överstiger säkerhet- 
  
 ställts och överstiger säkerhet- 
  
 erna den slutliga skatten skall 
  
 erna den slutliga skatten skall 
  
 ianspråktagandet av säkerhet- 
  
 ianspråktagandet 
  
 av 
  
 säkerhet- 
  
 erna fördelas efter skälig grund. 
  
 erna fördelas efter skälig grund. 
  
 I övrigt skall bestämmelserna 
  
 I övrigt skall bestämmelserna 
  
 om säkerhet i  
  
 10–12 
  §§ och 13 § 
  
 om säkerhet i  
 17 kap. 7  
 a–7 
  c §§ 
  
 2 lagen (1993:891) om indriv- 
  
 och 7 d § 2  
 tillämpas. 
  
 ning av statliga fordringar m.m. 
  
 tillämpas. Vad som sägs där om kronofogdemyndigheten gäller då i stället skattemyndigheten. 
 Om säkerheten inte behöver tas i anspråk, skall skälig kostnad för ställd säkerhet ersättas av staten. Bestämmelserna i  
 6–11 
  §§ lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. skall tillämpas. 
 17 kap. 
 Om det i de fall som anges i 2 § första stycket 2 eller 3 kan antas att skatten inte kommer 
 3 § 
 17 
  
 Om det i de fall som anges i 2 § första stycket 2 eller 3 kan antas att skatten inte kommer 
  
 16 
  
 Senaste lydelse 2002:538. 
  
 17 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 36 
 SOU 2003:97 Författningsförslag 
  
 att betalas i rätt tid, får anstånd 
  
 att betalas i rätt tid, får anstånd 
  
 beviljas endast om den skatt- 
  
 beviljas endast om den skatt- 
  
 skyldige ställer säkerhet för be- 
  
 skyldige ställer säkerhet för be- 
  
 loppet  
 genom en av bank utfär- 
  
 loppet. Anstånd får dock bevil- 
  
 dad garantiförbindelse eller nå- 
  
 Smith utan att säkerhet ställs, om 
  
 gon annan form av borgen.  
 An- 
  
 anståndsbeloppet är förhållan- 
  
 stånd får dock beviljas utan att 
  
 devis obetydligt eller det annars 
  
 säkerhet ställs, om anstånds- 
  
 finns särskilda skäl. Ställd sä- 
  
 beloppet är förhållandevis obe- 
  
 kerhet får tas i anspråk när an- 
  
 tydligt eller det annars finns sär- 
  
 ståndstiden gått ut. I övrigt skall 
  
 skilda skäl. Ställd säkerhet får 
  
 bestämmelserna om säkerhet i 
  
 tas i anspråk när anståndstiden 
  
 7  
 a–7 
  c §§ och 7 d § 2  
 tillämpas. 
  
 gått ut. I övrigt skall bestäm- 
  
 melserna om säkerhet i  
  
 10–12 
  
  §§ 
  
 och 13 § 2 lagen (1993:891) om 
  
 indrivning av statliga fordringar 
  
 m.m.  
 tillämpas.  
 Vad som där sägs 
  
 om kronofogdemyndighet gäller 
  
 då i stället Skatteverket. 
  
 Om yrkandet i omprövningsärendet eller målet bifalls, skall kostnad för ställd säkerhet ersättas av staten. Ersättningen skall minskas om endast en del av yrkandet bifalls eller om det skulle vara oskäligt att ersättning lämnas. I övrigt skall bestämmelserna i  
 6–11 
  §§ lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden 
  
 och mål om skatt, m.m. tillämpas. 
  
 6 b § 
 18 
  
 Anstånd enligt 6 a § får en- 
  
 Anstånd enligt 6 a § får en- 
  
 dast beviljas om den skattskyl- 
  
 dast beviljas om den skattskyl- 
  
 dige ställer säkerhet för belop- 
  
 dige ställer säkerhet för belop- 
  
 pet  
 genom en av bank utfärdad 
  
 pet.  
 Ställd säkerhet får tas i 
  
 garantiförbindelse 
  
 eller någon 
  
 anspråk när anståndstiden gått ut. 
  
 annan form av borgen. Då 
  
 I övrigt skall bestämmelserna i 
  
 til??lämpas bestämmelserna i 3 § 
  
 7  
 a–7 
  c §§ och 7 d § 2 tillämpas. 
  
 första 
  
 stycket 
  
 tredje–femte 
  
 meningarna. 
 Första stycket gäller inte i de fall anståndet avser skatt som skall betalas för nyttjanderätt eller rätt till ränta, avkastning eller annan 
  
 18  
 Senaste lydelse 2001:328. 
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 förmån eller rätt som avses i 18 § andra stycket lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. 
 Säkerhet 
 7 a § 
 När anstånd beviljas får Skat- teverket ta emot säkerhet som den skattskyldige eller, där den skatt- skyldige kan antas medge det, någon annan erbjuder sig att ställa. 
 7 b § 
 Säkerhet får bestå av pant, bor- gen eller företagsinteckning. 
 Borgen skall ställas såsom för egen skuld. Om borgen ställs av två eller flera personer gemen- samt, skall den vara solidarisk. 
 7 c § 
 Skatteverket skall vid motta- gandet av säkerhet besluta under vilka förutsättningar säkerheten får tas i anspråk. Beslutet får ändras när det finns anledning till det. 
 7 d § 
 Sedan Skatteverket beslutat att ta säkerhet i anspråk gäller, om säkerheten utgörs av 
 1. pant; att den får tillgodo- göras i den ordning som gäller för utmätt egendom, 
 2. borgen; att den genast får utsökas och att bestämmelserna i 20 kap. då gäller samt att utmät- ning av lön med företrädesrätt enligt 7 kap. 14 § 3 utsöknings- 
 38 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 Indrivning  
 får inte  
 begäras  
 av ett belopp som omfattas av an- stånd. 
  
 balken får äga rum om det är medgivet för den fordran som säkerheten avser, 
 3. företagsinteckningsbrev; att utmätning genast får ske i den egendom som omfattas av före- tagsinteckningen, även när detta gäller i annan näringsverksamhet än den skattskyldiges. 
 10 § 
 Ansökan om verkställighet  
 får inte  
 göras  
 av ett belopp som omfattas av anstånd. 
  
 18 kap. 
 7 § 
 En återbetalning enligt  
 1–3 
  §§ skall inte göras av belopp som 
  
 1. 
  
 understiger 100 kronor, 
  
 2. 
  
 kan antas komma att föras över till annan stat med stöd av 5 §, 
  
 3. behövs för betalning av skatteskuld efter beslut om ac- kord enligt  
 lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m., 
  
 3. behövs för betalning av skatteskuld efter beslut om ac- kord enligt  
 20 kap. 12 §, 
  
 4. 
  
 kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än  
  
 F-skatt 
  och särskild  
 A-skatt 
  som har beslutats men ännu inte skall ha betalats, 
  
 5. 
  
 kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än  
  
 F-skatt 
  och särskild  
 A-skatt 
  som inte har beslutats men med fog kan antas komma att beslutas, eller 
  
 6. 
  
 enligt vad den skattskyldige har meddelat skall användas för betalning av framtida skatteskulder. 
  
 Om det finns särskilda skäl, får även belopp som understiger 100 kronor återbetalas. 
 Det finns bestämmelser som förhindrar återbetalning också i la- gen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och av- gifter. 
 39 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 19 kap. 
  
 8 § 
 19 
  
 Om betalning inte sker i rätt 
  
 Om betalning inte sker i rätt 
  
 tid, skall ränta, för tid efter den 
  
 tid, skall ränta, för tid efter den 
  
 dag skatten senast skulle ha be- 
  
 dag skatten senast skulle ha be- 
  
 talats till  
 dess ränta skall  
 beräk- 
  
 talats till  
 den avstämning av 
  
 nas  
 enligt 9 §,  
 beräknas efter en 
  
 skattekontot 
  
 som 
  
 inträffar 
  
 efter 
  
 räntesats som motsvarar bas- 
  
 den dag skatten skulle ha betalats 
  
 räntan plus 15 procentenheter. 
  
 enligt 
  
 betalningsuppmaning, 
  
 be- 
  
 räknas efter en räntesats som 
  
 motsvarar 
  
 basräntan 
  
 plus 
  
 15 
  
 procentenheter.  
 För tid därefter 
  
 beräknas räntan efter en räntesats 
  
 som motsvarar basräntan. 
  
 9 § 
 20 
  
 När det är fråga om skatt som 
  
 Har Skatteverket 
  
 ansökt 
  
 om 
  
 har lämnats till kronofogdemyn- 
  
 verkställighet  
 enligt 
  
 utsöknings- 
  
 digheten för indrivning 
  
 eller 
  
 balken före utgången av den tid 
  
 verkställighet 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 som avses i 8 § första meningen 
  
 (1978:880) om 
  
 betalningssäk- 
  
 eller  
 enligt lagen (1978:880) om 
  
 ring för skatter, tullar och av- 
  
 betalningssäkring 
  
 för 
  
 skatter, 
  
 gifter beräknas 
  
 kostnadsräntan 
  
 tullar 
  
 och 
  
 avgifter 
  
 beräknas 
  
 efter en räntesats som motsvarar 
  
 kostnadsräntan efter en ränte- 
  
 basräntan från och med dagen 
  
 sats 
  
 som motsvarar 
  
 basräntan 
  
 efter den då beslutet om skatten 
  
 från och med dagen efter den då 
  
 registrerades i  
 utsöknings- och 
  
 beslutet om skatten registrera- 
  
 indrivningsdatabasen 
  
 enligt la- 
  
 des i 
  
 utsökningsdatabasen  
 enligt 
  
 gen (2001:184) 
  
 om 
  
 behandling 
  
 lagen (2001:184) om behandling 
  
 av uppgifter i  
 kronofogdemyn- 
  
 av uppgifter i  
 Kronofogdemyn- 
  
 digheternas  
 verksamhet. 
  
 dighetens  
 verksamhet. 
  
 20 kap. 
  
 Begäran  
 om  
 indrivning 
  
 Ansökan  
 om  
 verkställighet 
  
 Om ett  
 skattebelopp  
 inte har betalats i rätt tid  
 skall, om inte 
  
 1 § 
 Om ett  
 belopp  
 inte har beta- lats i rätt tid  
 får Skatteverket 
  
 19 
  
 Senaste lydelse 1997:1032. 
  
 20 
  
 Senaste lydelse 2001:191. 
  
 40 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 särskilda skäl talar emot det, fordringen lämnas till kronofog- demyndigheten för indrivning, om det obetalda beloppet uppgår till 
  
 1. 
  
 minst 10 000 kronor i fråga om en skattskyldig som skall lämna skattedeklaration eller som, utan att vara skyldig att lämna sådan deklaration, har F- skattsedel, 
  
 2. 
  
 minst 500 kronor i fråga om andra skattskyldiga. 
  
 I fråga om en skattskyldig som avses i första stycket 1 skall ford- ringen också lämnas till krono- fogdemyndigheten för indrivning, om ett belopp på minst 500 kro- nor varit obetalt under en längre tid. 
 ansöka om verkställighet. 
 Om verkan av betalningsupp- görelse och anstånd är föreskrivet i 7 § tredje stycket och 17 kap. 10 §. 
  
 Innan  
 indrivning begärs  
 skall den skattskyldige uppmanas att betala  
 skattebeloppet,  
 om inte särskilda skäl talat mot det. 
  
 3 § 
  
 Innan  
 Skatteverket ansöker om verkställighet  
 skall den skatt- skyldige uppmanas att betala  
 beloppet,  
 om inte särskilda skäl talar mot det. 
  
 Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m. 
 Vid  
 indrivning får  
 verkställig- het  
 enligt utsökningsbalken ske. 
  
 4 § 
 Utöver vad som framgår av 3 kap. utsökningsbalken utgör  
 vid verkställighet  
 beslutet om debi- tering exekutionstitel. I fråga om debiteringar som registreras på den skattskyldiges skattekonto utgör dock beslutet att ansöka om verkställighet för ett underskott på 
 41 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 skattekontot exekutionstitel. 
  
 5 § 
  
 Bestämmelser om när ansö- 
  
 Bestämmelser om när ansö- 
  
 kan om verkställighet skall anses 
  
 kan om verkställighet skall anses 
  
 gjord finns i 2 kap.  
 30 § tredje 
  
 gjord 
  
 finns i 
  
 2 kap.  
 1 § 
  
 fjärde 
  
 stycket utsökningsbalken. 
  
 stycket utsökningsbalken. 
  
 6 § 
  
 Om en fordran på  
 ett skatte- 
  
 Om 
  
 Skatteverket har ansökt 
  
 belopp har lämnats för indriv- 
  
 om verkställighet för  
 en fordran 
  
 ning,  
 skall kronofogdemyndig- 
  
 skall 
  
 Kronofogdemyndigheten 
  
 heten också  
 driva in  
 räntan på 
  
 också  
 ta ut räntan eller, i före- 
  
 beloppet. 
  
 kommande fall, dröjsmålsavgift 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 (1997:484) 
  
 om 
  
 dröjsmålsavgift på beloppet. 
  
 Kronofogdemyndigheten skall beräkna räntan för tiden efter det att fordringen har lämnats för indrivning. 
 Bestämmelser om hur räntan skall beräknas finns i 19 kap. 2, 3, 9 och 10 §§. 
  
 Konkurs 
  
 Betalningsuppgörelse 
  
 Om  
 den skattskyldige  
 är för- satt i konkurs, skall fordran på skattebelopp som inte har betalats lämnas till kronofogdemyndig- heten för åtgärder som avses i 16 § lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m., även om förfallodagen ännu inte är inne. 
  
 7 § 
 Skatteverket får träffa en betal- ningsuppgörelse med den skatt- skyldige 
  
 1. 
  
 om det kan antas vara till fördel för det allmänna, eller 
  
 2. 
  
 om det är påkallat med hänsyn till den skattskyldiges personliga förhållanden. 
  
 En betalningsuppgörelse enligt första stycket får förenas med villkoret att den skattskyldige betalar sin skuld i poster vid olika tidpunkter (avbetalning). 
 42 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 Ansökan om verkställighet får inte göras av ett belopp som om- fattas av en betalningsuppgörelse. 
 8 § 
 En betalningsuppgörelse får inte träffas för längre tid än vad som behövs för att den skattskyl- dige skall kunna betala sin skuld. 
 Endast om det finns synnerliga skäl får en betalningsuppgörelse, som inte förenas med villkor om avbetalning, träffas för längre tid än ett år. 
 9 § 
 En betalningsuppgörelse får återkallas om den skattskyldige inte följer den uppgjorda avbetal- ningsplanen eller om det i annat fall finns särskild anledning till återkallelse. 
 10 § 
 När en betalningsuppgörelse träffas får Skatteverket ta emot säkerhet som den skattskyldige eller, där den skattskyldige kan antas medge det, någon annan erbjuder sig att ställa. 
 Bestämmelser om säkerhet finns i 17 kap. 7  
 a–7 
  d §§. 
 11 § 
 Skatteverket får i fråga om fordringar som registrerats hos verket för beslut om ackord, nedsättning av fordran eller lik- nande träffa betalningsuppgörelse enligt  
 7–10 
  §§. 
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 Ackord 
 12 § 
 Skatteverket får anta förslag om ackord om det kan anses eko- nomiskt fördelaktigt för det all- männa och det inte med hänsyn till den skattskyldiges personliga förhållanden eller av annan an- ledning framstår som olämpligt från allmän synpunkt. 
 Ackordsförslag som inte fram- ställts i konkurs eller enligt lagen (1996:764) om företagsrekon- struktion får antas endast om öv- riga borgenärer som ackordet an- går godkänner det. 
 Skuldsanering 
 13 § 
 Skatteverket får besluta om nedsättning av fordran och godta förslag om frivillig skuldsanering om förutsättningarna för skuld- sanering enligt skuldsanerings- lagen (1994:334) är uppfyllda. Beslut om nedsättning av fordran får dock fattas endast om de öv- riga borgenärer som skuldsane- ringen angår gör motsvarande eftergift. 
 Konkurs m.m. 
 14 § 
 Skattverket får ansöka om att en skattskyldig skall försättas i konkurs. Skatteverket får också ansöka om likvidation och före- tagsrekonstruktion. 
 44 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 15 § 
 Om det allmänna har en fordran hos en gäldenär som för- satts i konkurs skall Skatteverket göra gällande denna fordran i konkursen och även i övrigt be- vaka den rätt i konkursen som med anledning av fordran till- kommer det allmänna. Skatte- verket skall också företräda det allmänna som borgenär vid före- tagsrekonstruktion. 
 20 a kap. Preskription 
 Ordinarie preskriptionstid 
 1 § 
 En fordran preskriberas fem år efter utgången av det kalenderår under vilket skatteskulden upp- stått genom avstämning av skat- tekontot enligt 3 kap. 6 § första stycket. 
 En fordran, som inte skall re- gistreras i skattekontot, preskri- beras fem år efter utgången av det kalenderår då den förföll till be- talning, om inte annat följer av tredje stycket. 
 Har en fordran fastställts till sitt belopp 
  
 1. 
  
 sedan den förfallit till betal- ning eller 
  
 2. 
  
 sedan föreskriven tid för avlämnande av deklaration eller annan redovisning för fordringen gått ut, 
  
 räknas preskriptionstiden i fråga om sådan del av fordringen som dessförinnan inte har kunnat 
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 utsökas från utgången av det ka- lenderår då fastställelsen ägde rum. 
 2 § 
 Har för en fordran gällt mer än en sista betalningsdag, skall ford- ringen anses ha förfallit till betal- ning på den betalningsdag som inföll först. 
 Preskriptionstid vid anstånd m.m. 
 3 § 
 Medges den som svarar för be- talning av en fordran, som inte registreras i skattekontot, helt eller delvis anstånd med betalningen preskriberas fordringen i mot- svarande mån tidigast två år efter utgången av det kalenderår då anståndet upphörde att gälla. 
 4 § 
 Om beslut om företagsrekon- struktion enligt lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion har meddelats på grund av en ansö- kan som gjorts innan fordringen har preskriberats, preskriberas den tidigast två år efter utgången av det kalenderår då företags- rekonstruktionen upphört eller ett ackord skall vara fullgjort. Inleds skuldsanering enligt skuldsane- ringslagen (1994:334) innan ford- ringen har preskriberats, preskri- beras den tidigast två år efter ut- gången av det kalenderår då be- slutet om att inleda skuldsanering 
 46 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 meddelades eller, om skuldsane- ring beslutas, då återstående skuldbelopp senast skulle ha be- talats. 
 Första stycket gäller inte om ansökan om företagsrekonstruk- tion görs eller skuldsanering in- leds under tid då preskriptions- tiden är förlängd på grund av 6 §. 
 5 § 
 Träffas en betalningsuppgörelse enligt 20 kap. 7 § eller får den som svarar för betalning av en fordran helt eller delvis anstånd med utmätning enligt 4 kap. 10  
 a–10 
  d §§ utsökningsbalken, preskriberas fordringen såvitt gäller honom tidigast vid ut- gången av det kalenderår då be- talningen skall vara fullgjord en- ligt uppgörelsen eller beslutet om anstånd. Fordringen preskriberas härigenom dock inte senare än tio år efter utgången av det kalen- derår då preskription annars skulle inträda enligt 1 §. 
 Preskriptionstid vid beslut om preskriptionsförlängning 
 6 § 
 Skatteverket får, före utgången av preskriptionstid som gäller enligt 1,  
 3–5 
  eller 7 §, besluta om förlängning av preskriptionstiden mot den som svarar för betalning av en fordran, om han 
 1. har överlåtit, undanskaffat eller upplåtit särskild rätt till egendom och det kan antas att 
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 han gjort detta för att försvåra det allmännas möjligheter att få be- talt för fordringen, 
 2. har saknat känt hemvist och det inte har kunnat klarläggas var han uppehållit sig, 
 3. inte har kunnat anträffas på känt hemvist inom landet och det inte har kunnat klarläggas var han uppehållit sig samt det kan antas att han hållit sig undan, eller 
 4. har stadigvarande vistats utomlands. 
 En förlängning enligt första stycket  
 2–4 
  får beslutas endast om förhållandena som anges där kan antas ha varit av betydelse för det allmännas möjligheter att få be- talt för sin fordran och särskilda skäl inte talar mot en förlängning. 
 Mot en juridisk person får för- längning enligt första stycket  
 2–4 
  beslutas, om sådana förhållanden som anges där har förelegat i fråga om en företrädare för den juri- diska personen och detta med hänsyn till företrädarens infly- tande över eller befattning med den juridiska personens verksam- het kan antas ha varit av bety- delse för det allmännas möjlig- heter att få betalt för sin fordran. 
 7 § 
 Vid tillämpning av 6 § skall preskriptionstiden förlängas till utgången av femte kalenderåret efter det då preskription annars skulle inträda enligt 1 §. 
 Den i första stycket angivna ti- 
 48 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 den får på nytt förlängas med yt- terligare fem år om det är påkallat från allmän synpunkt. 
 8 § 
 Om Skatteverket har beslutat om förlängning av preskriptions- tiden, preskriberas fordringen tidigast när beslutet fått laga kraft. 
 Innebörden av preskription 
 9 § 
 Preskription innebär att åtgär- der för att få betalt för en fordran inte får vidtas. Har fordringen innan preskription inträtt helt eller delvis säkerställts genom så- dan åtgärd, får dock denna full- följas efter preskriptionstidens utgång. 
 Innan beslut om förlängning av preskriptionstid enligt 6 § fått laga kraft får åtgärd för att få betalt för fordringen inte vidtas utöver vad som krävs för att säkerställa den. Lös egendom som hastigt faller i värde eller kräver alltför kostsam vård får dock säljas. 
 Har Skatteverkets beslut om förlängning av preskriptionstiden undanröjts genom beslut, som har fått laga kraft, skall åtgärd som avses i andra stycket såvitt möjligt återgå. 
 10 § 
 Preskription av en huvud- fordran omfattar även fordran på ränta och annan tilläggsförplik- telse samt fordran på grund av 
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 borgen. Om flera har gått i bor- gen för betalning av en fordran gäller 9 § preskriptionslagen (1981:130). 
 Svarar flera solidariskt för be- talningen av en fordran i andra fall än som avses i första stycket, inverkar det förhållandet att preskription har inträtt mot nå- gon av dem inte på de övrigas betalningsskyldighet. 
 11 § 
 Preskription inskränker inte det allmännas rätt att ta ut sin fordran ur egendom i vilken det allmänna har panträtt till säker- het för fordringen. 
 21 kap. 
 5 § 
 21 
  
 En begäran om omprövning skall ha kommit in till Skatteverket inom två månader från den dag då sökanden fick del av beslutet, om beslutet gäller 
  
 1. 
  
 preliminär taxering, 
  
 2. 
  
 sättet att ta ut preliminär skatt, 
  
 3. 
  
 debitering eller ändring av preliminär skatt, 
  
 4. 
  
 verkställande av skatteavdrag, 
  
 5. 
  
 anstånd med redovisning eller inbetalning av skatt, 
  
 6. kostnadsavdrag vid beräk- 
  
 6. 
  
 kostnadsavdrag vid beräk- 
  
 ning av skatteavdrag och arbets- 
  
 ning av skatteavdrag och arbets- 
  
 givaravgifter,  
 eller 
  
 givaravgifter, 
  
 7. särskild redovisning av ar- 
  
 7. 
  
 särskild redovisning av ar- 
  
 betsgivaravgifter enligt 10 kap. 
  
 betsgivaravgifter 
  
 enligt 
  
 10 kap. 
  
 12 §. 
  
 12 §, 
  
 8. 
  
 ianspråktagande 
  
 av 
  
 säker- 
  
 het, eller 
  
 9. 
  
 förlängning 
  
 av 
  
 preskrip- 
  
 tionstid. 
  
 21  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
 50 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 22 kap. 
 2 § 
 Beslut i fråga om 
  
 1. 
  
 befrielse enligt 5 kap. 11 § från skyldigheten att göra skatte- avdrag, 
  
 2. 
  
 skatterevision enligt 14 kap. 7 §, 
  
 3. 
  
 anstånd enligt 17 kap. 6 § med betalning av skatt,  
  
 och 
  
 4. 
  
 föreläggande vid vite enligt 23 kap. 2 §, 
  
 får inte överklagas. 
  
 3. 
  
 anstånd enligt 17 kap. 6 § med betalning av skatt, 
  
 4. 
  
 föreläggande vid vite enligt 23 kap. 2 §, 
  
 5. 
  
 betalningsuppgörelse enligt 20 kap. 7 eller 11 §, 
  
 6. 
  
 ackord enligt 20 kap. 12 §, 
  
 7. 
  
 beslut om nedsättning av fordran enligt 20 kap. 13 §, och 
  
 8. 
  
 ansökan om konkurs, likvi- dation eller företagsrekonstruk- tion enligt 20 kap. 14 §, 
  
 4 § 
 Ett överklagande skall ha kommit in inom två månader från den dag då klaganden fick del av beslutet, om det gäller 
  
 1. 
  
 preliminär taxering, 
  
 2. 
  
 sättet att ta ut preliminär skatt, 
  
 3. 
  
 debitering eller ändring av preliminär skatt, 
  
 4. 
  
 verkställande av skatteavdrag, 
  
 5. 
  
 anstånd med redovisning eller inbetalning av skatt, 
  
 6. kostnadsavdrag vid beräk- 
  
 6. 
  
 kostnadsavdrag vid beräk- 
  
 ning av skatteavdrag och arbets- 
  
 ning av skatteavdrag och arbets- 
  
 givaravgifter,  
 eller 
  
 givaravgifter, 
  
 7. särskild redovisning av ar- 
  
 7. 
  
 särskild redovisning av ar- 
  
 betsgivaravgifter enligt 10 kap. 
  
 betsgivaravgifter 
  
 enligt 
  
 10 kap. 
  
 12 §. 
  
 12 §, 
  
 8. 
  
 ianspråktagande 
  
 av 
  
 säker- 
  
 het, eller 
  
 9. 
  
 förlängning 
  
 av 
  
 preskrip- 
  
 tionstid. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 Vid ikraftträdandet upphör följande lagar att gälla 
  
 1. 
  
 lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m., 
  
 2. 
  
 lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar, och 
  
 3. 
  
 lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. 
  
 52 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 4 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:512) om indrivning i Sverige av underhållsbidrag, fastställda i Danmark, Finland, Island eller Norge 
  
 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1962:512) om indrivning i Sverige av underhållsbidrag, fastställda i Danmark, Finland, Island eller Norge skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
 22 
  
 Framställning om erhållande av verkställighet göres hos myndig- het i den fördragsslutande stat, där sökanden vistas, eller i den stat, där domen eller beslutet meddelades eller förbindelsen ingicks. 
  
 Vistas 
  
 sökanden 
  
 i 
  
 Sverige, 
  
 Vistas 
  
 sökanden 
  
 i 
  
 Sverige, 
  
 görs framställningen direkt hos 
  
 görs framställningen direkt hos 
  
 en behörig kronofogdemyndighet. 
  
 Kronofogdemyndigheten. 
  
 Framställning, som 
  
 gjorts i 
  
 Framställning, som 
  
 gjorts i 
  
 Danmark, 
  
 Finland, 
  
 Island 
  
 eller 
  
 Danmark, 
  
 Finland, 
  
 Island eller 
  
 Norge, skall av behörig myn- 
  
 Norge, skall av behörig myn- 
  
 dighet översändas till  
 en behörig 
  
 dighet översändas till  
 Kronofog- 
  
 kronofogdemyndighet 
  
 eller, 
  
 om 
  
 demyndigheten. 
  
 ovisshet råder angående 
  
 behörig 
  
 kronofogdemyndighet, till Skatte- 
  
 verket. 
  
 Myndighet, som i Danmark, 
  
 Myndighet, som i Danmark, 
  
 Finland, Island eller Norge för- 
  
 Finland, Island eller Norge för- 
  
 skottsvis 
  
 utbetalat 
  
 bidrag, 
  
 får 
  
 skottsvis 
  
 utbetalat 
  
 bidrag, får 
  
 göra framställning om indriv- 
  
 göra framställning om indriv- 
  
 ning av bidraget direkt hos 
  
 ning av bidraget direkt hos  
 Kro- 
  
 myndighet som avses i tredje 
  
 nofogdemyndigheten. 
  
 stycket. 
  
 Handling, som är avfattad på finska eller isländska språket, skall vara åtföljd av bestyrkt översättning i erforderliga delar till svenska, danska eller norska språket. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 22  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 5 
  
 Förslag till lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) 
  
 Härigenom föreskrivs att 22 § kupongskattelagen (1970:624) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 22 § 
 23 
  
 Om en central värdepappersförvarare eller ett aktiebolag inte betalar in kupongskatt i föreskriven tid, skall Skatteverket förelägga värdepappersförvararen eller bolaget att inom viss tid fullgöra sin 
  
 betalningsskyldighet. 
  
 Obetalda 
  
 kupongskattebe- 
  
 Av 1 kap. 2 c § första stycket 
  
 lopp  
 samt  
 dröjsmålsavgifter  
 skall 
  
 skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 av Skatteverket lämnas för in- 
  
 följer att bestämmelserna i 20 och 
  
 drivning. Regeringen får före- 
  
 20 a kap. den lagen gäller för 
  
 skriva att indrivning inte behöver 
  
 obetalda 
  
 kupongskattebelopp 
  
 begäras för ett ringa belopp. 
  
 och  
 dröjsmålsavgifter. 
  
 Bestämmelser 
  
 om 
  
 indrivning 
  
 finns i lagen (1993:891) om in- 
  
 drivning 
  
 av statliga 
  
 fordringar 
  
 m.m. Vid indrivning får verk- 
  
 ställighet 
  
 enligt 
  
 utsökningsbalken 
  
 ske. 
 Överklagande av beslut inverkar inte på skyldigheten att betala skatt eller dröjsmålsavgift. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 23  
 Senaste lydelse 1998:1485. 
 54 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 6 
  
 Förslag till lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173) 
  
 Härigenom föreskrivs att 8 § kreditupplysningslagen (1973:1173) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8 § 
 24 
  
 En uppgift om en fysisk person skall gallras när det inte längre är nödvändigt att bevara uppgiften med hänsyn till ändamålet med behandlingen. 
 En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare skall gallras senast tre år efter den dag då den omständighet inträffade eller det förhållande upphörde som uppgiften avser. En uppgift om skuldsanering skall dock alltid gallras senast efter fem år efter den dag då skuldsaneringen beviljades eller, om betalningsplan enligt skuldsaneringslagen (1994:334) löper under längre tid, senast den 
  
 dag då planen löper ut. 
  
 En 
  
 uppgift som 
  
 inhämtats 
  
 En 
  
 uppgift 
  
 som inhämtats 
  
 från 
  
 exekutionsväsendet  
 i dess 
  
 från 
  
 Kronofogdemyndigheten  
 i 
  
 verksamhet med  
 indrivning och 
  
 dess verksamhet med utsökning 
  
 utsökning skall gallras när den 
  
 skall gallras när den inte omfat- 
  
 inte omfattas av undantaget från 
  
 tas av undantaget från sekretess 
  
 sekretess i 9 kap. 
  
 19 § första 
  
 i 9 kap. 19 § första stycket andra 
  
 stycket andra meningen sekre- 
  
 meningen 
  
 sekretesslagen 
  
 tesslagen (1980:100). 
  
 (1980:100). 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 24  
 Senaste lydelse 2003:504. 
 55 
  
 Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för av- gift som  
  
 inte  
  
 betalas. Det som där sägs om skattskyldig skall då i stället gälla bolaget och det som i 20 kap.  
  
 1–10 
  
  §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla registre- ringsmyndigheten. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 7 
  
 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385) 
  
 Härigenom föreskrivs att 13 kap. 26 § aktiebolagslagen (1975:1385) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 13 kap. 
 26 § 
 En avgift enligt 25 § skall efterges, om den underlåtenhet som föranlett avgiften framstår som ursäktlig med hänsyn till omstän- digheter som bolaget inte har kunnat råda över. Avgiften skall också efterges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den. 
 Bestämmelserna om eftergift skall beaktas även om något yr- kande om detta inte har framställts, om det föranleds av vad som har förekommit i ärendet. 
 Om en avgift  
 inte  
 har betalats efter betalningsuppmaning, skall avgiften lämnas för indrivning. Regeringen får föreskriva att in- drivning inte behöver begäras för ringa belopp. 
 Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 56 
  
 Betalas inte avgiften efter uppmaning, skall ett åläggande utfärdas för fordonets ägare att inom viss tid betala en förhöjd avgift. Det belopp med vilket avgiften skall höjas fastställs av regeringen. Följs inte åläggan- det, skall  
  
 Vägverket ansöka om verkställighet av  
  
 avgiften. Re- geringen får föreskriva om yt- terligare avgiftsförhöjning i samband med  
  
 verkställighet. 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 8 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift 
  
 Härigenom föreskrivs att 6 och 13 §§ lagen (1976:206) om fel- parkeringsavgift skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 § 
 25 
  
 Betalas inte en felparkeringsavgift inom föreskriven tid, skall fordonets ägare erinras om betalningsansvaret och uppmanas att inom viss tid betala avgiften. 
 Betalas inte avgiften efter uppmaning, skall ett åläggande utfärdas för fordonets ägare att inom viss tid betala en förhöjd avgift. Det belopp med vilket avgiften skall höjas fastställs av regeringen. Följs inte åläggan- det, skall avgiften  
 indrivas.  
 Re- geringen får föreskriva om yt- terligare avgiftsförhöjning i samband med  
 indrivning. 
  
 13 § 
 26 
  
 Åläggande enligt 6 § andra stycket får inte utfärdas senare än ett år efter den dag då överträdelsen skedde. 
  
 Om 
  
 en 
  
 felparkeringsavgift 
  
 Av 1 kap. 2 c § första stycket 
  
 inte betalas efter ett sådant åläg- 
  
 skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 gande 
  
 som 
  
 avses i 6 § 
  
 andra 
  
 följer att bestämmelserna i 20 och 
  
 stycket 
  
 skall 
  
 Vägverket 
  
 begära 
  
 20 a kap. den lagen gäller för  
 fel- 
  
 indrivning av avgiften. Reger- 
  
 parkeringsavgift  
 som  
 inte betalas 
  
 ingen får meddela föreskrifter om 
  
 efter ett sådant åläggande som 
  
 att indrivning inte behöver be- 
  
 avses i 6 § andra stycket.  
 Det 
  
 gäras för ett ringa belopp. 
  
 som där sägs om skattskyldig skall 
  
 då i stället gälla fordonets ägare 
  
 och det som i 20 kap.  
 1–10 
  §§ 
  
 sägs om Skatteverket skall i stället 
  
 25 
  
 Senaste lydelse 1981:142. 
  
 26 
  
 Senaste lydelse 1997:487. 
  
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar  
 m.m.  
 Vid indrivning får verk- ställighet  
 enligt utsökningsbal- Chen ske oavsett om åläggandet har fått laga kraft. 
  
 Denna lag träder i kraft den 
  
 gälla  
 Vägverket. 
 Verkställighet  
 enligt utsök- ningsbalken  
 får  
 ske oavsett om åläggandet har fått laga kraft. 
  
 58 
  
 Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, skall dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift.  
  
 Av 1 kap. 2 c § skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 kap. den lagen gäller för avgift som inte betalas. Det som där sägs om skattskyldig skall då i stället gälla den som har gjort sig skyldig till överträdelsen och det som i 20 kap.  
  
 1–10 
  
  §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla länssty- relsen. 
  
 59 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 9 
  
 Förslag till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) 
  
 Härigenom föreskrivs att 8 kap. 8 § arbetsmiljölagen (1977:1160) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8 kap. 
 8 § 
 27 
  
 Avgift får påföras bara om ansökan har delgetts den som ansprå- ket riktas mot inom fem år från den tidpunkt då överträdelsen skedde. 
 Ett beslut varigenom någon påförs avgift skall genast sändas till länsstyrelsen. Avgiften skall betalas till länsstyrelsen inom två må- nader från det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta skall tas in i beslutet. 
 Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, skall dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift.  
 Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgiften skall lämnas för indrivning. Be- stämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 27  
 Senaste lydelse 1997:520. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 10 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter 
  
 Härigenom föreskrivs att 18 § lagen (1978:880) om betalnings- säkring för skatter, tullar och avgifter skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 18 § 
 28 
  
 Har ett beslut om betalnings- 
  
 Har ett beslut om betalnings- 
  
 säkring överlämnats till  
 krono- 
  
 säkring överlämnats till  
 Krono- 
  
 fogdemyndighet  
 för verkställig- 
  
 fogdemyndigheten  
 för verkstäl- 
  
 het, får myndigheten ta emot 
  
 lighet, får myndigheten ta emot 
  
 säkerhet som gäldenären eller, 
  
 säkerhet som gäldenären eller, 
  
 där gäldenären kan antas medge 
  
 där gäldenären kan antas medge 
  
 det, annan erbjuder sig att ställa. 
  
 det, annan erbjuder sig att ställa. 
  
 Tar Kronofogdemyndigheten emot säkerhet, skall länsrätten i motsvarande mån häva beslutet om betalningssäkring. 
  
 Är i annat fall fråga om betal- 
  
 Är i annat fall fråga om betal- 
  
 ningssäkring får  
 kronofogde- 
  
 ningssäkring får Skatteverket ta 
  
 myndighet som anvisas av  
 Skat- 
  
 emot säkerhet. 
  
 teverket ta emot säkerhet. 
  
 Säkerhet får tas i anspråk när fordringen har förfallit till betal- ning eller vid den senare tidpunkt som har medgivits. 
  
 I övrigt skall bestämmelserna 
  
 I övrigt skall bestämmelserna 
  
 i  
  
 10–13 
  §§ lagen (1993:891) om 
  
 om säkerhet i 2 kap.  
 25–27 
  §§ 
  
 indrivning av statliga fordringar 
  
 utsökningsbalken  
 tillämpas. 
  
 m.m.  
 tillämpas. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 28  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
 60 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 11 
  
 Förslag till lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189) 
  
 Härigenom föreskrivs att 1, 2, 6, 12 och 13 §§ samt rubrikerna närmast före 6 och 12 §§ bötesverkställighetslagen (1979:189) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
 29 
  
 Bötesstraff verkställs genom 
  
 Bötesstraff verkställs genom 
  
 uppbörd eller  
 indrivning. 
  
 uppbörd eller  
 ansökan om verk- 
  
 ställighet hos Kronofogdemyndig- 
  
 heten. 
  
 Lagens bestämmelser om böter gäller också vite. Bestämmelserna i  
 1–13 
  §§ gäller dessutom sådan särskild rättsverkan av brott som innefattar betalningsskyldighet. Vad som sägs i lagen om dom 
  
 gäller även beslut. 
  
 2 § 
  
 Uppbörd av böter sker så 
  
 Uppbörd av böter sker så 
  
 snart dom, strafföreläggande 
  
 snart 
  
 dom, 
  
 strafföreläggande 
  
 eller föreläggande av ordnings- 
  
 eller föreläggande av ordnings- 
  
 bot har meddelats.  
 Indrivning 
  
 bot har meddelats.  
 Ansökan om 
  
 får däremot ej  
 ske  
 förrän domen 
  
 verkställighet  
 får däremot ej  
 gö- 
  
 har vunnit laga kraft eller före- 
  
 ras  
 förrän domen har vunnit laga 
  
 läggandet har godkänts. 
  
 kraft 
  
 eller 
  
 föreläggandet har 
  
 godkänts. 
  
 Utan hinder av att dom eller föreläggande ej har meddelats får den misstänkte betala förskott på böter som kan komma att åläggas honom. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om sådan förskottsbetalning. 
  
 29  
 Senaste lydelse 1983:352. 
 61 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 Indrivning 
  
 Verkställighet 
  
 6 § 
 30 
  
 Om uppbörd inte skall ske eller 
  
 Av 1 kap. 2 
  
 c § 
  
 skatte–betal- 
  
 om uppbörd inte har lett till full 
  
 ningslagen (1997:483) följer 
  
 att 
  
 betalning, skall 
  
 böterna lämnas 
  
 bestämmelserna 
  
 i 
  
 20 kap. 
  
 den 
  
 för indrivning. 
  
 Regeringen får 
  
 lagen gäller för böter i den mån 
  
 föreskriva att indrivning inte be- 
  
 annat inte föreskrivs i denna lag. 
  
 höver begäras för ett ringa belopp. 
  
 Det som där sägs om skattskyldig 
  
 skall då i stället gälla den böt- 
  
 fällde och det som 
  
 i 20 kap. 1– 
  
 10 §§ sägs om Skatteverket skall i stället gälla Rikspolisstyrelsen. 
 Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m. 
  
 Indrivningshinder 
  
 Verkställighetshinder 
  
 12 § 
  
 Skulle 
  
 indrivning 
  
 av 
  
 böter 
  
 Skulle  
 verkställighet hos Kro- 
  
 vara till synnerligt men för den 
  
 nofogdemyndigheten 
  
 av böter 
  
 bötfällde eller någon som är be- 
  
 vara till synnerligt men för den 
  
 roende av honom för sin för- 
  
 bötfällde eller någon som är be- 
  
 sörjning, 
  
 kan  
 kronofogdemyn- 
  
 roende av honom för sin för- 
  
 digheten 
  
 förordna 
  
 att 
  
 vidare 
  
 sörjning, 
  
 kan 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 verkställighet ej skall äga rum. 
  
 förordna 
  
 att 
  
 verkställighet ej 
  
 Sådant förordnande får ej med- 
  
 skall äga rum. Sådant förord- 
  
 delas, om det är påkallat från 
  
 nande får ej meddelas, om det är 
  
 allmän synpunkt att  
 indriv- 
  
 påkallat 
  
 från 
  
 allmän 
  
 synpunkt 
  
 ningen  
 fortgår. 
  
 att  
 verkställigheten  
 fortgår. 
  
 Säkerhet får tas i anspråk när fordringen har förfallit till betal- ning eller vid den senare tidpunkt som har medgivits. 
 13 § 
 31 
  
 Åklagaren i den ort där den 
  
 Åklagaren i den ort där den 
  
 bötfällde finns får överklaga ett 
  
 bötfällde finns får överklaga ett 
  
 förordnande av  
 en kronofogde- 
  
 förordnande av  
 Rikspolisstyrel- 
  
 30 
  
 Senaste lydelse 1993:902. 
  
 31 
  
 Senaste lydelse 1996:258. 
  
 62 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 myndighet  
 enligt 12 § till tings- rätten i samma ort. Överklagan- det skall ha kommit in till  
 kro- nofogdemyndigheten  
 inom tre veckor från den dag då åklaga- ren fick del av beslutet. Vid överklagande gäller i övrigt la- gen (1996:242) om domstols- ärenden. Vid handläggningen av ärendet består tingsrätten av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet, får tings- rätten dock bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. 
 Kronofogdemyndighetens  
 be- slut att inte meddela förord- nande enligt 12 § får inte över- klagas. Den bötfällde får dock begära prövning av beslutet i samband med klagan över ut- mätning. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 sen  
 enligt 12 § till tingsrätten i samma ort. Överklagandet skall ha kommit in till  
 Rikspolissty- relsen  
 inom tre veckor från den dag då åklagaren fick del av beslutet. Vid överklagande gäller i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Vid hand- läggningen av ärendet består tingsrätten av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet, får tingsrätten dock bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. 
 Rikspolisstyrelsens  
 beslut att inte meddela förordnande enligt 12 § får inte överklagas. Den bötfällde får dock begära pröv- ning av beslutet i samband med klagan över utmätning. 
  
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 12 
  
 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) 
 32  
  
 dels  
 att i 7 kap. 35 § ordet kronofogdemyndighet skall bytas ut 
 mot Kronofogdemyndigheten, 
  
 dels  
 att 5 kap. 1 § och 9 kap. 19 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. 
 1 § 
 33 
  
 Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till 
  
 1. 
  
 förundersökning i brottmål, 
  
 2. 
  
 angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 
  
 3. 
  
 verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud eller förbud att lämna juridiskt eller ekonomiskt biträde, 
  
 4. 
  
 åklagarmyndighets, polismyndighets, Skatteverkets, Tullver- kets eller Kustbevakningens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, eller 
  
 5. 
  
 Finansinspektionens verksamhet som rör övervakning enligt insiderstrafflagen (2000:1086) 
  
 om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgär- der motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgif- ten röjs. 
 För uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som avses i 3 § polisdatalagen (1998:622) eller som i annat fall hänför sig till Säkerhetspolisens verksamhet för att förebygga eller avslöja brott mot rikets säkerhet eller förebygga terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott gäller sekretess, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas. Detsamma gäller uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som avses i 2 § lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid Skatteverkets medverkan i brottsutredningar samt sådan underrättelseverksamhet som avses i 2 § lagen (2001:85) om behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet. 
  
 32 
  
 Lagen omtryckt 1992:1474. Senaste lydelse av 7 kap. 35 § 1994:341. 
  
 33 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 64 
 SOU 2003:97 Författningsförslag 
  
 Sekretess 
  
 enligt 
  
 första 
  
 och 
  
 Sekretess 
  
 enligt 
  
 första 
  
 och 
  
 andra styckena gäller i annan 
  
 andra styckena gäller i annan 
  
 verksamhet hos myndighet för 
  
 verksamhet hos myndighet för 
  
 att biträda 
  
 åklagarmyndighet, 
  
 att 
  
 biträda 
  
 åklagarmyndighet, 
  
 polismyndighet, 
  
 Skatteverket, 
  
 polismyndighet, 
  
 Skatteverket, 
  
 Tullverket 
  
 eller 
  
 Kustbevak- 
  
 Tullverket 
  
 eller 
  
 Kustbevak- 
  
 ningen med att förebygga, upp- 
  
 ningen med att förebygga, upp- 
  
 daga eller beivra brott samt hos 
  
 daga eller beivra brott samt hos 
  
 tillsynsmyndighet i konkurs och 
  
 tillsynsmyndighet i konkurs och 
  
 inom 
  
 exekutionsväsendet 
  
 för 
  
 hos 
  
 Kronofogdemyndigheten 
  
 för 
  
 uppgift 
  
 som 
  
 angår misstanke 
  
 uppgift som 
  
 angår misstanke 
  
 om brott. 
  
 om brott. 
  
 Utan hinder av sekretessen enligt andra stycket kan enskild få uppgift om huruvida han eller hon förekommer i Säkerhetspolisens register med anledning av den verksamhet som bedrevs med stöd av 
  
 1. 
  
 personalkontrollkungörelsen (1969:446) och de tilläggsföre- skrifter som utfärdats med stöd av den, 
  
 2. 
  
 förordningen den 3 december 1981 med vissa bestämmelser om verksamheten vid Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelningen, eller 
  
 3. 
  
 motsvarande äldre bestämmelser. 
  
 Sekretessen gäller inte för uppgift som hänför sig till sådan verksamhet hos Säkerhetspolisen som avses i andra stycket om uppgiften har införts i allmän handling före år 1949. I fråga om annan uppgift i allmän handling som hänför sig till sådan verksam- het som avses i andra stycket gäller sekretessen i högst sjuttio år. I fråga om uppgift i allmän handling i övrigt gäller sekretessen i högst fyrtio år. 
  
 9 kap. 
  
 19 § 
 34 
  
 Sekretess gäller  
 inom exeku- 
  
 Sekretess gäller  
 hos Kronofog- 
  
 tionsväsendet  
 i mål eller ärende 
  
 demyndigheten  
 i mål eller ärende 
  
 angående utsökning  
 och indriv- 
  
 angående utsökning samt i verk- 
  
 ning  
 samt i verksamhet enligt 
  
 samhet enligt 
  
 lagen 
  
 (1986:436) 
  
 lagen (1986:436) om närings- 
  
 om 
  
 näringsförbud, 
  
 för uppgift 
  
 förbud, för uppgift om enskilds 
  
 om 
  
 enskilds 
  
 personliga 
  
 eller 
  
 personliga 
  
 eller 
  
 ekonomiska 
  
 ekonomiska 
  
 förhållanden, 
  
 om 
  
 förhållanden, 
  
 om 
  
 det inte står 
  
 det inte står klart att uppgiften 
  
 34  
 Senaste lydelse 2001:207. 
 65 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 klart att uppgiften kan röjas 
  
 kan röjas utan att den enskilde 
  
 utan att den enskilde eller någon 
  
 eller 
  
 någon honom närstående 
  
 honom närstående 
  
 lider 
  
 skada 
  
 lider skada eller men.  
 Detsamma 
  
 eller 
  
 men. 
  
 Sekretessen 
  
 gäller 
  
 gäller hos Skatteverket i ärende 
  
 dock inte uppgift om förplik- 
  
 som registrerats hos verket för 
  
 telse som avses med den sökta 
  
 beslut om ackord, nedsättning av 
  
 verkställigheten 
  
 fordran eller liknande.  
 Sekre- 
  
 – 
  
 i ett pågående mål, eller 
  
 tessen gäller dock inte uppgift 
  
 – i ett avslutat mål, om verk- 
  
 om förpliktelse som avses med 
  
 ställighet för annan förpliktelse 
  
 den sökta verkställigheten 
  
 söks inom två år eller om verk- 
  
 – 
  
 i ett pågående mål, eller 
  
 ställighet 
  
 tidigare 
  
 sökts 
  
 och 
  
 – 
  
 i ett avslutat mål, om verk- 
  
 uppgiften inte är äldre än två år. 
  
 ställighet för annan förpliktelse 
  
 söks inom två år eller om verk- 
  
 ställighet 
  
 tidigare 
  
 sökts 
  
 och 
  
 uppgiften inte är äldre än två år. 
  
 Sekretess gäller inte heller beslut i ett mål eller ärende. 
  
 Motsvarande sekretess gäller i 
  
 Motsvarande sekretess gäller i 
  
 myndighets 
  
 verksamhet 
  
 som 
  
 myndighets 
  
 verksamhet 
  
 som 
  
 avser förande av eller uttag ur 
  
 avser förande av eller uttag ur 
  
 utsöknings- och indrivningsdata- 
  
 utsökningsdatabasen  
 enligt lagen 
  
 basen  
 enligt 
  
 lagen (2001:184) 
  
 (2001:184) 
  
 om behandling av 
  
 om behandling av uppgifter i 
  
 uppgifter 
  
 i 
  
 Kronofogdemyndig- 
  
 kronofogdemyndigheternas 
  
 verk- 
  
 hetens  
 verksamhet 
  
 för uppgift 
  
 samhet för uppgift som har 
  
 som har tillförts databasen. 
  
 tillförts databasen. 
  
 Utan hinder av sekretessen får uppgifter om en enskild lämnas till förvaltare i den enskildes konkurs. 
 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år, såvitt angår uppgift om enskilds personliga förhållanden, och annars i högst tjugo år. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 66 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 13 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer 
  
 Härigenom föreskrivs att 4 och 5 §§ lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
 35 
  
 Ansökan om kallelse 
  
 på 
  
 Ansökan om kallelse 
  
 på 
  
 okända borgenärer görs 
  
 hos 
  
 okända borgenärer görs 
  
 hos 
  
 kronofogdemyndigheten  
 i 
  
 den 
  
 Kronofogdemyndigheten. 
  
 Om 
  
 region där gäldenären bör svara 
  
 gäldenären är ett aktiebolag görs 
  
 vid domstol i tvistemål i allmän- 
  
 dock ansökan hos Patent- och 
  
 het eller, om gäldenären är avli- 
  
 registreringsverket. 
  
 den, där han hade bort svara vid 
  
 domstol i sådana mål.  
 Om 
  
 gäldenären är ett aktiebolag görs 
  
 dock ansökan hos Patent- och registreringsverket. 
 Sökanden skall bifoga en förteckning över gäldenärens kända borgenärer och såvitt möjligt ange deras adress. 
 5 § 
 36 
  
 Kallelse på gäldenärens okända borgenärer utfärdas av myndig- heten med föreläggande för dem att skriftligen anmäla sina ford- ringar till myndigheten senast sex månader från dagen för kallelsen. 
  
 Kallelsen 
  
 skall 
  
 skyndsamt 
  
 Kallelsen 
  
 skall 
  
 skyndsamt 
  
 kungöras i Post- och Inrikes 
  
 kungöras i Post- och Inrikes 
  
 Tidningar. Vidare skall myndig- 
  
 Tidningar. Vidare skall myndig- 
  
 heten senast en månad före 
  
 heten senast en månad före 
  
 anmälningstidens utgång skicka 
  
 anmälningstidens utgång skicka 
  
 underrättelser 
  
 om kallelsen till 
  
 underrättelser 
  
 om kallelsen till 
  
 alla borgenärer som har tagits 
  
 alla borgenärer som har tagits 
  
 upp i förteckningen över kända 
  
 upp i förteckningen över kända 
  
 borgenärer och som har känd 
  
 borgenärer och som har känd 
  
 adress. Om ansökan har gjorts 
  
 adress. Om ansökan har gjorts 
  
 hos Patent- och registrerings- 
  
 hos Patent- och registrerings- 
  
 verket, skall 
  
 verket 
  
 skicka en 
  
 verket, skall 
  
 verket 
  
 skicka en 
  
 35 
  
 Senaste lydelse 1997:366. 
  
 36 
  
 Senaste lydelse 1996:259. 
  
 67 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 underrättelse till  
 den kronofog- 
  
 underrättelse till  
 Kronofogde- 
  
 demyndighet som avses i 4 §. 
  
 myndigheten. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 68 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 14 
  
 Förslag till lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673) 
  
 Härigenom föreskrivs att 27 § arbetstidslagen (1982:673) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 27 § 
 37 
  
 Frågor om övertidsavgift prövas av allmän domstol efter ansökan som skall göras av allmän åklagare inom två år från den tidpunkt då överträdelsen begicks. I fråga om sådan ansökan gäller bestämmel- serna i rättegångsbalken om åtal för brott, på vilket inte kan följa svårare straff än böter, och bestämmelserna om kvarstad i brottmål. Sedan fem år har förflutit från den tidpunkt då överträdelsen begicks, får övertidsavgift ej tas ut. Övertidsavgifter tillfaller staten. 
  
 Ett 
  
 beslut 
  
 genom vilket 
  
 Ett beslut genom vilket nå 
  
 någon har påförts en övertids- 
  
 gon har påförts en övertids- 
  
 avgift skall genast sändas till 
  
 avgift skall genast sändas till 
  
 länsstyrelsen. 
  
 Avgiften 
  
 skall 
  
 länsstyrelsen. 
  
 Avgiften 
  
 skall 
  
 betalas 
  
 till 
  
 länsstyrelsen 
  
 inom 
  
 betalas 
  
 till länsstyrelsen 
  
 inom 
  
 två månader från det att beslutet 
  
 två månader från det att beslutet 
  
 vann laga kraft. En upplysning 
  
 vann laga kraft. En upplysning 
  
 om detta skall tas in i beslutet. 
  
 om detta skall tas in i beslutet. 
  
 Om avgiften inte betalas inom 
  
 Om avgiften inte betalas inom 
  
 denna 
  
 tid, 
  
 skall 
  
 dröjsmålsavgift 
  
 denna 
  
 tid, skall dröjsmålsavgift 
  
 tas ut enligt lagen (1997:484) 
  
 tas ut enligt lagen (1997:484) 
  
 om dröjsmålsavgift.  
 Den obetal- 
  
 om dröjsmålsavgift.  
 Av 
  
 1 kap. 
  
 da övertidsavgiften och dröjs- 
  
 2 c § 
  
 skattebetalningslagen 
  
 målsavgift 
  
 skall 
  
 lämnas 
  
 för 
  
 (1997:483) följer att bestämmel- 
  
 indrivning. Regeringen får före- 
  
 serna i 20 kap. den lagen gäller 
  
 skriva att indrivning inte behöver 
  
 för övertidsavgift som inte be- 
  
 begäras för ett ringa belopp. 
  
 talats i den mån annat inte 
  
 Bestämmelser 
  
 om 
  
 indrivning 
  
 föreskrivs i denna lag. Det som 
  
 finns i lagen (1993:891) om 
  
 där sägs om skattskyldig skall då i 
  
 indrivning 
  
 av statliga fordringar 
  
 stället gälla arbetsgivare och det 
  
 m.m. 
  
 Indrivningsåtgärder 
  
 får 
  
 som i 
  
 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om 
  
 inte  
 vidtas  
 sedan fem år har 
  
 Skatteverket skall i stället gälla 
  
 förflutit från det att beslutet 
  
 länsstyrelsen. 
  
 Ansökan 
  
 om 
  
 vann laga kraft. 
  
 verkställighet 
  
 får inte 
  
 göras 
  
 37  
 Senaste lydelse 1997:527. 
 69 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 sedan fem år har förflutit från det att beslutet vann laga kraft. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 70 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 15 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter 
  
 Härigenom föreskrivs att 35 § lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 35 § 
 38 
  
 Om skatten inte har betalats 
  
 Av 1 kap. 2 
  
 c § första stycket 
  
 inom föreskriven tid, skall skatte- 
  
 skattebetalningslagen 
  
 (1997:483) 
  
 beloppet och i förekommande fall 
  
 följer att bestämmelserna i 20 och 
  
 dröjsmålsavgift 
  
 på framställning 
  
 20 a kap. den 
  
 lagen 
  
 gäller 
  
 för 
  
 av inskrivningsmyndigheten omed- 
  
 obetalda stämpelskattebelopp 
  
 och 
  
 elbart lämnas 
  
 för 
  
 indrivning. 
  
 dröjsmålsavgifter. Det som där i 
  
 Regeringen 
  
 får 
  
 föreskriva att 
  
 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om Skatte- 
  
 indrivning inte 
  
 behöver begäras 
  
 verket skall i stället gälla inskriv- 
  
 för ett ringa belopp. 
  
 ningsmyndigheten. 
  
 Bestämmelser 
  
 om 
  
 indrivning 
  
 finns i lagen (1993:891) om in- 
  
 drivning av 
  
 statliga 
  
 fordringar 
  
 m.m. Vid indrivning får verk- 
  
 ställighet enligt 
  
 utsökningsbalken 
  
 ske. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 38  
 Senaste lydelse 1993:907. 
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 16 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter 
  
 dels  
 att i 15 § ordet kronofogdemyndigheternas skall bytas ut mot Kronofogdemyndighetens, 
  
 dels  
 att 2, 3 och 11 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Om någon har rätt till ett belopp som avses i 1 § och om det allmänna mot denna person har en fordran, som är registre- rad för  
 indrivning i utsöknings- och indrivningsdatabasen  
 enligt lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i  
 kronofogdemyn- digheternas  
 verksamhet och  
 drivs in enligt bestämmelserna i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m.  
 skall från beloppet räknas av så mycket som kan gå till betalning av fordringen, om inte något annat följer av vad som nedan sägs. Med det allmännas fordran avses också förrättningskostna- der i målet enligt 17 kap. 1 § utsökningsbalken. Endast vad som överstiger det allmännas fordran får utbetalas. 
 2 § 
 39 
  
 Om någon har rätt till ett belopp som avses i 1 § och om det allmänna mot denna person har en fordran, som är registre- rad för  
 verkställighet  
 i  
 utsök- ningsdatabasen  
 enligt lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i  
 Kronofogdemyndig- hetens  
 verksamhet och  
 avser skatt eller annan fordran som avses i 1 kap.  
  
 1–2 
  
  eller 2 c §§ skattebetalningslagen (1997:483),  
 skall från beloppet räknas av så mycket som kan gå till betal- ning av fordringen, om inte nå- got annat följer av vad som nedan sägs. Med det allmännas fordran avses också förrätt- ningskostnader i målet enligt 17 kap. 1 § utsökningsbalken. Endast vad som överstiger det allmännas fordran får utbetalas. 
  
 Fråga om avräkning prövas av 
  
 3 § 
 40 
  
 Fråga om avräkning prövas 
  
 kronofogdemyndighet. 
  
 Kronofogdemyndigheten. 
  
 Den kronofogdemyndighet är 
  
 39 
  
 Senaste lydelse 2001:189. 
  
 40 
  
 Senaste lydelse 2001:189. 
  
 72 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 behörig som enligt registreringen i kronofogdemyndigheternas utsök- nings- och indrivningsdatabas är tilldelad fordringen. 
 11 § 
 41 
  
 Kronofogdemyndighetens beslut får inte överklagas i den del det innebär att avräkning inte skall ske. I övrigt tillämpas i fråga om kronofogdemyndighetens beslut enligt denna lag bestämmelserna om utmätning i allmänhet, om inte annat följer av 12 §. 
  
 I mål som 
  
 avses i första 
  
 I mål som avses i första 
  
 stycket förs det allmännas talan 
  
 stycket förs det allmännas talan 
  
 av  
 Skatteverket. 
  
 av  
 Kronofogdemyndigheten. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 41  
 Senaste lydelse 1993:519. 
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 17 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1986:436) om näringsförbud 
  
 Härigenom föreskrivs att 8 a, 9 och 24 §§ lagen (1986:436) om näringsförbud skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8 § 
 42 
  
 Allmän åklagare får ansöka om näringsförbud i de fall som avses i 1 a och 2 §§, om han inte för talan om det enligt 8 §. Om åklaga- ren i de fall som avses i 1 a och 2 §§ förklarat sig avstå från att ansöka om näringsförbud, får ansökan i stället göras av Krono- fogdemyndigheten. Om inte annat föreskrivs i denna lag, handläggs ett ärende om näringsförbud enligt 1 a och 2 §§ enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. 
 Om kronofogdemyndigheten ansökt om näringsförbud i tings- rätten företräder Skatteverket staten i högre domstol. 
 Varje kronofogdemyndighet  
 skall särskilt uppmärksamma när det kan finnas skäl att med- dela näringsförbud grundat på 1 a § och anmäla förhållandet till åklagaren. 
  
 9 § 
 43 
  
 Kronofogdemyndigheten  
 skall särskilt uppmärksamma när det kan finnas skäl att meddela näringsförbud grundat på 1 a § och anmäla förhållandet till åklagaren. 
  
 24 § 
 44 
  
 Tillsyn över att näringsförbud 
  
 Tillsyn över att näringsförbud 
  
 och tillfälliga näringsförbud 
  
 och tillfälliga näringsförbud 
  
 efterlevs utövas av kronofogde- 
  
 efterlevs utövas av Kronofogde- 
  
 myndigheten  
 i den ort där den 
  
 myndigheten. 
  
 som har meddelats förbudet är 
  
 bosatt eller, om denne inte är 
  
 bosatt i Sverige, av kronofogde- 
  
 myndigheten i Stockholm. 
  
 42 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 43 
  
 Senaste lydelse 1996:314. 
  
 44 
  
 Senaste lydelse 1999:181. 
  
 74 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 Kronofogdemyndigheten har för tillsyn enligt första stycket rätt att få biträde av polismyndighet. 
 Om det finns skäl att misstänka att ett förbud överträds eller att den som fått dispens enligt 19 § åsidosätter vad som åligger honom i den verksamhet som avses med dispensen, eller vad som rätten föreskrivit i samband med att den beviljade dispens, skall Krono- fogdemyndigheten göra anmälan om förhållandet till åklagaren. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 18 
  
 Förslag till lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10) 
  
 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 29 § plan- och bygglagen (1987:10) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. 
  
 29 § 
 45 
  
 Om 
  
 avgiften 
  
 inte 
  
 betalas 
  
 Om 
  
 avgiften 
  
 inte 
  
 betalas 
  
 inom den tid som anges i 28 §, 
  
 inom den tid som anges i 28 §, 
  
 skall 
  
 dröjsmålsavgift 
  
 tas 
  
 ut 
  
 skall 
  
 dröjsmålsavgift 
  
 tas 
  
 ut 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 (1997:484) 
  
 om 
  
 enligt 
  
 lagen 
  
 (1997:484) 
  
 om 
  
 dröjsmålsavgift. 
  
 Den 
  
 obetalda 
  
 dröjsmålsavgift.  
 Av 1 kap. 2 c § 
  
 avgiften 
  
 och 
  
 dröjsmålsavgiften 
  
 första stycket skattebetalningslagen 
  
 skall 
  
 lämnas 
  
 för indrivning. 
  
 (1997:483) följer att bestämmel- 
  
 Regeringen 
  
 får 
  
 föreskriva 
  
 att 
  
 serna i 20 och 20 a kap. den lagen 
  
 indrivning 
  
 inte 
  
 behöver 
  
 begäras 
  
 gäller för som inte betalats. Det 
  
 för ett ringa belopp. Bestämmelser 
  
 som där sägs om skattskyldig 
  
 om indrivning finns i lagen 
  
 skall då i stället gälla den som 
  
 (1993:891) 
  
 om 
  
 indrivning 
  
 av 
  
 påförts 
  
 avgift 
  
 och 
  
 det 
  
 som i 
  
 statliga fordringar m.m. Vid in- 
  
 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om Skatte- 
  
 drivning 
  
 får verkställighet enligt 
  
 verket skall i stället gälla läns- 
  
 utsökningsbalken ske. 
  
 styrelsen. 
  
 Vid fördelning mellan staten och kommunen av medel som har influtit skall medel i första hand avsättas för kommunens fordran. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 45  
 Senaste lydelse 1997:531. 
 76 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 19 
  
 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327) 
  
 Härigenom föreskrivs att 66 § och rubriken närmast före 66 § fordonsskattelagen (1988:327) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Indrivning och  
 återbetalning av 
  
 Verkställighet,  
 återbetalning av 
  
 skatt 
  
 skatt m.m. 
  
 66 § 
 46 
  
 Om skatten inte betalas i rätt 
  
 Av 1 kap. 2 c § första stycket 
  
 tid skall den lämnas för indriv- 
  
 skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 ning. Regeringen får föreskriva 
  
 följer att bestämmelserna i 20 och 
  
 att indrivning inte behöver be- 
  
 20 a kap. den lagen gäller för 
  
 gäras för ett ringa belopp. Be- 
  
 skatt som inte betalats i rätt tid. 
  
 stämmelser om indrivning finns i 
  
 Det som i 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs 
  
 lagen (1993:891) om indrivning 
  
 om Skatteverket skall då i stället 
  
 av statliga fordringar m.m. Vid 
  
 gälla Vägverket. 
  
 indrivning får verkställighet en- 
  
 ligt utsökningsbalken ske. 
 Fordonsskatt som skulle ha betalats men inte har betalats får sättas ned genom automatisk databehandling på grundval av upp- gifter i vägtrafikregistret. Vid återbetalning av fordonsskatt skall räknas av endast sådan fordonsskatt som är förfallen till betalning och som inte har betalats samt dröjsmålsavgift och skattetillägg som belöper på sådan skatt och sådana avgifter för registrering en- ligt lagen (2001:558) om vägtrafikregister som uppbärs i samband med uppbörd av fordonsskatt. I fråga om avräkningen skall 37, 38, 45 och 84 §§ tillämpas. 
 Begäran om omprövning eller överklagande inverkar inte på skyldigheten att betala skatt. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 46  
 Senaste lydelse 2001:567. 
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 20 
  
 Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) 
  
 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 8 § utlänningslagen (1989:529) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. 
  
 8 § 
 47 
  
 Frågor om påförande av avgift enligt 7 § prövas av allmän domstol efter ansökan, som skall göras av allmän åklagare inom två år från det att överträdelsen upphörde. I fråga om sådan talan tillämpas bestäm- melserna i rättegångsbalken om åtal för brott på vilket inte kan följa svårare straff än böter och bestämmelserna om kvarstad i brottmål på motsvarande sätt. När fem år har gått efter det att överträdelsen upp- 
  
 hörde, får avgift inte påföras. Avgiften tillfaller staten. 
  
 Avgiften skall betalas till läns- 
  
 Avgiften skall betalas till läns- 
  
 styrelsen inom två månader från 
  
 styrelsen inom två månader från 
  
 det att beslutet vann laga kraft. 
  
 det att beslutet vann laga kraft. 
  
 En upplysning om detta skall tas 
  
 En upplysning om detta skall tas 
  
 in i beslutet. Om avgiften inte 
  
 in i beslutet. Om avgiften inte 
  
 betalas inom denna tid, skall 
  
 betalas inom denna tid, skall 
  
 dröjsmålsavgift tas ut enligt la- 
  
 dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen 
  
 gen (1997:484) om dröjsmålsav- 
  
 (1997:484) 
  
 om 
  
 dröjsmålsavgift. 
  
 gift.  
 Den obetalda avgiften och 
  
 Av 1 kap. 
  
 2 c § 
  
 skattebetalnings- 
  
 dröjsmålsavgift skall lämnas för 
  
 lagen (1997:483) följer att bestäm- 
  
 indrivning. Regeringen får före- 
  
 melserna i 20 kap. den lagen gäller 
  
 skriva att indrivning inte behöver 
  
 för avgift som inte betalats i den 
  
 begäras för ett ringa belopp. Be- 
  
 mån annat inte föreskrivs i denna 
  
 stämmelser om indrivning finns i 
  
 lag. Det som där sägs om skatt- 
  
 lagen (1993:891) om indrivning 
  
 skyldig skall då i stället gälla den 
  
 av statliga fordringar m.m. In- 
  
 som påförts avgift och det som i 
  
 drivningsåtgärder  
 får dock inte 
  
 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om Skattever- 
  
 vidtas  
 när fem år har gått efter 
  
 ket skall i stället gälla länsstyrelsen. 
  
 det att beslutet vann laga kraft. 
  
 Verkställighet  
 får dock inte  
 ske  
 när 
  
 fem år har gått efter det att 
  
 beslutet vann laga kraft. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 47  
 Senaste lydelse 1997:536. 
 78 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 21 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för anställning på fartyg 
  
 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1989:532) om tillstånd för anställning på fartyg skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 § 
 48 
  
 Frågor om påförande av avgift enligt 5 § prövas av allmän dom- stol efter ansökan, som skall göras av allmän åklagare inom två år efter det att överträdelsen upphörde. I frågor om sådan talan gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i rättegångsbalken om åtal för brott på vilket inte kan följa svårare straff än böter och om kvarstad i brottmål. Sedan fem år har förflutit efter det att överträdelsen 
  
 upphörde, får avgift inte påföras. Avgiften tillfaller staten. 
  
 Avgiften skall betalas till läns- 
  
 Avgiften skall betalas till läns- 
  
 styrelsen inom två månader från 
  
 styrelsen inom två månader från 
  
 det att beslutet vann laga kraft. 
  
 det att beslutet vann laga kraft. 
  
 En upplysning om detta skall tas 
  
 En upplysning om detta skall tas 
  
 in i beslutet. Om avgiften inte 
  
 in i beslutet. Om avgiften inte 
  
 betalas inom denna tid, skall 
  
 betalas inom denna tid, skall 
  
 dröjsmålsavgift 
  
 tas 
  
 ut enligt 
  
 dröjsmålsavgift tas 
  
 ut enligt 
  
 lagen (1997:484) om dröjsmåls- 
  
 lagen (1997:484) om dröjsmåls- 
  
 avgift.  
 Den obetalda avgiften och 
  
 avgift.  
 Av 1 kap. 2 c § skattebetal- 
  
 dröjsmålsavgift 
  
 skall 
  
 lämnas för 
  
 ningslagen (1997:483) 
  
 följer 
  
 att 
  
 indrivning. 
  
 Indrivningsåtgärder 
  
 bestämmelserna i 20 kap. den lagen 
  
 får dock inte  
 vidtas  
 sedan fem år 
  
 gäller för avgiften i den mån annat 
  
 har förflutit från det beslutet 
  
 inte föreskrivs i denna lag. Det som 
  
 vann laga kraft.  
 Regeringen får 
  
 där sägs om skattskyldig skall då i 
  
 föreskriva att indrivning inte be- 
  
 stället gälla den som påförts avgift 
  
 höver begäras för ett ringa belopp. 
  
 och det som i 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs 
  
 Bestämmelser 
  
 om 
  
 indrivning 
  
 om Skatteverket skall i stället gälla 
  
 finns i lagen (1993:891) om in- 
  
 länsstyrelsen. Verkställighet 
  
 får 
  
 drivning av 
  
 statliga 
  
 fordringar 
  
 dock inte  
 ske  
 sedan fem år har 
  
 m.m. 
  
 förflutit från det beslutet vann 
  
 laga kraft. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 48  
 Senaste lydelse 1997:537. 
 79 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 22 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden 
  
 dels  
 att 11 § skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att 3, 18 och 22 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
 49  
  
 Med handräckning avses i denna lag 
  
 1. 
  
 utbyte av upplysningar, häri inbegripet samtidiga skatteutred- ningar och deltagande i skatteutredning, 
  
 2. 
  
 bistånd vid indrivning, häri inbegripet säkringsåtgärder, samt 
  
 3. 
  
 delgivning av handlingar. 
  
 Med behörig myndighet avses i denna lag 
  
 1. Kronofogdemyndigheten  
 i 
  
 1. Kronofogdemyndigheten, 
  
 Stockholm, 
  
 såvitt 
  
 avser 
  
 sådan 
  
 såvitt avser  
 utbyte av upplys- 
  
 handräckning 
  
 enligt 
  
 första 
  
 ningar som behövs för att bedöma 
  
 stycket 2  
 som sker med stöd av 
  
 förutsättningarna 
  
 för  
 handräck- 
  
 bestämmelserna 
  
 i 
  
 lagen 
  
 ning enligt första stycket 2, och 
  
 (1990:226) 
  
 om 
  
 handräckning i 
  
 skatteärenden mellan de nordiska 
  
 länderna,  
 och 
  
 2. Skatteverket i övriga fall. 
  
 18 § 
 50 
  
 Kronofogdemyndighet 
  
 får 
  
 hos 
  
 Begäran 
  
 om 
  
 handräckning i 
  
 den behöriga myndigheten hem- 
  
 främmande 
  
 stat 
  
 för indrivning 
  
 ställa om att sistnämnda myndig- 
  
 av svensk skatt för göras endast 
  
 het begär  
 handräckning i främ- 
  
 om beslutet i skatteärendet är 
  
 mande stat för indrivning av 
  
 verkställbart i Sverige och ford- 
  
 svensk skatt. 
  
 Hemställan 
  
 får 
  
 ringen inte kan drivas in i 
  
 avse indrivning inte bara hos 
  
 Sverige utan väsentlig svårighet. 
  
 den skattskyldige utan även hos 
  
 Begäran  
 får avse indrivning inte 
  
 arbetsgivare eller annan som är 
  
 bara hos den skattskyldige utan 
  
 betalningsskyldig 
  
 enligt 
  
 svensk 
  
 även hos arbetsgivare eller an- 
  
 lagstiftning. 
  
 nan som 
  
 är betalningsskyldig 
  
 49 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 50 
  
 Senaste lydelse 1993:4. 
  
 80 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 enligt svensk lagstiftning. 
 Hemställan enligt första stycket får göras endast om beslutet i skatteärendet är verkställbart i Sverige och fordringen inte kan drivas in i Sverige utan väsentlig svårighet. 
  
 22 § 
 51 
  
 Om ett ärende enligt denna 
  
 Om ett ärende enligt denna 
  
 lag är av särskild betydelse eller 
  
 lag är av särskild betydelse eller 
  
 annars av sådan beskaffenhet att 
  
 annars av sådan beskaffenhet att 
  
 det bör avgöras av regeringen, 
  
 det bör avgöras av regeringen, 
  
 skall Skatteverket med eget ytt- 
  
 skall Skatteverket med eget ytt- 
  
 rande överlämna ärendet 
  
 dit. 
  
 rande överlämna ärendet 
  
 dit. 
  
 Kronofogdemyndigheten 
  
 i 
  
 Kronofogdemyndigheten 
  
 skall 
  
 Stockholm  
 skall överlämna ären- 
  
 överlämna ärende av sådan be- 
  
 de av sådan beskaffenhet till 
  
 skaffenhet till Skatteverket. 
  
 Skatteverket. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 51  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 23 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontomedel m.m. 
  
 Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontomedel m.m. skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 § 
 52 
  
 Skatt 
  
 eller 
  
 dröjsmålsavgift 
  
 Av 1 kap. 2 c § första stycket 
  
 som inte  
 har  
 betalats in i rätt tid 
  
 skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 skall lämnas för indrivning. Re- 
  
 följer att bestämmelserna i 20 och 
  
 geringen får föreskriva att indriv- 
  
 20 a kap. den lagen gäller för 
  
 ning inte behöver begäras för 
  
 skatt  
 eller dröjsmålsavgift som 
  
 ringa belopp. Bestämmelser 
  
 om 
  
 inte betalats i rätt tid. Överkla- 
  
 indrivning 
  
 finns 
  
 i 
  
 lagen 
  
 gande inverkar inte på skyldig- 
  
 (1993:891) 
  
 om 
  
 indrivning 
  
 av 
  
 heten att betala skatt eller 
  
 statliga fordringar m.m. Vid in- 
  
 dröjsmålsavgift. 
  
 drivning 
  
 får 
  
 verkställighet 
  
 enligt 
  
 utsökningsbalken 
  
 ske. 
  
 Överkla- 
  
 gande inverkar inte på skyldig- 
  
 heten att betala skatt eller dröjsmålsavgift. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 52  
 Senaste lydelse 1993:916. 
 82 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 24 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:746) om betal- ningsföreläggande och handräckning 
 53 
  
 dels  
 att  
 6–8 
  §§ skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 6 § skall utgå, 
  
 dels  
 att i 61 § orden en kronofogdemyndighet skall bytas mot Kronofogdemyndigheten, 
  
 dels  
 att 18 § skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 Ansökningen skall innehålla uppgifter om parterna i den ut- sträckning som anges i 33 kap. 1 § rättegångsbalken.  
 I ansök- ningen skall vidare anges de om- ständigheter som gör kronofog- demyndigheten behörig, om inte detta framgår på annat sätt. 
  
 Föreslagen lydelse 
 18 § 
 Ansökningen skall innehålla uppgifter om parterna i den ut- sträckning som anges i 33 kap. 1 § rättegångsbalken. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 53 
  
 Senaste lydelse av 6 § 1997:369, 
  
 6 a § 2002:468. 
 83 
  
 Av 1 kap. 2 c § skattebetal- ningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 kap. den lagen gäller för avgift som  
  
 inte betalas inom den tid som anges i 31 a §.  
  
 Det som där sägs om skattskyldig skall då i stället gälla företaget och det som i 20 kap.  
  
 1–10 
  
  §§ sägs om Skatte- verket  
  
 skall  
  
 i stället gälla 
  
 Konkurrensverket. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 25 
  
 Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) 
  
 Härigenom föreskrivs att 31 b § konkurrenslagen (1993:20) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 31 b § 
 54  
  
 Om avgiften  
 inte betalas inom 
 den tid som anges i 31 a §, skall Konkurrensverket  
 lämna den obetalda konkurrensskadeavgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 54  
 Senaste lydelse 2000:1022. 
 84 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 26 
  
 Förslag till lag om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334) 
  
 Härigenom föreskrivs att 9 § skuldsaneringslagen (1994:334) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 9 § 
 55 
  
 En ansökan om skuldsanering 
  
 En ansökan om skuldsanering 
  
 skall göras skriftligen hos kro- 
  
 skall göras skriftligen hos Kro- 
  
 nofogdemyndigheten  
 i den re- 
  
 nofogdemyndigheten. 
  
 gion där gäldenären är bosatt. Är 
  
 gäldenären inte bosatt i Sverige, 
  
 skall ansökan göras hos Krono- 
  
 fogdemyndigheten 
  
 i 
  
 Stockholm. 
  
 Har ansökan gjorts hos en kro- 
  
 nofogdemyndighet 
  
 som 
  
 inte 
  
 är 
  
 behörig, skall 
  
 ärendet 
  
 genast 
  
 lämnas över till den krono- 
  
 fogdemyndighet 
  
 som 
  
 enligt 
  
 vad 
  
 handlingarna visar är behörig. 
 Ansökan skall vara egenhändigt undertecknad av gäldenären. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 55  
 Senaste lydelse 1997:371. 
 85 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 27 
  
 Förslag till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554) 
  
 Härigenom föreskrivs att 8 kap. 10 § årsredovisningslagen (1995:1554) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8 kap. 
  
 10 § 
  
 Om  
 förseningsavgift  
 inte har 
  
 Av 
  
 1 kap. 
  
 2 c § 
  
 första 
  
 stycket 
  
 betalats efter betalningsuppma- 
  
 skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 ning, skall avgiften lämnas för 
  
 följer att bestämmelserna i 20 och 
  
 indrivning. Regeringen får före- 
  
 20 a kap. den lagen gäller för  
 för- 
  
 skriva att indrivning inte behöver 
  
 seningsavgift.  
 Det som där sägs 
  
 begäras för ringa belopp. 
  
 om skattskyldig skall då i stället 
  
 gälla 
  
 bolaget 
  
 och 
  
 det 
  
 som i 
  
 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om Skatte- 
  
 verket skall i stället gälla registre- ringsmyndigheten. 
 Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 86 
  
 Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller i den mån inte annat föreskrivs i denna lag för särskild avgift Det som där sägs om skattskyldig skall då i stället gälla den som påförts sär- skild avgift och det som i 20 kap.  
  
 1–10 
  
  §§ sägs om Skatteverket  
  
 skall  
  
 i stället gälla  
  
 Radio- och  
  
 TV-verket 
  
 . 
  
 87 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 28 
  
 Förslag till lag om ändring i radio- och  
  
 TV-lagen 
  (1996:844) 
 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 6 b § radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. 
 6 b § 
 56 
  
 Om den särskilda avgiften inte betalas inom den tid som anges i 6 a §,  
 skall Radio- och  
  
 TV-ver- 
  
  ket  
 lämna den obetalda avgiften för indrivning. Indrivning skall ske enligt bestämmelserna i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 56  
 Senaste lydelse 2002:1096. 
  
 Första stycket tillämpas inte i fråga om påminnelse av Krono- fogdemyndigheten sedan myn- digheten beviljat  
  
 anstånd  
  
 med betalningen. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 29 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift 
 Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1997:484) om dröjsmålsav- gift skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
 Om den betalningsskyldige skriftligen påmints om sin betal- ningsskyldighet och betalning sker senast viss i påminnelsen angi- ven dag, skall dröjsmålsavgift tas ut som om betalning skett den dag påminnelsen sändes. 
 Första stycket tillämpas inte i fråga om påminnelse av krono- fogdemyndigheten sedan myn- digheten beviljat  
 uppskov  
 med betalningen. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 88 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 30 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon 
  
 Härigenom föreskrivs att 26 § lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 Om vägavgift inte betalas i rätt tid skall avgiften lämnas för in- drivning. Regeringen får före- skriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. 
 Föreslagen lydelse 
 26 § 
 Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för vägavgift. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 89 
  
 Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för  
  
 för- seningsavgift.  
  
 Det som där sägs om skattskyldig skall då i stället gälla företaget och det som i 20 kap.  
  
 1–10 
  
  §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla nät- myndigheten. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 31 Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857) 
 Härigenom föreskrivs att 12 kap. 12 § ellagen (1997:857) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 12 kap. 
 12 § 
 57  
  
 Om en  
 förseningsavgift  
 inte 
  
 har betalats efter betalningsupp- maning, skall avgiften lämnas för indrivning. Regeringen får före- skriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. 
 ´ 
 Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 57  
 Senaste lydelse 1998:1651. 
 90 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 32 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:189) om förhandsbesked i skattefrågor 
 Härigenom föreskrivs att 19 § lagen (1998:189) om förhandsbe- sked i skattefrågor skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Avgift  
 enligt 17 § och kostnad enligt 18 §  
 som inte betalats inom den tid  
 Skatterättsnämnden  
 an- gett får tas ut genom indrivning enligt lagen (1993:891) om in- drivning av statliga fordringar m.m. 
  
 19 § 
 Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för av- gift  
 enligt 17 § och kostnad en- ligt 18 §.  
 Det som där sägs om skattskyldig skall då i stället gälla sökande och det som i 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om Skatteverket skall i stället gälla  
 Skatterätts- nämnden. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 91 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 33 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) 
  
 Härigenom föreskrivs att 
  
 5 kap. 6 § studiestödslagen 
  
 (1999:1395) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. 
 6 § 
 En fordran som har uppkommit på grund av att studiestöd har krävts tillbaka, skall bevakas fram till utgången av det år då den återbetalningsskyldige fyller 67 år. Därefter skall fordringen skrivas av. Avskrivning skall också ske om den återbetalningsskyldige avli- der. 
 Om indrivningen av en sådan fordran som avses i första stycket skulle leda till mer arbete eller kostnad än som är skäligt och indrivning inte är påkallad från allmän synpunkt får indrivnings- åtgärder underlåtas. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  Genom lagen skall även 9 kap. 2 a § tredje stycket studiestödslagen (1973:349) upphöra att tilläm- pas i fråga om studiestöd som avser tid före den 1 juli 2001. 
 92 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 34 Förslag till lag om ändring i naturgaslagen (2000:599) 
 Härigenom föreskrivs att 6 kap. 10 § naturgaslagen (2000:599) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 kap. 
  
 Om en  
 förseningsavgift  
 inte har betalats efter betalningsupp- maning, skall avgiften lämnas för indrivning. Regeringen får före- skriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. 
  
 Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. 
 10 § 
 Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för  
 för- seningsavgift.  
 Det som där sägs om skattskyldig skall då i stället gälla naturgasföretag och det som i 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla Statens energimyndighet. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 93 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 35 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument 
  
 Härigenom föreskrivs att 24 § lagen (2000:1087) om anmäl- ningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 24 § 
  
 Särskild avgift skall betalas till 
  
 Särskild avgift skall betalas till 
  
 Finansinspektionen och tillfaller 
  
 Finansinspektionen och tillfaller 
  
 staten.  
 Bestämmelser om indriv- 
  
 staten. 
  
 ning av sådan avgift finns i lagen 
  
 (1993:891) 
  
 om 
  
 indrivning 
  
 av 
  
 statliga fordringar av statliga 
  
 fordringar. 
  
 Vid 
  
 indrivning 
  
 får 
  
 verkställighet ske enligt utsök- ningsbalken. 
 Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för särskild av- gift. Det som där sägs om skatt- skyldig skall då i stället gälla anmälningsskyldig och det som i 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla Finans- inspektionen. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 94 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 36 Förslag till lag om ändring i tullagen (2000:1281) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om tullagen (2000:1281) 
  
 dels  
 att i 5 kap. 18 och 25 §§ ordet indrivning skall bytas ut mot verkställighet, 
  
 dels  
 att i 11 kap. 6 § ordet kronofogdemyndighet skall bytas ut mot Kronofogdemyndigheten, 
  
 dels  
 att 5 kap. 23 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Indrivning 
  
 Verkställighet m.m. 
  
 5 kap. 
  
 23 § 
  
 En  
 fordran på tull  
 som inte har betalats i rätt tid skall lämnas för indrivning.Regeringen får föreskriva att indrivning inte be- höver begäras för ett ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske.  
 Om säkerhet har ställts eller om varan utgör säkerhet, får Tullverket ta ut beloppet ur sä- kerheten. 
  
 Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för  
 fordran på tull.  
 Det som där sägs om skattskyldig skall då också gälla gäldenär och det som i 20 kap.  
 1–10 
  §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla Tullver- ket.  
 Om säkerhet har ställts eller om varan utgör säkerhet, får Tullverket ta ut beloppet ur sä- kerheten. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 95 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 37 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatteverkets beskattningsverksamhet 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:181) om behand- ling av uppgifter i Skatteverkets beskattningsverksamhet 
 58 
  
 dels  
 att i 2 kap. 8 § orden en kronofogdemyndighet skall bytas ut mot Kronofogdemyndigheten, 
  
 dels  
 att 1 kap. 5 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 5 § 
 59 
  
 Uppgifter får behandlas för tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos någon annan än Skatteverket för 
 1. fastställande av underlag för samt redovisning, bestämmande, betalning och återbetalning av skatter och avgifter, 
  
 2. utsökning och  
 indrivning,  
 2.  
 bevakning av fordringar  
 och utsökning, 
  
 3. 
  
 att utgöra underlag för beslut och kontroll av bidrag och andra 
  
 stöd, 
  
 4. 
  
 pensionsberäkning, 
  
 5. 
  
 tillsyn och kontroll samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning, och 
  
 6. 
  
 aktualisering och komplettering av uppgifter om fastigheter i andra myndigheters register. 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 58 
  
 Lydelse av lagens rubrik enligt prop. 2002/03:99. 
  
 59 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 96 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 38 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:184) om behand- ling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 dels  
 att 2 kap. 26 § skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att i 2 kap. 8, 14 och 20 §§ ordet kronofogdemyndigheter i olika böjningsformer skall bytas ut mot Kronofogdemyndig- heten eller i förekommande fall Kronofogdemyndighetens, 
  
 dels  
 att i 2 kap. 5 § orden en kronofogdemyndighets skall bytas ut mot Kronofogdemyndighetens, 
  
 dels  
 att rubriken till lagen, rubriken till 2 kap. och rubriken när- mast före 2 kap. 1 § samt 1 kap. 1 och 5 §§ och 2 kap.  
 1–3, 
  26 och 30 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Lag om behandling av uppgifter i 
  
 Lag om behandling av uppgifter i 
  
 kronofogdemyndigheternas verk- 
  
 Kronofogdemyndighetens verk- 
  
 samhet 
  
 samhet 
  
 1 
  
 kap. 
  
 1 § 
 Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter i  
 kronofogdemyndigheternas  
 verk- samhet med utsökning,  
 indriv- ning,  
 skuldsanering, betal- ningsföreläggande och hand- räckning, tillsyn i konkurs samt i annan verksamhet som särskilt åligger  
 kronofogdemyndigheter,  
 om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är av- sedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. 
 Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter i 
 Kronofogdemyndighetens  
 verk- samhet med utsökning, skuld- sanering, betalningsföreläggande och handräckning, tillsyn i kon- kurs samt i annan verksamhet som särskilt åligger  
 Kronofog- demyndigheten,  
 om behandling- en är helt eller delvis auto- matiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av per- sonuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställ- ning enligt särskilda kriterier. 
  
 97 
 Författningsförslag SOU 2003:97 
  
 5 § 
 60 
  
 Skatteverket är personuppgifts- 
  
 Kronofogdemyndigheten 
  
 är 
  
 ansvarigt för den behandling av 
  
 personuppgiftsansvarig för 
  
 den 
  
 personuppgifter som verket 
  
 skall 
  
 behandling som myndigheten 
  
 utföra. En kronofogdemyndighet 
  
 skall utföra. 
  
 är personuppgiftsansvarig 
  
 för 
  
 den behandling som myndighe- 
  
 ten skall utföra. 
  
 2 kap.  
 Kronofogdemyndigheter- 
  
 2 kap.  
 Kronofogdemyndighetens 
  
 nas databaser 
  
 databaser 
  
 Utsöknings- och indrivnings- 
  
 Utsökningsdatabasen 
  
 databasen 
  
 I verksamheten med utsök- ning  
 och indrivning  
 skall det finnas en samling uppgifter som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksamheten för de i 2 och 3 §§ angivna ändamålen  
 (utsök- nings- och indrivningsdatabas). 
  
 1 § 
 I verksamheten med utsök- ning skall det finnas en samling uppgifter som med hjälp av auto- matiserad behandling används gemensamt i verksamheten för de i 2 och 3 §§ angivna ändamå- len  
 (utsökningsdatabas). 
  
 2 § 
 61 
  
 Uppgifter 
  
 får 
  
 behandlas i 
  
 Uppgifter 
  
 får 
  
 behandlas i 
  
 databasen för 
  
 tillhandahållande 
  
 databasen för 
  
 tillhandahållande 
  
 av information som behövs i 
  
 av information som behövs i 
  
 Skatteverkets 
  
 och 
  
 kronofogde- 
  
 Kronofogdemyndighetens 
  
 verk- 
  
 myndigheternas  
 verksamhet för 
  
 samhet för 
  
 1. verkställighet 
  
 eller annan 
  
 1. verkställighet 
  
 eller 
  
 annan 
  
 åtgärd som särskilt åligger  
 kro- 
  
 åtgärd som särskilt åligger  
 Kro- 
  
 nofogdemyndigheter 
  
 enligt ut- 
  
 nofogdemyndigheten  
 enligt ut- 
  
 sökningsbalken eller annan för- 
  
 sökningsbalken eller annan för- 
  
 fattning, 
  
 fattning, 
  
 60 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 61 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 98 
 SOU 2003:97 Författningsförslag 
  
 2. indrivning av statliga ford- 
  
 ringar m.m. 
  
 3.  
 avräkning vid återbetalning 
  
 2.  
 avräkning vid återbetalning 
  
 av skatter och avgifter, 
  
 av skatter och avgifter, 
  
 4.  
 ansökan om och tillsyn 
  
 3.  
 ansökan om och tillsyn 
  
 över näringsförbud, 
  
 över näringsförbud,  
 och 
  
 5. ärenden om ansvar för nå- 
  
 gon annans skatter och avgifter, 
  
 och 
  
 6.  
 tillsyn, kontroll, uppfölj- 
  
 4.  
 tillsyn, kontroll, uppfölj- 
  
 ning och planering av verksam- 
  
 ning och planering av verksam- 
  
 heten. 
  
 heten. 
  
 3 § 
 62 
  
 Uppgifter 
  
 får behandlas i 
  
 Uppgifter 
  
 får behandlas i 
  
 databasen för 
  
 tillhandahållande 
  
 databasen för 
  
 tillhandahållande 
  
 av information som behövs i 
  
 av information som behövs i 
  
 författningsreglerad verksamhet 
  
 författningsreglerad verksamhet 
  
 hos någon annan än  
 Skatteverket 
  
 hos någon annan än  
 Kronofog- 
  
 och kronofogdemyndigheterna  
 för 
  
 demyndigheten  
 för 
  
 1. 
  
 avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 
  
 2. 
  
 kvittning vid utbetalning av bidrag, 
  
 3. 
  
 planering, samordning och uppföljning av revision och annan kontrollverksamhet vid beskattning och tulltaxering, 
  
 4. 
  
 utredningar vid bestämmande av och betalning av skatter, tullar och avgifter, och 
  
 5. 
  
 kontroll och tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning. 
  
 30 § 
 63 
  
 Skatteverket och kronofogde- 
  
 Kronofogdemyndigheten  
 får ta 
  
 myndigheterna  
 får ta ut avgifter 
  
 ut avgifter för att lämna ut upp- 
  
 för att lämna ut uppgifter ur en 
  
 gifter ur en databas enligt de 
  
 databas enligt de närmare före- 
  
 närmare föreskrifter som med- 
  
 skrifter som meddelas av reger- 
  
 delas av regeringen. 
  
 ingen. 
  
 62 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 63 
  
 Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 
  
 99 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2003:97 
  
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 100 
  
 SOU 2003:97 
  
 Författningsförslag 
  
 39 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2002:460) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden 
  
 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (2002:460) med komplette- rande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 Om det finns svensk doms- rätt enligt en gemenskapsrätts- akt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § och annan behörig domstol saknas, är Stockholms tingsrätt behörig. 
 En ansökan enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläg- gande och handräckning skall, om annan behörig kronofogdemyn- dighet saknas, göras hos Krono- fogdemyndigheten i Stockholm. 
 Föreslagen lydelse 
 2 § 
 Om det finns svensk doms- rätt enligt en gemenskapsrätts- akt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § och annan behörig domstol saknas, är Stockholms tingsrätt behörig. 
 Denna lag träder i kraft den  
 ---. 
  
 101 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Utredningens uppdrag är att förutsättningslöst ta fram och redovisa underlag för hur kronofogdemyndigheternas verksam- heter lämpligen bör organiseras om Riksskatteverket och de tio skattemyndigheterna bildar en gemensam myndighet. Utgångs- punkten för utredningens förslag skall vara att kronofogde- myndigheternas opartiskhet i det verkställande och i övrigt borgenärsneutrala arbetet inte skall kunna ifrågasättas. Därtill skall effektiviteten i verksamheten förbättras och servicen till med- borgarna och andra intressenter upprätthållas och om möjligt förbättras. Oberoende av vilken lösning som föreslås skall den framtida verksamheten inom skatteförvaltningens och exekutions- väsendets respektive ansvarsområden rymmas inom den totala resursram som i dag gäller för Riksskatteverket, skattemyndig- heterna och kronofogdemyndigheterna. 
 Utredningen skall vidare belysa konsekvenserna av olika lösningar i fråga om 
  
 – 
  
 samordningen av statens agerande i skatteindrivningen, 
  
 – 
  
 borgenärsrollen i fråga om andra offentligrättsliga fordringar, 
  
 – 
  
 kronofogdemyndigheternas arbetsuppgifter utanför utsök- nings- och indrivningsområdet, nämligen summarisk process, konkurstillsyn och ärenden om frivillig skuld- sanering, samt 
  
 – 
  
 administrativa stödfunktioner. 
  
 Som en del i bedömningen av lämpliga lösningar skall utredningen redovisa de resursmässiga konsekvenserna, konsekvenserna för effektiviteten i verksamheten samt servicen till medborgarna och andra intressenter. Vidare skall utredningen belysa konsekvenserna 
 103 
  
 Inledning 
  
 SOU 2003:97 
  
 för personalen av olika lösningar i form av kompetensbehov, krav på förändringar i arbetsorganisationen m.m. 
 Direktiven i sin helhet framgår av  
 bilaga 1 
 . 
  
 1.2 
  
 Arbetets bedrivande 
  
 För att skapa ett underlag inför utredningens ställningstaganden, bl.a. vad gäller borgenärsuppgifternas placering, har utredningen sänt ut en enkät till ett antal myndigheter som har fordringar vilka drivs in av kronofogdemyndigheterna enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Avsikten var att fånga upp synpunkter på kronofogdemyndigheternas borgenärsarbete, myn- digheternas egna bevakningsrutiner och erfarenheter i anledning av dessa och myndigheternas behov av att kronofogdemyndigheten även framdeles handhar borgenärsuppgifterna. Innehållet i enkätsvaren redovisas under de avsnitt som tar upp ämnen som knyter an till enkäten. Enkäten redovisas i  
 bilaga 2 
 . 
 För att få en uppfattning om borgenärsarbetets omfattning har utredningen bett ett antal kronofogdemyndigheter att genomföra en manuell tidmätning av arbetet med borgenärsuppgifterna. Tidmätningen har ägt rum hos fyra myndigheter, kronofogdemyn- digheterna i Härnösand, Kalmar, Göteborg och Stockholm under två veckor i maj 2003. Resultatet av tidmätningen redovisas i avsnitt 9.7.1. Förutsättningarna för tidmätningen framgår av  
 bilaga 3 
 . 
 Enligt utredningens direktiv skall möjligheterna att flytta över borgenärsuppgifterna beträffande samtliga allmänna fordringar till någon annan befintlig myndighet övervägas. Utredningen har i denna del identifierat ett tänkbart alternativ, nämligen Kammarkollegiet. Sekretariatet har besökt Kammarkollegiet för att utredningen skall få underlag för sitt ställningstagande i denna del. En redogörelse för Kammarkollegiets verksamhet och förutsätt- ningarna för att myndigheten skall kunna överta kronofogde- myndigheternas borgenärsuppgifter finns i avsnitt 4.7.4 och 10.5.2. 
 Vidare har sekretariatet sammanträffat med företrädare för Svenska Bankföreningen, Intrum Justitia Sverige AB, Konkurs- förvaltarkollegiernas förening,  
 Kredit-Inkasso 
  AB och Sveriges Inkassoorganisation för att få deras synpunkter på kronofogde- myndigheternas arbete. Synpunkter på kronofogdemyndigheternas arbete har även inhämtats från fackliga företrädare för Jusek (sektionen för exekutionsväsendet) och  
 ST-KFM 
  (Statstjänste- 
 104 
  
 SOU 2003:97 
  
 Inledning 
  
 mannaförbundets avdelning vid kronofogdemyndigheterna). Utredningen har under arbetets gång även sammanträffat med de fackliga företrädarna. 
 Synpunkter som framkommit vid sammanträffandena redovisas i betänkandet i sitt sammanhang. Jusek och  
 ST-KFM 
  har beretts tillfälle att även lämnat skriftliga synpunkter. Dessa redovisas i avsnitt 9.4. 
 Under arbetets gång har utredningen i skilda former haft kontakt och samrått med Skuldsaneringsutredningen (Ju 2002:15) samt hållit sig informerad om utvecklingen inom lönegaranti- området och dess eventuella påverkan på utredningens arbete. 
  
 1.3 
  
 Övrigt 
  
 Den korta utredningstid som stått till utredningens förfogande har inte givit utrymme att grundligt gå igenom alla de författningar som kan beröras av utredningens förslag. Utredningens förhoppning är att samtliga de lagar där andra ändringar än rena namnbyten aktualiseras har behandlats. Förslagen medför naturligtvis också förändringar i ett stort antal förordningar. Dessa har inte behandlats. 
 105 
  
 2 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 2.1 
  
 Förhållandena fram till den 1 juli 1988 
  
 1734 års utsökningsbalk och 1877 års utsökningslag 
 1 
  
 Sedan  
 1950-talet 
  har de verkställande myndigheternas, från 1965 kronofogdemyndigheternas, organisation varit föremål för ett flertal utredningar. I det följande lämnas en övergripande redo- görelse för det organisatoriska reformarbete som utförts under åren fram till 1988. 
 Den exekutiva verksamheten sträcker sig långt tillbaka i tiden. I 1734 års lag reglerades utsökningsrätten i utsökningsbalken, vilken ersatte 1666 års exekutionsstadga. Enligt utsökningsbalken pröva- des utsökningsmål av en av Konungen särskilt utsedd person, lands- hövdingen och i Stockholm av överståthållaren. I staden verkställ- des landshövdingens beslut av borgmästare och råd (magistraten) och på landet av kronofogde. I vissa fall fick magistraten och kronofogden verkställa beslut utan särskilt förordnande av lands- hövdingen. Landshövdingen hade även till uppgift att övervaka magistratens och kronofogdens arbete och vid behov meddela rättelse av vidtagna åtgärder. 
 Utsökningsbalken ersattes sedermera av 1877 års utsökningslag. Vid införandet av utsökningslagen behölls uppdelningen på två exekutiva myndigheter, en överordnad överexekutor och en under- ordnad utmätningsman. Genom utsökningslagen utökades utmät- ningsmannens befogenheter i förhållande till utsökningsbalken till att verkställa dom utan särskilt bemyndigande från överexekutor. Enligt huvudregeln var det visserligen överexekutor som tog upp och prövade utsökningsmål och utmätningsmannen som utförde vad överexekutor förordnat. Från denna huvudregel gällde dock så många undantag att det i praktiken var utmätningsmannen som 
  
 1  
 Redogörelsen under detta avsnitt bygger i huvudsak på vad som redovisas i Ds C 1971:2 s. 1 ff., prop. 1980/81:8 s. 71 ff., prop. 1986/87:52 s.7 ff. 
 107 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2003:97 
  
 handlade de flesta utsökningsmål. Överexekutor var vidare första instans vid överklagande av utmätningsmannens beslut och åtgär- der och utövade även tillsyn över utmätningsmannens och biträde- nas arbete med utsökningsmålen. 
 År 1917 skedde vissa organisatoriska förändringar. Kronofog- detjänsten drogs in och i stället inrättades tjänsten som landsfiskal. Uppgiften som utmätningsman flyttades därmed från kronofogde till landsfiskal som fick utföra det exekutiva arbetet på landsbyg- den. Enligt utsökningslagen räknades städer som saknade förvalt- ningsmyndighet (s.k. magistrat) till landsbygden. Landsfiskalen var därför utmätningsman även i många städer. I de städer som hade förvaltningsmyndighet eller ägde rätt att hålla sig med egen utmät- ningsman var det stadsfogden som utförde arbetet. Sedermera fick även städer utan magistrat förordna om särskild överexekutor och anställa stadsfogde. 
 Landsfiskalen förenade oftast det exekutiva arbetet med tjänsten som polischef eller åklagare och biträddes i sitt arbete av exeku- tionsbiträden (domverkställare) som antingen var polismän eller särskilt förordnade biträden. 
 1957 års polisutredning 
 År 1957 tillsattes en utredning (1957 års polisutredning) som hade till huvuduppgift att utreda polisväsendets allmänna organisation och om de exekutiva arbetsuppgifterna borde föras över på perso- nal utanför polisväsendet. I betänkandet Huvudmannaskapet för polisväsendet m.m. (SOU 1961:34) förordades att sambandet mellan polis- och åklagarväsendet och den exekutiva verksamheten skulle brytas. Beträffande exekutionsväsendets framtida organisa- tion angavs att en allmän samordning av exekutionsväsendet borde komma till stånd där den organisation som gällde på landet skulle tillämpas och stadsfogdeorganisationen avvecklas. Vidare föreslogs att det skulle bildas utmätningsmannadistrikt motsvarande polis- distrikt, att utmätningsmannen skulle benämnas kronofogde och att staten skulle överta huvudmannaskapet för exekutionsväsendet. Betänkandet lades till grund för prop. 1962:148 om huvudmanna- skapet för polisväsendet m.m., vilken riksdagen beslöt i enlighet med (SU 1962:183, rskr. 387). Frågan om distriktsindelningen sköts däremot på framtiden i avvaktan på förslag om distriktens interna arbetsorganisation. 
 108 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 1965 års reform och införandet av Exekutionsväsendets organisationsnämnd 
 Efter riksdagens principbeslut år 1962 påbörjades ett genom- gripande reformeringsarbete som bl.a. utmynnade i att exekutions- väsendet blev statligt år 1965. Begreppen landsfiskal och stadsfogde försvann och ersattes med det tidigare använda begreppet, krono- fogde. Sambandet mellan polis- och åklagarväsendet och exeku- tionsväsendet löstes upp och antalet utmätningsmannadistrikt reducerades så att landet delades in i 81 kronofogdedistrikt som i stort sammanföll med polis- och åklagardistrikten. Samtidigt förstatligades städernas domstolsväsende varigenom magistrats- institutionen avskaffades. Detta i sin tur medförde organisations- förändringar för överexekutor som organiserades inom länsstyrel- serna. 
 Fram till det att exekutionsväsendet förstatligades saknades regi- onal och central organisation för exekutionsväsendet. Beträffande den regionala organisationen konstaterades under reformerings- arbetet att exekutionsväsendet borde administreras av ett statligt organ. Vad gällde den centrala ledningen konstaterades att det saknades en befintlig och lämplig myndighet som kunde handha denna för exekutionsväsendet. I samband med förstatligandet av exekutionsväsendet inrättades därför en nämnd bestående av särskilda sakkunniga, Exekutionsväsendets organisationsnämnd (EON). Nämnden fick en rådgivande och samordnande funktion och hade enligt en särskild författning, kungörelsen (1964:848) om fullgörande tills vidare av uppgifter som ankomma på central- myndigheten för administration och förvaltning av exekutions- väsendet, även att fullgöra uppgiften som central myndighet för exekutionsväsendet. I avvaktan på att frågan om överexekutor utreddes fick viss administration precis som tidigare skötas av läns- styrelserna. Administrationen av exekutionsväsendet blev därmed fördelad mellan EON, länsstyrelserna och kronofogdemyndig- heterna. 
 Dåvarande ordning för exekutionsväsendets centrala organisa- tion var endast en provisorisk lösning. I slutet av 1969 tillsattes därför en utredning om centralorgan inom exekutionsväsendet  
 (UCE-utredningen). 
  Förutsättningar för en sådan utredning ansågs föreligga i och med förslaget om inrättandet av en central förvalt- ningsmyndighet för skatteförvaltningen, Riksskatteverket. Det nya verket skulle inrättas den 1 januari 1971 och ersätta bl.a. Riksskat- 
 109 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2003:97 
  
 tenämnden och Centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden.  
 UCE-utredningens 
  uppdrag var dels att klarlägga vilka arbetsupp- gifter inom exekutionsväsendet som borde handläggas centralt, dels, om sådana arbetsuppgifter fanns, analysera de funktionella sambanden mellan exekutionsväsendet och andra centrala myndig- heter. Utifrån analysen skulle utredningen besluta vilket eller vilka organ som var mest lämpade att handha de centrala uppgifterna. Mot bakgrund av förslaget om ett blivande Riksskatteverk skulle utredningen, som ett alternativ, utreda möjligheten att låta det blivande Riksskatteverket handha uppgifterna. Vidare skulle utred- ningen göra en översyn av landets indelning i kronofogdedistrikt. 
 Utredningen konstaterade i betänkandet, Centralorgan inom exekutionsväsendet – översyn av landets indelning i kronofogde- distrikt (Ds C 1971:2 s. 100 f.) att en grundläggande förutsättning för att kronofogdemyndigheternas verksamhet skulle omfattas av förtroende från allmänheten var att de judiciella uppgifterna utöva- des på ett opartiskt sätt. Särskilt viktigt ansågs detta vara beträf- fande de allmänna målen, dvs. mål om offentligrättsliga fordringar, eftersom utmätningsmannen i dessa mål även hade att tillvarata fiskala intressen. Enligt utredningens bedömning hade kronofog- demyndigheternas dubbla funktioner i de allmänna målen inte inverkat menligt på förtroendet för kronofogdemyndigheterna. Inte heller hade det föranlett några problem i praktiken. Utred- ningen underströk emellertid att dess bedömningar byggde på dåvarande förhållanden och att det var möjligt att man i framtiden, om den judiciella verksamheten skulle öka väsentligt, kunde anföra organisatoriska skäl för att de judiciella uppgifterna avskiljdes från övriga arbetsuppgifter. En uppdelning av uppgifterna på skilda myndigheter skulle kunna tänkas vara nödvändig för att tillgodose intresset av effektivitet i skatteindrivningen. Dessutom var det sannolikt att en sådan åtgärd även skulle stärka allmänhetens tilltro till objektiviteten och eliminera risken för konflikt mellan nämnda effektivitetsintresse och intresset av opartiskhet i de judiciella avgörandena. 
 De alternativ som diskuterades när det gällde centralorgan för kronofogdemyndigheterna var Riksskatteverket och det blivande Domstolsverket, som då var under uppbyggnad. Vid valet mellan dessa två verk konstaterade utredningen att skatteindrivningen representerade en övervägande del av verksamheten och att skatte- målens andel och betydelse krävde särskilt hänsynstagande och speciella åtgärder i form av samordning m.m. De enskilda målen 
 110 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 och de judiciella avgörandena i allmänna mål hade däremot ett nära samband med den verksamhet som bedrevs vid de allmänna dom- stolarna. Bevakning och information om den exekutionsrättsliga lagstiftningen samt behovet av att samordna nämnda lagstiftning med angränsade lagstiftning talade för det blivande Domstolsverket som centralorgan. Frågor om organisation och utbildning påverka- des i hög grad av den exekutionsrättsliga lagstiftningen. Detta talade också för Domstolverket. 
 Utredningen konstaterade dock att den judiciella verksamheten hade en betydligt mindre omfattning än indrivningsverksamheten (härmed torde avses indrivning av allmänna mål). Beträffande till- tron till kronofogdemyndigheternas objektivitet förelåg inte heller skäl som talade mot att de centrala uppgifterna i den judiciella verk- samheten förlades till Riksskatteverket. Av dessa anledningar före- slogs Riksskatteverket som centralorgan. Beträffande kronofogde- distrikten föreslogs en reducering från de dåvarande 81 distrikten till 35, varvid 19 län skulle bilda vartdera ett kronofogdedistrikt. 
 Riksskatteverket som centralmyndighet 
 Frågan om centralorgan och landets indelning i kronofogdedistrikt anmäldes i 1972 års budgetproposition (prop. 1972:1 bil. 14). Före- dragande departementschef anslöt sig i allt väsentligt till utredning- ens förslag om centralorgan. När det gällde valet av ett samordnat centralorgan angav föredraganden att indrivningen av skatter och andra offentligrättsliga fordringar representerade och skulle även under överskådlig framtid representera en övervägande del av kronofogdemyndigheternas verksamhet. Sambandet mellan taxe- ring och uppbörd och själva indrivningen fordrade dessutom särskilda samordningsåtgärder mellan de verkställande myndighet- erna. Detta gällde även prioritering och planering på central nivå för de olika verksamhetsgrenarna. Även ADB och utbildningsfrå- gor talade för en samordning. 
 Vid riksdagsbehandlingen uttalades bl.a. att en önskad samver- kan mellan taxerings- och indrivningsmyndigheterna i viss mån talade för ett samordnat centralorgan, även om betydelsen av detta inte borde överdrivas. Sett från skatteuppbördssynpunkt var en samordning önskvärd även när det gällde prioritering och plane- ring. För en samordning talade vidare önskvärdheten av samverkan i fråga om ADB och viss utbildning. Enligt utskottet borde dock 
 111 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2003:97 
  
 beaktas att kronofogdemyndigheternas arbete hade en speciell och en för allmänna och enskilda mål gemensam reglering. Vidare ut- talades att utvecklingen av kronofogdemyndigheternas verksamhet och möjligheten att de tillfördes nya arbetsuppgifter i fråga om betalningsförelägganden, konkurser m.m., kunde medföra en för- skjutning av verksamheten mot det judiciella arbetet. En sådan utveckling och ytterligare tänkbara reformer kunde leda till nya ställningstaganden som inte fick bindas av valet av organisations- form. Detta i sin tur talade för att centralmyndighetens uppgifter hanterades av t.ex. en särskild avdelning inom myndigheten. 
 EON kvarstod till den 1 juli 1973 då Riksskatteverket blev centralmyndighet för administrationen av exekutionsväsendet. Regionalt var dock kronofogdemyndigheterna i vissa avseenden fortfarande underställda länsstyrelserna. Länsstyrelserna svarade bl.a. för budget, medelstilldelning och, genom sin skatteavdelnings uppbördsenhet, viss tillsyn över indrivning och redovisning av skatter och avgifter i länet. Länsstyrelsen var även överexekutor i hela landet och fungerade bl.a. som beslutande exekutiv myndighet i förhållande till kronofogdemyndigheten som var den verkställ- ande. 
 Som centralmyndighet fick Riksskatteverket direktivrätt i orga- nisatoriska och administrativa frågor. Bl.a. fick verket rätt att utfärda föreskrifter om kronofogdemyndigheternas organisation och tillämpningen av bestämmelserna om arbetsfördelning samt svara för frågor rörande utbildning, tillsättning av vissa tjänster och utöva viss tillsyn över exekutionsväsendet. Däremot fick verket begränsade befogenheter att styra och leda den exekutiva verksam- heten. Avsaknaden av klara och effektiva styrfunktioner över exe- kutionsväsendets samlade verksamhet innebar att Riksskatteverket inte kunde ansvara för att inriktningen av indrivningsverksamheten skedde utifrån en för hela förvaltningen gemensam och samordnad målsättning. 
  
 2.2 
  
 Förhållanden fr.o.m. den 1 juli 1988 
  
 Efter principförslaget om ny indelning av landet i kronofogde- distrikt (prop. 1972:1, bil. 14) utreddes kronofogdemyndigheternas distriktindelning, organisation och personella resurser ett flertal gånger. De förslag som lades fram genomfördes dock inte, utan distriktsindelningen förblev oförändrad ända fram till år 1988. 
 112 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 I prop. 1986/87:52, Exekutionsväsendets organisation m.m., konstaterade regeringen att de lednings- och styrproblem, som genom 1987 års reform avhjälpts inom skatteförvaltningen, kvar- stod inom exekutionsväsendet. Vidare angavs att kronofogdemyn- digheterna var för små och sårbara för att klara av de alltmer komplicerade indrivningsfallen. Begränsade befordringsmöjlig- heter, svårigheten att rekrytera kompetent personal på alla nivåer till mindre orter och det begränsade erfarenhetsutbyte som verk- samheten gav, hämmade vidare personalens egen utveckling. En annan negativ effekt av de små myndigheterna var att organisatio- nen saknade förutsättningar att på ett enkelt sätt omfördela resur- ser vid ändrade förhållanden som påverkade arbetsbelastningen. Vidare komplicerades det administrativa arbetet vid kronofogde- myndigheterna av att de administrativa funktionerna var fördelade mellan Riksskatteverket, länsstyrelserna och kronofogdemyndig- heterna. Det ansågs därför nödvändigt att ändra exekutionsväsen- dets organisation. 
 Vid bedömningen av vilka krav som skulle kunna ställas på en ny organisation utgick regeringen från det funktionella sambandet mellan taxering, debitering och uppbörd å ena sidan och indrivning å andra sidan och att detta ställde krav på samarbete på olika myndighetsnivåer. I propositionen diskuterades fyra alternativa lösningar. En lösning var att infoga kronofogdemyndigheterna i skatteförvaltningen, vilket skulle innebära att det exekutiva arbetet i de enskilda målen utfördes av skattemyndigheterna. En sådan ord- ning skulle dock kunna rubba allmänhetens tilltro till exekutions- väsendets opartiskhet. En annan lösning var att dela verkställighe- ten mellan skattemyndigheten och kronofogdemyndigheten så att skattemyndigheten verkställde allmänna mål och kronofogdemyn- digheten enskilda mål. Ett delat exekutionsväsende skulle emeller- tid kräva dubbla organisationer, medföra dubbelarbete och därmed bli kostsamt. Som en ytterligare lösning diskuterades möjligheten att skilja ut arbetet med de s.k. borgenärsfunktionerna och föra över dessa till skatteförvaltningen. De exekutiva arbetsuppgifterna skulle då behållas hos kronofogdemyndigheterna. En sådan modell fanns i Finland och skulle kunna vara till fördel i fiskalt hänseende eftersom uppbörden då skulle samordnas med indrivningen. En sådan uppdelning skulle dock kunna medföra att indrivningen blev mer omständlig och dyrare. Det sista alternativet som diskuterades var att behålla dåvarande verksamhetsform. Med detta avsågs att kronofogdemyndigheten även fortsättningsvis verkställde både 
 113 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 SOU 2003:97 
  
 allmänna och enskilda mål samt utövade vissa borgenärsfunktioner. För att en sådan ordning skulle kunna fungera krävdes att krono- fogdemyndigheternas organisation bättre anpassades till skatte- myndigheternas regionala organisation och att det tillskapades en gemensam ledning av kronofogdemyndigheterna och skattemyn- digheterna. På så sätt skulle man uppnå nödvändiga samordnings- och samarbetseffekter i förhållande till skattemyndigheterna. Regeringen föreslog därför att det skulle bildas en kronofogde- myndighet i varje län och att Riksskatteverket även skulle leda exekutionsväsendets verksamhet. 
 Den 1 juli 1988 ändrades kronofogdemyndigheternas organisa- tion på det sätt som föreslagits så att en kronofogdemyndighet bildades i varje län. De nybildade länskronofogdemyndigheterna underställdes Riksskatteverket som chefsmyndighet med bl.a. direktivrätt för kronofogdmyndigheternas hela verksamhet. Där- med övertog verket det övergripande ansvaret även för hela exeku- tionsväsendets verksamhet. Som chefsmyndighet fick verket nu ansvar för att leda, styra och samordna såväl skatteförvaltningens som exekutionsväsendets respektive verksamheter, inklusive resurs- och personalfrågor. 
  
 2.3 
  
 Kronofogdemyndigheternas regionalisering 1997 
  
 Även om omorganisationen 1988 hade inneburit ett stort framsteg stod det klart att länsindelningen inte var en i alla avseenden bra lösning. Många av myndigheterna var fortfarande så små att de inte gav ett tillräckligt underlag för att handha olika interna stödfunk- tioner på ett kostnadseffektivt sätt. Likaså hade de mindre myndig- heterna svårt att upprätthålla tillräcklig kompetens för vissa opera- tiva funktioner där kravet på specialistkunnande var stort men arbetsvolymerna små i förhållande till det huvudsakliga arbetet – verkställigheten. Beträffande interna stödfunktioner ökade kompe- tenskraven, bl.a. på grund av ett utökat behov av anpassning till ny teknik m.m. (administrativ utveckling). Dessutom skärptes kraven på uppföljning och analys av verksamheten. 
 Under åren 1992 och 1993 gjorde Riksskatteverket ytterligare två utredningar rörande kronofogdemyndigheternas organisation, Regionaliseringsutredningen, REGU (RSV rapport 1992:8) och Samverkansutredningen, SAMU (RSV rapport 1993:6). Syftet med utredningarna var att överbrygga en del av de problem som kvar- 
 114 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv 
  
 stod efter 1988 års omorganisation och minska kostnaderna för internadministration samt att effektivisera det operativa arbetet. 
 SAMU ledde till att en ordnad samverkan mellan länsmyndig- heterna tog sin början den 1 juli 1994. Landets kronofogdemyndig- heter delades in i åtta samverkansområden och i vart och ett av dessa områden utsågs en av myndigheterna till samordningsmyn- dighet. Till samordningsmyndigheten koncentrerades för området gemensamma resurser för stödfunktionerna och viss kompetens för de smala operativa funktionerna. Även om denna organisation medförde vissa fördelar hade den brister. Eftersom myndighets- gränserna inom samverkansområdena kvarstod blev effekterna av att koncentrera administrativa funktioner mindre än väntat. Dess- utom hade cheferna för samordningsmyndigheterna inte lika vid- sträckta befogenheter i det eller de andra län som ingick i området som i det egna länet. Cheferna för de myndigheter som inte var samordningsmyndigheter upplevde å sin sida en försämring beträff- ande strategiskt administrativa frågor. Samordningen blev därmed resurskrävande och återverkade negativt på Riksskatteverkets styr- ning av verksamheten. 
 Mot bakgrund av de svagheter som konstaterats i samverkans- modellen, redovisade Riksskatteverket på uppdrag av regeringen i sin fördjupade anslagsframställning för budgetåren  
 1997–1999 
  ett förslag till en organisation med färre myndigheter. Därigenom skulle brister vad gällde sårbarhet, enhetlighet och utveckling mot- verkas och organisationen bli mer flexibel för att möta framtida krav samt resurs- och volymförändringar. Dessutom skulle organi- sationen främja en god kompetens och en enhetlig rättstillämpning samt ge bättre förutsättningar för ledning och samordning av exe- kutionsväsendet. Regeringen delade Riksskatteverkets uppfattning att det borde bildas färre men större myndigheter. Med anledning av ändringar i länsindelningen förordades en indelning av krono- fogdemyndigheternas organisation i nio verksamhetsområden (prop. 1996/96:1 utg. omr. 4 s. 66). I riksdagen valdes sedermera en orga- nisation med tio regioner. Den 1 januari 1997 genomfördes region- aliseringen av kronofogdemyndigheterna Tio regionmyndigheter bildades som ersatte de tidigare 24 (SFS 1996:1448, prop. 1996/97:1 utg. omr. 4, bet. 1996/97:JuU1, rskr. 1996/97:98). 
 115 
  
 3 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 3.1 
  
 Riksskatteverkets organisation 
  
 Riksskatteverket är chefsmyndighet inom såväl skatteförvaltningen som exekutionsväsendet. 
 1  
 Verket är inom skatteförvaltningen central förvaltningsmyndighet för frågor om skatter, socialavgifter, mervärdesskattebaserad avgift till  
 EU-budgeten, 
  registrering av bouppteckningar, folkbokföring och vissa brottsutredningar. Inom exekutionsväsendet är Riksskatteverket central förvaltningsmyn- dighet för frågor om verkställighet enligt utsökningsbalken och andra författningar, frågor om indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. (indrivningslagen), frågor om betalningsföreläggande och handräckning, frågor om frivillig skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (1994:334) samt frågor om tillsyn i och lönegaranti vid konkurs. 
 2 
  
 Riksskatteverket, skattemyndigheterna och kronofogdemyndig- heterna brukar med ett samlingsnamn benämnas  
 RSV-koncernen. 
  Detta begrepp kommer att användas i det följande. 
 Riksskatteverket är organisatoriskt underställt Finansdeparte- mentet. Till skillnad från skatteförvaltningen ligger emellertid den lagstiftning som ligger till grund för exekutionsväsendets hantering under Justitiedepartementets ansvarsområde. Finansdepartementet har dock förordningsmakten beträffande den tillämpliga lagstift- ningen liksom ansvaret för databaslagstiftningen och indrivnings- lagen. 
  
 1  
 Med skatteförvaltningen avses skattemyndigheterna och Riksskatteverket till den del verket stödjer skattemyndigheterna, 1 kap. 1 § förordningen (1990:1293) med instruktion för skatteförvaltningen, och med exekutionsväsendet avses kronofogdemyndigheterna och Riksskatteverket till den del verket stödjer kronofogdemyndigheterna 1 kap. 1 § förord- ningen (1988:784) med instruktion för exekutionsväsendet. 
  
 2  
 Se 2 kap. 1 § förordningen (1990:1293) med instruktion för skatteförvaltningen respektive 2 kap. 1 § förordningen (1988:784) med instruktion för exekutionsväsendet. 
 117 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 SOU 2003:97 
  
 Riksskatteverket skall, vad gäller exekutionsväsendet, särskilt meddela föreskrifter om verkställighet av lag enligt särskilda bemyndiganden, 
  
 1. 
  
 genom allmänna råd och uttalanden verka för lagenlighet, följd- riktighet och enhetlighet vid rättstillämpningen inom verksam- hetsområdet, 
  
 2. 
  
 lämna direktiv om organisationen och arbetsformerna inom exekutionsväsendet, 
  
 3. 
  
 fördela de ekonomiska och andra resurser som ställs till exeku- tionsväsendets förfogande, 
  
 4. 
  
 följa upp kronofogdemyndigheternas ekonomiska redovisning och analysera resultatet samt 
  
 5. 
  
 verka för att betalningsförpliktelser och andra förpliktelser som kan bli föremål för verkställighet fullgörs i rätt tid och ord- ning. 
  
 3 
  
 Verksförordningens (1995:1322) allmänna regler är tillämpliga på Riksskatteverket i den omfattning som föreskrivs i 2 kap. 7 § för- ordningen med instruktion för skatteförvaltningen. 
 4 
  
 Riksskatteverkets verksamhet styrs härutöver av vad regeringen i det för skatteförvaltningen och exekutionsväsendet gemensamma regleringsbrevet beslutar att förvaltningarna skall göra under näst- kommande budgetår och hur finansieringen av detta skall ske. I regleringsbrevet för budgetåret 2003 uttalas följande övergripande mål för politikområde Skatt, tull och exekution. 
 5  
 Eftersträvade  
 skatte-, 
  tull- och avgiftsintäkter skall säkerställas på ett rättssäkert och ekonomiskt effektivt sätt, samtidigt som enkelhet skall efter- strävas och brottslighet motarbetas. Vidare anges följande mål beträffande verksamhetsområde Exekution. Rättstrygghet och rättssäkerhet skall upprätthållas vad gäller betalningsförpliktelser och andra förpliktelser som verkställs av kronofogdemyndighet- erna. Specifika mål följer därefter för varje enskild verksamhets- 
  
 3 
  
 2 kap. 2 § förordningen med instruktion för exekutionsväsendet. 
  
 4 
  
 2 kap. 5 § förordningen med instruktion för exekutionsväsendet hänvisar till instruktionen för skatteförvaltningen beträffande verksförordningens tillämpning, Riksskatteverkets led- ning, styrelse, personalansvarsnämnd, organisation m.m. 
  
 5 
  
 Regeringsbeslut  
  
 2002-12-12, 
  Fi 2002/4500. Indelningen i politikområden syftar till att möjliggöra en bättre koppling mellan mål, kostnader och resultat så att regering och riksdag skall få ett bättre underlag för prioriteringsdiskussioner och lättare kunna bedöma värdet av insatta resurser. Ett politikområde kan omfatta en begränsad del av en verksamhet som bedrivs inom ett utgiftsområde men även beröra flera utgiftsområden. 
 118 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 gren. 
 6  
 I regleringsbrevet anges även hur och i vilken omfattning Riksskatteverket skall återrapportera och redovisa  
 RSV-koncernens 
  verksamhet. Vidare anger regeringen ett antal övergripande mål gemensamma för hela  
 RSV-koncernen, 
  såsom utvecklingsarbete, elektronisk hantering av dokument och information, riskhantering, internationellt samarbete m.m. 
 Även i den till grund för regleringsbrevet liggande budgetpropo- sitionen uppställs krav på förvaltningens verksamhet. 
 7 
  
 Härutöver finns ett stort antal målstrukturer och handlingspla- ner som styr såväl Riksskatteverkets som  
 RSV-koncernens 
  verk- samhet. Som exempel kan nämnas regeringens handlingsprogram – En förvaltning i demokratins tjänst  
 –, 
  jämställdhetsplaner och olika policies. Det finns även riktlinjer som inbegriper flera myndigheter såsom de gemensamma riktlinjerna för ekobrottsbekämpning. 
 Riksskatteverket är beläget i Solna där det stora flertalet anställda arbetar. Omkring 1 070 personer är fast anställda vilket motsvarar 981 årsarbetskrafter. 
 Riksskatteverkets generaldirektör är chef för myndigheten och överdirektören är generaldirektörens ställföreträdare. Verkets sty- relse består av högst tio personer som utses av regeringen med generaldirektören som styrelsens ordförande. 
 8  
 Verksledningen har till sin hjälp ett sekretariat som utgör ett administrativt stöd och även biträder verksledningen med beredning och utredning av sär- skilda frågor. 
 Under verksledningen finns bl.a. en internrevisionsenhet vars granskning omfattar hela  
 RSV-koncernen. 
  Enheten agerar på upp- drag av styrelsen och verksledningen. Förordningen (1995:686) om intern revision vid statliga myndigheter m.fl. är tillämplig på intern- revisionens arbete vilket bl.a. innebär att Riksskatteverkets styrelse skall besluta om en revisionsplan och åtgärder med anledning av internrevisionens redovisade iakttagelser. 
 Riksskatteverkets verksamhet är i övrigt uppdelad på sju avdel- ningar som framgår av ovanstående organisationsschema. 
  
 Exekutionsavdelningen  
 har det samlade ansvaret för ledning, styrning, utveckling och uppföljning av verksamheten vid krono- fogdemyndigheterna inom områdena utsökning/indrivning, sum- marisk process, tillsyn i konkurser, skuldsanering och förebyg- 
  
 6  
 Utredningen återkommer till dessa mål i avsnitt 4 under respektive verksamhets- beskrivning. 
  
 7 
  
 Prop. 2002/03:1, utg.omr. 3. 
  
 8 
  
 2 kap. 8 10 §§ förordningen med instruktion för skatteförvaltningen. 
  
 119 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 SOU 2003:97 
  
 gande kommunikation. Avdelningen är indelad i ett sekretariat och fyra enheter. 
 Sekretariatet ligger direkt under avdelningschefens ansvar och har samordningsansvaret inom avdelningen för planering, uppfölj- ning, remisser, yttranden, utbildning m.m. samt svarar för den interna administrationen. 
 Rättsenheten ansvarar för det rättsliga stödet och styrningen av kronofogdemyndigheternas verksamhet och för utveckling av all- män förvaltningsrätt,  
 IT-juridik 
  och utbildning. Hos rättsenheten ligger även ansvaret att företräda staten som borgenär vid domstol och att handlägga skadeståndsärenden avseende kronofogdemyn- dighetens hantering av enskilda ärenden. Vidare har rättsenheten ansvaret för internationella frågor som rör indrivningsverksam- heten och obeståndsfrågor. Slutligen svarar enheten för författ- ningsarbete och allmänjuridiska frågor inom exekutionsväsendet. 
 Utvecklingsenheten ansvarar för utveckling och införande av regelverk, styrinstrument, arbetssätt och arbetsmetoder inom kro- nofogdemyndigheternas verksamhet. Enheten har även ansvar för omvärldsbevakningen som särskilt utgör en del av verksamheten inom den förebyggande kommunikationen. Enhetens arbete bedrivs till stor del i projektform. 
 Controller- och utvärderingsenheten ansvarar för dialogen med kronofogdemyndigheterna avseende planering, uppföljning och analys av deras verksamhet. Enheten svarar vidare för utvärdering, dvs. att studera och analysera hur regelverket och kronofogdemyn- digheternas verksamhet fungerar i praktiken. 
 Stödenheten samordnar  
 IT-frågor 
  för verksamhetsområdet och svarar för utveckling, underhåll och utvärdering av de verksamhets- anknutna  
 IT-systemen 
  samt rutiner för medelshantering och redo- visning. Enheten ansvarar även för framtagandet av blanketter, bro- schyrer och verksamhetsområdets information på Riksskattever- kets webbplats. 
  
 Skatteavdelningen  
 har det samlade ansvaret för ledning, styrning och uppföljning av verksamheten inom beskattning, folkbokföring, fastighetstaxering och skattebrottsbekämpning. 
  
 Verksamhetsstödsavdelningen  
 har det samlade ansvaret för utveckling och förvaltning av det administrativa stödet och IT- stödet till skattemyndigheterna inom områdena beskattning, folk- bokföring och fastighetstaxering. Avdelningens ansvarsområde omfattar även frågor gemensamma för såväl skatteförvaltningen som exekutionsväsendet, nämligen utveckling och samordning av 
 120 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 diarie- och arkivfrågor samt analys, konstruktion, originalfram- ställning och administration av blanketter. 
  
 Kommunikationsavdelningen  
 ansvarar för kommunikationen av budskap externt och internt, rådgivning i kommunikationsfrågor samt tillhandahåller kanaler och verktyg för kommunikation. Avdelningen är systemägare och förvaltningsansvarig för Riks- skatteverkets webbplats, servicetelefon och  
 RSV-koncernens 
  gemensamma telefoni. Avdelningen ansvarar även för det likaledes gemensamma datoriserade kontors- och informationsstödet. 
 De återstående tre avdelningarna,  
  
 IT-avdelningen, 
  
  ekonomiav- delningen  
 och  
 personalavdelningen 
 , som handhar administrativa stödfunktioner inom  
 RSV-koncernen, 
  behandlas utförligt under avsnitt 3.2. 
 Anslagsfördelningen mellan myndigheterna ingående i RSV- koncernen 
 Cirkeldiagrammet nedan visar anslagsfördelningen år 2002 mellan myndigheterna ingående i  
 RSV-koncernen. 
  
  RSV 
  
  KFM 
  
  SKM 
 För budgetåret 2002 tilldelade regeringen Riksskatteverket 471 984 tkr i anslag. Kronofogdemyndigheternas anslag uppgick till 1 394 855 tkr och skattemyndigheterna tilldelades 4 956 115 tkr. 
 Anslaget till kronofogdemyndigheterna ges med rätt för Riks- skatteverket att besluta hur medlen skall fördelas mellan Riksskat- teverket och kronofogdemyndigheterna. Fördelningen görs för avsättningar till gemensamma ändamål såsom utvecklingsinsatser m.m. Riksskatteverket beslutade för år 2002 att avsätta 191 693 tkr av kronofogdemyndigheternas anslag till gemensamma ändamål. Av dessa medel gick i storleksordningen 120 mkr till  
 IT-avdel- 
  ningen för de verksamhetsstödjande systemen, 30 mkr till exeku- tionsavdelningen för kostnader för arbetsgrupper, berednings- grupper och andra grupper där personer från kronofogdemynd- 
 121 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 SOU 2003:97 
  
 igheten deltar, projekt, enkätundersökningar m.m. Resterande del gick till  
 ekonomi-, 
  personal- kommunikations- och verksamhets- stödsavdelningarna. 
 Genom regleringsbrevet för budgetåret 2003 har Riksskattever- ket tilldelats 483 156 tkr för år 2003. Kronofogdemyndigheterna har tilldelats ett anslag om 1 427 948 tkr, varav avsättningar till gemensamma ändamål gjorts med 167 564 tkr med motsvarande fördelning som under år 2002. 
 Exekutionsväsendets kostnader i förhållande till RSV- koncernens kostnader 
  
  KFM  
  SKM 
 I  
 RSV-koncernens 
  årsredovisning för budgetåret 2002 (s. 65) anges att exekutionsväsendets kostnader uppgår till omkring 21 % av de samlade kostnaderna för  
 RSV-koncernen 
  såsom visas i ovanstående cirkeldiagram. Enligt uppgift från Riksskatteverket ställs vid denna jämförelse kronofogdemyndigheternas kostnader i relation till skattemyndigheternas kostnader. Även fördelningen av Riksskatte- verkets kostnader mellan kronofogdemyndigheterna och skatte- myndigheterna anses motsvara denna kostnadsfördelning. Det innebär att 21 % av Riksskatteverkets kostnader schablonmässigt anses vara hänförliga till exekutionsväsendets verksamhet. För att få en mer rättvisande bild av hur stor andel av Riksskatteverkets kostnader som faktiskt belöper på exekutionsväsendets verksam- het, har utredningen bett Riksskatteverket att närmare försöka identifiera dessa kostnader. 
 Riksskatteverket har härvid redovisat beräkningar som baseras på uppskattningar av nedlagd tid (personalkostnader) och övriga kostnader som anses hänförliga till uppgifter för exekutionsväsen- det. Denna bedömning ligger till grund för de kostnadsberäkningar som redovisas fortsättningsvis i dessa avsnitt. Beräkningarna avser kostnaderna under budgetåret 2002. Det finns ett visst mått av osäkerhet kring beräkningarna. Riksskatteverkets administrativa 
 122 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 stödfunktioner är av effektivitetsskäl mycket sammanflätade mellan skatteförvaltningen och exekutionsväsendet. Att för hela  
 RSV-koncernen 
  gemensamma system, rutiner, handböcker, rikt- linjer m.m. tas fram och förvaltas innebär enligt verket stora bespa- ringar som inte enkelt låter sig beräknas. Det går därför inte att av nedanstående beräkningar dra några entydiga slutsatser beträffande kostnadernas storlek för exekutionsväsendet om dessa uppgifter skulle utföras utanför  
 RSV-koncernens 
  ramar. 
 Av Riksskatteverkets beräkningar framgår att utöver den perso- nal som arbetar på exekutions- och  
 IT-avdelningarna 
  kan 11,3 års- arbetskrafter hänföras till exekutionsväsendet. Vilka funktioner dessa stödjer framgår av det följande. 
 Cirkeldiagrammet nedan visar de årsarbetskrafter som på Riks- skatteverket arbetar för exekutionsväsendets räkning i relation till de årsarbetskrafter som står till skatteförvaltningens förfogande. I jämförelsen ingår inte  
 IT-avdelningens 
  resurser. 
  
  Exekutionsväsendet 
  
  Skatteförvaltningen 
 På exekutionsavdelningen arbetade under budgetåret 2002 51,5 års- arbetskrafter vilket motsvarar lönekostnader på 27 622 tkr med tillägg för kostnader för övriga personalkostnader, såsom utbild- ning, konferenser, resor m.m., uppgående till 2 050 tkr. Till dessa kostnader kan läggas dels kostnaderna för 0,8 årsarbetskrafter om 462 tkr som på kommunikationsavdelningen kan hänföras till arbete med Riksskatteverkets hemsida, presstjänst och broschyrer för kronofogdemyndigheternas räkning, dels 0,8 årsarbetskrafter om 412 tkr som på verksamhetsstödsavdelningen kan hänföras till arbete med till exekutionsväsendet hörande diarie- och arkivfrågor samt blanketter, och dels 0,8 årsarbetskrafter om 465 tkr som hos verksledningens sekretariat kan hänföras till arbete med exeku- tionsväsendet. 
 Utöver dessa kostnader tillkommer kostnader för de administ- rativa stödfunktioner som redovisas i det följande. 
 123 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 SOU 2003:97 
  
 3.2 
  
 Riksskatteverkets administrativa stödfunktioner 
  
 3.2.1 
  
 IT 
  
 Riksskatteverkets  
 IT-avdelning 
  utgör en gemensam  
 IT-organisa- 
  tion för  
 RSV-koncernen 
  och tillhandahåller tjänster för hela den samlade förvaltningens verksamhet. I enlighet med 2 kap. 11 § andra stycket förordningen med instruktion för skatteförvalt- ningen utgör avdelningen en särskild resultatenhet vars verksamhet finansieras med ersättningar från användarna, dvs. Riksskattever- kets övriga avdelningar och  
 RSV-koncernen 
  i övrigt. De tjänster avdelningen tillhandahåller är: 
 drift och övervakning av koncernens  
 IT-system, 
  
 utveckling och förvaltning av tekniska plattformar, 
 utveckling och förvaltning av koncernens applikationer, samt 
 användarservice med en koncerngemensam hjälpfunktion och en närservicesverksamhet. 
 Tjänsterna utförs i egen regi, genom samverkan med annan myn- dighet eller genom underleverantörer som upphandlas på markna- den. 
 Riksskatteverket har varit aktivt i samarbetet med andra myn- digheter. Riksskatteverket har bland annat av den anledningen, i ett inledningsskede, fått det sammanhållande ansvaret för administra- tionen av certifikat för elektronisk identifiering och elektroniska signaturer inom statsförvaltningen (Samsetprojektet). 
 Till avdelningschefens förfogande finns en controllerfunktion, en kvalitetsfunktion och resurser för att utföra uppdrag åt verks- ledningen.  
 IT-avdelningen 
  består i övrigt av fem enheter och ett sekretariat som ansvarar för inköp av  
 IT-utrustning 
  och tjänster samt tecknar och förvaltar avtal med externa leverantörer och ger administrativt stöd inom avdelningen. 
  
 Strategienheten  
 ansvarar för att utveckla, förvalta och förankra arkitektur för system, tekniska lösningar,  
 IT-säkerhet, 
  informa- tionshantering och regler för användargränssnitt. 
 Enheten för avtal och leveransavtal  
 ansvarar för utformandet av överenskommelser om systemutveckling, systemförvaltning, pro- duktion och användarservice. Arbetet sker i samarbete med verk- samhetsansvariga (dvs. medarbetare på exekutionsavdelningen beträffande kronofogdemyndighetens verksamhet) och i samver- kan med den övriga  
  
 IT-avdelningen 
  
  eller externa leverantörer. 
  
 124 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 Enheten ansvarar för styrningen av  
 IT-avdelningens 
  underleveran- törer av tjänster. 
  
 Produktionsenheten  
 ansvarar för den löpande driften av IT- systemen samt för förvaltning och utveckling av produktions- plattformarna. Enheten har personal, förutom i Solna, även i Göte- borg, Härnösand, Malmö och Västerås. 
  
 Systemenheten  
 ansvarar för utveckling och förvaltning av data- stödet för skatteförvaltningen och exekutionsväsendet. Huvud- delen av de verksamhetsstödjande systemen utvecklas i organisa- tionens egen regi. Enheten ansvarar även för förvaltningen av utvecklade system. Enheten är uppdelad efter vilken verksamhet de olika systemen stödjer. Enheten har personal, förutom i Solna, även i Göteborg, Visby, Västerås och Umeå. 
 Enheten för användarservice  
 ansvarar för användarser-  
  
 vice/helpdesk-funktionen 
  
  för hela  
  
 RSV-koncernen. 
  
  Enheten är konsultbemannad och placerad hos  
  
 WM-data. 
  
 IT-avdelningen 
  svarar således för drift och utveckling av hela  
 RSV-koncernens 
 IT-stöd, 
  vilket totalt uppgår till omkring 180 system. Hela den tekniska infrastrukturen är gemensam för  
 RSV-koncernen. 
  De gemensamma administrativa stödsystemen omfattar ett  
 50-tal 
  mer eller mindre sammanhängande system – några stora bassystem för ekonomi, personal och kontorsinforma- tion samt ett flertal mindre applikationer. 
 Kostnaderna för de koncerngemensamma systemen och IT- avdelningens interna stödfunktioner uppgick under år 2002 till 604,9 mkr, vilket motsvarar ca 57 procent av de totala  
 IT-kostna- 
  derna. Med utgångspunkten att exekutionsväsendets kostnader uppgår till ca en femtedel av Riksskatteverkets totala kostnader har Riksskatteverket beräknat exekutionsväsendets del av de gemen- samma  
 IT-kostnaderna 
  till 109,1 mkr. På motsvarande sätt har exe- kutionsväsendets andel av  
 IT-avdelningens 
  interna stödfunktioner beräknats till 5,8 mkr. 
 För exekutionsväsendets del finns utöver dessa gemensamma system ett antal  
 IT-baserade 
  verksamhetsstödjande system som Riksskatteverkets exekutionsavdelning äger. Att exekutionsavdel- ningen äger systemen innebär bl.a. att det är exekutionsavdelningen som beslutar om vilka systemförändringar som skall göras mot bakgrund av verksamhetens behov och därefter beställer föränd- ringar eller nya system hos  
 IT-avdelningen. 
  Möjligheterna för IT- avdelningen att tillgodose exekutionsavdelningens önskemål är beroende av dels hur viktiga önskemålen är, dels resurstilldelning 
 125 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 SOU 2003:97 
  
 och beslutas efter en omfattande prioriteringsprocess där samtliga  
 RSV-koncernens 
  system ingår. 
 REX, datastödet för kronofogdemyndigheternas indrivnings- verksamhet, är ett system som togs i produktion i Södermanlands län år 1975 och som sedan år 1984 har varit i drift vid samtliga kronofogdemyndigheter. Systemet har sedan produktionsstarten byggts ut och förändrats i en rad avseenden. REX utnyttjas av drygt 2 000 personer inom kronofogdemyndigheterna. REX är dessutom tillgängligt via terminal för skatteförvaltningen, Tullver- ket och på allmänhetens terminal. Systemet är mycket omfattande och bygger på ett stort antal program. REX är beroende av flera andra system såväl inom som utanför exekutionsväsendet och skatteförvaltningen. Dessutom sker en omfattande kommunikation via fil med ingivare av ansökningar. Driften av systemet och dess kommunikation med omvärlden sköts av SchlumbergerSema. Ett antal systemerare på Riksskatteverket arbetar dock vid behov med utveckling av REX. Utvecklingsinsatserna begränsas numera till vad som är absolut nödvändigt. REX har nämligen blivit föråldrat och ersätts successivt med ett nytt datastöd som beräknas helt ha tagit över år 2005. Kostnaderna för förvaltning och utveckling av REX uppgick under år 2002 till 11,6 mkr. 
 INIT är det system som successivt skall ta över efter REX. Övergången till detta system beräknas pågå t.o.m. år 2005. Det är det första av  
 RSV-koncernens 
  system som konstrueras på en ny koncerngemensam webbaserad teknisk plattform, vilken skall ersätta den plattform som koncernens övriga  
 IT-stöd 
  är utvecklade i. Avsikten är att samtliga nya system skall byggas på den nya platt- formen och att lösningar som tas fram för ett system skall kunna användas även i andra. Detta innebär besparingar men också att varje enskilt system/applikation blir beroende av förvaltningens övriga  
 IT-utveckling. 
  INIT är ett tekniskt mycket avancerat system och förväntas ha ett än mer omfattande kommunikationsnät med omvärlden än vad REX har. Många rutinärenden förväntas kunna tas om hand genom ökad automatisering och maskinell hantering. På grund av sin komplexitet har projektet kommit att kräva mer tid och bli avsevärt dyrare än beräknat. Riksskatteverket har i regler- ingsbrevet för budgetåret 2003 ålagts att lämna en redogörelse för hur utvecklingsarbetet framskrider med en bedömning av de effek- tiviseringar i verksamheten som utvecklingsarbetet beräknas leda till. På exekutionsavdelningen arbetar omkring fem personer med utvecklandet av INIT. Mellan 15 och 20 personer arbetar med 
 126 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 dessa frågor på  
 IT-avdelningen. 
  Allteftersom delar av INIT blir klara och produktionssätts sköter  
 IT-avdelningen 
  den fortsatta förvaltningen. Kostnaderna för förvaltning och utveckling av INIT uppgick under år 2002 till 19,9 mkr. 
 Duffex är datastödet för handläggning av den exekutiva försälj- ningen av fastigheter, skepp, luftfartyg och bostadsrätter samt tvångsförsäljning av bostadsrätter. Systemet har omkring 100 användare på 15 av kronofogdemyndigheternas kontor. Duffex var det första av exekutionsväsendets system att använda elektroniska akter. Systemet är beroende av flera andra system, såväl inom för- valtningen som utanför, såsom REX, SUPRO, Basinfo och Lant- mäteriverkets fastighetsregister.  
 IT-avdelningen 
  ansvarar för drif- ten av Duffex. Kostnaderna för förvaltning och utveckling av Duffex uppgick under år 2002 till 1,98 mkr. 
 SUPRO är datastödet för den summariska processen. Systemet har flera kopplingar till bl.a. REX, Duffex och Spar. Dessutom lämnar ett stort antal ingivare av mål (omkring 65 %) sina ansök- ningar på fil. SchlumbergerSema handhar driften av systemet. SUPRO hanteras av omkring 200 användare, men hela exekutions- väsendet har tillgång till systemet. Även SUPRO anses börja bli föråldrat, främst mot bakgrund av de ökande kraven på samverkan med andra system. Riksskatteverket har gjort en förstudie och undersökt behovet av ett nytt eller modifierat  
 IT-stöd 
  för den summariska processen och har därvid tagit fram ett beslutsunderlag för ett kommande  
 IT-utvecklingsprojekt. 
 9 
  
 Kostnaderna för förvalt- ning och utveckling av SUPRO uppgick under år 2002 till 1,4 mkr. 
 OPTIMA är datastödet för hantering av ärenden rörande tillsyn i konkurser. Systemet får uppgifter enbart genom handläggarnas registreringsåtgärder och inhämtar alltså inte några uppgifter på elektronisk väg. Uppgifter lämnas elektroniskt enbart till PLEX. Systemet är tillgängligt på allmänhetens terminal. OPTIMA har omkring 70 användare.  
 IT-avdelningen 
  ansvarar för såväl drift som utveckling av systemet. Utvecklingen sköts av personal i Göteborg. Kostnaderna för förvaltning och utveckling av OPTIMA uppgick under år 2002 till 0,73 mkr. 
 SkuSan är datastödet för handläggningen av ärenden angående skuldsanering. Handläggarna registrerar själva all information om de enskilda ärendena. SkuSan tillförs således inte någon informa- tion elektroniskt och är därför oberoende av andra system. Den 
  
 9  
 RSV Rapport 2002:19, Framtidens  
 IT-stöd 
  för summarisk process. 
 127 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 SOU 2003:97 
  
 enda information som lämnas elektroniskt är statistikuppgifter som överförs till PLEX. SkuSan har omkring 70 användare i landet. Driften och utvecklingen av systemet sker vid  
 IT-avdelningen. 
  Riksskatteverket och Konsumentverket har i ett gemensamt pro- jekt bl.a. föreslagit ett förbättrat och avsevärt mer avancerat gemensamt  
 IT-stöd 
  i form av en internetportal där gäldenären har tillgång till ett stort antal tjänster för att reda ut sin ekonomiska situation, samtidigt som de handläggande instanserna har ett hand- läggningsstöd och tillgång till all den information som tillförts ärendet i portalen. En förstudie har övervägt möjligheterna att rea- lisera dessa förslag. 
 10  
 Kostnaderna för förvaltning och utveckling av SkuSan uppgick till 1,36 mkr under år 2002. 
 Alla exekutionsväsendets verksamhetssystem levererar månads- vis uppgifter till PLEX, som är det för exekutionsväsendet gemen- samma datastödet för uppföljning, ledning, planering och styrning. PLEX ger möjligheter att sammanställa information efter egna behov. Det finns även fasta rapporter för all kronofogdemyndig- heternas verksamhet samt för kronofogdemyndigheternas admi- nistration. För verksamheten finns således uppgifter om volymer, resursförbrukning, produktivitet, effektivitet och kvalitet. Kostna- derna för utveckling och förvaltning av PLEX uppgick under år 2002 till 1,03 mkr. 
 Till kostnaderna för förvaltning och utveckling av exekutions- väsendets nu redovisade verksamhetssystem skall läggas kostna- derna för driften av dessa system. De totala driftskostnaderna upp- gick under år 2002 till omkring 21 mkr. 
 Vid  
 IT-avdelningen 
  är 590 personer anställda, motsvarande ca 571 årsarbetskrafter. Av dessa arbetar omkring 29 årsarbetskrafter med uppdrag som är direkt knutna till kronofogdemyndigheternas verksamhet, 372 årsarbetskrafter arbetar med koncerngemensamma uppdrag. Därutöver arbetar 34 årsarbetskrafter med  
 IT-avdelning- 
  ens interna gemensamma stödfunktioner. Lönekostnaderna för de personer som arbetar med kronofogdemyndigheternas andel av  
 RSV-koncernens 
 IT-stöd 
  uppgick under år 2002 till 15 mkr och för dem som arbetar med koncerngemensamma system till 205 mkr. För de personer som arbetar med  
 IT-avdelningens 
  interna stöd- funktioner uppgick lönekostnaderna till 21 mkr. Kostnaderna för den personal som arbetar med skatteförvaltningens system uppgick till 73 mkr. 
  
 10  
 RSV Rapport 2002:5  
 www.skuldsanering.info 
 , Rapport från skuldsaneringsprojektet december 2001. Förstudie skuldsaneringsportal,  
 2002-09-13. 
  
 128 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 3.2.2 
  
 Ekonomi 
  
 Ekonomiavdelningen ansvarar för frågor som rör säkerhet, plane- ring, uppföljning, redovisning, finansiering och betalningsförmed- ling inom hela  
 RSV-koncernen. 
  Vidare utformar avdelningen rikt- linjer för koncernens upphandling och genomför upphandlingar inom Riksskatteverket samt för Riksskatteverkets internservice. 
 Förutom ett sekretariat som bistår vid planering, uppföljning, kompetensförsörjning, omvärldsbevakning m.m. samt administra- tion av verksamheten inom avdelningen har ekonomiavdelningen fem enheter. 
  
 Säkerhetsenheten  
 ansvarar för frågor som rör koncernövergri- pande säkerhetsskydd, riskhantering, beredskap och krishantering. 
  
 Ekonomienheten  
 ansvarar för frågor som rör skatteförvaltningens och exekutionsväsendets redovisning inklusive uppbördsredovis- ning, finansiering, betalningsförmedling och internkontroll. Hit hör bl.a. upprättande av delårsrapporter, bokslut, hantering av lån och räntekonto för  
 RSV-koncernen. 
  Enheten har vidare ansvaret för verkets ekonomiadministration. 
  
 Planeringsenheten  
 ansvarar för sammanhållning av arbetet med verksamhetsplanering, medelsfördelning och budgetering samt uppföljning för hela  
 RSV-koncernens 
  räkning. Enheten ansvarar även för att förbättra och utveckla detta arbete inom hela den gemensamma förvaltningen. 
  
 Upphandlingsenheten  
 ansvarar för att genomföra samtliga Riks- skatteverkets upphandlingar. Enheten skall också ge skattemyndig- heterna och kronofogdemyndigheterna stöd i upphandlingsfrågor. 
  
 Internserviceenheten  
 ansvarar för fastigheter, inköp samt service såsom reception, bibliotek, tryckeri, post, bud, blankett- och kon- torsmaterielförråd, lokalvård, telefoni och övrig vaktmästeriservice. Enheten ansvarar även för den operativa säkerheten inom Riks- skatteverket. 
 På ekonomiavdelningen arbetar totalt 4,1 årsarbetskrafter med frågor hänförliga till exekutionsväsendets verksamhet. Lönekost- naderna inklusive övriga utgifter för dessa uppgick till 2 239 tkr under år 2002. 
 129 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 SOU 2003:97 
  
 3.2.3 
  
 Personal 
  
 Personalavdelningen ansvarar för att initiera, utveckla, driva och följa upp kompetensförsörjningen inom  
 RSV-koncernen. 
  Om en myndighet begär hjälp tillhandahåller avdelningen stöd för att möj- liggöra att myndigheten kan säkra en god kompetensförsörjning. Avdelningen har dessutom ett operativt ansvar för personalfrå- gorna på Riksskatteverket. Avdelningen består av fyra enheter. 
  
 Strategienheten  
 ansvarar för strategiska frågor av utvecklings- karaktär inom det personalpolitiska området för hela  
 RSV-koncer- 
  nen. Enheten arbetar i huvudsak med frågor som rör rekrytering, ledarförsörjning, utveckling av arbetssätt och arbetsformer samt kompetensutveckling. 
  
 Personalenheten  
 ansvarar för att initiera, utveckla och föra ut metoder och styrdokument samt bedriva utvecklings- och förbätt- ringsarbete inom hela det personalpolitiska området på Riksskatte- verket. Enheten svarar också för att utveckla och sköta det löpande operativa personalarbetet samt för att tillhandahålla professionellt stöd till avdelningarna avseende samtliga personalpolitiska frågor. 
 Controller- och arbetsgivarenheten  
 ansvarar för att hålla samman planering, uppföljning och analys av hela förvaltningens kompe- tensförsörjning. Enheten ansvarar även för den för  
  
 RSV-koncernen 
  
  gemensamma arbetsgivarpolitiken såsom förhandlingar, avtal och arbetsrättsliga frågor i övrigt. 
  
 Stödenheten  
 ansvarar dels för att ge stöd när det gäller övergri- pande frågor för  
 RSV-koncernen 
  inom utbildningsområdet, dels för utveckling och förvaltning av  
 IT-stöd 
  inom personalområdet. Inom utbildningsområdet svarar enheten för det pedagogiska stö- det vid utvecklingen av utbildningar, utbildningsmaterial och kurs- administration. 
 På personalavdelningen arbetar 4,8 årsarbetskrafter med frågor hänförliga till exekutionsväsendets verksamhet. Lönekostnaderna inklusive övriga utgifter för dessa uppgick till 2 632 tkr under år 2002. 
 Utöver de kostnader avseende de administrativa stödfunktio- nerna som nu redovisats har Riksskatteverket uppskattat att led- ningsfunktionerna för dessa avdelningar kan beräknas till 0,5 års- arbetskrafter eller 500 tkr. 
 130 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 3.3 
  
 Kronofogdemyndigheternas organisation 
  
 Enligt 3 kap. 1 § förordningen med instruktion för exekutions- väsendet har kronofogdemyndigheterna följande uppgifter. Kro- nofogdemyndigheterna är regionala myndigheter för frågor om verkställighet enligt utsökningsbalken och andra författningar, för frågor om indrivning enligt indrivningslagen, om något annat inte följer av särskilda föreskrifter samt för handläggning av mål enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning och ärenden om frivillig skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (1994:334). Kronofogdemyndigheten är också regional myndighet för frågor om tillsyn i konkurser. Som verkställande myndighet skall kronofogdemyndigheten dessutom verka för att betalnings- förpliktelser och andra förpliktelser som kan bli föremål för verk- ställighet fullgörs i rätt tid och ordning. 
 Verksförordningens tillämplighet på kronofogdemyndigheterna framgår av 3 kap. 2 § förordningen med instruktion för exeku- tionsväsendet. 
 Det för  
 RSV-koncernen 
  gemensamma regleringsbrevet, redovi- sat i avsnitt 3.1, ligger till grund även för hur kronofogdemyndig- heterna skall bedriva sin verksamhet. 
 Kronofogdemyndigheterna är sedan år 1997 indelade i tio regi- onmyndigheter med den sätesort och det geografiska verksamhets- område som anges i 3 kap. 5 § förordningen med instruktion för exekutionsväsendet. Således verkar Kronofogdemyndigheten i Stockholm i Stockholms och Gotlands län, Kronofogdemyndig- heten i Eskilstuna verkar i Uppsala, Södermanlands och Västman- lands län, Kronofogdemyndigheten i Jönköping verkar i Östergöt- lands och Jönköpings län, Kronofogdemyndigheten i Kalmar verkar i Kronobergs, Kalmar, Blekinge och Hallands län, Krono- fogdemyndigheten i Malmö verkar i Skåne län, Kronofogdemyn- digheten i Göteborg verkar i Västra Götalands län, Kronofogde- myndigheten i Karlstad verkar i Värmlands och Örebro län, Kronofogdemyndigheten i Gävle verkar i Dalarnas och Gävleborgs län, Kronofogdemyndigheten i Härnösand verkar i Västernorrlands och Jämtlands län och Kronofogdemyndigheten i Umeå verkar i Västerbottens och Norrbottens län. 
 Vid kronofogdemyndigheterna arbetar totalt omkring 2 500 fast anställda personer motsvarande ca 1 900 årsarbetskrafter. Siffrorna avser förhållandena under år 2002. 
 131 
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation SOU 2003:97 
 Regionkronodirektören är chef för kronofogdemyndigheten, 3 kap. 3 § förordningen med instruktion för exekutionsväsendet. Enligt 3 kap. 4 § samma förordning skall kronofogdemyndighetens styrelse bestå av högst tio personer med regionkronodirektören som ordförande. 
 I 3 kap. 6 § förordningen med instruktion för exekutionsväsen- det föreskrivs att det vid varje kronofogdemyndighet skall finnas en enhet för tillsyn i konkurser. I övrigt får varje kronofogdemyn- dighet organiseras med de avdelningar och enheter som Riksskatte- verket bestämmer. Särskilt föreskrivs att de avdelningar och enhe- ter som handhar exekutiv verksamhet samt enheterna för tillsyn i konkurser skall ledas av kronofogdar, 3 kap. 7 § förordningen. Riksskatteverket får emellertid i det enskilda fallet medge undantag från kravet på kronofogdekompetens om det finns särskilda skäl. Detta har också skett i ett flertal fall. 
 Gemensamt för samtliga myndigheter är således att det finns en enhet för tillsyn i konkurser. Härigenom markeras vikten av att denna verksamhet hålls åtskild övrig verksamhet vid kronofogde- myndigheten. I övrigt skiljer sig myndigheternas interna organisa- tion åt beroende på bl.a. myndigheternas storlek. Oftast är emel- lertid myndigheternas operativa verksamhet indelad i en indriv- ningsavdelning och en allmän avdelning. Inom indrivningsavdel- ningen (på olika fältenheter och på en specialindrivningsenhet för de mer komplexa ärendena) handläggs mål om verkställighet av betalningsförpliktelser till det allmänna, enskilda och företag liksom mål om verkställighet av en rad andra förpliktelser eller säkerhetsåtgärder såsom handräckning enligt bl.a. konsument- kreditlagen (1992:830) och lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl., avhysning, kvarstad och betalningssäk- ring, intrångsundersökning m.m. Vidare hanterar indrivningsavdel- ningen uppgiften att företräda det allmänna som borgenär vid indrivning av det allmännas fordringar. Dessutom hanteras här den förebyggande kommunikationen och sådana uppgifter som redovi- sas under avsnitt 4.8. Inom den allmänna avdelningen, uppdelat på olika enheter, handläggs vanligen mål om betalningsföreläggande, vanlig och särskild handräckning, försäljning av lös och fast egen- dom, tillsyn i konkurser samt skuldsanering. 
 Såsom redogjorts för i avsnitt 3.1 fick kronofogdemyndigheterna 1 394 855 tkr i anslag under 2002, varav Riksskatteverket dispone- rade 191 693 tkr för kronofogdemyndigheternas räkning. I krono- fogdemyndigheternas totala budget ingår även avgiftsinkomster 
 132 
 SOU 2003:97 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
 och vissa andra inkomster samt ett anslagssparande från föregående år. För år 2003 har kronofogdemyndigheterna även tilldelats ersättning från  
 AP-fonden 
  med 10 353 tkr. Riksskatteverket har i budgetunderlaget för  
 RSV-koncernen 
  avseende räkenskapsåren  
 2004–2006 
 11 
 , 
  förutom vissa tillfälliga höjningar av anslaget, yrkat en nivåhöjning av anslaget till kronofogdemyndigheterna med 37 mkr för merarbete om förmånsrätten för skatter och allmänna avgifter tas bort, och med 10 mkr för internationell samverkan i indriv- nings- och insolvensfrågor inom EU. 
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet bedrivs dels från myn- digheternas huvudkontor, belägna på respektive myndighets sätes- ort, dels från ett antal lokalkontor inom regionernas verksamhets- områden. Flera av verksamhetsgrenarna har dock koncentrerats till ett eller ett mindre antal kontor. 
 Kronofogdemyndigheternas kärnverksamhet – utsökning – bedrivs vid samtliga kronofogdemyndigheters kontor. Arbetet utförs huvudsakligen av kronofogdar, exekutiva handläggare (kronokom- missarier och kronoinspektörer) samt administrativa handläggare (exekutiv personal som saknar behörighet att genomföra förrätt- ning). Antalet årsarbetskrafter uppgår enligt uppgift från Riks- skatteverket till omkring 1 691. Kostnaderna för den samlade verk- samhet som bedrivs på indrivningsavdelningarna uppgick under år 
  
 2002 till 1 232 040 tkr. Under 
  
 samma år uppgick intäkterna till 
  
 22 318 tkr medan inbetalda 
  
 ansökningsavgifter uppgick till 
  
 640 378 tkr. Dessa kostnads- och intäktsuppgifter liksom de följ- ande i detta avsnitt är, om annat inte anmärks, hämtade från års- redovisningen för skatteförvaltningen och exekutionsväsendet, budgetåret 2002 (RSV 165, utgåva 11). 
 Samtliga myndigheter har koncentrerat hanteringen av den summariska processen till ett begränsat antal kontor inom respek- tive region. Arbetsuppgifterna utförs av jurister samt exekutiva, administrativa och övriga handläggare motsvarande omkring 224 års- arbetskrafter. Kostnaderna under år 2002 uppgick till 199 855 tkr och intäkterna till 323 tkr medan inbetalda ansökningsavgifter m.m. uppgick till 195 930 tkr. 
 Såväl utsökningsverksamheten som den summariska processen är i hög grad beroende av ett fungerande delgivningsförfarande. De flesta myndigheter använder sig av polis och/eller privata delgiv- ningsföretag för att hantera delgivningarna. Allt fler kronfogde- 
  
 11  
 Riksskatteverkets budgetunderlag  
 2003-02-28, 
  dnr  
 284-03/810. 
  
 133 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 SOU 2003:97 
  
 myndigheter har emellertid övergått till att själva sköta delgiv- ningsverksamheten. Enligt 24 § delgivningslagen (1970:428) är nämligen kronofogde eller exekutiv tjänsteman vid kronofogde- myndigheten behörig att utfärda intyg på att delgivning skett. I delbetänkandet Polisverksamhet i förändring (SOU 2002:70) före- slås att polisens stämningsmannaverksamhet skall föras över till kronofogdemyndigheten. Riksskatteverket har i remissyttrande den 26 november 2002 avstyrkt utredningens förslag härvidlag huvudsakligen under åberopande av att verksamheten inte kan anses ligga inom kronofogdemyndighetens uppgifter då den före- trädesvis avser delgivning för domstolarnas räkning, oro för en minskad effektivitet och att en fråga om en eventuell överflyttning av verksamheter bör ingå i Utredningens om kronofogdemyndig- heternas framtid arbete. 
 För tillsynen över förvaltningen i konkurser finns tio tillsyns- myndigheter i landet motsvarande de tio regionmyndigheterna. Tillsynsverksamheten bedrivs på elva kontor, i de flesta fall på kro- nofogdemyndigheternas sätesorter. På tillsynsmyndigheterna arbetar personer med olika bakgrund, främst jurister och ekonomer förutom administrativa handläggare, tillhopa omkring 66 årsarbetskrafter. Kostnaderna för tillsynsverksamheten uppgick under år 2002 till 49 903 tkr. Intäkterna uppgick under samma år till 268 tkr. 
 Skuldsaneringsverksamhet bedrivs på tretton platser i landet, huvudsakligen myndigheternas sätesorter. På skuldsaneringsenhet- erna arbetar personer med olika bakgrund som handläggare, totalt omkring 62 årsarbetskrafter. Under år 2002 uppgick kostnaderna för verksamheten till 43 339 tkr. 
 Den förebyggande kommunikationen bedrivs från och med 2001 från samtliga kontor. Informationsinsatserna utförs i dag av om- kring 175 informatörer, eller 29 årsarbetskrafter. Normalt utförs arbetsuppgiften av exekutiv personal som har indrivningsverk- samhet som sin huvudsakliga arbetsuppgift och som sköter informatörssysslan på deltid. Avsikten med den nya strategin för denna verksamhetsgren är att all personal oavsett placering skall ta del i arbetet med den förebyggande kommunikationen, (mer om den nya strategin i avsnitt 4.6). Kostnaderna för verksamheten uppgick under år 2002 till 19 232 tkr. Riksskatteverket har i budgetunderlaget för  
 RSV-koncernen 
  för räkenskapsåren 2004– 2006 yrkat en nivåhöjning om 17,5 mkr för år 2004 för att kunna genomföra den nya strategin avseende den förebyggande kommu- nikationen. 
 134 
  
 SOU 2003:97 
  
 Exekutionsväsendets nuvarande organisation 
  
 3.4 
  
 Kronofogdemyndigheternas administrativa stödfunktioner 
  
 3.4.1 
  
 IT 
  
 All drift, underhåll och utveckling av  
 IT-stödet 
  liksom helpdesk- funktionen hanteras, som framgått av avsnitt 3.2.1, av Riksskatte- verkets  
 IT-avdelning. 
  Av särskilt framtagna uppgifter från Riks- skatteverket framgår att det på varje myndighet finns en s.k. AU- samordnare som lägger ned mellan 25 och 50 % av sin tid på IT- frågor för myndighetens räkning. Totalt i riket rör det sig därför om mellan 2,5 och 5 årsarbetskrafter. Kostnaderna för dessa uppgår till omkring 1,5 mkr. Det kan anmärkas att myndigheterna köper sin datorutrustning själva inom ramen för den egna budgeten. 
  
 3.4.2 
  
 Ekonomi 
  
 Även en stor del av kronofogdemyndigheternas ekonomiska frågor hanteras som framgått av 3.2.2 av Riksskatteverkets ekonomiavdel- ning. 
 Myndigheternas eget arbete med hanteringen av ekonomiska frågor, såsom budget, utbetalning av löner, övriga kostnader, redo- visning av influtna belopp m.m. sysselsätter omkring 35 årsarbets- krafter. Dessa beräkningar baseras på de anställdas egen tidredovis- ning. Kostnaderna härför uppgår till omkring 12,8 mkr. 
  
 3.4.3 
  
 Personal 
  
 En stor del av personalfrågorna hanteras som framgått av avsnitt 3.2.3 av Riksskatteverkets personalavdelning. Myndigheternas egen personaladministration i form av löneförhandlingar, administration av utvecklingsfrågor såsom utbildning, annan kompetensutveckling m.m. sysselsätter enligt Riksskatteverkets beräkningar omkring 39 årsarbetskrafter till en kostnad om 14,3 mkr. 
 135 
  
 4 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet består av fem verksamhets- grenar; verkställighet av betalningsförpliktelser och andra förplikt- elser (utsökning), summarisk process (betalningsföreläggande och handräckning), skuldsanering, tillsyn i konkurser och förebygg- ande kommunikation. Med undantag för förebyggande kommu- nikation är samtliga verksamheter författningsreglerade. 
 Verkställighet enligt utsökningsbalken och indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. (indriv- ningslagen), är den dominerande verksamheten och tar i anspråk cirka 80 procent av resurserna. Den näst största verksamheten är summarisk process och därefter följer utan någon inbördes rang- ordning, skuldsanering, tillsyn i konkurser och förebyggande verk- samhet. 
 Enligt Riksskatteverkets årsredovisning för budgetåret 2002 uppgick exekutionsväsendets (kronofogdemyndigheternas och Riksskatteverkets) kostnader till 1 544 368 tkr. Intäkter och inbe- talda ansökningsavgifter m.m. uppgick till 22 909 tkr respektive 836 309 tkr. Medelantalet anställda uppgick till 2 502 motsvarande 1 936 årsarbetskrafter. 
 1 
  
 2002 
  
 Kostnader 
  
 1 544 368 
  
 Intäkter (tkr) 
  
 22 909 
  
 Inbetalda ansökningsavgifter m.m. (tkr) 
  
 836 309 
  
 1  
 Årsredovisning för skatteförvaltningen och exekutionsväsendet, Budgetåret 2002, RSV 165, utgåva 11. 
 137 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 I det följande beskrivs de olika verksamhetsgrenarna med utgångs- punkt i den författningsreglering som styr respektive verksamhet. Redovisade statistikuppgifter har hämtats dels från Riksskattever- kets årsredovisning för budgetåret 2002, dels tagits fram särskilt av Riksskatteverket på utredningens begäran. 
  
 4.2 
  
 Utsökning 
  
 4.2.1 
  
 Allmänt om utsökning 
  
 Utsökningsbalken (1981:774), som ersatte 1877 års utsökningslag och ett antal andra exekutionsrättsliga författningar, trädde i kraft den 1 januari 1982. Övergångsförhållandena reglerades i en särskild promulgationslag, lagen (1981:775) om införande av utsöknings- balken. Ett av syftena med utsökningsbalken var att rationalisera handläggningen av de uppgifter som låg på de exekutiva myndig- heterna. I förarbetena till utsökningsbalken konstaterades att den då gällande uppdelningen av handläggningen av utsökningsmål mellan två exekutiva myndigheter – en beslutande (länsstyrelsens överexekutor) och en verkställande (kronofogdemyndigheten) – inte längre hade någon funktion. Anledningen till uppdelningen var att kronofogdarna (utmätningsmännen) bl.a. inte ansågs ha till- räckliga kvalifikationer för att utföra de uppgifter som lades på överexekutor. Alltsedan förstatligandet 1965 hade emellertid kronofogdemyndigheten den kompetens och de kvalifikationer som krävdes för att handlägga även mer komplicerade utsöknings- mål. Skillnaderna mellan beslutande och verkställande organ upp- rätthölls inte längre i vare sig utsökningslagen eller annan exeku- tionsrättslig lagstiftning. I förarbetena diskuterades även den dubbelroll det innebär att kronofogdemyndigheterna i allmänna mål, vid sidan av uppgiften som verkställande myndighet, företrä- der stat och kommun som borgenär (se vidare avsnitt 9.2). 
 I och med införandet av utsökningsbalken samlades reglerna om exekutiv verkställighet i en och samma författning. Bestämmelser som gällde andra åtgärder vid indrivning av skatter och böter m.m., såsom uppskov med betalning och kvittning, ansågs inte ha sin plats i utsökningsbalken. I den mån det fanns ett behov av att se över även dessa frågor fick de tas upp i ett annat sammanhang. 
 2  
 Med utsökningsbalken befriades vidare länsstyrelserna från att 
  
 2  
 Prop. 1980/81:8 s. 1188 f. 
 138 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 handlägga utsökningsmål och överexekutor avskaffades. Därmed kom utsökningsmålen att handläggas av en exekutiv myndighet, kronofogdemyndigheten. De arbetsuppgifter som ålegat överexe- kutor fördes över dels till kronofogdemyndigheterna (exekutiv försäljning av fast egendom, luftfartyg och skepp), dels till dom- stolarna (förordnande om handräckning och prövning av överkla- gade utsökningsmål). 
 Sedan utsökningsbalken tillkom har den varit föremål för vissa förändringar. Institutet införsel upphävdes 1996 och bestämmelser om utmätning av lön (7 kap. utsökningsbalken) infördes och blev den enda formen av löneexekution. 
 3  
 Därutöver har möjligheterna att sälja fast egendom och tomträtt underhand vidgats och reglerna om underhandsförsäljning ändrats så att förfarandet i väsentliga avseenden jämställs med försäljning på auktion. 
 4  
 Dessutom har fullföljdsreglerna förändrats. I övrigt har en rad mindre föränd- ringar skett. Följdändringar i utsökningsbalken har också skett bl.a. i anledning av en ny äktenskapsbalk (1987:230), en ny bostads- rättslag (1991:614) och en ny sjölag (1994:1009). 
 5 
  
 I utsökningsbalken regleras den egentliga utsökningsrätten. Hit hör verkställighet av betalningsförpliktelser och annan förpliktelse eller säkerhetsåtgärd. Balkens bestämmelser kompletteras av bestämmelser som meddelats av regeringen, främst utsökningsför- ordningen (1981:981) och förordningen (1992:1094) om avgifter vid kronofogdemyndigheterna. Därutöver har Riksskatteverket bemyndigats att meddela närmare föreskrifter inom vissa områden, t.ex. när det gäller bestämmande av förbehållsbeloppet vid utmät- ning av lön (7 kap. 4 § utsökningsförordningen) och föreskrifter för förfarandet hos kronofogdemyndigheterna vid verkställighet av utsökningsbalken och promulgationslagen (19 kap. 2 § utsök- ningsförordningen). 
 Till skillnad från utsökningslagen är utsökningsbalken direkt till- lämplig i såväl allmänna som enskilda mål. I den mån utsöknings- balkens bestämmelser inte skall tillämpas i allmänna mål anges detta särskilt. Undantag gäller bl.a. för måls anhängiggörande, tidsfristen för utmätning och exekutiv försäljning, sökandens ansvar för förrättningskostnader samt redovisning. I vissa avseen- den har givits särskilda bestämmelser som skall tillämpas i stället 
  
 3 
  
 Prop. 1994/95:49, SFS 1995:298. 
  
 4 
  
 Prop. 1993/94:197, SFS 1994:444. 
  
 5 
  
 Beträffande bostadsrättslagen skedde en stor förändring genom lagen (1995:1464) om ändring i bostadsrättslagen, prop. 1995/96:17, då kronofogdemyndigheten blev behörig myndighet att genomföra tvångsförsäljning av bostadsrätter. 
  
 139 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 för utsökningsbalkens. Detta gäller bl.a. redovisning och måls anhängiggörande (se närmare under avsnitt 4.7.3). Däremot har det inte givits några uttryckliga undantag beträffande bestämmelser som på grund av sitt innehåll över huvud taget inte kan få aktualitet i allmänna mål. 
 6  
 Om det i annan lag meddelats bestämmelser som avviker från utsökningsbalkens, gäller den bestämmelsen, 1 kap. 2 § utsökningsbalken. Avvikande bestämmelser om verkställighet har t.ex. meddelats beträffande tidpunkten för utmätning av fordran på skatt och om undantag från utsökningsbalkens bestämmelser om beneficium, 18 kap. 9 § skattebetalningslagen (1997:483). 
 Utsökningsförfarandet är uppbyggt så att kronofogdemyndig- heten på uppdrag av en borgenär eller sökande tvångsvis verkställer rättsanspråk som fastställts i en exekutionstitel. 
 7 
  
 Regeringens regleringsbrev för budgetåret 2003 anger som mål för verksamheten att kronofogdemyndigheten skall snabbt, rätts- säkert och med bästa möjliga utfall för sökanden eller borgenären verkställa rättsanspråk som inte reglerats frivilligt. Vidare skall till- gångsundersökning och gäldenärsutredning göras med sådan ambi- tionsnivå att myndighetens utredningar uppfattas som tillförlitliga av uppdragsgivarna. Därutöver skall indrivningen vara snabb och verkningsfull så att enskilda och företag upplever det som meningslöst att dra sig undan betalning. Målet är intaget under rubriken Verksamhetsgrenen indrivning och annan verkställig- het. Begreppet indrivning i rubriken indikerar att effektmålet avser såväl kronofogdemyndigheternas verkställande arbete, dvs. de rent utsökningsrättsliga, som borgenärsarbetet, dvs. det som faller utanför utsökningsbalkens tillämpningsområde. 
 Mål om verkställighet enligt utsökningsbalken benämns utsök- ningsmål och handläggs som allmänt mål eller enskilt mål, 1 kap. 6 § första stycket utsökningsbalken. Allmänna mål grundar sig på offentligrättsliga fordringsanspråk och avser det allmännas – statens eller kommuns – fordran på skatter, böter, allmänna avgif- ter m.m., 1 kap. 6 § andra stycket utsökningsbalken (för en när- mare redogörelse för vad som innefattas i begreppet allmänna mål hänvisas till avsnitt 4.7.1). Enskilda mål avser skulder till enskilda och företag och grundar sig på privaträttsliga fordringsanspråk. Även stat och kommun kan vara borgenär i enskilt mål, t.ex. när staten tillerkänts skadestånd, 1 kap. 6 § tredje stycket utsöknings- 
  
 6 
  
 Prop. 1980/81:8 s. 155 och 1189. 
  
 7 
  
 En ansökan om verkställighet behöver inte nödvändigtvis leda till verkställighet utan kan återkallas om parterna t.ex. själva lyckas reglera sina förhållanden. 
  
 140 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 balken. Som enskilt mål räknas även bl.a. avhysning och annan verkställighetsåtgärd eller säkerhetsåtgärd oavsett om det är staten, kommunen, företag eller enskild som är sökanden. Allmänna mål avser således enbart betalningsförpliktelser till det allmänna, medan enskilda mål kan avse såväl betalningsförpliktelser som andra för- pliktelser till enskilda, staten eller annan. 
 För att kronofogdemyndigheten skall kunna fullgöra uppgiften som verkställande myndighet står ett antal tvångsmedel till buds för myndigheten, bl.a. vitesföreläggande och begäran om häktning, 2 kap. 12, 15 och 16 §§ utsökningsbalken. Om gäldenären t.ex. inte frivilligt bereder myndigheten tillträde när myndigheten skall göra förrättning i gäldenärens bostad, kan myndigheten, under vissa förutsättningar, ta sig in i bostaden med hjälp av låssmed, 2 kap. 17 § utsökningsbalken. 
  
 4.2.2 
  
 Verkställighet av betalningsförpliktelser 
  
 För verkställighet av betalningsförpliktelser förutsätts att sökanden har en exekutionstitel. Med exekutionstitel avses ett avgörande, beslut eller annan skriftlig handling som får läggas till grund för verkställighet (dom, skiljedom, utslag, förbindelse angående underhållsbidrag etc.). I 3 kap. utsökningsbalken regleras närmare vilka exekutionstitlar som får ligga till grund för verkställighet och verkställighetens omfattning. Hur långt verkställighet får genom- föras beror bl.a. på om exekutionstiteln vunnit laga kraft eller om den enligt särskild föreskrift får verkställas som lagakraftvunnen dom. De flesta exekutionstitlar i både allmänna och enskilda mål får verkställas även om exekutionstiteln skulle vara överklagad. Däremot får i enskilt mål utmätt egendom i regel inte säljas om exekutionstiteln är överklagad, se bl.a. 8 kap. 4 § utsökningsbalken. Även utländska exekutionstitlar kan med stöd av särskild föreskrift verkställas i Sverige, 3 kap. 2 § utsökningsbalken. 
 Utsökningsförfarandet inleds med att kronofogdemyndigheten prövar om förutsättningarna för verkställighet är uppfyllda (s.k. exegibilitetsprövning). Finner kronofogdemyndigheten att förut- sättningarna för verkställighet är uppfyllda skall myndigheten, utifrån ansökans innehåll och övriga omständigheter, vidta de åtgärder som föreskrivs i utsökningsbalken. 
 Till att börja med skall gäldenären underrättas om målet, 4 kap. 12 § utsökningsbalken. Gäldenären ges därmed möjlighet att 
 141 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 bevaka sin rätt och kan även förhindra att verkställighet sker genom att frivilligt fullgöra vad som åligger honom eller genom att ställa säkerhet för beloppet, 3 kap. 6 utsökningsbalken. Gäldenären kan även invända mot verkställigheten och t.ex. anföra att skulden är betald, 3 kap. 21 § utsökningsbalken. Kronofogdemyndigheten skall då pröva invändningen och besluta om invändningen kan läm- nas utan avseende eller om ansökan om verkställighet skall avslås. En sökande kan även medge uppskov eller begära anstånd med verkställigheten, se bl.a. 4 kap. 10 § och 7 kap. 11 § utsökningsbal- Chen. Även i dessa fall skall myndigheten fatta beslut om t.ex. anstånd med utmätning i lön enligt 7 kap. 1 § utsökningsbalken skall beviljas eller inte. 
 När den s.k. underrättelsetiden löpt ut gör kronofogdemyndig- heten en tillgångsundersökning, 4 kap. 9  
 c–f 
  §§ utsökningsbalken. Omfattningen av kronofogdemyndighetens undersökning är bero- ende av ansökans innehåll, gäldenärens förhållanden och övriga omständigheter. Syftet med undersökningen är att klarlägga gälde- närens inkomst- och anställningsförhållanden, familjeförhållanden och försörjningsbörda samt utreda om gäldenären har några utmät- ningsbara tillgångar. I allmänna mål skall kronofogdemyndigheten utöver tillgångsundersökningen även göra en gäldenärsutredning (se under avsnitt 4.7.1). Omfattningen av tillgångsundersökningen är inte närmare reglerad i utsökningsbalken. Däremot har Riks- skatteverket med stöd av 19 kap. 2 § utsökningsförordningen bl.a. utfärdat riktlinjer som närmare anger hur kronofogdemyndighe- terna bör förfara (prioriteringar, arbetsmetoder m.m.). 
 8  
 Riktlin- jerna är även resursstyrande och utgör underlag vid uppföljning, kontroll och analys av effektiviteten i verksamheten. Förutom de uppgifter som kan ha lämnats av sökanden, gäldenären eller tredje man, skall kronofogdemyndigheten efterforska tillgångar i olika register, t.ex. Lantmäteriverkets fastighetsregister, och genom för- frågan till försäkringskassan. Kronofogdemyndigheten kan även genomföra förrättning i gäldenärens bostad eller, när gäldenären är en juridisk person, i dennes lokal. Vid behov får kronofogdemyn- digheten hålla förhör med gäldenären eller tredje man, 2 kap. 10 och 11 §§ utsökningsbalken. De uppgifter och upplysningar som inhämtats sammanställs av kronofogdemyndigheten som sedan har att ta ställning till om verkställighet skall ske. 
  
 8  
 Riksskatteverkets Indrivningspolicy, RSV 169 utgåva 1 och Kommentar till indrivnings- policy, RSV 115 utgåva 1. 
 142 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 De verkställighetsformer som står till buds när det gäller betal- ningsförpliktelser är i huvudsak utmätning och exekutiv försälj- ning. Utmätning innebär att egendom som tillhör den betalnings- skyldige tas i anspråk av kronofogdemyndigheten och realiseras, varefter influtna medel används till betalning av sökandens fordran. Om utmätning skett av kontanter, saknas anledning att realisera. Utmätning kan ske i såväl lös egendom (kontanter, bil, bostadsrätt m.m.) som fast egendom och avse hela eller del av egendomen (ide- ell andel). Utmätning kan vidare avse en fordran eller en rättighet. Utmätta fordringar skall om möjligt drivas in i stället för att säljas, 9 kap. 11 § utsökningsbalken. En särskild verkställighetsform av utmätning är utmätning av lön. 
 Innan utmätning verkställs måste kronofogdemyndigheten bedöma om egendomen skall undantas från utmätning på grund av att den t.ex. utgör beneficium, se bl.a. 5 kap. 1 § utsökningsbalken. Utmätning får inte heller ske i egendom som saknar exekutivt värde (övervärde) eller som på grund av egendomens beskaffenhet eller särskild föreskrift är skyddad från utmätning, bl.a. 4 kap. 3 § och 5 kap. 5 § utsökningsbalken. 
 När utmätt egendom skall realiseras sker detta genom exekutiv försäljning. Försäljning av utmätt egendom och indrivning av ford- ran regleras i  
 8–12 
  kap. utsökningsbalken. Beträffande lös och fast egendom (med fast egendom avses även tomträtt, 1 kap. 11 § utsökningsbalken) kan kronofogdemyndigheten välja om försälj- ningen skall genomföras av myndigheten själv eller uppdras åt någon annan, 9 kap. 3 § och 12 kap. 29 § utsökningsförordningen. Motsvarande gäller om försäljning skall ske på auktion eller under hand, 9 kap. 1 § och 12 kap. 1 § utsökningsbalken jfr 10 kap. 1 § och 11 kap. 1 § utsökningsbalken. Principen är dock att exekutiv försäljning skall anordnas på sådant sätt att ett så bra ekonomiskt resultat som möjligt erhålls. Bestämmelserna om försäljning gäller i tillämpliga delar även när egendom skall säljas exekutivt under konkurs, 8 kap. 1 § tredje stycket utsökningsbalken, jfr 8 kap. 6– 10 §§ konkurslagen. 
 Beträffande försäljning av bostadsrätter kan dessa säljas exeku- tivt på grund av utmätning enligt utsökningsbalkens bestämmelser eller genom tvångsförsäljning på bostadsrättsföreningens begäran. I sistnämnda fall tillämpas såväl bostadsrättslagens 8 kap. som utsökningsbalkens bestämmelser. 
 Under år 2002 inkom 2 202 070 allmänna mål och 360 473 enskilda mål. Antalet nytillkomna gäldenärer uppgick till 209 845. 
 143 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Vid utgången av året fanns totalt 6 654 483 pågående allmänna mål, 416 382 pågående enskilda mål och 540 721 gäldenärer i kronofog- demyndighetens utsöknings- och indrivningsdatabas. 
  
 4.2.3 
  
 Verkställighet av annan förpliktelse eller säkerhetsåtgärd 
  
 I 16 kap. utsökningsbalken regleras annan verkställighet. Härmed avses verkställighet av andra förpliktelser än betalningsskyldighet och säkerhetsåtgärder. Till den första kategorin – andra förpliktel- ser – hör skyldigheten att avflytta från t.ex. en lägenhet eller fastig- het. Sådan skyldighet verkställs genom avhysning  
 (1–9 
  §§). Även handräckning räknas till denna kategori. Med handräckning avses bl.a. uttagande av viss lös egendom eller återställande av rubbad besittning, förpliktelse att utföra visst arbete, t.ex. riva en byggnad eller åläggande att följa meddelat förbud, såsom förbud att driva viss verksamhet eller dylikt, eller tåla visst intrång. Hit hör även skyldigheten att avflytta från exempelvis en fastighet när besitt- ningen inte vilar på giltig rättsgrund. Bestämmelserna om hand- räckning återfinns i  
 10–12 
  a §§ . I kapitlet regleras också verkstäl- lighet av säkerhetsåtgärder såsom kvarstad och föreläggande eller annat förordnande som avses i 15 kap. 3 § rättegångsbalken. Även återställande av besittning enligt 15 kap. 4 § rättegångsbalken hör hit liksom beslut om förverkande av viss egendom på brottslig eller annan grund. Beträffande kvarstad har, utöver bestämmelserna i 16 kap.  
 10–12 
  a §§ utsökningsbalken, meddelats vissa särbestäm- melser i  
 13–16 
  §§ samma kapitel. Där regleras även rättsverkningar av kvarstad. Bestämmelserna i 16 kap. utsökningsbalken komplette- ras av 15 och 16 kap. utsökningsförordningen. Kapitlets tillämp- ning i allmänna mål är, med undantag för avhysning och kvarstad för böter och annan betalningsförpliktelse, begränsat. 
 För verkställighet av annan förpliktelse eller säkerhetsåtgärd för- utsätts, liksom vid betalningsförpliktelser, en exekutionstitel som har vunnit laga kraft eller som enligt särskild föreskrift får verk- ställas utan avvaktan på laga kraft, jfr 3 kap. 3, 8, 9, 12, 13 och 20 §§ utsökningsbalken. Precis som vid utmätning kan även utländska exekutionstitlar verkställas med stöd av särskild föreskrift, 3 kap. 2 § utsökningsbalken. 
 Till skillnad från andra förpliktelser har avhysning blivit föremål för en mer ingående reglering. Detta motiveras bl.a. av att det är en 
 144 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 av de mest ingripande formerna av verkställighet. Avhysning inne- bär att den förpliktade avskiljs från besittningen till något utrymme, bostad, lokal eller dylikt och att besittningen övergår till sökanden. I förekommande fall omfattar avhysning även den förpliktades familj m.fl. (16 kap. 8 § utsökningsbalken). När avhysning sker från bostad skall socialnämnden underrättas, 16 kap. 2 § utsökningsförordningen. Avhysning verkställs normalt genom kronofogdemyndighetens försorg, jfr 16 kap. 9 § utsök- ningsbalken. Vid verkställighet har myndigheten långtgående skyl- digheter att omhänderta och förvara svarandens bohag, innan egendomen kan säljas eller bortskaffas, 16 kap. 6 § utsöknings- balken. Även i dessa mål kan förekomma invändningar mot verk- ställigheten, t.ex. att nytt hyresförhållande uppstått. Kronofogde- myndigheten får då pröva framställda invändningar. Kronofogde- myndigheten kan även under vissa förutsättningar bevilja anstånd med verkställigheten, 16 kap. 4 § utsökningsbalken. 
 Verkställighet av andra förpliktelser än avhysning kan vara av mycket skiftande slag. Verkställigheten i dessa fall måste i stor utsträckning anpassas till vad den ifrågavarande förpliktelsen inne- bär. Det är därför av särskild betydelse att parterna får göra sina synpunkter gällande om det är fråga om mera komplicerade ären- den eller verkställigheten kan dra avsevärda kostnader. 
 9  
 Normalt skall verkställigheten föregås av att svaranden underrättas, 16 kap. 11 § utsökningsbalken. Beträffande sättet för verkställighet kan kronofogdemyndigheten själv utföra åtgärden, förelägga svaranden, vid behov vid vite, att fullgöra vad som åligger honom eller över- lämna åt sökanden att utföra den åtgärd som krävs (16 kap. 12 § utsökningsbalken). Enligt 16 kap. 12 a § utsökningsbalken kan sökanden medge uppskov och kronofogdemyndigheten bevilja anstånd med verkställigheten. 
 Frågan om säkerhetsåtgärder regleras i första hand i 15 och 26 kap. rättegångsbalken. Kvarstad för fordran går ut på att ta i anspråk egendom till ett visst värde, vilken skall kunna utmätas senare. Vid verkställighet tillämpas i de flesta avseenden vad som föreskrivs om utmätning, 16 kap. 13 § utsökningsbalken. Härmed avses vad som gäller om utmätningsordningen, kronofogdemyn- dighetens undersökningsskyldighet, gäldenärens och tredje mans upplysningsplikt, förutsättningarna för att ta i anspråk egendom, självrättelse m.m. Kvarstad till säkerhet för bättre rätt innebär att 
  
 9  
 Baldwin m.fl. Utsökningsbalk, En kommentar, 3:e uppl., 1999, s. 609 med hänvisning. 
 145 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 kronofogdemyndigheten tar hand om eller på annat sätt säkerstäl- ler viss egendom, som angivits i domstolens beslut. Beträffande själva verkställigheten tillämpas de bestämmelser som gäller vid säkerställande av utmätning (6 kap., 12 kap. 5 § och 16 kap. 16 § utsökningsbalken). 
 Exempel på andra säkerhetsåtgärder är t.ex. förordnande av syssloman eller att viss egendom skall tas om hand eller att viss åtgärd skall vidtas beträffande angiven egendom, 15 kap. 3 § rätte- gångsbalken. I den mån verkställighet behöver ske tvångsvis ankommer den på kronofogdemyndigheten. I många fall kommer dock exekutiv verkställighet inte i fråga, t.ex. när det gäller förord- nande om syssloman. 
 Säkerhetsåtgärder för vissa offentligrättsliga anspråk regleras i lagen (1987:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. Verkställighet av beslut om betalningssäkring sker enligt nämnda lag och följer således inte reglerna i 16 kap. utsöknings- balken. Däremot hänvisas i 11 § betalningssäkringslagen till vissa av utmätningsbestämmelserna i utsökningsbalken. 
 Under år 2002 inkom till kronofogdemyndigheten 11 992 ansökningar om avhysning. Därutöver verkställdes 244 beslut om kvarstad och 202 beslut om betalningssäkring. 
  
 4.2.4 
  
 Utsökningsavgifter, redovisning av medel m.m. 
  
 Utsökningsavgifter 
 I 17 kap. utsökningsbalken regleras uttagande av utsökningsavgif- ter, dvs. ersättning för de allmännas kostnader som uppstår i utsökningsmål. Bestämmelserna kompletteras av förordningen (1992:1094) om avgifter vid kronofogdemyndigheterna. I  
 E-mål 
  svarar i princip sökanden mot staten för kostnaderna och är i allmänhet skyldig att förskottera och betala dem 17 kap.  
 2–5 
  §§, om de inte kan eller får tas ut av svaranden (se bl.a. 17 kap. 11 §§ utsökningsbalken). Om sökanden inte betalar kan kronofogde- myndigheten vidta verkställighet mot sökanden för att få ut kost- naderna, 16 a § förordningen om avgifter vid kronofogdemyndig- heterna. I  
 A-mål 
  är sökanden befriad från att betala avgift, 17 kap. 13 § utsökningsbalken. 
 Utsökningsavgifterna är enligt förordningen om avgifter vid kronofogdemyndigheterna grundavgift, förberedelseavgift, försälj- 
 146 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 ningsavgift och särskild avgift. Grundavgiften, som med vissa undantag tas ut för varje exekutionstitel av vilken verkställighet har sökts, uppgår i  
 A-mål 
  till 500 kr. I  
 E-mål 
  rörande utmätning med begränsad tillgångsundersökning uppgår grundavgiften också till 500 kr. I andra mål är grundavgiften 1 000 kr. Förberedelseavgift och försäljningsavgift förekommer vid exekutiv försäljning. För- säljningsavgiften är 4 procent av köpeskillingen vid försäljning av lös egendom. Vid försäljning av bl.a. fast egendom utgår även en förberedelseavgift. Förberedelseavgiften är 1 procent av taxerings- värdet eller – där det inte finns något taxeringsvärde – 0,75 procent av det belopp som egendomen har värderats till. Försäljningsavgif- ten är 2 procent av taxeringsvärdet eller – när taxeringsvärde inte finns – 1,5 procent av det belopp egendomen har värderats till. Den särskilda avgiften tas ut när det uppkommit en särskild kostnad för staten för en åtgärd i målet och motsvarar kostnaden. 
 Kronofogdemyndigheten skall ta ut kostnaderna utan särskild begäran (17 kap. 6 § utsökningsbalken). I mål om utmätning tas kostnaderna ut ur influtna medel vid löneutmätning eller köpeskil- lingen för såld egendom (17 kap. 7 § utsökningsbalken). Det behövs ingen särskild exekutionstitel för att utsöka kostnaderna hos gäldenären eller borgenären. 
 Redovisning av influtna medel 
 De medel som flyter in till kronofogdemyndigheten i mål om utmätning skall redovisas. Bestämmelser om redovisning och utbetalning återfinns i 13 kap. utsökningsbalken. I allmänna mål har, i vissa avseenden, meddelats särskilda bestämmelser beträf- fande redovisning (se bl.a. 19 § indrivningslagen och 20 § indriv- ningsförordningen). 
 Med redovisning avses dels beslut om hur influtna medel skall disponeras, dels utbetalning av medlen. Disponeringen innebär bl.a. att kronofogdemyndigheten beslutar om hur medlen skall fördelas bl.a. utifrån vilken eller vilka sakägare som har rätt till influtna medel, om fördelningssammanträde skall hållas, om det föreligger förutsättningar för att betala ut medlen omgående eller om de skall göras räntebärande samt i vilken ordning olika poster som till- kommer en borgenär skall avräknas och krediteras. 
 147 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Överklagande 
 Överklagande av beslut i utsökningsmål och särskilda rättsmedel i sådana mål regleras i 18 kap. utsökningsbalken. Samtliga bestäm- melser i kapitlet är tillämpliga även i allmänna mål. Vissa komplet- terande föreskrifter ges i 17 kap. utsökningsförordningen. 
 Sedan år 1994 överklagas kronofogdemyndighetens beslut hos tingsrätt. I 17 kap. 1 § utsökningsförordningen anges vilka tings- rätter som är behöriga att pröva överklaganden. I princip är de flesta beslut som kronofogdemyndigheten fattar enligt utsöknings- balken överklagbara, men undantag finns (se 18 kap. 5 § utsök- ningsbalken). I detta sammanhang bör påpekas att kronofogde- myndigheten även vidtar faktiska åtgärder som kanske inte utåt framstår som beslut. Som exempel kan nämnas utbetalning av influtna medel och säkerställande av utmätning. Enligt 2 kap. 21 § utsökningsbalken skall dock balkens bestämmelser om beslut i till- lämpliga delar också gälla sådana åtgärder som inverkar på parts eller tredje mans rätt. 
 Ett överklagande kan avse kronofogdemyndighetens beslut om att avslå eller bifalla invändning mot ansökan om verkställighet, beslut om utmätning, försäljning, fördelning eller redovisning av medel, 18 kap. 7 § utsökningsbalken. För många beslut ges en tids- frist för överklagande. Vad gäller löneutmätning ges dock ingen tidsfrist. När ett överklagande kommer in till kronofogdemyndig- heten prövar myndigheten om överklagandet gjorts i rätt tid (18 kap. 9 § utsökningsbalken). Om så är fallet skall handlingen, tillsammans med ett eget yttrande, sändas till tingsrätten, 18 kap. 10 § utsökningsbalken och 18 kap. 3 § utsökningsförordningen. 
  
 4.2.5 
  
 Verkställighet av andra mål och ärenden än utsökningsmål 
  
 Utöver uppgiften att verkställa olika förpliktelser i utsökningsmål enligt utsökningsbalken skall kronofogdemyndigheten handlägga andra mål och ärenden än utsökningsmål. 
 Exempel på andra mål och ärenden än utsökningsmål finns bl.a. i 18 kap. utsökningsförordningen. Hit hör bl.a. verkställighet av handräckning enligt konsumentkreditlagen (1992:830) och lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. samt tobakslagen (1993:581), verkställighet av beslut enligt betalnings- 
 148 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 säkringslagen och beslut om åtgärd enligt lagen (1993:599) om radiokommunikation, verkställighet av intrångsundersökningar enligt varumärkeslagen (1960:644), lagen (1960:729) om upphovs- rätt till litterära och konstnärliga verk, patentlagen (1967:837), mönsterskyddslagen (1970:485), firmalagen (1974:156), lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter eller växtförädlarrättslagen (1997:306). Vidare skall kronofogde- myndigheten verkställa handräckning enligt 7 kap. 14 § konkurs- lagen, lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskatt- ningsförfarandet, konkurrenslagen (1993:20) och lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler. Därutöver meddelar kronofog- demyndigheten beslut enligt lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt. 
 Handläggningen regleras i 18 kap. utsökningsförordningen. De materiella bestämmelserna finns i respektive författning. I 18 kap. anges vilka bestämmelser i utsökningsbalken som är tillämpliga för vilka mål och ärenden och i vilken utsträckning bestämmelserna skall tillämpas om inte annat följer av särskilda föreskrifter (18 kap. 7 § utsökningsförordningen). De bestämmelser som det hänvisas till är de om jäv (1 kap. 4 § utsökningsbalken), förfarandet (2 kap.), exekutionstitlar (3 kap.), utmätning (4 kap.) och kostnader (17 kap). Beträffande betalningssäkring är ett större antal bestäm- melser i utsökningsbalken tillämpliga. 
 Vid överklagande av kronofogdemyndighetens beslut om verk- ställighet tillämpas reglerna om talan mot utmätning i allmänhet (se bl.a. 31 § lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfaran- det). 
 Under år 2002 verkställdes ett tiotal intrångsundersökningar. 
  
 4.3 
  
 Summarisk process 
  
 4.3.1 
  
 Allmänt om summarisk process 
  
 Den 1 januari 1992 fick kronofogdemyndigheterna till uppgift att handlägga mål enligt lagen (1990:746) om betalningsförläggande och handräckning. Fram till dess hade tingsrätterna handlagt mål i den summariska processen. I övertagandet av handläggningen låg även att utföra stämningsmannadelgivning. Huvudansvaret för 
 149 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 denna verksamhet fick dock, liksom tidigare, ligga kvar hos polis- myndigheten. 
 10 
  
 Lagen om betalningsföreläggande och handräckning ersatte lagen (1946:808) om lagsökning och betalningsföreläggande samt hand- räckningslagen (1981:847) och innebar att de tidigare två formerna för summarisk betalningsprocess slogs samman till en enda. En reform som diskuterats och övervägts sedan början av  
 1960-talet 
  blev därmed genomförd. 
 11 
  
 Ett grundläggande mål med det nya summariska betalningsförfa- randet var att förbättra förutsättningarna för borgenärerna att snabbt, enkelt och billigt få verkställighet hos de gäldenärer som inte betalar frivilligt. 
 12  
 Förutom införandet av ett förenklat och mer enhetligt regelverk samt en överflyttning av handläggningen, utar- betades och infördes ett utvecklat  
 ADB-system, 
  betalningsföreläg- gande- och handräckningsdatabasen (även benämnt SUPRO). 
 13  
 Med hjälp av SUPRO sköts i stort sett hela handläggningen av den summariska processen. Databasen består dels av ett register, dels av ett antal rutiner för själva målhanteringen. Registret regleras i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheter- nas verksamhet och personuppgiftslagen (1998:204). Personupp- giftslagen gäller i den mån det inte finns avvikande bestämmelser i lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet. Bestämmelserna kompletteras av bestämmelserna i de till lagarna anslutande förordningarna. 
 Överföringen av handräckningsmålen kan betraktas som ett återförande. Enligt 191 och 192 §§ utsökningslagen handlades nämligen mål om handräckning av överexekutor. Vid utsöknings- balkens tillkomst år 1981 avskaffades funktionen överexekutor (se under avsnitt 4.2). Nämnda bestämmelser i utsökningslagen ersat- tes av handräckningslagen (1981:847) och handläggningen av hand- räckningsmål överfördes till de allmänna domstolarna, som sedan år 1937 även handlade mål om lagsökning och handräckning för fordran (det sistnämnda senare benämnt betalningsföreläggande). Överflyttningen av handräckningsmålen motiverades bl.a. av att det saknades organisatoriska förutsättningar för att kronofogdemyn- digheterna skulle kunna handlägga målen. Dessutom betonades den 
  
 10 
  
 Prop. 1989/90:85 s. 63 f. 
  
 11 
  
 Prop. 1989/90:85 s. 26 f. 
  
 12 
  
 Prop. 1989/90:85 s. 18, 22 och 24 f. 
  
 13 
  
 Prop. 1989/90:85 s. 28. 
  
 150 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 principiella aspekten att judiciella uppgifter, i princip, bör hållas avskilda från de rent verkställande uppgifterna. 
 14 
  
 Den principiella aspekten diskuterades även i förarbetena till lagen om betalningsföreläggande och handräckning. En invändning som hade framförts vid remissbehandlingen av den promemoria som låg till grund för förslagen mot att kronofogdemyndigheterna tog över den summariska processen, var att den i grunden utgjorde en dömande verksamhet och att det från principiella och sakliga utgångspunkter ansågs mer lämpligt att uppgifterna låg på dom- stolarna. I propositionen uttalades att inslaget av judiciell verksam- het var obetydligt beträffande betalningsföreläggande, vilket för- klarades av att en övervägande del av handläggningen kunde skötas av icke rättsutbildad personal. Bortsett från en viss formell gransk- ning av ansökningshandlingarna var det meningen att kronofogde- myndigheterna i det summariska förfarande som föreslagits i promemorian, i de allra flesta av målen endast skulle konstatera huruvida svaranden bestritt ansökningen eller inte. Om ansök- ningen var obestridd skulle utslag utfärdas. Om ansökningen bestreds skulle målet, på sökandens begäran, överlämnas till tings- rätt, där den egentliga tvistlösningen skulle äga rum. Däremot var inslaget av judiciell verksamhet större när det gällde vissa hand- räckningsmål eftersom det i dessa skulle vidtas en prövning. Avgö- randena avsågs dock inte få rättskraft i egentlig mening. 
 15  
 I propositionen betonades även att handräckningsmålen före utsök- ningsbalkens tillkomst hade handlagts hos överexekutor och inte vid domstol. 
 16  
 Inte heller ansågs det längre finnas några organisato- riska hinder eftersom denna fråga numera lösts i och med den nya organisation (länsindelningen) som genomförts den i juli 1988. 
 17 
  
 Även frågan om jäv diskuterades i propositionen med anledning av att en och samma myndighet nu skulle utfärda utslag avseende bl.a. betalningsskyldighet och sedan verkställa utslaget. Enligt föredraganden var nu nämnda ordning inte konstigare än den ord- ning som då förelåg; att tingsrätten handlade ett mål inom den summariska processen och därefter som tvistemål. En särskild situ- ation som beaktades var den att kronofogdemyndigheten, som företrädare för staten, var sökande i den summariska processen med anledning av t.ex. en ställföreträdartalan. Någon jävsituation 
  
 14 
  
 Prop. 1989/90:85 s. 27., prop. 1980/81:8 s. 138 och 144 ff. 
  
 15 
  
 Prop. 1989/90:85 s. 30. 
  
 16 
  
 Prop. 1989/90:85 s. 32. 
  
 17 
  
 Prop. 1989/90:85 s. 21, 23 och 26 ff. 
  
 151 
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet SOU 2003:97 
 ansågs dock inte föreligga eftersom myndighetens uppgift i dessa mål är begränsad till att konstatera huruvida ansökningen bestrids eller inte. Dessutom har svaranden alltid möjlighet att bestrida ansökningen och därmed få till stånd en domstolsprövning. Kro- nofogdemyndigheterna i sin nya organisation ansågs ha förutsätt- ningar att handha den summariska processen, så som den föresla- gits i promemorian. 
 18 
  
 Vid handläggning av mål i den summariska processen gäller, för- utom lagen om betalningsföreläggande och handräckning, förord- ningen (1991:1339) om betalningsföreläggande och handräckning och förordningen (1991:1340) om ersättning för kostnader i mål om betalningsföreläggande eller handräckning hos kronofogde- myndighet. I den mån särskilda bestämmelser inte har meddelats i lagen om betalningsföreläggande och handräckning, gäller i till- lämpliga delar vad som föreskrivits i utsökningsmål i 1 kap.  
 3–5 
  §§ samt 2 kap.  
 6–9, 
  18 och 20 §§ utsökningsbalken (66 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning). Därutöver är förvalt- ningslagen (1986:223) tillämplig vid all verksamhet hos kronofog- demyndigheten som inte är exekutiv (jfr 32 § förvaltningslagen). Eftersom den summariska processen inte ingår i den exekutiva verksamheten skall förvaltningslagens bestämmelser tillämpas vid handläggningen av dessa mål, i den mån inte annat meddelats, 3 § förvaltningslagen. 
 I mål om betalningsföreläggande och handräckning tas en ansökningsavgift om 300 kr ut. 
  
 4.3.2 
  
 Betalningsföreläggande 
  
 En borgenär (sökanden) som inte på frivillig väg kan utverka betal- ning kan ansöka om betalningsföreläggande. Fordringen skall avse pengar, vara förfallen till betalning (avser huvudfordringen) och förlikningsbar (2 § lagen om betalningsföreläggande och handräck- ning). Kronofogdemyndigheten förelägger då den betalningsskyl- dige (svaranden) att inom viss tid (normalt 10 vardagar) bemöta ansökningen (25 §). Föreläggandet skall delges svaranden (29 §). Om svaranden inte bestrider sökandens anspråk utfärdas ett utslag (exekutionstitel) som kan läggas till grund för verkställighet i form av utmätning. I princip skall kronofogdemyndigheten verkställa utslaget utan ny ansökan  
 (44–45 
  §§). Bestrider svaranden ansök- 
  
 18  
 Prop. 1989/90:85 s. 30 och 32. 
 152 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 ningen överlämnas målet på begäran av sökanden till tingsrätt som handlägger det enligt reglerna för tvistemål  
 (33–36 
  §§). Om en sökande, som säkerhet för sin fordran, har panträtt i fast egendom eller annan registrerad egendom (t.ex. skepp), kan betalningen fast- ställas att utgå ur egendomen (2 § andra stycket). 
 Svaranden eller sökanden kan begära återvinning eller överklaga ett utslag i mål om betalningsföreläggande (52 och 55 §§). Ansprå- ket överlämnas då till tingsrätt och prövas i enlighet med vad som angivits ovan beträffande bestridande. Vid överklagande av utslag och beslut samt vid handläggningen i domstol tillämpas 18 kap. 1,  
 8–11 
  och 16 a §§ utsökningsbalken samt 58 § lagen om betalnings- föreläggande och handräckning. 
 Som framgår av redovisningen kan kronofogdemyndigheten inom ramen för detta förfarande endast meddela utslag beträffande otvistiga anspråk. Meddelade utslag får rättskraft på samma sätt som ett vanligt domstolsavgörande. 
  
 4.3.3 
  
 Vanlig handräckning 
  
 Vanlig handräckning kan avse avhysning eller annat fullgörande än betalning, 3 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning. Förfarandet är i huvudsak detsamma som beskrivits beträffande betalningsföreläggande och precis som utslag i mål om betalnings- föreläggande får även dessa utslag rättskraft. 
  
 4.3.4 
  
 Särskild handräckning 
  
 Ansökan om särskild handräckning kan göras när någon egenmäk- tigt har rubbat sökandens besittning till egendom eller vidtagit annan olovlig åtgärd beträffande egendomen eller på annat sätt olovligen hindrar sökanden att utöva sin rätt till egendomen. Till rubbande av besittning räknas även fall där någon olovligen har tagit t.ex. en bostadslägenhet i besittning (ockupation). En ansökan kan även avse åläggande för svaranden att vidta eller tåla åtgärd när särskild handräckning får ske enligt föreskrift i lag, 4 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning. Sådan föreskrift har bl.a. meddelats i 12 kap. 26 § jordabalken, 7 kap. 13 § bostadsrättslagen (1991:614), 26 kap. 17 § miljöbalken och 72 § väglagen (1971:948). 
 153 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Till skillnad mot betalningsföreläggande och vanlig handräck- ning, kan kronofogdemyndigheten – om svaranden bestrider ansökningen – materiellt pröva om ansökan skall bifallas eller inte,  
 38–39 
  §§ lagen om betalningsföreläggande och handräckning. Kronofogdemyndigheten kan även, om saken inte tål uppskov – meddela s.k. interimistiskt beslut, 63 § lagen om betalningsföreläg- gande och handräckning. Svaranden har då inte tagit del av ansök- ningen utan gör det först i samband med att det interimistiska beslutet expedieras, 59 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning. 
 Interimistiska beslut får överklagas särskilt till tingsrätt, 57 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning. Även utslag i mål om särskild handräckning kan överklagas till tingsrätt. Där- emot kan återvinning inte begäras, 55 § lagen om betalningsföre- läggande och handräckning. 
 Till skillnad från utslag i mål om betalningsföreläggande och vanlig handräckning hindrar inte ett lagakraftvunnet utslag i mål om särskild handräckning att talan i fråga om det bakomligga rättsförhållandet väcks genom ansökan om stämning vid domstol. 
 I regeringens regleringsbrev för budgetåret 2003 anges som effektmål för den summariska verksamheten att otvistiga anspråk skall snabbt, enkelt och rättssäkert prövas och fastställas. Under ett flertal år har den summariska processen fungerat relativt problemfritt. Handläggningstiderna har varit relativt korta och produktiviteten god. 
 19  
 För att bättre möta användarnas och intres- senternas behov har Riksskatteverket under år 2002 gjort en förstudie och undersökt behovet av ett nytt eller modifierat IT- stöd för den summariska processen. Av förstudien framgår att nuvarande stödkonstruktion är svår att vidareutveckla och därför inte fullt ut kan anpassas till nya och förändrade behov. I rapporten från förstudien föreslås därför att det tillsätts ett utvecklings- projekt med sikte på att ett nytt system tas i drift senast under år 2006 (Riksskatteverkets rapport 2002:19, Framtidens  
 IT-stöd 
  för summarisk process). 
 Under år 2002 inkom till kronofogdemyndigheterna 666 062 mål. Av dessa var 611 956 ansökningar om betalningsföreläggande, 3 447 ansökningar om betalningsfastställelse i pant, 671 ansök- ningar om särskild handräckning (varav 643 begärde verkställighet vid ansökan), 33 295 ansökningar om vanlig handräckning (varav 
  
 19  
 Årsredovisning för skatteförvaltningen och exekutionsväsendet, Budgetåret 2002, s. 75. 
 154 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 16 270 begärde verkställighet vid ansökan) och 16 693 övriga ansökningar, t.ex. ansökan om betalningsföreläggande för obetalda inkassokostnader. 
 Andelen avslutade mål som handlagts inom 3 månader uppgick till 85 procent. 
  
 4.4 
  
 Tillsyn i konkurser 
  
 Den 1 januari 1980 fick kronofogdemyndigheten uppgiften att utöva tillsynen över konkursförvaltningen. 
 20  
 Därmed avskaffades rättens ombudsman som tillsynsorgan vilket institut inrättats genom 1862 års konkurslag. Kronofogdemyndigheten ansågs lämplig att ta över tillsynsuppgiften eftersom myndigheten hade en stor exekutiv erfarenhet, en nära och löpande kontakt med kon- kursförvaltning, en i samband med indrivningsverksamheten tilläg- nad erfarenhet av arbetsmarknadspolitiska problem samt en lämplig organisation med Riksskatteverket som centralmyndighet. 
 21  
 Det fördes dock i lagstiftningsärendet fram principiella betänkligheter mot att kronofogdemyndigheten, som var verksam i konkursen som borgenär, också skulle uppträda som tillsynsorgan, se vidare om detta i avsnitt 9.2. 
 Konkurstillsynen brukar delas in i en formell och en materiell kontroll. Den formella kontrollen inskränker sig till bevakning av att förvaltaren avger föreskrivna redovisningar och en granskning av dessa. Den materiella kontrollen består i en övervakning av att förvaltningen bedrivs effektivt och i enlighet med gällande författ- ningar. Vid reformen år 1979 lades tonvikten vid efterhandskon- trollen. 
 22  
 Den nya tillsynsfunktionen utsattes emellertid för relativt omfattande kritik bl.a. på grund av bristande möjligheter till insyn i förvaltningen redan under konkursen. 
 23  
 I den nya konkurslagen, som trädde i kraft den 1 januari 1988 och därmed ersatte den tidi- gare gällande 1921 års konkurslag, infördes därför en skyldighet för förvaltaren att i viktigare förvaltningsfrågor höra tillsynsmyndig- heten, se 7 kap. 10 § konkurslagen (1987:672). I 7 kap. 27 § konkurslagen anges det övergripande syftet med den offentliga till- synen vara följande. Tillsynsmyndigheten skall övervaka att förvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt i överensstämmelse 
  
 20 
  
 Prop. 1978/79:105, LU 1978/79:19. 
  
 21 
  
 Prop. 1978/79:105 s. 192 ff. 
  
 22 
  
 Prop. 1978/79:105 s. 189 f. 
  
 23 
  
 Prop. 1986/87:90 s. 109 ff. 
  
 155 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 med denna lag och andra författningar. Den skall då särskilt se till att avvecklingen av konkursen inte fördröjs i onödan. 
 Det viktigaste ändamålet med den offentliga tillsynen är att se till att avvecklingen av konkursboet bedrivs effektivt, dvs. till minsta möjliga kostnad och bästa möjliga resultat för borgenärerna. Tillsynen skall därför vara inriktad på att avvecklingstiderna hålls nere och att förvaltaren delar ut influtna medel så snart boet om- vandlats till pengar. 
 24 
  
 Tillsynsmyndigheten skall dessutom bevaka vissa samhällsintres- sen. Eftersom samhället har ekonomiska engagemang i arbets- marknads- och sysselsättningsfrågor, t.ex. genom den statliga löne- garantin, har det ansetts befogat att tillsynen utövar kontroll av hur konkursförvaltningen sköts i dessa delar. Tillsynen skall vidare tillse att förvaltaren sköter sina åligganden vad gäller att uppdaga ekonomisk brottslighet. 
 Tillsynens ändamål avspeglas även i regeringens mål för verk- samheten i regleringsbrevet för budgetåret 2003. Regeringen anger här att tillsynen över konkurser skall bedrivas med fokus på att avvecklingen av konkurser sker lagenligt, effektivt och ändamåls- enligt samt utan onödigt dröjsmål och med bästa möjliga utfall för borgenärerna. Vidare förklarar regeringen att tillsynen skall utföras med beaktande av kriterierna väsentlighet och risk. 
 Tillsynsmyndigheten har framför allt tre sätt att förfara på för att fullgöra sina huvuduppgifter. 
 Tillsynsmyndigheten skall enligt konkurslagen löpande övervaka den faktiska konkursförvaltningen genom granskning av de olika handlingar som ges in till myndigheten, t.ex. bouppteckningen (7 kap. 3 § fjärde stycket), förvaltar- och halvårsberättelserna (7 kap. 15 § andra stycket och 20 § första och andra styckena) samt slutredovisningshandlingarna (13 kap. 3 §). Tillsynsmyndigheten skall även övervaka att förvaltaren ombesörjer konkursboets bokföring på ett riktigt sätt (7 kap. 19 §). Vidare skall förvaltarens medelsförvaltning kontrolleras (7 kap. 18 och 20 §§). Därutöver får tillsynsmyndigheten på andra sätt hålla sig fortlöpande informerad om konkursen, t.ex. genom att närvara vid edgångssammanträden, sammanträffa med förvaltare eller infordra upplysningar av denne med stöd av 7 kap. 9 § och avge synpunkter då förvaltaren hör till- synsmyndigheten i viktigare frågor enligt 7 kap. 10 §. 
  
 24  
 Redogörelsen i denna del bygger på framställningen i betänkandet Ny konkurstillsyn, SOU 2000:62 s. 131 ff. 
 156 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Tillsynsmyndigheten skall vidare yttra sig i olika frågor till domstolen, t.ex. vid utseende och arvodering av konkursförvaltare (7 kap. 3 § samt 14 kap. 8 och 10 §§) samt i samband med använd- ning av tvångsmedel mot gäldenären (6 kap. 7 och 10 §§). Tillsynen har dessutom möjlighet att vid domstol initiera t.ex. en fråga om entledigande av förvaltare (7 kap. 5 §) och olika tvångsmedel (6 kap. 7 och 10 §§). Tillsynsmyndigheten skall dessutom generellt verka för en riktig och enhetlig tillämpning av gällande regler rörande konkursförvaltningen. Detta har förutsatts kunna ske genom allmänna råd och upplysningar till förvaltarna i praktiska och rättsliga frågor, t.ex. genom att förvaltarna tillhandahålls blan- ketter för olika åtgärder och genom att myndigheten anordnar kurser. 
 25 
  
 Utöver dessa huvuduppgifter har tillsynsmyndigheten vissa självständiga beslutsbefogenheter. I 3 kap. 6 § konkurslagen regle- ras det fallet att det uppkommer oenighet mellan konkursförvalta- ren och gäldenären i fråga om gäldenärens beneficium. Tillsyns- myndigheten har då skyldighet att fatta beslut i frågan. Om två eller flera förvaltare i samma konkurs inte kan enas rörande åtgärd eller beslut i förvaltningen avgör tillsynsmyndighetens mening utgången, 7 kap. 4 § andra stycket konkurslagen. Tillsynen kan vidare enligt 8 kap. 7 § andra stycket i vissa fall ge samtycke till för- säljning av lös egendom i vilken borgenär har säkerhet. Dessutom kan tillsynsmyndigheten enligt 10 kap. 4 § konkurslagen ge förval- taren tillstånd att betala ut medel till borgenär efter avskrivning av konkursen på grund av bristande tillgångar och, enligt 11 kap. 21 § konkurslagen, dela ut nytillkomna medel efter det att utdelnings- förslag upprättats utan att iaktta ett efterutdelningsförfarande. 
 Riksskatteverket har sedan år 1989 löpande utfärdat allmänt hållna riktlinjer för konkurstillsynen. Vidare har verket utfärdat rekommendationer med anvisningar om att tillsynsmyndigheten bör utnyttja sin rätt att bli hörd i varje enskilt ärende när tingsrät- ten utser konkursförvaltare, att tillsynsmyndigheten skall iaktta aktiva och tidiga tillsynsåtgärder och hur tillsynsmyndigheten bör förfara i samband med att förvaltaren hör myndigheten med till- lämpning av 7 kap. 10 § konkurslagen. 
 26 
  
 Som framgår av avsnitt 8.3 föreslår Konkurstillsynsutredningen i sitt betänkande Ny konkurstillsyn (SOU 2000:62) att den nya 
  
 25 
  
 Prop. 1978/79:105 s. 191 och 286 f. 
  
 26 
  
 RSV:s meddelanden  
  
 1999-09-20, 
  RSV Ex 1999:2. 
 157 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 offentliga tillsynen skall utövas av en rikstäckande myndighet – Konkurstillsynsmyndigheten. 
 Regeringskansliets vidare beredning av Konkurstillsynsutred- ningens förslag avvaktar denna utrednings slutsatser beträffande kronofogdemyndigheternas framtida organisation och arbetsupp- gifter. 
 Enligt Riksskatteverkets statistik inkom 8 374 tillsynsärenden (beslutade konkurser) under år 2002. Antalet pågående tillsyns- ärenden uppgick under samma år till 13 037. 
 Tillsynsmyndighetens roll i lönegarantihanteringen 
 Bestämmelser om lönegaranti finns i lönegarantilagen (1992:497). Genom lagen garanteras arbetstagare ersättning för sina löneford- ringar då arbetsgivaren försatts i konkurs i Sverige eller i ett annat nordiskt land om anställningen har övervägande anknytning till Sverige eller svenska förhållanden. 
 27  
 Garantin omfattar huvudsakli- gen lönefordringar och annan ersättning på grund av anställningen som har förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen (1970:979). Det högsta garantibeloppet är 100 000 kr för varje arbetstagare. 
 28  
 Staten övertar fordringarna och förmånsrätten till den del som lönegaranti betalats ut och inträder som borgenär på respektive arbetstagares plats i konkursen. 
 Flera myndigheter är tillsammans med konkursförvaltarna ansva- riga för administrationen av lönegarantin. Riksskatteverket är central förvaltningsmyndighet även för frågor om lönegaranti och har rätt att meddela föreskrifter beträffande tillämpningen av vissa bestämmelser i lönegarantiförordningen om konkursförvaltarnas handläggning och om länsstyrelsernas handläggning, 14 § lönega- rantiförordningen (1992:501). Riksskatteverket har meddelat vissa föreskrifter om kronofogdemyndighetens handläggning. 
 29  
 Kammarkollegiet disponerar det statliga anslaget för lönegaranti- 
  
 27 
  
 Förmånsrättskommittén föreslår i sitt huvudbetänkande Nya förmånsrättsregler, SOU 1999:1 s. 243 ff. och 353 ff., att lönegaranti bör utgå även vid företagsrekonstruktion. I prop. 2002/03:49 Nya förmånsrättsregler har regeringen förklarat sig dela kommitténs uppfattning i denna del men samtidigt konstaterat att det krävs ytterligare underlag för att lägga fram ett sådant förslag, s. 88 ff. Frågan bereds för närvarande inom Regeringskansliet. 
  
 28 
  
 I prop. 2002/03:49 Nya förmånsrättsregler, liksom i Förmånsrättskommitténs huvud- betänkande, föreslås bl.a. att det maximala beloppet för lönegarantin höjs till fyra prisbas- belopp. Samtidigt föreslås vissa begränsningar i förmånsrätten för löner. 
  
 29 
  
 Riksskatteverkets föreskrifter om handläggning m.m. i ärenden om statlig lönegaranti, RSFS 1992:7, med ändringar beslutade  
  
 1994-11-23 
  i ärende nr  
 4140-94/802. 
  
 158 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 medlen och har återrapporteringsskyldighet till regeringen samt skyldighet att upprätta årliga prognoser. Ekonomistyrningsverket meddelar vissa ekonomiadministrativa föreskrifter för länsstyrel- sernas utbetalningar, 12 § lönegarantiförordningen. 
 Även beträffande handläggningen av lönegarantiärendena är flera parter inblandade. Konkursförvaltarna utför det huvudsakliga arbetet i lönegarantiärendena, vilket består i att pröva och beräkna lönegarantibelopp samt besluta om utbetalning. Länsstyrelsen hanterar utbetalningarna och bevakar statens fordringar i anledning av dessa, 13 § lönegarantiförordningen. Tillsynsmyndigheten utövar tillsyn över konkursförvaltarnas hantering av lönegaranti- ärendena samt företräder staten i mål om lönegaranti vid allmän domstol. 
 Tillsynsmyndighetens roll i dessa avseenden anges i lönegaranti- lagen enligt följande. Konkursförvaltaren skall enligt 19 § lönega- rantilagen sända kopior av beslut om utbetalning av lönegaranti eller omprövningsbeslut till tillsynsmyndigheten. Då en arbetsta- gare kräver utbetalning av garantibelopp för fordran mot en arbets- givare som försatts i konkurs i ett annat nordiskt land är det till- synsmyndigheten som prövar anspråket, 21 § lönegarantilagen. En arbetstagare som är missnöjd med konkursförvaltarens respektive tillsynsmyndighetens beslut om lönegaranti får inom viss tid väcka talan mot staten, 29 § och 32 § andra stycket lönegarantilagen. Statens talan förs vid tingsrätt av tillsynsmyndigheten. I överrätt för Riksskatteverket statens talan i enlighet med 2 kap. 3 § förord- ningen (1988:784) med instruktion för exekutionsväsendet. Om tillsynsmyndigheten anser att konkursförvaltaren fattat ett felaktigt beslut får myndigheten väcka talan mot arbetstagaren inom viss tid, 30 § lönegarantilagen. 
 Lönegarantin har varit och kommer även framdeles att vara föremål för översyn i flera avseenden. Utredningen återkommer till detta i avsnitt 8.4. 
  
 4.5 
  
 Skuldsanering 
  
 Skuldsaneringslagen (1994:334) trädde i kraft den 1 juli 1994. Skuldsaneringsförfarandet är avsett enbart för fysiska personer och är uppdelat i tre steg där gäldenären i det första steget på frivillig väg skall försöka nå en uppgörelse med sina borgenärer. Kommu- nerna har enligt 1 § skuldsaneringslagen ålagts en skyldighet att 
 159 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 lämna råd och anvisningar till skuldsatta personer. Det stöd kommunen härigenom tillhandahåller är främst inriktat på att hjälpa gäldenären med det första steget i skuldsaneringsförfarandet. Hanteringen härvidlag faller utanför det av skuldsaneringslagen reglerade området. Misslyckas gäldenärens försök att på egen hand eller med hjälp av kommunens budget- eller skuldrådgivare nå en uppgörelse med sina borgenärer i steg ett, har han möjlighet att ansöka om skuldsanering hos kronofogdemyndigheten. Under förutsättning att gäldenären och borgenärerna kommer överens kan kronofogdemyndigheten besluta om frivillig skuldsanering. För det fall någon av borgenärerna motsätter sig skuldsanering skall ärendet överlämnas till tingsrätten som har möjlighet att besluta om skuldsanering även om någon eller några av borgenä- rerna motsätter sig det – s.k. tvingande skuldsanering. Ett beslut om skuldsanering, såväl frivillig som tvingande, innebär att gälde- nären helt eller delvis befrias från betalningsskyldighet för de ford- ringar som omfattas av skuldsaneringen. 
 I valet mellan vilka myndigheter som skulle handlägga skuldsa- neringsärendena konstaterades i förarbetena att både kronofogde- myndigheterna och tingsrätterna uppfyllde vissa grundläggande krav för att kunna komma i fråga. Frågan blev, enligt föredragande departementschefen, egentligen hur man skulle kunna utnyttja organisationerna på bästa sätt. Beträffande kronofogdemyndighe- terna konstaterades att de hade stor erfarenhet av insolvensrättsliga problem och att de i egenskap av verkställande myndighet och till- synsmyndighet dagligen kom i kontakt med frågor som hade med skuldsanering att göra. En annan bidragande orsak till myndighe- tens kunskaper om problematiken var deras funktion som borge- närsföreträdare för staten. 
 30 
  
 Vidare konstaterades att huvuddelen av utredningen i förfaran- det och de huvudsakliga borgenärskontakterna skulle ligga i förfa- randets andra steg. Dessa uppgifter ansågs kronofogdemyndig- heten med sin särskilda kompetens och sin organisation mycket lämpad att handha. 
 31 
  
 I förarbetena diskuterades även huruvida kronfogdemyndigheten kunde anses som olämplig att handha skuldsaneringsärenden mot den bakgrunden att kronofogdemyndigheten i vissa fall även före- träder det allmänna, som kan vara en av flera borgenärer som deltar i ett skuldsaneringsförfarande (se avsnitt 9.2.4). Slutsatsen blev 
  
 30 
  
 Prop. 1993/94:123 s. 81 f. 
  
 31 
  
 Prop. 1993/94:123 s. 85. 
  
 160 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 dock att kronofogdemyndigheten inte kunde anses vara olämplig på grund av dels att förfarandet hos kronofogdemyndigheten inte mot någon annan borgenärs vilja kunde leda till att en skuldsane- ring fastställs, dels att samtliga fordringar i skuldsaneringsförfaran- det skulle behandlas lika, dels att skattemyndigheten skulle före- träda det allmänna när det gällde krav på skatter och avgifter, och dels att uppgiften att hantera skuldsaneringsärenden ansågs falla väl in under vad kronofogdemyndigheten skulle syssla med. Samman- taget förordade således departementschefen att kronofogdemyn- digheten skulle handha det andra steget i skuldsaneringsförfaran- det. Sedan den 1 juli 1998 har dock kronofogdemyndigheten fått uppgiften att företräda staten som borgenär även i skuldsanerings- ärenden, se vidare avsnitt 4.7.7. 
 Beslut om tvingande skuldsanering innebär att gäldenärens betalningsskyldighet för sina fordringar, mot borgenärernas vilja, sätts ned eller helt faller bort. Detta ansåg departementschefen, med hänvisning till artikel 6 i Europakonventionen, vara ett så allvarligt och långtgående ingrepp i parternas mellanhavanden att sådana beslut inte borde fattas av någon annan instans än domstol. 
 32 
  
 Vissa allmänna villkor måste vara uppfyllda för att en gäldenär skall beviljas skuldsanering (4 § skuldsaneringslagen). Således måste gäldenären ha hemvist i Sverige och vara kvalificerat insol- vent. Med kvalificerat insolvent avses att gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid. Vidare skall gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden vara sådana att det är skäligt att bevilja honom skuldsanering. Vid skälighetsbedömningen skall särskilt beaktas skuldernas ålder, omständigheterna vid deras till- komst, de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och att på egen hand nå en uppgörelse med sina bor- genärer samt det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. 
 Härtill kommer dels att näringsidkare får beviljas skuldsanering endast om det finns särskilda skäl med hänsyn till näringsverksam- hetens ringa omfattning och enkla beskaffenhet (4 a § skuldsane- ringslagen), dels att den som är ålagd näringsförbud inte får beviljas skuldsanering och dels att en gäldenär som tidigare beviljats skuld- 
  
 32  
 Prop. 1993/94:123 s. 84. 
 161 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 sanering endast får beviljas skuldsanering om det finns synnerliga skäl (5 § skuldsaneringslagen). 
 Då en gäldenär ansöker om skuldsanering hos kronofogdemyn- digheten skall han först ha försökt att få till stånd en uppgörelse med sina borgenärer (en del av det som brukar avses med uttrycket steg 1). Kronofogdemyndigheten går igenom gäldenärens ansökan och jämför de uppgifter denne lämnat med de uppgifter som finns i de databaser som kronofogdemyndigheten i övrigt hanterar samt skattemyndighetens basregister. Finner kronfogdemyndigheten att uppgifterna stämmer och att ytterligare utredning, i form av kon- takter med gäldenären, ytterligare kontroll av register m.m., därför är obehövlig fattar kronofogdemyndigheten ett beslut att inleda skuldsanering om det inte finns skäl att avvisa eller avslå ansökan (13 § andra stycket skuldsaneringslagen). Alla fordringar på pengar mot gäldenären som uppkommit före inledandebeslutet kommer, med vissa undantag, att omfattas av ett framtida skuldsaneringsbe- slut (6 § skuldsaneringslagen). Genom inledandebeslutet inträder ett förbud mot exekutiva åtgärder för de fordringar som uppkom- mit dessförinnan (25 § skuldsaneringslagen). 
 Inledandebeslutet kungörs huvudsakligen i Post- och Inrikes Tidningar och borgenärerna uppmanas att skriftligen anmäla sin fordran till kronofogdemyndigheten inom viss tid (14 § skuldsane- ringslagen). På grundval av de uppgifter som borgenärerna lämnar och den ytterligare utredning som kan behövas upprättar kronfog- demyndigheten tillsammans med gäldenären ett förslag till skuld- sanering. I förslaget framgår vilka fordringar som skall omfattas av skuldsaneringen, vad som skall gälla för dem och vilket belopp som skall fördelas mellan borgenärerna samt en betalningsplan som visar när och hur kvarstående belopp av varje borgenärs fordran skall betalas (18 § skuldsaneringslagen). Vid bestämmandet av gäldenä- rens betalningsförmåga skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken om förbehållsbelopp vid utmätning av lön vara vägledande. Om gäldenären saknar betalningsförmåga utöver det belopp som skall förbehållas honom upprättas ingen betalnings- plan. Kronofogdemyndigheten anger i förslaget vilka omständig- heter myndigheten lagt till grund för att anse det skäligt att bevilja skuldsanering. Förslaget delges samtliga kända borgenärer med föreläggande för dem att yttra sig inom viss tid. 
 Godtar samtliga borgenärer förslaget kan kronofogdemyndig- heten fastställa skuldsaneringen (20 § skuldsaneringslagen). Även en borgenär som inte yttrat sig inom den förelagda tiden anses ha 
 162 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 godtagit förslaget. Beslutet om skuldsanering skall kungöras i Post- och Inrikes Tidningar. Om någon borgenär motsätter sig skuldsa- nering skall ärendet överlämnas till tingsrätten för vidare handlägg- ning (21 § skuldsaneringslagen). 
 Ett beslut om skuldsanering har preklusionsverkan så till vida att det befriar gäldenären helt från betalningsansvar även för sådana fordringar som inte är kända i ärendet om dessa har uppkommit före inledandebeslutet och till sin karaktär är sådana att de omfattas av en skuldsanering enligt 6 § tredje stycket skuldsaneringslagen. 
 Regeringens regleringsbrev för budgetåret 2003 anger som mål för verksamhetsgrenen skuldsanering att kronofogdemyndigheten skall handlägga ärenden om skuldsanering snabbt och rationellt samt att kronofogdemyndighetens beslut skall ha hög kvalitet och beakta parternas intressen. Målformuleringens fokusering på effektivitet har sin bakgrund i den kritik som riktats mot att för- farandet är alltför omständligt och tar för lång tid. Skuldsanerings- utredningen (Ju 2002:15) gör nu en översyn av lagen, se avsnitt 8.5. 
 Riksskatteverket har tillsammans med kronofogdemyndig- heterna sett över handläggningsrutinerna i steg två, vilket har resulterat i delvis ändrade rutiner. 
 33  
 Samtidigt har kronofogdemyn- digheterna omdisponerat sina medel så att skuldsaneringsenheterna under de senaste åren fått ökade resurser genom extra personal. Sammantaget har dessa åtgärder lett till minskade balanser och kortare handläggningstider. Vidare har Riksskatteverket, efter att Riksdagens revisorer granskat tillämpningen av lagen (Riksdagens revisorers rapport 1999/2000:11 Tillämpningen av skuldsanerings- lagen), tillsammans med Konsumentverket genomfört ett projekt i syfte att analysera orsakerna till de långa handläggningstiderna i hela skuldsaneringsprocessen och komma med förslag till åtgärder. Projektet har resulterat i en rapport med bl.a. förslag till struktur för ett förbättrat  
 IT-stöd 
  för hela processen, och lagförslag syf- tande till förbättringar och förenklingar av ärendehanteringen. 
 34 
  
 Under år 2002 ansökte 3 274 personer om skuldsanering hos kronofogdemyndigheten. Frivillig skuldsanering beviljades i 1 317 fall och 813 personer fick tvingande skuldsanering vid domstol. 
  
 33 
  
 RSV Rapport 2000:11, Kronofogdemyndigheternas handläggning av skuldsaneringsärend- en. Ändrade rutiner. 
  
 34 
  
 RSV Rapport 2002:5, Rapport från skuldsaneringsprojektet december 2001. 
  
 163 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 4.6 
  
 Förebyggande kommunikation 
  
 Genom förordningen (1988:784) med instruktion för exekutions- väsendet fick kronofogdemyndigheten som verkställande myndig- het en skyldighet att verka för att betalningsförpliktelser och andra förpliktelser som kan bli föremål för verkställighet fullgörs i rätt tid och ordning, 3 kap. 1 § andra stycket förordningen. Sedan år 1989 bedriver kronofogdemyndigheterna därför en förebyggande infor- mationsverksamhet som syftar till att motverka att uppgifter om enskilda och företag hamnar i kronofogdemyndighetens databaser, vilket i sin tur skall leda till att antalet gäldenärer minskar. 
 Denna förebyggande verksamhet eller, som den numera kallas, förebyggande kommunikation ingår således som ett led i krono- fogdemyndighetens exekutiva verksamhet. Fram till och med år 2001 har verksamheten i huvudsak bedrivits i form av informa- tionsinsatser om hur man undviker att hamna i skuldfällan. Infor- mationen har främst riktats mot gymnasieelever och nya företa- gare, grupperingar som bedömts vara i riskzonen för att ta på sig större ekonomiska åtaganden än de klarar att fullgöra. Den infor- mation som har givits till nya företagare har oftast genomförts i samarbete med skattemyndigheten. Informationen har normalt lämnats vid besök på skolor och företag. Därutöver har verksam- heten bedrivits genom utarbetande av informationsmaterial, mark- nadsföring av information och utbildning av blivande informatörer eller annan personal på kronofogdemyndigheten. 
 Under år 2001 bedrevs ett projekt på Riksskatteverket med syfte att se över den förebyggande verksamheten. Projektets slutsatser presenterades i en rapport vari föreslogs att en ny inriktning skulle gälla för den förebyggande verksamheten. 
 35  
 Inriktningen har i verk- samhetsplanen för  
 RSV-koncernen 
  2003 sammanfattats på följande sätt. Vi skall föra en aktiv dialog med medborgare, beslutsfattare, näringsliv och övriga samhällsaktörer. Genom denna bidrar vi till ett samhälle där alla vill göra rätt för sig och där vi underlättar för dem att göra det. 
 36 
  
 I regleringsbrevet för budgetåret 2003 anger regeringen för verk- samhetsgrenen förebyggande kommunikation följande. Kronofog- demyndigheterna skall verka för en god betalningsmoral i sam- hället. De skall förbättra sina kunskaper om vilka samhällsgrupper 
  
 35 
  
 Förebyggande kommunikation, Rapport från projektet Den förebyggande verksamhet- en, RSV Rapport 2002:8. 
  
 36 
  
 RSV 190, utgåva 6, s. 10. 
  
 164 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 som finns i riskzonen för att bli gäldenärer hos kronofogdemyn- digheten och därmed kunna minska risken att så sker. De skall genom information och andra förebyggande åtgärder underlätta för enskilda och företag att göra rätt för sig. 
 Den nya strategi som beslutats skall leda till att det blir lättare att på ett tidigt stadium upptäcka trender som kan antas innebära risk för överskuldsättning hos vissa grupper. Det kan röra sig om nya former av kreditgivning, uppsägningsrisk inom vissa branscher och räntehöjningar m.m. Den nya strategin innefattar en strukturerad omvärldsbevakning och massmedieprofilering i syfte att finna och nå ut till de enskilda och företag som befinner sig i riskzonen för överskuldsättning. Härigenom avses kunskapen öka om vilka som blir gäldenärer och vad som gör att man hamnar i en överskuldsätt- ning. Med denna kunskap som grund skall en dialog föras med de sålunda identifierade grupperna. 
 Avsikten är att ett förebyggande förhållningssätt skall genom- syra hela exekutionsväsendet vilket innebär att varje anställd, oavsett ordinarie arbetsuppgifter, skall verka för och ta del i arbetet med den förebyggande kommunikationen. En central funktion för omvärldsbevakning och kommunikation har även inrättats på Riks- skatteverket. Funktionens uppgift är att hålla ihop och samordna omvärldsbevakning och kommunikation inom exekutionsväsendet. 
 Den nya strategin innebär en väsentlig ambitionshöjning varför Riksskatteverket förväntar sig att stora resurser behöver tas i anspråk för att genomföra den nya förebyggande kommunikatio- nen fullt ut i organisationen. 
 37 
  
 Å 2002 informerades 34 337 gymnasieelever och 10 802 nya företagare. 
  
 4.7 
  
 Kronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter 
  
 4.7.1 
  
 Allmänt om borgenärsuppgifterna 
  
 Kronofogdemyndigheten är, förutom en partsneutral verkställande myndighet, även företrädare för det allmänna som borgenär i allmänna mål om verkställighet. 
 38  
 Som borgenär står ett flertal åtgärder till kronofogdemyndighetens förfogande. Borgenärsupp- gifterna regleras huvudsakligen i lagen (1993:891) om indrivning av 
  
 37 
  
 Riksskatteverket har i sitt budgetunderlag för räkenskapsåren  
  
 2004–2006 
  yrkat en tempo- rär nivåhöjning av anslaget för den förebyggande kommunikationen, se avsnitt 3.3. 
  
 38 
  
 En redogörelse för vilka fordringar som handläggs i allmänna mål finns i avsnitt 4.7.2. 
  
 165 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 statliga fordringar m.m., indrivningslagen, och 2 kap. 30 § andra stycket utsökningsbalken, men återfinns även i flera andra författ- ningar. 
 Utgångspunkten är att varje myndighet som har en fordran uppträder som borgenär och företräder staten i fordringsförhållan- det. Myndigheten ansvarar för att nödvändiga åtgärder vidtas så att en fordran fastställs och betalning sker. Omfattningen av den enskilda myndighetens ansvar för att driva in sina obetalda ford- ringar är emellertid beroende av om hanteringen av kravverksam- heten skall skötas av myndigheten själv eller om kronofogdemyn- digheten skall ta över ansvaret och agera i enlighet med bl.a. indriv- ningslagen. I sammanhanget är fordringens karaktär avgörande. 
 Beträffande fordringar som vid verkställighet enligt utsöknings- balken skall handläggas i enskilda mål enligt 1 kap. 6 § tredje stycket utsökningsbalken skall myndigheten enligt förordningen (1993:1138) om hantering av statliga fordringar vidta de åtgärder som är erforderliga för att få betalt. Det finns dock en möjlighet enligt 12 § förordningen att uppdra åt en annan myndighet – i praktiken Kammarkollegiet – eller åt ett företag som bedriver inkassoverksamhet, att bevaka och driva in myndighetens ford- ringar. 
 I de fall en fordran skall handläggas i ett allmänt mål enligt 1 kap. 6 § andra stycket utsökningsbalken skall den myndighet som inne- har fordringen överlämna ansvaret för att utkräva betalning mycket tidigare. I dessa fall övertar nämligen kronofogdemyndigheten behörigheten att företräda det allmänna så snart fordringsanspråket överlämnas för indrivning, eller med andra ord vid restföringstid- punkten (jfr 2 kap. 30 § tredje stycket utsökningsbalken). 
 En betydande del av de allmänna målen sett till de samlade beloppens storlek avser skattemyndighetens fordringar på skatter och allmänna avgifter. Skattemyndighetens behörighet att utverka betalning för sina fordringar sträcker sig i princip fram till rest- föringstidpunkten då kronofogdemyndigheten tar vid. 
 39  
 Således har skattemyndigheten bl.a. skyldighet att uppmana gäldenären att betala före överlämnande för indrivning samt möjlighet att bevilja anstånd, att i viss utsträckning kvitta förfallna skulder mot belopp som gäldenären har att fordra och att väcka talan om betalningssäk- ring. Kronofogdemyndigheten å sin sida har bl.a. skyldighet att efter restföring anmana gäldenären att betala samt möjlighet att 
  
 39  
 Mer om vilka borgenärsuppgifter som skattemyndigheten hanterar redovisas i avsnitt 5. 
 166 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 bevilja uppskov med betalning, att ta emot säkerhet, att ansöka om att gäldenären försätts i konkurs och att ansöka om likvidation eller företagsrekonstruktion. 
 I viss utsträckning delar skattemyndigheten och kronofogde- myndigheten på ansvaret för en och samma borgenärsuppgift. Sålunda har skattemyndigheten bl.a. den grundläggande behörig- heten att anta ackord, med möjlighet att uppdra åt kronofogde- myndigheten att ta över ansvaret i enskilda fall. Även talan om företrädaransvar enligt skattebetalningslagen (1997:483) kan med stöd av bemyndigande från Riksskatteverket utföras av såväl skat- temyndighet som kronofogdemyndighet. I kommande avsnitt beskrivs närmare de åtgärder som står kronofogdemyndigheten till buds som företrädare för det allmänna. 
 Det är av intresse inför den fortsatta framställningen att klargöra hur man skall se på de åtgärder kronofogdemyndigheten vidtar i sin borgenärsroll. Inledningsvis är det viktigt att konstatera att de åtgärder som nu avses är principiellt åtskilda från de exekutiva åtgärder kronofogdemyndigheten vidtar i sin verkställande roll. Enligt 32 § förvaltningslagen (1986:223) gäller inte  
 8–30 
  §§ förvalt- ningslagen kronofogdemyndighetens exekutiva verksamhet. Denna begränsning i förvaltningslagens tillämpning gäller således inte i kronofogdemyndighetens borgenärsarbete. Omfattningen av för- valtningslagens tillämplighet på kronofogdemyndighetens borge- närsarbete bestäms därför av dels om andra bestämmelser innehål- ler avvikelser från förvaltningslagens regler och därför skall tilläm- pas i stället (3 § förvaltningslagen), dels om kronofogdemyndighe- tens utövande av borgenärsrollen är att anse som myndighetsutöv- ning eller inte. 
 Flera av förvaltningslagens bestämmelser förutsätter för sin till- lämplighet att det ärende som handläggs avser myndighetsutöv- ning, nämligen reglerna om parters rätt att lämna uppgifter munt- ligt (14 § första stycket), anteckning av uppgifter (15 §), parters rätt att få del av uppgifter (16 och 17 §§), skyldighet att delta i omröstning (18 § tredje stycket), motivering av beslut (20 §), underrättelse om beslut (21 §) och parters rätt att få tillfälle att yttra sig innan myndigheten rättar ett skrivfel eller liknande (26 § andra meningen). 
 Myndighetsutövning definierades i den tidigare gällande förvalt- ningslagen (1971:290) som utövning av befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinpåföljd, avskedande eller annat jämförbart förhållande. I den nuvarande 
 167 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 förvaltningslagen finns definitionen inte med. Någon ändring i sak är dock inte avsedd. 
 40 
  
 En myndighets beslut i egenskap av part innebär som regel inte myndighetsutövning. Med begreppet partsbesked avses stånd- punkter som en myndighet intar när den företräder det allmänna som part i civilrättsliga och liknande förhållanden, t.ex. beslut att häva ett köp, att kräva betalning för en fordran som inte kan utsö- kas utan föregående dom, att avslå en begäran om betalningsan- stånd, att avböja ett ackordserbjudande och att vägra att betala skadestånd. 
 41  
 Partsbesked har inga rättsverkningar och kan normalt inte överklagas till domstol. 
 42 
  
 De åtgärder som kronofogdemyndigheten har behörighet att vidta i sin borgenärsroll syftar främst till att tillgodose det allmän- nas intresse av att få betalt för sina fordringar. En övervägande del av kronofogdemyndighetens beslut som företrädare för det allmänna är därför att anse som partsbesked. Således bör kronofog- demyndighetens beslut vad gäller ackord vara att anse som ett partsbesked. Även beslut om nedsättning och godtagande av förslag om skuldsanering enligt lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. får anses utgöra ett sådant besked. Detsamma bör vara fallet beträffande kronofogdemyndighetens agerande i mål om företrädaransvar och överklagade utsökningsmål där myndigheten företräder det allmänna som part. 
 Även vad gäller förordningen om hantering av statliga fordringar kan konstateras att de åtgärder förordningen anvisar, såsom betal- ningspåminnelse och möjlighet att vägra att medge betalningsan- stånd, främst syftar till att ta tillvara statens intresse som fordrings- ägare. I dessa delar bör inblandade myndigheters agerande som regel inte anses som myndighetsutövning. Ett beslut om vägrad eftergift enligt 17 § förordningen anses dock enligt uttalanden i doktrinen som myndighetsutövning. Motiveringen för detta är att beslutet är förenat med rättslig verkan avseende själva fordrings- förhållandet. Dessutom är syftet med regleringen om eftergift att undvika effekter som för den betalningsskyldige är oskäliga från social och humanitär synpunkt. 
 43 
  
 40  
 Prop. 1985/86:80 s. 55. För en närmare beskrivning av innebörden av begreppet myndighetsutövning se prop. 1971:30 s. 285 och 330. 
  
 41  
 Se prop. 1985/86:80 s. 51 f., Hill  Carter, Nya förvaltningslagen med kommentarer, 5 uppl. 1999, s. 240 f., Wennergren, Förvaltningsprocesslagen m.m., En kommentar, 4 uppl. 2001, s. 427. 
  
 42 
  
 Se härom bl.a. prop. 1985/86 s. 51 f., Hill  Carter, a.a. s. 240 f. med där gjorda hänvisningar, Ragnemalm, Förvaltningsprocessrättens grunder, 7 uppl. 1992 s. 110 f. 
  
 43 
  
 Hill  Carter, a.a. s. 139 f. 
  
 168 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Enligt utredningens mening saknas anledning att betrakta förfa- randet enligt indrivningslagen på annat sätt än agerandet enligt förordningen om hantering av statliga fordringar. De åtgärder som indrivningslagen anvisar syftar liksom förordningens reglering i första hand till att ge det allmänna betalt för sina fordringar. Åtgär- derna är huvudsakligen desamma som står en enskild borgenär till buds. Beslut enligt lagen får, med ett undantag, inte överklagas. I 13 § regleras vad som gäller då kronofogdemyndigheten har tagit pant, borgen eller företagshypoteksbrev i anspråk. Ett sådant beslut får enligt 20 § indrivningslagen överklagas. Redan ianspråktagandet av en pant är att jämställa med en utmätning. En så ingripande åtgärd bör vara att anse som myndighetsutövning. Förmodligen gäller detsamma då kronofogdemyndigheten tar borgen eller före- tagshypoteksbrev i anspråk även om ianspråktagandet i dessa fall förutsätts följas av verkställighetsåtgärder för att säkerheten skall bli utmätt. 
 44 
  
 Sammanfattningsvis bör i stort sett hela kronofogdemyndighe- tens handläggning enligt indrivningslagen, liksom inblandade myndigheters handläggning enligt förordningen om hantering av statliga fordringar, kunna liknas vid partsbesked. Detsamma gäller kronofogdemyndighetens borgenärsarbete i övrigt. Mot den bakgrunden kan konstateras att förvaltningslagens bestämmelser är tillämpliga på de flesta av kronofogdemyndighetens borgenärsupp- gifter, med undantag för de bestämmelser vars tillämplighet förut- sätter myndighetsutövning. 
 Som framgått torde dock vissa av borgenärsuppgifterna utgöra myndighetsutövning och omfattas då även av de senare bestämmel- serna. 
  
 4.7.2 
  
 De allmänna målen 
  
 Utmärkande för allmänna mål är att de avser en fordran av offent- ligrättslig karaktär som tillkommer staten eller i vissa fall kommun och att staten eller kommunen företräds av kronofogdemyndigheten. 
 45 
  
 När det gäller allmänna mål är indrivning enligt indrivningslagen i princip obligatorisk. 
 46  
 Fordringar som omfattas av skattebetal- 
  
 44 
  
 Jfr prop. 1992/93:198 s. 91 beträffande överklagbarheten av beslut att ta säkerhet i anspråk enligt 13 § indrivningslagen. 
  
 45 
  
 Med kommun avses i förekommande fall även landsting, vilket tidigare benämndes landstingskommun, se Baldwin m.fl. Utsökningsbalk, En kommentar, 3 uppl., 1999, s. 28. Se även prop. 1992/93:198 s. 58 f. och prop. 1980/81:8 s. 193. 
  
 169 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 ningslagen skall normalt lämnas för indrivning om det obetalda beloppet uppgår till minst 10 000 kr i fråga om skattskyldig som skall lämna skattedeklaration eller som har  
 F-skattsedel. 
  I fråga om andra skattskyldiga skall fordringen lämnas för indrivning om det obetalda beloppet uppgår till minst 500 kr (20 kap. 1 § skattebetal- ningslagen). Fordringar som inte omfattas av skattebetalningslagen skall normalt lämnas för indrivning senast två månader efter det att fordringen skulle ha betalats (4 § andra stycket indrivningsförord- ningen [1993:1229]). 
 47 
  
 I 1 kap. 6 § andra stycket utsökningsbalken anges tre kategorier av fordringar som skall handläggas i allmänna mål. Dessa är 
  
 1. 
  
 böter, vite, skatt, tull, avgift och andra medel som staten har rätt till och som får utsökas utan föregående dom, 
  
 2. 
  
 annan liknande fordran som staten eller en kommun har rätt till enligt vad regeringen närmare föreskriver och 
  
 3. 
  
 annan fordran enligt vad som föreskrivs i lag. 
  
 Vilka fordringar som omfattas av paragrafen utvecklas närmare nedan. De fordringar som handläggs i allmänna mål enligt 1 kap. 6 § andra stycket utsökningsbalken omfattas också av indrivnings- lagen. 
 48  
 Indrivningslagen tillämpas dock inte fullt ut beträffande alla fordringar som handläggs i allmänna mål, se vidare avsnitt 4.7.3. 
 1. Böter, vite, skatt, tull, avgift och andra medel som staten har rätt till och som får utsökas utan föregående dom 
 Förutom de i paragrafen uttryckligt angivna fordringarna anges andra medel. Av förarbetena (prop. 1992/93:198) till den lagänd- ring i utsökningsbalken (SFS 1993:893) som gjordes 1993 då orden liknande medel ersattes av andra medel framgår att ändringen hade till syfte att fånga upp de utsökningsmål som då handlades i allmänna mål enligt 64 § uppbördslagen (1953:272). 
 49 
  
 Författningsstöd för att beslut om debiterad skatt och andra beslut av förvaltningsmyndighet kan utgöra exekutionstitel åter- finns i 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken. En förutsätt- 
  
 46 
  
 En förutsättning för att underlåta indrivning kan t.ex. vara att den betalningsskyldige beviljats anstånd med att betala fordringen innan fordringen överlämnats till kronofogdemyndigheten. Jfr 12 kap. 1 § skattebetalningslagen och prop. 1996/97:100 s. 628. 
  
 47 
  
 Beträffande begäran om indrivning av fordringar enligt skattebetalningslagen ges bestämmelser i 20 kap. 1 och 2 §§ skattebetalningslagen. 
  
 48 
  
 Prop. 1980/81:8 s. 194 och 1194 samt prop. 1992/93:198 s. 85. 
  
 49 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 93 och 98 f. 
  
 170 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 ning för att besluten skall få verkställas exekutivt är att det i den enskilda författningen finns en särskild föreskrift om detta. Sådana föreskrifter finns bl.a. i 20 kap. 4 § skattebetalningslagen och 35 § lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. 
 50  
 Även utan stöd av särskild föreskrift har verkställighet av förvalt- ningsmyndighets beslut tidigare skett i viss omfattning. Av den anledningen har en övergångsbestämmelse tagits in i 13 § lagen (1981:775) om införande av utsökningsbalken som i vissa fall medger verkställighet utan stöd av särskild föreskrift. Förutsätt- ningen är att beslutet meddelats på grund av bestämmelse som har tillkommit före utsökningsbalkens ikraftträdande och att beslutet har fått verkställas utan stöd av särskild föreskrift. 
 51 
  
 Föreskrifterna om att ett beslut utgör en exekutionstitel har i stort sett genomgående uttryckts med att verkställighet får ske enligt utsökningsbalken. Ofta har lagstiftaren även tydliggjort att fordringen skall drivas in enligt bestämmelserna i indrivningslagen. Således föreskrivs i 35 § lagen om stämpelskatt vid inskrivnings- myndigheter dels att bestämmelser om indrivning finns i indriv- ningslagen, dels att vid indrivning verkställighet får ske enligt utsökningsbalken. 
 52  
 Beträffande beslut om återbetalningsskyldighet enligt 41 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd anges enbart att beslutet får verkställas enligt utsökningsbalkens regler. I förarbe- tena till sistnämnda lag anges dock uttryckligen att fordringsan- språket skall handläggas i allmänt mål. 
 53 
  
 De fordringar, vilka handläggs i allmänna mål i denna kategori, består i första hand av böter, viten, alla slags skatter – oavsett om de betecknas som skatt eller avgift – och tullar. 
 54  
 Vidare omfattas sådana statliga avgifter och andra medel som får utsökas utan före- gående domstolsprövning såsom studiemedelsavgifter, expeditions- avgifter vid allmän domstol och avgifter vid statliga myndigheter enligt avgiftsförordningen (1992:191). 
  
 50  
 Beträffande skattefordringar bör noteras att ett underskott på skattekontot som överlämnas för indrivning har en annan karaktär än tidigare. Det finns således inte något beslut från förvaltningsmyndighet, som direkt kan hänföras till en viss debitering på kontot, att åberopa som exekutionstitel vid indrivningen. 
  
 51  
 Bl.a. fick vissa av fastighetsbildningsmyndighetens ersättningsbeslut enligt fastighetsbildningslagen (1970:988) verkställas utan särskild föreskrift redan före utsökningsbalkens tillkomst. Numera har detta särskilt föreskrivits i 5 kap. 36 § fastighetsbildningslagen. 
  
 52 
  
 En liknande formulering finns i 20 kap. 4 § skattebetalningslagen. 
  
 53 
  
 Prop. 1995/96:208 s. 66 f. och 100. 
  
 54 
  
 Se bl.a. 1 kap.  
  
 1–2 
  §§ skattebetalningslagen. 
 171 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Nedan redovisas exempel på vilka fordringar som hör till denna kategori. 
  
 Fordringar som tas ut enligt 
  
 Uppdragsgivande 
  
 myndighet 
  
 Skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 Skattemyndigheten 
  
 Riksskatteverket 
  
 Lagen (1998:189) om förhandsbesked i skattefrågor 
  
 Skatterättsnämnden 
  
 Lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands 
  
 Skattemyndigheten 
  
 bosatta artister 
  
 Kupongskattelagen (1970:624) 
  
 Riksskatteverket 
  
 Lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontomedel m.m. 
  
 Skattemyndigheten 
  
 Tullagen (2000:1281) 
  
 Tullverket 
  
 Tullförordningen (2000:1306) 
  
 Tullverket 
  
 Lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter 
  
 Tullverket 
  
 m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter 
  
 Lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon 
  
 Vägverket 
  
 Lagen (1972:435) om överlastavgift 
  
 Vägverket 
  
 Fordonsskattelagen (1988:327) 
  
 Vägverket 
  
 Lagen (1976:206) om felparkeringsavgift 
  
 Vägverket 
  
 Bilavgaslagen (1986:1386) 
  
 Naturvårdsverket 
  
 Bilavgasförordningen (1991:1481) 
  
 Lagen (2001:1080) om motorfordons avgasrening 
  
 Naturvårdsverket 
  
 Förordningen (1997:645) om batterier 
  
 Naturvårdsverket 
  
 Aktiebolagslagen (1975:1385) 
  
 Patent- och registrerings- 
  
 Årsredovisningslagen (1995:1554) 
  
 verket 
  
 Radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  
 Lagen (1996:1030) om underhållsstöd 
  
 Försäkringskassan 
  
 Lagen (1994:419) om brottsofferfond 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 Bötesverkställighetslagen (1979:189) 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 Avgiftsförordningen (1992:191) 
  
 Respektive myndighet 
  
 Naturgaslagen (2000:599) 
  
 Statens energimyndighet 
  
 Förordningen (1998:928) om bygde- och fiskeriavgifter 
  
 Länsstyrelsen 
  
 Fiskeriverket 
  
 Lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa 
  
 Finansinspektionen 
  
 innehav av finansiella instrument 
  
 Lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivnings- 
  
 Inskrivningsmyndigheten 
  
 myndigheter 
  
 172 
 SOU 2003:97 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Fordringar som tas ut enligt 
  
 Uppdragsgivande myndighet 
  
 Ellagen (1997:857) 
 Luftfartslagen (1957:297) 
 Lagen (1998:41) om  
 TV-avgifter 
  
 Förordningen (1992:1094) om avgifter vid krono- fogdemyndigheterna 
 Statens energimyndighet 
 Luftfartsverket 
 Radiotjänst i Kiruna AB 
 Kronofogdemyndigheten 
  
 Studiestödslagen (1973:349), studiestödslagen 
  
 Centrala studiestödsnämn- 
  
 (1999:1395) 
  
 den 
  
 2. Annan liknande fordran som staten eller en kommun har rätt till enligt vad regeringen närmare föreskriver 
 De fordringar som hör till denna kategori räknas upp i 1 kap. 2 § 1– 11 utsökningsförordningen (1981:981), se tabellen nedan. Hit hör bl.a. belopp som förklarats förverkat eller som någon ålagts att betala som annan särskild rättsverkan av brott och kostnad för rättshjälp som part eller någon annan har ålagts att ersätta staten enligt rättshjälpslagen (1996:1619). Av intresse är särskilt punkten 6 där det anges belopp som domstol har dömt någon att betala till staten eller belopp som någon enligt lag har rätt att återkräva av någon annan, om enligt särskild föreskrift indrivning av beloppet får ske enligt bestämmelserna i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Bestämmelsen har utformats så att det på ett relativt enkelt sätt går att tillskapa allmänna mål under de förut- sättningar som anges. 
 173 
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet SOU 2003:97 
  
 Fordringar som avser 
  
 Uppdragsgivande myndighet 
  
 Belopp som har förklarats förverkat eller som någon har 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 ålagts att betala som annan särskild rättsverkan av brott 
  
 bl.a. enligt bötesverkställighetslagen (1979:189) och bötes- 
  
 verkställighetsförordningen (1979:197) 
  
 Belopp som i ett mål eller ärende vid domstol eller annars i 
  
 Rättshjälpsmyndigheten 
  
 samband med en rättegång har utgått av allmänna medel 
  
 och som enligt domstolens beslut skall återbetalas bl.a. 
  
 enligt kungörelsen (1973:261) om utbetalning av vissa 
  
 ersättningar i mål eller ärende vid domstol m.m. 
  
 Kostnad för rättshjälp som part eller någon annan har 
  
 Rättshjälpsmyndigheten 
  
 ålagts att ersätta staten enligt rättshjälpslagen (1996:1619) 
  
 Vad som skall betalas enligt beslut som avses i lagen 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska 
  
 medborgare i utlandet m.m. 
  
 Avgifter enligt 10 kap. plan- och bygglagen (1987:10) 
 Belopp som domstol har dömt någon att betala till staten eller belopp som någon enligt lag har rätt att återkräva av någon annan, om enligt särskild föreskrift indrivning av beloppet får ske enligt bestämmelserna i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. bl.a. enligt; 
  
 – 
  
 Arbetstidslagen (1982:673) 
  
 – 
  
 Arbetsmiljölagen (1977:1160) 
  
 – 
  
 Utlänningslagen (1989:529) 
  
 – 
  
 Lagen (1989:532) om tillstånd för anställning på fartyg 
  
 – 
  
 Konkurrenslagen (1993:20) 
  
 – 
  
 Radio- och  
  
 TV-lagen 
  (1996:844) 
 Utländsk allmän avgift enligt lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga samt lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden 
 Länsstyrelsen 
 Länsstyrelsen 
 Länsstyrelsen 
 Länsstyrelsen 
 Länsstyrelsen 
 Konkurrensverket Radio- och  
 TV-verket 
  
 Respektive uppdragsgivande myndighet i utlandet 
  
 Avgifter enligt förordningen (1995:1459) om avgifter vid 
  
 Lantmäteriverket 
  
 lantmäteriförrättningar 
  
 Lantmäterimyndigheten 
  
 Avgifter enligt förordningen (1989:1110) om avgift för 
  
 Livsmedelsverket 
  
 livsmedelstillsyn m.m. 
  
 Kommunal nämnd 
  
 Fordran mot en aktieägare, styrelseledamot eller verk- 
  
 Respektive fordringshavare 
  
 ställande direktör i ett aktiebolag på grund av punkt 5 av 
  
 övergångsbestämmelserna till lagen (1994:802) om änd- 
  
 ring i aktiebolagslagen (1975:1385) 
  
 174 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Fordringar som avser 
  
 Uppdragsgivande myndighet 
  
 Fordran mot en övertagare på grund av 17 § lagen 
  
 Skattemyndigheten 
  
 (1996:761) om inkomstskatteregler m.m. med anledning 
  
 av ändrade bestämmelser om aktiekapitalets storlek, om 
  
 fordringen mot bolaget drivs in som allmänt mål 
  
 Avgifter enligt förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt miljöbalken 
 Avgifter enligt förordningen (1998:942) om kemikalie- avgifter m.m. 
 Länsstyrelsen 
 Kommunal myndighet, m.fl. 
 Kemikalieinspektionen 
  
 Avgifter enligt förordningen (1998:903) om avgifter för 
  
 Länsstyrelsen 
  
 prövning enligt lagen (1998:814) med särskilda bestäm- 
  
 Kommunal myndighet 
  
 melser om gaturenhållning och skyltning 
  
 Avgifter enligt föreskrifter som en kommun meddelat 
  
 Kommunal myndighet 
  
 med stöd av sistnämnda förordning eller med stöd av 
  
 27 kap. miljöbalken 
  
 3. Annan fordran enligt vad som föreskrivs i lag 
 Vad gäller den tredje kategorin av fordringar – annan fordran enligt vad som föreskrivs i lag – kan i lag föreskrivas att mål om uttagande av någon annan fordran som inte omfattas av tidigare beskrivna kategorier av fordringar skall handläggas i allmänt mål. Det torde föreskrivas på så sätt att det i lagen anges att den aktuella ford- ringen får drivas in i den ordning som gäller för t.ex. skatt. 
 Exempel på sådana fordringar finns i 12 kap.  
 10–12 
  §§ skattebe- talningslagen som reglerar olika regressfordringar. I 12 kap. 13 § skattebetalningslagen anges därvid att fordringen får drivas in i den ordning som gäller för indrivning av skatt. 
 Det bör noteras att en allmän hänvisning om att ett beslut får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser inte med auto- matik innebär att en fordran skall handläggas i allmänt mål. Sådana hänvisningar återfinns bl.a. i 32 a § anläggningslagen (1973:1149) och 9 kap. 4 § fastighetsbildningslagen (1970:988). Denna typ av fordringsanspråk skall dock inte handläggas i allmänna mål utan i enskilda mål. Hänvisningen innebär endast att beslut enligt nämnda bestämmelser får verkställas utan föregående dom, 3 kap. 1 § första 
 175 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 stycket punkten 6 utsökningsbalken (jfr vad som angivits under rubriken kategori 1). 
 55 
  
 För att en fordran skall hanteras enligt denna kategori måste det av föreskriften framgå att fordringen skall handläggas i allmänt mål, t.ex. så som det formulerats beträffande regressanspråk enligt skattebetalningslagen, eller möjligtvis med en mer allmän hänvis- ning till indrivningslagen. 
 Sammanfattningsvis är det, frånsett vad som kan följa av särskild föreskrift i lag, endast staten eller kommun som kan vara borgenär i allmänt mål. Staten eller en kommun kan även vara sökande i utsökningsmål utan att det blir allmänt mål, om fordringen är av annan beskaffenhet än vad som följer av 1 kap. 6 § andra stycket utsökningsbalken. Hur sådana fordringar skall handläggas redogörs för i avsnitt 4.7.4. 
 Indelningen av de allmänna målen 
 Som kommer att framgå av den följande redovisningen är krono- fogdemyndighetens behörighet beträffande vissa allmänna mål inskränkt. Förklaringen till denna ordning är historiskt betingad och grundar sig till stor del på den indelning i månadsräknings- medel och handräckningsmedel som gällde för allmänna mål före indrivningslagens ikraftträdande. 
 56  
 I det följande lämnas en översiktlig beskrivning av tidigare ordning. För en närmare redogö- relse hänvisas till det utredningsarbete som föregick indrivnings- lagens tillkomst, bl.a. Skatteindrivningsutredningens (SIU) betän- kanden Indrivning av skatt m.m. (Ds Fi 1984:4) och Indrivningslag m.m. (SOU 1987:10). 
 Under lång tid var de allmänna målen indelade i en belopps- och antalsmässigt dominerande grupp som var föremål för kontinuerlig handläggning hos kronofogdemyndigheten och en mindre grupp som handlades på likartat sätt som enskilda mål. Med termer som hämtats från äldre redovisningsrutiner benämndes den först- nämnda gruppen månadsräkningsmedel och den andra handräck- ningsmedel. Till månadsräkningsmedel hörde i huvudsak fordringar som tillkom staten och som redovisades till statsbudgeten, t.ex. inkomstskatt, mervärdesskatt och böter. Till handräckningsmedel hörde fordringar som i huvudsak tillkom annan än staten (t.ex. 
  
 55 
  
 Prop. 1991/92:127 s. 84 f. och s. 96 f. 
  
 56 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 57 ff. 
  
 176 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 kommun) och bestod bl.a. av byggnadsavgifter och utländska skatter. Utmärkande för månadsräkningsmedel var vidare att indrivning normalt skulle begäras i nära anslutning till uppbörds- förfarandet, ibland t.o.m. inom viss angiven tid. Beträffande hand- räckningsmedel ankom det på uppdragsgivande myndighet att bestämma om, och i sådana fall när, indrivning skulle begäras. Beträffande bevakningsrutiner låg månadsräkningsmedel kvar hos kronofogdemyndigheten till dess att fordringen preskriberades medan handräckningsmedel återredovisades till den uppdrags- givande myndigheten om kronofogdemyndigheten inte inom viss tid kunnat utverka betalning för fordringen. Detta innebar att den uppdragsgivande myndigheten själv fick bevaka sin fordran och bl.a. besluta om förnyad indrivning skulle ske eller inte. 
 57 
  
 Skillnaderna i handläggningen gällde främst bevakningsrutiner och rutinerna vid ansökan om indrivning men det fanns även skill- nader inom redovisningsområdet. Enligt dåvarande ordning regi- strerades, bokfördes och redovisades de allmänna målen enligt en kontoplan som fastställdes av Riksskatteverket efter avstämning med Riksrevisionsverket. I kontoplanen åsattes varje medelsslag en tvåsiffrig kontobeteckning och hänfördes till en av de båda medels- grupperna. Genom fastställandet av kontoplanen bestämdes till vilken medelsgrupp en viss fordran skulle höra. 
 58  
 I detta samman- hang bör påtalas att uppdelningen inte var helt konsekvent. Vissa destinerade medel såsom arbetsgivaravgifter och medel som tillkom annan än staten såsom felparkeringsavgifter ingick i gruppen månadsräkningsmedel. Motiveringen för detta var att medlen skulle redovisas enligt samma principer som övriga fordringar i denna grupp. 
 59 
  
 I betänkandena (Indrivning av skatt m.m. s. 197 och Indriv- ningslag m.m. s. 438) angavs att indelningen i två grupper måste behållas av den anledningen att det inte bara var statens fordringar som drevs in i allmänna mål utan även andra fordringar såsom vissa kommunala fordringar och utländska skatter. Enligt utredningens uppfattning kunde sådana fordringar inte bevakas enligt samma rutiner som gäller för t.ex. inkomstskatt. 
 I propositionen med förslag till indrivningslagen (prop. 1993/93:198) anslöt sig föredragande statsrådet till utredningens förslag. Av den anledningen föreslogs att det inom måltypen 
  
 57 
  
 Ds Fi 1984:4, bl.a. s. 125 f., 196 och 217 f. 
  
 58 
  
 Ds Fi 1984:4, bl.a. s. 125. 
  
 59 
  
 Ds Fi 1984:4, bl.a. s. 126 och 241 f. 
  
 177 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 allmänna mål bildades en huvudgrupp bestående av sådana ford- ringar som tillkommer staten och inte grundas på studiestödslagen. I den andra gruppen ingick fordringar som skall handläggas i all- männa mål och som tillkommer annan än staten. För fordringar som ingick i huvudgruppen skulle därvid gälla enhetliga rutiner för bevakning och redovisning m.m. Vidare skulle bestämmelserna om kronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter tillämpas fullt ut endast beträffande fordringar som hör till huvudgruppen. Beträf- fande andra allmänna mål fick regeringen föreskriva att indriv- ningslagen skall tillämpas fullt ut även för dem. 
 60  
 Syftet med före- skriftsrätten var att fånga upp sådana fordringar som redan vid denna tidpunkt hanterades på motsvarande sätt som skatter. De fordringar som kom att omfattas i första hand var bl.a. felparker- ingsavgifter, avgifter enligt plan- och bygglagen och  
 TV-avgifter 
  (14 § indrivningsförordningen). 
 61 
  
 Riksskatteverket beslutar alltjämt till vilken grupp nya fordringar av offentligrättslig karaktär skall hänföras. Någon närmare regler- ing för själva beslutsfattandet finns inte. Till vilken grupp ett ford- ringsanspråk skall hänföras beslutas utifrån bestämmelserna i 1 kap. 6 § andra och tredje styckena utsökningsbalken och de författ- ningar enligt vilka de aktuella fordringsanspråken skall tas ut. De medel som inflyter i mål som hör till huvudgruppen redovisas direkt till statsbudgeten om det inte särskilt föreskrivs att medlen skall redovisas till uppdragsgivande myndighet. Detta gäller t.ex. medel som redovisas till försäkringskassan efter verkställighet för fordran avseende återbetalningsskyldighet enligt lagen (1996:1030) om underhållsstöd. I övriga allmänna mål redovisas medlen till uppdragsgivande myndighet. I sistnämnda fall beslutar Riksskatte- verket i samråd med sökanden hur influtna medel skall betalas ut (20 § indrivningsförordningen). 
 Under år 2002 inkom 2 202 070 allmänna mål. Antalet nytill- komna gäldenärer uppgick till 209 845 (se tabell 4.1). Av totalt inneliggande allmänna mål avslutades 1 913 546 under år 2002. Antalet pågående mål (vilket avser mål inkomna t.o.m. år 2002) uppgick vid utgången av året till 6 654 483. Det debiterade beloppet (totalt fordrat belopp) under året uppgick till 19 791 302 tkr och nedsatt belopp (dvs. återkallat, eftergivet m.m.) till 4 690 829 tkr. Under året betalades (frivilligt eller genom verkställighet) 6 622 140 tkr in till kronofogdemyndigheten av det totala ford- 
  
 60 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 57 ff. 
  
 61 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 86. 
  
 178 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 ringsanspråket. En specifikation över nu redovisade uppgifter för- delat på de olika fordringsanspråk som handläggs i allmänna mål lämnas i  
 bilaga 4. 
  
 Tabell 4.1.  
 Allmänna mål hos kronofogdemyndigheten under år 2002 
  
 Inkomna 
  
 Inkomna mål 
  
 gäldenärer 
  
 Avslutade mål 
  
 Pågående mål 
  
 Debiterat (tkr) 
  
 Betalat (tkr) 
  
 2 202 070 
  
 209 845 
  
 1 913 546 
  
 6 654 483 
  
 19 791 302 
  
 6 622 140 
  
 4.7.3 
  
 Borgenärsuppgifterna enligt indrivningslagen 
  
 Bakgrund 
 Mot bakgrund av en allt snabbare ökning av restförda skatte- och avgiftsbelopp och en bristande författningsreglering tillsattes i början av  
 1980-talet 
  SIU, med uppdrag att se över dåvarande indrivningslagstiftning. SIU avgav sex betänkanden varav de tidi- gare omnämnda betänkandena, Indrivning av skatt m.m. (Ds 1984:4) och Indrivningslag m.m. (SOU 1987:10), hade ett nära samband. I det förra behandlades i huvudsak frågor om administ- rativa rutiner i allmänna mål och i det senare frågor om statens borgenärsfunktion vid indrivning av allmänna mål. 
 Under utredningsarbetet konstaterades ett flertal brister beträf- fande kronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter. Främst gällde detta författningsregleringen som till stora delar var ofullständig och i viktiga avseenden föråldrad. Beträffande exempelvis uppskov och avbetalning saknades författningsstöd helt. Vidare konstatera- des att gränsen mellan den uppdragsgivande myndighetens och kronofogdemyndighetens respektive ansvarsområden var oklar. Därutöver skiljde sig de administrativa rutinerna åt i de allmänna målen, vilket försvårade kronofogdemyndighetens arbete. Utred- ningens överväganden utmynnade i bl.a. förslag om en indriv- ningslag och en kompletterande indrivningsförordning. Förslagen ansågs innebära en enklare och mer enhetlig administrativ hanter- ing av de allmänna målen samt förtydligade och utvidgade till viss del kronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter. Vidare föreslogs en tydligare gräns mellan uppbörd av debiterad skatt och indrivning 
 179 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 samt bestämmelser som skulle garantera en effektiv samverkan mellan skattemyndigheten och kronofogdemyndigheten. 
 62 
  
 Utredningens förslag fick till övervägande del ett positivt motta- gande. Vissa remissinstanser framförde dock kritik mot en utvidg- ning av kronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter och menade att myndighetens ställning som opartisk exekutiv myndighet kunde ifrågasättas. Kronofogdemyndighetens rollkonflikt uppmärksam- mades även senare i lagstiftningsärendet (se vidare avsnitt 9.2). 
 I syfte att komma till rätta med tidigare återgivna problem och skapa ett mer enhetligt och effektivt system för indrivning av statens fordringar på skatt m.m. tillkom indrivningslagen och den kompletterande indrivningsförordningen. Reglerna om indrivning bröts ut ur uppbördslagen (1953:272) och samlades efter vissa ändringar och kompletteringar i indrivningslagen. Dessutom regle- rades viktiga arbetsuppgifter som t.ex. uppskov, anstånd och gälde- närsutredning. Även möjligheten att avbryta indrivning infördes. 
 Indrivningslagen skall ses som ett komplement till utsöknings- balken. Utgångspunkten för regleringen var att gemensamma bestämmelser rörande verkställighet av allmänna och enskilda mål skulle ha sin plats i utsökningsbalken medan regler rörande hand- läggningen av de allmänna målen samlades i indrivningslagen. Exekutiv verkställighet regleras i utsökningsbalken medan indriv- ningslagen reglerar kronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter i allmänna mål. 
 63 
  
 Indrivningslagen 
 I 1 § indrivningslagen anges att lagen gäller vid handläggning hos kronofogdemyndigheterna av allmänna mål om verkställighet enligt utsökningsbalken. Bestämmelsen knyter an till definitionen av allmänt mål i 1 kap. 6 § andra stycket utsökningsbalken vilket inne- bär att lagen är tillämplig på alla fordringar som handläggs i allmänna mål hos kronofogdemyndigheten. 
 64  
 Beträffande vissa fordringar är kronofogdemyndighetens behörighet inskränkt. Om inte regeringen föreskriver något annat skall enligt 3 § indrivnings- lagen bestämmelserna i  
 15–18 
  §§, som rör ansökan om konkurs, likvidation och företagsrekonstruktion samt avbrytande av indriv- 
  
 62 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 50 ff. och s. 114 f. 
  
 63 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 112 f. och s. 170. Se även prop. 1980/81:8 s. 1188. 
  
 64 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 85. 
  
 180 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 ning, tillämpas endast beträffande fordringar som staten har rätt till och som inte grundas på studiestödslagen (1973:349) eller studie- stödslagen (1999:1395). Sådan föreskrift har meddelats i 14 § indrivningsförordningen bl.a. beträffande felparkeringsavgifter och avgifter enligt 10 kap. plan- och bygglagen. Bestämmelsens orda- lydelse har dock medfört att kronofogdemyndighetens behörighet beträffande dessa mål begränsats till att avse endast konkurs och avbrytande av indrivning. Det är tveksamt om detta verkligen varit avsikten. 
 65 
  
 Av vad som nu beskrivits följer att bestämmelserna i  
 15–18 
  §§ indrivningslagen inte är tillämpliga på de fordringar som inte till- kommer staten och inte heller ingår i uppräkningen i 14 § indriv- ningsförordningen. Övriga bestämmelser i indrivningslagen är däremot tillämpliga på alla allmänna mål. 
 Som företrädare för det allmänna förfogar kronofogdemyndig- heten enligt indrivningslagen över ett antal åtgärder för att utverka betalning för en fordran som skall tas ut i allmänt mål. De åtgärder som kan komma i fråga är: 
  
 – 
  
 betalningsanmaning, 
  
 – 
  
 gäldenärsutredning, 
  
 – 
  
 uppskov, avbetalning och avräkning, 
  
 – 
  
 tagande av säkerhet, 
  
 – 
  
 ackord, 
  
 – 
  
 ansökan om konkurs, likvidation och företagsrekonstruktion, 
  
 – 
  
 företräda staten i konkurs och företagsrekonstruktion samt 
  
 – 
  
 avbrytande av indrivning. 
  
 Avgörande för att kronofogdemyndigheten skall få förfoga över nu nämnda indrivningsåtgärder som regleras i indrivningslagen är restföringstidpunkten. Beträffande vissa borgenärsåtgärder skall dock kronofogdemyndigheten göra en samlad bedömning och väga in även obetalda fordringar som ännu inte överlämnats för indriv- ning. I 4 § indrivningslagen har därför tagits in en bestämmelse som ger regeringen rätt att föreskriva att överlämnande för indriv- ning i vissa fall kan ske med förtur. Närmare föreskrifter om när indrivning skall begäras och i vilka fall det skall begäras skyndsamt ges i 4 § indrivningsförordningen. 
 66  
 Beträffande skyndsam indriv- ning bör påpekas att fordringsanspråket inte behöver vara förfallet 
  
 65 
  
 Jfr vad som sägs nedan under avsnitten  
  
 Konkurs  
 och  
 Företagsrekonstruktion 
 . 
  
 66 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 59 f. och 95. 
  
 181 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 till betalning (se bl.a. 20 kap. 2 § skattebetalningslagen). Inte heller behöver begäran om indrivning i dessa fall föregås av att uppdrags- givande myndighet uppmanat gäldenären att betala sin fordran (3 § indrivningsförordningen). 
 Betalningsanmaning 
 Kronofogdemyndighetens indrivningsarbete inleds med att gälde- nären  
 anmanas  
 att betala sin skuld (5 § indrivningslagen). Gäldenä- ren skall dessförinnan, innan ansökan om indrivning görs, av sökanden ha  
 uppmanats  
 att betala fordringen (3 § indrivningsför- ordningen). Om det finns särskilda skäl får betalningsanmaning underlåtas. Sådant skäl kan t.ex. vara att gäldenären försvårar indrivningen genom att göra sig oanträffbar eller gömma undan egendom. 
 67 
  
 Gäldenärsutredning 
 För att kunna bestämma lämplig indrivningsåtgärd skall kronofog- demyndigheten enligt 6 § indrivningslagen utreda gäldenärens ekonomiska förhållanden utöver vad som följer av 4 kap. 9 c § utsökningsbalken (gäldenärsutredning). Hur omfattande utredning som skall göras får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. En gäldenärsutredning företas med anledning av de allmänna mål som överlämnats för indrivning. Ett viktigt syfte med utred- ningen är att få en bild över gäldenärens totala ekonomiska situa- tion, innefattande även fordringar som ännu inte överlämnats för indrivning eller ens debiterats. 
 68 
  
 Under år 2002 utfördes totalt 80 864 gäldenärsutredningar. 
 Uppskov, avbetalning och avräkning 
 Enligt 7 § indrivningslagen får kronofogdemyndigheten under vissa förutsättningar bevilja uppskov med betalning. Enligt bestämmel- sen får uppskov beviljas 
  
 – 
  
 om det kan antas vara till fördel för det allmänna, 
  
 67 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 87. 
  
 68 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 64 och 87. 
  
 182 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 – 
  
 om det är påkallat med hänsyn till gäldenärens personliga förhållanden eller, 
  
 – 
  
 i avvaktan på att fråga om anstånd med betalningen prövats av behörig myndighet (t.ex. skattemyndigheten). 
  
 Newton kan vidare förenas med en avbetalningsplan (7 § andra stycket indrivningslagen). Om avbetalning inte överenskommits får uppskov inte utan synnerliga skäl beviljas för längre tid än ett år, 8 § indrivningslagen. 
 Ett beslut om uppskov kan endast omfatta restförda skulder och kronofogdemyndigheten avgör om uppskovet skall omfatta gälde- närens samtliga restförda skulder eller endast vissa av dessa skulder. Vid bedömningen skall dock kronofogdemyndigheten ta hänsyn till om de finns obetalda fordringar som inte överlämnats för indrivning. 
 69 
  
 I samband med beviljande av uppskov får kronofogdemyndig- heten ta emot säkerhet från gäldenären eller någon annan. 
 Som nyss beskrivits innebär ett uppskov att kronofogdemyndig- heten avvaktar med vidare verkställighet eller åtgärder enligt indrivningslagen. Enligt 9 § indrivningslagen utgör ett uppskov emellertid inte hinder mot att kronofogdemyndigheten genom verkställighet tar i anspråk belopp enligt vad som föreskrivs i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter m.m. (avräkningslagen). En utförligare redogörelse för avräk- ningslagen följer i avsnitt 4.7.8. Kronofogdemyndigheten kan vidare, under vissa förutsättningar, återkalla ett beviljat uppskov. 
 Kronofogdemyndigheten beviljade 6 271 avbetalningsplaner under år 2002 och ändrade 4 363. 
 Tagande av säkerhet 
 Bestämmelserna om säkerhet i  
 10–13 
  §§ indrivningslagen har häm- tats från lagen (1978:882) om säkerhet för skattefordringar m.m. och överförts till indrivningslagen utan någon materiell ändring. 
 70  
 Enligt bestämmelserna får kronofogdemyndigheten, i samband med att uppskov beviljas, ta emot säkerhet i form av pant, borgen eller företagshypotek. Vid mottagandet skall kronofogdemyndig- heten besluta under vilka förutsättningar säkerheten får tas i 
  
 69 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 54 f. 
  
 70 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 88 f. 
  
 183 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 anspråk. En förutsättning för ianspråktagande är att kronofogde- myndigheten meddelat förutsättningarna för detta i samband med mottagandet. 
 Av alla åtgärder som kronofogdemyndigheten förfogar över enligt indrivningslagen är det enbart kronofogdemyndighetens beslut att ta säkerhet i anspråk som får överklagas. 
 71 
  
 Under år 2002 tog kronofogdemyndigheten i anspråk 203 säker- heter. Antalet ändrade beslut om säkerhet uppgick till 9. 
 Ackord 
 I 14 § indrivningslagen hänvisas beträffande ackord till lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. (skatteac- kordslagen). Av 1 § den lagen framgår att ackordsreglerna enbart omfattar sådana fordringar som tillkommer staten och som vid verkställighet enligt utsökningsbalken handläggs i allmänna mål. Undantagna härifrån är vidare fordringar som grundas på studie- stödslagen (1973:349) eller studiestödslagen (1999:1395). 
 72  
 Krono- fogdemyndighetens behörighet i detta avseende begränsas alltså till att omfatta renodlat statliga fordringar, med visst undantag, som handläggs i allmänna mål. 
 Skatteackordslagen omfattar hanteringen av såväl offentliga ackord – ackord enligt lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion och enligt konkurslagen (1987:672) – som underhandsackord. I 3 § regleras under vilka förutsättningar som staten får anta ett förslag om ackord. Det måste kunna anses ekonomiskt fördelaktigt för det allmänna och det får inte med hänsyn till gäldenärens personliga förhållanden eller av annan anledning framstå som olämpligt från allmän synpunkt. Beträffande underhandsackord tillkommer den förutsättningen att ett sådant får antas endast om övriga borgenärer som ackordet angår godkänner det. 
 Enbart de borgenärer vars fordringar saknar förmånsrätt omfat- tas av ett offentligt ackord under företagsrekonstruktion. 
 73  
 Statens utrymme att delta vid ackordsförhandlingar under företagsrekon- struktion är därför begränsat. 
 74  
 Det är dock möjligt att avstå från 
  
 71  
 20 § indrivningslagen. Se även prop. 1992/93:198 s. 91 och vad som anförts om partsbesked och myndighetsutövning under avsnitt 4.7.1. 
  
 72 
  
 Jfr 1 och 3 §§ indrivningslagen. 
  
 73 
  
 3 kap. 3 § lagen om företagsrekonstruktion. 
  
 74 
  
 Förmånsrätten för skatter och allmänna avgifter regleras i 11 § förmånsrättslagen (1970:979). Vilka fordringar som omfattas framgår av lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. 
  
 184 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 förmånsrätten varigenom staten kan delta i förhandlingarna. En viktig anledning till ett sådant avstående kan vara att en rekon- struktion i många fall är omöjlig utan statens medverkan. Ett avskaffande av förmånsrätten för skatter och allmänna avgifter torde leda till att staten i större utsträckning kommer att delta i ackordsförhandlingar under företagsrekonstruktion. 
 75 
  
 Offentligt ackord kan även ingås i en konkurs. 
 76  
 Inte heller i dessa fall deltar borgenärer med förmånsrätt i ackordet. Till skill- nad från vad som gäller vid företagsrekonstruktion saknas möjlig- het att avstå från förmånsrätten för att kunna delta i ackordet. 
 Underhandsackorden är oreglerade men förutsätter samtycke av alla berörda borgenärer. Staten medverkar framför allt som borge- när vid underhandsackord. 
 Fram till den 1 juli 1998 låg uppgiften att företräda staten i ackordsfrågor uteslutande på skattemyndigheten. 
 77  
 Därefter dela- des behörigheten i detta avseende mellan skattemyndigheten och kronofogdemyndigheten. Skattemyndigheten fick den grundläg- gande behörigheten, med möjlighet att uppdra åt kronofogdemyn- digheten att ta över ansvaret i enskilda fall. 
 78  
 I förarbetena diskuterades att helt överföra behörigheten till kronofogdemyn- digheten. Dessa tankar avfärdades dock med motiveringen att ackordsfrågor kan komma upp i ett så tidigt krisskede för ett före- tag att det ännu inte är känt som gäldenär hos kronofogdemyndig- heten eller att denna i vart fall inte hunnit göra någon närmare utredning. Mot denna bakgrund ansågs det kunna medföra en viss risk för att skattemyndighetens kompetens och kännedom om gäldenären inte blev tillräckligt utnyttjad, för det fall uppgiften överflyttades till kronofogdemyndigheten. I stället ansågs den valda lösningen bäst utnyttja respektive myndighets kompetens och kunskap om gäldenären. 
 I 2 § förordningen (1998:413) om ackord rörande statliga ford- ringar m.m. ges Riksskatteverket rätt att meddela de föreskrifter som behövs för en följdriktig och över landet enhetlig tillämpning av skattemyndighetens delegationsmöjligheter och de föreskrifter i övrigt som behövs för verkställigheten av skatteackordslagen. Riks- skatteverket har inte utnyttjat rätten att meddela föreskrifter. 
  
 75  
 Ett förslag av denna innebörd presenterades av regeringen i februari 2003, prop. 2002/03:49 och har nu antagits av riksdagen (bet. 2002/03:LU17, rskr. 2002/03:222. Se avsnitt 8.2. 
  
 76 
  
 12 kap.  
  
 3–28 
  §§ konkurslagen (1987:672). 
  
 77 
  
 Dessförinnan låg ansvaret hos länsstyrelsen. 
  
 78 
  
 Prop. 1997/98:65 s. 56 ff. 
  
 185 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Däremot har verket utarbetat riktlinjer för hanteringen av ackord. 
 79  
 I dessa behandlas bl.a. samverkan mellan skattemyndigheten och kronofogdemyndigheten. Därvid förklaras att det i varje region bör utvecklas rutiner som säkerställer att bra och korrekta bedöm- ningar görs samt att den relevanta information som koncernen har tillgänglig blir känd för den beslutande myndigheten. 
 I en delrapport, Rapport om praktiska samverkansfrågor, daterad den 20 maj 1998 har en på Riksskatteverket bildad arbetsgrupp för ackord bl.a. redovisat kriterier för när skattemyndigheten bör uppdra åt kronofogdemyndigheten att besluta om ackord. En presumtionsregel presenteras där restföringstidpunkten anges vara utgångspunkten för om skattemyndigheten skall uppdra åt krono- fogdemyndigheten att fatta beslut om ackord eller inte. Ett antal undantag från presumtionsregeln presenteras också, såsom att skattemyndigheten besitter särskild information om den skattskyl- dige i anledning av en genomförd eller pågående skatterevision eller skatteprocess. Även om fordringarna inte är restförda anges att kronofogdemyndigheten bör kunna vara beslutsmyndighet om myndigheten har särskild kännedom om gäldenären. 
 Under år 2002 medverkade kronofogdemyndigheten i 80 ackord. Skattemyndigheten fattade beslut i 496 ärenden. 
 Konkurs och likvidation 
 I samband med indrivningslagens tillkomst överflyttades den formella behörigheten att ansöka om konkurs för statens räkning från skattemyndigheten till kronofogdemyndigheten. Som motiv till detta framhölls sambandet mellan konkursansökan och andra åtgärder i syfte att förmå gäldenären att betala, liksom att krono- fogdemyndigheten för det mesta ansågs ha ett bättre underlag i detta avseende än skattemyndigheten. 
 80  
 I praktiken hade kronofog- demyndigheten redan tidigare beslutat om konkursansökan, med stöd av generella bemyndiganden från skattemyndigheten. I och med överflyttningen fick kronofogdemyndigheten ansvar för frågor om konkurs även avseende statliga fordringar som inte omfattats av skattemyndighetens tidigare ansvarsområde. 
 Kronofogdemyndighetens rätt att ansöka om att en gäldenär skall försättas i konkurs regleras i 15 § indrivningslagen. Enligt 16 § 
  
 79 
  
 Riksskatteverkets riktlinjer för hantering av ackord  
  
 1999-05-10, 
 4806-99/113 
 . 
  
 80 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 77. 
  
 186 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 samma lag får kronofogdemyndigheten sedan en konkurs inträffat göra gällande en fordran som det allmänna har hos konkursgälde- nären och även i övrigt bevaka den rätt i konkursen som tillkom- mer det allmänna med anledning av fordringen. 
 Kronofogdemyndighetens behörighet i dessa avseenden är som redan framgått begränsad till vissa fordringar. Enligt 3 § indriv- ningslagen skall nämligen bl.a. de bestämmelser som angår krono- fogdemyndighetens hantering av frågor om konkurs tillämpas enbart beträffande fordringar som tillkommer staten och inte grundas på studiestödslagen (1973:349) eller studiestödslagen (1999:1395). Regeringen har emellertid särskilt föreskrivit att kronofogdemyndigheten har behörighet att i konkurser även före- träda det allmänna beträffande vissa fordringar av offentligrättslig natur som inte tillkommer staten. I 14 § indrivningsförordningen föreskrivs således att bl.a. reglerna om konkurs i  
 15–17 
  §§ indriv- ningslagen även skall tillämpas på vissa andra fordringar, nämligen felparkeringsavgifter enligt lagen (1976:206) om felparkerings- avgift, fordran enligt förordningen (1980:400) om ersättning vid vissa viltskador m.m., avgifter enligt 10 kap. plan- och bygglagen (1987:259), fordran enligt 48 § andra stycket jaktlagen (1987:259), böter som tillkommer jaktvårdsfonden och viltskadefonden, avgif- ter enligt lagen (1989:41) om  
 TV-avgift 
  samt avgift enligt lagen (1994:419) om brottsofferfond. 
 Som motiv till att ge regeringen möjlighet att utöka kronofog- demyndighetens behörighet anfördes i förarbetena att det inte fanns skäl att ändra kronofogdemyndighetens hantering av dessa fordringar, så länge de handlades i allmänna mål. 
 81  
 Vidare konsta- terades att dessa fordringar under indrivningen borde handläggas på samma sätt som fordringar som tillkommer staten med rätt för kronofogdemyndigheten att besluta om alla åtgärder som förekom- mer i lagen. 
 Beträffande de fordringar som inte tillkommer staten och inte heller ingår i uppräkningen i 14 § indrivningsförordningen sköter respektive uppdragsgivande myndighet borgenärsfrågorna vad avser konkurs. Riksskatteverket för det allmännas talan i överrätt (17 § indrivningslagen). 
 Under år 2002 har kronofogdemyndigheten ansökt om konkurs i 4 509 fall. Riksskatteverket har fört talan i 104 konkursmål i över- rätt under samma år. 
  
 81  
 Prop. 1992/93:198 s. 86. 
 187 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheten har enligt 15 § indrivningslagen även behörighet att ansöka om likvidation. Behörigheten har inte, som beträffande konkurs, utökats till att omfatta andra allmänna ford- ringar än sådana som tillkommer staten. 
 82  
 Bestämmelser om likvi- dation och upplösning av juridiska personer finns beträffande aktiebolag i 13 kap. aktiebolagslagen (1975:1385), handelsbolag i 2 kap.  
 24–45 
  §§ lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag, ekonomiska föreningar i 11 kap. lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar och beträffande stiftelser i 7 kap. stiftelse- lagen (1994:1220). 
 Antalet beslut om likvidation som registrerades under år 2002 uppgick till 933. 
 Företagsrekonstruktion 
 Bestämmelserna om företagsrekonstruktion finns i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion och förordningen (1996:783) om företagsrekonstruktion. 
 Flera skäl framfördes i förarbetena för att ge kronofogdemyn- digheten uppgiften att företräda staten vid företagsrekonstruk- tion. 
 83  
 Sålunda angavs dels att rekonstruktionen är ett alternativ till andra åtgärder för att få en fordran betald, dels att kronofogde- myndigheten redan innan rekonstruktionsfrågan kommer upp har gjort viss utredning om företaget i samband med indrivningen och dels att det ansågs vara den lösning som mest låg i linje med de allmänna övervägandena bakom indrivningslagen. 
 Kronofogdemyndigheten har således enligt 15 § indrivningslagen rätt att, som ett led i indrivningen, ansöka om företagsrekonstruk- tion och skall enligt 16 § indrivningslagen även företräda det allmänna som borgenär vid företagsrekonstruktion. 
 Kronofogdemyndighetens behörighet såvitt avser företagsrekon- struktion begränsas till vissa slags fordringar på samma sätt som beträffande konkurs. Några regler som utökar kronofogdemyndig- hetens behörighet till att avse andra allmänna fordringar än sådana som tillkommer staten har emellertid inte meddelats vad gäller företagsrekonstruktion. Kronofogdemyndighetens behörighet att företräda det allmänna beträffande företagsrekonstruktion är 
  
 82 
  
 Jfr vad som sägs nedan under avsnittet om  
  
 Företagsrekonstruktion 
 . 
  
 83 
  
 Prop. 1995/96:5 s. 111. 
  
 188 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 därför mindre omfattande än i konkurs. 
 84  
 Riksskatteverket för statens talan i frågor om företagsrekonstruktion (17 § indrivnings- lagen) i överrätt. En företagsrekonstruktion kan inbegripa en förhandling om offentligt ackord. Möjligheterna för staten att delta i en sådan ackordsförhandling har redan beskrivits under rubriken Ackord. 
 Kronofogdemyndigheten har bevakat fordringar i 160 företags- rekonstruktioner under år 2002 och skattemyndigheten i 5. 
 Avbrytande av indrivning 
 Enligt 18 § indrivningslagen får kronofogdemyndigheten avbryta indrivningen när ytterligare åtgärder framstår som utsiktslösa eller inte är försvarliga med hänsyn till kostnaderna och indrivning inte krävs från allmän synpunkt. Förfarandet ersätter det avskrivnings- institut som tidigare reglerades i 66 och 67 §§ uppbördslagen (1953:272). 
 Att indrivningen avbryts innebär att kronofogdemyndigheten bevakar fordringsanspråket och att myndigheten när som helst kan återuppta aktiva indrivningsåtgärder om det finns skäl. Fordring- arna ligger kvar hos kronofogdemyndigheten för bevakning till dess att de preskriberas eller återkallas av uppdragsgivande myn- dighet. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, i detta fall Riksskatteverket, får meddela närmare föreskrifter om tillämpningen av 18 §. Några sådana föreskrifter har inte utfärdats. Däremot har Riksskatteverket utfärdat riktlinjer som närmare reglerar hur borgenärsarbetet bör bedrivas. 
 85 
  
 Bestämmelsen om avbrytande av indrivning är tillämplig på de fordringar som tillkommer staten och de fordringar som anges i 14 § indrivningsförordningen. 
  
 84 
  
 Jfr vad som sägs ovan under avsnittet om  
  
 Konkurs 
 . Trots påpekandet i förarbetena om att vissa fordringar av offentligrättslig natur som inte tillkommer staten, under indrivningen bör handläggas som sådana med rätt för kronofogdemyndigheten att besluta om alla åtgärder som förekommer i indrivningslagen, har alltså ingen sådan behörighet givits beträffande företagsrekonstruktion eller likvidation. Frågan är dock om detta kan ha varit lagstiftarens avsikt. 
  
 85 
  
 Riksskatteverkets riktlinjer för borgenärsarbetet hos kronofogdemyndigheten, RSV 950, utgåva 1, 2001. 
  
 189 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Avräkningsordning i vissa fall 
 I 19 § indrivningslagen regleras i vilken ordning influtna belopp skall räknas av (krediteras) när flera skattefordringar överlämnats för indrivning. Enligt huvudregeln skall betalning hänföras till den äldsta skulden först och därefter till övriga skulder i åldersordning. Om det finns särskilda skäl får kronofogdemyndigheten tillgodo- räkna beloppet på annat sätt. Ett sådant skäl kan vara att det finns flera gäldenärer, dvs. en huvudgäldenär (huvudbetalare) och en eller flera sidogäldenärer (sidobetalare). 
 86 
  
 Beträffande redovisning i övrigt i allmänna mål anges endast att det är Riksskatteverket som, efter samråd med sökanden, beslutar om hur influtna medel skall redovisas till sökanden (se 20 § indriv- ningsförordningen). I 21 § indrivningsförordningen föreskrivs vidare om annan redovisning än utbetalning, här avses bl.a. den slutredovisning som kronofogdemyndigheten lämnar beträffande fordringar som efter avslutad indrivning skall bevakas av uppdrags- givande myndighet. 
 87  
 Med undantag för 19 § indrivningslagen sak- nas särskilda bestämmelser som närmare reglerar kreditering vid betalning i andra allmänna mål. Reglerna på civilrättens område beträffande destinerad betalning och i vilken ordning fordringsan- språk skall krediteras (se 9 kap. 5 § handelsbalken) får då tilläm- pas. 
 88 
  
 4.7.4 
  
 Borgenärsuppgifterna enligt förordningen om hantering av statliga fordringar 
  
 Som beskrivits i avsnitt 4.7.2 kan stat eller kommun vara sökande också i utsökningsmål som inte är allmänna mål. Vid verkställighet enligt utsökningsbalkens regler handläggs dessa som enskilda mål. För sådana fordringar som staten har rätt till och som  
 inte  
 omfattas av indrivningslagen tillämpas förordningen (1993:1138) om hantering av statliga fordringar (2 § förordningen). Förordningen gäller för myndigheter under regeringen, vilket bl.a. innefattar kronofogdemyndigheten, och tillämpas i den utsträckning inte annat följer av lag, förordning eller särskilt beslut av regeringen (1 och 3 §§). I vissa författningar som reglerar fordringsanspråket 
  
 86 
  
 Prop. 1996/97:100 s. 353 f. och 657. 
  
 87 
  
 SOU 1987:10 s. 485 f. och Ds 1984:4 s. 323 f. 
  
 88 
  
 NJA 1986 s. 454 och NJA 1992 s. 574. 
  
 190 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 anges att förordningen är tillämplig (se bl.a. 13 § lönegarantiför- ordningen [1992:501] och 14 § garantiförordningen [1997:1106]). 
 Förordningen är således tillämplig på myndigheternas  
 E-måls- 
  fordringar och reglerar borgenärsuppgifterna vad gäller denna typ av fordringar. Utgångspunkten här är att det är myndigheten själv som hanterar dessa uppgifter. Ett par av bestämmelserna i förord- ningen är emellertid tillämpliga även på de fordringar som omfattas av indrivningslagen, nämligen den om anstånd (14 §) och om efter- gift (17 §). Detta gäller dock inte beträffande medel som redovisas till statsbudgeten i form av skatt samt rest- och dröjsmålsavgifter på sådana medel eller böter och andra medel som skall drivas in som böter (2 § andra stycket 1 och 2). 
 De fordringar som kronofogdemyndigheten skall handlägga enligt denna förordning är t.ex. fordringar som grundar sig på civil- eller skadeståndsrättsliga anspråk och som kronofogdemyndig- heten helt självständigt har att utverka betalning för. Det kan även vara fordringar som kronofogdemyndigheten på uppdrag av annan skall bevaka och driva in. Ett sådant uppdrag får däremot inte innefatta en överlåtelse av fordringen (12 §). Enligt 10 § lönegaran- tiförordningen får länsstyrelsen t.ex. förordna en kronofogdemyn- dighet att företräda staten i konkurs i fråga om statens rätt på grund av utbetalt garantibelopp. 
 De åtgärder som kronofogdemyndigheten har behörighet att vidta beträffande de förstnämnda fordringarna är betalningspåmin- nelse (10 §), andra åtgärder som behöver vidtas för att få betalt (11 §), väcka talan vid domstol (13 §), medge eller vägra betal- ningsanstånd, förenat med eventuell amorteringsplan (14 §), avbryta indrivningen (15 §), anta ackordsförslag (16 §), helt eller delvis efterge fordringsanspråket (17 §) samt ansöka om konkurs (19). Kronofogdemyndighetens beslut om eftergift får överklagas till Riksskatteverket (20 §). Innan kronofogdemyndigheten fattar beslut enligt  
 15–17 
  eller 19 § skall samråd ske med Kammarkolle- giet. Enligt 21 § får Kammarkollegiet utfärda föreskrifter i fråga om samrådsskyldigheten och Ekonomistyrningsverket de föreskrifter som i övrigt behövs för verkställigheten av förordningen. Kammar- kollegiet och Ekonomistyrningsverket har utfärdat sådana före- skrifter. 
 89  
 Enligt Kammarkollegiets föreskrifter skall, beträffande  
 15–17 
  och 19 §§, samråd ske under vissa förutsättningar. Kammar- 
  
 89  
 Kammarkollegiets föreskrifter, KAMFS 1998:1 och Riksrevisionsverkets föreskrifter, RRVFS 1993:1681. De föreskrifter Riksrevisionsverkets tidigare utfärdat gäller till dess nya föreskrifter utfärdas av Ekonomistyrningsverket. 
 191 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 kollegiet kan vidare genom särskilt beslut undanta en myndighet från samrådsskyldigheten. 
 90 
  
 Beträffande bestämmelserna i  
 4–5 
  och  
 7–10 
  §§ skall dessa tilläm- pas även på fordringar som en myndighet har på en annan statlig myndighet. Den myndighet som innehar fordringen kan i sådana fall uppdra åt en annan myndighet under regeringen att hantera fordringen (18 §). 
 Kammarkollegiet 
 Enligt 1 § andra stycket förordningen (1994:634) med instruktion för Kammarkollegiet bevakar Kammarkollegiet i vissa ärenden statens rätt och allmänna intressen, bland annat i vattenrättsliga ärenden och ärenden om stämpelskatt vid inskrivningsmyndighet samt frågor som gäller Allmänna arvsfonden. Vidare tillhandahåller Kammarkollegiet enligt 1 § tredje stycket administrativ, ekonomisk och juridisk service till myndigheter under regeringen. I detta ligger bl.a. att ge service till myndigheter vad gäller indrivning av obetalda statliga fordringar. Kollegiet har även enligt 2 § en skyl- dighet att företräda staten i ärenden om ersättning enligt 4 § 1 förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten samt i andra ärenden som regeringen, Justitiekanslern eller, efter regeringens bestämmande, någon annan statlig myndig- het har uppdragit åt kollegiet att handlägga. Kammarkollegiet skall även svara för uppbörd av statens inkomster och betala dess utgif- ter om något annat inte följer av särskilda föreskrifter. 
 Kammarkollegiets verksamhet är huvudsakligen avgiftsfinansie- rad. Den inkassoliknande verksamhet som bedrivs för statliga myndigheters räkning sker på uppdragsbasis. Omfattningen av uppdragen varierar och regleras närmare i de enskilda avtalen mellan Kammarkollegiet och den uppdragsgivande myndigheten. De tjänster som Kammarkollegiet erbjuder myndigheterna är 
  
 – 
  
 utskick av betalningspåminnelse, 
  
 – 
  
 upprättande av amorteringsplan och bevakning av betalning i enlighet med denna, 
  
 – 
  
 ansökan om betalningsföreläggande och i förekommande fall utmätning, 
  
 90  
 Jfr  
 1–5 
  §§ KAMFS 1998:1. 
 192 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 – 
  
 fortsatt bevakning om gäldenären befinns sakna utmätnings- bara tillgångar, 
  
 – 
  
 driva ärendet i domstol om gäldenären bestrider kravet och återrapportering till myndigheten. 
  
 91 
  
 Med stöd av 12 § förordningen om hantering av statliga fordringar har ett flertal myndigheter uppdragit åt kollegiet att bevaka och driva in deras  
 E-målsfordringar. 
  
 Kammarkollegiet får också i uppdrag av olika myndigheter att utföra vissa uppgifter, främst betalningsanmaningar, även beträf- fande deras allmänna fordringar, dvs. sådana som skall drivas in enligt indrivningslagen (bl.a. miljösanktionsavgifter och kemikalie- avgifter, se avsnitt 4.7.2 och tabellen under kategori 2). Omfatt- ningen av inkassoverksamheten för denna typ av fordringar är emellertid begränsad. För närvarande är kollegiet den enda aktören på marknaden. Visserligen finns det inget direkt hinder mot att exempelvis kronofogdemyndigheten i viss omfattning utövar mot- svarande funktion, som också sker enligt 10 § lönegarantiförord- ningen. Till skillnad från Kammarkollegiets instruktion, saknas det dock i förordningen med instruktion för exekutionsväsendet upp- gift om att liknande uppdrag skall fullgöras av kronofogdemyndig- heten. 
 Nämnas kan att Kammarkollegiet för relativt långt komna över- läggningar med Vägverket om ett uppdrag att hantera deras samt- liga körkortsavgifter  
 (E-målsfordringar); 
  sammanlagt 24 000 ären- den om året. Uppdragen skall lämnas per fil varvid den information som sänds måste vara krypterad. Detta har inneburit att Kammar- kollegiet ställts inför stora datatekniska utmaningar. Lösningen kommer dock att innebära att deras program för fordringsbevak- ning i framtiden kan hantera informationsöverföring på fil. 
 Kammarkollegiet sysselsätter  
 160–170 
  personer. Av dessa arbetar tre personer heltid med inkassohanteringen, därmed avses såväl A- som  
 E-målsfordringarna. 
  De ärenden där betalning bestrids över- lämnas till någon av två jurister som efter samråd med den upp- dragsgivande myndigheten beslutar om ärendets fortsatta hand- läggning. Juristerna lägger ned  
 10–15 
  procent av sin arbetstid på dessa ärenden. Kollegiet utnyttjar postens tjänster för att nå ut med sina försändelser, såsom postens  
 e-brev, 
  eftersökande av okänd adressat osv. Först då posten inte lyckas att nå en gäldenär utnytt- 
  
 91  
 Riksrevisionsverkets rapport  
 2001-06-20, 
  dnr RRV  
 23-1998-32. 
  
 193 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Smith delgivningsmän. Via post- och bankgirot sker redovisningen av influtna pengar. Genom att en stor del av administrationen hante- ras utanför Kammarkollegiet beräknar man bl.a. att klara den ökade anhopningen ärenden från Vägverket utan några resursförstärk- ningar. 
 Under år 2002 överlämnade Naturvårdsverket 617 beslut om miljösanktionsavgift om sammanlagt 9 240 000 kr (av dessa över- lämnades cirka 30 procent till kronofogdemyndigheten för indriv- ning enligt indrivningslagen). Kemikalieinspektionen överlämnade 37 uppdrag avseende kemikalieavgifter om sammanlagt 672 217 kr och Energimyndigheten överlämnade två uppdrag avseende förse- ningsavgifter om sammanlagt 48 479 kr. Totalt inkom till Kammarkollegiet under år 2002, 4 866 inkassoärenden till ett sammanlagt fordringsbelopp om 36 823 727 kr. 
 92 
  
 4.7.5 
  
 Borgenärsuppgiften enligt 2 kap. 30 § andra stycket utsökningsbalken 
  
 Riksskatteverket har behörighet att företräda det allmänna vid vissa tvister som hänvisas till domstol och vid överklagande i utsök- ningsmål. Detta har ansetts lämpligt mot bakgrund av att en tvist kan ha betydande principiellt intresse och att staten respektive kommunen kan ådra sig stora rättegångskostnader. 
 93 
  
 I 2 kap. 30 § andra stycket utsökningsbalken föreskrivs således att staten eller kommunen i dessas egenskap av borgenär företräds av Riksskatteverket i tvister som gäller talan om bättre rätt till utmätt egendom enligt 4 kap.  
 20–23 
  och 26 §§, 9 kap. 11 § tredje stycket samt 13 kap. 7 § andra stycket utsökningsbalken. Detsamma gäller i överklagade allmänna utsökningsmål. 
 Riksskatteverkets behörighet omfattar de fordringar som hand- läggs som allmänna mål enligt 1 kap. 6 § andra stycket utsöknings- balken. 
 Riksskatteverket har tidigare givit kronofogdemyndigheterna generell behörighet att vid tingsrätt företräda Riksskatteverket i såväl överklagade utsökningsmål som tvister om bättre rätt. 
 94  
 Med anledning av att Justitiekanslern funnit skäl att ifrågasätta huruvida utsökningsbalken ger stöd för en sådan generell delegering har 
  
 92 
  
 Enligt uppgift från Kammarkollegiet. 
  
 93 
  
 Prop. 1980/81:8 s. 156, 279 och 445. 
  
 94 
  
 Beslut  
  
 1999-11-01, 
  dnr  
 4826-99/1112. 
  
 194 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Riksskatteverket lämnat en hemställan till Justitiedepartementet om ändring av 2 kap. 30 § utsökningsbalken. 
 95  
 Riksskatteverket har härvid begärt att paragrafen ändras så att kronofogdemyndigheten i stället ges behörigheten att företräda det allmänna vid tingsrätt i de mål som nu är i fråga. Numera utfärdar Riksskatteverket fullmakter som utpekar några särskilt angivna kronofogdar vid kronofogde- myndigheterna. 
 Kronofogdemyndigheten och Riksskatteverket har under år 2002 totalt deltagit i 275 processer vid domstol. 
  
 4.7.6 
  
 Talan om företrädaransvar 
  
 I flera författningar finns regler enligt vilka företrädaren för en juridisk person kan åläggas betalningsansvar för den juridiska personens skulder. Dessa möjligheter utnyttjar även staten som ytterligare en åtgärd för att få betalt för sina fordringar. Det saknas emellertid uttryckligt lagstöd i såväl utsökningsbalken som indriv- ningslagen avseende vem som skall företräda staten i dessa frågor. Det finns således inte heller någon reglering av vilka fordringar som en företrädare för det allmänna har behörighet att föra talan om. 
 Det framgår emellertid av 2 kap. 3 § förordningen med instruk- tion för exekutionsväsendet att Riksskatteverket skall företräda staten vid domstol, om det inte särskilt föreskrivs att detta ankommer på kronofogdemyndigheten. I bestämmelsens andra stycke ges Riksskatteverket möjlighet att delegera uppgiften till en kronofogdemyndighet eller en skattemyndighet i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. 
 Inom skatteförvaltningens verksamhetsområde har Riksskatte- verket på motsvarande sätt givits behörighet att företräda staten och att på samma sätt delegera behörigheten, 2 kap. 3 § förord- ningen (1990:1293) med instruktion för skatteförvaltningen. Riks- skatteverket har med stöd av dessa förordningar givit såväl krono- fogdemyndigheten som skattemyndigheten behörighet att före- träda staten i mål om betalningsskyldighet mot tredje man såvitt gäller vissa typer av mål i första instans. 
 96  
 Bl.a. omfattas mål om betalningsskyldighet som grundas på 12 kap. 6 § skattebetalnings- 
  
 95 
  
 Justitiekanslerns beslut  
  
 2001-12-19, 
  dnr  
 2346-00-40 
  och Riksskatteverkets hemställan  
 2002-02-26, 
  dnr  
 291-02/100. 
  
 96 
  
 Riksskatteverkets beslut den 16 januari 1998, dnr  
  
 218-98/920. 
  
 195 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 lagen (1997:483), 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag, 12 kap. 2 § aktiebolagslagen (1975:1385) och punkt 5 i övergångsbestämmelserna till lagen (1994:802) om ändring i aktiebolagslagen. 
 Riksskatteverket har överlämnat åt myndigheterna själva att regionvis lösa frågan om när kronofogdemyndigheten respektive skattemyndigheten skall föra talan om företrädaransvar. Rest- föringstidpunkten har i princip blivit avgörande för vilken myndig- het som skall handlägga ärendet. Uppkommer frågan om att utkräva företrädaransvar före restföringstidpunkten tas den om hand av skattemyndigheten och uppkommer frågan efter rest- föringstidpunkten sköter kronofogdemyndigheten hanteringen. Undantag görs dock exempelvis om skattemyndigheten har påbör- jat ett utredningsarbete då restföringstidpunkten infaller. Skatte- myndigheten kan då fortsätta hanteringen av företrädaransvars- frågan. Gäller saken både restförda och ännu inte restförda ford- ringar får frågan om vem som skall föra talan avgöras efter vad som är mest lämpligt med hänsyn till utredningen i det enskilda fallet. 
 Arbetet med att utkräva ansvar av en företrädare för en juridisk person inleds med att ett betalningskrav riktas mot företrädaren. Ett stort antal förlikningar nås redan på detta stadium. Kronofog- demyndighetens möjligheter att ingå förlikning med en företrädare är helt oreglerade och således obegränsade. (Jfr med de begräns- ningar som gäller vid exempelvis ackord.) Om företrädaren inte betalar och någon förlikning inte träffas har myndigheten att välja mellan att ansöka om betalningsföreläggande hos kronofogdemyn- dighetens enhet för summarisk process eller att ansöka om stäm- ning vid tingsrätten. Mål om företrädaransvar handläggs som dispositiva tvistemål, dvs. mål där förlikning är tillåten. Även på detta stadium kan således förlikning ingås. Det stora flertalet förlikningar ingås dock tidigare, genom utomprocessuella överens- kommelser. 
 97 
  
 Riksskatteverket, genom rättsenheten på exekutionsavdelningen, hanterar alla mål om företrädaransvar i överrätt oavsett vilken myndighet som fört talan i tingsrätten. Det förekommer dock att Riksskatteverket i enstaka mål uppdrar åt skattemyndigheten att företräda staten i hovrätt. 
  
 97  
 Se för en närmare beskrivning den redovisning som lämnas i Företrädaransvar (SOU 2002:8) på s. 88 f. 
 196 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Riksskatteverket har upprättat riktlinjer till stöd för myndig- heternas hantering av frågor om företrädaransvar. 
 98 
  
 Reglerna om företrädaransvar för skatter enligt 12 kap. 6 § skattebetalningslagen har varit föremål för en översyn av Utred- ningen om betalningsansvar för företrädare för juridiska personer. I betänkandet Företrädaransvar (SOU 2002:8) föreslås bl.a. att beslut enligt bestämmelsen skall fattas av allmän förvaltningsdom- stol i stället för som i dag av allmän domstol. Vidare föreslås att företrädaren för den juridiska personen skall ha rätt att föra talan om den grundläggande skattefordringen under förutsättning att den juridiska personen försatts i konkurs och att talan om betal- ningsskyldighet väckts vid domstol. En proposition på grundval av betänkandet har nu överlämnats till riksdagen (se avsnitt 8.6). 
 Under år 2002 framställde kronofogdemyndigheten 1 572 krav mot företrädare för juridiska personer och skattemyndigheten framställde 1 147 krav. 
 Kronofogdemyndigheten lämnade in 170 ansökningar om betal- ningsföreläggande och 266 stämningsansökningar. Totalt träffade kronofogdemyndigheten 376 förlikningar. 
 Skattemyndigheten lämnade in 136 ansökningar om betalnings- föreläggande och 254 stämningsansökningar. Totalt träffades 120 förlikningar. 
 Riksskatteverket förde talan i överrätt i 46 fall. 
  
 4.7.7 
  
 Nedsättning av fordran, frivillig och tvingande skuldsanering 
  
 I 4 och 5 §§ lag (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m., skatteackordslagen, regleras hur staten skall hantera sina fordringar i det första, oreglerade steget av skuldsaneringsproces- sen och i det andra steget där kronofogdemyndigheten fattar beslut om frivillig skuldsanering. Liksom beträffande ackord begränsas lagens tillämpning även i dessa frågor till att enbart omfatta staten tillkommande fordran som vid verkställighet enligt utsöknings- balken handläggs i allmänt mål, med undantag för fordran som grundas på studiestödslagen (1973:349) eller studiestödslagen (1999:1395). Beslut får fattas om nedsättning av fordran i steg 1 och förslag om frivillig skuldsanering i steg 2 får godtas om förut- sättningarna för skuldsanering är uppfyllda. För att staten skall få 
  
 98  
 Riksskatteverkets riktlinjer den 26 april 1999, dnr  
 9875-97/920. 
  
 197 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 fatta ett beslut om nedsättning av fordran krävs dessutom att övriga borgenärer gör motsvarande eftergift. Statens borgenärs- uppgift i det tredje steget, där allmän domstol fattar beslut om tvingande skuldsanering, är inte särskilt reglerad. Domstolen kan, till skillnad från kronofogdemyndigheten i steg 2, bevilja skuldsa- nering oavsett borgenärernas inställning. 
 99 
  
 Under de första åren efter skuldsaneringslagens ikraftträdande fungerade skattemyndigheten som borgenärsföreträdare för staten. I samband med att kronofogdemyndigheten subsidiärt fick behö- righet att företräda staten i ackordsfrågor överflyttades ansvaret för statens borgenärsuppgift i skuldsaneringsfrågor helt till kronofog- demyndigheten. 
 100  
 Motiveringen till detta var att ordningen med kronofogdemyndigheten som skuldsaneringsmyndighet och skattemyndigheten som borgenärsföreträdare medförde åtskilligt dubbelarbete. Genom överflyttningen av borgenärsuppgiften fick kronofogdemyndigheten således en dubbelroll i dessa frågor (se vidare avsnitt 9.2.4). 
 Med stöd av 2 kap. 3 § förordningen med instruktion för exeku- tionsväsendet, företräds staten av Riksskatteverket i överrätt. Beträffande mål vid tingsrätt har Riksskatteverket delegerat före- trädesrätten till kronofogdemyndigheterna. 
 101 
  
 Riksskatteverket har utformat handläggningsrutiner för borge- närsfunktionen i skuldsaneringens lagreglerade delar. 
 102 
  
 4.7.8 
  
 Avräkning enligt avräkningslagen 
  
 Enligt avräkningslagen har staten möjlighet att avräkna belopp avseende vissa skatter och avgifter som återbetalas eller annars utbetalas mot fordringar som det allmänna har gentemot gäldenä- ren. Det allmänna behöver härigenom i princip inte betala ut skatte- eller avgiftsbelopp till någon som står i skuld till det all- männa. 
 Innan avräkningslagen trädde i kraft var det de återbetalande myndigheterna själva som verkställde avräkning enligt avräknings- bestämmelser i de olika skatte- och avgiftsförfattningarna. 
 103  
 För att få nödvändig information om dels eventuella avräkningsbara 
  
 99 
  
 Se närmare härom under avsnitt 4.5. 
  
 100 
  
 Prop. 1997/98:65 s. 62 f. 
  
 101 
  
 Riksskatteverkets beslut  
  
 1998-06-24, 
  dnr  
 5682-98/714. 
  
 102 
  
 Riksskatteverkets skrivelse  
  
 2001-02-19. 
  
 103 
  
 Prop. 1984/85:108 s. 26 ff. 
  
 198 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 fordringar avseende andra medelsslag, dels vad som återstod obetalt av fordringar avseende samma medelsslag krävdes ofta en kommu- nikation mellan de återbetalande myndigheterna och kronofogde- myndigheten. 
 Genom avräkningslagen samlades bestämmelserna om avräkning på ett ställe och kronofogdemyndigheten fick behörighet att besluta om avräkning, 3 § avräkningslagen. Lagen innebar en utvidgning, inte minst beträffande det allmännas motfordringar, eftersom dessa kom att omfatta mer än enbart skatte- och avgifts- fordringar. 
 104  
 Överflyttandet av beslutanderätten till kronofogde- myndigheten motiverades av att avräkningslagen uteslutande avsåg sådana motfordringar som överlämnats för indrivning. Om kro- nofogdemyndigheten inte fått den samlade beslutanderätten hade en än mer omfattande kommunikation mellan de återbetalande myndigheterna och kronofogdemyndigheten krävts. 
 105 
  
 I 1 § avräkningslagen anges de fordringar på återbetalade belopp som gäldenären kan ha mot staten. De avser bl.a. fordringar som omfattas av bestämmelser i skattebetalningslagen, vissa icke skatt- skyldigas fordringar på återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt 10 kap.  
 1–4 
  §§ mervärdesskattelagen (1994:200) och ford- ringar enligt tullagen (2000:1281). 
 106  
 En följd av skattekontots införande är att det inte längre finns någon avräkningsordning som motsvarar den särredovisning av skatter och avgifter som tidigare skedde i samband med avräkning. Vid avräkning av gäldenärens fordran på skattekontot mot ett tidigare restfört underskott på skattekontot anges inte längre om fordringen avser viss skatt eller avgift. 
 107 
  
 De motfordringar som staten skall ha för att vara berättigad till avräkning beskrivs i 2 § avräkningslagen. Fordringen skall vara regi- strerad för indrivning i utsöknings- och indrivningsdatabasen enligt lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i kronofogdemyndig- heternas verksamhet och drivas in enligt indrivningslagens bestämmelser. 
 108  
 Det är således fråga om samtliga fordringar som handläggs i allmänna mål. 
  
 104 
  
 Prop. 1984/85:108 s. 45 ff. 
  
 105 
  
 Prop. 1984/85:108 s. 36. 
  
 106 
  
 Riksskatteverket har i en hemställan  
  
 2001-06-20, 
  dnr  
 4484-01/100, 
  till Finansdepartementet begärt att en 1 a § tillförs avräkningslagen så att avräkning enligt lagen även skall göras från belopp avseende bidrag, stöd eller ersättning som av Jordbruksverket utbetalas till enskild. 
  
 107 
  
 Prop. 1996/97:100 s. 347 f. 
  
 108 
  
 I samband med indrivningslagens tillkomst ändrades hänvisningen beträffande vilka motfordringar som omfattas till att avse denna lag, prop. 1992/93:198 s. 106 f. 
  
 199 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndighetens beslut får överklagas med undantag för det fall det innebär att avräkning inte skall ske, 11 § avräk- ningslagen. 
 109  
 I mål vid domstol företräds det allmänna av Riksskatteverket. 
 Riksskatteverket har bemyndigats att, efter samråd med Tullver- ket och Riksförsäkringsverket i vissa frågor, meddela de föreskrif- ter som behövs för verkställigheten av avräkningslagen. 
 110  
 Riksskatteverket har utfärdat föreskrifter som dels begränsar skyl- digheten enligt 4 § första stycket avräkningslagen att undersöka förekomsten av motfordran om det utbetalade beloppet understi- ger visst belopp, dels ger utrymme att underlåta avräkning om statens motfordran understiger 100 kr. 
  
 4.7.9 
  
 Förlängning av preskriptionstid 
  
 Innan lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. (skattepreskriptionslagen) trädde i kraft gällde två skilda preskrip- tionssystem för det allmännas fordringar på skatter, tullar och avgifter. 
 111  
 Dessa system ersattes genom skattepreskriptionslagen med ett enhetligt system där möjligheten till preskriptionsförläng- ning introducerades. 
 Skatter och andra fordringar som det allmänna har rätt till och som drivs in enligt indrivningslagen preskriberas enligt reglerna i skattepreskriptionslagen. Vissa fordringar som handläggs i all- männa mål undantas i 1 § uttryckligen från bestämmelserna, såsom fordringar enligt vattenlagen (1983:291), rättshjälpslagen, studie- stödslagen (1973:349), studiestödslagen (1999:1395) eller bötes- verkställighetslagen (1979:189). Vidare undantas fordringar för vilka särskilda bestämmelser om preskription gäller. 
 De fordringar som omfattas av skattepreskriptionslagen preskri- beras efter fem år. Huvudregeln är att tiden räknas från utgången av det kalenderår när skatten förföll till betalning. Ett viktigt undantag gäller i fråga om fordringar som omfattas av skattebetal- ningslagen. För dessa är det i stället utgången av det kalenderår 
  
 109 
  
 Prop. 1984/85:108 s. 110 ff. och 117 f. 
  
 110 
  
 Förordning (1985:654) med bemyndigande för Riksskatteverket att meddela föreskrifter om verkställigheten av lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter. 
  
 111 
  
 Dels enligt förordningen (1862:10 s. 1) om tioårig preskription och om kallelse å okända borgenärer, dels enligt preskriptionsbestämmelserna i uppbördslagen (1953:272). 
  
 200 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 under vilket de överlämnades för indrivning som bildar utgångs- punkt för beräkningen av preskriptionstiden. 
 Enligt 7 § skattepreskriptionslagen får länsrätten under vissa förutsättningar – bl.a. om gäldenären har överlåtit, undanskaffat eller upplåtit särskild rätt till egendom och det kan antas att han gjort detta för att försvåra det allmännas möjligheter att få betalt för fordringen – besluta om förlängning av preskriptionstiden. Den kronofogdemyndighet hos vilken målet om indrivning av ford- ringen är anhängigt är behörig att ansöka om förlängning, 13 §. I kammarrätt och i Regeringsrätten förs det allmännas talan av Riks- skatteverket, 14 §. På Riksskatteverket förs talan om preskrip- tionsförlängning av exekutionsavdelningens rättsenhet. 
 Behörigheten att fatta beslut om preskriptionsförlängning ligger alltså på domstol och inte på kronofogdemyndigheten. I förarbe- tena uttalades i denna fråga bl.a. att det från rättssäkerhetssynpunkt var mindre tillfredsställande att den myndighet som både företräder det allmänna som borgenär och har verkställande och beslutande uppgifter i egenskap av exekutiv myndighet även skulle ha rätt att besluta om förlängning av preskriptionstiden. 
 112  
 Förlängningsfrå- gan var av sådan natur att den borde utformas som en partprocess inför domstol. Som skäl för att länsrätten skulle pröva frågan i första instans uttalades att det borde vara en strävan att till de allmänna förvaltningsdomstolarna föra mål som nära anknyter till skatteområdet. 
  
 4.7.10 
  
 Utlandsindrivning 
  
 Indrivningslagen och indrivningsförordningen ligger till grund även för när kronofogdemyndigheten kan besluta att söka indrivning utomlands. Möjligheterna att driva in fordringarna i Sverige skall nämligen först utredas. Enligt 16 § indrivningsförordningen får kronofogdemyndigheten begära biträde utomlands om fordringen inte utan väsentliga svårigheter kan drivas in i Sverige och gäldenä- ren i fråga vistas utomlands eller i annat fall kan antas ha egendom i utlandet. De fordringar som över huvud taget kan drivas in utom- lands anges vara dels sådana som tillkommer staten och inte grun- das på någon av studiestödslagarna, dels de fordringar som anges i 14 § indrivningsförordningen. 
  
 112  
 Prop. 1981/82:96 s. 46 f. 
 201 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 Betalningsanmaning enligt 5 § indrivningslagen kan vid indriv- ning utomlands ske på två sätt, nämligen genom direktanmaning, vilket innebär att anmaningen sker direkt till gäldenären utan mellanhand, eller genom konsulatanmaning, då anmaningen sker via svensk beskickning eller konsulat. Det står kronofogdemyndig- heten fritt att välja sätt för betalningsanmaning. 
 För att kronofogdemyndigheten skall kunna driva in svenska offentligrättsliga fordringar utomlands krävs härutöver stöd i internationella överenskommelser som införlivats i svensk lagstift- ning eller i  
 EG-rätten. 
  När sådant stöd finns kan kronofogdemyn- digheten begära bistånd av exekutiva myndigheter i främmande stater för verkställighet av de fordringar som omfattas av överens- kommelserna. Beträffande indrivning utomlands av fordringar på skatter, allmänna avgifter, ränta på skatt eller allmän avgift och administrativa pålagor och kostnader i samband med indrivning gäller lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteären- den. Handräckning enligt lagen omfattar såväl utbyte av upplys- ningar som bistånd vid indrivning och delgivning av handlingar, 3 § denna lag. Framställningen får göras endast under vissa förutsätt- ningar, bl.a. att motsvarande handräckningsåtgärd kan vidtas i Sverige i ett likartat ärende, 15 §. Behöriga myndigheter att göra framställningen är Kronofogdemyndigheten i Stockholm, såvitt avser bistånd vid indrivning inom Norden, och Riksskatteverket i övriga fall. 
 Enligt 18 § lagen om ömsesidig handräckning i skatteärenden får kronofogdemyndigheterna hemställa om att den behöriga myndig- heten (Kronofogdemyndigheten i Stockholm eller Riksskattever- ket) begär handräckning i främmande stat för indrivning av de offentligrättsliga fordringar som omfattas av lagen. Hemställan får avse indrivning, förutom hos den skattskyldige, även hos dennes arbetsgivare eller annan som är betalningsskyldig enligt svensk lagstiftning. En förutsättning är att beslutet i skatteärendet är verk- ställbart i Sverige och att fordringen inte kan drivas in i Sverige utan väsentlig svårighet. 
 För att lagen skall vara tillämplig förutsätts som redan framgått att det finns en överenskommelse härom mellan Sverige och den främmande staten (14 §) samt att överenskommelsen har inför- livats med svensk rätt. Sådana överenskommelser har träffats med ett betydande antal stater genom skatteavtal, handräckningsavtal samt Europaråds- och  
 OECD-konventionen 
  om ömsesidig hand- räckning i skatteärenden. Indrivningsbestämmelserna i dessa avtal 
 202 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 och i konventionen har införlivats med svensk lagstiftning. Även EG:s indrivningsdirektiv har införlivats med svensk lagstiftning genom 1 § lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga. 
 Beträffande de fordringar som omfattas av dessa avtal, konven- tionen och direktivet kan alltså kronofogdemyndigheten via behö- rig myndighet begära bistånd med indrivning hos berörda myndig- heter i utlandet. 
 Under år 2002 inkom 2 818 nordiska handräckningsärenden till Kronofogdemyndigheten i Stockholm. Till Riksskatteverket inkom 3 370 nordiska handräckningsärenden och 32 utomnordiska skatte- handräckningsärenden. Under året begärde Kronofogdemyndig- heten i Stockholm bistånd i 1 202 nordiska handräckningsärenden, Riksskatteverket i 2 266 nordiska handräckningsärenden och 320 utomnordiska skattehandräckningsärenden. 
  
 4.8 
  
 Kronofogdemyndigheternas övriga arbetsuppgifter 
  
 Utöver uppgiften att verkställa olika förpliktelser i utsökningsmål och andra mål och ärenden samt utöva borgenärsuppgifter beträf- fande fordringar som handläggs i allmänna mål utför kronofogde- myndigheten en rad andra arbetsuppgifter. 
 I det följande lämnas en kortfattad redogörelse över en del andra arbetsuppgifter som kronofogdemyndigheten utför. 
 Lagen om näringsförbud 
 En person som i näringsverksamhet grovt åsidosatt sina åligganden kan av domstol efter talan av åklagare eller, under vissa förutsätt- ningar, av kronofogdemyndigheten, meddelas näringsförbud. Enligt 9 § lagen (1986:436) om näringsförbud är kronofogdemyn- digheten skyldig att särskilt uppmärksamma när det kan finnas skäl att meddela näringsförbud grundat på betalningsunderlåtelse och att anmäla sådana förhållanden till åklagaren. Kronofogdemyndig- heten har även behörighet att ansöka om näringsförbud med anled- ning av betalningsunderlåtelse eller konkurs, när åklagaren förklarat sig avstå från detta (8 a §). 
 Förutom anmälningsskyldigheten och behörigheten att ansöka om näringsförbud utövar kronofogdemyndigheten tillsyn över att 
 203 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 näringsförbud och tillfälliga näringsförbud efterlevs. Bl.a. skall kronofogdemyndigheten anmäla till åklagare när det finns skäl att misstänka att ett förbud överträds (24 §). 
 I samband med att kronofogdemyndigheten den 1 juli 1999 fick subsidiär rätt att ansöka om näringsförbud överfördes inom kronofogdemyndigheten ansvaret för efterlevnadskontrollen från kronofogdemyndigheternas enheter för tillsyn i konkurser till indrivningsenheterna. Avsikten var att de kunskaper som den exekutiva personalen har om de personer som meddelas närings- förbud och de iakttagelser som görs i indrivningsarbetet skulle utnyttjas bättre i tillsynsarbetet (prop. 1998/99:44 s. 26). 
 Hur tillsynen skall bedrivas är inte reglerat i lagen. I förarbetena anges emellertid att tillsynen skall ske bl.a. genom kontroller i olika register och inhämtande av uppgifter från den som har ålagts förbud. Även den information som polisen, skattemyndigheten, konkursförvaltarna, tullen m.fl., kan ha skall tas tillvara. Som fram- går förutsätter lagstiftningen ett väl fungerande samarbete mellan myndigheterna, vilket även betonats i förarbetena. 
 113 
  
 Lagen om kallelse på okända borgenärer 
 Under vissa förutsättningar får bl.a. efterlevande make och bout- redningsman i samband med bouppteckning efter en avliden samt make i samband med äktenskapsskillnad ansöka om kallelse på okända borgenärer (2 och 3 §§ lagen [1981:131] om kallelse på okända borgenärer). En sådan ansökan skall göras hos kronofog- demyndigheten som utfärdar kallelse med föreläggande för de okända borgenärerna att skriftligen anmäla sina fordringar till myndigheten. Kronofogdemyndigheten skall vidare kungöra kallel- sen och underrätta kända borgenärer om denna (5 §). En borgenär som inte är upptagen i förteckningen över kända borgenärer och som underlåter att anmäla sin fordran, förlorar i princip rätten att kräva ut fordringen (6 §). 
  
 113  
 Prop. 1985/86:126 s. 119 ff. I Kronofogdemyndigheternas tillsyn över näringsförbud, RSV 948 utgåva 2, 2002 anges närmare hur tillsynsarbetet bör bedrivas. 
 204 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Bötesverkställighetsförordningen 
 Om böter inte har kunnat drivas in kan domstol på talan av allmän åklagare besluta om bötesförvandling, vilket innebär att den bötfällde i stället ådöms ett fängelsestraff. Enligt 17 § bötesverk- ställighetsförordningen (1979:197) skall kronofogdemyndigheten, om det finns anledning att anta att böterna skall förvandlas, skynd- samt lämna en redogörelse för förhållandena till behörig åklagare. 
 Lagen om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva 
 För att ett köp av lösöre som lämnats kvar hos säljaren skall få sakrättslig verkan och skyddas från bl.a. utmätning för säljarens skulder krävs enligt lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva (lösöreköpslagen) att köpet kungörs i ortstidning. 
 114  
 Bevis om att kungörelse införts skall ges in till kronofogdemyndigheten för registrering (1 §). 
 Skattebetalningsförordningen m.fl. 
 Enligt skattebetalningslagen är det skattemyndigheten som beslu- tar om tilldelning eller indragning av  
 F-skattsedel. 
  Innehavet av F- skattsedel är ofta avgörande för om en näringsidkare skall ha möjlighet att driva sin verksamhet. Ett beslut om indragning av en  
 F-skattsedel 
  behöver inte nödvändigtvis grunda sig på förekomsten av restförda skulder. Däremot kan nämnda förhållande och annan information som kronofogdemyndigheten kan ha om näringsidka- ren påverka skattemyndighetens beslut. Av den anledningen är kronofogdemyndigheten skyldig att underrätta skattemyndigheten när det finns skäl för skattemyndigheten att återkalla en  
 F-skatt- 
  sedel (11 § skattebetalningsförordningen [1997:750]). På motsva- rande sätt skall kronofogdemyndigheten underrätta kommunen eller polismyndigheten när den som beviljats t.ex. serveringstill- stånd enligt alkohollagen (1994:1738), brister i sina skyldigheter att betala skatt eller sociala avgifter. På begäran av en tillsynsmyndig- het skall kronofogdemyndigheten även lämna andra uppgifter som tillsynsmyndigheten behöver för sin tillsyn eller tillståndsprövning 
  
 114  
 Jfr vad som sägs om virke enligt lagen (1944:302) om köpares rätt till märkt virke. 
 205 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 SOU 2003:97 
  
 (8 kap. 2 § alkohollagen). Motsvarande underrättelseskyldighet till en prövningsmyndighet föreligger för kronofogdemyndigheten beträffande tillsyn och prövning av trafiktillstånd (8 kap. 3 § yrkestrafikförordningen [1998:779]) och biluthyrning (11 § förordningen [1998:780] om biluthyrning). 
 Utsökningsförordningen 
 Anser kronofogdemyndigheten i ett mål om utmätning eller om verkställighet av kvarstad för fordran eller betalningssäkring att gäldenären kan misstänkas för brott mot borgenärer, bör myndig- heten anmäla saken till polis eller allmän åklagare (19 kap. 1 § utsökningsförordningen). Motsvarande gäller när gäldenären eller svarande i annat utsökningsmål kan misstänkas för brott enligt 17 kap. 13 § brottsbalken (1962:700) – överträdelse av myndighets bud eller hindrande av förrättning – eller annat brott som rör verk- ställigheten och som inte är av mindre betydelse. 
 Personuppgiftslagen 
 Den behandling av uppgifter som kronofogdemyndigheten utför i sin verksamhet är i stor utsträckning helt eller delvis automatiserad och utförs med hjälp av olika  
 IT-system. 
  Vilka uppgifter som får finnas i systemen och för vilka ändamål de får användas regleras i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i kronofogdemyndig- heternas verksamhet och anslutande författningar. 
 Enligt 1 kap. 5 § lagen om behandling av uppgifter i kronofog- demyndigheternas verksamhet är ansvaret för behandlingen av uppgifterna fördelat mellan kronofogdemyndigheten och Riks- skatteverket. Riksskatteverket ansvarar för behandling av uppgifter som verket skall utföra och kronofogdemyndigheten för den behandling som myndigheten skall utföra. Till övervägande del är det kronofogdemyndigheten som behandlar uppgifterna. 
 En fysisk eller juridisk person som är registrerad i ett eller flera av kronofogdemyndighetens system har möjlighet att begära rättelse av de uppgifter som behandlas i systemen. På begäran av den registrerade är kronofogdemyndigheten skyldig att bl.a. rätta, blockera eller utplåna sådana uppgifter som inte har behandlats i enlighet med lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyn- 
 206 
  
 SOU 2003:97 
  
 Kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 digheternas verksamhet (28 § personuppgiftslagen [1998:204]). Eftersom det är kronofogdemyndigheten som ytterst har att bedöma i enskilda fall om avvikelse från den maskinella hanteringen av rättelse och gallring skall göras har Riksskatteverket överlåtit till kronofogdemyndigheterna att handlägga samtliga ärenden som rör begäran om rättelse. 
 Förutom nu exemplifierade arbetsuppgifter har kronofogde- myndigheten enligt förvaltningslagen (1986:223), i likhet med andra myndigheter, en allmän skyldighet att inom ramen för den egna verksamheten hjälpa och samverka med andra myndigheter (6 §). Bestämmelsen gäller i den utsträckning det inte meddelats bestämmelser i annan lag eller förordning som avviker från denna (3 §). Förutom denna allmänna serviceskyldighet ges bestämmelser i andra författningar som ålägger kronofogdemyndigheten att genom information, upplysningar, utredningar m.m., samverka med andra myndigheter. En sådan bestämmelse finns i 15 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100) vilken ålägger kronofogdemyndigheten att på begäran av annan myndighet och i den mån hinder inte möter på grund av t.ex. sekretess, lämna uppgift som den förfogar över. Kronofogdemyndigheten skall även underrätta olika myndigheter (Sjöfartsverket m.fl.) om utmätning i vissa fall (6 kap.  
 19–24 
  a §§ utsökningsförordningen). 
 207 
  
 5 
  
 Skattemyndighetens borgenärsuppgifter 
  
 En stor del av de allmänna målen sett till de samlade beloppens storlek avser skattemyndighetens fordringar på skatter och all- männa avgifter. Beträffande dessa fordringar har skattemyndig- heten att i viss utsträckning agera som borgenär. Skattemyndig- hetens möjlighet att agera begränsas emellertid av att fordrings- anspråken efter relativt kort tid skall överlämnas för indrivning vilket medför att vissa åtgärder enbart kan vidtas före restförings- tidpunkten medan andra kan vidtas såväl före som efter denna tid- punkt. Ansvaret för de borgenärsuppgifter som skattemyndigheten förfogar över delas dessutom i viss utsträckning med kronofogde- myndigheten. 
 Indrivning enligt indrivningslagen är i princip obligatorisk för skattemyndighetens fordringar vilket framgår av bl.a. 20 kap. 1 och 2 §§ skattebetalningslagen (1997:483). Tidpunkten för när indriv- ning skall begäras är där knuten till fasta beloppsgränser. 
 1  
 För flertalet fordringar begärs i praktiken indrivning inom två månader efter det att fordringen förföll till betalning. Är gäldenären försatt i konkurs eller om konkurs befaras skall indrivning begäras skyndsamt (20 kap. 2 § skattebetalningslagen jfr med 4 § indriv- ningslagen). I flertalet fall har emellertid skattemyndigheten två månader på sig att genom betalningsuppmaning och andra liknande inkassoåtgärder utverka betalning innan fordringen skall över- lämnas för indrivning. 
 Skattemyndighetens borgenärsuppgifter regleras bl.a. i skatte- betalningslagen, skattebetalningsförordningen (1997:750 
 ) 
 , lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. (skatte- ackordslagen) och lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter (betalningssäkringslagen). Förutom Riksskatteverkets riktlinjer om hur vissa borgenärsuppgifter bör hanteras har skattemyndigheterna utarbetat regionala och lokala 
  
 1  
 Prop. 1996/97:100 s. 348, 350 ff., och s. 627 f. 
 209 
  
 Skattemyndighetens borgenärsuppgifter 
  
 SOU 2003:97 
  
 handläggningsrutiner. 
 2  
 I dessa anges bl.a. vilka inkassoåtgärder skattemyndigheten kan vidta. I begreppet betalningsuppmaning har ansetts ingå även mer aktiva åtgärder, t.ex. telefonkontakt, än enbart den skriftliga uppmaning som normalt föregår en begäran om indrivning (20 kap. 3 § skattebetalningslagen, 3 § indrivnings- förordningen). 
 Flertalet av skattemyndighetens borgenärsuppgifter (bl.a. betal- ningsuppmaning, beslut om anstånd, snabbrestföring) föregår eller följer efter kronofogdemyndigheternas indrivningsarbete och utgör således ett led i indrivningsarbetet. Andra uppgifter är visserligen av borgenärskaraktär men har inte nödvändigtvis något direkt sam- band med indrivningsarbetet, t.ex. utredning och beslut om solida- riskt ansvar för delägare i handelsbolag, utan får eller skall utföras ändå. Nedan redovisas skattemyndigheternas huvudsakliga borge- närsuppgifter, utan någon närmare indelning. 
 Utfärdar betalningsuppmaningar (20 kap. 3 § skattebetalnings- lagen), 
 överlämnar obetalda skatter till kronofogdemyndigheten för indrivning (20 kap. 1 och 2 §§ skattebetalningslagen), 
 prövar begäran om återbetalning av överskott på skattekontot (18 kap.  
 1–4 
  §§ skattebetalningslagen), 
 beslutar om anstånd med betalning av skatt (17 kap. skatte- betalningslagen), 
 beslutar om tilldelning och återkallelse av  
 F-skattsedel 
  (4 kap.  
 7–11 
  och 13 samt 14 §§ skattebetalningslagen), 
  
 kvittar 
  
 återbetalningar mot 
  
 obetalda 
  
 skatter (18 kap. 7 och 
  
 7 a §§ 
  
 skattebetalningslagen, 
  
 punkt 4 
  
 i övergångsbestämmel- 
  
 serna), 
  
 prövar kravet på ställande av säkerhet vid anstånd med betal- 
 ning av skatt och vid skalbolagstransaktioner (17 kap. 3 och 6 b §§ skattebetalningslagen), 
 utreder preliminärskattedebitering (6 kap. skattebetalnings- lagen), 
 ansöker om betalningssäkring och kvarstad (betalningssäk- ringslagen, 15 kap. rättegångsbalken), 
 väcker talan om företrädaransvar (12 kap. 6 § skattebetalnings- lagen, 13 kap. 17 § aktiebolagslagen [1975:1385]), 
  
 2  
 Se bl.a. Riksskatteverkets riktlinjer för hantering av ackord,  
 1999-05-10, 
  dnr  
 4806-99/113. 
  
 210 
  
 SOU 2003:97 
  
 Skattemyndighetens borgenärsuppgifter 
  
 antar ackord avseende statliga fordringar som vid verkställighet handläggs i allmänt mål, dock inte fordringar avseende studie- stöd (skatteackordslagen), 
 vidtar åtgärder med anledning av betalningsinställelse och kon- kurs (bl.a. 37 och 38 §§ skattebetalningsförordningen), 
 vidtar åtgärder med anledning av fusion och likvidation (bl.a. 38 § skattebetalningsförordningen), 
 vidtar åtgärder med anledning av förbrukat aktiekapital (bl.a. 38 § skattebetalningsförordningen), 
 yttrar sig till kronofogdemyndigheten vid företagsrekonstruk- tion och skuldsanering (37 § skuldsaneringslagen), 
 utreder och beslutar om solidariskt ansvar för delägare i handelsbolag (12 kap. 1 och 8 a §§ skattebetalningslagen), 
 överlämnar information till kronofogdemyndigheten enligt 7 § indrivningsförordningen, 
 besvarar remisser i tillståndsärenden m.m. (8 kap. 2 § alkohol- 
 lagen [1994:1738], 8 kap. 3 § yrkestrafikförordningen [1998:779]) samt 
 vidtar utredning i skatteärenden enligt 38 § skattebetalningsför- ordningen. 
 Som beskrivits i avsnitt 4.7.1 och inledningsvis i detta avsnitt sam- manfaller skattemyndighetens behörighet med kronofogdemyn- dighetens i flera avseenden. Till stor del avgränsas myndigheternas respektive behörighet av restföringstidpunkten. I flera författ- ningar ges dessutom regler som ytterligare avgränsar myndigheter- nas respektive behörighet. Så har t.ex. skattemyndigheten givits den grundläggande behörigheten att besluta om att anta ackord (se under rubriken Ackord i avsnitt 4.7.3). I betalningssäkringslagen anges att kronofogdemyndigheten får verkställa beslut om betal- ningssäkring och ta emot säkerhet med anledning av sådant beslut när beslutet överlämnats för indrivning. Under vissa förutsätt- ningar får även kronofogdemyndigheten ta emot säkerhet före och efter det att betalningssäkring verkställts. 
 3  
 Även om myndigheter- nas respektive ansvar till viss del avgränsas i bl.a. nu nämnda för- fattningar förutsätter lagstiftningen att myndigheterna samverkar, bl.a. för att undvika dubbelarbete. 
 4  
 Av den anledningen har Riks- skatteverket bl.a. utarbetat gemensamma riktlinjer för skattemyn- digheternas och kronofogdemyndigheternas hantering av ackord 
  
 3 
  
 18 § betalningssäkringslagen. 
  
 4 
  
 Prop. 1992/93:198 s. 52. 
  
 211 
  
 Skattemyndighetens borgenärsuppgifter 
  
 SOU 2003:97 
  
 och en gemensam handledningsrutin för företrädaransvar och ackord. 
 5  
 Mellan vissa skattemyndigheter och kronofogdemyndig- heter har även utarbetats gemensamma handläggningsrutiner på regional nivå. 
 6  
 Inom Riksskatteverket har även en arbetsgrupp till- satts som består av representanter från skatteförvaltningen och exekutionsväsendet. Arbetsgruppen har till uppgift att samordna borgenärsfrågor inom skattemyndighetens och kronofogdemyn- dighetens verksamhetsområden. 
  
 5  
 Riksskatteverkets riktlinjer för hantering av ackord  
 1999-05-10, 
  dnr  
 4806-99/113 
  och Riksskatteverkets Handledning för företrädaransvar och ackord, RSV 443, utgåva 2, 2000. 
  
 6  
 Se bl.a. Gemensamma riktlinjer och rutiner för skattemyndigheten i Östersund och kronofogdemyndigheten i Härnösand för hantering av företrädaransvarstalan,  
 2003-01-13, 
  dnr 6 23  
 609-03/830. 
  
 212 
  
 6 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 6.1 
  
 Åtkomst till uppgifter i kronofogdemyndighetens verksamhet 
  
 6.1.1 
  
 Sekretess vid utsökning och indrivning 
  
 I den exekutiva verksamheten gällde tidigare ett s.k. rakt skaderek- visit. Detta innebar att sekretess gällde för uppgifter om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden om det kunde antas att den enskilde eller någon honom närstående led avsevärd skada eller betydande men om uppgifterna röjdes. Denna svaga sekretess innebar en hel del problem bl.a. vid informationsutbyte med andra myndigheter och på grund av att enskilda, som var föremål för myndighetens åtgärder, åtnjöt ett alltför svagt sekretesskydd. 
 I samband med den författningsreglering av behandlingen av personuppgifter inom kronofogdemyndigheterna som skedde genom tillkomsten av lagen (2001:184) om behandling av person- uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet skärptes sekretessen i den exekutiva verksamheten genom att det infördes ett s.k. omvänt skaderekvisit (prop. 2000/01:33 s. 185 ff.). Nu gäller enligt 9 kap. 19 § sekretesslagen (1980:100) sekretess inom exekutionsväsendet i mål och ärende angående utsökning och indrivning samt i verksamhet enligt lagen (1986:436) om närings- förbud för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller honom närstående lider skada eller men. I princip all tillämpning av utsökningsbalken och annan verkställighet samt arbetsuppgifter enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. och annan lagstiftning om kronofogdemyndig- heternas borgenärsuppgifter omfattas av sekretessbestämmelsen (a. prop. s. 225). 
 Sekretessen gäller dock inte uppgift om förpliktelse som avses med den sökta verkställigheten i ett pågående mål och inte heller 
 213 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 SOU 2003: 
  
 beslut i ett mål eller ärende. Uppgift om förpliktelse i ett avslutat mål omfattas inte heller av sekretess, om den enskilde har ytterli- gare mål eller ärende registrerat hos kronofogdemyndigheten och uppgiften inte är äldre än två år. När den aktuella skulden betalats eller målet av någon annan anledning avslutats, dvs. det är inte längre pågående, kommer uppgiften med det undantag som nu nämnts att omfattas av sekretess. Ett kreditupplysningsföretag, som har hämtat in en uppgift om förpliktelse i ett pågående mål från kronofogdemyndighetens utsöknings- och indrivningsdatabas (se avsnitt 6.2.1), skall enligt ett nytt tredje stycke i 8 § kreditupp- lysningslagen (1973:1173) gallra uppgiften när den inte längre omfattas av undantaget från sekretess. Kronofogdemyndigheten måste således underrätta företaget när målet inte längre är pågående (a. prop. s. 191). En sådan underrättelse medför att företaget skall gallra uppgiften från sina register. 
 Motsvarande sekretess som gäller i mål och ärenden angående utsökning och indrivning gäller också i en myndighets verksamhet som avser förande av eller uttag ur utsöknings- och indrivnings- databasen för uppgifter som har tillförts databasen (9 kap. 19 § tredje stycket sekretesslagen). 
 En särskild sekretessbrytande bestämmelse finns i paragrafens näst sista stycke. Utan hinder av sekretessen får uppgifter om enskild lämnas till förvaltare i den enskildes konkurs. 
  
 6.1.2 
  
 Sekretess i annan verksamhet vid kronofogdemyndigheten 
  
 Sekretess gäller för tillsynsmyndighet i konkurs för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör lider skada om uppgiften röjs (8 kap. 19 § sekretesslagen). Utan hinder av sekretessen får dock uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i konkurslagen (1987:672). 
 I ärende om skuldsanering gäller enligt 7 kap. 35 § sekretesslagen sekretess hos kronofogdemyndigheten för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte beslut i ärendet. 
 I 5 kap. 1 § sekretesslagen finns bestämmelser om sekretess för att skydda brottsutredningar och liknande verksamheter. Vissa 
 214 
  
 SOU 2003: 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 uppgifter som har anknytning till utredning av näringsförbud eller uppgift om misstanke om borgenärsbrott eller annat brott som har samband med en gäldenärs näringsverksamhet omfattas. En förut- sättning för sekretess är att åtgärder som beslutats eller kan förut- ses kan motverkas eller att den framtida verksamheten kan skadas om uppgiften röjs. 
 Enligt 6 kap. 7 § sekretesslagen gäller sekretess för uppgifter som har tillkommit eller inhämtats för myndighets räkning med anled- ning av myndighetens eller statligt eller kommunalt företags rätts- tvist, om det kan antas att det allmännas eller företagets ställning som part försämras om uppgiften röjs. Bestämmelsen syftar till att staten som part i processer inte skall ha en sämre ställning än andra parter på grund av reglerna om handlingsoffentlighet. 
  
 6.1.3 
  
 Sekretess inom och mellan myndigheter 
  
 En grundprincip i sekretesslagen är att sekretess inte bara gäller mot enskilda utan också gentemot andra myndigheter (1 kap. 3 § första stycket sekretesslagen). Sekretess gäller enligt paragrafens andra stycke inte bara mellan olika myndigheter utan också mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet när de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra. Detta anses vara fallet med kronofogdemyndighetens utsökningsverksamhet, summariska process, skuldsanering och tillsyn i konkurser. 
 I skatteförvaltningens verksamhet, som avser bestämmande av skatt eller som avser taxering eller i övrigt fastställande av underlag för bestämmande av skatt gäller sekretess för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden (9 kap. 1 § sekretess- lagen). Sekretess gäller dock inte, med vissa undantag, för beslut varigenom skatt eller pensionsgrundande inkomst bestäms eller underlag för bestämmande av skatt fastställs. Denna s.k. absoluta sekretess, som innebär att sekretess gäller oavsett om utlämnande av uppgiften kan medföra skada eller men för någon, betyder att en mycket stor del av de uppgifter som finns hos skatteförvaltningen inte får lämnas ut till tredje man. 
 Lagstiftaren har dock ansett att det är ofrånkomligt att samar- betet mellan olika myndigheter medför ett utbyte av sekretessbe- lagd information. Det är t.ex. nödvändigt att kronofogdemyndig- heter och skattemyndigheter samarbetar vad gäller indrivning av statliga fordringar. 
 215 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 SOU 2003: 
  
 För att möjliggöra ett utbyte av information får enligt 1 kap. 3 § första stycket sekretess brytas i de fall som anges i sekretesslagen eller i lag eller förordning som sekretesslagen hänvisar till. De sekretessbrytande bestämmelserna återfinns i första hand i 14 kap. sekretesslagen men också i andra delar av lagen. 
 Enligt 1 kap. 5 § sekretesslagen utgör sekretess inte hinder mot att uppgift lämnas ut om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet. Denna bestäm- melse är avsedd att tillämpas restriktivt och får inte användas enbart i syfte att höja myndigheternas effektivitet. 
 Sekretess hindrar enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen inte att upp- gift lämnas till annan myndighet om uppgiftsskyldigheten följer av lag eller förordning. Som exempel på sådan sekretessbrytande upp- giftsskyldighet kan nämnas 37 § skuldsaneringslagen (1994:334), 4 § förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i skatte- förvaltningens beskattningsverksamhet samt 7 och 8 §§ förord- ningen (2001:590) om behandling av uppgifter i kronofogdemyn- digheternas verksamhet. 
 I 14 kap. 2 § fjärde stycket sekretesslagen finns en sekretessbry- tande bestämmelse som har generell giltighet. Enligt den bestäm- melsen hindrar inte sekretess att uppgift som rör misstanke om brott lämnas till åklagarmyndighet, polismyndighet eller annan myndighet som har att ingripa mot brottet om fängelse är föreskri- vet för brottet och detta kan antas leda till annan påföljd än böter. 
 Den s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 § första stycket sekretess- lagen innebär att sekretessbelagd uppgift kan, utöver vad som följer av 1 och 2 §§ i kapitlet, lämnas till myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda. 
 Om inte hinder föreligger på grund av sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång är en myndighet enligt 15 kap. 5 § sekretesslagen skyldig att på begäran av en annan myndighet lämna ut uppgift som den förfogar över. Denna bestämmelse kan ses som en precisering av den allmänna samverkansskyldighet mellan myndigheter som följer av 6 § förvaltningslagen (1986:223). Om en myndighet begär att få ta del av en sekretessbelagd uppgift hos en annan myndighet och denna myndighet finner att en sekretessbry- tande bestämmelse är tillämplig följer det av 15 kap. 5 § sekre- tesslagen att myndigheten är skyldig att lämna ut uppgiften. 
 216 
  
 SOU 2003: 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 6.1.4 
  
 Sekretess i ärenden med utlandsanknytning 
  
 I och med handlingsoffentligheten hos myndigheter har Sverige ofta svagare sekretesskydd än andra länder. Sverige har träffat avtal med åtskilliga stater angående handräckning på skatte- och indriv- ningsområdet. I många av dessa avtal finns klausuler om utbyte av uppgifter mellan länderna. Ofta finns det även bestämmelser om hur en stat skall behandla den information som erhållits i enlighet med avtalet. 
 För att Sverige lättare skall kunna träffa avtal angående hand- räckning, och för att utbyte av sekretessbelagda uppgifter skall kunna ske, finns i 9 kap. 3 § sekretesslagen möjligheter att tillämpa strängare sekretess för uppgifter som kommer från en annan stat. Paragrafens första stycke reglerar när en svensk myndighet biträder en annan stats myndighet med handräckning eller bistånd i skatte- ärenden. För dessa ärenden gäller sekretess enligt 9 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen. I 9 kap. 3 § andra stycket regleras sekretessen när en svensk myndighet förfogar över en uppgift med stöd av avtal i verksamhet som avses i 9 kap. 1, 2 eller 19 §. Sekretess gäller då för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden. Uppgifter som inkommit med stöd av ett internationellt avtal får användas endast för det syfte informationen har inhämtats för och får inte lämnas till någon annan myndighet om inte avtalet medger det. 
  
 6.2 
  
 Kronofogdemyndigheternas databaser 
  
 6.2.1 
  
 Lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet 
  
 Behandlingen av personuppgifter, och i viss mån även behandling av uppgifter om juridiska personer och avlidna, i kronofogdemyn- digheternas verksamhet regleras i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet (prop. 2000/01:33, bet. 2001/02:SkU20, rskr. 2000/01:176). Genom lagen, som trädde i kraft den 1 oktober 2001, upphävdes utsöknings- registerlagen (1986:617) och lagen (1991:876) om register för betalningsföreläggande och handräckning. 
 Personuppgiftslagen (1998:204) är generellt tillämplig på behandling av personuppgifter. Den gäller därför i den mån det inte finns avvikande bestämmelser i lagen om behandling av uppgifter i 
 217 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 SOU 2003: 
  
 kronofogdemyndigheternas verksamhet (1 kap. 2 och 3 §§ lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksam- het). 
 Ramen för hanteringen av personuppgifter i en databas bestäms genom de för databasen gällande ändamålen. Uppgifterna i data- basen får behandlas endast för de i lagen angivna ändamålen. De primära ändamålen utgörs av de ändamål som är direkt knutna till den verksamhet som bedrivs av den personuppgiftsansvariga myndigheten. De primära ändamålen styr vilka uppgifter som får föras in i en databas. Med sekundära ändamål för en databas avses sådana ändamål som kan hänföras till andra verksamhetsområden än det för vilket databasen primärt förs. 
 För kronofogdemyndigheternas olika verksamheter finns fyra databaser, nämligen utsöknings- och indrivningsdatabasen (2 kap.  
 1–6 
  §§), betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen (2 kap.  
 7–12 
  §§), skuldsaneringsdatabasen (2 kap.  
 13–18 
  §§) och konkurstillsynsdatabasen (2 kap.  
 19–23 
  §§). I fråga om de mindre arbetsuppgifter som åligger kronofogdemyndigheten, såsom upp- tagning av protester av växlar och checkar, registrering av hand- lingar om lösöreköp, beslut när arbetsgivare skall utnyttja sin kvittningsrätt mot arbetstagare, processer i vissa lönegarantimål, kallelse på okända borgenärer samt underrättelser till målsägande i brottmål, har behandlingen av personuppgifter inte ansetts behöva regleras i en eller flera för ändamålen särskilt inrättade databaser utan dessa arbetsuppgifter omfattas av bestämmelserna i utsök- nings- och indrivningsdatabasen (prop. 2000/01:33 s. 157). Den behandling av personuppgifter som behöver göras när kronofog- demyndigheten för statens talan i processer enligt lönegarantilagen (1992:497) åligger tillsynsmyndigheterna i konkurs och regleras därför gemensamt med konkurstillsynsdatabasen (2 kap. 20 § lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksam- het). 
 Utsöknings- och indrivningsdatabasen 
 Den behandling av personuppgifter som skall göras inom ramen för utsöknings- och indrivningsdatabasen motsvarar i princip den behandling som skedde enligt utsökningsregisterlagen (1986:617). 
 218 
  
 SOU 2003: 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 Det grundläggande primära ändamålet med databasen är verkstäl- lighet enligt utsökningsbalken eller annan författning samt indriv- ning av statliga fordringar m.m. Andra primära ändamål med data- basen är avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, över- vakning av näringsförbud, ärenden om ansvar för annans skatt, dvs. företrädaransvar och betalningsansvar enligt aktiebolagslagen (1975:1385) och annan associationsrättslig lagstiftning, samt till- syn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. 
 Även andra myndigheter, t.ex. skattemyndigheter och Jord- bruksverket, behöver tillgång till uppgifter i databasen för att kunna genomföra avräkning och kvittning vid utbetalningar av olika slag. Avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter samt kvittning vid utbetalning av bidrag utgör därför sekundära ändamål med behandling i databasen. 
 Inom skatteförvaltningen och hos Tullverket finns behov av till- gång till uppgifter om exekutiva åtgärder för den ordinarie verk- samheten med uttag av skatt och tull. Planering, samordning och uppföljning av revisions- och annan kontrollverksamhet vid beskattning och tulltaxering samt utredningar vid bestämmande och betalning av skatter, tullar och socialavgifter utgör därför sekundära ändamål. 
 Även vid olika prövnings- och tillsynsförfaranden – t.ex. utskänkningstillstånd, tillsyn över restauranger och trafiktillstånd – finns behov av information om huruvida en person är föremål för exekutiva åtgärder. Databasen får användas också för sådana ända- mål. 
 I olika författningar finns bestämmelser om överlämnande av uppgifter till och från utsöknings- och indrivningsdatabasen. Av 3 § 4 socialförsäkringsregisterförordningen (1998:1576) framgår att socialförsäkringsregistret får genom sambearbetning tillföras upp- gifter från utsöknings- och indrivningsdatabasen. Av 7 § denna förordning framgår att för verkställighet enligt utsökningsbalken och annan författning får uppgifter i socialförsäkringsregister om utbetalda socialförsäkringsersättningar och bidrag lämnas på medium för automatiserad behandling till kronofogdemyndighet. Uppgifter får också enligt 8 § förordningen (1997:903) om register över förelägganden av ordningsbot lämnas ut från registret över förelägganden av ordningsbot på medium för automatiserad behandling till Riksskatteverket för aktualisering av utsöknings- och indrivningsdatabasen. Av 15 § förordningen (1997:903) om register över strafförelägganden följer att uppgifter får lämnas från 
 219 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 SOU 2003: 
  
 det register över uppbörd i ärenden om strafföreläggande som förs hos Rikspolisstyrelsen till utsöknings- och indrivningsdatabasen. 
 Betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen 
 Det primära ändamålet med betalningsföreläggande- och hand- räckningsdatabasen är handläggningen av mål om betalningsföre- läggande och handräckning (summarisk process). Behandlingen av personuppgifter motsvarar den som tidigare skedde med stöd av i huvudsak lagen (1991:876) om register för betalningsföreläggande och handräckning. Liksom i övriga verksamheter måste det finnas möjligheter att utöva tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. Uppgifterna i databasen får därför behandlas även för sådana ändamål (2 kap. 8 § lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet). 
 Det finns också, precis som vad gäller utsöknings- och indriv- ningsdatabasen, andra myndigheter som behöver uppgifter om att en person är svarande i ett mål om betalningsföreläggande vid olika prövnings- och tillsynsförfaranden. Så behöver t.ex. kommunerna uppgifter från databasen vid tillståndsgivning i fråga om utskänk- ning av alkohol och länsstyrelserna vid tillsyn över restauranger m.m. Ett sekundärt ändamål med databasen är därför att möjliggöra behandling av uppgifter för att tillhandahålla information som behövs i författningsreglerad verksamhet utanför kronofogdemyn- digheterna för tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och liknande prövning (2 kap. 9 § lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet). 
 Skuldsaneringsdatabasen 
 Ändamålet med skuldsaneringsdatabasen är i första hand att till- handahålla den information som behövs i kronofogdemyndig- hetens handläggning av ärenden om skuldsanering samt tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten (2 kap. 14 § lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet). 
 Det finns också hos andra myndigheter vid olika prövnings- och tillståndsförfaranden ett behov av information om att en person har ansökt om skuldsanering, t.ex. vid utskänkningstillstånd och vid 
 220 
  
 SOU 2003: 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 tillsyn över restauranger. Ett sekundärt ändamål med databasen är därför att tillhandahålla information som behövs i författnings- reglerad verksamhet utanför kronofogdemyndigheterna för tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande pröv- ning (2 kap. 15 § lagen om behandling av uppgifter i kronofogde- myndigheternas verksamhet). 
 Konkurstillsynsdatabasen 
 Uppgifterna i konkurstillsynsdatabasen får användas för att tillhan- dahålla den information som behövs i kronofogdemyndighetens verksamhet för handläggning av konkurstillsynsärenden och mål enligt lönegarantilagen samt för tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten (2 kap. 20 § lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet). 
  
 6.2.2 
  
 Utlämnande av uppgifter från kronofogdemyndigheternas databaser 
  
 I 7 och 8 §§ förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet behandlas fall när krono- fogdemyndigheten är skyldig att på begäran av Tullverket, skatte- myndigheten eller Säkerhetspolisen lämna ut uppgifter. Enligt dessa bestämmelser skall uppgifter som avses i 2 kap. 5 §  
 1–7 
  lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksam- het lämnas ut om uppgifterna avser en person som förekommer i ett ärende hos Tullverket eller skattemyndigheten eller, vad gäller begäran av Säkerhetspolisen, om uppgifterna förekommer i ärende om särskild personutredning enligt 18 § säkerhetsskyddslagen (1996:627). Det är här fråga om, förutom uppgifter om identitet och liknande, uppgifter om enskilds ekonomiska förhållanden, näringsförbud, yrkanden och grunder samt beslut och andra åtgär- der i ett mål eller ärende. 
 I  
 11–17 
  §§ förordningen om behandling av uppgifter i kronofog- demyndigheternas verksamhet regleras utlämnande av uppgifter på medium för automatiserad behandling. Uppgifter ur utsöknings- och indrivningsdatabasen får lämnas ut till den som har tillstånd att bedriva kreditupplysningsverksamhet. Uppgifter får också lämnas ut för utbetalning av influtna medel och för annan redovisning. 
 221 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 SOU 2003: 
  
 Beslut om utmätning enligt 7 kap. utsökningsbalken får lämnas ut till gäldenärens arbetsgivare när det behövs för verkställighet av beslut om indrivning. För kontroll och tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning får uppgifter ur utsöknings- och indrivningsdatabasen om fysisk persons identi- tet, bosättning, familjeförhållanden och uppgifter som avses i 2 § 4 och 10 (bl.a. anstånd, avbetalningsplan, betalningsinställelse, kon- kurs, ackord och näringsförbud) samt uppgifter om skuldens storlek avseende fordringar som drivs in i allmänt mål lämnas ut till prövningsmyndighet enligt 2 kap. 2 § yrkestrafiklagen (1998:490) och 4 § lagen (1998:492) om biluthyrning. Uppgifterna får också sambearbetas med uppgifter i vägtrafikregistret i fråga om inne- havare av trafiktillstånd och övriga prövade som avses i 2 kap. 6, 7 och 15 §§ yrkestrafiklagen och innehavare av tillstånd till biluthyr- ning och övriga prövade som avses i  
 8–10 
  §§ lagen om biluthyrning. 
 Uppgifter ur betalningsföreläggande- och handräckningsdata- basen får lämnas ut för redovisning till sökanden i målet. 
 Uppgifter i databaserna om den enskilde själv får lämnas ut till denne. 
  
 6.2.3 
  
 Direktåtkomst till kronofogdemyndighetens databaser 
  
 Riksskatteverket och kronofogdemyndigheterna får enligt 2 kap. 26 § lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheter- nas verksamhet ha direktåtkomst till samtliga de databaser som omfattas av lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyn- digheternas verksamhet. 
 En obegränsad direktåtkomst till en databas inom en myndig- hetsorganisation innebär inte att samtliga anställda har tillgång till uppgifterna. Personuppgiftslagens allmänna bestämmelser om grundläggande krav på och säkerhet vid behandling m.m. innebär att åtkomsten till olika uppgifter måste begränsas. 
 Direktåtkomst till en databas för myndigheter utanför den ansvariga myndighetsorganisationen har ansetts böra medges endast i begränsad omfattning. Skattemyndigheterna, Tullverket och Säkerhetspolisen får ha viss direktåtkomst till utsöknings- och indrivningsdatabasen (2 kap. 27 § lagen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet). En förutsättning för att direktåtkomst skall tillåtas till en databas är att det ändamål för vilket direktåtkomst ges omfattas av de sekundära ändamålen med 
 222 
  
 SOU 2003: 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 databasen. Som sekundära ändamål för utsöknings- och indriv- ningsdatabasen anges avräkning av återbetalning av skatter och avgifter, planering, samordning och uppföljning av revisions- och annan kontrollverksamhet vid beskattning och tulltaxering samt utredningar vid bestämmande och betalning av skatter, tullar och avgifter. Skattemyndigheternas och Tullverkets direktåtkomst får därför avse uppgifter i utsöknings- och indrivningsdatabasen. Åtkomsten omfattar inte de elektroniska handlingar eller de upp- gifter rörande brott som får registreras i databasen. Även Säker- hetspolisen får ha direktåtkomst till utsöknings- och indrivnings- databasen för att få underlag till de särskilda personutredningar som skall göras enligt 18 § säkerhetsskyddslagen. 
 Förslagen i prop. 2002/03:99 Det nya Skatteverket innebär inte att Skatteverkets åtkomst till utsöknings- och indrivningsdatabasen förändras i förhållande till vad som gällt tidigare. Skatteverket före- slås ha direktåtkomst till samtliga uppgifter i utsöknings- och indrivningsdatabasen endast i de fall då verket agerar i egenskap av chefsmyndighet inom exekutionsväsendet. När verket agerar inom ramen för sin beskattningsverksamhet skall verket inte genom direktåtkomst ha tillgång till de elektroniska handlingar och de uppgifter om misstanke om brott, om lagöverträdelse som inne- fattar brott eller om domar i brottmål som får registreras i data- basen. 
 Det finns flera myndigheter utöver skatteförvaltningen, Tullver- ket och Säkerhetspolisen som regelmässigt behöver tillgång till olika uppgifter i kronofogdemyndigheternas databaser. Behovet tillgodoses genom utlämnande av uppgifter på medium för automa- tiserad behandling, se vidare avsnitt 6.2.2. 
 Enligt 2 kap. 28 § lagen om behandling av uppgifter i kronofog- demyndigheternas verksamhet får enskild ha direktåtkomst till sådana uppgifter om sig själv i databasen som får lämnas ut till honom om regeringen har lämnat föreskrifter om det. Enligt 16 § förordningen om behandling av uppgifter i kronofogdemyndig- heternas verksamhet får uppgifter om den enskilde själv lämnas ut till denne och enligt 9 § förordningen får enskild ha direktåtkomst till uppgifter om sig själv. Riksskatteverket skall lämna närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får omfattas av enskildas direktåtkomst. Verket har ännu inte utfärdat några sådana före- skrifter. 
 Även sökande eller dennes ombud får ha direktåtkomst till upp- gifter i utsöknings- och indrivningsdatabasen (28 § lagen och 10 § 
 223 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 SOU 2003: 
  
 förordningen). Direktåtkomsten får avse endast uppgifter om mål och ärenden som sökanden har gett in och får omfatta endast upp- gifter som avses i 9 kap. 19 § första stycket andra meningen och andra stycket sekretesslagen, alltså uppgifter som inte omfattas av sekretess (uppgift om förpliktelse som avses med den sökta verk- ställigheten i ett pågående mål och i ett avslutat mål om det finns uppgifter om verkställighet för andra förpliktelser som inte är äldre än två år). 
 Uppgifter i utsöknings- och indrivningsdatabasen omfattas enligt 9 kap. 19 § sekretesslagen av ett omvänt skaderekvisit. Bestämmelserna om direktåtkomst bryter inte sekretessen (prop. 2000/01:33 s. 175). Sekretessbrytande bestämmelser har i stället införts i 7 och 8 §§ förordningen om behandling av uppgifter i kro- nofogdemyndigheternas verksamhet. 
  
 6.3 
  
 Beskattningsdatabasen 
  
 Det förekommer ett tämligen omfattande uppgiftsutbyte mellan kronofogdemyndighet och skattemyndighet, inte minst vad gäller indrivning av statliga fordringar. Skattemyndigheten har tillgång till vissa uppgifter i utsöknings- och indrivningsdatabasen och krono- fogdemyndigheten har tillgång till uppgifter i databasen för behandling av uppgifter i beskattningsverksamheten, beskattnings- databasen. 
 Skatteregisterlagen (1980:343), som tidigare reglerade flertalet av de register som förs för beskattningsverksamheten, har ersatts av lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattningsverksamhet. Lagen omfattar, förutom skatteregistren, även fastighetstaxeringsregistret, gåvoskatteregister, olika punkt- skatteregister samt tillfälliga register som inrättas vid revision och annan kontroll (prop. 2000/01:33 s. 122). 
 Förutom de primära ändamålen – behandla uppgifter för att till- handahålla information för fastställande av underlag för skatter och avgifter m.m. – får uppgifter enligt 1 kap. 5 § lagen om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattningsverksamhet även behandlas för att tillhandahålla information som behövs i författ- ningsreglerad verksamhet utanför skatteförvaltningen för 
 fastställande av underlag för skatter eller avgifter samt, bestäm- mande, redovisning, betalning och återbetalning av skatter eller avgifter, 
 224 
  
 SOU 2003: 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 utsökning och indrivning, 
 att utgöra underlag för beslut och kontroll av bidrag och andra stöd, 
 pensionsberäkning, 
 tillsyn och kontroll samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning, och 
 aktualisering och komplettering av uppgifter om fastigheter i andra myndigheters register. 
 Kronofogdemyndigheten hade redan tidigare relativt omfattande tillgång till uppgifter i skatteregistret genom direktåtkomst, vilket har motiverats med den nära kopplingen mellan beskattningsverk- samhet och indrivningsverksamhet. Den nya lagstiftningen har inte inneburit några begränsningar i detta hänseende (2 kap. 8 § lagen om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattnings- verksamhet). Direktåtkomsten omfattar dock inte de elektroniska handlingarna, eftersom dessa bedöms vara särskilt känsliga från integritetssynpunkt (prop. 2000/01:33 s. 132). Om det finns behov hos kronofogdemyndigheten att få ta del av handlingar i ett ärende får detta ske genom en begäran hos skattemyndigheten. Liksom tidigare är kronofogdemyndighetens direktåtkomst till uppgifter i beskattningsdatabasen i huvudsak begränsad till uppgifter om gäldenärer och andra personer som förekommer i ett ärende hos myndigheten. Kronofogdemyndigheten behöver dock i vissa fall även ha åtkomst till uppgifter om personer eller företag som inte är registrerade som gäldenärer. Det gäller framför allt uppgifter om person- eller organisationsnummer, namn, firma och adress för juridiska personer och näringsidkare samt om en person är registre- rad för mervärdesskatt eller arbetsgivaravgifter. Kronofogdemyn- digheten får därför ha direktåtkomst även till sådana uppgifter i beskattningsdatabasen (2 kap. 8 § första stycket lagen om behand- ling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattningsverksamhet). 
 Bestämmelserna i lagen om behandling av uppgifter i skatteför- valtningens beskattningsverksamhet om att kronofogdemyndighe- ten får ha direktåtkomst till uppgifter i beskattningsdatabasen är inte sådana sekretessbrytande regler som möjliggör för skattemyn- digheten att lämna ut uppgifterna (prop. 2000/01:33 s. 131). Sekre- tessbrytande regler har i stället tagits in i förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattnings- verksamhet. 
 225 
  
 Sekretess och utbyte av information 
  
 SOU 2003: 
  
 På begäran av kronofogdemyndigheten skall enligt 4 § förord- ningen om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskatt- ningsverksamhet uppgifter som avses i 2 kap. 3 §  
 1–3 
  lagen om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattnings- verksamhet lämnas ut. De uppgifter som avses är främst identitets- uppgifter, ägarförhållanden och registrering för skatter och avgif- ter. Vidare skall på begäran av kronofogdemyndigheten uppgifter lämnas ut som avses i 2 kap. 3 § 4, 5, 9 och 10 lagen om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattningsverksamhet om en person som är registrerad som gäldenär hos kronofogdemyndig- heten eller make till gäldenär eller någon annan som likställs med make. Det är bl.a. fråga om uppgifter om underlag för fastställande av skatter och avgifter, yrkanden och grunder i ett ärende samt beslut, betalning, redovisning och andra åtgärder i ett ärende. Kronofogdemyndighetens åtkomst till uppgifterna begränsas genom att databasen inte får användas för andra ändamål än de som anges i 1 kap. 5 §, alltså bl.a. för utsökning och indrivning. 
 226