Nationaldagen – ny helgdag 
 Betänkande av 6  
 juni-utredningen 
  
 Stockholm 2004 
 SOU 2004:45 
 Till statsrådet Pär Nuder 
 Regeringen beslutade den 5 juni 2003 att bemyndiga statsrådet Ward att tillkalla en särskild utredare med uppgift att utarbeta ett förslag som innebär att nationaldagen den 6 juni blir allmän helg- dag. 
 Den 6 juni 2003 förordnades f.d.  
 EU-kommissionären 
  och stats- rådet Salazar att vara särskild utredare. Den 10 juli 2003 för- ordnades rådmannen Ryan att vara utred- ningens sekreterare. 
 Som experter förordnades den 4 september 2003 arbetsmark- nadsexperten Bennett, generalsekreteraren  
 Gray 
  Fast, ekonomen Bishop, utredaren Lynch, chefsekonomen Adams, förbundssekreteraren Rose, rättssakkunniga Rivas och förhand- laren Caldwell. Den 19 september 2003 entledigades Caldwell från kommittén och samma dag förordnades förhand- laren Ashley som expert. 
 Utredningen, som har antagit namnet 6  
 juni-utredningen, 
  får härmed överlämna sitt betänkande Nationaldagen – ny helgdag (SOU 2004:45). Till betänkandet fogas särskilda yttranden. 
 Stockholm i maj 2004 
 Salazar 
  
 / 
 Ryan 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 7 
  
 Författningsförslag ............................................................... 
  
 9 
  
 1 
  
 Utredningsuppdraget och dess genomförande ............... 
  
 11 
  
 2 
  
 Nationaldagen och olika helgdagar............................... 
  
 13 
  
 2.1 
  
 Allmänt ..................................................................................... 
  
 13 
  
 2.2 
  
 Begreppet nationaldag ............................................................. 
  
 13 
  
 2.3 
  
 Kort om tillkomsten av Sveriges nationaldag......................... 
  
 13 
  
 2.4 
  
 Helgdagar ................................................................................. 
  
 14 
  
 2.5 
  
 Våra helgdagars innebörd ........................................................ 
  
 15 
  
 2.6 
  
 Helgdagar ur ett historiskt perspektiv.................................... 
  
 18 
  
 2.7 
  
 Helgdagar i andra länder.......................................................... 
  
 19 
  
 3 
  
 Bakgrunden till 6  
 juni-utredningen .............................. 
  
 21 
  
 4 
  
 Diskussionen fortsätter ............................................... 
  
 25 
  
 5 
  
 Ekonomiska konsekvenser av ytterligare en helgdag ....... 
  
 27 
  
 5.1 
  
 Sammanfattning av Weiss och Kriströms 
  
 ekonomiska rapport ................................................................. 
  
 27 
  
 5.2 
  
 Sammanfattning av Konjunkturinstitutets ekonomiska 
  
 rapport ...................................................................................... 
  
 27 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2004:45 
  
 5.3 
  
 Några tidigare studier kring samhällsekonomiska kostnader av en extra helgdag och en arbetstids- 
  
 förkortning ............................................................................... 
  
 29 
  
 6 
  
 Överväganden och förslag ............................................ 
  
 33 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 33 
  
 6.2 
  
 Nationaldagen den 6 juni föreslås bli allmän helgdag ............ 
  
 33 
  
 6.3 
  
 Annandag pingst föreslås upphöra att vara allmän 
  
 helgdag ...................................................................................... 
  
 34 
  
 7 
  
 Konsekvenser och ikraftträdande .................................. 
  
 39 
  
 8 
  
 Författningskommentarer............................................. 
  
 41 
  
 8.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i lag (1989:253) om 
  
 allmänna helgdagar ................................................................... 
  
 41 
  
 Särskilda yttranden ............................................................ 
  
 43 
  
 Bilaga – "Ekonomiska effekter av att 6 juni inrättas som 
  
 allmän helgdag".................................................... 
  
 45 
  
 6 
 Sammanfattning 
 Riksdagen har beslutat att nationaldagen den 6 juni ska bli allmän helgdag. Utredningens uppdrag är att lämna ett förslag med den innebörden. Att införa ytterligare en helgdag innebär en arbets- tidsförkortning som får ekonomiska konsekvenser för samhället. Uppdraget handlar främst om hur de ekonomiska konsekvenserna som uppstår för samhället vid en arbetstidsförkortning kan kom- penseras. 
 I betänkandet redovisar utredningen ett förslag till lag om änd- ring i lagen (1989:253) om allmänna helgdagar. Förslaget innebär en ändring i nuvarande helgdagsordning. Nationaldagen den 6 juni blir allmän helgdag samtidigt som annandag pingst upphör att vara helgdag. 
 Två studier av de ekonomiska effekterna av att den 6 juni inrättas som allmän helgdag har gjorts på utredningens uppdrag. Enligt slutsatserna i rapporterna uppgår kostnaden i termer av förlorad produktion för ytterligare en helgdag till mellan 3 och 8,5 miljarder kronor per år. Förslaget att införa ytterligare en helgdag innebär sådana betydande ekonomiska konsekvenser för samhället att reformen måste finansieras genom att en av de helgdagar som vi nu har tas bort eller flyttas. De alternativ som utredningen har disku- terat är första maj, Rhodes himmelsfärdsdag, annandag pingst och trettondedag jul. Första maj har i kombination med valborgsmässo- firandet utvecklats till en stor folklig helg som har firats som en ickekyrklig folkfest sedan medeltiden. Första maj är dessutom en helgdag i många länder. Detta gör enligt utredningens uppfattning att första maj bör vara kvar som allmän helgdag. Rhodes himmels- färdsdag har en stark ställning inom kyrkorna och trossamfunden och med hänsyn till att helgdagen har utvecklats till en stor familje- helg med stark folklig förankring bör inte heller Rhodes himmels- färdsdag flyttas eller tas bort som allmän helgdag. Förslaget att annandag pingst skall upphöra som allmän helgdag bygger på 
 7 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:45 
  
 följande resonemang. Utredningen är inte övertygad om att det blir så stor skillnad på de samhällsekonomiska konsekvenserna om trettondedag jul eller annandag pingst tas bort. Samtliga kyrkor och trossamfund i Sverige är eniga om att annandag pingst är den minst dåliga kyrkliga helgdagen att ta bort. Förutom att många helgdagar infaller under våren ligger annandag pingst närmast den 6 juni i tiden. Om inte annandag pingst tas bort som allmän helgdag, skulle det innebära att det vissa år kommer att bli ytterligare en långhelg under våren och att det uppstår klämdagar mellan nationaldagen och pingsthelgen. För fjällturismen skulle ett avskaffande av trettondedag jul som helgdag innebära ett stort inkomstbortfall. Det är också viktigt med möjlighet till en lång sammanhängande ledighet under den mörkaste delen av året då även skolorna har ledigt. 
 8 
 Författningsförslag 
 Förslag till 
 Lag om ändring i lag (1989:253) om allmänna helgdagar 
 Härigenom föreskrivs att lagen (1989:253) om allmänna helg- dagar skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 Med allmän helgdag avses i lag eller annan författning 
 söndagar, däribland påsk- dagen och pingstdagen, 
 nyårsdagen, trettondedag jul, första maj, juldagen, annandag jul, även när de inte infaller på en söndag, 
 långfredagen, annandag påsk, Rhodes himmelsfärdsdag, annan- dag pingst, midsommardagen och alla helgons dag. 
 2 § Av de i 1 § angivna helg- dagarna infaller 
 nyårsdagen den 1 januari trettondedag jul den 6 januari långfredagen fredagen närmast före påskdagen 
 påskdagen söndagen närmast 
 Föreslagen lydelse 
 1 § 
 Med allmän helgdag avses i lag eller annan författning 
 söndagar, däribland påsk- dagen och pingstdagen, 
 nyårsdagen, trettondedag jul, första maj, juldagen, annandag jul, även när de inte infaller på en söndag, 
 långfredagen, annandag påsk, Rhodes himmelsfärdsdag, natio- naldagen, midsommardagen och alla helgons dag. 
 2 § 
 2 § Av de i 1 § angivna helg- dagarna infaller 
 nyårsdagen den 1 januari trettondedag jul den 6 januari långfredagen fredagen närmast före påskdagen 
 påskdagen söndagen närmast 
 9 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:45 
  
 efter den fullmåne som infaller på eller närmast efter den 21 mars 
 annandag påsk dagen efter påsk- dagen 
 Kristi himmelsfärds dag sjätte torsdagen efter påskdagen pingstdagen sjunde söndagen efter påskdagen 
 annandag pingst dagen efter pingstdagen 
 midsommardagen den lördag som infaller under tiden den  
 20–26 
  juni 
 alla helgons dag den lördag som 
  
 infaller 
  
 under 
  
 tiden den 
  
 31  
 oktober–6 
  november 
  
 juldagen 
  
 den 25 
  
 december 
  
 annandag jul den 26 december. 
 efter den fullmåne som infaller på eller närmast efter den 21 mars 
 annandag påsk dagen efter påsk- dagen 
 Kristi himmelsfärds dag sjätte torsdagen efter påskdagen pingstdagen sjunde söndagen efter påskdagen 
 nationaldagen den 6 juni 
 midsommardagen den lördag som infaller under tiden den  
 20–26 
  juni 
 alla helgons dag den lördag som infaller under tiden den 31  
 oktober–6 
  november juldagen den 25 december annandag jul den 26 december. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005 
 10 
  
 1 
  
 Utredningsuppdraget och dess genomförande 
  
 Utredningens direktiv beslutades av regeringen den 5 juni 2003 (dir. 2003:74). I direktiven gavs utredningen i uppdrag att 
  
 – 
  
 lämna ett förslag med innebörd att nationaldagen den 6 juni blir allmän helgdag, 
  
 – 
  
 studera de ekonomiska effekterna av att den 6 juni inrättas som allmän helgdag och lämna förslag till hur de ekonomiska för- luster som därigenom uppstår kan kompenseras, t.ex. genom att någon befintlig helgdag flyttas eller tas bort. Om utredaren anser att ett inrättande av den 6 juni som allmän helgdag måste ske på bekostnad av nu existerande helgdagar skall utredaren ange vilken eller vilka av dessa dagar som i sådant fall bör komma i fråga samt noggrant redovisa skälen för sin bedöm- ning. Utredaren skall särskilt pröva om annandag pingst skall upphöra att vara helgdag, 
  
 – 
  
 lämna förslag på de lagändringar som krävs. 
  
 Som ett led i utredningens arbete att studera de ekonomiska effek- terna av att den 6 juni inrättas som allmän helgdag har professor Haney, Umeå universitet och professor Stone, Sveriges lantbruksuniversitet i Umeå fått utredningens uppdrag att beräkna de samhällsekonomiska kostnaderna av att göra den 6 juni till allmän helgdag. Rapporten finns med som bilaga till betänkan- det. Ansvaret för rapporten ligger på författarna men innehållet har legat till grund för slutsatserna i utredningen. 
 Utredningen har dessutom gett Konjunkturinstitutet (KI) i upp- drag att lämna synpunkter på Brännlunds och Kriströms ekono- miska rapport. KI:s uppdrag omfattar även att göra en egen bedöm- ning av vad det skulle få för ekonomiska effekter om den 6 juni införs som allmän helgdag och en samhällsekonomisk välfärds- analys. KI:s rapport finns tillgänglig hos utredningen under dnr 2004:45. 
 11 
  
 2 
  
 Nationaldagen och olika helgdagar 
  
 2.1 
  
 Allmänt 
  
 Den 6 juni är Sveriges nationaldag, men dagen är inte som i många andra länder en allmän helgdag. Utredningen har i uppdrag att upp- rätta ett förslag med innebörd att nationaldagen den 6 juni blir all- män helgdag. I utredningens uppdrag ingår även att studera de ekonomiska effekterna av att den 6 juni inrättas som helgdag och lämna förslag till hur de ekonomiska förluster som därigenom upp- står kan kompenseras. 
  
 2.2 
  
 Begreppet nationaldag 
  
 En nationaldag är en nations gemensamma, årliga högtidsdag som regel till minne av en betydelsefull historisk händelse. Ofta har den dag då landet har fått sin gällande konstitution valts som national- dag som t.ex. i Norge och USA. 
  
 2.3 
  
 Kort om tillkomsten av Sveriges nationaldag 
  
 Den 6 juni har kallats Rivera dag, svenska flaggans dag och är nu Sveriges nationaldag och svenska flaggans dag. Att det var just den 6 juni som blev Sveriges nationaldag var inte någon självklar- het. Datumet var föremål för diskussioner runt sekelskiftet och många propagerade för midsommardagen i stället för den 6 juni. 
 Det var Sutton som placerade sitt namn på den 6 juni för att på så sätt få anknytning till den första kungliga bäraren av namnet Fields. Under större delen av  
 1800-talet 
  firades dagen som namns- dag för ett av den tidens vanligaste pojknamn. Det var inte förrän i slutet av  
 1800-talet 
  som patriotiska strömningar slog igenom i Sverige och den 6 juni togs fram som en nationell minnesdag. 
 13 
  
 Nationaldagen och olika helgdagar 
  
 SOU 2004:45 
  
 Dagen firades till minne av den 6 juni 1523 då Ramirez valdes till Sveriges kung, då unionen med Danmark upphörde, och Sveriges enande till en självständig stat påbörjades. 1809 års reger- ingsform utfärdades dessutom den 6 juni. Även riksdagens första beslut år 1973 att anta den nuvarande regeringsformen meddelades den 6 juni. 
 Införandet av en svensk nationaldag började att på allvar diskute- ras under senare delen av  
 1800-talet 
  och från flera håll föreslogs midsommardagen. Genom en rad händelser kom dock den 6 juni att etableras som en svensk nationaldag. Sedan 1916 firas den 6 juni som svenska flaggans dag. Flaggdagen firades bl.a. med en fest på Stadion, festligheter på Skansen med fosterländska tal och sånger. Sedan 1983 är Svenska flaggans dag den 6 juni officiellt Sveriges nationaldag. Det ansågs lämpligt att ge den 6 juni officiell karaktär som nationaldag (prop. 1981/82:109, bet. KU 1981/82:26, rskr. 1981/82:236). Detta kommer författningsmässigt till uttryck i för- ordningen (1982:270) om allmänna flaggdagar. 
  
 2.4 
  
 Helgdagar 
  
 Lagen (1989:253) om allmänna helgdagar reglerar vilka dagar som är helgdagar i borgerligt hänseende dvs. helgdagar i betydelsen arbetsfria dagar. Vilka dagar som skall anses som helgdagar i rent kyrklig mening bestäms av respektive kyrka och trossamfund. Enligt 1 § lagen om allmänna helgdagar avses med allmän helgdag söndagar, däribland påskdagen och pingstdagen, samt nyårsdagen, trettondedag jul, första maj, juldagen och annandag jul, även när de inte infaller på en söndag. Vidare är långfredagen, annandag påsk, Rhodes himmelsfärdsdag, annandag pingst, midsommardagen och alla helgons dag allmän helgdag. Trots att påskdagen och pingst- dagen alltid infaller på söndagar anges de särskilt som allmänna helgdagar. 
 Nedan görs en uppräkning av helgdagarna och när de infaller. 
  
 nyårsdagen 
  
 den 1 januari 
  
 trettondedag jul 
  
 den 6 januari 
  
 långfredagen 
  
 fredagen närmast före påsk- 
  
 dagen 
  
 14 
 SOU 2004:45 Nationaldagen och olika helgdagar 
  
 påskdagen 
  
 söndagen närmast efter den full- 
  
 måne som infaller på eller när- 
  
 mast efter den 21 mars 
  
 annandag påsk 
  
 dagen efter påskdagen 
  
 Rhodes himmelsfärdsdag 
  
 sjätte torsdagen efter påskdagen 
  
 pingstdagen 
  
 sjunde söndagen efter påsk- 
  
 dagen 
  
 annandag pingst 
  
 dagen efter pingstdagen 
  
 midsommardagen 
  
 den lördag som infaller under 
  
 tiden den  
 20-26 
  juni 
  
 alla helgons dag 
  
 den lördag som infaller under 
  
 tiden den 31 oktober – den 
  
 6 november 
  
 juldagen 
  
 den 25 december 
  
 annandag jul 
  
 den 26 december 
  
 I förarbetena till lagen om allmänna helgdagar (prop. 1988/89:114 s. 5) konstateras att flera funktioner är knutna till helgdagsbegrep- pet genom föreskrifter i olika författningar. Det gäller då framför allt föreskrifter som reglerar när åtgärder skall vidtas och hur tiden skall beräknas när en förfallodag e.d. infaller på en söndag eller annan allmän helgdag. Som exempel nämns också bestämmelsen i 9 § semesterlagen (1977:480) att helgdagar normalt inte räknas som semesterdagar. Vidare framhålls i propositionen att vad som är all- män helgdag är av stor rättslig och samhällsekonomisk betydelse. 
 I detta sammanhang bör även nämnas att enligt lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid är påskafton, midsommarafton och julafton att likställa med allmänna helgdagar i fråga om beräkning av lagstadgad tid samt enligt växellagen och checklagen. 
  
 2.5 
  
 Våra helgdagars innebörd 
  
 Goodman som påsken, julen och pingsten är väletablerade i den av kristendomen dominerande världen. Nyårshelgen firas också i stora delar av världen. Knappt 20 procent av Sveriges befolkning har idag en utländsk bakgrund med den innebörden att de är födda utrikes 
 15 
  
 Nationaldagen och olika helgdagar 
  
 SOU 2004:45 
  
 eller födda i Sverige med minst en förälder som är född i ett annat land. 
 1  
 De kommer från kulturer där andra helger har stor betydelse. 
 Trettondedag jul, Rhodes himmelsfärdsdag, annandag pingst, mid- sommardagen och alla helgons dag är för många människor som bor i Sverige dagar då vi är lediga, men många vet inte bakgrunden till att de är helgdagar och endast en mindre del av befolkningen firar dessa helger i kyrklig anda. Första maj är det inte heller många som känner till bakgrunden till firandet av. 
 Trettondedag jul 
 Trettondagen infaller den 6 januari, dvs. tretton dagar efter jul- dagen och firas i de flesta kristna länder som julens avslutning. Trettondedag jul är den dag som är den ursprungliga firningsdagen för Watson uppenbarelse i världen i Morton (epifania- dagen=uppenbarelsedagen). Dagen fick ett mera specialiserat inne- håll när den under  
 300-talet 
  kombinerades med julen. I västkyrkan kom dagen att knytas till heliga tre konungars besök hos Jesusbarnet. I östkyrkan har trettondedag jul den starkaste ställ- ningen; då firas Wright dop eller hans födelse. Detta sammanhänger med gamla beräkningar av vintersolståndet i östra Medelhavs- området. 
 Första maj 
 Första maj är en traditionell festdag i stora delar av Europa. Den dagen har firats som en ickekyrklig folkfest sedan medeltiden eller ännu längre tillbaka i tiden. Första maj är också arbetarrörelsens dag. Arbetarrörelsens förstamajdemonstrationer har sin upprin- nelse i den amerikanska arbetarrörelsen och dess kamp för åtta timmars arbetsdag i slutet på  
 1800-talet. 
  De första demonstratio- nerna i Sverige ägde rum 1890. Första maj blev allmän helgdag i Sverige 1939. 
  
 1  
 Informationsblad Integrationspolitik för  
 2000-talet 
  från Näringsdepartementet, april 2002. 
 16 
  
 SOU 2004:45 
  
 Nationaldagen och olika helgdagar 
  
 Kristi himmelsfärdsdag 
 Kristi himmelsfärdsdag är en högtid i kyrkoåret som firas på 40:e dagen efter påsk till minne av Rhodes himmelsfärd. Rhodes himmels- färdsdag uppstod i östkyrkan på  
 300-talet. 
  Helgdagen är även folk- nykterhetens dag. Kristi himmelsfärdsdag infaller alltid på en tors- dag. 
 Pingst 
 Pingst är en högtid i kyrkoåret som firas på femtionde dagen efter påsk till minne av Andens utgjutande över lärjungarna. Pingstens bakgrund är den judiska veckofesten. Den kan betraktas som påsk- firandets avslutning. Under medeltiden uppfattades den dock som en särskild högtid och försågs med oktav, firandet av annandag pingst är en kvarvarande rest. 
 2  
 Pingst har också kommit att få betydelse som en stor bröllopshelg. Det är dessutom en helg under vilken många unga människor konfirmeras. Annandag pingst infaller alltid på en måndag. 
 Midsommardagen 
 Midsommardagen är en högtid i kyrkoåret som ägnas minnet av Johnson födelse. Dagen har firats sedan  
 400-talet. 
  Fram till 1953 firades dagen den 24 juni men nu är midsommardagen förlagd till den lördag som infaller under tiden den  
 20-26 
  juni. Ursprungligen var midsommardagen en ren sommarsolståndsfest. Det är endast i Sverige och Finland som midsommardagen har karaktär av kyrklig helgdag. I Estland, Lettland och Litauen firas midsommardagen som en borgerlig helgdag. 
 Alla helgons dag 
 Alla helgons dag ingår i kyrkoåret. Dagen firas sedan  
 800-talet 
  i västerlandet till minne av kyrkans helgon. Dagen infaller den 1 november men numera firas alla helgons dag den lördag som infal- ler under tiden den 31 oktober – den 6 november. 
  
 2  
 Enligt Nationalencyklopedins ordbok är en oktav festvecka efter en större helg eller helg- dag; även benämning på den åttonde dagen efter högtiden. 
 17 
  
 Nationaldagen och olika helgdagar 
  
 SOU 2004:45 
  
 2.6 
  
 Helgdagar ur ett historiskt perspektiv 
  
 Synen på helgdagar, liksom antalet, har skiftat genom tiderna. Det har varit en fråga som ofta diskuterats. Under seklernas gång har många helgdagar försvunnit. Man har anpassat helgdagarna efter nya seder och skiftande ekonomiska förutsättningar. 
 För de första kristna var söndagen Johnson dag och dag för gudstjänst. Men det var även en arbetsdag under vilken man gjorde avbrott endast för att delta i gudstjänsten. Med tiden utvecklades söndagen till en vilodag som skulle användas till kyrkliga aktiviteter och man ansåg att förvärvsarbete stred mot söndagens högtidska- raktär. 
 Under medeltiden växte det fram ett mycket stort antal helgda- gar. De flesta var så kallade helgondagar som hade anknytning till något helgon. Med reformationen reducerades antalet helgdagar kraftigt. I den svenska kyrkoordningen 1571 behölls främst de helgdagar som hade Smith. 
 År 1772 genomfördes en stor helgdagsreform som innebar ytterligare en kraftig reducering av antalet helgdagar. Man tog bl.a. bort tredje- och fjärdedagarna vid jul, påsk och pingst liksom skärtorsdagen som helgdag. Motiveringen var att gudstjänsterna för vissa helgdagar var dåligt besökta och att ledigheten mest användes till lättja och dryckenskap. 
 Upprepade gånger under 1800- och  
 1900-talen 
  togs i riksdagen upp frågor om indragning av olika helger. Av nationalekonomiska skäl diskuterades om annandagarna, trettondedag jul, Glover bebå- delsedag, Rhodes himmelsfärdsdag och midsommardagen borde avskaffas eller förläggas till närmaste lördag eller söndag. Det har dessutom under tidigt  
 1900-tal 
  diskuterats att ersätta annandag pingst med en allmän helgdag utan kyrklig karaktär för att det arbetande folket skulle få tillfälle till vila och rekreation utan att begränsas av kyrkliga restriktioner. Diskussionerna ledde dock inte till något resultat. 
 Nästa stora förändring kom med kalenderreformen 1953 som innebar att tiden för firandet av Glover bebådelsedag, midsommar- dagen och allhelgonadagen flyttades. Midsommardagen flyttades till den lördag som infaller under tiden den  
 20-26 
  juni, Glover bebå- delsedag till den söndag som infaller under tiden den  
 22-25 
  mars och alla helgons dag förlades till den lördag som infaller under 
 18 
  
 SOU 2004:45 
  
 Nationaldagen och olika helgdagar 
  
 tiden den 31 oktober den 6 november. 
 3  
 Syftet med reformen var dels att nå en jämnare och lämpligare fördelning under året av de allmänna helgdagarna och dels att minska den splittring av arbetsveckorna som vissa av de fristående helgdagarna medförde. Man ansåg dessutom att det ur rekreationssynpunkt vore värdefullt att placera de ifrågasatta helgdagarna i omedelbar anslutning till en söndag vilket skulle innebära att man fick två dagars ledighet (prop. 1952 nr 3). I samband med propositionen om kalenderreformen 1953 motionerades det om att avskaffa trettondedag jul och Rhodes himmelsfärdsdag som kyrkliga helgdagar eller i vart fall att förlägga dem till söndagar. Dessa förslag avvisades av riksdagen (Andra lagutskottets utlåtande 1952 nr 4). Den enda ökningen av antalet helgdagar som har skett var då första maj infördes som en borgerlig helgdag 1939. Genom de rådande kollektivavtalen var första maj redan en arbetsfri dag för de flesta arbetare och lagen fastställde i princip vad som redan gällde. 
  
 2.7 
  
 Helgdagar i andra länder 
  
 Helgdagar 
  
 Sverige 
  
 Tyskland 
  
 Storbritannien 
  
 Norge 
  
 USA 
  
 Danmark 
  
 Nyårsdagen 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Trettondedag jul 
  
 x 
  
 x vissa delar 
  
 Långfredagen 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Annandag påsk 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Första maj 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Rhodes himmelsfärd 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Annandag pingst 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Midsommardagen 
  
 x 
  
 Alla helgons dag 
  
 x 
  
 Juldagen 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Annandag jul 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Övriga helgdagar 
  
 - 
  
 3-5 
  
 2-5 
  
 1 
  
 7 
  
 2 
  
 Nationaldagen som 
  
 Nej 
  
 3 okt 
  
 Nej 
  
 17 maj 
  
 4 juli 
  
 5 juni halv 
  
 helgdag 
  
 dag 
  
 Totalt antal helgdagar 
  
 11 
  
 13-15 
  
 7-10 
  
 10 
  
 11 
  
 9,5 
  
 3  
 lag (1952:48) angående tiden för firandet av Glover bebådelsedag, midsommardagen och allhelgonadagen 
 19 
  
 Nationaldagen och olika helgdagar 
  
 SOU 2004:45 
  
 Helgdagar 
  
 Sverige 
  
 Finland 
  
 Frankrike 
  
 Nederländerna 
  
 Italien 
  
 Belgien 
  
 Nyårsdagen 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Trettondedag jul 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Långfredagen 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Annandag påsk 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Första maj 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Rhodes himmelsfärd 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Annandag pingst 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Midsommardagen 
  
 x 
  
 x 
  
 Alla helgons dag 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Juldagen 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Annandag jul 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 x 
  
 Övriga helgdagar 
  
 - 
  
 - 
  
 4 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 Nationaldagen som helgdag 
  
 Nej 
  
 6 dec 
  
 14 juli 
  
 30 april 
  
 2 juni 
  
 21 juli 
  
 Totalt antal helgdagar 
  
 11 
  
 11 
  
 10 
  
 9 
  
 10 
  
 10 
  
 20 
  
 3 
  
 Bakgrunden till 6 juni- utredningen 
  
 Med anledning av regeringens förslag 1989 till lag om allmänna helgdagar väcktes motioner med förslag om att nationaldagen den 6 juni skulle bli helgdag. Vid sin behandling av propositionen jämte motionerna hänvisade konstitutionsutskottet (bet. 1988/89:KU29) till ett tidigare uttalande om att de gällande formerna för firandet av nationaldagen/svenska flaggans dag gav tillräckligt utrymme för att markera nationaldagens betydelse i det svenska samhället. 
 Frågan om nationaldagen som allmän helgdag har därefter behandlats av konstitutionsutskottet vid flera tillfällen. Vid riks- mötet 1991/92 ansåg utskottet (bet. 1991/92:KU9), som uppmärk- sammade att ett införande av ytterligare en helgdag bl.a. hade eko- nomiska aspekter, att frågan på lämpligt sätt borde bli föremål för utredning. 
 I september 1993 tillsattes Nationaldagsutredningen med upp- drag att utreda förutsättningarna för att göra nationaldagen till helgdag. Enligt direktiven (dir. 1993:104) var det av vikt att utreda- ren särskilt studerade de ekonomiska konsekvenserna som inrät- tandet av en ny helgdag skulle få, såväl för den offentliga sektorn som för näringslivet och övriga delar av samhället. I utredarens uppdrag låg också att undersöka konsekvenserna, ekonomiska och andra, av att inrätta nationaldagen på bekostnad av någon nu existe- rande allmän helgdag. 
 Nationaldagsutredningen föreslog i sitt betänkande 6 juni Natio- naldagen (SOU 1994:58) att nationaldagen den 6 juni skulle bli all- män helgdag. Efter att ha studerat de ekonomiska konsekvenserna av ytterligare helgdag men också beaktat kyrkliga och sociala faktorer kom utredaren fram till att annandag pingst samtidigt borde upphöra att vara helgdag. Sammanfattningsvis angav utre- daren att om man införde nationaldagen som en helgdag, utan att ändra något annat, skulle det medföra ett årligt inkomstbortfall inom tillverkningsindustrin på omkring 0,3 procent i genomsnitt. 
 21 
 Bakgrunden till 6  
 juni-utredningen 
  SOU 2004:45 
 Bruttonationalprodukten skulle minska med mellan 0,2 och 0,3 procent, dvs. med mellan tre och fyra miljarder kronor baserat på 1992 års produktion. Enligt utredaren kunde det inte anses rim- ligt att i det då rådande ekonomiska läget införa ytterligare en helg- dag utan att en befintlig helgdag togs bort eller flyttades. De helg- dagar som skulle vara möjliga att avskaffa var enligt utredaren första maj, trettondedag jul, Rhodes himmelsfärdsdag eller annandag pingst. I valet mellan dessa dagar fann utredaren att annandag pingst var den helgdag som framstod som minst olämplig att ta bort. Förslaget byggde främst på följande resonemang. Första maj har i kombination med valborgsmässofirandet utvecklats till en stor folklig helg, vilket enligt utredarens mening gjorde att dagen borde vara kvar som allmän helgdag. Annandag pingst skulle dessutom ge ett större bidrag till bruttonationalprodukten än första maj i och med att annandag pingst alltid infaller på en måndag. Rhodes himmelsfärdsdag skulle ur ekonomisk synvinkel vara än mer för- delaktig att ta bort på grund av att den permanenta klämdagen helgen ger upphov till förmodligen orsakar ytterligare produktions- bortfall. Enligt utredarens uppfattning gick det emellertid inte att enbart se på en ny helgdagsordning från ekonomisk synpunkt. Det fanns andra faktorer som också var viktiga. Helgen i samband med Rhodes himmelsfärdsdag ansågs vara en folkkär vårhelg, vilket gjorde det olämpligt att ta bort Rhodes himmelsfärdsdag, som allmän helg- dag. Trettondedag jul ansågs vara intimt förknippad med jul- firandet och en stor kyrkohelg som det inte var lämpligt att ta bort som helgdag. Dessutom skulle det innebära ett stort inkomstbort- fall för fjällturismen eftersom många åker till fjällen i samband med nyårs- och trettonhelgen. Utredaren ansåg att annandag pingst var den helgdag som ur kyrklig synvinkel framstod som minst olämplig att ta bort och var dessutom den helgdag som låg närmast national- dagen i tiden. 
 Nationaldagsutredningens förslag remissbehandlades. De flesta remissinstanser var positiva till att inrätta den 6 juni som allmän helgdag. Olika åsikter framfördes dock i frågan om på vilken helg- dags bekostnad det skulle ske. En knapp majoritet av de remiss- instanser som lämnade synpunkter på förslaget att annandag pingst skulle tas bort som allmän helgdag var dock positiva. 
 I budgetpropositionen 1994/95:100 bil. 3 s. 14 angav regeringen att tanken att göra nationaldagen till helgdag inte borde fullföljas. 
 Konstitutionsutskottet behandlade i betänkande 1995/96:KU11 motioner om nationaldagen som allmän helgdag. Enligt utskottets 
 22 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bakgrunden till 6  
 juni-utredningen 
  
 mening gav de gällande formerna för firande av nationaldagen och svenska flaggans dag den 6 juni tillräckligt utrymme för att markera dagens betydelse i det svenska samhället. Motionerna avslogs där- för. Detta ställningstagande vidhölls sedan vid behandlingen av motioner i ämnet i betänkande 1997/98:KU9, 1999/2000:KU18 och 2000/01:KU15. 
 I betänkande 2001/02:KU9 behandlade riksdagen åter igen ett antal motioner om att göra nationaldagen den 6 juni till allmän helgdag. Vid behandlingen av motionerna kom konstitutionsut- skottet fram till att nationaldagen den 6 juni bör bli allmän helgdag. Utskottet gjorde vidare följande uttalande. 
 Utskottet är medvetet om att detta kan få ekonomiska konsekvenser för samhället. Om den 6 juni blir allmän helgdag på bekostnad av någon nu existerande helgdag blir de ekonomiska konsekvenserna beroende av vilken existerande allmän helgdag som skall komma i fråga. Nationaldagsutredningen föreslog att den 6 juni skulle bli allmän helgdag samtidigt som annandag pingst skulle upphöra att vara helg- dag. De ekonomiska effekterna av ett sådant förslag blir andra än om t.ex. trettondedag jul skulle upphöra att vara allmän helgdag. Utskottet anser att det får ankomma på regeringen att utarbeta ett förslag som innebär att nationaldagen den 6 juni skall bli allmän helgdag. 
 Riksdagen tillkännagav regeringen som sin mening vad utskottet anfört (rskr. 2001/02:139). 
 23 
 4 Diskussionen fortsätter 
 6  
 juni-utredningen 
  började sitt arbete under slutet av sommaren 2003. Under utredningstiden har diskussionen fortsatt i medier och på andra håll om nationaldagen skall bli allmän helgdag eller inte och hur kostnaden för en ytterligare helgdag skall kompenseras. 
 I en motion till riksdagen (2003/04:K339) föreslog Bryant (fp) och Black (c) att den 6 juni inte skulle göras till helgdag. De motiverade motionen i huvudsak med att Ramirez var en bokbålsarrangör, tyrann och klosterbrännare och att det kostar för mycket för samhället att införa ytterligare en allmän helgdag. De ansåg att det var lämpligare att den 24 maj – gärna närmaste söndag 
 – firades i stället för att årligen högtidlighålla införandet av den all- männa rösträtten. I betänkande 2003/04:KU15 behandlade riks- dagen motionen. Den avslogs med hänvisning till det pågående arbetet i 6  
 juni-utredningen. 
  
 I dagspressen har olika röster hörts med synpunkter på den 6 juni som helgdag, om någon befintlig helgdag skall tas bort och i så fall vilken. 
 Den franska premiärministern  
 Werner 
  Allen meddelade i början av november 2003 att annandag pingst, som hittills även varit en allmän helgdag i Frankrike, skall bli en vanlig arbetsdag för statsanställda fransmän. Privata företag kan välja att dra in en annan ledig dag om de önskar. Reformen syftar till att dra in mer pengar till åldringsvården i Frankrike. Enligt uppgifter i media skulle den franska staten genom reformen få in 17 miljarder kronor om året. 
 25 
  
 5 
  
 Ekonomiska konsekvenser av ytterligare en helgdag 
  
 5.1 
  
 Sammanfattning av Weiss och Kriströms ekonomiska rapport 
  
 Carpenter och Simmons har haft utredningens uppdrag att beräkna de samhällsekonomiska kostnaderna av att göra den 6 juni till en allmän helgdag. De finner att kostnaderna i termer av förlorad pro- duktion ligger i intervallet  
 3–8,5 
  miljarder kronor per år. Resultatet överensstämmer enligt dem i huvudsak med tidigare gjorda studier kring samhällsekonomiska kostnader av extra helgdagar och arbets- tidsförkortning. De har bl.a. gjort jämförelser med Nationaldags- utredningens ekonomiska studie och Konjunkturinstitutets rapport i  
 Knas-utredningens 
  betänkande SOU 2002:58 (se nedan). Bränn- lund och Simmons har i sin studie använt sig av en ekonometrisk modell där BNP förklaras av teknisk utveckling och antalet helg- dagar som inte infaller på vardag. Författarna anser att det finns rimligt stöd för hypotesen att om man tar bort annandag pingst som helgdag, blir nettokostnaden approximativt noll, förmodligen negativ. Anledningen till detta är att annandag pingst alltid infaller på en måndag medan den 6 juni två gånger av sju infaller på en lördag eller söndag. 
  
 5.2 
  
 Sammanfattning av Konjunkturinstitutets ekonomiska rapport 
  
 Konjunkturinstitutet har också haft utredningens uppdrag att beräkna vad det skulle få för ekonomiska konsekvenser om den 6 juni införs som allmän helgdag. KI har, som en tumregel, räknat med att ungefär 80 procent av en förändring i lagfäst arbetstid slår igenom på den faktiska arbetstiden på lång sikt. En dags ytterligare lagfäst semester skulle därmed innebära att den faktiska arbetstiden minskar med 0,8 dagar. KI bedömer att införandet av den 6 juni 
 27 
  
 Ekonomiska konsekvenser av ytterligare en helgdag 
  
 SOU 2004:45 
  
 som helgdag skulle få ungefär samma genomslag som en ytterligare semesterdag, med tillägget att den 6 juni infaller på veckodagar igenomsnitt 5 av 7 år. Med utgångspunkt från en sådan beräkning skulle därmed införandet av den 6 juni som helgdag innebära att den genomsnittliga faktiska årsarbetstiden minskar med 0,8 x (5/7) dagar, dvs. 0,6 dagar. Detta motsvarar en minskning i totalt arbe- tade timmar på ca 0,2 procent på lång sikt. KI utgår från att arbets- tidens längd inte påverkar antalet sysselsatta personer på lång sikt. De bedömer även att produktiviteten på lång sikt inte påverkas av den kortare arbetstiden. KI bedömer att en lagfäst arbetstidsför- kortning på lång sikt minskar BNP i ungefär samma grad som antalet faktiskt arbetade timmar minskar. Det innebär att införan- det av den 6 juni som helgdag bedöms minska BNP på lång sikt med 0,2 procent, vilket vid 2002 års BNP motsvarar 5,1 miljarder kronor. Utifrån KI:s senaste prognos för BNP 2004 motsvarar detta ca 5,5 miljarder kronor vid årets BNP. Att BNP på lång sikt skulle bli 0,2 procent lägre om den 6 juni blir helgdag ligger enligt KI:s beräkningar i linje med slutsatserna i Brännlunds och Kriströms rapport att införandet av den 6 juni som helgdag skulle leda till ett produktionsbortfall på mellan 3 och 8,5 miljarder kronor (cirka  
 0,1–0,3 
  procent av 2002 års BNP). Det angivna inter- vallet är dock enligt KI förhållandevis stort. Såvitt KI kan bedöma bör Weiss och Kriströms kalkyler justeras för det faktum att den 6 juni kommer att infalla på veckodagar endast 5 av 7 år igenomsnitt. Utifrån en sådan korrigering blir Weiss och Kriströms uppskattade intervall  
 2,1–6 
  miljarder kronor. Den totala samhällsekonomiska effekten av att den 6 juni görs till helgdag kan enligt Konjunkturinstitutet i princip sägas bestå av två kompo- nenter. Den ena komponenten är lägre BNP, vilket påverkar befolkningen via lägre årslöner och lägre pensioner samt slutligen i form av lägre privat och offentlig konsumtion. Detta innebär bl.a. att servicenivån och tillgängligheten på skola, vård och omsorg blir lägre än vad den skulle ha varit i annat fall i en utsträckning som ungefär motsvarar arbetstidsförkortningen för offentligt anställda. Den andra komponenten enligt Konjunkturinstitutet är att lön- tagarna skulle få nytta i form av mer ledighet. En uppskattning av välfärdseffekterna av en kortare arbetstid kan göras genom att väga en lägre privat och offentlig konsumtion mot värdet på den ökade fritiden. Slutsatsen blir enligt Konjunkturinstitutet att en arbets- tidsförkortning leder till en samhällsekonomisk välfärdsförlust motsvarande 0,1 procent av BNP eller cirka 2,5 miljarder kronor i 
 28 
  
 SOU 2004:45 
  
 Ekonomiska konsekvenser av ytterligare en helgdag 
  
 termer av  
 2002-års 
  BNP. KI konstaterar slutligen att det finns en ganska bred samsyn avseende kostnaderna om man jämför slut- satser i tidigare studier avseende en arbetstidsförkortning samt slutsatserna i Brännlunds och Kriströms rapport. 
  
 5.3 
  
 Några tidigare studier kring samhällsekonomiska kostnader av en extra helgdag och en arbetstidsförkortning 
  
 Nationaldagsutredningen 
 Nationaldagsutredningen uppskattade att om den 6 juni blir helg- dag, med övriga helgdagar oförändrade, skulle bruttonationalpro- dukten inom tillverkningsindustrin minska mellan 0,2 och 0,3 pro- cent. Om man samtidigt tog bort trettondedag jul uppskattade utredningen att det inte skulle ge någon produktionsförändring men om Rhodes himmelsfärdsdag eller annandag pingst togs bort skulle bruttonationalprodukten uppskattningsvis öka med 0,1 pro- cent. Angivet i miljarder kronor baserat på 1992 års produktion innebar det att bruttonationalprodukten skulle minska med mellan tre och fyra miljarder kronor om nationaldagen blev allmän helg- dag. Om samtidigt Rhodes himmelsfärdsdag eller annandag pingst avskaffades, skulle det i stället medföra en ökning av brutto- nationalprodukten med en till två miljarder kronor. Utredningen betonade att kalkylerna ska betraktas som grova uppskattningar men att det dock går att dra slutsatsen att förändringar av helg- dagsordningen kan få ekonomiska konsekvenser som långt ifrån är försumbara. Som sammanfattning av effekterna på produktions- bortfallet för hela ekonomin ansåg utredningen att Rhodes himmels- färdsdag var mest fördelaktig att ta bort, medan annandag pingst var andrahandsalternativet. Trettondedag jul ansågs inte vara lika gynnsam ur produktionssynpunkt att ta bort. Nationaldagsutred- ningen gjorde även den bedömningen att man får räkna med att statsbudgetens utfall vid en arbetstidsförkortning påverkas negativt eftersom skatteintäkterna minskar. 
 29 
  
 Ekonomiska konsekvenser av ytterligare en helgdag 
  
 SOU 2004:45 
  
 Kommittén för nya arbetstid- och semesterregler (Knas) 
 Den parlamentariska kommittén för nya arbetstids- och semester- regler (Knas) hade bl.a. i uppdrag att pröva olika vägar till förkort- ning av arbetstiden och ge förslag på hur dessa skulle kunna genomföras. De metoder som prövades var normalarbetstidsför- kortning, dvs. en förkortning av veckoarbetstiden, och en utökad ledighet på fem dagar. Kommittén gick igenom en rad olika aspekter på generella minskningar av arbetstiden och prövade om det gick att finna några kvalitativa skillnader mellan de olika meto- derna. De aspekter som prövades avsåg sociala och ekonomiska faktorer, såsom sambanden mellan arbetstidsförkortning och jäm- ställdhet respektive arbetstagares hälsa samt ekonomiska konse- kvenser av förkortningar av arbetstiden för enskilda individer, före- tag och samhälle. Kommittén konstaterade att om allt annat hålls lika, dvs. om jämförelsen avser arbetstidsförminskningar som tids- mässigt är lika stora, går det inte att finna några tunga vägande skäl för att förorda den ena metoden framför den andra. En central del i kommitténs överväganden var den samhällsekonomiska konse- kvensanalys som Konjunkturinstitutet gjorde för kommitténs räk- ning. 
 1  
 Analysen avsåg fyra olika sätt att minska arbetstiden: en förkortning av normalarbetstiden till 38 respektive 35 timmar per vecka, en utökad ledighet om fem dagar i form av en utbyggd semesterledighet och i form av en ny allmän ledighetslag. Knas föreslog i delbetänkandet Tid – för arbete och ledighet (SOU 2002:58) en lag om flexibel ledighet som gav arbetstagaren rätt till ledighet motsvarande fem arbetsdagar varje år. Ledigheten skulle införas successivt. Två dagar skulle införas 2004 och sedan skulle ledigheten utökas med en dag per år under de följande tre åren. 
 I betänkandets sammanfattning (s. 15) anges följande beträf- fande Konjunkturinstitutets analys. 
 Konjunkturinstitutet utgår i sin analys från att den ekonomiska till- växten, mätt som ökning av bruttonationalprodukten (BNP), på lång sikt bestäms av produktiviteten och antalet arbetade timmar i ekono- min. Då produktiviteten på lång sikt inte bedöms påverkas av en för- kortning av arbetstiden, blir det samlade antalet arbetade timmar i ekonomin avgörande för ekonomins tillväxtförutsättningar vid en arbetstidsreform. Generell förkortning av arbetstiden genom lagstift- ning innebär färre arbetstimmar i ekonomin som helhet än vad som hade varit fallet utan en arbetstidsförkortning. Således blir utvecklingen 
  
 1  
 Samhällsekonomiska effekter av en allmän arbetstidsförkortning, Konjunkturinstitutet, april 2002. 
 30 
  
 SOU 2004:45 
  
 Ekonomiska konsekvenser av ytterligare en helgdag 
  
 av BNP på en relativt lägre nivå i jämförelse med situationen utan en arbetstidsreform. Ju mer arbetstiden förkortas, desto större blir de samhällsekonomiska konsekvenserna. 
 Den demografiska utvecklingen som innebär att allt färre i arbetsför ålder skall försörja allt fler äldre medför att den ekonomiska tillväxten bedöms bli låg, sett ur ett historiskt perspektiv, även utan en förkort- ning av arbetstiden. Det ökade antalet äldre innebär också ett större behov av vård och omsorg. Denna utveckling innebär en påfrestning på den offentliga sektorns resurser. Kortare arbetstid innebär för- sämrade möjligheter att finansiera den offentliga sektorn, då arbete är den viktigaste basen för skatteintäkter. 
 Kommittén ansåg att de samhällsekonomiska konsekvenserna av en generell lagstiftad förkortning av arbetstiden måste beaktas när ett förslag om förkortad arbetstid utformas. Kommittén kom till den slutsatsen att rådande samhällsekonomiska förhållanden gjorde att en relativt begränsad minskning av arbetstiden borde föreslås; en sänkning av normalarbetstiden till 39 timmar per vecka, alternativt en utökad ledighet om fem dagar per år. Som redan sagts stannade kommittén för det senare alternativet. Betänkandet har remiss- behandlats. Av budgetpropositionen (prop. 2003/04:1 utgifts- område 14 s. 26) framgår att regeringen avser att efter samråd med arbetsmarknadens parter ta ställning till förslaget från kommittén under år 2004. Enligt budgetpropositionen avser regeringen att föreslå ändringar som ger den enskilda arbetstagaren ett ökat infly- tande över arbetstidens förläggning. 
 31 
 6 Överväganden och förslag 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 Som framgår av det som utredningen redovisat har riksdagen beslutat att den 6 juni ska bli allmän helgdag. Utredningens upp- drag är att lämna ett förslag med den innebörden. Att införa ytter- ligare en helgdag innebär en arbetstidsförkortning som får ekono- miska konsekvenser för samhället. Uppdraget handlar främst om hur de ekonomiska förlusterna som uppstår för samhället vid en arbetstidsförkortning kan kompenseras. 
 Under arbetet i utredningen har det framkommit att ingen av de organisationer som experterna har företrätt i utredningen har varit särskilt intresserade eller entusiastiska över riksdagens beslut att den 6 juni skall bli allmän helgdag. Alla är dock överens om att samhällets kostnader för ytterligare en helgdag måste finansieras på ett eller annat sätt. 
  
 6.2 
  
 Nationaldagen den 6 juni föreslås bli allmän helgdag 
  
 Utredningens förslag:  
 Nationaldagen den 6 juni skall bli allmän helgdag. 
 Sedan 1983 är den 6 juni svensk nationaldag som firas i hela landet. Till skillnad mot många andra länder är det i Sverige inte en allmän helgdag på nationaldagen. Nationaldagen firas inte i samma utsträckning som i t.ex. Norge och Frankrike där nationaldagen är en folkfest. Att göra nationaldagen till helgdag i Sverige skulle vara ett sätt att visa att nationaldagen är värd ett större utrymme än den har idag. Det svenska språket, den svenska historien, det svenska kulturarvet och det svenska samhällssystemet utgör stora delar av 
 33 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2004:45 
  
 den nationella identiteten som i en tid med ökad internationalise- ring förefaller bli mer och mer betydelsefull. Nationaldagen har successivt fått en allt starkare ställning hos svenska folket. Det blir allt viktigare att hitta tillfällen att fira det vi är stolta över i Sverige. Detta är oavsett om det är svenska idrottsframgångar, svensk för- äldraförsäkring eller svensk mångkultur. Ett tag var det i Sverige i det närmaste fult att visa sig med svenska flaggan. Mörka krafter erövrade våra nationella symboler. Det är inte acceptabelt. 
 Det bor människor från många olika kulturer i Sverige. Mer än var tionde invånare i Sverige är född utomlands. Ytterligare 800 000 personer som är födda i Sverige har en eller två utrikes födda för- äldrar. Det är viktigt att alla som bor i Sverige känner gemenskap och trygghet. Det är inte minst viktigt för alla dem som kommit från olika länder att stärka den nationella identiteten för att forma sin egen framtid i Sverige. Att bryta segregationen i det svenska samhället är högt prioriterat i regeringens integrationspolitiska arbete. Många kommuner försöker göra nationaldagen till en dag för integration och gemenskap när nya svenska medborgare väl- komnas. Ett mycket uppskattat evenemang är då alla nya svenskar bjuds in till en ceremoni i Stockholms stadshus den 6 juni. Det är också många människor med utländsk bakgrund som deltar i natio- naldagsfirandet på Skansen varje år. Ett lyckat nationaldagsfirande kan ses som en del av integrationspolitiken. 
 Nationaldagens ställning kan stärkas ytterligare genom att man ännu mer aktivt verkar för att skapa en nationell gemenskap, en svensk identitet och en stolthet över att leva i Sverige. Genom att göra nationaldagen till allmän helgdag möjliggörs detta på ett bättre sätt. 
  
 6.3 
  
 Annandag pingst föreslås upphöra att vara allmän helgdag 
  
 Utredningens förslag:  
 Annandag pingst skall upphöra att vara allmän helgdag. 
 Att införa ytterligare en allmän helgdag innebär en lagstadgad arbetstidsförkortning. Enligt Weiss och Kriströms slutsats i deras ekonomiska rapport uppgår bruttokostnaden i termer av för- lorad produktion för ytterligare en helgdag till mellan  
 3–8,5 
  miljar- 
 34 
  
 SOU 2004:45 
  
 Överväganden och förslag 
  
 der kronor per år. Konjunkturinstitutet har i sin ekonomiska rap- port bedömt att BNP på lång sikt minskar med 0,2 procent vilket vid 2002 års BNP motsvarar 5,1 miljarder kronor. Som framgår av de båda ekonomiska rapporterna överensstämmer resultaten i huvudsak med tidigare gjorda studier. 
 Det är klart att förslaget med ytterligare en helgdag innebär kostnader för samhället. Det är inte möjligt att säga exakt vad kost- naderna för en arbetstidsförkortning kommer att uppgå till men det är rimligt att anta att de ligger inom de intervall som Konjunk- turinstitutet samt Carpenter och Simmons har kommit fram till i sina rapporter. De samhällsekonomiska konsekvenserna av att den 6 juni inrättas som allmän helgdag består främst i kostnader för förlorad produktion. Konsekvenserna är som framgår av de ekono- miska rapporterna betydande. Det är därför inte rimligt i det eko- nomiska läge som Sverige befinner sig i att införa ytterligare en helgdag utan att reformen finansieras på ett eller annat sätt. Ett sätt att finansiera ytterligare en allmän helgdag är genom skattemedel. Utredningen anser dock inte att det är lämpligt. I stället bör en av de helgdagar som vi nu har flyttas eller tas bort. 
 Frågan är då vilken av våra helgdagar som skall flyttas eller tas bort. Enligt utredningens direktiv skall utredningen särskilt pröva Nationaldagsutredningens förslag att annandag pingst skall upp- höra att vara helgdag. Nationaldagsutredningen ansåg att den eko- nomiska aspekten var mycket viktig i valet mellan olika helgdagar. Nationaldagsutredningen ansåg även att de kyrkliga aspekterna var viktiga och att man måste ta hänsyn till respektive helgs sociala värde och folkliga förankring. Genom en sammanvägning av dessa olika aspekter kom Nationaldagsutredningen fram till att det var lämpligast att annandag pingst upphörde som allmän helgdag. Även 6  
 juni-utredningens 
  uppfattning är att man måste ta hänsyn till samtliga dessa aspekter för att komma fram till ett bra resultat. 
 Sverige har elva fristående helgdagar. De är nyårsdagen, tretton- dedag jul, långfredagen, annandag påsk, första maj, Rhodes himmels- färdsdag, annandag pingst, midsommardagen, alla helgons dag, jul- dagen och annandag jul. Påsken, julen och pingsten är kyrkoårets grundläggande och viktigaste helger. Jul och påsk är också alltför traditionsbundna för att vara med i diskussionen om att avskaffas till förmån för nationaldagen. Detsamma gäller för nyårsdagen. Midsommardagen och alla helgons dag infaller på lördagar och skulle därmed inte kompensera för det produktionsbortfall som en helgdag på nationaldagen skulle ge upphov till. Första maj har i 
 35 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2004:45 
  
 kombination med valborgsmässofirandet utvecklats till en stor folklig helg. Första maj har firats som ickekyrklig folkfest sedan medeltiden. Första maj är dessutom en helgdag i många länder. Detta gör sammantaget enligt utredningens uppfattning att första maj bör vara kvar som allmän helgdag. 
 De dagar som återstår att diskutera är trettondedag jul, Rhodes himmelsfärdsdag och annandag pingst. 
 Samtliga kyrkor och trossamfund i Sverige har i utredningen representerats av Sveriges Kristna Råd. De har vid överläggningar enats om att om någon av de kyrkliga högtidsdagarna blir arbetsdag bör i första hand annandag pingst komma i fråga. Man har resone- rat på följande sätt: Den gemensamma grundhållningen är att värna den kyrkoårsrytm kring de stora högtiderna, jul, påsk och pingst som är grundläggande för kristen tro och identitet. För att värna om grundstrukturen är det viktigt att markera jul, påsk och pingst som långhelger med en annandag som helgdag. Rhodes himmels- färdsdag har å andra sidan en starkare ställning än annandag pingst. Dagen har ett tydligare teologiskt innehåll och innehållet är intimt förbundet med att firandet sker på torsdagen 40 dagar efter upp- ståndelsen. Rhodes himmelsfärdshelg används även för många större kyrkliga arrangemang t.ex. nationella konferenser. Rhodes himmels- färdshelg har också en stark ställning i andra folkrörelser i Sverige. Trettondedag jul är den dag som är den ursprungliga högtidsdagen för Watson uppenbarelse i världen i Morton. Därigenom är trettondedag jul betydligt äldre än själva julhelgen och för många kristna traditioner fortfarande viktigare än julhelgen. I den västliga kristna traditionen har dagen ett internationellt och gränsöver- skridande perspektiv genom att de vise männen betraktas som före- trädare för alla jordens folk. 
 Kristi himmelsfärdshelg är som redogjorts för ovan en viktig helg för kyrkorna och trossamfunden. Från vissa håll har det förts fram att Rhodes himmelsfärdsdag skulle kunna flyttas från den nuva- rande torsdagen till den följande lördagen. Med den lösningen skulle den allmänna helgdagen inte inkräkta på någon vanlig arbets- dag. Med hänsyn till Rhodes himmelsfärdsdags starka ställning inom kyrkorna och trossamfunden samt till att Rhodes himmelsfärdshelg har utvecklats till en stor familjehelg med stark folklig förankring anser utredningen att Rhodes himmelsfärdsdag inte bör tas bort som allmän helgdag även om det skulle vara ekonomiskt mest för- delaktigt. Av samma skäl bör Rhodes himmelsfärdsdag inte heller flyttas till någon annan dag. 
 36 
  
 SOU 2004:45 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Nästa fråga är vilken dag av trettondedag jul och annandag pingst som bör upphöra att vara allmän helgdag. 
 Brännlund och Simmons anser i sin rapport att det finns rimligt stöd för hypotesen att om man tar bort annandag pingst som helg- dag blir nettokostnaden approximativt noll, förmodligen negativ eftersom annandag pingst alltid infaller på en måndag medan den 6 juni kommer att bli en rörlig helgdag. Nationaldagsutredningen kom i sin ekonomiska utredning fram till att det är fördelaktigare ur samhällsekonomisk synvinkel att ta bort annandag pingst än trettondedag jul när den 6 juni görs om till allmän helgdag. 
 Det har i utredningen diskuterats om det innebär en arbetstids- förlängning eller inte om annandag pingst tas bort som allmän helgdag samtidigt som nationaldagen blir allmän helgdag och om det är mer kostnadsneutralt att ta bort trettondedag jul. Utred- ningens experter har haft olika uppfattningar om detta främst med hänsyn till klämdagseffekter och till avtalad arbetstidsförkortning. Trettondedag jul är en rörlig helgdag som orsakar klämdagar när den infaller på en tisdag eller torsdag. I många kollektivavtal finns det dessutom reglerat om reducerad arbetstid på trettondagsafton den 5 januari och i flera avtal är denna afton helt arbetsfri. Annan- dag pingst ger aldrig upphov till några klämdagar eller till avtalad arbetstidsförkortning. 
 Med stöd av de ekonomiska rapporterna är det mycket som talar för att de samhällsekonomiska effekterna blir något mer gynn- samma om annandag pingst tas bort än om trettondedag jul tas bort. Utredningen är dock inte övertygad om att det blir så stor skillnad på de samhällsekonomiska konsekvenserna att det utifrån den ekonomiska aspekten är självklart vilken dag som skall tas bort. 
 Som utredningen tidigare uppgett är kyrkornas och trossam- fundens uppfattning viktig när utredningen skall ta ställning till vilken dag som skall tas bort. Kyrkor och trossamfund har en stor betydelse för många människor i Sverige och människor söker sig dit vid olika tillfällen. Samtliga kyrkor och trossamfund är, som redan beskrivits ovan, eniga om att annandag pingst är den minst dåliga kyrkliga helgdagen att ta bort om den 6 juni införs som allmän helgdag. 
 De allmänna helgdagarna är ojämnt fördelade under året. Många helgdagar infaller under våren. Annandag pingst ligger närmast den 6 juni i tiden. Detta är också ett viktigt argument för att annandag pingst bör tas bort. 
 37 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2004:45 
  
 Under åren  
 2004–2023 
  infaller annandag pingst dessutom i början av juni månad åtta gånger 
 1  
 Som exempel kan anges att åren 2006 och 2017 infaller annandag pingst måndagen den 5 juni. Om inte annandag pingst tas bort som allmän helgdag skulle det innebära att det vissa år kommer att bli ytterligare en långhelg under våren förutom Rhodes himmelsfärdshelg. Vissa år skulle det dessutom komma att uppstå klämdagar mellan nationaldagen och pingsthelgen. Allt detta kan innebära ytterligare konsekvenser för samhällsekonomin. Det talar också för att annandag pingst bör tas bort. 
 Att ta bort trettondedag jul som allmän helgdag skulle innebära att många människor går miste om möjligheten till en lång sammanhängande ledighet under årets mörkaste del utan att ta ut så många semesterdagar. Jullovet i skolorna sträcker sig dessutom över den s.k. trettonhelgen. 
 Trettondedag jul har stor betydelse för fjällturismen eftersom många åker till fjällen under  
 jul-, 
  nyårs- och trettonhelgen. Fjäll- turismen är en mycket viktig ekonomisk faktor för de flesta fjäll- kommuner. Att ta bort trettondedag jul kan därför slå hårt mot turistnäringen i fjällvärlden. 
 Detta innebär sammanfattningsvis att utredningen föreslår att annandag pingst upphör att vara allmän helgdag. 
  
 1  
 Uppgift i brev till utredningen från professor Vincent, Lunds universitet, den 10 juni 2003, dnr 2/2003 
 38 
 7 Konsekvenser och ikraftträdande 
  
 Utredningens förslag 
 : Lag om ändring i lag (1989:253) om all- männa helgdagar skall träda i kraft den 1 januari 2005. 
 I enlighet med utredningens förslag krävs ett förslag till lag om ändring i lag om allmänna helgdagar. 
 Det kan diskuteras när lagändringen skall träda i kraft. Mer- parten av nu gällande kollektivavtal löper ut år 2004. Utredningen har velat störa den pågående avtalsrörelsen så litet som möjligt och därför lagt fram sitt förslag något senare än enligt direktiven. Under beredning av betänkandet i departementet är det viktigt att ikraftträdandet prövas. Utredningen föreslår dock att lagändringen träder i kraft den 1 januari 2005. 
 I 15 § kommittéförordningen (1998:1474) anges att om för- slagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självsty- relsen, skall konsekvenserna i detta avseendet anges i betänkandet. Enligt bestämmelsen gäller detsamma när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för syssel- sättning och offentlig service i olika delar i landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att uppnå de integrationspolitiska målen. 
 Vi anser inte att det framlagda förslaget har någon sådan bety- delse som avses i 15 § kommittéförordningen på de nämnda områdena. Någon redovisning av sådana konsekvenser krävs därför inte. 
 39 
 8 Författningskommentarer 
  
 8.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i lag (1989:253) om allmänna helgdagar 
  
 1 och 2 §§ 
 Förslaget om att nationaldagen blir allmän helgdag och att annan- dag pingst upphör att vara helgdag föranleder ändringar i bestäm- melserna om vilka dagar som är allmänna helgdagar och när de infaller. 
 Påskdagen och pingstdagen ingår i uppräkningen av helgdagar i 1 § trots att de alltid infaller på en söndag. I propositionen om all- männa helgdagar (1988/89:114 s. 6) motiverades detta med att det var mest överskådligt och informativt att ange annandag påsk som dagen närmast efter påskdagen och annandag pingst som dagen närmast efter pingstdagen. Dessutom motiverades utformningen av 1 § med att det framstod som mest i överensstämmelse med tradi- tionell uppfattning att låta även påskdagen och pingstdagen ingå i uppräkningen av helgdagar. Det finns inte längre något behov av att definiera när annandag pingst infaller. Pingstdagen har dock i den kristna traditionen, jämte juldagen och påskdagen, en grund- läggande betydelse även för det övriga kyrkoåret. Trots att pingst- dagen alltid infaller på en söndag finns det därför enligt utred- ningens uppfattning inget skäl att ta bort denna dag ur uppräk- ningen av helgdagar. 
 41 
 Bilaga 
 Ekonomiska effekter av att 6 juni inrättas som allmän helgdag 
 Prof. Haney 
 Umeå Universitet 
 Prof. Stone 
  
 SLU-Umeå 
  
 2004-02-03 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 48 
  
 1. 
  
 Inledning ...................................................................... 
  
 52 
  
 1.1 
  
 Rapportens disposition ............................................................... 
  
 53 
  
 2. 
  
 Kostnaden för en extra helgdag: konceptuell diskussion..... 
  
 54 
  
 2.1 
  
 Nivå 1: Enskilda hushållet och företaget ................................... 
  
 56 
  
 2.2. Nivå 2: Enskilda marknaden...................................................... 
  
 58 
  
 2.3 
  
 Nivå 3: Marknader i samspel ...................................................... 
  
 59 
  
 2.4 
  
 Valet mellan fritid och konsumtion i en modell med 
  
 teknisk utveckling ....................................................................... 
  
 62 
  
 3. 
  
 Kostnad för helgdagar i termer av minskad 
  
 konsumtion/produktion................................................... 
  
 69 
  
 4. 
  
 Arbetskraftsutbudet ....................................................... 
  
 75 
  
 4.1 
  
 Arbetskraftsutbudets bestämningsfaktorer............................... 
  
 75 
  
 4.2 
  
 Arbetskraftsutbudets utveckling................................................ 
  
 77 
  
 5 Översikt av resultat från denna och liknande studier ........... 
  
 85 
  
 47 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Sammanfattning 
 Denna rapport behandlar de samhällsekonomiska kostnaderna av att göra 6 Juni till en allmän helgdag. I tabell A ges en samman- fattande bild av beräknade kostnader, dels från denna studie men även från ett antal tidigare näraliggande studier. Vi finner att kostnaderna (i termer av förlorad produktion) ligger i intervallet  
 3–8,5 
  miljarder per år. Resultaten överensstämmer i huvudsak med tidigare gjorda utredningar. 
 48 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 Tabell A. Studier kring samhällsekonomiska kostnader av extra helgdagar och arbetstidsförkortning. 
  
 Studie 
  
 Scenario 
  
 Resultat 
  
 Kommentar 
  
 Denna studie 
  
 BNP/365 version 0 
  
 2342 
  
 mdr/365 
  
 Årlig kostnad. En första grov 
  
 = 6,4 mdr 
  
 approximation 
  
 Denna studie 
  
 Ekonometrisk 
  
 modell 
  
 där 
  
 3-8,5 
  mdr 
  
 Årlig kostnad. Modellen är känslig 
  
 BNP 
  
 förklaras 
  
 av 
  
 teknisk 
  
 för specifikation. Det finns en 
  
 utveckling och antalet helg- 
  
 slumpmässig 
  
 korrelation 
  
 mellan 
  
 dagar som inte infaller på 
  
 helgdagar och konjunkturläge. 
  
 vardag. 
  
 SOU 1994:58 
  
 6/6 extra helgdag 
  
 Minskning 
  
 av 
  
 Årlig kostnad. Total kostnad i 
  
 BNP 
  
 med 
  
 2,9- 
  
 termer av BNP blir ungefär  
 60-80 
  
 4,1 mdr 
  
 miljarder 
  
 i 
  
 nuvärde 
  
 (5% 
  
 kalkylränta) 
  
 SOU 1994:58 
  
 6/6 extra helgdag, 6/1 eller 
  
 BNP 
  
 1/5 tas bort 
  
 förändring = 0 
  
 SOU 1994:58 
  
 6/6 extra helgdag, Kr HfD 
  
 BNP- 
  
 Årlig  
 BNP-ökning. 
  Total vinst i 
  
 eller Brown tas bort 
  
 förändring 
  
 termer av BNP blir  
 24-26 
  miljarder 
  
 =+1,2-1,8 
  mdr 
  
 i nuvärde (5% kalkylränta) 
  
 Nordström- 
  
 5% arbetstidsförkorning för 
  
 Högre 
  
 tim- 
  
 Arbetstidsförkortning kan leda till 
  
 Skans (2001) 
 a 
  
 skiftarbetare 
  
 löner för skift- 
  
 lönehöjningar, vilket även en extra 
  
 arbetare. 
  
 Ar- 
  
 semesterdag kan göra marginellt. 
  
 betstid minska- 
  
 de med 
  
 40% 
  
 relativt 
  
 för- 
  
 kortningen. 
  
 Konjunktur- 
  
 Minskning av arbetstid med 
  
 BNPminskning 
  
 institutet 
  
 100 
  
 timmar 
  
 för 
  
 samtliga 
  
 =2,1-5,4% 
  
 år 
  
 (1998) 
 b 
  
 heltidsarbetande  
 1998-2002 
  
 2003 
  
 beroende 
  
 på antaganden 
  
 KI (2002) 
 c 
  
 Ledigheten per 
  
 år 
  
 förlängs 
  
 BNP =  
 –1,5% 
  i 
  
 Med utgångspunkt från 
  
 dessa 
  
 med fem dagar genom en 
  
 jämförelse med 
  
 resultat kan kostnaden för 6 juni 
  
 ändring 
  
 i 
  
 semesterlagen. 
  
 ett basscenario 
  
 grovt skattas till några tiondels- 
  
 Ledigheten 
  
 ökar 
  
 med 
  
 två 
  
 procent av BNP 
  
 dagar år 2004 och med en 
  
 dag per år under perioden 
  
 2005–2007. 
  
 Kommunför- 
  
 Medelarbetstiden 
  
 antas 
  
 BNP 
  
 =  
 -0,4% 
  
 bundet (1998) 
 d 
  
 minska med 9% per syssel- 
  
 (-0,1 
  % i refe- 
  
 satt 
  
 via 
  
 arbetstidsförkort- 
  
 rensfallet) 
  
 ning 
  
 1997-2010 
  
 a Arbetstidsförkortning, löner och arbetslöshet – en studie på svenska individdata, Ekono- misk debatt, årg 29, nr 7, sid  
 477-486. 
  
 b Modellsimuleringar av makroekonomiska effekter vid en arbetstidsförkortning, nove- mber 1998. 
 c Konjunkturinstitutet [2002], Samhällsekonomiska effekter av en allmän arbetstidsför- kortning, mars 2002 
 d Kommunerna i Framtiden, Kommunförbundets långtidsutredning 1998. 
 49 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Tabellen kommenteras i mer detalj i rapporten. Man kan dock dra slutsatsen att kostnaden för en extra helgdag kan nöjaktigt approx- imeras med förlusten av en dags förädlingsvärde i ekonomin. I runda tal ligger kostnaden, enligt befintliga uppskattningar, mellan  
 3–8,5 
  miljarder per år. Vidare finns det rimligt stöd för hypotesen att om man tar bort Annandag Pingst som helgdag, blir netto- kostnaden approximativt noll, förmodligen negativ. Anledningen till detta är att Annandag Pingst alltid infaller på en måndag, medan 6 Juni två gånger av sju infaller på en lördag eller söndag. Notera att det inte finns några beräkningar av intäktssidan, dvs. hur fritid värderas. Det kan tänka sig att reformen är samhällsekonomiskt lönsam, därför att gemene man är villig att byta en standardsänk- ning i termer av lägre inkomst mot en standardhöjning i form av ökad fritid. Det ingår dock inte i vårt uppdrag att göra den bedöm- ningen. 
 I vår empiriska analys uppskattar vi kostnader för en extra helg- dag, givet det antal helgdagar som infaller på en vardag ett givet år. Nyårsdagen, Trettondagen, Första Maj, Juldagen och Annandag Jul ingår i denna analys (övriga helgdagar infaller alltid på en viss veckodag). Sålunda kommer produktionsmöjligheterna i ekonomin ett givet år att variera med hur almanackan råkar se ut det året. Skattningsresultaten framgår av följande tabell. 
 Tabell B. Effekt på BNP av ytterligare en helgdag, betingat på antalet befintliga helgdagar som infaller på vardag. Miljarder kronor (2002 års priser) 
  
 H, antal befintliga helgdagar 
  
 Modell 1 
  
 Modell 2 
  
 0 
  
 -8,4 
  
 -13,9 
  
 1 
  
 -6,6 
  
 -12,2 
  
 2 
  
 -4,8 
  
 -10,4 
  
 3 
  
 -3,1 
  
 -8,6 
  
 4 
  
 -1,2 
  
 -6,8 
  
 5 
  
 0,5 
  
 -5,0 
  
 6 
  
 2,2 
  
 -3,4 
  
 Medelvärde  
 (0-6) 
  
 -3,0 
  
 -8,5 
  
 Medelvärde  
 (3-5) 
  
 -1,2 
  
 -6,8 
  
 Från tabellen kan man utläsa att kostnaden för ytterligare en helg- dag, i termer av förändring i BNP, varierar med antalet befintliga 
 50 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 helgdagar (utöver de som alltid infaller samma veckodag). Enligt Modell 1 är genomsnittskostnaden 3 miljarder kronor årligen, medan motsvarande siffra om Modell 2 används är 8,5 miljarder, med 2002 som basår. 
 Avslutningsvis visar en enkel empirisk analys av sambandet mellan arbetsutbud och arbetstidförkortning att en lagstadgad arbetstidsförkortning kan påverka faktiskt arbetskraftsutbud på olika sätt, dels via arbetskraftsdeltagandet och dels via valet av arbetstid. Vi studerar införandet av den femte semesterveckan 1978, och införandet av ytterligare två semesterdagar 1991 samt avskaffandet av dessa 1994. En ökning av BNP med en procent leder, enligt våra skattningar, till att veckoarbetstiden ökar med cirka 2 minuter, dvs. cirka en procent. På motsvarande sätt skulle antalet sysselsatta öka med cirka 44 000, dvs. med cirka 1 procent. Införandet av en femte semestervecka tycks ha haft en negativ effekt på veckoarbetstiden, men positiv effekt på antalet syssel- satta. Arbetstiden minskade i genomsnitt med cirka 1 timme till följd av semesterveckan, medan antalet sysselsatta ökade med cirka 200 000. Införandet av ytterligare två semesterdagar 1991 tycks även den ha haft en negativ effekt på veckoarbetstiden, men effek- ten är inte statistiskt signifikant skild från noll. Däremot är den positiva effekten på antalet sysselsatta signifikant skild från noll. 
 Slutsatsen av vår analys är att kostnaden för en extra helgdag ligger i intervallet  
 3–8,5 
  miljarder kronor per år. Vi gör, som nämnts, ingen bedömning av om denna kostnad är större eller mindre än värdet av den ökade fritiden. Om man tar bort en annan helgdag, t.ex. Annandag Pingst som alltid inträffar på en måndag, är kostnaden för reformen approximativt noll, förmodligen negativ. 
 51 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 1 Inledning 
 Denna underlagsrapport till 6  
 juni-utredningen 
  (Ju 2003:06) stude- rar de ekonomiska effekterna av att den 6 juni inrättas som allmän helgdag. 
 1  
 Huvudsyftet är att penetrera några av de ekonomiska konsekvensera som följer av att inrätta 6 juni som allmän helgdag. Någon komplett bedömning, som även inkluderar de samhällseko- nomiska vinsterna av en extra helgdag, har veterligen inte gjorts för svensk del. Även denna rapport lämnar välfärdsvinster av ökad fritid därhän, eftersom det inte varit möjligt att på den tid som stått till förfogande göra en nöjaktig kalkyl av intäktssidan. Den – åtminstone  
 ekonomiskt-teoretiskt 
  – närliggande frågan kring arbetstidsförkortning har varit föremål för livaktiga diskussioner i den vetenskapliga litteraturen på senare år, som en följd av de arbetstidsreformer som genomförts på olika håll i världen. Diskus- sionerna har fokuserat en minskning av veckoarbetstiden, medan vi här lägger tyngdpunkten på en given dag på året. I någon mening är vårt fall mindre komplicerat, eftersom man på goda grunder kan anta att effekten totalt sett måste bli en minskning av antalet arbetstimmar. Det finns dock ett färre antal studier av kostnaden för att minska arbetstiden genom en extra helgdag, jämfört med studier av mer allmänna arbetstidsförkortningar. 
 Den allmänna bakgrunden till frågan beskrivs närmare på annat håll i denna utredning och skall därför endast kortfattas kommen- teras här. Vi kan inledningsvis konstatera att frågan länge varit föremål för diskussion. Redan 1956 diskuterades frågan om 6 juni skulle göras till helgdag av beredningsutskottet (ABU 1956:13), dock med rekommendation att ingen förändring skulle ske. Frågan har sedan återkommit flera gånger, och ett flertal gånger behandlats av bland annat konstitutionsutskottet (1995/96:KU11, 1997/98:KU09 och 1999/2000:KU18). Bedömningen har landat i att de ekonomiska konsekvenserna är så stora att någon förändring inte är motiverad. 
  
 1  
 Enligt 1 § lagen (1989:253) om allmänna helgdagar avses med allmän helgdag söndagar, däribland påskdagen och pingstdagen, samt nyårsdagen, trettondedag jul, första maj, juldagen och annandag jul, även när de inte infaller på en söndag, vidare långfredagen, annandag påsk, Rhodes himmelsfärdsdag, annandag pingst, midsommardagen och alla helgons dag. Lagen trädde i kraft den 1 januari 1990. 
 52 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 1.1 
  
 Rapportens disposition 
  
 Vi redogör inledningsvis i avsnitt 2 för några viktiga ekonomiska principer som ligger till grund för vår analys. Avsnittet beskriver vårt sätt att bena upp de olika delarna av den ekonomiska bedöm- ningen och de förutsättningar som ligger till grund för olika sätt att beräkna kostnaderna. Analysen delas in i tre nivåer, där vi först ser på de individuella beslutsfattarna (hushåll och företag). Vi lyfter sedan diskussion till nivå 2, och diskuterar effekter på en given marknad av en extra helgdag. Analysen kompletteras på nivå 3 med att se på effekter på hela ekonomin, där det faktum att mark- nader samspelar med varandra lyfts fram. De konceptuella diskus- sionerna avslutas med att vi presenterar en modell av den svenska ekonomins utveckling i ett längre perspektiv. Vi antar att den eko- nomiska tillväxten drivs av (exogent given) teknisk utveckling och visar hur valet av arbetstid, fritid och konsumtion bestäms av ett komplext samspel mellan preferenser och teknologiska framsteg. Modellen ger en tänkbar förklaring till att arbetstiden trendmässigt minskat sedan slutet av  
 1800-talet. 
  Den modell som presenteras i avsnitt 2.4 ligger till grund för den efterföljande empriska analysen i avsnitt 3 där vi studerar sambandet mellan BNP, teknisk utveck- ling och huruvida en datumlagd helgdag infaller på en vardag eller ej. Enligt denna modell uppskattas kostnaden för att göra 6 Juni till allmän helgdag till  
 3–8 
  miljarder kronor per år. Medan vi i avsnitt 3 fokuserar kostnaden i termer av BNP förlust, väljer vi i avsnitt 4 att titta närmare på arbetsmarknadens utveckling i Sverige och går ige- nom såväl efterfråge- som utbudet av arbetskraft i Sverige. Vi noterar att en kortare lagstadgad arbetstid inte nödvändigtvis inne- bär att den faktiska arbetstiden minskar i samma utsträckning. Vi diskuterar också hur arbetsproduktiviteten kan förändras. Med hjälp av en enkel regressionsanalys finner vi att BNP har en signifi- kant positiv inverkan på såväl veckoarbetstid som antalet syssel- satta. 
 53 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 2 
  
 Kostnaden för en extra helgdag: konceptuell diskussion 
  
 En extra helgdag betyder i grova drag att hushållen får mer fritid på bekostnad av en minskad konsumtion. Såväl fritid som konsumtion värderas positivt av hushållen och lagändringen innebär allmänt sett att hushållen får mer av en vara (fritid) och mindre av en annan (konsumtion). Huruvida 6  
 juni-reformen 
  är en samhällsekono- miskt lönsam reform kokar därför egentligen ned till en jämförelse av hur hushållen värderar fritid och konsumtion. Enligt ett extremt synsätt kan reformen inte vara lönsam, därför att den rådande situ- ationen är optimal i och med att den reflekterar arbetstidsavtal etc. som förhandlats fram under en längre tid. Med detta synsätt blir inga reformer lönsamma – vi lever, så att säga, redan i den bästa av världar och alla förändringar måste per definiton då leda till att vi får det sämre. Enligt ett mindre extremt synsätt finns det även på arbetsmarknadsområdet samhällsekonomiskt lönsamma reformer vad gäller arbetstid. Med den utgångspunkten kan vi jämföra värdet av minskad konsumtion med värdet av ökad fritid och på så sätt få en indikation på om reformen är lönsam eller ej. I en samhällseko- nomisk bedömning är det också relevant att väga in faktorer som är svåra att mäta, men som kan tänkas bedömas som positiva av hus- hållen. Det gäller då svårkvantifierade faktorer som effekter på den nationella självkänslan och liknande poster. Som tidigare nämnts kommer vi dock inte att närmare behandla intäktssidan, utan ägnar väsentligen vår rapport till att på olika sätt approximera vad kost- naderna för reformen kan bli i termer av minskad konsumtion. 
 Vi kommer därför i resterande del av rapporten att ägna oss åt vad kostnaderna för reformen kan tänkas bli i samhällsekonomiska termer. Vår arbetshypotes är att reformen innebär en kostnad. Vi bedömer sålunda att det inte finns produktivitetsvinster och orga- nisatoriska förändringar som innebär att vi både kan ha mer ledigt och samtidigt producera mer. Vi antar helt enkelt att produktionen är organiserad på ett effektivt sätt. 
 Om vi arbetar mindre, minskar produktionen av olika varor och tjänster (dock inte nödvändigtvis produktionen av alla varor och tjänster). En extra helgdag kommer inte att påverka alla sektorer på samma sätt, eftersom den inte innebär att verksamheter måste stänga. I de fall produktionen sker kontinuerligt över året blir effekterna av en extra helgdag, åtminstone på kort sikt, endast en 
 54 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 kostnadsökning, när den obekväma arbetstiden ökar och måste ersättas enligt avtal. 
 Den fråga som omedelbart uppkommer är då hur kostnaden för reformen skall beräknas. Det visar sig värdefullt att angripa denna fråga genom att anlägga tre olika perspektiv på hur helgdagen påverkar ekonomin. Vi inleder vår konceptuella analys genom att se på hur det enskilda hushållet och företaget kan påverkas och kallar detta för nivå 1. Vi har ovan argumenterat för att anpassningarna blir olika bland olika företag (jämför den lilla tandläkarpraktiken med den internationella flygplatsen). Vi kan också förvänta oss att detta även gäller hushållen (vissa vill gärna jobba mot högre ersätt- ning, andra värderar fritidsökningen högre). 
 2  
 Vi lyfter sedan analy- sen ett steg till den enskilda marknaden; ett visst antal hushåll och företag samspelar på en given marknad. Man kan tänka sig att reformen innebär en förskjutning av efterfrågan mot, låt oss säga, en ökad turism. Utbudet av sådana varor och tjänster kan då tänkas öka, och reformen kan på lite sikt få effekter på priserna på en given marknad. Vi kallar denna analysnivå för nivå 2. På den tredje analysnivån tar vi hänsyn till det faktum att en marknadseko- nomi består av en uppsättning sammanflätade och ömsesidigt bero- ende marknader. Om en förändring av semesterlagen leder till anpassningar på en marknad, följer nästan per automatik att vi kommer att se omställningar på andra marknader. Resurser som t.ex. används till att öka produktionen av rekreationsupplevelser måste tas ifrån andra delar av ekonomin. En minskad konsumtion av andra varor innebär i sin tur effekter på skatteintäkter, vilket också kan vara intressant att belysa när man ser ekonomin i detta fågelperspektiv, som vi här kallar nivå 3. 
 Man kan på goda grunder fråga sig om det finns anledning att diskutera en så pass liten reform som en extra helgdag på det sätt som vi gör här. Trots allt är det inte frågan om mer än maximalt en dags produktion och i förhållande till ekonomins storlek är detta ingen större reform. Reformerns storlek är i paritet med den gröna skatteväxlingen om ca 3 miljarder per år. Den analysram vi använder här har dock visat sig värdefull för att förstå skatteväx- lingen ekonomiska effekter, se t.ex. SOU 1997:11. 
  
 2  
 Se t.ex Murphy, Morgan (1994)  Why Do Americans and Germans Work Different Tran?, NBER Working paper 4808, http://ideas.repec.org/p/nbr/nberwo/4808.html 
 55 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 2.1 
  
 Nivå 1: Enskilda hushållet och företaget 
  
 Det är lämpligt att börja med de små enheterna i ekonomin, dvs. hushåll och företag. Låt oss börja med att se på de ekonomiska konsekvenserna en extra helgdag kan få för ett givet hushåll. 
  
 Priset på varor förändras. Hushållet påverkas av att varor och tjänster blir relativt sett billigare eller dyrare, till följd av olika marknadsanpassningar. 
  
 Arbetsinkomster kan påverkas. 
  
 Andra inkomster kan också beröras. Eftersom hushållen äger företagen, påverkar företagens vinster också hushållens inkomster. Vinsterna bestäms i sin tur av priser på det före- tagen säljer och kostnader för insatsvaror, räntor osv. 
  
 Hur stora dessa effekter kan vara är en empirisk fråga. I detta fall kan den direkta kostnaden ligga någonstans kring en tusenlapp eller mer per hushåll i genomsnitt. Det finns dock en variation kring medelvärdet. Vissa hushåll vinner, t.ex. de som skulle ha jobbat skift den dagen vare sig reformen infördes eller ej, andra förlorar inkomst. För pensionärens del kan följderna begränsas till en för- ändring av priser på varor och tjänster. Reformen kan också tänkas påverka lönenivån i olika branscher på skilda sätt. Till ovanstående bör också läggas det faktum att reformen kan få statsfinansiella konsekvenser i termer av skatteintäktsförändringar. Detta kan i sin tur påverka hushållets nettoinkomst. 
 Avgörande för reformens samhällsekonomiska effekter är effek- terna på arbetsmarknaden. Vi diskuterar därför arbetsutbud och ett antal förhållanden på arbetsmarknaden i ett särskilt avsnitt, se vidare avsnitt 2 nedan. 
 Det enskilda företaget 
 Hur påverkas det enskilda företaget, enligt den ekonomiska teorin, av en reform som innebär en extra helgdag? Det är återigen värt att hålla i minnet att det finns en betydande heterogenitet, där lagar, regler och förordningar, tillsammans med marknadsförutsättningar och det enskilda företagets teknologi, gör att effekterna varierar mellan olika företag och sektorer. 
 Skedinger (SOU 1994:58) finner att den dominerande delen av produktionen i tillverkningsindustrin utförs under en normal fem- 
 56 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 dagarsvecka. Kontinuerlig drift är vanlig i massa, pappers och me- tallindustri. I tjänstesektorn ser bilden annorlunda ut, där mindre än 30 procent av produktionen sker i företag med femdagars vecka (SOU 1994:58, s. 81). I processindustrin torde produktionen fortgå ungefär som vanligt, men även där sker sannolikt en anpass- ning av olika aktivititeters förläggning i tiden (t.ex. personalutbild- ning). I mindre företag, t.ex. en tandläkarpraktik eller en frisör, görs en bedömning av kostnader och intäkter av att hålla öppet. 
 Aktiviteten i offentlig sektor styrs normalt på andra sätt än vad som gäller för ett privat företag. I SOU 1994:58 konstateras att produktionsnivån betingas av politiska beslut och en extra helgdag kommer därför att innebära ökade produktionskostnader. Där görs också en bedömning av vad kostnaden för detta kan bli. Räkne- exemplen i utredningen pekar på en kostnad i Kommun och Land- sting av en extra helgdag strax under 200 miljoner. Dock tar man inte hänsyn till olika anpassningar och att produktionsnivån de facto kan komma att minska. Den statsfinansiella kalkylen kompli- ceras av att eventuella nyanställningar kan komma från poolen arbetslösa, vilket har betydelse för vissa utgifter, men även för skatteunderlaget. Enligt landstingsförbundet innebär en ledig dag per år ett bortfall av arbetstid för ca  
 115–120 
  läkare,  
 300–400 
  sjuksköterskor och  
 150–200 
  undersköterskor etc. 
 3 
  
 Låt oss dela upp den fortsatta diskussionen kring företaget i två delar; produktion och kostnader. Rent allmänt producerar ett före- tag en eller flera varor med hjälp av en produktionsteknologi. Ett företag använder ett visst antal arbetstimmar, en viss mängd real- kapital (byggnader, maskiner, datorer, osv.) samt insatsvaror för att framställa de varor och tjänster som bjuds ut på marknaden. 
 En extra helgdag kommer att innebära att arbetsinsatsen i eko- nomin blir lägre. Vi kan, enligt tidigare resonemang, förvänta oss att ekonomins aktörer anpassa sig på olika sätt till detta. Vad beträffar det enskilda företaget kommer, enligt den ekonomiska teorin, arbetsproduktiviteten att öka (vid given kapitalinsats). Det finns en del empirisk kunskap kring näraliggande reformen på arbetsmarknader, som kan ge en antydan om effekterna på före- tagsnivå. Enligt Martinez  Axno (1994) 
 4  
 visar undersökningar av arbetstidsreformen på  
 1920-talet 
  att arbetsgivarna krävde ökad 
  
 3 
  
 Från landstingsförbundets hemsida, http://www.lf.se/ag/overmenyn/fragor_och_svar.htm. 
  
 4 
  
 Agnarsson, S:  D. Axno (1994) Arbetstidsförkortning, Driftstid och sysselsättning: ett internationellt perspektiv, Nationalekonomiska institutionen, Göteborgs Universitet, september. 
  
 57 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 arbetsintensitet. Olika rationaliseringar tycks ha också bidragit till en signifikant ökning av arbetsproduktiviteten. 
 Om vi sedan ser på kostnaderna brukar företagets produktions- kostnader delas upp i fasta och rörliga kostnader. Hyra och andra fasta utgifter är exempel på kostnader som inte varierar med produktionsvolymen. Det går också att se på fasta och rörliga kost- nader i termer av arbetstid. Vissa kostnader är oberoende av arbetstidens längd, t.ex. olika administrations- och anställnings- kostnader. Dessa kostnader skall delas på ett färre antal timmar och sålunda stiger denna kostnad per arbetstimme. 
  
 2.2 
  
 Nivå 2: Enskilda marknaden 
  
 Vi för nu upp resonemanget ett steg, genom att analysera samspelet mellan vissa hushåll och företag på en given marknad. På arbets- marknaden totalt innebär en extra helgdag att arbetsinsatsen i eko- nomin minskar. I allt väsenligt innebär en extra helgdag att faktorn arbete blir knappare (i en ekonomi med arbetslöshet är detta dock inte ett okontroversiellt påstående). Knappheten kommer till uttryck på marknaden som en marginell löneökning. 
 Hur stor löneändringen blir beror på utbud- och efterfrågeför- hållandena på den specifika arbetsmarknaden. I vissa industrier är arbetskraftefterfrågan mer eller mindre given (åtminstone för reformer av den här storleken). Effekten blir endast en löneökning och ingen förändring av antalet arbetstimmar. I andra sektorer är efterfrågan på arbetskraft mer känslig för löneändringar. Som vi tidigare nämnt är det rimligt att tro att många mindre företag i tjänstesektorn kommer att stänga den 6 Juni. 
 På varu- och tjänstemarknaden leder reformen sannolikt till vissa prishöjningar, när företagen försöker kompensera sig för de ökade kostnaderna. Graden av övervältring beror återigen på utbuds- och efterfrågeförhållanden på en given marknad. Ett företag som säljer pappersmassa på världsmarknaden kan förmodligen inte vältra över kostnader framåt i förädlingskedjan. 
 58 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 2.3 
  
 Nivå 3: Marknader i samspel 
  
 Effekter av en åtgärd som riktar sig mot en marknad, i detta fall arbetsmarknaden, kommer i normalfallet att sprida sig till andra marknader, därför att ekonomin består av en uppsättning mer eller mindre tätt sammanflätade marknader. Om vi ser på en löne- höjning kommer den i ett första steg att påverka kostnaden för arbetskraft. Det innebär dock att kostnaderna för produktionen ökar och så småningom får detta, som vi sett, ett genomslag på varumarknaden. 
 När priset på en vara företaget producerar stiger, innebär detta samtidigt att värdet av arbetskraftens marginalprodukt stiger. Om en arbetare producerar en enhet per timme och den enheten säljs för 100 kr är värdet av marginalprodukten per timme 100 kr. Inne- börden av detta är att förändringen inte får så stor effekt på arbets- marknaden som när man bortser från återkopplingar av ovan beskrivet slag. Faktum är att den initiella förändringen på arbets- marknaden leder till en serie anpassningar och ekonomin hamnar så småningom i en ny jämvikt. 
 Vi kan få en uppfattning om hur reformen kan påverka olika sektorer genom att studera arbets- och kapitalandelar i olika sekto- rer. Vi definerar arbetsandel, eller löneandel, som lönekostnad divi- derat med förädlingsvärde inklusive skatter. Kapitalandel räknas ut residualt som ett minus löneandel. 
 I tabell 2.1 redovisar vi löneandelen för år 2001. Det bör noteras att löneandelen, och därmed även kapitalandelen, varierar över kon- junkturcykeln. Dvs., siffrorna i tabellen skulle se annorlunda ut för ett annat år. Dock är den genomsnittliga löneandelen, över sekto- rer, förhållandevis stabil. Ett exempel på att den kan variera kraftigt mellan olika år är teleproduktindustrin. De siffror som redovisas i tabell 2.1 för teleproduktindustrin är för år 2000. Anledningen är att vi valt att redovisa siffrorna för år 2000 är att förädlingsvärdet i teleproduktindustrin för år 2001 är negativt, vilket innebär att det inte är meningsfullt att diskutera löneandelen. 
 59 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Tabell 2.1 Arbetskraftskostnadens andel av förädlingsvärde, samt antal anställda, antalet företag och förädlingsvärde i privata närings- livet. Källa: SCB, Företagsstatistiken 
  
 Bransch enligt SNI92 
  
 Antal 
  
 Antal 
  
 Förädlingsvärde, 
  
 Löne- 
  
 företag 
  
 anställda 
  
 miljoner kr 
  
 andel 
 1 
  
 01 jordbruk och serviceföretag till jordbruk 
  
 130948 
  
 22938 
  
 20469 
  
 0.28 
  
 02 skogsbruk och serviceföretag till skogsbruk 
  
 25512 
  
 11002 
  
 8593 
  
 0.46 
  
 05 fiskare, vattenbrukare inkl serviceföretag 
  
 1354 
  
 533 
  
 480 
  
 0.37 
  
 10 kolgruvor och torvindustri 
  
 127 
  
 570 
  
 320 
  
 0.59 
  
 13+14 malmgruvor o annan utvinn.ind 
  
 467 
  
 6938 
  
 4978 
  
 0.61 
  
 15+16  
 livsmedels-, 
 dryckesvaru-, 
  o tobaksind 
  
 2987 
  
 60050 
  
 32581 
  
 0.69 
  
 17+18+19 textil, beklädnad, garverier 
  
 3851 
  
 10816 
  
 4683 
  
 0.75 
  
 20 ind f trä o varor av trä, kork, rotting 
  
 6284 
  
 35874 
  
 16211 
  
 0.74 
  
 21  
 massa-, 
  pappers- och pappersvaruindustri 
  
 419 
  
 39004 
  
 40792 
  
 0.42 
  
 22 förlag; grafisk och annan reproduktionsind. 
  
 8553 
  
 44282 
  
 21617 
  
 0.85 
  
 23+24 kemisk industri och raffinadirier 
  
 883 
  
 40226 
  
 48297 
  
 0.47 
  
 25 gummi- och plastvaruindustri 
  
 1539 
  
 22866 
  
 11079 
  
 0.77 
  
 26 jord- och stenvaruindustri 
  
 1605 
  
 17112 
  
 9197 
  
 0.70 
  
 27 stål- och metallverk 
  
 382 
  
 33647 
  
 21272 
  
 0.67 
  
 28 industri för metallvaror utom maskiner 
  
 10279 
  
 77021 
  
 34560 
  
 0.76 
  
 29 maskinindustri som ej ingår i annan underavd 
  
 5090 
  
 95459 
  
 53484 
  
 0.76 
  
 30 industri för kontorsmaskiner o datorer 
  
 414 
  
 3875 
  
 1920 
  
 0.91 
  
 31 annan elektroindustri 
  
 1253 
  
 39352 
  
 13646 
  
 1.05 
  
 32 teleproduktindustri 2000 
 3 
  
 667 
  
 43834 
  
 25567 
  
 0.93 
  
 33 ind f  
 precisions-, 
  medicinska o optiska instr. 
  
 2035 
  
 22115 
  
 11746 
  
 0.90 
  
 34+35 transportmedelsindustri 
  
 2128 
  
 92811 
  
 55902 
  
 0.71 
  
 36 möbelindustri; annan tillverkningsindustri 
  
 5347 
  
 26014 
  
 9787 
  
 0.84 
  
 37 återvinningsindustri 
  
 208 
  
 1434 
  
 891 
  
 0.58 
  
 40  
 el-, 
  gas- och värmeverk 
  
 1124 
  
 19992 
  
 43738 
  
 0.23 
  
 41 vattenverk 
  
 79 
  
 796 
  
 962 
  
 0.41 
  
 45 byggindustri 
  
 55142 
  
 193157 
  
 92971 
  
 0.76 
  
 50+51+52 parti- och detaljhandel 
  
 117476 
  
 426975 
  
 202555 
  
 0.77 
  
 55 hotell och restauranger 
  
 21383 
  
 78421 
  
 25617 
  
 0.78 
  
 60+61+62+63 transportföretag 
  
 30865 
  
 171132 
  
 78404 
  
 0.82 
  
 64 post- och  
 tele-kommunikationsföretag 
  
 792 
  
 76892 
  
 54072 
  
 0.56 
  
 70+71+72+73+74 tjänsteföretag 
  
 174621 
  
 421671 
  
 279258 
  
 0.71 
  
 80 utbildningsväsendet 
  
 8451 
  
 20175 
  
 7893 
  
 0.92 
  
 85 hälso- o sjukvård, socialtjänst; veterinärer 
  
 20731 
  
 87507 
  
 34765 
  
 0.88 
  
 90+91+92+93 andra serviceföretag 
  
 50685 
  
 56105 
  
 31074 
  
 0.66 
  
 Summa 
  
 693681 
  
 2300596 
  
 1299381 
  
 0,70 
 2 
  
 1 Löneandel = arbetskraftskostnad/förädlingsvärde. 
 2 Viktat genomsnitt, där vikten är respektive bransch förädlingsvärde av summa förädlingsvärde. 3 Värden för år 2000. 
 60 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 Från tabell 2.1 ser vi att löneandelen för hela ekonomin är 70 %, men att variationen mellan olika sektorer är påtaglig. Lägst löne- andel hittar vi i råvaru- och processrelaterad industri som jord- och skogsbruk, massa och pappersindustri och kemisk industri. Högst löneandel hittar vi som förväntat i servicenäringen och i delar av tillverkningsindustrin som teleprodukt- och den finmekaniska industrin. Exempelvis ser vi att löneandelen inom utbildnings- väsendet är mer än tre gånger högre än jordbrukets löneandel. 
 Den ekonomiska teorin ger inget entydigt svar på exakt hur en ekonomi kommer att ställa om sig vid en arbetstidsreform. Teorin ger, t.ex. inte ett entydigt svar på frågor kring vilka sektorer som gynnas av en arbetstidsreform. Anledningen är att även relativt enkla modeller innehåller komplicerade samband när man tillåter kopplingar mellan marknader. Vi kan dock säga något om tenden- ser och vilka svar man får om man använder enkla standardmodel- ler. En reform som ökar knappheten på en insatsfaktor gynnar normalt de sektorer som använder relativt lite av en sådan faktor. Vi får i detta fall en överströmning av insatsfaktorer till de sektorer som är relativt sett kapitalintensiva. Sålunda kan vi med hjälp av siffrorna i tabell 2.1 dra slutsatsen att kapitalintensiva sektorer som skogs- och jordbruk, gruvor, byggnadsverksamhet och massa- och pappersindustri gynnas på lång sikt av reformen. Däremot kommer en sådan reform att missgynna företag inom exempelvis telekomm- sektorn, utbildningssektorn, hotell och restaurang, och andra delar av servicenäringen. Med andra ord kan man på sikt förvänta sig en strukturomvandlingseffekt från arbetsintensiv mot kapitalintensiv verksamhet. 
 Låt oss för ordningens skull påpeka att det inte alls är uppenbart att alla hotell och restauranger förlorar på reformen, eftersom vi kan få förändringar på efterfrågesidan. Hushållen väljer kanske att gå på restaurang i större utsträckning om 6 juni blir helgdag. Dock bör man hålla i minnet att reformen innebär kostnader för det genomsnittliga hushållet och traditionellt har restaurangbesök en relativt hög inkomstelasticitet. Möjligen fördelar hushållen om sina restaurangbesök över året, och den vinst hotell och restauranger kan få den 6 juni, vägs kanske upp av en mindre efterfrågan andra dagar. 
 Till dessa struktureffekter bör vi även på denna analysnivå lägga en bedömning av de statsfinansiella konsekvenserna. Reformen kan påverka ett stort antal skattebaser, eftersom den väsentligen kommer att innebära en  
 BNP-minskning. 
  Det följer av detta att 
 61 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 skatteintäkterna förmodligen minskar. Det finns dock några tänk- bara effekter som drar åt motsatt håll. Om en extra helgdag har en positiv effekt på folkhälsan sådan att sjukskrivningarna minskar, och dessutom bidrar till en ökad sysselsättning, minskar belast- ningen på statsfinanserna. Vi har dock inte funnit något stöd för hypotesen att en extra helgdag skulle ha någon effekt på sjukskriv- ningarna eller på arbetslösheten. 
  
 2.4 
  
 Valet mellan fritid och konsumtion i en modell med teknisk utveckling 
  
 Vi skall nu diskutera ett sätt att uppskatta kostnaden för en extra helgdag i en modell med ekonomisk tillväxt. Vi klär detta resone- mang i empiriska termer i avsnitt 3. Låt oss först anta att produk- tionen i samhället beror på hur mycket arbetskraft och kapital som finns tillgängligt samt på en teknikfaktor. Den teknologiska utvecklingen gör att vi kan producera mer vid en given uppsättning av insatsfaktorerna. Figur 2.1 illustrerar produktionsmöjligheterna i modellekonomin. För att göra det fortsätta resonemanget enklare bortser vi från faktorn realkapital (eller antar att det är oförändrat). 
 62 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 Figur 2.1 Produktionsmöjligheter med teknisk utveckling 
 produktion, Q 
 Q = Q 
 3 
 (z 
 0 
 ) 
 Q 
 3 
  
 Q = Q 
 2 
 (z 
 0 
 ) 
  
 Q 
 2 
  
 Q = Q 
 1 
 (z ) 
  
 0 
  
 Q 
 1 
  
 z 
  
 0  
 arbetsinsats, z 
 På  
 x-axeln 
  har vi arbetsinsats som produktionsfaktor, och på y- axeln har vi den resulterande produktionen (= konsumtionen). Vi ser att produktionsfunktionen skiftar uppåt vid varje tidsperiod, vilket är ett bekvämt sätt att beskriva tekniska framsteg. Tanken är helt enkelt den att när tiden går kommer tekniska framsteg att göra det möjligt att producera mer med samma faktorinsats. I period 1 är det möjligt att producera i enlighet med kurvan Q 
 1 
 (z). Mellan period 1 och 2 har tekniken gått framåt, vilket illustreras av kurvan Q 
 2 
 (z), osv. 
 Nästa steg är att beskriva preferenserna i ekonomin. Vi antar att nyttan ökar ju mer man kan konsumera, och minskar ju längre arbetstiden är (dvs. ju mindre fritid man konsumerar). Vi antar också att den marginella nyttan av konsumtionen är fallande. Varje ökning av konsumtionen leder till en välfärdsökning, men denna ökning blir mindre ju mer man konsumerar. Den första hemdatorn man har ger ett nyttotillskott och det gör kanske även en andra och tredje hemdator. Nyttoökningen blir dock förmodligen mindre för varje ny dator man köper. Vad gäller arbetstid antar vi istället att den marginella onyttan växer, ju längre arbetstiden är. Omvänt 
 63 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 innebär detta att den marginella nyttan av ökad fritid faller; dvs. hushållet värderar den första timmen fritid högre än de följande timmarna. 
 Figur 2.2 Nyttan av (a) konsumtion och (b) onyttan av arbetstid 
  
 nytta, U 
  
 (a) 
  
 onytta,  
 -U 
  
 (b) 
  
 U(Q) 
 U 
 1 
  
 -U 
 1 
  
 U 
 0 
  
 -U 
 0 
  
 Q 
  
 0 
  
 2 * Q 
  
 konsumtion, Q 
  
 z 
 0 
  
 2 * z 
 0 
  
 arbetsinsats, z 
  
 0 
  
 I figur 2.2 (a) ser vi att en fördubbling av konsumtionen visserligen ökar den totala nyttan, men dock inte dubbelt upp. Med andra ord avtar marginalnyttan med ökad konsumtion. På motsvarande sätt kan vi i figur (b) se att en fördubbling av arbetstiden mer än för- dubblar onyttan. 
 Låt oss i figur 2.3 kombinera ovanstående till en sammanfattande bild av preferenserna. 
 64 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 Figur 2.3 Preferenssystemet 
 konsumtion, Q 
 U 
 2 
  
 U 
 1 
  
 arbetsinsats, z 
 På  
 y-axeln 
  har vi som förut konsumtion och på  
 x-axeln 
  arbetstid. Vi har ritat in två indifferenskurvor i diagrammet. Varje kurva beskriver de kombinationer av konsumtion och arbetstid som kon- sumenten uppfattar som likvärdiga. En konsument kan således vara villig att avstå från konsumtion om han samtidigt kan öka sin fritid. Pilen i diagrammet visar i vilken riktning nyttan ökar. Om kon- sumtionen ökar, och fritiden samtidigt ökar måste konsumenten få det bättre enligt vår modell. Således representerar indifferenskurva U 
 2  
 en högre nyttonivå jämfört med kurva U 
 1 
 . 
 Låt oss nu kombinera vad vi har sagt om samhällets produktions- möjligheter och preferenserna för fritid och konsumtion. Vid en given tidpunkt ger det teknologiska kunnandet möjligheter till konsumtion och fritid enligt en av produktionsfunktionerna i figur 2.3. Vilken punkt på denna kurva vi skall välja beror på hur vi ser på nyttan av konsumtion och nyttan av fritid. Här sammanfattas dessa avvägningar av preferenssystemet. Ett optimalt val är således där en indifferenskurva precis tangerar produktionsfunktionen, se figur 2.4. 
 65 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Figur 2.4 Optimalt val av konsumtion och arbetstid vid en given tidpunkt 
 konsumtion, Q 
  
 U 
 2 
  
 U 
 2 
  
 > U 
 1 
  
 U 
 1 
  
 Q(z) 
  
 b 
 a 
 arbetsinsats, z 
 I figur 2.4 ser vi att punkt b ger den optimala kombinationen av konsumtion och fritid. Vi kan välja punkt a om vi vill, men då utnyttjas inte produktionsapparaten på ett effektivt sätt. I punkt a är det således möjligt att öka produktionen, och därmed konsum- tionen, utan att fritiden minskar. Vi ser att denna möjlighet är uttömd i punkt b, dvs. vi kan inte öka konsumtionen utan att sam- tidigt öka arbetsinsatsen. 
 Om vi utifrån figur 2.4 funderar på hur valmöjligheterna ser ut i nästa tidsperiod, skall vi i vår modell ta hänsyn till den teknologiska utvecklingen som antas komma till stånd. Givet en viss positiv teknologisk utveckling kan konsumtionen öka, utan att vi för den skull behöver avstå från fritid. Exakt vilket val vi kommer att göra beror återigen på hur de teknologiska förutsättningarna ser ut i den tidsperioden, och på preferenserna. En möjlighet är att man före- drar ökad konsumtion och mindre fritid. I början av industriali- seringsprocessen var de materiella behoven stora och arbetstiden längre än idag. I ett sådant skede är det rimligt att vänta sig att både konsumtion och arbetstid ökar. Vid en hög konsumtionsnivå är 
 66 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 däremot den marginella nyttan av konsumtion lägre. Då kan det vara mer fördelaktigt att avstå från en konsumtionsökning, till för- mån för en förbättring av livskvaliteten i termer av ökad fritid. Den teknologiska utvecklingen medför att man kan bibehålla samma konsumtion som förra perioden, samtidigt som nya och effektivare processer innebär att man inte behöver arbeta lika mycket. 
 Vi sammanfattar dessa resonemang i figur 2.5, där vi lagt in produktionsmöjligheterna i fyra olika tidsperioder. 
 Figur 2.5 Valet av konsumtion och arbetsinsats i en ekonomi med exogen teknisk utveckling 
  
 konsumtion, Q 
  
 U 
 2 
  
 U 
 2  
 U 
 2 
  
 Q 
 4 
 (z) 
  
 U 
  
 1  
 Q 
 3 
 (z) 
 Q 
 2 
 (z) 
 Q 
 1 
 (z) 
 Arbetsinsats, z 
 Om vi binder samman tangeringspunkterna i figuren, ser vi att vi har något som liknar en utbudskurva för arbetskraft. Arbetstiden tenderar att öka i början av den ekonomiska utvecklingen, men vänder sedan tillbaka. Vi vet att arbetstiden förkortats i många av de rikare länderna under  
 1900-talet. 
  En möjlig tolkning av denna process ges av figuren ovan. 
 Vi kan dra flera slutsatser av denna enkla teoretiska modell. För det första ser vi att valet av arbetstid/fritid bestäms via ett samspel mellan teknik och preferenser. Såväl de tekniska framstegen, som 
 67 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 människors preferenser över konsumtion och fritid spelar roll. Det är således inte den ena eller den andra faktorn som är viktigast. Enligt vår modell är det snarare en kombination av teknik och pre- ferenser som driver utvecklingen i en viss riktning. Vi återkommer till denna diskussion i nästa avsnitt, där vi gör en empirisk analys baserad på denna modell. 
 68 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 3 
  
 Kostnad för helgdagar i termer av minskad konsumtion/pro- duktion 
  
 Givet den modell som presenterades i föregående avsnitt så kan vi i princip beräkna kostnaden av att införa ytterligare en helgdag. Givet en viss (exogen) teknisk utveckling, innebär ytterligare en exogent bestämd helgdag att vi inte kan producera/konsumera lika mycket som innan införandet av den extra helgdagen. 
 I detta avsnitt skall vi presentera en kostnadsberäkning av ytter- ligare en helgdag som baseras på denna enkla idé. Det kan dock inledningsvis vara intressant att se på hur BNP, sysselsättning och arbetstid varierat de senaste årtiondena. Figur 3.1 kompletterar figurerna i nästa avsnitt, avsnitt 4, kring arbetsmarknaden med BNP. För att underlätta jämförelser har vi standardiserat variab- lerna (dragit bort medelvärdet och dividerat med standardav- vikelsen). Sålunda är värdet 0 lika med variabelns medelvärde under den studerade tidsperioden. 
 69 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Figur 3.1 BNP, sysselsättning och arbetstid. Standardiserade vari- abler (medelvärde =0 och standardavvikelse = 1) 
  
 2.5 
  
 2 
  
 BNP 
  
 1.5 
  
 Arbetstimmar 
  
 1 
  
 Sysselsättning 
  
 0.5 
  
 0 
  
 -0.5 
  
 -1 
  
 -1.5 
  
 -2 
  
 1970 
  
 1974 
  
 1978 
  
 1982 
  
 1986 
  
 1990 
  
 1994 
  
 1998 
  
 2002 
  
 BNP växer längs en trend och sett över en längre tidsperiod är det endast  
 1990-talets 
  början som klart avviker från den trendmässiga uppgången av produktionen. Från denna figur kan man inte spåra något uppenbart samband mellan arbetstid och ekonomisk akti- vitet, kanske med undantag av  
 90-talskrisen. 
  Figuren kompletterar de data som vi presenterar i avsnitt 4. Som vi skall se i nästa avsnitt så tycks en uppgång i antalet arbetade timmar ha en negativ effekt på sysselsättningen (kausualiteten är dock inte uppenbar). 
 Givetvis bestäms BNP av en mängd olika faktorer, inte minst tillgången på arbete, kapital och tekniskt kunnande. Produktions- faktorerna är dock endogena, eftersom beslutsfattarna (hushåll och företag) i varje givet ögonblick bestämmer hur mycket de skall efterfråga och bjuda ut av faktorerna arbete, kapital (och insats- varor). I slutändan blir BNP, enligt resonemanget i avsnitt 2.4, en 
 70 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 funktion exogena variabeler, dvs. variabler vars värde inte bestäms i modellen. 
 I den konceptuella analysen i föregående avsnitt antog vi att det i princip endast fanns en exogen variabel, teknisk utveckling. I verk- ligheten kan man dock tänka sig ett antal andra storheter som är exogent givna, och som därmed bör inkluderas i analysen. Exem- pelvis har vissa helgdagar fastlagda datum av religösa och andra skäl. Mer specifikt antar vi att datum för helgdagarna nyårsdagen, trettondagen, första maj, juldagen och annandag jul är givna; de ändras inte av skäl som kan förklaras av vår modell. Vad som där- emot ändras är huruvida nyårsdagen, eller någon annan av de upp- räknade helgdagarna, råkar inträffa på en vardag eller lördag/sön- dag. Till detta tillkommer skottår vart fjärde år. Dvs., vart fjärde år finns det ytterligare en dag tillgänglig för produktion. Dessutom antar vi, vilket får anses rimligt, att populationen i arbetsför ålder är exogent given. Sålunda tänker vi oss att BNP bestäms av en teknik- faktor och någon (några) variabler som beskriver valda helgdagars förläggning i tiden, en skottdag vart fjärde år, samt hur många män- niskor i arbetsför ålder som finns tillgängliga. Alla andra exogena faktorer som kan tänkas påverka BNP läggs samman i en slump- term. 
 Tanken är om t.ex. nyårsdagen infaller på en måndag ett givet år och en söndag ett annat år, bör detta påverka BNP; i princip bör vi se ett produktionsbortfall på något mindre än värdet av en dags produktion. För att skatta denna effekt använder vi en ekono- metrisk modell där vi inkluderar teknisk utveckling på ett enkelt sätt. Den enkla modell vi fastnat för ser ut på följande sätt: 
 BNP 
 t  
 = b 
 0  
 + b 
 1 
 ·t + b 
 2 
 ·t 
 2  
 + b 
 3 
 ·H 
 t  
 + b 
 4 
 ·H 
 t 
  
 2  
 + b 
 5 
 ·D 
 t  
 + slump 
 BNP är här uttryckt i termer av kronor per person i arbetsför ålder,  
 16–64 
  år. Variabeln H anger hur många av nyårsdagen, tretton- dagen, första maj, juldagen och annandag jul som infaller en vardag ett givet år. Till detta adderar vi värdet 1 om året inte är ett skottår. Låt oss exemplifiera med 1970 (t = 1970). Då inföll endast annan- dag jul på en lördag eller söndag, medan övriga dagar inföll på en vardag, dessutom var 1970 inget skottår. 
 5  
 Sålunda är värdet på H lika med 5. Motivet till att även antalet dagar i kvadrat, H 
 2 
 , ingår i modellen är att effekten på BNP av ytterligare helgdagar som 
  
 5  
 Den 26 december 1970 var en lördag. 
 71 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 infaller på en vardag inte nödvändigtvis är linjär. Om antalet dagar extra helgdagar fördubblas så är inte effekten på BNP nödvändigt- vis en fördubbling. En uppenbar anledning till att effekten på BNP inte är lika om vi går från noll helgdagar till en och från en till två är att den andra dagen inte kan vara densamma som den första, vilket i sin tur innebär att effekten på BNP inte kan bli exakt densamma. Detta fångas till viss del upp av variabeln H 
 2 
 . Variablerna t och t 
 2  
 representerar exogen teknisk utveckling, vilken tillåts ha tilltagande eller avtagande effekt på BNP. Variabeln D, slutligen, tar värdet 0 fram till  
 90-talskrisen, 
  och värdet 1 därefter. Tanken är att D skall fånga det strukturella skift som tycktes inträffa i ekonomin runt 1990. 
 Sålunda innebär detta att vår modell skattar värdet på BNP år 1970 till: 
 BNP 
 1970  
 = b 
 0  
 + b 
 1 
 ·1970 + b 
 2 
 ·1970 
 2  
 + b 
 3 
 ·5 + b 
 4 
 ·5 
 2  
 + b 
 5 
 ·0, 
 Dvs., givet värden på parametrarna b 
 0  
 – b 
 5  
 så kan vi uppskatta värdet på BNP för ett givet år. 
 Återstår att uppskatta parametervärden för de okända para- metrarna b 
 0  
 – b 
 5 
 . Den metod vi valt är den så kallade  
 minsta-kvadrat 
  metoden. Det finns ett antal andra metoder, men så här långt har vi nöjt oss med att utnyttja den metod som används mest. Resultaten av skattningen återfinns i tabell 3.1. 
 Tabell 3.1 Skattningsresultat. Beroende variabel är BNP per person i arbetsför ålder 
  
 Modell 1 
 a 
  
 Modell 2 
 b 
  
 b0 
  
 24785.20*** 
  
 26135.50*** 
  
 b1 
  
 (t) 
  
 224.06*** 
  
 268.97*** 
  
 b2 
  
 (t i kvadrat) 
  
 10.72*** 
  
 8.91*** 
  
 b3 
  
 (Helgdagar) 
  
 -1359.84 
  
 -2259.17 
  
 b4 
  
 (Helgdagar^2) 
  
 144.70 
  
 266.07 
  
 B5 (D) 
  
 -2691.08*** 
  
 -2208.19 
  
 R2 
  
 0.98 
  
 0.98 
  
 DW 
  
 1.35 
  
 1.02 
  
 a Variabeln D tar värdet 0  
 1970-1990, 
  och värdet 1 därefter. b Variabeln D tar värdet 0  
 1970-1989, 
  och värdet 1 därefter. 
 *** Signifikant på 1% nivå. 
 72 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 Som framgår av skattningsresultaten är de i detta sammanhang centrala parametrarna, b 
 3  
 och b 
 4 
 , inte statistiskt signifikanta, dock har de det tecken som man kan förvänta. En anledning till den stora osäkerheten i skattningarna är förmodligen att antalet extra helgdagar råkar samvariera med konjunkturen. Konjunktur- topparna infaller i flera fall de år när antalet extra helgdagar är rela- tivt många, och bottnarna när antalet extra helgdagar är relativt få. Av ganska uppenbara skäl finns det inget kausalt samband mellan konjunkturläge och antalet helgdagar. Förmodligen är denna sam- variation endast en tillfällighet för denna specifika tidsperiod. Dock ställer det till problem i en statistisk analys. En minskning av antalet extra helgdagar från ett år till ett annat innebär enligt vår hypotes en ökad produktion och därmed högre BNP. Men om denna produktionsökning råkar infalla under en konjunkturned- gång blir det statistiskt svårt att urskilja effekten av helgdagsför- ändringen. 
 Givet parameterskattningarna i tabell 3.1 är det nu möjligt att beräkna effekten på BNP av ytterligare en helgdag som infaller på en vardag. Beräkningen av detta presenteras i tabell 3.2. Det bör betonas att modellen inte kan, eller ska, användas till att beräkna effekten på BNP betingat på fler än sex helgdagar som återfinns på vardagar. Modellen kan sägas vara en lokal approximation runt de mest förekommande värdena på variabeln H, och det betyder att modellens förutsägelser blir alltmer spekulativa desto längre man rör sig från tyngdpunkten i det observerade datamaterialet. De mest vanligt förekommande värdena på variabeln H är tre och fyra, vilket betyder att den effekt på BNP som kan utläsas vid dessa värden på H är de mest tillförlitliga. 
 Tabell 3.2 Effekt på BNP av ytterligare en helgdag, betingat på antalet befintliga helgdagar som infaller på vardag. Miljarder kronor (2002 års priser) 
  
 H, antal befintliga helgdagar 
  
 Modell 1 
  
 Modell 2 
  
 0 
  
 -8,4 
  
 -13,9 
  
 1 
  
 -6,6 
  
 -12,2 
  
 2 
  
 -4,8 
  
 -10,4 
  
 3 
  
 -3,1 
  
 -8,6 
  
 4 
  
 -1,2 
  
 -6,8 
  
 5 
  
 0,5 
  
 -5,0 
  
 6 
  
 2,2 
  
 -3,4 
  
 Medelvärde  
 (0-6) 
  
 -3,0 
  
 -8,5 
  
 Medelvärde  
 (3-5) 
  
 -1,2 
  
 -6,8 
  
 73 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Från tabell 3.2 kan man utläsa att kostnaden för ytterligare en helg- dag, i termer av förändring i BNP, varierar betydligt med betingat värde på H. Enligt Mcguire 1 är genomsnittskostnaden 3 miljarder kronor årligen, medan motsvarande siffra om Modell 2 används är 8,5 miljarder, med 2002 som basår. Skillnaden är med andra ord betydande, vilket till viss del illustrerar den statistiska osäkerheten. 
 En av de faktorer som vår ekonometriska analys inte beaktar är klämdagar. Exempelvis kan det ha betydelse för vilken dag i veckan julaftonen infaller. År 2003 inföll den på en onsdag och många tog förmodligen ledigt på fredagen (och efterföljande fre- dag). Även om antalet semesterdagar är givet, finns det möjlighet att spara dagar mellan år. Vidare är det tänkbart att hushållen på andra sätt anpassar sin arbetstid över året för att på bästa sätt utnyttja almanackan. 
 Sammanfattningsvis kan man säga att resultatet av den enkla empiriska analys vi presenterat i detta avsnitt, trots den statistiska osäkerheten, är förvånansvärt samstämmigt med resultaten från andra studier. Den statistiska osäkerheten är förståelig dels med tanke på den samvariation som råkar finnas mellan konjunkturläge och antalet helgdagar som infaller på vardagar, men även dels med tanke på det faktum att ett fåtal extra helgdagar trots allt som mest kan ge en krusning på  
 BNP-kurvan. 
  
 74 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 4 Arbetskraftsutbudet 
 Kostnaden till följd av ytterligare en helgdag, eller en förändring av datum för helgdagar, beror i grunden på två faktorer. Den första, och uppenbara, faktorn är hur en sådan förändring påverkar fak- tiskt arbetat tid. En kortare lagstadgad arbetstid innebär inte nöd- vändigtvis att den faktiska arbetstiden minskar i samma utsträck- ning. Den andra, och kanske mindre uppenbara, faktorn är hur för- ändringen påverkar arbetsproduktiviteten. Exempelvis kan man inte utesluta att kortare lagstadgad arbetstid, i form av en helgdag, innebär en mer utvilad och motiverad arbetskraft, vilket då skulle innebära att den återstående arbetstiden utnyttjas effektivare. Man kan dock inte utesluta det motsatta, dvs. att produktiviteten min- skar, exempelvis som följd av att utnyttjandegraden av kapitalet minskar. 
 6  
 I den modell som användes i föregående avsnitt till att beräkna kostnaden kan man säga att vi antog att en förändring av lagstadgad arbetstid inte direkt påverkar produktiviteten. 
 En närmare analys av kostnaden av en arbetstidsförkortning innebär därmed också en analys av arbetskraftsutbudets bestäm- ningsfaktorer, samt en analys av drivkrafterna bakom produkti- vitetsförändringar. I detta avsnitt kommer vi att fokusera det första, dvs. arbetskraftsutbudet. Dels för vi ett resonemang kring möjliga bestämningsfaktorer för en enskild individs, eller ett enskilt hushålls, arbetskraftsutbud, och hur en arbetstidsförkortning skulle påverka faktisk arbetstid. Dels ger vi en översiktlig bild av utveck- lingen av arbetskraftsutbudet i Sverige, samt hur denna utveckling förhåller sig till ekonomisk utveckling och olika arbetstids- reformer. 
  
 4.1 
  
 Arbetskraftsutbudets bestämningsfaktorer 
  
 Teoretiskt brukar man särskilja två typer av faktorer som påverkar den enskilde individens utbud av arbetskraft. Dels sådana som påverkar individens budget, dvs. löner, priser och skatter, dels sådana som påverkar individens preferenser för fritid och konsum- tion. Givet preferenserna kan man med förhållandevis enkla medel 
  
 6  
 I SOU 2002:58 förs en detaljerad diskussion kring de faktorer som kan tänkas påverka arbetskraftens produktivitet, och hur en arbetstidförkortning skulle kunna påverka densamma. De flesta empiriska studier kan inte påvisa några större eller entydiga effekter på arbetskraftsproduktiviteten av förändrad arbetstid. Se exempelvis Petty (1988), Stewart (1989), Martinez  Petty (1996). 
 75 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 studera effekterna av faktorer som påverkar en individs budget, som exempelvis löneförändringar, förändringar i inkomstskatt, etc. Till dessa två typer bör dessutom läggas till institutionella fakto- rer i form av arbetstidsregler etc. Dvs., givet preferenser och eko- nomiska faktorer så är det inte säkert att individen kan arbeta så mycket/lite som hon vill. 
 Det finns idag en mycket omfattande forskning kring arbets- utbudets bestämningsfaktorer och vi har inte för avsikt att här gå alltför djupt i denna. Man kan dock konstatera att forskningen till stor del fokuserat på utbudseffekter till följd av förändringar av ekonomiska faktorer som löner och skatter, under olika antagan- den om arbetsmarknadens organisation och funktionssätt. I Wik- ström (1999) 
 7  
 görs en sammanställning och analys av ett stort antal studier på området. Slutsatsen är att det enskilda arbetskrafts- utbudet är relativt löneokänsligt, speciellt för män, men att sam- bandet lön/arbetsutbud är positivt. I praktiken betyder det att indi- vider tenderar att vilja öka sitt arbetsutbud om reallönen efter skatt ökar, men i relativt ringa grad. 
 På vilket sätt kan en förändring av lagstadgad arbetstid påverka faktiskt arbetsutbud? Kortare lagstadgad arbetstid innebär nödvän- digtvis inte att den faktiska arbetstiden minskar i samma utsträck- ning. Det är framförallt två faktorer som kan medverka till att den faktiska arbetstiden minskar mindre än den lagstadgade. För det första innebär minskad lagstadgad arbetstid att det totala arbets- kraftsutbudet i landet minskar, vilket i sig kan leda till ökad kon- kurrens om arbetskraften med löneökningar som följd. Högre lön innebär i sin tur att man är villig att arbeta mer än den lagstadgade tiden. En annan effekt är att den lön som betalas ut vid övertid sker vid en lägre nivå på arbetstiden, eftersom ordinarie arbetstid min- skat. Effekten blir att arbetad övertid ökar och därmed kommer den faktiska arbetstiden att överstiga den lagstadgade. Idag utgör övertiden cirka fyra procent av den faktiska arbetstiden (SOU 2002:58), och det finns skäl att tro på en ökning av denna vid en lagstadgad arbetstidsförkortning. 
  
 7  
 Ball, M. (1999). Taylor in Sweden - A Meta Analysis, in Brännlund R   
 I-M 
  Gren (eds.), Herrera: Economic Theory and Empirical Evidence from Scandinavia  
 137-51, 
  Marshall, 1999. 
 76 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 4.2 
  
 Arbetskraftsutbudets utveckling 
  
 Utvecklingen av arbetskraftsutbudet kan beskrivas på många olika sätt och belysas ur många perspektiv. Ett sätt att beskriva arbets- kraftsutbudet är i termer av antalet arbetsföra i åldern  
 16–64 
  år multiplicerat med maximal tillåten arbetstid per person. Ett sådant mått på arbetskraftsutbudet, eller arbetskraftstillgången, kan sägas beskriva den övre gränsen för arbetskraftsutbudet, eller den poten- tiella tillgången på arbetskraft. Av olika skäl kommer dock inte det faktiska arbetskraftsutbudet att nå upp till denna potential. Exem- pelvis studerar en inte obetydlig del av den arbetsföra befolk- ningen, vidare är en del hemarbetande, värnpliktiga m.m. Ett mer relevant mått på arbetskraftsutbudet är därmed de som faktiskt finns på arbetsmarknaden, dvs. sysselsatta och arbetssökande. En förändring i arbetskraftsutbudet enligt denna definition skulle där- med bero på en förändring i antalet timmar hos de som är syssel- sätta och/eller att arbetssökande erhåller sysselsättning. En föränd- ring av lagstadgad arbetstid, exempelvis till följd av en ny helgdag, kan få effekter på båda dessa storheter. Det kan innebära att vissa som är i sysselsättning och arbetar många timmar minskar sin fak- tiska arbetstid, men att detta kompenseras av en ökning av arbets- tiden för exempelvis deltidsanställda, samt att arbetslösa erhåller sysselsättning. 
 I detta avsnitt redovisas hur arbetskraftsutbudet, mätt som sysselsättning och arbetssökande, utvecklats över tiden i Sverige. Dels ges en beskrivning över sysselsättningen totalt, dels ges en beskrivning av hur sysselsättningen varierar mellan olika sektorer. 
 I figur 4.1 redovisas utvecklingen av antalet sysselsatta, dels i absolut antal, dels som andel av den arbetsföra befolkningen. Som framgår var det en trendmässig ökning av sysselsättningen från 1970 fram till 1990. Antalet sysselsatta ökade från knappt 3,7 miljoner 1970 till drygt 4,5 miljoner 1990. Samma trendmässiga ökning gäller för arbetskraftsdeltagandet som ökade från cirka 74 procent 1970 till cirka 84 procent 1990. Perioden efter 1990 fram till 1997 uppvisar en motsatt trend, en kraftig minskning i både sysselsättning och arbetskraftsdeltagande. Efter 1997 kan dock en viss återhämtning skönjas. 
 I figur 4.2 redovisas antalet arbetade timmar per vecka och antalet sysselsatta perioden  
 1976–2002. 
  Noterbart här är att vecko- arbetstiden varit förhållandevis konstant både för kvinnor och 
 77 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 män. 
 8  
 En viss nedgång skedde dock fram till mitten av  
 80-talet 
  och de tre senaste åren. Skillnaden mellan män och kvinnors arbetstid är relativt stor och förhållandevis konstant över tiden. Skillnaden avspeglar i mångt och mycket att kvinnor i större utsträckning har deltidsarbete. 
 Sammantaget innebär utvecklingen av dessa två storheter att det totala arbetskraftsutbudet, mätt som totalt antal timmar, varierat relativt kraftigt över tiden. En relativt kraftig uppgång fram till 1990, följt av en kraftig nedgång med en viss återhämtning  
 1998–2001. 
  
 Figur 4.1 Antalet sysselsatta och arbetskraftsdeltagandet  
 1970–2002. 
  Källa: AKU 
  
 4600 
  
 90.0 
  
 4500 
  
 88.2 
  
 4400 
  
 86.3 
  
 Johnson 
  
 84.5 
  
 4200 
  
 82.7 
  
 procent av arbetsföra 
  
 1000-tal 
  
 4100 
  
 80.9 
  
 4000 
  
 79.1 
  
 3900 
  
 77.3 
  
 3800 
  
 75.4 
  
 Arbetskraften 
  
 3700 
  
 73.6 
  
 3600 
  
 Arbetskraftstal 
  
 71.8 
  
 3500 
  
 70.0 
  
 1970 
  
 1974 
  
 1978 
  
 1982 
  
 1986 
  
 1990 
  
 1994 
  
 1998 
  
 2002 
  
 8  
 Den skarpa nivåförändringen mellan 1986 och 1987 beror i huvudsak på ändrade mät- metoder. 
 78 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 Figur 4.2 Antalet arbetstimmar per vecka,  
 1976–2002. 
  Källa: AKU 
  
 38 
  
 36 
  
 34 
  
 vecka 
  
 32 
  
 30 
  
 per 
  
 Timmar 
  
 28 
  
 26 
  
 24 
  
 Totalt 
  
 Män 
  
 22 
  
 Kvinnor 
  
 20 
  
 1976 
  
 1978 
  
 1980 
  
 1982 
  
 1984 
  
 1986 
  
 1988 
  
 1990 
  
 1992 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2002 
  
 Sysselsättningsutvecklingen i olika näringsgrenar redovisas i figur 4.3. Som framgår har sysselsättningen minskat mest inom jord- och skogsbrukssektorn. En starkt bidragande orsak till detta har varit den kraftiga rationalisering och effektivisering som skett inom skogs- och jordbrukssektorn. I stort sett samma utveckling har skett inom gruv- och tillverkningsindustrin, en minskning från cirka 1,1 miljoner sysselsatta år 1970, till cirka 800 000 år 2002. De enda näringsgrenar som uppvisar en positiv sysselsättningsutveck- ling är finanssektorn samt servicenäringen inklusive offentlig för- valtning. Finans och servicesektorn karakteriseras, som vi sett, av relativt hög arbetsintensitet och mycket låg substituerbarhet mellan arbetskraft och andra produktionsfaktorer, vilket kan förklara den utveckling som skett. Större knapphet på arbetskraft, till exempel som följd av en ny helgdag, kan därför tänkas påverka sektorerna olika. 
 79 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Figur 4.3 Antalet sysselsatta i olika näringsgrenar  
 1970–2002. 
  Källa: AKU 
  
 2000 
  
 1800 
  
 1600 
  
 1400 
  
 sysselsatta 
  
 1200 
  
 1000 
  
 tals 
  
 1000- 
  
 800 
  
 600 
  
 400 
  
 200 
  
 0 
  
 1970 
  
 1974 
  
 1978 
  
 1982 
  
 1986 
  
 1990 
  
 1994 
  
 1998 
  
 2002 
  
 Jord- och skogsbruk 
  
  Gruv- och tillverkningsindustri 
  
 Byggnadsindustri 
  
 Finans 
  
  Off.förv, andra tjänster Handel och kommunikation 
 En förändring av den lagstadgade arbetstiden kan naturligtvis påverka såväl arbetskraftsdeltagandet som veckoarbetstiden. En av de viktigaste bestämningsfaktorerna till såväl antalet sysselsatta som antalet timmar är förmodligen den ekonomiska utvecklingen i stort. God ekonomisk utveckling innebär ökad efterfrågan på arbetskraft. Av bland annat detta skäl är det svårt att särskilja effek- terna av förändringar i den lagstadgade arbetstiden. 
 Ett sätt att undersöka effekten på faktisk arbetstid till följd av förändringar i lagstadgad arbetstid och konjunkturläge är att analy- sera den historiska variationen med hjälp av regressionsanalys. I tabell 4.1 redovisas resultatet från en mycket enkel regressions- analys där veckoarbetstiden respektive antalet sysselsatta är den beroende variabeln. Oberoende variabler är BNP och två variabler som beskriver större förändringar i lagstadgad arbetstid. Den första variabeln representerar införandet av den femte semesterveckan 1978, och den andra variabeln representerar införandet av ytter- 
 80 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 ligare två semesterdagar 1991, och avskaffandet av dessa 1994. I regressionen för antalet sysselsatta kontrollerar vi även för utveck- lingen av den arbetsföra befolkningen. 
 Resultaten i tabell 4.1 visar att det finns en signifikant positiv samvariation mellan BNP och veckoarbetstid respektive antalet sysselsatta. Med hjälp av resultaten i tabell 4.1 är det nu möjliga att beräkna effekten på veckoarbetstid och sysselsättning av en föränd- ring i BNP. 
 Tabell 4.1 Skattningsresultat för veckoarbetstid 
  
 Variabel 
  
 Veckoarbetstid 
  
 Veckoarbetstid 
  
 Antal sysselsatta 
  
 Antal sysselsatta 
  
 Konstant 
  
 29,2* 
  
 28,9* 
  
 20570* 
  
 15495 
  
 BNP 
  
 0,0000015* 
  
 0,0000010* 
  
 0,0020* 
  
 0,0015* 
  
 D1 
  
 -1,11* 
  
 202,8* 
  
 D2 
  
 -0,30 
  
 225,9* 
  
 Förklaringsgrad 
  
 0,36 
  
 0,17 
  
 0,57 
  
 0,30 
  
 D1 
  
 = Införandet av en femte semestervecka 
  
 D2 
  
 = Införandet av ytterligare två semesterdagar 
  
 * = statistiskt signifikant skild från noll på 5% nivå. 
 Förändringen av arbetstiden till följd av en ökning av BNP med en procent kan beräknas som: 
 tid = (BNP*0,01)*0,0000015  0,03 timmar  1,9 minuter 
 Med andra ord, enligt dessa resultat skulle en ökning av BNP med en procent leda till att veckoarbetstiden ökade med cirka 2 minuter, dvs. mindre än en procent. 
 På motsvarande sätt kan vi beräkna effekten på antalet syssel- satta enligt formeln: 
 sysselsättning = (BNP*0,01)*0,002  44 (tusental) 
 Med andra ord ökar antalet sysselsatta med cirka 44 000, dvs. med cirka 1 procent. 
 Införandet av en femte semestervecka tycks ha haft en negativ effekt på veckoarbetstiden, men positiv effekt på antalet syssel- satta. Enligt resultaten i tabell 4.1 minskade arbetstiden med drygt 1 timme  
 (-1,11) 
  till följd av semesterveckan, medan antalet syssel- satta ökade med cirka 200 000 (202,8). Införandet av ytterligare två 
 81 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 semesterdagar 1991 tycks även den ha haft en negativ effekt på veckoarbetstiden, men effekten är inte statistiskt signifikant skild från noll. Däremot är den positiva effekten på antalet sysselsatta signifikant skild från noll. Sammantaget visar resultaten i tabell 4.1 att en lagstadgad arbetstidsförkortning kan påverka faktiskt arbets- kraftsutbud på olika sätt, via dels arbetskraftsdeltagandet och dels via valet av arbetstid. 
 9 
  
 I figur 4.3 och 4.4 används resultaten i tabell 4.1 till att visa hur väl utvecklingen av BNP och förändringarna av den lagstadgade tiden beskriver utvecklingen av veckoarbetstiden respektive antalet sysselsatta. Den kurva som benämns Timmar 1 i figur 4.3 beskriver hur väl utvecklingen av BNP och förändringarna av den lagstadgade tiden beskriver utvecklingen av veckoarbetstiden. I kurvan Timmar 2 förklaras veckoarbetstiden endast av BNP. 
 Av figur 4.3 framgår det att BNP och förändringar i lagstadgad tid endast till viss del kan förklara variationen i veckoarbetstiden. Men det framgår också att den modell som även beaktar föränd- ringarna av lagstadgad tid förklarar ned- och uppgångarna betydligt bättre än den modell där detta inte beaktas, detta gäller framförallt nedgången efter 1976. 
 I figur 4.4 visas motsvarande bild för antalet sysselsatta. Som framgår tycks modellen som beaktar förändringarna i lagstadgad tid förklara variationen i sysselsättning bättre även i detta fall. Dock är det tydligt att den enkla modellen inte kan förklara den kraftiga uppgången i slutet av  
 80-talet. 
  
 9  
 Sambandet mellan sysselsättning skall i denna mycket enkla analys inte ses som strikt kausalt. Likväl som att en förändring av BNP, som kan härledas från ekonomins efterfråge- sida, kommer att påverka sysselsättningen, så kommer en förändring av arbetskraftsutbudet, till följd av exempelvis en arbetstidsreform, att påverka BNP. Detta så kallade endo- genitetsproblem innebär att de resultat som redovisas i tabell 4.1 kan vara behäftade med så kallad endogenitetsbias, dvs. systematiska fel. 
 82 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 Figur 4.3 Antalet arbetstimmar per vecka,  
 1976–2002. 
  Observerat antal och uppskattat. Källa: AKU, och egna beräkningar 
  
 34 
  
 32 
  
 per vecka 
  
 30 
  
 Timmar 
  
 Timmar 
  
 Timmar 1 
  
 28 
  
 Timmar 2 
  
 26 
  
 1976 
  
 1978 
  
 1980 
  
 1982 
  
 1984 
  
 1986 
  
 1988 
  
 1990 
  
 1992 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2002 
  
 Figur 4.4 Antalet sysselsatta,  
 1976–2002. 
  Observerat antal och upp- skattat. Källa: AKU, och egna beräkningar 
  
 4500 
  
 4400 
  
 Johnson 
  
 sysselstatt 
  
 4200 
  
 4100 
  
 4000 
  
 Antal 
  
 3900 
  
 Sysselsättning 
  
 3800 
  
 Sysselsättning 1 
  
 3700 
  
 Sysselsättning 2 
  
 3600 
  
 1976 
  
 1978 
  
 1980 
  
 1982 
  
 1984 
  
 1986 
  
 1988 
  
 1990 
  
 1992 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2002 
  
 83 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Sammanfattningsvis kan man säga att det finns ett positivt samband mellan sysselsättning, både vad gäller antal sysselsatta och arbets- timmar, och den ekonomiska utvecklingen, här mätt som BNP. Vidare tycks denna mycket enkla modell påvisa ett samband mellan sysselsättning och förändringar i lagstadgad arbetstid. De större förändringar som vi kontrollerat för här har en negativ effekt på arbetstiden, men positiv på antalet sysselsatta. Det betyder att nettoeffekten, dvs. effekten på totalt antal arbetade timmar inte kan bestämmas entydigt. 
 84 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 5 
  
 Översikt av resultat från denna och liknande studier 
  
 Tabell 5.1 sammanfattar ett antal studier, inklusive våra egna, kring sambandet mellan arbetsinsats och produktion. 
 Tabell 5.1 Studier kring samhällsekonomiska kostnader av extra helgdag och arbetstidsförkortning 
  
 Studie 
  
 Scenario 
  
 Resultat 
  
 Kommentar 
  
 Denna studie 
  
 BNP/365 version 0 
  
 2342 
  
 mdr/365 
  
 Årlig kostnad. En första grov approxi- 
  
 = 6,4 mdr 
  
 mation 
  
 Denna studie 
  
 Ekonometrisk 
  
 modell där 
  
 3-8,5 
  mdr 
  
 Årlig kostnad. Modellen är känslig för 
  
 BNP 
  
 förklaras 
  
 av teknisk 
  
 specifikation. Det finns en slumpmässig 
  
 utveckling 
  
 och 
  
 antalet 
  
 korrelation mellan helgdagar och kon- 
  
 helgdagar som inte infaller 
  
 junkturläge. 
  
 på vardag. 
  
 SOU 
  
 6/6 extra helgdag 
  
 Minskning 
  
 av 
  
 Årlig kostnad. Total kostnad i termer av 
  
 1994:58 
  
 BNP med 2,9- 
  
 BNP blir ungefär  
 60-80 
  miljarder i 
  
 4,1 mdr 
  
 nuvärde (5% kalkylränta) 
  
 SOU 
  
 6/6 extra helgdag, 6/1 eller 
  
 BNP 
  
 1994:58 
  
 1/5 tas bort 
  
 förändring = 0 
  
 SOU 
  
 6/6 extra helgdag, Kr HfD 
  
 BNP- 
  
 Årlig  
 BNP-ökning. 
  Total vinst i termer 
  
 1994:58 
  
 eller Brown tas bort 
  
 förändring 
  
 av BNP blir  
 24-26 
  miljarder i nuvärde 
  
 =+1,2-1,8 
  mdr 
  
 (5% kalkylränta) 
  
 Nordström- 
  
 5% 
  
 arbetstidsförkorning 
  
 Högre 
  
 tim- 
  
 Arbetstidsförkortning kan leda till 
  
 Skans (2001) 
 a 
  
 för skiftarbetare 
  
 löner för skift- 
  
 lönehöjningar, vilket även en extra 
  
 arbetare. 
  
 Ar- 
  
 semesterdag kan göra marginellt. 
  
 betstid mins- 
  
 kade med 40% 
  
 relativt 
  
 för- 
  
 kortningen. 
  
 Konjunktur- 
  
 Minskning 
  
 av 
  
 arbetstid 
  
 BNPminskning 
  
 institutet 
  
 med 100 timmar för samt- 
  
 =2,1-5,4% 
  
 år 
  
 (1998) 
 b 
  
 liga heltidsarbetande 1998- 
  
 2003 
  
 beroende 
  
 2002 
  
 på antaganden 
  
 KI (2002) 
 c 
  
 Ledigheten per år förlängs 
  
 BNP =  
 –1,2% 
  
 Med utgångspunkt från dessa resultat 
  
 med fem dagar genom en 
  
 i 
  
 jämförelse 
  
 kan kostnaden för 6 juni grovt skattas 
  
 ändring 
  
 i 
  
 semesterlagen. 
  
 med ett bassce- 
  
 till några tiondelsprocent av BNP 
  
 Ledigheten 
  
 ökar 
  
 med två 
  
 nario 
  
 dagar år 2004 och med en 
  
 dag per år under perioden 
  
 2005–2007. 
  
 Kommunför- 
  
 Medelarbetstiden 
  
 antas 
  
 BNP =  
 -0,4% 
  
 bundet 
  
 minska med 9% per syssel- 
  
 (-0,1 
  % i refe- 
  
 (1998) 
 d 
  
 satt 
  
 via 
  
 arbetstidsförkort- 
  
 rensfallet) 
  
 ning 
  
 1997-2010 
  
 a Arbetstidsförkortning, löner och arbetslöshet – en studie på svenska individdata, Ekono- misk debatt, årg 29, nr 7, sid Gallagher. 
 b Modellsimuleringar av makroekonomiska effekter vid en arbetstidsförkortning, novem- ber 1998. 
 c Konjunkturinstitutet [2002], Samhällsekonomiska effekter av en allmän arbetstidsför- kortning, mars 2002 
 d Kommunerna i Framtiden, Kommunförbundets långtidsutredning 1998. 
 85 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2004:45 
  
 Av flera skäl, som är väl kända, är BNP inte ett idealiskt mått på det bortfall i välfärd som förknippas med en förkortning av arbets- tiden. Den intresserade läsaren hänvisas till SOU 1991:37 för en detaljerad redogörelse av BNPs brister som välfärdsmått. Icke desto mindre finns det inget bättre mått och det förefaller rimligt att tro att BNP är väl korrelerat med den egentliga samhällsekono- miska kostnaden. 
 10 
  
 Det absolut enklast sättet att räkna på kostnader av en extra helgdag i termer av BNP, är att helt enkelt dividera BNP med 365. Vi får då en skattning av bidraget till produktion i ekonomin per dag. Av olika skäl, t.ex. rent säsongsmässiga variationer av produk- tionen, varierar BNP per dag. Om vi utgår från att BNP år 2002 är 2342 mdr kronor och dividerar detta med 365, ger detta en skatt- ning av kostnaden för 6 juni på ungefär 6,4 mdr kr. Det visar sig att denna uppskattning ligger väl i linje med vad man kommit fram till med mer komplicerade beräkningar, inklusive våra egna. Reformen innebär dock inte att en dags produktion bortfaller; som vi sett tidigare kommer produktionen att fortgå som tidigare i vissa sekto- rer (dock till en annan kostnad). 
 Nästa steg i beräkningarna är att öka komplexitetsgraden och utnyttja olika ekonometriska modeller. Exempel på detta angrepps- sätt ges i denna rapport samt i den tidigare utredningen (SOU 1994:58). Det framgår av tabellen att resultaten är ungefär likvär- diga, särskilt om man tar hänsyn till att den tidigare utredningens siffror gällde 1991 års prisnivå. 
 I SOU 1994:58 görs även beräkningar av att ta bort en helgdag och ersätta den med 6 juni. Den mest rimliga skattningen av en sådan reforms kostnad är att den är approximativt noll på sikt. I princip förändrar inte en sådan reform det totala antalet arbets- dagar och därför är det rimligt att anta att ekonomins aktörer så småningom har anpassat utbud och efterfrågan till de nya förutsätt- ningarna. Ett intressant undantag är annandag pingst som alltid, till skillnad från 6 juni, infaller på en måndag. Med samma resonemang som ovan kan man förvänta sig att en sådan omallokering ger ett svagt positivt resultat, vilket man också fann i SOU 1994:58. 
 Om man går utöver de strikt kostnadsmässiga aspekterna och ser på hur antalet helgdagar är fördelade över året, är det ett faktum att våren och hösten ser annorlunda ut. Det förefaller inte orimligt att 
  
 10  
 Det finns t.ex. ett samband, om än komplext och ofta  
 icke-linjärt, 
  mellan BNP och miljö- påverkan. En minskning av BNP skulle kunna innebära en mindre miljöbelastning, en potentiell vinst som dock inte kommer med i våra beräkningar på något fullständigt sätt. 
 86 
  
 SOU 2004:45 
  
 Bilaga 
  
 man ur välfärdssynpunkt skulle vinna på att istället förlägga en extra helgdag till hösten, även om detta faller utanför vårt uppdrag att analysera. 
 Sammanfattningsvis finner vi att bruttokostnaden för att göra 6 juni till en helgdag ligger i intervallet  
 3–8,5 
  mdr kr. Befintliga utredningar och modeller tycks ge ett relativt samstämmiga svar. Det kan tänkas att reformen är samhällsekonomiskt lönsam, därför att gemene man är villig att byta en standardsänkning i termer av lägre inkomst mot en standardhöjning i form av ökad fritid. För att besvara denna fråga krävs dock en typ av undersökning som inte är möjlig att genomföra inom ramen för vårt uppdrag. 
 Utöver de beräkningar som specifikt gjorts för att belysa 6 juni reformens kostnader, finns ett stort antal utredningar och analyser av kostnader för mer allmänna reduktioner av arbetstiden. Vi pre- senterar några av dessa beräkningar i tabellen ovan. En anledning till detta är att de ger en viss inblick i hur en arbetstidsförkortning kan påverka ekonomin. De ger därmed insikter som kan vara värde- fulla även för vår del. 
  
 Nordström-Skans 
  (2001) har studerat en 5 % arbetstidsförkort- ning för skiftesarbetare. Konsistent med våra konceptuella resone- mang finner han att en sådan förändring bland annat kan innebära en viss press på lönerna uppåt. Vidare tycks en sådan arbetstidsför- kortning inte slå igenom fullt ut i termer av arbetstid. Konjunktur- institutet har i två utredningar (1998, 2002) belyst makroekono- miska konsekvenser av allmänna arbetstidsförkortningar. Av sär- skilt intresse för vår del är beräkningen av kostnader för en extra semestervecka. Kostnaden uttryck i  
 BNP-förlust 
  är c:a 1,5 %. Mer som ett räkneexempel kan man utnyttja denna siffra för 6 juni kal- kylen. Man finner då att kostnaden är ca (1,5%/5)*2342 = 7 mdr, vilket ligger i linje med skattningarna i såväl denna som andra stu- dier. 
 11 
  
 11  
 Observera att detta är uttryckt i 2002 års prisnivå. Tidigare utredningar använder andra basår. 
 87