sou 1999 104  
 Till statsrådet och chefen för 
 Justitiedepartementet 
 Regeringen beslutade den 5 juni 1997 att tillkalla en parlamentarisk kommitté med uppgift att utvärdera lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem (sambolagen), att överväga om skillnaderna i den rättsliga behandlingen av homosexuella sambor jämfört med heterosexuella sambor är motiverade samt slutligen att klarlägga om det finns behov av ett utvidgat rättsligt skydd vid andra former av hushållsgemenskap än sådana som i dag är reglerade i lag. I den senare delen av uppdraget har ingått att särskilt överväga kretsen av bostadsbidragsberättigade. 
 Till ordförande i kommittén förordnades den 1 juli 1997 ordföran den och chefen för Allmänna reklamationsnämnden Joyce. Som övriga ledamöter förordnades den 15 september 1997 riksdagsleda moten Andrade (s), riksdagsledamoten Key (c), riks- dagsledamoten Smith (m), socionomen  
 Schmidt 
  Harris (v), numera förbundssekreteraren Williams (s), riksdags- ledamoten Rodriguez (s), riksdagsledamoten Fernandez (mp), riksdagsledamoten Gregory (s), riksdagsledamoten Jackson (fp), numera riksdagsledamoten Waters (kd) samt riksdagsledamoten Wells (s). Den 12 juni 1998 entledigades Jackson och förordnades kanslichefen Anderson (fp) som ledamot. 
 Att som sakkunniga delta i kommitténs arbete förordnades den 15 september 1997 hovrättsassessorn Blair och departe- mentssekreteraren Weeks. Som experter förordnades samtidigt advokaten Davis och byrådirektören Smith. Som expert förordnades dessutom fr.o.m den 26 mars 1999 ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) Owens. 
 Hovrättsassessorn Monica Simmons har varit sekreterare fr.o.m den 1 december 1997. 
 Kommittén som har antagit namnet Samboendekommittén får här med överlämna sitt betänkande Nya samboregler. 
 Till betänkandet fogas två reservationer och sex särskilda yttranden. 
 Utredningsuppdraget är härmed slutfört. 
 Stockholm i september 1999. 
  
 Joyce 
  
 Andrade 
  
 Key 
  
 Smith 
  
 Weeks 
  
 Williams 
  
 Rodriguez 
  
 Fernandez 
  
 Gregory 
  
 Waters 
  
 Anderson 
  
 Wells 
  
 /Monica Simmons 
  
 SOU 1999:104 
  
 Innehåll  
 5 
  
 Innehåll 
  
 Förkortningar 
  
 ....................................................................................... 
  
 17 
  
 Sammanfattning.................................................................................... 
  
 19 
  
 Summary............................................................................................... 
  
 27 
  
 Författningsförslag ............................................................................... 
  
 37 
  
 1 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1987:232) om 
  
 sambors gemensamma hem ............................................. 
  
 37 
  
 2 
  
 Förslag till Lag om ändring i föräldrabalken .................... 
  
 54 
  
 3 
  
 Förslag till Lag om ändring i ärvdabalken ........................ 
  
 58 
  
 4 
  
 Förslag till Lag om ändring i jordabalken ........................ 
  
 60 
  
 5 
  
 Förslag till Lag om ändring i rättegångsbalken ................. 
  
 64 
  
 6 
  
 Förslag till Lag om ändring i utsökningsbalken ................ 
  
 65 
  
 7 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) 
  
 om samäganderätt ........................................................... 
  
 66 
  
 8 
  
 Förslag till Lag om ändring i kommunalskattelagen 
  
 (1928:370)...................................................................... 
  
 67 
  
 9 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1941:416) om 
  
 arvsskatt och gåvoskatt ................................................... 
  
 79 
  
 10 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1962:381) 
  
 om allmän försäkring ...................................................... 
  
 80 
  
 11 
  
 Förslag till Lag om ändring i fastighetsbildnings- 
  
 lagen (1970:988)............................................................. 
  
 81 
  
 12 
  
 Förslag till Lag om ändring i studiestödslagen 
  
 (1973:349)...................................................................... 
  
 83 
  
 13 
  
 Förslag till Lag om ändring i aktiebolagslagen 
  
 (1975:1385).................................................................... 
  
 84 
  
 14 
  
 Förslag till Lag om ändring i socialtjänstlagen 
  
 (1980:620)...................................................................... 
  
 85 
  
 15 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1980:1103) om 
  
 årsredovisning m.m. i vissa företag .................................. 
  
 86 
  
 6  
 Innehåll 
  
 SOU 1999:104 
  
 16 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1981:131) om 
  
 kallelse på okända borgenärer ......................................... 
  
 88 
  
 17 
  
 Förslag till Lag om ändring i försäkringsrörelselagen 
  
 (1982:713)...................................................................... 
  
 89 
  
 18 
  
 Förslag till Lag om ändring i hälso- och sjukvå rdslagen 
  
 (1982:763)...................................................................... 
  
 91 
  
 19 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1984:1140) om 
  
 insemination ................................................................... 
  
 93 
  
 20 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1986:436) om 
  
 näringsförbud ................................................................. 
  
 94 
  
 21 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1987:464) om vissa 
  
 riktade emissioner i aktiemarknadsbolag, m.m. ................ 
  
 95 
  
 22 
  
 Förslag till Lag om ändring i bankrörelselagen 
  
 (1987:617)...................................................................... 
  
 96 
  
 23 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1987:667) om 
  
 ekonomiska föreningar .................................................... 
  
 98 
  
 24 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1988:711) om 
  
 befruktning utanför kroppen ............................................ 
  
 99 
  
 25 
  
 Fö rslag till Lag om ändring i lagen (1988:1465) om 
  
 ersättning och ledighet för närståendevård ..................... 
  
 100 
  
 26 
  
 Förslag till Lag om ändring i utlänningslagen 
  
 (1989:529).................................................................... 
  
 101 
  
 27 
  
 Förslag till Lag om ändring i insiderlagen (1990:1342) .. 
  
 102 
  
 28 
  
 Förslag till Lag om ändring i bostadsrättslagen 
  
 (1991:614).................................................................... 
  
 103 
  
 29 
  
 Förslag till Lag om ändring i kommunallagen 
  
 (1991:900).................................................................... 
  
 105 
  
 30 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1991:980) om 
  
 handel med finansiella instrument .................................. 
  
 106 
  
 31 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1991:981) om 
  
 värdepappersrörelse ...................................................... 
  
 107 
  
 32 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1992:1610) om 
  
 finansieringsverksamhet ................................................ 
  
 108 
  
 33 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1993:332) om 
  
 avgiftsfria sjukvårdsförmåner m.m. för vissa 
  
 hiv-smittade .................................................................. 
  
 110 
  
 34 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1993:737) om 
  
 bostadsbidrag ............................................................... 
  
 111 
  
 35 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1993:1469) om 
  
 uppskovsavdrag vid byte av bostad ............................... 
  
 112 
  
 36 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1994:308) om 
  
 bostadstillägg till pensionärer ........................................ 
  
 113 
  
 SOU 1999:104 
  
 Innehåll  
 7 
  
 37 
  
 Förslag till Lag om ändring i stif telselagen 
  
 (1994:1220).................................................................. 
  
 114 
  
 38 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1994:2077) om 
  
 arbetsförmedlingstvång ................................................. 
  
 116 
  
 39 
  
 Förslag till Lag om ändring i säkerhetsskyddslagen 
  
 (1996:627).................................................................... 
  
 117 
  
 40 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1996:1231) om 
  
 skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid 1997- 
  
 2001 års taxeringar ....................................................... 
  
 118 
  
 41 
  
 Förslag till Lag om ändring i vallagen (1997:157) .......... 
  
 120 
  
 42 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1997:159) om 
  
 brevröstning i vissa fall ................................................. 
  
 122 
  
 43 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1997:238) om 
  
 arbetslöshetsförsäk ring.................................................. 
  
 123 
  
 44 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1997:239) om 
  
 arbetslöshetskassor ....................................................... 
  
 124 
  
 45 
  
 Förslag till Förordning om ändring i studie- 
  
 stödsförordningen (1973:418) ........................................ 
  
 125 
  
 46 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1984:890) om bidrag till utlänningars resor från 
  
 Sverige för bosättning i annat land ................................ 
  
 126 
  
 47 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1984:936) om bidrag till flyktingar för kostnader för 
  
 anhörigas resor till Sverige ............................................ 
  
 127 
  
 48 
  
 Förslag till Förordning om ändr ing i förordningen 
  
 (1985:728) om krigsplaceringspremie för flygförare 
  
 i flygvapnet................................................................... 
  
 128 
  
 49 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1988:244) om grupplivförsäkring för deltagare i 
  
 arbetsmarknadsutbildning m.fl. ..................................... 
  
 129 
  
 50 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1988:245) om grupplivförsäkring för doktorander ........ 
  
 130 
  
 51 
  
 Förslag till Förordning om ändring i utlännings- 
  
 förordningen (1989:547) ............................................... 
  
 131 
  
 52 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1990:1361) om lån till hemutrustning för flyktingar 
  
 och vissa andra utlänningar ........................................... 
  
 132 
  
 53 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga ........... 
  
 133 
  
 8  
 Innehåll 
  
 SOU 1999:104 
  
 54 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1997:909) om handläggningen av ärenden om 
  
 statliga tjänstepensionsförmåner .................................... 
  
 134 
  
 55 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1997:1158) om statsbidrag för teckenspråks- 
  
 utbildning för vissa föräldrar ......................................... 
  
 135 
  
 1 
  
 Inledning .................................................................................... 
  
 137 
  
 1.1 
  
 Direktiven..................................................................... 
  
 137 
  
 1.2 
  
 Arbetets bedrivande ...................................................... 
  
 138 
  
 1.3 
  
 Uppdraget..................................................................... 
  
 139 
  
 1.4 
  
 Betänkandets disposition ............................................... 
  
 140 
  
 2 
  
 Sambors inbördes förhållanden ................................................. 
  
 143 
  
 2.1 
  
 Sambolagen .................................................................. 
  
 143 
  
 2.1.1 
  
 Tillämpningsområdet .......................................... 
  
 143 
  
 2.1.2 
  
 Bestämmelserna om bodelning............................ 
  
 143 
  
 2.1.3 
  
 Sambos rätt att överta bostad som inte ingår i 
  
 bodelningen........................................................ 
  
 145 
  
 2.1.4 
  
 Inskränkningar i rätten att förfoga över det 
  
 gemensamma hemmet......................................... 
  
 146 
  
 2.2 
  
 Sambors rättsförhållanden ............................................. 
  
 146 
  
 2.2.1 
  
 Samäganderätt ................................................... 
  
 146 
  
 2.2.1.1 Äganderätt och olika slag av egendom ....... 
  
 146 
  
 2.2.1.2 
  
 Samägandets uppkomst .................................. 
  
 147 
  
 2.2.1.3 
  
 Andel i samäganderätten ................................ 
  
 149 
  
 2.2.1.4 
  
 Samäganderättslagen ...................................... 
  
 149 
  
 2.2.1.5 
  
 Samäganderätt vid utmätning ........................ 
  
 150 
  
 2.2.2 
  
 Avtal mellan sambor .......................................... 
  
 151 
  
 2.2.3 
  
 Kompensation .................................................... 
  
 152 
  
 3 
  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder ....................... 
  
 155 
  
 3.1 
  
 Danmark ...................................................................... 
  
 155 
  
 3.2 
  
 Finland ......................................................................... 
  
 158 
  
 3.3 
  
 Island ........................................................................... 
  
 161 
  
 3.4 
  
 Norge ........................................................................... 
  
 162 
  
 3.5 
  
 Belgien ......................................................................... 
  
 165 
  
 3.6 
  
 Nederländerna............................................................... 
  
 166 
  
 SOU 1999:104 
  
 Innehåll  
 9 
  
 4 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 .................. 169 
  
 4.1 
  
 Bakgrunden till lagstiftningen och kommitténs 
  
 uppdrag och förslag ...................................................... 
  
 169 
  
 4.1.1 
  
 Några principiella ståndpunkter .......................... 
  
 169 
  
 4.1.2 
  
 Riksdagens tillkännagivande............................... 
  
 172 
  
 4.1.3 
  
 Statskontorets rapport ........................................ 
  
 172 
  
 4.1.4 
  
 Samboendekommitténs hearingar........................ 
  
 173 
  
 4.2 
  
 Kommitténs allmänna överväganden ............................ 
  
 174 
  
 4.3 
  
 Ett samboförhållandes uppkomst och upphörande .......... 
  
 177 
  
 4.3.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna ............................ 
  
 177 
  
 4.3.2 
  
 När föreligger ett samboförhållande? ................. 
  
 177 
  
 4.3.3 
  
 När skall ett samboförhållande anses ha 
  
 upphört? ............................................................ 
  
 180 
  
 4.3.4 
  
 Kommitténs överväganden och förslag  
 .............. 
  
 183 
  
 4.3.4.1 Förutsättningarna för att ett sambo- 
  
 förhållande skall anses föreligga ................ 
  
 183 
  
 4.3.4.2 Förutsättningarna för att ett sambo- 
  
 förhållande skall anses ha upphört ............. 
  
 188 
  
 4.4 
  
 Egendom som skall fördelas mellan samborna ............... 
  
 191 
  
 4.4.1 
  
 Diskussionen på hearingarna .............................. 
  
 191 
  
 4.4.2 
  
 Egendom som ingår i bodelningen....................... 
  
 192 
  
 4.4.3 
  
 Egendom som inte ingår i bodelningen ................ 
  
 192 
  
 4.4.4 
  
 Särskilt om samägd egendom .............................. 
  
 193 
  
 4.4.5 
  
 Något om borgenärsskyddet ............................... 
  
 195 
  
 4.4.6 
  
 Förvärv genom arv, testamente eller gåva med 
  
 föreskrift om att egendomen skall vara mottaga- 
  
 rens enskilda ...................................................... 
  
 196 
  
 4.4.7 
  
 Kommitténs överväganden och förslag  
 .............. 
  
 197 
  
 4.4.7.1 Något om principerna bakom vilken 
  
 egendom som skall bodelas........................ 
  
 197 
  
 4.4.7.2 Samborätt - ett nytt begrepp....................... 
  
 198 
  
 4.4.7.3 Bör sambolagen gälla även annan 
  
 egendom än sambors gemensamma 
  
 bostad och bohag ....................................... 
  
 199 
  
 4.4.7.4 Upplösning av samäganderätt i 
  
 bodelningen............................................... 
  
 202 
  
 4.4.7.5 Egendom som är mottagarens enskilda 
  
 genom föreskrift vid arv, testamente 
  
 eller gåva................................................... 
  
 205 
  
 4.5 
  
 Några bodelningsfrågor ................................................. 
  
 206 
  
 4.5.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna ............................. 
  
 206 
  
 4.5.2 
  
 Avtal enligt 5 § sambolagen ............................... 
  
 207 
  
 4.5.3 
  
 Bodelning under pågående samboförhållande ...... 
  
 207 
  
 10  
 Innehåll 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.5.4 Föravtal om bodelning ........................................ 
  
 208 
  
 4.5.5 Behovet av en tidsfrist för när begäran om 
  
 bodelning senast skall framställas ....................... 
  
 210 
  
 4.5.6  
 Kommitténs överväganden och förslag  
 .............. 
  
 212 
  
 4.5.6.1 Avtal om att viss egendom skall undan- 
  
 tas från bodelning ...................................... 
  
 212 
  
 4.5.6.2 Möjlighet till bodelning under pågående 
  
 samboförhållande? ..................................... 
  
 213 
  
 4.5.6.3 Möjlighet att träffa föravtal om 
  
 bodelning?................................................. 
  
 215 
  
 4.5.6.4 
  
 Behovet av en tidsfrist för när begäran 
  
 om bodelning senast skall framställas ........ 
  
 216 
  
 4.5.6.5 
  
 Behovet av en tidsfrist för när begäran om övertagande av bostad senast skall 
  
 framställas................................................. 
  
 218 
  
 4.6 
  
 Sambos behov av skydd mot illojala transaktioner och 
  
 oskäliga bodelningsresultat............................................ 
  
 219 
  
 4.6.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna ............................. 
  
 219 
  
 4.6.2 
  
 Avsaknaden av en redovisningsregel ................... 
  
 220 
  
 4.6.3 
  
 Avsaknaden av en vederlagsregel........................ 
  
 221 
  
 4.6.4 
  
 Jämkningsregeln................................................. 
  
 221 
  
 4.6.5 
  
 Skuldavräkningsreglerna .................................... 
  
 222 
  
 4.6.6 
  
 Inskränkningar i rätten att förfoga över det 
  
 gemensamma hemmet......................................... 
  
 223 
  
 4.6.7 
  
 Kommitténs överväganden och förslag  
 .............. 
  
 225 
  
 4.6.7.1 Behovet av en redovisningsregel................ 
  
 225 
  
 4.6.7.2 Behovet av en vederlagsregel..................... 
  
 227 
  
 4.6.7.3 Skall jämkningsregeln kunna leda till 
  
 att den ekonomiskt svagare parten får 
  
 mer än vid en likadelning? ........................ 
  
 228 
  
 4.6.7.4 Ändrade skuldavräkningsregler? ............... 
  
 229 
  
 4.6.7.5 
  
 Ändrade rådighetsinskränkningsregler? .....231 
  
 4.7 
  
 Några frågor i samband med att ett samboförhållande 
  
 upphör genom ena partens död ...................................... 
  
 232 
  
 4.7.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna ............................. 
  
 232 
  
 4.7.2 
  
 Lilla basbeloppsregeln........................................ 
  
 232 
  
 4.7.3 
  
 Lösen av bohag ................................................. 
  
 233 
  
 4.7.4  
 Kommitténs överväganden och förslag  
 .............. 
  
 234 
  
 4.7.4.1 
  
 Lilla basbeloppsregelns tillämplighet 
  
 när en sambo avlider efter det att par- 
  
 terna separerat men innan bodelning 
  
 ägt rum...................................................... 
  
 234 
  
 4.7.4.2 
  
 En utvidgad övertaganderätt? .................... 
  
 236 
  
 SOU 1999:104 
  
 Innehåll  
 11 
  
 4.8 
  
 Processuella frågor ....................................................... 
  
 237 
  
 4.8.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna ............................. 
  
 237 
  
 4.8.2 
  
 Gränsdragningen mellan mål och ärende ............. 
  
 237 
  
 4.8.3 
  
 Interimistiska beslut om kvarsittningsrätt ............ 
  
 238 
  
 4.8.4 
  
 Möjligheten att överklaga ett interimistiskt 
  
 beslut enligt nuvarande 24 § särskilt ................... 
  
 239 
  
 4.8.5 
  
 Prövning av frågor om kvarsittningsrätt och 
  
 övertagande av bostad ........................................ 
  
 241 
  
 4.8.6 
  
 Kommitténs överväganden och förslag  
 .............. 
  
 242 
  
 4.8.6.1 Möjlighet till interimistiska beslut? ........... 
  
 242 
  
 4.8.6.2 Möjlighet att överklaga interimistiska 
  
 beslut särskilt? ........................................... 
  
 243 
  
 4.8.6.3 Prövning av frågor om kvarsittningsrätt 
  
 och övertagande av bostad när det pågår 
  
 ett mål mellan samborna om vå rdnad om 
  
 barn eller barns boende.............................. 
  
 244 
  
 4.9 
  
 Information till allmänheten om sambolagen .................. 
  
 245 
  
 4.9.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna ............................. 
  
 245 
  
 4.9.2 
  
 Kunskapen om lagen .......................................... 
  
 246 
  
 4.9.3  
 Kommitténs överväganden och bedömning  
 ........ 
  
 247 
  
 4.9.3.1 Behovet av bättre information.................... 
  
 247 
  
 Hughes Vad skall informationen innehålla? ........... 
  
 247 
  
 4.9.3.3 På vilket sätt skall informationen 
  
 lämnas? ..................................................... 
  
 248 
  
 4.9.3.4 Riktade informationsinsatser ..................... 
  
 249 
  
 5 
  
 Lagen om homosexuella sambor ................................................ 
  
 251 
  
 5.1 
  
 Inledning....................................................................... 
  
 251 
  
 5.2 
  
 Lagens materiella innehåll ............................................. 
  
 252 
  
 5.3 
  
 Lagstiftningstekniken .................................................... 
  
 253 
  
 5.4 
  
 Partnerskapskommittén ................................................. 
  
 254 
  
 5.4.1 
  
 Partnerskapskommitténs arbete .......................... 
  
 254 
  
 5.4.2 Utskottets behandling av förslaget ...................... 
  
 255 
  
 5.5 
  
 Diskussionen vid hearingen angående lagen om 
  
 homosexuella sambor.................................................... 
  
 256 
  
 6 
  
 Överväganden och förslag beträffande lagen om homo  
  
 -  
 sexuella sambor259 
  
 6.1 
  
 Allmänna utgångspunkter .............................................. 
  
 259 
  
 6.2 
  
 Konsekvenserna av den valda lagstiftningstekniken........ 
  
 260 
  
 6.2.1 Omotiverade rättsliga skillnader ......................... 
  
 260 
  
 12  
 Innehåll 
  
 SOU 1999:104 
  
 6.2.2 
  
 Otydligheter i lagstiftningen................................ 
  
 260 
  
 6.2.3 
  
 Några synpunkter på det kvalificerade sambo- 
  
 begreppet ........................................................... 
  
 262 
  
 6.3 
  
 Kommitténs överväganden och förslag  
 ......................... 
  
 263 
  
 6.3.1 
  
 Behovet av en ny reglering ................................. 
  
 263 
  
 6.3.2 
  
 Vilka rättsliga skillnader mellan homosexuell 
  
 och heterosexuell samlevnad kan vara moti- 
  
 verade? .............................................................. 
  
 264 
  
 6.3.3 
  
 Lagstiftningsteknik............................................. 
  
 265 
  
 6.3.4 
  
 Information om lagens existens och innehåll........ 
  
 267 
  
 6.3.5 
  
 Något om tjänstegrupplivförsäkringar ................. 
  
 268 
  
 7 
  
 Annan hushållsgemenskap ......................................................... 
  
 271 
  
 7.1 
  
 Inledning....................................................................... 
  
 271 
  
 7.2 
  
 Frågans tidigare behandling........................................... 
  
 272 
  
 7.2.1 
  
 Familjelagssakkunniga ....................................... 
  
 272 
  
 7.2.2 
  
 Prop. 1986/87:1 (Äktenskapsbalk m.m.) ............. 
  
 273 
  
 7.2.3 
  
 Partnerskapskommittén ...................................... 
  
 273 
  
 7.2.4 
  
 Motioner............................................................ 
  
 273 
  
 7.2.5 
  
 Betänkandet 1993/94:Ibarra (Registrerat 
  
 partnerskap m.m.) .............................................. 
  
 274 
  
 7.3 
  
 Särskilt om kretsen av bostadsbidragsberättigade ........... 
  
 275 
  
 7.3.1 
  
 Bostadsutskottets och riksdagens behandling 
  
 av frågan om bostadsbidragsberättigade ............. 
  
 275 
  
 7.3.2 
  
 Sambor av samma kön ....................................... 
  
 277 
  
 7.4 
  
 Något om förutsättningarna för bostadsbidrag ............... 
  
 277 
  
 7.4.1 
  
 Allmänt.............................................................. 
  
 278 
  
 7.4.2 
  
 Hushåll till vilka bostadsbidrag lämnas .................... 
  
 278 
  
 7.4.3 
  
 Den bidragsgrundande inkomsten ............................ 
  
 279 
  
 7.4.4 
  
 Bostad för vilken bostadsbidrag lämnas ................... 
  
 279 
  
 7.4.5 
  
 Bostadskostnaden..................................................... 
  
 280 
  
 8 
  
 Det sociala trygghetsområdet .................................................... 
  
 281 
  
 8.1 
  
 Regleringen av inbördes förhållanden ............................ 
  
 281 
  
 8.1.1 
  
 Makar - registrerade partner............................... 
  
 281 
  
 8.1.2 
  
 Sambor.............................................................. 
  
 283 
  
 8.1.3 
  
 Personer som bor tillsammans i annan hushålls- 
  
 gemenskap ......................................................... 
  
 283 
  
 8.2 
  
 Ärvdabalken ................................................................. 
  
 284 
  
 8.2.1 
  
 Makar - registrerade partner............................... 
  
 284 
  
 8.2.1.1 Arv............................................................ 
  
 284 
  
 SOU 1999:104 
  
 Innehåll  
 13 
  
 8.2.1.2 
  
 Testamente ................................................ 
  
 285 
  
 8.2.1.3 
  
 Arvsskatt ................................................... 
  
 285 
  
 8.2.2 
  
 Sambor 
  
 .............................................................. 
  
 286 
  
 8.2.2.1 
  
 Arv ............................................................ 
  
 286 
  
 8.2.2.2 ................................................ 
  
 Testamente 
  
 286 
  
 8.2.2.3 ................................................... 
  
 Arvsskatt 
  
 286 
  
 8.2.3 
  
 Personer som bor tillsammans i annan hushålls- 
  
 gemenskap ......................................................... 
  
 286 
  
 8.2.3.1 ............................................................ 
  
 Arv 
  
 286 
  
 8.2.3.2 ................................................ 
  
 Testamente 
  
 287 
  
 8.2.3.3 ................................................... 
  
 Arvsskatt 
  
 287 
  
 8.3 
  
 Fastighetsrätt ................................................................ 
  
 287 
  
 8.3.1 
  
 Makar  
 - ...............................registrerade 
  partner 
  
 287 
  
 8.3.1.1 ...........Lagfart, inskrivning och inteckning 
  
 287 
  
 8.3.1.2 .......................................................... 
  
 Hyra 
  
 288 
  
 8.3.1.3 ................................................ 
  
 Bostadsrätt 
  
 289 
  
 8.3.1.4 Övriga bestämmelser inom fastighets- 
  
 ......................................................... 
  
 rätten 
  
 292 
  
 8.3.2 
  
 Sambor.............................................................. 
  
 290 
  
 8.3.2.1 ...........Lagfart, inskrivning och inteckning 
  
 290 
  
 8.3.2.2 .......................................................... 
  
 Hyra 
  
 291 
  
 8.3.2.3 ................................................ 
  
 Bostadsrätt 
  
 291 
  
 8.3.2.4 Övriga bestämmelser inom fastighets- 
  
 ......................................................... 
  
 rätten 
  
 292 
  
 8.3.3 
  
 Personer som bor tillsammans i annan hushålls- 
  
 gemenskap ......................................................... 
  
 292 
  
 8.3.3.1 ...........Lagfart, inskrivning och inteckning 
  
 292 
  
 8.3.3.2 .......................................................... 
  
 Hyra 
  
 292 
  
 8.3.3.3 ................................................ 
  
 Bostadsrätt 
  
 292 
  
 8.3.3.4 Övriga bestämmelser inom fastighets- 
  
 ......................................................... 
  
 rätten 
  
 293 
  
 8.4 
  
 Den allmänna pensioneringen . ...............................m.m 
  
 293 
  
 8.4.1 
  
 Makar  
 - ...............................registrerade 
  partner 
  
 293 
  
 8.4.1.1 ................ 
  
 Folkpension och tilläggspension 
  
 293 
  
 Walsh Efterlevandeförmåner till vuxna efter- 
  
 ...................................................... 
  
 levande 
  
 295 
  
 8.4.1.3 ................. 
  
 Särskilda folkpensionsförmåner 
  
 295 
  
 8.4.1.4 Särskilt pensionstillägg till folkpension 
  
 för långvarig vård av sjukt eller handi - 
  
 ............................................... 
  
 kappat barn 
  
 296 
  
 8.4.1.5 ................... 
  
 Bostadstillägg till pensionärer 
  
 296 
  
 8.4.1.6 ............................... 
  
 Arbetsskadeförsäkring 
  
 297 
  
 8.4.1.7 
  
 Efterlevandeskydd inom tjänstepensione - 
  
 ........................................................ 
  
 ringen 
  
 297 
  
 8.4.1.8 ............... 
  
 Tjänstegrupplivförsäkring (TGL) 
  
 299 
  
 14  
 Innehåll 
  
 SOU 1999:104 
  
 8.4.2 
  
 Sambor......................................................................... 
  
 299 
  
 8.4.2.1 
  
 Den allmänna pensioneringen ................... 
  
 299 
  
 8.4.2.2 
  
 Arbetsskadeförsäkringen ........................... 
  
 300 
  
 8.4.2.3 
  
 Efterlevandeskydd inom tjänstepensione- 
  
 ringen........................................................ 
  
 300 
  
 8.4.2.4 
  
 Tjänstegrupplivförsäkring (TGL) ............... 
  
 301 
  
 8.4.3 Personer som bor tillsammans i annan hushålls- 
  
 gemenskap ......................................................... 
  
 302 
  
 8.4.3.1 
  
 Den allmänna pensioneringen och arbets- 
  
 skadeförsäkring ......................................... 
  
 302 
  
 8.4.3.2 Efterlevandeskydd inom tjänstepensione- 
  
 ringen........................................................ 
  
 302 
  
 8.4.3.3 Tjänstegrupplivförsäkring (TGL) ................... 
  
 302 
  
 9 
  
 Kommitténs undersökningar ..................................................... 
  
 305 
  
 9.1 
  
 Kommitténs undersökning av andra hushålls- 
  
 gemenskaper ................................................................. 
  
 305 
  
 9.1.1 
  
 SCB:s statistik ................................................... 
  
 305 
  
 9.1.2 
  
 Behovet av en närmare undersökning .................. 
  
 307 
  
 9.1.3 
  
 Kommitténs intervjuundersökning ....................... 
  
 308 
  
 9.1.3.1 
  
 Undersökningsresultat ............................... 
  
 308 
  
 9.1.3.2 
  
 Föräldrar - barn ......................................... 
  
 308 
  
 9.1.3.3 
  
 Syskon....................................................... 
  
 309 
  
 9.1.3.4 
  
 Övriga ....................................................... 
  
 310 
  
 9.1.3.5 Behovet av rättsligt skydd .......................... 
  
 311 
  
 9.1.4 
  
 Sammanfattning och slutsatser ........................... 
  
 312 
  
 10 Överväganden angående en rättslig reglering för personer 
  
 som bor tillsammans i annan hushållsgemenskap ...................... 
  
 315 
  
 10.1 
  
 Frågan om andra än makar/partner och sambor skall 
  
 kunna ansöka om bostadsbidrag gemensamt .................. 
  
 315 
  
 10.1.1 Inledning............................................................ 
  
 315 
  
 10.1.2 Vilka sammanboende avses i den nuvarande 
  
 regleringen? ....................................................... 
  
 315 
  
 10.1.3 Vilka sammanboende avses i riksdagens till- 
  
 kännagivande? ................................................... 
  
 317 
  
 10.1.4 De ekonomiska konsekvenserna för de samman- 
  
 boende ............................................................... 
  
 318 
  
 10.1.5 Kostnaderna för reformen ................................... 
  
 324 
  
 10.1.6  
 Kommitténs bedömning  
 ..................................... 
  
 325 
  
 SOU 1999:104 
  
 Innehåll  
 15 
  
 10.2 
  
 Kommitténs bedömning avseende andra rätts för- 
  
 hållanden  
 ..................................................................... 
  
 327 
  
 10.2.1 Reglering av parternas inbördes förhållande ........ 
  
 327 
  
 10.2.2 Arvsfrågor ......................................................... 
  
 328 
  
 10.2.3 Fastighetsrätten .................................................. 
  
 329 
  
 10.2.4 Den allmänna pensioneringen m.m...................... 
  
 329 
  
 10.3 
  
 Kommitténs bedömning när det gäller behovet av 
  
 reglering för särbor  
 ...................................................... 
  
 331 
  
 11 
  
 Genomförande av förslagen ....................................................... 
  
 333 
  
 11.1 
  
 Kommitténs bedömning av kostnaderna för förslagen  
 ... 
  
 333 
  
 11.2 
  
 Kommitténs bedömning vad gäller ikraftträdande  
 ........ 
  
 334 
  
 12 
  
 Generella direktiv ...................................................................... 
  
 335 
  
 12.1 
  
 Kommitténs bedömning ................................................ 
  
 335 
  
 13 
  
 Författningskommentar ............................................................. 
  
 337 
  
 13.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:232) om 
  
 sambors gemensamma hem ........................................... 
  
 337 
  
 13.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken ............. 
  
 356 
  
 13.3 
  
 Övriga författningsförslag ............................................. 
  
 357 
  
 Reservationer...................................................................................... 
  
 359 
  
 Särskilda yttranden ............................................................................ 
  
 363 
  
 Bilagor ................................................................................................ 
  
 379 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 1997:75 ................................................... 
  
 379 
  
 Bilaga 2  
 Förteckning över deltagare vid hearing i Stockholm den 
  
 4 mars 1998 angående sambolagen ...................................... 
  
 385 
  
 Bilaga 3  
 Sammanställning av diskussionsfrågor när det gäller 
  
 utvärdering av sambolagen .................................................. 
  
 387 
  
 Bilaga 4  
 Sammanställning av författningar som är tillämpliga för 
  
 sambor................................................................................ 
  
 391 
  
 Bilaga 5  
 SCB:s beräkningar av antalet ensamstående men inte 
  
 ensamboende personer ......................................................... 
  
 423 
  
 SOU 1999:104 
  
 Förkortningar  
 17 
  
 Förkortningar 
  
 AFL 
  
 lagen (1962:381) om allmän försäkring 
  
 AGL 
  
 lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt 
  
 bet. 
  
 betänkande 
  
 BoF 
  
 bostadsbidragsförordningen 
  
 Hernandez 
  
 lagen (1993:737) om bostadsbidrag 
  
 BoU 
  
 Bostadsutskottet 
  
 BrB 
  
 brottsbalken 
  
 BTP 
  
 bostadstillägg till pensionärer 
  
 SBTP 
  
 särskilt bostadstillägg till pensionärer 
  
 dir. 
  
 direktiv 
  
 Ds 
  
 Departementsserien 
  
 EES 
  
 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 HD 
  
 Högsta domstolen 
  
 Hovr:n 
  
 hovrätten 
  
 Hrd 
  
 hæstaréttardómur 
  
 ITP 
  
 Industrins och handelns tilläggspension för tjänstemän 
  
 ITP-K 
  
 ITP-kompletterande 
  ålderspension 
  
 JB 
  
 jordabalken 
  
 kap. 
  
 kapitel 
  
 LIP 
  
 lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension 
  
 LO 
  
 Landsorganisationen i Sverige 
  
 LU 
  
 Lagutskottet 
  
 mot. 
  
 motion 
  
 NJA 
  
 Nytt juridiskt arkiv 
  
 PA/91 
  
 statens allmänna tjänstepensionsreglemente 
  
 prop. 
  
 proposition 
  
 PTK 
  
 Privattjänstemannakartellen 
  
 RB 
  
 rättegångsbalken 
  
 RFSL 
  
 Riksförbundet för sexuellt likaberättigande 
  
 RFV 
  
 Riksförsäkringsverket 
  
 RH 
  
 Rättsfall från hovrätterna 
  
 RBD 
  
 Rättsfall från bostadsdomstolen 
  
 RoK 
  
 rum och kök 
  
 rskr. 
  
 riksdagsskrivelse 
  
 SAF 
  
 Svenska Arbetsgivarföreningen 
  
 18  
 Förkortningar 
  
 SOU 1999:104 
  
 SCB 
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 ULF 
  
 undersökning om levnadsförhållanden 
  
 TGL 
  
 tjänstegrupplivförsäkring 
  
 UB 
  
 utsökningsbalken 
  
 UfR 
  
 Ugeskrift for retsvæsen 
  
 ÄB 
  
 ärvdabalken 
  
 ÄktB 
  
 äktenskapsbalken 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sammanfattning  
 19 
  
 Sammanfattning 
 Uppdraget 
 Kommittén har haft i uppdrag att utvärdera lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem (sambolagen). Utvärderingen har i enlighet med direktiven särskilt inriktats på frågan om huvudsyftet med lagen har uppnåtts, dvs. att ge ett minimiskydd åt den svagare parten vid ett samboförhållandes upplösning. I kommitténs uppdrag har också ingått att överväga om skillnaderna i den rättsliga behandlingen av homosexuella sambor jämfört med heterosexuella sambor är motiverade och om så inte är fallet föreslå hur dessa lämpligen kan undanröjas. Uppdraget har vidare bestått i att klarlägga om det finns behov av ett utvidgat rättsligt skydd vid andra former av hushållsgemenskap än sådana som i dag är reglerade i lag, särskilt om parterna inte har möjlighet att ingå äktenskap eller registrerat partnerskap. Kretsen bostadsbidragsberättigade har därvid övervägts särskilt. 
 Sambolagen 
 Allmänt 
 I avsikt att klarlägga om sambolagens övergripande syfte - att bereda den svagare parten ett minimiskydd vid ett samboförhållandes upp- lösning - uppfyllts har kommittén anordnat två hearingar. Utifrån bl.a. dessa hearingar drar kommittén slutsatsen att sambolagens huvudsyfte inte till fullo är uppfyllt. Kommittén föreslår därför vissa förändringar och förtydliganden i sambolagen, vilka i huvudsak redovisas nedan. Ett av de viktigaste förslagen är att en och samma sambolag skall vara direkt tillämplig på sambor oavsett kön. 
 Lagens rubricering 
 Lagen om sambors gemensamma hem är bland allmänheten känd som sambolagen. Även jurister kallar oftast lagen för enbart sambolagen. Redan detta talar för en ändrad rubricering av lagen. I och för sig kan 
  
 20  
 Sammanfattning 
  
 SOU 1999:104 
  
 det framhållas att den nuvarande rubriken ger mer information om vad lagen omfattar än rubriken sambolagen. Enligt vad kommittén erfarit är dock kunskapen om sambolagen hos gemene man så bristfällig att informationsaspekten inte kan ses som ett bärande skäl att bibehålla nuvarande rubricering. Kommittén föreslår mot bakgrund av det anförda att lagens rubrik skall vara sambolagen. 
 Förutsättningarna för att ett samboförhållande skall föreligga 
 Enligt nuvarande ordning gäller sambolagen sådana förhållanden där en man och en kvinna bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Genom en hänvisning i lagen (1987:813) om homosexuella sambor tillämpas sambolagen även på sambor av samma kön. Även om det har angetts i motivuttalandena (prop. 1986/87:1) vad som avses med äktenskapsliknande samlevnad har det visat sig att svårigheter kan uppstå när det gäller att avgöra om ett samboförhållande föreligger. För att lagen skall bli direkt tillämplig även på sambor av samma kön och för att lagtexten skall bli mer informativ och lättförståelig, föreslås en ny definition av begreppet sambor. I definitionen anges de grundläggande förutsättningarna som - i linje med tidigare förarbetsuttalanden - krävs för att två personer skall betraktas som sambor. Förutom att det skall vara fråga om två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande, krävs att de har gemensamt hushåll. 
 Förutsättningarna för att ett samboförhållande skall anses ha upphört 
 I sambolagen finns inte någon uttrycklig regel som anger när ett samboförhållande upphör. Trots detta knyts flera av sambolagens rättsverkningar till tidpunkten för samboförhållandets upphörande. Kommittén föreslår att det i lagen uttömmande skall anges när ett samboförhållande upphör. Kommitténs uppfattning är att några rättsverkningar inte bör knytas till någondera partens uppfattning om att samboförhållandet upphört, såvida detta inte manifesteras på ett för utomstående synbart sätt. Ett samboförhållande upphör när samborna eller någon av dem gifter sig eller ingår registrerat partnerskap, när samborna flyttar isär eller när någon av dem avlider. Därutöver föreslår kommittén att ett samboförhållande skall anses upphöra när en sambos eller båda sambornas ansökan om förordnande av bodelningsförrättare eller om rätt att ensam få bo kvar i bostaden inkommer till domstol eller när en sambo väcker talan om övertagande av bostad som inte omfattas av bodelning. Genom en sådan ansökan till domstol kan en sambo utan 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sammanfattning  
 21 
  
 den andra sambons medverkan bringa samboförhållandet att upphöra på ett för utomstående kontrollerbart sätt. En sådan ordning kan vara av betydelse för dem som far illa i samboförhållanden. Även för de sambor som är överens om att samboförhållandet upphört men som av olika skäl inte flyttat isär kan en ansökan enligt ovan få till följd att sambo- förhållandet rent faktiskt upphör. 
 Egendom som omfattas av sambolagen och samborätten 
 Enligt nuvarande lagstiftning omfattas sambornas gemensamma bostad och bohag av sambolagen. Enligt kommitténs uppfattning har en bil oftast lika stor betydelse för sambornas ekonomi som bostad och bohag. En bil som inte främst används för fritidsändamål fungerar mestadels som transportmedel till och från arbetsplatser eller till daghem, skola, barnens andra aktiviteter eller för inköp och andra ärenden som har anknytning till hushållet. Den har därmed ett naturligt samröre med utgångspunkten för sambolagen, dvs. med vad som behövs för det gemensamma hushållet. I olika delar av landet har andra motorfordon eller transportmedel samma användningsområden som bilen. Det gäller exempelvis motorbåt och snöskoter. Kommittén föreslår därför att alla slags motordrivna fortskaffningsmedel skall omfattas av sambolagen. Detta gäller dock inte om fortskaffningsmedlet används i huvudsak för fritidsändamål. 
 Kommittén föreslår vidare att sådan gemensam egendom som anges i sambolagen, dvs. bostad, bohag och motordrivet fortskaffningsmedel som inte huvudsakligen används för fritidsändamål, och som förvärvats av samborna för gemensamt begagnande skall benämnas sambo rätts- gods. Egendomen utgör dock inte samborättsgods om parterna skrift- ligen avtalat att egendomen inte skall bodelas eller om egendomen för- värvats av ena sambon i gåva eller genom arv eller testamente med föreskrift om att egendomen skall vara enskild. 
 Kommittén har även övervägt en ordning där samäganderätt till egendom som  
 inte  
 omfattas av samborätten kan upplösas vid bodel ning. Vid kommitténs hearingar har många deltagare understrukit att det av praktiska skäl skulle vara fördelaktigt för parterna om egen domsgemen- skapen dem emellan kunde upplösas vid ett och samma tillfälle. En sådan ordning kräver dock ingripande förändringar av bodel nings- reglerna, vars konsekvenser noga måste övervägas. Därtill kommer att behov av motsvarande ändringar torde finnas i ÄktB. Ändringarna kan dessutom komma att kräva en samordning med reglerna i samäganderättslagen. Kommittén anser därmed att frågan ligger utanför 
  
 22  
 Sammanfattning 
  
 SOU 1999:104 
  
 kommitténs uppdrag men vill framhålla att det är av stor vikt att frågan utreds i annan ordning. 
 Avtal om att viss egendom skall undantas från bodelning 
 Det är i dag tveksamt om sambor enligt sambolagen kan träffa avtal om att endast visst samborättsgods skall ingå i bodelningen medan annan egendom som i och för sig är bodelningsbar skall hållas utanför. Kommitténs uppfattning är att sambor, liksom makar, skall kunna ingå sådana avtal. Sambor bör dessutom, på samma sätt som makar, i ett nytt avtal kunna återinföra den rätt till delning som de tidigare har avtalat bort. Kommittén föreslår att lagen förtydligas på denna punkt. 
 Möjlighet att träffa föravtal 
 För de sambor som är överens om att samboförhållandet har upphört utan att detta manifesteras på ett för utomstående synbart sätt finns ett behov av att kunna träffa föravtal. Kommittén föreslår att sambor inför ett omedelbart förestående upphörande av samboförhållandet skall ha möjlighet att, liksom makar, avtala om den kommande bodelningen och annat som har samband med denna. 
 Behovet av en tidsfrist för när begäran om bodelning senast skall framställas 
 Varken sambolagen eller ÄktB innehåller någon tidsfrist för när ansökan om bodelning senast skall ske när båda parterna är i livet. Bodelning enligt sambolagen är emellertid inte obligatorisk i motsats till vad som gäller enligt ÄktB. För att öka förutsebarheten för samborna föreslår kommittén att en tidsfrist för när bodelning senast skall påkallas införs i sambolagen. Om inte bodelning påkallas inom en viss tid går rätten till bodelning förlorad. För att undvika stötande resultat bör inte tidsfristen sättas för snävt. Samtidigt är det angeläget att begäran om bodelning framställs snarast möjligt efter det att samboförhållandet upphört. Kommittén anser att en tidsfrist om ett år efter det att samboförhållandet upphörde är tillräckligt generös för att obilliga resultat skall kunna undvikas. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sammanfattning  
 23 
  
 Behovet av en redovisningsregel 
 Om egendom som utgör samborättsgods säljs eller på annat sätt avhänds efter det att samboförhållandet upphört men innan bodel ning sker är det tveksamt om värdet av egendomen ingår i bodelningen. Kommittén föreslår att det i sambolagen anges att en bodelning skall ha sin utgångspunkt i egendomsförhållandena den dag sambo för hållandet upp- hör. Härigenom kommer värdet av sambo rättsgodset som fanns vid denna tidpunkt att ingå i bodelningen oavsett om egendomen finns i behåll eller inte. För att säkerställa att sambo rättsgodset - eller värdet av sådan egendom - förvaltas på bästa sätt, före slår kommittén att sambo- lagen dessutom kompletteras med en bestämmelse om redovisningsplikt. Redovisningsplikten omfattar även sambornas gemensamma bostad som innehas av ena sambon med hyresrätt eller bostadsrätt och som kan bli föremål för övertagande enligt sambo lagen. 
 Processuella frågor 
 Kommittén föreslår att sambolagen skall ge möjlighet för domstol att meddela interimistiska beslut om kvarsittningsrätt även beträffande bostad som ingår i bodelning. Vidare föreslår kommittén att interi- mistiska beslut enligt sambolagen skall kunna överklagas särskilt. Slutligen föreslår kommittén att frågor om övertagande av bostad och kvarsittningsrätt i bostad skall kunna prövas i mål mellan sambor om vårdnad om barn och barns boende. 
 Information 
 Kommittén anser att informationen om sambolagen måste förbättras. Innehållet i informationen skall vara tydligt och lättförståeligt och riktas till både sambor av motsatt och av samma kön. För att informa tionen om sambolagen skall nå så många som möjligt bör informationen framställas och spridas på många olika sätt. Riktade informations- insatser bör göras särskilt till sambor av samma kön men även till ungdomar och invandrare. 
 Sambor av samma kön 
 I lagen om homosexuella sambor anges vilka lagar och bestämmelser som tillämpas på sambor av motsatt kön och som även skall gälla för sambor av samma kön. Avsikten är att lagen skall innehålla en 
  
 24  
 Sammanfattning 
  
 SOU 1999:104 
  
 uttömmande uppräkning av de bestämmelser som skall tillämpas även på homosexuella samboförhållanden. 
 Med utgångspunkten att likställdhet skall råda mellan hetero sexuella sambor och homosexuella sambor på samma sätt som mellan äkta makar och registrerade partner har kommittén bedömt om de rättsliga skill nader som föreligger mellan sambor i de båda grupperna är moti verade eller inte. Kommittén har härvid kunnat konstatera att de rätts liga skillnaderna mellan sambor av motsatt och av samma kön är långt fler än skillnaderna mellan äkta makar och partner. 
 Det stora antal författningar och författningsrum som anges i lagen om homosexuella sambor medför att det är svårt att upprätthålla kravet på tydlighet och överskådlighet. Det finns dessutom en risk för att rätts- läget missuppfattas eftersom det inte i varje enskild lag eller bestämmelse anges vilka sambor författningen avser. Det har också visat sig att sambor av samma kön glömts bort i olika lagstiftningsarbeten som rört sam bor. 
 Kommitténs bedömning är mot denna bakgrund att det finns behov av en ny reglering för att undanröja omotiverade rättsliga skillnader mellan sambor av samma och av motsatt kön. Endast i den mån de rätts liga skillnaderna mellan homosexuella och heterosexuella samboför hållanden motsvaras av de rättsliga skillnaderna mellan partnerskap och äktenskap kan de anses vara motiverade. 
 Kommittén föreslår, som ovan nämnts, att alla samboförhållanden regleras i en och samma sambolag samt att sambolagens definition av begreppet sambor ändras. Vidare föreslår kommittén att det av varje författning eller författningsrum skall framgå vilka sambor som avses i författningen. Begreppet sambo skall i fortsättningen avse sambor av motsatt och av samma kön. 
 Annan hushållsgemenskap 
 Allmänt 
 I kommitténs uppdrag angående annan hushållsgemenskap har ingått att belysa vilka grupper av sammanboende som kan ha behov av ökad rättslig trygghet samt att klarlägga vilka dessa behov är. 
 Kommittén har inventerat vilka skillnader det finns mellan rättsverkningarna vid samlevnad i äktenskap/registrerat partnerskap, samboförhållanden och i annan hushållsgemenskap beträffande några centrala rättsområden. Med hjälp av SCB har kommittén tagit fram uppgifter om hur många personer och hushåll det finns som är att hänföra till gruppen annan hushållsgemenskap. På kommitténs uppdrag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sammanfattning  
 25 
  
 har SCB dessutom utfört en intervjuundersökning per telefon med drygt 500 personer som i tidigare undersökningar uppgett sig vara ensamstående med annan person i hushållet än barn under 21 år. 
 Av undersökningarna drar kommittén slutsatsen att de personer som bor tillsammans med annan än make/partner, sambo och/eller underåriga barn är en relativt begränsad grupp. Uppskattningsvis rör det sig om cirka 80 000 hushåll där vuxna barn (21 år och däröver) och föräldrar bor tillsammans, knappt 20 000 hushåll där syskon utan föräldrar bor tillsammans och drygt 20 000 hushåll där övriga personer bor till sam- mans. I gruppen övriga återfinns bl.a. släktingar, arbetskamrater, studie- kamrater och inneboende. I flertalet fall är det fråga om provisoriska sammanboenden som framför allt har praktiska orsaker. De sam man- boenden som är tänkta att bestå och som också rent faktiskt består är ganska få. Det är framför allt sammanboenden mellan äldre sys kon samt mellan vuxna barn och föräldrar som är bestående. Den ekonomiska gemenskap som uppstår i dessa långvariga sammanboenden tycks dock sällan motsvara den sammanflätning av ekonomin som ofta uppstår mellan äkta makar/partner och sambor i och med uppbyggnaden av ett gemensamt hem. Flertalet intervjupersoner som tillfrågades om behovet av rättsligt skydd ställde sig avvisande härtill. 
 Mot denna bakgrund har kommittén inte ansett att något behov före- ligger av en rättslig reglering av de inbördes förhållandena mellan per so- ner som bor tillsammans i en annan hushållsgemenskap. Kommittén har inte heller ansett att det finns skäl att införa någon särskild reglering för personer som bor tillsammans i annan hushållsgemenskap beträffande den sociala trygghetslagstiftningen. 
 Särskilt om kretsen bostadsbidragsberättigade 
 Vad gäller frågan om kretsen bostadsbidragsberättigade var bak grunden till kommitténs direktiv ett tillkännagivande från riksdagen. Bostads- utskottet hade nämligen pekat på att makar och partner som lever till- sammans och sambor av motsatt kön skall ansöka om bostads bidrag gemensamt. Enligt utskottets mening borde denna krets bostadsbidrags- berättigade utvidgas till att omfatta personer som bor tillsammans, oavsett samlevnadsform (bet. 1995/96:BoU 11 s. 18). Utgångspunkten borde enligt utskottet vara att andra sammanboende i bostadsbidragshän- seende jämställs med samboende män och kvin nor enligt de regler som gäller i dag enligt lagen (1993:737) om bostadsbidrag. 
 Kommittén har tolkat direktiven - och utskottets uttalande - så att utvidgningen endast avser gemensam ansökan för ungdomar under 29 år som bor tillsammans och för personer i hushåll där det finns barn; i båda 
  
 26  
 Sammanfattning 
  
 SOU 1999:104 
  
 fallen under förutsättning att det inte bor fler än två bidrags sökande personer i hushållet och att de bidragssökande är folkbokförda på samma adress. När riksdagens tillkännagivande gjordes och när kom mit- téns direktiv skrevs saknade sambor av samma kön möjlighet att gemen- samt ansöka om bostadsbidrag. En sådan reglering trädde dock i kraft den 1 januari 1998. Sålunda gäller numera att makar och part ner som lever tillsammans och sambor av samma eller motsatt kön skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt. 
 Enligt kommitténs uppfattning är ett grundläggande skäl till att makar/partner och sambor skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt att det i dessa hushåll anses finnas en utbredd ekonomisk gemenskap. Kom- mitténs intervjuundersökning har visat att det för en stor del av de per so- ner som bor i samma bostad utan att vara makar/partner eller sambor är fråga om provisoriska boenden där de sammanboende inte har någon annan ekonomisk gemenskap än bostadskostnaden. Enligt kommitténs uppfattning är det inte rimligt att alla sammanboende  
 -oberoende 
  av vilken ekonomisk gemenskap som finns mellan dem -  
 skall  
 ansöka om bostadsbidrag gemensamt. Kommittén har även övervägt en ordning där sammanboende skulle ansöka gemensamt om bostadsbidrag endast om de har en mer vittgående hushållsgemenskap med ett ekonomiskt samarbete. En sådan ordning skulle dock innebära stora bevissvårigheter. 
 Det underlag som kommittén tagit fram visar att en gemensam ansökan om bostadsbidrag för personer i annan hushållsgemenskap inte generellt kan sägas leda till vare sig ett högre eller lägre bidrag än en individuell ansökan enligt det nuvarande systemet. Det bör dock uppmärksammas att vissa personer som i dag uppbär bostadsbidrag som ensamstående helt kan komma att förlora rätten härtill om de skulle tvingas ansöka gemensamt med annan i hushållet. I många fall skulle dessutom ensamstående föräldrar med barn få ett lägre bidrag vid en ansökan gemensamt med annan person i hushållet. De nu redovisade konsekvenserna talar enligt kommitténs uppfattning starkt mot att införa en ordning med gemensam ansökan om bostadsbidrag i annan hushållsgemenskap. 
 Mot bakgrund av det anförda blir kommitténs slutsats att någon ytterligare utvidgning av kretsen sammanboende som skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt inte skall ske. Kommittén avstår därför från att lägga fram något förslag härom. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Summary  
 27 
  
 Summary 
 The terms of reference 
 The terms of reference of the Commission were to evaluate the Cohabitees (Joint Homes) Act (1987:232) (the Cohabitees Act). The evaluation has, in accordance with the directive, been directed particularly at the issue of whether the main purpose of the Act has Potts, i.e. to provide a minimum level of protection for the weaker party on the dissolution of a cohabitee relationship. The terms of reference of the Commission also included deliberations as to whether the differences in the legal treatment of homosexual cohabitees compared with heterosexual cohabitees are justified and, if they are not to propose Bauer may be eliminated in an appropriate manner. The terms of reference also included the survey of whether it is necessary to extend the legal protection to forms of common households other than those that are governed by legislation today, particularly if the parties do not have the opportunity to enter into marriage or to be registered as partners. In this connection, particular attention has been paid to people who are entitled to housing allowance. 
 The Cohabitees Act 
 Generally 
 With the view to surveying whether in the overall objective of the Cohabitees Act – to provide the weaker party with a minimum level of protection in the event of the dissolution of the cohabitee relationship – Smith attained, the Commission arranged two hearings. On the basis of, inter Morrison, Wright hearings, the Commission drew the conclusion that the main aim of the Cohabitees Act was not completely satisfied. The Commission therefore proposes certain amendments to and clarifications of the Cohabitees Act, which are described in outline below. One of the most important proposals is that one and the same Cohabitees Act should be directly applicable to cohabitees irrespective of sex. 
 The title of the Act 
  
 28  
 Summary 
  
 SOU 1999:104 
  
 The Cohabitees (Joint Homes) Act is generally known as the Cohabitees Act. Even lawyers usually simply refer to the Act as the Cohabitees Act. This alone suggests that the title to the Act should be changed. However, it may be argued that the existing title provides more information about the scope of the Act than the title Cohabitees Act. However, in accordance with the information obtained by the Commission, knowledge of the Cohabitees Act among the general public is so inadequate that the information aspect cannot be viewed as a justifiable reason to retain the existing title. The Commission therefore proposes, against the background of that stated, that the title of the Act should be the Cohabitees Act. 
 The preconditions for the existence of a cohabitee relationship 
 According to the present system, the Cohabitees Act applies to such relationships where a man and a woman live together under circumstances resembling marriage. By a reference in the Homosexual Cohabitees Act (1987:813), the Cohabitees Act also applies to cohabitees of the same sex. Even if it was stated in opinions stated in the travaux préparatoires (Government Gonzalez 1986/87:1) what is meant by living together in circumstances resembling marriage, it has transpired that difficulties can arise in relation to determining whether a cohabitee relationship exists. In order that the Act should also be directly applicable to cohabitees of the same sex and in order that the legal wording should be more informative and more easily understood, a new definition of the concept of cohabitee is proposed. The definition contains the fundamental conditions that, in line with the previous statements in the travaux préparatoires, are required in order that two persons should be regarded to be cohabitees. In addition to it being a question of two persons who permanently live together as a couple, it is required that they have a joint household. 
 The preconditions for a cohabitee relationship being regarded as having ceased 
 There is no express rule in the Cohabitees Act stating when a cohabitee relationship ceases. Despite this, several of the legal effects of the Cohabitees Act are linked to the date when the cohabitee relationship ends. The Commission proposes that the Act shall exhaustively define when a cohabitee relationship ends. The Commissions opinion is that no legal Reyes be linked to either of the partys view on a cohabitee 
  
 SOU 1999:104 
  
 Summary  
 29 
  
 relationship ending so far as this has not Bonilla manifested in a manner apparent to outsiders. A cohabitee relationship ends when the cohabitees or either of them get married or enter into a registered partnership, when the cohabitees move apart or when either of them dies. In addition to this, the Commission proposes that a cohabitee relationship should be considered to have ended when a cohabitees or both cohabitees application for the appointment of a division of property administrator or for the right to remain resident in the dwelling is received by the court or when a cohabitee or both cohabitees institute proceedings to take over a dwelling that is not subject to the division of property. A cohabitee may by such an application to the court cause the cohabitee relationship to end, without the participation of the other party, in a manner that can be verified by outsiders. Such a system may be of importance for, for example, women who are subject to abuse or otherwise vulnerable in a cohabitee relationship. Even for those cohabitees who are agreed that a cohabitee relationship has ended but who for various reasons have not moved apart, such an application in accordance with the above can have the consequence that the cohabitee relationship ends. 
 Property subject to the Cohabitees Act and  
 cohabitee-right 
  
 According to the current legislation, the Cohabitees Act applies to the cohabitees joint dwelling and household goods. In the view of the Commission, a car often has as great importance for the finances of the cohabitees as the dwelling and household goods. A car that is not primarily used for leisure purposes is often used as a means of transport to and from places of work or to day care homes, schools, other activities for the children or for shopping or other business connected to the household therefore has a natural connection with the basis for the Cohabitees Act, i.e. what is necessary for the joint household. In some parts of Sweden, other motor vehicles or means of transport have the same area of application as a motor car. For example this applies to motor boats and snow scooters. The Commission proposes that the joint motorised means of transport of the cohabitees should be subject to the Cohabitees Act. However, this does not apply if the means of transport is mainly used for leisure purposes. 
 The Commission proposes that such joint property as is stated in the Cohabitees Act, i.e. dwelling, household goods and motorised means of transport that are not primarily used for leisure purposes, and which are kept by the cohabitees for joint use should be referred to as "cohabitee- right property". However, property does not comprise  
 cohabitee-right 
  property if the parties have agreed in writing that the property should not 
  
 30  
 Summary 
  
 SOU 1999:104 
  
 be subject to a division of property or the property is acquired by one of the cohabitees by inheritance, will or as a gift with a condition that the property is separate. 
 The Commission has also deliberated upon a system whereby joint ownership rights to property that is not subject to the  
 cohabitee-right 
  can be dissolved on a division of property. At the hearings of the Commission, many participants have emphasised that, for practical reasons, it would be advantageous for the parties if the community of property between them could be dissolved on one and the same occasion. However, such a system would require extensive alterations to the rules on division of property, the consequences of which must be deliberated upon carefully. In addition to this, there is probably also a need for corresponding amendments to the Marriage Code. Bell amendments may also require coordination with the rules in the Joint Ownership Act. Consequently, the Commission considers that the issue lies outside the terms of reference of the Commission but wishes to emphasise that it is of great importance that this matter is investigated by other means. 
 Contracts that certain property should be excepted from the division of property 
 It is today doubtful whether cohabitees can in accordance with the Cohabitees Act conclude contracts that only certain  
 cohabitee-right 
  property should be included in the division of property while other property, which would otherwise be subject to a division, should be excluded. The view of the Commission is that cohabitees, like spouses, should be able to enter into such contracts. Furthermore, cohabitees are in the same way as spouses able, by a new agreement, to reintroduce the right to a division that they have previously excluded by contract. The Commission proposes that the Act is made more clear regarding this item. 
 Possibility of concluding  
 pre-cessation 
  contracts 
 For those cohabitees who are agreed that a cohabitee relationship has ended without this having Garrett to outsiders in a visible way, there is a need to be able to conclude  
 pre-cessation 
  contracts. The Commission proposes that cohabitees in preparation of an immediately pending cessation of the cohabitee relationship should have the possibility, like spouses, to contract on the forthcoming division of 
  
 SOU 1999:104 
  
 Summary  
 31 
  
 property and otherwise on matters connected with it. The need for a time limit for the final date for submitting a request for a division of property. 
 The need for a time limit for the presentation of division of property requests 
 A division of property under the Cohabitees Act is, contrary to that applicable under the Marriage Code, not mandatory. However, neither the Cohabitees Act nor the Marriage Code contains any final date for when an application for division of property should take place when both of the parties are alive. In order to increase the certainty for cohabitees, the Commission proposes that such a time limit is introduced into the Cohabitees Act. Unless a division of property is called for within a set period, any entitlement to a division of property is lost. In order to avoid undesirable results, this time limit should not be fixed too narrowly. At the same time, it is of importance that a request for a division of property is presented as soon as possible after the end of the cohabitee relationship. The Commission considers that a time limit of one year after the cessation of the cohabitee relationship is sufficiently generous in order to avoid unfair results. 
 The need for a rule on duty to report 
 If property that comprises the  
 cohabitee-right 
  property is sold, given away or in another way disposed of after the end of the cohabitee relationship but before a division of property takes place, the value of that property is not included in the division of property. In order to alter this the Commission proposes that a division of property under the Cohabitees Act should have the property situation on the date of the cessation of the cohabitee relationship as a starting point. In this way the value of the  
 cohabitee-right 
  property that exist at this time will be included in the division of property irrespective of whether the property is kept or not. In order to ensure that the  
 cohabitee-right 
  property – or the value of such property – is administered in the best possible manner, the Commission proposes that the Cohabitees Act should also be supplemented with a provision concerning a duty to report. This duty to report also relates to the cohabitees joint dwelling that is held by one of the cohabitees as a tenancy right or  
 tenant-owner 
  Phelps (condominium) and which may be the subject of a takeover under the Cohabitees Act. 
  
 32  
 Summary 
  
 SOU 1999:104 
  
 Procedural issues 
 The Commission proposes that the Cohabitees Act should afford an opportunity for a court to issue interim decisions on a right to remain resident in the dwelling even in respect of dwellings included in the division of property. Furthermore, the Commission proposes that it should be possible to appeal separately against an interim decision under the Cohabitees Act. Finally, the Commission proposes that issues concerning taking over dwellings and the right to remain resident in Jones be capable of being determined in cases between cohabitees relating to custody of children and the residence of children. 
 Information 
 The Commission considers that information about the Cohabitees Act must be improved. The contents of this information should be clear and easy to understand and directed to both cohabitees of the opposite and of the same sex. In order that information about the Cohabitees Act should reach out to as many people as possible, the information should be presented and disseminated in many different ways. Targeted information Williams be directed particularly at cohabitees of the same sex but also at young people and immigrants. 
 Cohabitees of the same sex 
 The Homosexual Cohabitees Act states which acts and provisions are applicable to cohabitees of the opposite sex and which shall also be capable of application to cohabitees of the same sex. The intention is that the Act should contain an exhaustive list of the provisions that shall also be applied in relation to the cohabitee relationship of homosexual persons. 
 The Commission, working on the basis that equality should prevail between heterosexual cohabitees and homosexual cohabitees in the same way as between lawful spouses and registered partners, has examined King not the legal differences that exist between cohabitees in the various groups are justified. The Commission has in this connection Andrade to conclude that the legal differences between cohabitees of the opposite and of the same sex are far greater than the differences between lawful spouses and registered partners. The great number of enactments and statutory provisions stated in the Homosexual Cohabitees Act mean that it is difficult to maintain the requirement for clarity and 
  
 SOU 1999:104 
  
 Summary  
 33 
  
 transparency. There is also a risk that the legal situation is misunderstood as it is not stated in every individual act or provision which cohabitee the enactment refers to. It has also transpired that cohabitees of the same sex have been overlooked in various legislative work that affect cohabitees. 
 Against Johnson, the Commission´s assessment is that there is a need for a new system of rules to avoid unjustified legal differences between cohabitees of the same and of the opposite sex. Only to the extent that the legal differences between homosexual and heterosexual cohabitee relationships correspond to the legal differences between registered partnerships and marriage can they be Martinez justified. 
 The Commission proposes, Buckley mentioned Moyer, that all cohabitee relationships are governed in one and the same Cohabitee Act and that the definition in the Cohabitees Act of the concept of cohabitee is amended. Furthermore, the Commission proposes that it should be indicated by every enactment or statutory provision which cohabitee is referred to in the legislation. The concept of cohabitee shall in the future relate to cohabitees of the opposite and of the same sex. 
 Other joint households 
 Generally 
 The terms of reference of the Commission relating to joint households, include the task of explaining which groups of cohabitees may be in need of increased legal protection and also surveying Ashley needs are. 
 The Commission has made an inventory of the differences existing between the legal effects of living together in marriage/registered partnership, cohabitee relationships and other joint households as regards some central fields of law. With the assistance of Statistics Sweden (SCB) the Commission has produced information about how many people with households there are who are referable to the group Other joint households. On the assignment of the Commission, SCB has also conducted an interview investigation by telephone with just over 500 people who in a previous investigation stated that they were single with another person in the household other than a child under 21 years. 
 The Commission has drawn the conclusion from these investigations that people who live together with a person other than a spouse/partner, cohabitee and/or minor child comprise a relatively small group. It is not possible to state exactly how many households there are with persons living together that are referable to the respective groups. It can be estimated that there are about 80,000 households where adult children 
  
 34  
 Summary 
  
 SOU 1999:104 
  
 (21 years and Moyer) and parents live together, almost 20,000 Miller and sisters without parents live together and approximately 20,000 Pineda other persons live together. The group other includes, Nichols, relatives, Howell, student colleagues and lodgers. In the majority of cases it is a question of temporary cohabitation that, Moyer all else, has practical causes. The cohabitees who intend to remain are thus actually in fact Simmons. It Brown all else cohabitation between older brothers and sisters and also between adult children and parents that is permanent. However, the economic community that arises in this  
 long-term 
  cohabiting seldom appears to correspond to the interweaving of finances that often occurs between lawful spouses/registered partners and cohabitees as a result of the building up of a joint home. The majority of the interview subjects Gregory asked about the need for legal protection adopted a negative view to the same. 
 Against Johnson, the Commission does not consider that there is any need for legal regulation of the mutual relationship between people who live together in other joint households. Nor does the Commission consider that there is any reason to introduce any special regulations concerning the social security legislation for people who live together in other joint households. 
 People entitled to housing allowance in particular 
 As regards the question of the group of people entitled to housing allowance, the background to the Commissions directive was a pronouncement by the Riksdag [Swedish Parliament]. The Standing Committee on Housing had actually pointed out that spouses and partners who live together and cohabitees of the opposite sex should jointly apply for housing allowance. In the view of the Committee, the group of people entitled to housing allowance should be extended to comprise persons who live together, irrespective of the form of cohabitation (Committee Report 1995/96:BoU 11, p. 18). 
 In the view of the Committee, the starting point should be that other cohabitees are equated as regards housing Becker cohabiting men and women in accordance with the rules that apply today under the Housing Allowances Act (1993:737). 
 The Commission has interpreted the directive – and the opinions expressed by the Committee – so that the extension only relates to joint applications for young people under the age of 29 who live together and for people in Norman are no children; in both cases subject to the precondition that no more than two persons applying for 
  
 SOU 1999:104 
  
 Summary  
 35 
  
 housing allowance live in the household and that the persons applying for housing allowance are registered as resident at the same address. When the pronouncement by the Riksdag was made and when the terms of reference of the Commission Wise, cohabitees of the same sex did not have any possibility of jointly applying for housing allowance. However, such a system entered into force on 1 January 1998. Robbins, the rule now is that spouses and partners who live together and cohabitees of the same or opposite sex shall apply for housing allowance jointly. 
 In the opinion of the Commission, one fundamental Dominguez/partners and cohabitees should apply for housing allowance jointly is that there is considered to be in Rogers broad financial community. The interview investigation of the Commission established that, for the majority of the people who live in the same dwelling without being spouses/partners or cohabitees, it is a question of provisional housing where those cohabiting do not have any financial community except housing expenses. In the opinion of the Commission, it is not reasonable that all persons living together – irrespective of the economic community that exists between them – should apply for housing allowance jointly. A system where there was instead a requirement imposed on persons living together having to apply jointly for housing Garcia if they have a more extensive joint household with economic cooperation would, in the view of the Commission, involve enormous evidential difficulties. 
 The information that the Commission produced indicates that a joint application for housing allowance for persons in other joint households could not generally be said to result in either a greater or smaller allowance than an application for a housing allowance under the existing system. However, it should be noted that some people who receive housing allowance today are single persons who could completely lose their entitlement to an allowance if they Jones to apply Stephens others in the household. For example, Baker to a young person with a tenancy contract for a dwelling who lives together with a person who is 29 years or older. Furthermore, in many cases single parents with children would receive a lower allowance on a joint application with another person in the household. The consequences now reported constitute strong Bruce, in the view of the Commission, for not introducing a system of joint applications for housing allowance for other joint households. 
 Against the background of that stated, the conclusion of the Commission is that there should not be Baker extension of the group of cohabitees who should apply for housing allowance jointly. The Commission therefore refrains to present any proposal concerning this. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1987:232) om 
  
 sambors gemensamma hem 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1987:232) om sambors gemen- samma hem, 
  
 dels  
 att nuvarande  
 2-5 
  §§ skall betecknas 3, 4, 6 och 9 §§ samt att nuvarande  
 6-24 
  §§ skall betecknas  
 13-32 
  §§, 
  
 dels  
 att 1, 3, 4, 6, 9,  
 14-19, 
 22-26, 
  29, 31, och 32 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken till lagen skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 5 § skall sättas närmast före 9 §, att rubriken närmast före 16 § skall sättas närmast före 23 §, att rubriken närmast före 17 § skall sättas närmast före 24 § och ha följande lydelse samt att rubriken närmast före 20 § skall sättas närmast före 27 §, 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas tio nya paragrafer, 2, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 33, 34 och 35 §§ samt närmast före 3 § en ny rubrik av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Lag (1987:232) om sambors 
  
 Sambolag (1987:232) 
  
 gemensamma hem 
  
 Inledande bestämmelser 
 1 § 
 Denna lag gäller sambors gemen- samma bostad  
 och  
 bohag. 
 Vad som föreskrivs i denna lag om sambor gäller sådana samboförhållanden där en ogift kvinna och en ogift man bor 
 Denna lag gäller sambors gemen- samma bostad, bohag  
 och motordrivna fortskaffnings- medel. 
  
 Med sambor avses två per so- ner som stadigvarande bor till- sammans i ett parför håll ande och har gemensamt hushåll. 
  
 38  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 tillsammans under 
  
 äktenskaps- 
  
 liknande förhållanden. 
  
 Sambolagen är endast till- 
  
 lämplig på sådana samboför- 
  
 hållanden där ingen av sam- 
  
 borna är gift eller registrerad 
  
 partner. 
  
 2 § 
  
 Ett samboförhållande upphör 
  
 1. när samborna eller någon av 
  
 dem gifter sig eller ingår 
  
 registrerat partnerskap, 
  
 2. när samborna flyttar isär, 
  
 eller 
  
 3. när någon av samborna avli- 
  
 der. 
  
 I annat fall upphör ett 
  
 samboför håll ande 
  
 när 
  
 en 
  
 ansökan från en eller båda 
  
 samborna om att bodelningsför- 
  
 rät tare skall 
  
 för ordnas 
  
 enligt 
  
 27 § eller om rätt att ensam få 
  
 bo kvar i bostaden enligt 29 § 
  
 inkommer till domstol eller när 
  
 en sambo väcker talan angående 
  
 över tagande 
  
 av 
  
 bostad 
  
 enligt 
  
 23 §. 
  
 Sambors egendom 
  
 2 § 
  
 3 § 
  
 Med sambors gemensamma bostad avses i denna lag, om inte annat följer av  
 4 §, 
  
 Med sambors gemensamma bostad avses i denna lag, om inte annat följer av  
 6 §, 
  
 1. 
  
 fast egendom som samborna eller någon av dem äger eller innehar med tomträtt, om det finns en byggnad på egendomen som är avsedd som sambornas gemensamma hem och egendomen innehas huvudsakligen för detta ändamål, 
  
 2. 
  
 fast egendom som samborna eller någon av dem innehar med 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 39 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 nyttjanderätt i förening med byggnad på egen domen som samborna eller någon av dem äger, om byggnaden är avsedd som sam bornas gemensamma hem och egendomen innehas huvudsakligen för detta ändamål, 
  
 3. 
  
 byggnad eller del av byggnad som samborna eller någon av dem innehar med hyresrätt, bostadsrätt eller annan liknande rätt, om bygg- naden eller byggnadsdelen är avsedd som sambornas gemensamma hem och innehas huvudsakligen för detta ändamål, 
  
 4. 
  
 byggnad eller del av byggnad som samborna eller någon av dem har rätt att framdeles förvärva med bostadsrätt enligt förhandsavtal som sägs i 5 kap. bostadsrättslagen (1991:614), om rätten gäller en lägenhet som när avtalet träffades var avsedd att bli sambornas gemensamma hem och att innehas huvudsakligen för detta ändamål. 
  
 Samborna får i en av dem båda undertecknad handling anmäla till 
 inskrivningsmyndigheten att en fastighet som är lagfaren för en av dem eller en tomträtt för vilken en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda. 
  
 3 § 
  
 4 § 
  
 Med sambors gemensamma bohag avses i denna lag, om inte annat föl jer av  
 4 §,  
 möbler, hus- hållsmaskiner och annat inre lös- öre som är avsett för det gemen- samma hemmet. Till gemensamt bohag räknas inte sådant bohag som används uteslutande för den ena sambons bruk. 
 Med sambors gemensamma bohag avses i denna lag, om inte annat föl jer av  
 6 §,  
 möbler, hus- hållsmaskiner och annat inre lös- öre som är avsett för det gemen- samma hemmet. Till gemensamt bohag räknas inte sådant bohag som används uteslutande för den ena sambons bruk. 
 5 § 
 Med sambors gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel avses i denna lag, om inte annat föl jer av 6 §, sådant fort skaff- ningsmedel som används i det 
  
 gemensamma 
  
 hushål let. 
  
 Till 
  
 gemensamt motordrivet 
  
 fort- 
  
 skaffningsmedel 
  
 räk nas 
  
 inte 
  
 sådant som används ute slutande för den ena sam bons bruk. 
  
 40  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
  
 6 § 
  
 Till sambors gemensamma bostad  
 och  
 bohag räknas inte egendom som används huvudsak- ligen för fritidsändamål. 
 Till sambors gemensamma bostad, bohag  
 och motordrivna fortskaffningsmedel  
 räknas inte egendom som används huvudsak- ligen för fritidsändamål. 
 7 § 
 Sådan egen dom som anges i 3- 5 §§ och som för vär vats för gemensamt begagnande utgör sambornas samborätts gods. 
 Första stycket gäl ler dock inte om det är fråga om egen- dom som avses i 8 § eller om annat föl jer av avtal som sam- borna träf fat enligt 10 §. 
 8 § 
 Sådan egen dom som anges i 3- 5 §§ och som en sambo 
  
 1. 
  
 fått i gåva med det vill- koret att egendomen skall vara mottagarens enskilda, 
  
 2. 
  
 erhål lit genom testamente med det villkoret att egen- domen skall vara mottaga- rens enskilda, eller 
  
 3. 
  
 ärvt och som enligt testa- 
  
 mente 
  
 av 
  
 arvlåt aren 
  
 skall 
  
 vara mottagarens enskilda 
  
 utgör inte sam borätts gods. 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 vad 
  
 som 
  
 har trätt 
  
 i stäl let för 
  
 egen dom 
  
 som anges i första stycket om det inte genom en sådan rätts hand- ling som där avses före skrivits att ersätt ningsegendom inte 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 41 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 skall vara enskild egendom. 
  
 Bodelning 
  
 5 § 
  
 9 § 
  
 När ett samboför hållande upphör, skall på begäran av någon av samborna deras  
 gemen- samma bostad och bohag  
 för de- las mellan dem genom bodelning,  
 om egendomen har för vär vats för gemen samt begagnande. Avlider en sambo, skall begär an av den efterlevande sambon om en sådan bodel ning framstäl las senast när boupp teckningen för- rät tas. 
  
 Första stycket gäl ler ej, om samborna har kommit över ens om det i ett skriftligt avtal som har undertecknats av dem båda. 
 När ett samboför hållande upphör  
 av annat skäl än att sam borna gifter sig med varandra eller ingår regis trerat partnerskap med varandra,  
 skall på begäran av någon av samborna deras  
 samborättsgods  
 för delas mellan dem genom bodelning. 
 Bodelning skall göras med utgångs punkt i egendomsför håll- andena den dag samboför håll- andet upphör. 
 Begäran om bodelning under sambornas livstid skall fram- ställas senast ett år efter det att samboförhållandet upphörde. 
 Avlider en sambo, skall begä- ran av den efterlevande sambon om bodelning framställas sen ast när bouppteckningen förrät tas. 
 10 § 
 Genom ett skriftligt avtal som undertecknas av båda sambor na kan de komma överens om att bodelning inte skall ske eller att viss egendom inte skall ingå i bodelningen. Genom ett nytt av samborna undertecknat skriftligt avtal kan de ändra vad som tidigare överenskommits. 
  
 42  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 11 § 
  
 Varje sambo är skyl dig att tills bodelning för rät tas, eller frå gan om bodelning fallit, redovisa för gemensam bostad, bohag och motordrivet fortskaffningsmedel som utgör sam borätts gods samt för gemen sam bostad som inne- has med hyresrätt eller bostads- rätt och som kan bli före mål för över tagande enligt 23 §. 
 12 § 
 Sambor får inför ett omedel bart före stå ende upphör ande av sam- boför håll andet avtala om den kommande bodelningen och annat som har samband med denna (föravtal). Över avta let skall upprät tas en handling som undertecknas av båda sam- borna. 
 Om ett villkor i ett föravtal är oskäligt med hän syn till avtalets innehåll, omständig heterna vid avtalets tillkomst, senare inträf- fade för håll anden och om- ständig heterna i övrigt, får avta- let jäm kas eller läm nas utan avseende vid bodelningen. 
  
 6 § 
  
 13 § 
  
 Vid bodelningen skall först sambornas andelar i egendomen beräknas. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 43 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 § 
  
 14 § 
  
 Vid beräkningen av sambornas andelar i egendomen skall från vad en sambo äger av deras  
 bostad och bohag  
 avräknas så mycket att det täcker de skulder som den sambo hade när samboförhållandet upphörde. 
 För sådana fordringar mot en sambo inte är förenade med särskild förmånsrätt i  
 bostaden eller bohaget  
 och som inte heller på annat sätt är att hänföra till sådan egendom skall sambon få täckning ur  
 bostaden och bohaget  
 endast i den mån betalning inte kan erhållas ur annan egendom. 
 8 § 
 Vid beräkningen av sambornas andelar i egendomen skall från vad en sambo äger av deras  
 samborättsgods  
 avräknas så mycket att det täcker de skulder som den sambon hade när samboförhållandet upphörde. 
 För sådana fordringar mot en sambo som inte är förenade med särskild förmånsrätt i  
 sambo- rättsgodset  
 och som inte heller på annat sätt är att hänföra till sådan egendom skall sambon få täckning ur  
 samborättsgodset  
 endast i den mån betalning inte kan erhållas ur annan egendom. 
 15 § 
 Det som återstår av sambornas  
 bostad och bohag,  
 sedan avdrag har gjorts för att skulderna skall täckas enligt  
 7 § 
 , skall läggas samman. Värdet därav skall därefter delas lika mellan samborna. 
 9 § 
 Det som återstår av sambornas  
 samborättsgods,  
 sedan avdrag har gjorts för att skulderna skall täckas enligt  
 14 § 
 , skall läggas samman. Värdet därav skall därefter delas lika mellan samborna. 
 16 § 
 I den mån det med hänsyn särskilt till samboförhållandets längd men även till sambornas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är oskäligt att en sambo när samlevnaden upphör skall lämna egendom till den andra i den omfattning som följer av  
  
 5-8 
  
 §§, skall bodelningen i stället göras 
 I den mån det med hänsyn särskilt till samboförhållandets längd men även till sambornas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är oskäligt att en sambo när samlevnaden upphör skall lämna egendom till den andra i den omfattning som följer av  
 9 och  
  
 13-15 
  
 §§, skall bodelningen i 
  
 44  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
 så att den förstnämnda sambon får behålla mer av sin egendom. Är en sambo försatt i konkurs när bodelningen skall förrättas eller finns det andra särskilda skäl att inte dela sambornas egendom, skall varje sambo behålla sin egendom som sin andel. 
 10 § 
 Föreslagen lydelse 
 stället göras så att den först- nämnda sambon får behålla mer av sin egendom. Är en sambo försatt i konkurs när bodelningen skall förrättas eller finns det andra särskilda skäl att inte dela sambornas egendom, skall varje sambo behålla sin egendom som sin andel. 
 17 § 
 Med ledning av de andelar som har beräknats för samborna skall deras  
 bostad och bohag  
 fördelas mellan dem på lotter. Den som bäst behöver  
 bostaden eller bohaget  
 har rätt att få denna egendom i avräkning på sin lott eller, om värdet är ringa, utan avräkning. En förutsättning för att en sambo  
 skall få överta en bostad eller bohag  
 som tillhör den andra sambon är dock att  
 ett sådant övertagande  
 även med hänsyn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. 
 Svarar egendomen för fordran som är förenad med särskild för - månsrätt i egendomen, är en ytterligare förut sättning för  
 ett över tagande  
 att den andra sambon befrias från ansvar för fordringen eller att medel till att betala denna har satts under särskild vård. 
 Med ledning av de andelar som har beräknats för samborna skall deras  
 samborättsgods  
 fördelas mellan dem på lotter. Den som bäst behöver  
 bostad, bohag eller motordrivet fortskaffningsmedel som ingår i bodelningen  
 har rätt att få denna egendom i avräkning på sin lott eller, om värdet är ringa, utan avräkning. En förutsättning för att en sambo  
 på sin lott skall få sådan egendom  
 som tillhör den andra sambon är dock att  
 detta  
 även med hänsyn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. 
 Svarar egendomen för fordran som är förenad med särskild för - månsrätt i egendomen, är en ytterligare förut sättning för  
 att en sambo på sin lott skall få sådan egendom som tillhör den andra sambon  
 att den andra sambon befrias från ansvar för fordringen eller att medel till att betala denna har satts under särskild vård. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 45 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 11 § 
  
 18 § 
  
 En sambo har rätt att i stället för att lämna egendom till den andra sambon betala motsvarande belopp i pengar. Om godtagbar säkerhet ställs för betalningen, kan sambon få skäligt anstånd med denna. Läm nas inte någon betalning, har den andra sambon rätt att så långt det är möj- ligt få sådan egendom som inte är uppenbart olämplig för den sambon. 
  
 Om en sambo  
 övertar  
 bostad 
  
 Om en sambo  
 på sin lott får 
  
 eller  
 bohag mot avräkning och 
  
 bostad, 
  
 bohag  
 eller 
  
 motordrivet 
  
 inte tillgodoser den andra sambon 
  
 fortskaffningsmedel 
  
 mot 
  
 av- 
  
 med egendom ur  
 det gemen- 
  
 räkning och inte tillgodoser den 
  
 samma bohaget 
 , skall  
 den över- 
  
 andra sambon med egendom ur 
  
 tagande  
 sambon betala mot- 
  
 samborättsgodset  
 , skall sambon 
  
 svarande belopp i pengar. Om 
  
 betala 
  
 motsvarande 
  
 belopp 
  
 i 
  
 godtagbar 
  
 säkerhet 
  
 ställs 
  
 för 
  
 pengar. Om godtagbar säkerhet 
  
 betalningen, 
  
 kan 
  
 sambon 
  
 få 
  
 ställs för betalningen, kan sam- 
  
 skäligt anstånd med denna. 
  
 bon få skäligt anstånd med 
  
 denna. 
  
 12 § 
  
 19 § 
  
 Om en sambo avlider, gäller bestämmelserna  
 om rätt att be- gära bodelning och om rätt att överta bostad och bohag  
 endast till förmån för den efterlevande sambon. 
 Den efterlevande sambon har  
 rätt att som sin andel vid fördelning av sambornas  
 bostad och bohag  
 alltid få ut så mycket av den behållna egendomen efter avdrag för skulder, i den mån den räcker, att det motsvarar två gånger det vid tiden för dödsfallet gällande  
 basbeloppet  
 enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 
  
 Om en sambo avlider, gäller bestämmelserna  
 i 9 och 17 §§  
 endast till förmån för den efter- levande sambon. 
 När ett samboförhållande upphör till följd av att en sambo avlider har den efterlevande sambon  
 rätt att som sin andel vid fördelning av sambornas  
 sambo- rättsgods  
 alltid få ut så mycket av den behållna egendomen efter avdrag för skulder, i den mån den räcker, att det motsvarar två gånger det vid tiden för dödsfallet gällande  
 prisbasbeloppet  
 enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 
  
 46  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Bestämmelserna i 15 kap. 1 och 3 §§ ärvdabalken om förlust av rätt till arv skall också gälla i fråga om rätten för den efterlevande sambon att vid bodelning få del i den avlidnes egendom. 
  
 13 § 
  
 20 § 
  
 Om bodelningen har lett till att en fastighet har delats så, att samborna har fått skilda andelar utan att villkor om utbrytning har ställts upp i bodelningshandlingen, innehar de fastigheten med samäganderätt. 
 I den mån bodelningen i andra fall innebär att en del av en fastighet kommer i en särskild ägares hand är bodelningen utan verkan. 
  
 14 § 
  
 21 § 
  
 Bestämmelserna i 9 kap. 5, 7, 9 och 10 §§ äktenskapsbalken gäller även vid bodelning enligt denna lag. Vad som sägs om makar skall därvid gälla sambor. I stället för den tidpunkt då talan om äkten skapsskillnad väcks skall gälla den dag då samboförhållandet upphör. 
  
 15 § 
  
 22 § 
  
 Har en sambo vid bodelningen till skada för sina borgenärer avstått egendom som enligt  
 10 §  
 har belöpt på sambons andel, gäller vad som föreskrivs i 13 kap. 1 och 2 §§ äktenskaps- balken om verkan av sådan åtgärd vid bodelning mellan makar. 
 Har en sambo vid bodelningen till skada för sina borgenärer avstått egendom som enligt  
 14- 17 §§  
 har belöpt på sambons andel, gäller vad som föreskrivs i 13 kap. 1 och 2 §§ äktenskaps- balken om verkan av sådan åtgärd vid bodelning mellan makar. 
 Övertagande av bostad i vissa fall 
  
 16 § 
  
 23 § 
  
 Innehar den ena sambon den gemensamma bostaden med hyresrätt eller bostadsrätt och  
 ingår egendomen inte i bodel- ning,  
 har den andra sambon rätt att överta den när sambo- förhållandet upphör, om den 
 Innehar den ena sambon den gemensamma bostaden med hyresrätt eller bostadsrätt och  
 utgör egendomen inte sambo- rätts gods,  
 har den andra sambon rätt att överta den när sambo för- hållandet upphör, om den sam- 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 47 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 sambon bäst behöver bostaden 
  
 bon 
  
 bäst 
  
 behöver 
  
 bosta den och 
  
 och ett sådant över tagande även 
  
 ett sådant över tagande även med 
  
 med hänsyn till omständigheterna 
  
 hänsyn till omständigheterna i 
  
 i övrigt kan anses 
  
 skä ligt. Om 
  
 övrigt kan anses skäligt. Om 
  
 samborna inte har eller har haft 
  
 samborna inte har eller har haft 
  
 barn tillsammans, 
  
 gäller detta 
  
 barn 
  
 tillsammans, 
  
 gäller 
  
 detta 
  
 dock endast om synnerliga skäl 
  
 dock endast om synnerliga skäl 
  
 talar för det. 
  
 talar för det. 
  
 En sambo förlorar sin rätt att 
  
 En sambo förlorar sin rätt att 
  
 ta över hyres- eller bostads rätten, 
  
 ta över hyres- eller bostads rätten, 
  
 om sambon inte har framställt 
  
 om sambon inte har framställt 
  
 anspråk på det  
 senast  
 tre 
  
 anspråk på det  
 inom  
 tre månader 
  
 månader efter det att sambon har 
  
 efter det att sambon har flyttat 
  
 flyttat från bostaden. 
  
 från 
  
 bostaden. 
  
 Är 
  
 båda 
  
 samborna 
  
 i livet skall anspråk 
  
 alltid framställas senast ett år 
  
 efter 
  
 det 
  
 att samboförhållandet 
  
 upphörde  
 . 
  
 Den som övertar bostaden enligt första stycket skall ersätta den andra sambon för bostadens värde. Det får ske genom att bostadens värde avräknas vid bestämmandet av sambornas andelar i bodelningen, om den som lämnar bostaden kan tillgodoses på det sättet. I annat fall skall vad som fattas betalas med pengar. Ställs godtagbar säkerhet för betalningen, kan sambon få skäligt anstånd med denna. 
 Inskränkningar i rätten att för- foga över det gemensamma hemmet 
 Inskränkningar i rätten att för- foga över det gemensamma hemmet,  
 m.m. 
  
 17 § 
  
 24 § 
  
 En sambo får inte utan den andra sambons samtycke avhända sig, hyra ut eller på annat sätt med nyttjanderätt upplåta en bostad som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen eller som den andra sambon kan få rätt att överta enligt  
 16  
 §. Samtycke av den andra sambon krävs också, om en sambo vill låta inteckna 
 En sambo får inte utan den andra sambons samtycke avhända sig, hyra ut eller på annat sätt med nyttjanderätt upplåta en bostad som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen eller som den andra sambon kan få rätt att överta enligt  
 23  
 §. Samtycke av den andra sambon krävs också, om en sambo vill låta inteckna 
  
 48  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 fast egendom eller tomträtt där 
  
 fast egendom eller tomträtt där 
  
 det finns en bostad som, om 
  
 det finns en bostad som, om 
  
 bodelning 
  
 kommer 
  
 till 
  
 stånd 
  
 bodelning 
  
 kommer 
  
 till 
  
 stånd 
  
 mellan samborna, skall ingå i 
  
 mellan samborna, skall ingå i 
  
 bodelningen. Detsamma 
  
 gäller i 
  
 bodelningen. Detsamma 
  
 gäller i 
  
 fråga om pantsättning av annan 
  
 fråga om pantsättning av annan 
  
 egendom som innefattar en sådan 
  
 egendom som innefattar en sådan 
  
 bostad eller en bostad som den 
  
 bostad eller en bostad som den 
  
 andra sambon kan få rätt att 
  
 andra sambon kan få rätt att 
  
 överta enligt  
 16  
 §. Samtycke till 
  
 överta enligt  
 23  
 §. Samtycke till 
  
 avhändelse av eller inteckning i 
  
 avhändelse av eller inteckning i 
  
 fast egendom eller tomträtt skall 
  
 fast egendom eller tomträtt skall 
  
 lämnas skriftligen. 
  
 lämnas skriftligen. 
  
 En sambo får inte heller utan 
  
 En sambo får inte heller utan 
  
 den andra sambons 
  
 samtycke 
  
 den andra sambons 
  
 samtycke 
  
 avhända 
  
 sig eller 
  
 pantsätta 
  
 avhända 
  
 sig 
  
 eller 
  
 pantsätta 
  
 sådant bohag som, om bodelning 
  
 sådant bohag 
  
 eller motordrivet 
  
 kommer till stånd mellan sam- 
  
 fortskaffningsmedel 
  
 som, om 
  
 borna, skall ingå i bodelningen. 
  
 bodelning kommer till stånd mel- 
  
 lan samborna, skall ingå i 
  
 bodelningen. 
  
 Bestämmelserna i denna paragraf om samtycke av en sambo till en åtgärd av den andra sambon tillämpas också när dödsboet efter en avliden sambo vidtar en sådan åtgärd. 
 Samtycke enligt denna paragraf behövs ej, om den andra sambon inte kan lämna giltigt samtycke eller om dennes samtycke inte kan inhämtas 
  
 inom rimlig tid. 
  
 18 § 
  
 25 § 
  
 Saknas samtycke som krävs för en åtgärd enligt  
 17  
 §, får domsto- len tillåta åtgärden på ansö kan av den som vill företa den. 
 19 § 
 Saknas samtycke som krävs för en åtgärd enligt  
 24  
 §, får domsto- len tillåta åtgärden på ansö kan av den som vill företa den. 
 26 § 
 Om en sambo eller dödsboet efter en avliden sambo utan erforder- ligt samtycke eller tillstånd har avhänt sig eller till nackdel för den andra sambon upplåtit 
 Om en sambo eller dödsboet efter en avliden sambo utan erforder- ligt samtycke eller tillstånd har avhänt sig eller till nackdel för den andra sambon upplåtit 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 49 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 nyttjanderätt 
  
 till 
  
 egendom, 
  
 skall 
  
 nyttjanderätt 
  
 till 
  
 egendom, 
  
 skall 
  
 domstolen på talan av denne 
  
 domstolen på talan av denne 
  
 förklara 
  
 att 
  
 rätts handlingen är 
  
 förklara 
  
 att 
  
 rättshand lingen är 
  
 ogiltig och att egendomen skall 
  
 ogiltig och att egendomen skall 
  
 återgå. Det samma gäller om en 
  
 återgå. Det samma gäller om en 
  
 sambo eller dödsboet efter en 
  
 sambo eller dödsboet efter en 
  
 avliden sambo utan erforderligt 
  
 avliden sambo utan erforderligt 
  
 samtycke 
  
 eller 
  
 tillstånd 
  
 har 
  
 samtycke 
  
 eller 
  
 tillstånd 
  
 har 
  
 pantsatt 
  
 sambornas 
  
 Williams. 
  
 pantsatt sambornas bohag 
  
 eller 
  
 Överlåtelse eller pant sättning av 
  
 motordrivna 
  
 fortskaffnings- 
  
 bohag skall dock inte förklaras 
  
 medel.  
 Överlåtelse eller pantsätt- 
  
 ogiltig, om den nya innehavaren 
  
 ning av  
 sambornas  
 bohag  
 eller 
  
 har fått egendomen i sin 
  
 motordrivna fortskaffningsmedel 
  
 besittning i god tro. 
  
 skall dock inte förklaras ogiltig, 
  
 om den nya innehavaren har fått 
  
 egendomen i sin besittning i god 
  
 tro. 
  
 Talan 
  
 enligt 
  
 första 
  
 stycket 
  
 Talan 
  
 enligt 
  
 första stycket 
  
 skall väckas hos domstolen inom 
  
 skall väckas hos domstolen inom 
  
 tre månader från det att den 
  
 tre månader från det att den 
  
 andra sambon fick kännedom om 
  
 andra sambon fick kännedom om 
  
 förfogandet 
  
 över 
  
 bostaden 
  
 eller 
  
 förfogandet 
  
 över 
  
 bostaden 
  
 eller 
  
 överlämnandet av bohaget. Har 
  
 överlämnandet av bohaget 
  
 eller 
  
 lagfart eller inskrivning beviljats 
  
 det motordrivna 
  
 fortskaffnings- 
  
 med anledning av överlåtelse av 
  
 medlet 
 . Har lagfart eller inskriv- 
  
 fast egendom eller tomträtt, får 
  
 ning beviljats med anledning av 
  
 talan inte väckas. 
  
 överlåtelse av fast egen dom eller 
  
 tomträtt, får talan inte väckas. 
  
 Förs talan om avhysning, får domstolen medge skäligt anstånd med 
  
 flyttningen. 
  
 Övriga bestämmelser 
  
 20 § 
  
 27 § 
  
 Vad som föreskrivs i 17 kap. 1, 2 och  
 4-9 
  §§ samt 18 kap. 1 § äkten- skapsbalken gäller även vid tvist mellan sambor. Vad som sägs om makar skall därvid gälla sambor. 
  
 50  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 20 a § 
  
 28 § 
  
 Vid handläggningen av ett ärende enligt denna lag består tingsrätten av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet, får tingsrätten dock bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. 
 Regeringen får bestämma att även sådana anställda i en tingsrätt som inte är lagfarna domare skall få förordna bodelningsförrättare enligt 17 kap. 1 § äktenskapsbalken. 
  
 21 § 
  
 29 § 
  
 På ansökan av en sambo skall domstolen i fråga om bostad som enligt  
 5 §  
 skall ingå i bodelning bestämma vem av samborna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats. 
 Ett förordnande om rätt att bo kvar i bostaden får på ansökan av den ena parten ändras av domstolen. 
 På ansökan av en sambo skall domstolen i fråga om bostad som enligt  
 9 §  
 skall ingå i bodelning bestämma vem av samborna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats. 
 På begäran av någon av samborna får domstolen för- ordna om vad som skall gälla för tiden till dess att frågan avgjorts genom beslut som har vunnit laga kraft. Den andra sambon skall dessförinnan ha fått tillfälle att yttra sig. 
 Ett beslut enligt andra stycket får verkställas på samma sätt som ett beslut som vunnit laga kraft. 
 Meddelar domstolen ett be- slut enligt andra stycket skall beslutet omprövas när ärendet slutligen avgörs. 
 Beslut enligt första stycket får på ansökan av den ena par- ten när som helst ändras av domstolen. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 51 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 22 § 
  
 30 § 
  
 Den sambo som domstolen har berättigat att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats har rätt att använda även det gemensamma bohag som finns i bostaden och som tillhör den andra sambon. Domsto- len får dock beträffande viss egendom bestämma annat. Avtal som den sistnämnda sambon därefter ingår med tre dje man inskränker inte nyttjanderätten till bostaden eller bohaget. 
 Har den ena sambon berättigats att bo kvar i bostaden, är den andra sambon skyldig att genast flytta därifrån. 
  
 23 § 
  
 31 § 
  
 Frågan om rätten att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats skall  
 väckas vid  
 en tingsrätt som är behörig att pröva tvister om bodelning mellan samborna. Detsamma gäller frå- gan om domstolens tillstånd till en sambos förfogande över bostad och bohag. 
 Frågan om rätten att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats skall  
 prövas av  
 en tingsrätt som är behörig att pröva tvister om bodelning mellan samborna. Detsamma gäller frå- gan om domstolens tillstånd till en sambos förfogande över bostad och bohag.  
 Om ett mål om vårdnad om barn eller barns boende enligt 6 kap. för äldra- balken pågår mellan samborna, får frågorna prövas av den tingsrätt som tagit upp målet. 
  
 24 § 
  
 32 § 
  
 I mål om rätt att överta bostad enligt  
 16  
 § får domstolen, för tiden till dess att frågan har avgjorts genom dom som har vunnit laga kraft, på yrkande av någon av samborna bestämma vem av dem som skall ha rätt att bo kvar i bostaden. Om sådan rätt tillerkänns den sambo som inte har hyres- eller bostads- rätten, skall domstolen också på yrkande bestämma vad sambon 
 I mål om rätt att överta bostad enligt  
 23  
 § får domstolen, för tiden till dess att frågan har avgjorts genom dom som har vunnit laga kraft, på yrkande av någon av samborna bestämma vem av dem som skall ha rätt att bo kvar i bostaden. Om sådan rätt tillerkänns den sambo som inte har hyres- eller bostads- rätten, skall domstolen också på yrkande bestämma vad sambon 
  
 52  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 skall betala till den andra sambon 
  
 skall betala till den andra sambon 
  
 för nyttjandet av bostaden och 
  
 för nyttjandet av bostaden och 
  
 vad den förstnämnda sam bon i 
  
 vad den förstnämnda sam bon i 
  
 övrigt skall iaktta. 
  
 övrigt skall iaktta. 
  
 Har den ena sambon berättigats att bo kvar i bostaden, är den andra sambon skyldig att genast flytta därifrån. 
 Ett beslut enligt första stycket får verkställas på samma sätt som en dom som har vunnit laga kraft. Beslutet får dock när som helst ändras av domstolen. När målet avgörs, skall domstolen ompröva beslutet. 
 Beträffande beslut enligt denna paragraf tillämpas 14 kap. 9 § äkten- skapsbalken. Vad som sägs om makar skall därvid gälla sambor. 
 33 § 
 Frågor om rätt för sambo att enligt 29 eller 32 § bo kvar i sambornas gemensamma bostad eller att enligt 23 § överta bostaden får prövas i mål mellan samborna om vårdnad om barn eller barns boende enligt 6 kap. föräldrabalken. 
 Yrkanden i sådana frågor får framställas i den ansökan genom vilken talan väcks. Har talan redan väckts, får yrkandena framställas muntligen inför domstolen eller skriftligen utan stäm ning. 
 34 § 
 Meddelar domstolen beslut under rättegången i fråga som avses i 32 § skall talan mot beslutet föras särskilt. Talan mot beslutet skall också föras särskilt om domstolen meddelar beslut enligt 29 § som inte innebär att ärendet avgörs. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 53 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 35 § 
  
 Hovrättens beslut i frågor som 
  
 avses i 34 § får aldrig över kla- 
  
 gas. 
  
 __________________ 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001, då lagen (1987:813) om homosexuella sambor upphör att gälla. 
  
 2. 
  
 Har ett samboförhållande upphört före ikraftträdandet skall äldre bestämmelser tillämpas. 
  
 54  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i föräldrabalken 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om föräldrabalken att 1 kap. 6 § och 7 §§, 6 kap. 10 a §, 10 kap. 18 §, 11 kap 2 §, 12 kap. 7 § samt 16 kap. 7 § skall ha fö ljande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 6 § 
 Har insemination utförts på modern med samtycke av hennes make eller av annan man som bodde tillsammans med henne under  
 ä ktenskapsliknande för- hållanden  
 och är det med hänsyn till samtliga omständigheter sannolikt att barnet har avlats genom inseminationen, skall vid tillämpning av  
 2-5 
  §§ den som har lämnat samtycket anses som barnets fader. 
 Har insemination utförts på modern med samtycke av hennes make eller av annan man som bodde tillsammans med henne under  
 fö rhållanden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
 och är det med hänsyn till samtliga omständig- heter sannolikt att barnet har avlats genom inseminationen, skall vid tillämpning av  
 2-5 
  §§ den som har lämnat samtycket anses som barnets fader. 
 7 § 
 Har befruktning av moderns ägg utförts utanför hennes kropp med samtycke av hennes make eller sambo och är det med hänsyn till samtliga omständigheter sanno- likt att barnet har avlats genom befruktningen, skall vid tillämpning av  
 2-5 
  §§ den som har lämnat samtycket anses som barnets fader. 
 Har befruktning av moderns ägg utförts utanför hennes kropp med samtycke av hennes make eller sambo  
 av motsatt kön  
 och är det med hänsyn till samtliga omständligheter sannolikt att barnet har avlats genom befrukt- ningen, skall vid tillämpning av  
 2-5 
  §§ den som har lämnat samtycket anses som barnets fader. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 55 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 kap. 
  
 10 a § 
  
 Om vårdnadshavare skall förordnas särskilt, utses någon som är lämpad att ge barnet omvårdnad, trygghet och en god fostran. Den som är 
  
 underårig får inte förordnas till vårdnadshavare. 
  
 Två personer  
 kan utses att 
  
 En man och en kvinna  
 kan 
  
 gemensamt utöva vårdnaden, om 
  
 utses att gemensamt utöva vård- 
  
 de är gifta med varandra eller bor 
  
 naden, om de är gifta med var- 
  
 tillsammans under  
 äkten skaps- 
  
 andra eller bor tillsammans under 
  
 liknande förhållanden  
 . 
  
 förhållanden som 
  
 anges i 1 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232). 
  
 För syskon skall samma person utses till vårdnadshavare, om inte särskilda skäl talar mot det. 
 Om vårdnadshavare skall förordnas efter föräldrarnas död och föräl drarna eller en av dem har gett till känna vem de önskar till vårdnadshavare, skall denna person förordnas, om det inte är olämpligt. 
 10 kap. 
 18 § 
  
 Ansökan om 
  
 förordnande 
  
 eller 
  
 Ansökan om 
  
 förordnande eller 
  
 entledigande 
  
 av 
  
 en förmyndare 
  
 entledigande 
  
 av en förmyndare 
  
 får göras av 
  
 överförmyndaren, 
  
 får göras av 
  
 överförmyndaren, 
  
 förmyndare, vårdnadshavare, den 
  
 förmyndare, vårdnadshavare, den 
  
 underårige själv, om han eller 
  
 underårige själv, om han eller 
  
 hon har fyIlt sexton år, samt av 
  
 hon har fyIlt sexton år, samt av 
  
 hans eller hennes make eller 
  
 hans eller hennes make eller 
  
 sambo och närmaste släktingar. 
  
 sambo som avses i 1 § andra 
  
 Frågor som avses i denna 
  
 stycket sambolagen (1987:232) 
  
 paragraf skall rätten också ta upp 
  
 och närmaste 
  
 släktingar. Frågor 
  
 självmant, 
  
 när 
  
 det 
  
 finns 
  
 som avses i denna paragraf skall 
  
 anledning till det. 
  
 rätten också ta upp självmant, 
  
 när det finns anledning till det. 
  
 I ett ärende som avses i första stycket skall rätten ge en underårig som fyllt sexton år tillfälle att yttra sig, om det kan ske. 
  
 56  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 11 kap. 
  
 2 § 
  
 Har en förmyndare eller för myn- darens make eller sambo och den underårige del i ett oskiftat dödsbo, skall över förmyndaren för ordna god man att vårda den underåriges rätt i boet vid boutredningen liksom vid bodel- ning och skifte eller ingående av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo. 
 Har en förmyndare eller för myn- darens make eller sambo och den underårige del i ett oskiftat dödsbo, skall över förmyndaren för ordna god man att vårda den underåriges rätt i boet vid boutredningen liksom vid bodel- ning och skifte eller ingående av avtal om sammanlevnad i oskiftat bo. 
 Med sambor avses i detta kapitel två personer som bor till- sammans under förhållanden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 Överförmyndaren skall också förordna god man när den som har en förmyndare, god man eller förvaltare skall företa en rättshandling eller vara part i en rättegång och behöver hjälp men enligt 12 kap. 8 § inte kan företrädas av förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren. Om talan har väckts får rätten förordna god man. 
 Överförmyndaren skall också i andra fall än som avses i första eller andra stycket förordna god man för den som har vårdnadshavare, förmyndare, god man eller förvaltare, i angelägenheter där den enskilde har ett intresse som strider mot en sådan företrädares eller dennes makes eller sambos intresse. Överförmyndaren skall meddela ett sådant förordnande, om det begärs av vårdnadshavaren, förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren eller den som denne i sådan egenskap företräder eller om det annars är lämpligt. 
 12 kap. 
 7 § 
 I viktiga frågor skall för- myndaren, om det lämpligen kan ske, höra den omyndige, om den omyndige har fyllt sexton år, samt den omyndiges make eller sambo. 
 I viktiga frågor skall för- myndaren, om det lämpligen kan ske, höra den omyndige, om den omyndige har fyllt sexton år, samt den omyndiges make eller sambo. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 57 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Med sambor avses i detta kapitel två personer som bor tillsammans under förhållanden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 Gode män och förvaltare har motsvarande skyldigheter i förhållande till den enskilde samt den enskildes make eller sambo. Om betydelsen av samtycke i vissa fall från den som har god man finns bestämmelser i 11 kap. 5 §. 
 16 kap. 
 7 § 
 En omyndig som har fyllt sexton år och den som har god man eller förvaltare har rätt att ta del av de handlingar som rör ställföreträ- dareskapet och som förvaras hos överförmyndaren. En sådan rätt har också den enskildes make eller sambo och närmaste släktingar. 
 En omyndig som har fyllt sexton år och den som har god man eller förvaltare har rätt att ta del av de handlingar som rör ställföreträ- dareskapet och som förvaras hos överförmyndaren. En sådan rätt har också den enskildes make eller sambo och närmaste släktingar. 
 Med sambor avses i detta kapitel två personer som bor tillsammans under förhållanden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 58  
 Författningsförslag  
 SOU 1999:104 
  
 3 
  
 Försla g till 
  
 Lag om ändring i ärvdabalken 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om ärvdabalken att 3 kap. 7 § och 23 kap. 1 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 kap. 
  
 7 § 
  
 Om den efterlevande maken vid sin död efterlämnar en sambo och bodelning skall förrättas mellan samborna, skall dessför innan den efterlevande makens behållna egendom delas enligt detta kapitel. 
 Skall i den efterlevande makens livstid bodelning ske mel- lan den efterlevande maken och dennes sambo eller sambons arv- ingar, skall av den efterlevandes egendom före bodelningen tas ut egendom till ett värde som motsvarar vad som enligt  
 1--4 
  §§ skall tillkomma den först avlidna makens arvingar. 
 Vad som föreskrivs i 4 § för det fall att egendom har tillfallit den efterlevande maken i arv, gåva eller testamente skall gälla, om den efterlevande maken genom bodelning med en sambo har erhållit egendom utöver vad maken förut hade. 
 Vad som föreskrivs i denna balk om sambor gäller sådana samboförhållanden där  
 en ogift kvinna och en ogift man bor tillsammans under äktenskaps- liknande förhå llanden 
 . 
 Om den efterlevande maken vid sin död efterlämnar en sambo och bodelning skall förrättas mellan samborna, skall dessförinnan den efterlevande makens behållna egendom delas enligt detta kapitel. 
 Skall i den efterlevande makens livstid bodelning ske mel- lan den efterlevande maken och dennes sambo eller sambons arv- ingar, skall av den efterlevandes egendom före bodelningen tas ut egendom till ett värde som motsvarar vad som enligt  
 1--4 
  §§ skall tillkomma den först avlidna makens arvingar. 
 Vad som föreskrivs i 4 § för det fall att egendom har tillfallit den efterlevande maken i arv, gåva eller testamente skall gälla, om den efterlevande maken genom bodelning med en sambo har erhållit egendom utöver vad maken förut hade. 
 Vad som föreskrivs i denna balk om sambor gäller sådana samboförhållanden där  
 två personer, som inte är gifta eller registrerade partner, bor till- sammans under förhållanden som anges i 1 § andra stycket 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 59 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 sambolagen (1987:232). 
  
 23 kap. 
  
 1 § 
  
 Arvskifte förrättas av arvingar och universella testamentstagare. 
  
 Var den döde gift, skall först 
  
 Var den döde gift, skall först 
  
 bodelning förrättas enligt bestä m- 
  
 bodelning förrättas enligt bestäm- 
  
 melserna i 
  
 äktenskapsbalken. 
  
 melserna i 
  
 äktenskapsbalken. 
  
 Efterlämnar den döde en sambo 
  
 Efterlämnar den döde en sambo 
  
 och begär denne bodelning enligt 
  
 och begär denne bodelning enligt 
  
 lagen (1987:232) om 
  
 sambors 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232) 
 , 
  
 skall 
  
 gemensamma 
  
 hem 
 , 
  
 skall 
  
 bodelningen 
  
 förrättas 
  
 innan 
  
 bodelningen 
  
 förrättas 
  
 innan 
  
 arvskifte äger rum. 
  
 arvskifte äger rum. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 60  
 Författningsförslag  
 SOU 1999:104 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i jordabalken 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om jordabalken att 12 kap. 1 och 33 §§, 20 kap. 7 § samt 22 kap. 4 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 12 kap. 
  
 1 § 
  
 Detta kapitel avser avtal, genom vilka hus eller delar av hus upplåts till nyttjande mot ersättning. Detta gäller även om lägenheten upplåtits genom tjänsteavtal eller avtal i anslutning till sådant avtal. 
 Innefattar avtalet även upplåtelse av jord att nyttjas tillsammans med lägenheten, skall detta kapitel tillämpas på avtalet, om jorden skall användas för trädgårdsodling i mindre omfattning eller för annat ända- mål än jordbruk. Förenas ett tjänsteavtal, som ej är av ringa betydelse, med upplåtelse av såväl lägenhet för bostadsändamål som jord, skall kapitlet tillämpas, om upplåtelsen av lägenheten är mera betydelsefull än upplåtelsen av jorden. 
 Med bostadslägenhet avses lägenhet som upplåtits för att helt eller till en inte oväsentlig del användas som bostad. Med lokal avses annan 
  
 lägenhet än bostadslägenhet. 
  
 Vad som föreskrivs i detta 
  
 Vad som föreskrivs i detta 
  
 kapitel om sambor gäller sådana 
  
 kapitel om sambor gäller sådana 
  
 samboförhållanden där  
 en ogift 
  
 samboförhållanden där  
 två per- 
  
 kvinna och en ogift man bor 
  
 soner, som inte är gifta eller 
  
 tillsammans under äktenskaps- 
  
 registrerade partner, bor till- 
  
 liknande förhå llanden 
 . 
  
 sammans under förhållanden 
  
 som anges i 1 § andra stycket 
  
 sambolagen (1987:232). 
  
 Förbehåll som strider mot en bestämmelse i detta kapitel är utan verkan mot hyresgästen eller den som har rätt att träda i hans ställe, om ej annat anges. 
 Omfattar hyresavtalet minst tre bostadslägenheter, som hyresgästen skall hyra ut i andra hand, får parterna avtala om förbehåll som strider mot vad som sägs i detta kapitel om sådana lägenheter, under förut sätt- ning att förbehållet inte strider mot bestämmelserna om lokaler och inte heller avser rätten till förlängning av avtalet eller grunderna för fast ställ- ande av hyresvillkoren i samband med sådan förlängning. Ett sådant förbehåll gäller endast om det godkänts av hyresnämnden. 
  
 Har hyresrätten till lägenhet, som varit avsedd att uteslutande eller huvudsakligen användas som gemensam bostad för hyres- gästen och hans make eller sambo tillagts maken genom bodelning eller arvskifte eller tillagts sambon genom bodelning eller övertagits av denne enligt  
  
 23 § sambolagen (1987:232) 
  
 , får dock maken eller sambon träda i hyresgästens eller dödsboets ställe. Sådan rätt tillkommer även efterlevande make som är ensam arvinge efter hyresgästen. 
  
 För tid efter det att hyres- värden underrättats om att hyres- rätten tillagts hyresgästens make eller sambo enligt andra stycket svarar hyresgästen eller hans dödsbo ej för sina förpliktelser enligt hyresavtalet. Hyresgästens make eller sambo svarar jämte hyresgästen eller hans dödsbo för sådana förpliktelser enligt avtalet som hänför sig till tiden före underrättelsen. 
  
 Andra och tredje styckena gäller också när lägenheten har Hamilton av makar eller sambor gemensamt. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 61 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Godkännande behövs dock inte om staten, kommun, landsting eller kommunalförbund är h yresvärd. 
 33 § 
 Bestämmelserna i 32 § om överlåtelse av hyresrätten gäller också i fråga om övergång genom bodelning, arv, testamente, bolagsskifte eller liknande förvärv. 
 Har hyresrätten till lägenhet, som varit avsedd att uteslutande eller huvudsakligen användas som gemensam bostad för hyres- gästen och hans make eller sambo, tillagts maken genom bodelning eller arvskifte eller tillagts sambon genom bodelning eller övertagits av denne enligt  
 16 § lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem 
 , får dock maken eller sambon träda i hyresgästens eller dödsboets ställe. Sådan rätt tillkommer även efterlevande make som är ensam arvinge efter hyresgästen. 
 För tid efter det att hyres- värden underrättats om att hyres- rätten tillagts hyresgästens make eller sambo enligt andra stycket svarar hyresgästen eller hans dödsbo ej för sina förpliktelser enligt hyresavtalet. Hyresgästens make eller sambo svarar jämte hyresgästen eller hans dödsbo för sådana förpliktelser enligt avtalet som hänför sig till tiden före underrättelsen. 
 Andra och tredje styckena gäller också när lägenheten har Hamilton av makar eller sambor gemensamt. 
  
 62  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 20 kap. 
  
 7 § 
  
 Förekommer icke omständighet som avses i 6 §, skall lagfartsansökan förklaras vilande, om 
  
 1. 
  
 vid köp, byte eller gåva överlåtarens underskrift på fånges hand- lingen icke är styrkt av två vittnen och överlåtelsen ej skett genom statlig myndighet, 
  
 2. 
  
 fångesmannen ej har lagfart och fall som avses i 9 § icke före lig- ger, 
  
 3. 
  
 rättegång pågår om hävning eller återgång av förvärv av fastig- heten eller om bättre rätt till denna, 
  
 4. 
  
 lagfart sökes på grund av testamente, dom eller förrättning som ännu icke vunnit laga kraft, 
  
 5. 
  
 vid förvärv genom legat detta ej utgivits, 
  
 6. 
  
 vid förvärv på exekutiv försäljning köpebrev ej utfärdats eller vid expropriation eller liknande tvångsförvärv inlösen ej fullbordats, 
  
 7. 
  
 vid överlåtelse överlåtaren är gift och förvärvet enligt äkten skaps- balkens bestämmelser är beroende av den andra makens samtycke, 
  
 8. vid överlåtelse överlåtaren är sambo och förvärvet enligt bestämmelserna i  
 lagen (1987:232) om sambors ge- mensamma hem  
 är beroende av den andra sambons samtycke, dock endast om ärende om anteckning i fastighetsboken av anmälan enligt  
 2 §  
 andra stycket den lagen var upptaget på inskriv- ningsdag när överlåtelsen skedde, 
 8. vid överlåtelse överlåtaren är sambo  
 enligt 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
 och förvärvet en- ligt bestämmelserna i  
 sambolagen  
 är beroende av den andra sambons samtycke, dock endast om ärende om anteckning i fastighetsboken av anmälan enligt  
 3 §  
 andra stycket den lagen var upptaget på inskrivningsdag när överlåtelsen skedde, 
  
 9. 
  
 vid överlåtelse genom boutredningsman förvärvet enligt ärvda bal- kens bestämmelser är beroende av dödsbodelägares samtycke, 
  
 10. 
  
 förvärvet har skett genom en sådan gåva mellan makar som inte har registrerats enligt 16 kap. äktenskapsbalken, 
  
 11. 
  
 förvärvet avser del av fastighet och är beroende av fastig hets- bildning, 
  
 12. 
  
 vid köp eller byte förvärvet är beroende av att förköp ej sker eller vid förköp detta ej är fullbordat, förvärvet i annat fall enligt lag är beroende av domstols eller annan myndighets tillstånd, 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 63 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 13. 
  
 förvärvet är beroende av villkor och, i fråga om gåva, villkoret avser viss tid som ej överstiger två år från den dag då gåvo handlingen upprättades, eller 
  
 14. 
  
 förvärvet i fall som avses i 2 kap. 9 a § och 17 kap. 3 § aktie- bolagslagen (1975:1385), 2 kap. 12 a § och 12 kap. 3 § bankaktie- bolagslagen (1987:618) samt 2 kap. 13 a § och 18 kap. 3 § för säk- ringsrörelse lagen (1982:713) är beroende av bolagsstämmans god- kännande. 
  
 22 kap. 
 4 § 
 Förekommer icke omständighet som avses i 3 §, skall ansökan om inteckning förklaras vilande, om 
  
 1. 
  
 ansökan om lagfart för sökanden är vilandeförklarad samt intec k- ningsansökningen ej medgivits av den som har lagfart, 
  
 2. 
  
 rättegång pågår om hävande eller återgång av förvärv av fastig- heten eller om bättre rätt till denna, 
  
 3. 
  
 sökanden är gift samt den andra makens samtycke fordras enligt äktenskapsbalkens bestämmelser och samtycke eller annan tillåtelse enligt nämnda balk inte har givits, 
  
 4. sökanden är sambo samt 
  
 4. sökanden är sambo  
 enligt 
  
 den andra sambons samtycke 
  
 1 § andra stycket sambolagen 
  
 fordras enligt bestämmelserna 
  
 (1987:232)  
 samt den 
  
 andra 
  
 i  
 lagen (1987:232) om sam- 
  
 sambons 
  
 samtycke 
  
 fordras 
  
 bors gemensamma hem  
 och 
  
 enligt 
  
 bestämmelserna 
  
 i 
  
 samtycke eller annan tillåtelse 
  
 sambolagen (1987:232) 
  
 och 
  
 enligt nämnda lag inte har 
  
 samtycke eller annan tilllåt- 
  
 givits, dock endast om ärende 
  
 else enligt nämnda lag inte har 
  
 om anteckning i fastighets- 
  
 givits, dock endast om ärende 
  
 boken av anmälan enligt  
 2  
 § 
  
 om anteckning i fastighets- 
  
 andra stycket den lagen har 
  
 boken av anmälan enligt  
 3 § 
  
 tagits upp senast på den 
  
 andra stycket den lagen har 
  
 inskrivningsdag då inteckning 
  
 tagits upp senast på den 
  
 söks, 
  
 inskrivningsdag då inteckning 
  
 söks, 
  
 5. ansökningen enligt lag är beroende av domstols eller annan myn- dighets tillstånd. 
 Förklaras ansökan vilande, skall inskrivningsmyndigheten utfärda bevis om detta (vilandebevis). 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 64  
 Författningsförslag  
 SOU 1999:104 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i rättegångsbalken 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalken att 10 kap. 9 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. 
  
 9 § 
  
 Tvist om arv eller testamente skall tas upp av den rätt där den döde hade 
  
 att svara i tvistemål i allmänhet. 
  
 Tvist om bodelning mellan 
  
 Herman 
  
 om bodelning mellan 
  
 makar eller sambor skall tas upp 
  
 makar eller sambor  
 som avses i 1 
  
 av den rätt där någon av dem 
  
 § andra 
  
 stycket sambolagen 
  
 skall svara i tvistemål i allmän- 
  
 (1987:232)  
 skall tas upp av den 
  
 het. Har någon av dem avlidit, 
  
 rätt där någon av dem skall svara 
  
 skall en bodelningstvist tas upp 
  
 i tvistemål i allmänhet. Har 
  
 av den rätt där den döde hade att 
  
 någon av dem avlidit, skall en 
  
 svara i tvistemål i allmänhet. 
  
 bodelningstvist tas upp av den 
  
 rätt där den döde hade att svara i 
  
 tvistemål i allmänhet. 
  
 Finns det inte någon domstol som är behörig enligt första eller andra stycket, skall målet tas upp av Stockholms tingsrätt. 
 I fråga om klander av bodelning eller arvskifte som har förrättats av bodelningsförrättare eller skiftesman finns särskilda bestämmelser. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104  
 Författningsförslag  
 65 
  
 6 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i utsökningsbalken 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken att 4 kap. 19 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
  
 19 § 
  
 Om gäldenären är gift och 
  
 Om gäldenären är gift och 
  
 varaktigt sammanbor 
  
 med 
  
 sin 
  
 varaktigt 
  
 sammanbor 
  
 med 
  
 sin 
  
 make och de har lös egendom i 
  
 make och de har lös egendom i 
  
 sin gemensamma 
  
 besittning, 
  
 sin 
  
 gemensamma 
  
 besittning, 
  
 anses gäldenären som ägare till 
  
 anses gäldenären som ägare till 
  
 egendomen, om det ej görs 
  
 egendomen, om det ej görs 
  
 sannolikt att de är samägare till 
  
 sannolikt att de är samägare till 
  
 egendomen enligt lagen (1904:48 
  
 egendomen enligt lagen (1904:48 
  
 s. 1) om samäganderätt och det ej 
  
 s. 1) om samäganderätt och det ej 
  
 heller 
  
 framgår att 
  
 egendomen 
  
 heller 
  
 framgår 
  
 att 
  
 egendomen 
  
 tillhör den andre eller någon 
  
 tillhör den andre eller någon 
  
 annan. 
  
 Detsamma 
  
 gäller, 
  
 när 
  
 annan. 
  
 Detsamma 
  
 gäller, 
  
 när 
  
 gäldenären varaktigt sammanbor 
  
 gäldenären varaktigt sammanbor 
  
 med annan under  
 äktenskaps- 
  
 med 
  
 annan under 
  
 förhållanden 
  
 liknande för hållan den. 
  
 som anges i 1 § andra stycket 
  
 sambolagen (1987:232). 
  
 Om 
  
 gäldenären 
  
 och 
  
 annan än 
  
 som avses 
  
 i 
  
 första 
  
 stycket 
  
 har 
  
 lös 
  
 egendom i sin gemensamma besittning, får egendomen eller andel däri utmätas endast om det framgår att egendomen eller andelen tillhör gäldenären. 
 Första och andra styckena gäller ej i fråga om registrerat skepp eller registrerat luftfartyg. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 66  
 Författningsförslag  
 SOU 1999:104 
  
 7 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) om 
  
 samäganderätt 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt att 19 § skall ha fö ljande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 19 § 
  
 Vad i denna lag finnes stadgat äge ej tillämpning å sådan samfällighet, som avses i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter, eller å sådan allmänning, som avses i lagen (1952:166) om Martin allmänningar eller lagen (1952:167) om allmänningsskogar i Norrland och Dalarna; ej heller vare i något fall lagens föreskrifter tillämpliga i fråga om bildande av jaktvårdsområde, bestående av allenast en fastighet, eller av fiskevårdsområde, omfattande allenast en fastighet eller det till allenast 
  
 en fastighet hörande fisket. 
  
 Beträffande egendomsför håll- 
  
 Beträffande 
  
 egendomsför håll- 
  
 anden som rör makar, sam bor, 
  
 anden som rör makar, sam bor 
  
 delägare 
  
 i 
  
 oskiftat 
  
 dödsbo, 
  
 enligt 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232) 
 , 
  
 bolagsmän, 
  
 redare som 
  
 ingått 
  
 delägare 
  
 i 
  
 oskiftat 
  
 dödsbo, 
  
 överenskommelse om 
  
 partrederi 
  
 bolagsmän, 
  
 redare 
  
 som 
  
 ingått 
  
 eller deltagare i samma gruv- 
  
 överenskommelse om 
  
 partrederi 
  
 rörelse finns särskilda bestäm- 
  
 eller 
  
 deltagare 
  
 i 
  
 samma 
  
 melser. I fråga om förval tningen 
  
 gruvrörelse 
  
 finns 
  
 sär skilda 
  
 av fast egendom som är taxerad 
  
 bestämmelser. 
  
 I 
  
 fråga 
  
 om 
  
 som lantbruksenhet och som ägs 
  
 förvaltnin gen av fast egendom 
  
 av minst tre gemensamt gäller 
  
 som är taxerad som lantbruks- 
  
 särskilda 
  
 bestämmelser 
  
 i 
  
 stället 
  
 enhet och som ägs av minst tre 
  
 för  
 2-6 
  §§. 
  
 gemensamt 
  
 gäller 
  
 särski lda 
  
 bestämmelser i stället för  
 2-6 
  §§. 
  
 Bestämmelserna i 13 kap. 10 § eller 14 kap. 11 § föräldrabalken skall inte tillämpas i fråga om försäljning enligt denna lag av samfälld fast egendom, som till någon del ägs av omyndig eller omfattas av ett förva ltarskap enligt föräldrabalken. 
 ___________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 67 
  
 8 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i kommunalskattelagen 
  
 (1928:370) 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om kommunalskattelagen (1928:370) att 19 § och anvisningarna till 31 § skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
 19 § 
 Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke: 
  
 · 
  
 vad som vid bodelning tillfallit make eller sambo eller vad som för- värvats genom arv, testamente, fördel av oskift bo eller gåva; 
  
 · 
  
 vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning på här i riket utfär- dade premieobligationer och ej heller sådan vinst i utländskt lotteri eller vid vinstdragning på utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100 kronor; 
  
 · 
  
 ersättning, som på grund av försäkring jämlikt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring tillfallit den försäkrade, om icke ersättningen grundas på förvärvsinkomst eller utgör för äldrapenning, så ock sådan ersättning enligt annan lag eller särskild författning, som utgått annorledes än på grund av sjukförsäkring, som nyss sagts, till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fall som avses i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd eller lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till sjö män om icke ersättningen grundas på förvärvsinkomst, ävensom ersätt ning, vilken vid sjukdom eller olycksfall tillfallit någon på grund av annan försäkring, som icke tagits i samband med tjänst, dock att till skattepliktig inkomst räknas ersättning i form av pension eller i form av livränta i den mån livräntan är skattepliktig enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock ersättning som utgår på grund av trafi kförsäkring eller annan ansvarig- 
  
 hetsförsäkring eller på grund av skad eståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skattepliktig natur; 
  
 ·  
 belopp, som till följd av försäkringsfall eller återköp av för säkringen utgått på grund av kapitalförsäkring, samt belopp som arbets givare utan att försäkring har tecknats för anställdas räkning betalar ut och som motsvarar ersättning på grund av grupplivförsäkring, i den mån beloppet inte väsentligt överstiger vad som utgår för befatt ningshavare i statens tjänst; 
  
 68  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 · 
  
 försäkringsersättning eller annan ersättning för skada på egendom, dock att skatteplikt föreligger dels i den mån ersättningen avser annan byggnad än privatbostad eller markanläggning, dels i den mån köpe skil- ling, som skulle ha influtit om den försäkrade eller skadade egen domen i stället hade sålts, hade varit att hänföra till intäkt av närings verksamhet och dels i den mån ersättningen eljest motsvarar skattepliktig intäkt av eller avdragsgill omkostnad för näringsverksamhet; 
  
 · 
  
 ersättning för förlust eller skada på egendom vid fartygs för olyckande som redare utger till sådan arbetstagare som avses i punkt 1 av anvis- ningarna till 49 §; 
  
 · 
  
 premie icke förelegat; 
  
 · 
  
 vinstandel, återbäring eller premieåterbetalning, som utgått på grund av annan personförsäkring än pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller olycksfallsförsäkring som tagits i samband med tjänst, samt vinstandel, som utgått på grund av skadeförsäkring, och premieåterbetalning på grund av skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke förlegat: 
  
 · 
  
 ersättning jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare om icke ersättningen grundas på förvärvsinkomst; 
  
 · 
  
 periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt, som icke utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån givaren enligt 20 § eller punkt 5 av anvisningarna till 46 § icke är berättigad till avdrag för utgivet belopp; 
  
 · 
  
 stipendium för mottagarens utbildning, dock inte sådant stipendium som anges i punkt 12 sjunde stycket av anvisningarna till 32 §; 
  
 · 
  
 stipendium som är avsett för andra ändamål och som inte utgår peri o- diskt och inte utgör ersättning för arbete som har utförts eller skall utföras för utgivarens räkning, dock inte ett sådant stipendium som anges i punkt 12 sjunde stycket av anvisningarna till 32 §; 
  
 · 
  
 studiestöd enligt 3 eller 4 kap. studiestödslagen (1973:349), inter nat- bidrag, studielån och resekostnadsersättning enligt 6 och 7 kap. samma lag samt sådant särskilt bidrag vilket enligt av regeringen eller statlig myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltagare i arbetsmark- nadsutbildning samt med dem i fråga om sådant bidrag likställda, och äger i följd härav de bidragsberättigade icke göra avdrag för kostnader som avsetts skola bestridas med bidrag av förevarande slag; 
  
 · 
  
 introduktionsersättning enligt lagen (1992:1068) om introduktions- ersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar; 
  
 · 
  
 allmänt barnbidrag och förlängt barnbidrag, samt barnpension enligt lagen om allmän försäkring till den del pensionen för varje månad den avser inte överstiger en tolftedel av fyrtio procent eller, vid pension efter båda föräldrarna, åttio procent, av basbeloppet den månad pen sionen 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 69 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 avser samt sådan i 17 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän för säkring angiven livränta i form av efterlevandelivränta till barn enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller enligt annan i nämnda lagrum angiven förfat tning till den del livräntan föranlett minskning av sådan del av barnpension som inte är skattepliktig; 
  
 · 
  
 kontantunderstöd, som utgives av arbetslöshetsnämnd med bidrag av statsmedel; 
  
 · 
  
 handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen om allmän för säk- ring, vårdbidrag till den del det utgör ersättning för merkostnader enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ samma lag, ersättning för merutgifter för resor enligt 3 kap. 7 a § samma lag, särskilt pensionstillägg enligt lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat barn samt hemsjukvårdsbidrag och hemvårdsbidrag, som utges av kommunala eller landstingskommunala medel till den vårdbehövande; 
  
 · 
  
 assistansersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning och ekonomiskt stöd till kostnader för personlig assistans enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade; 
  
 · 
  
 bostadstillägg enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till pen- sionärer; 
  
 · 
  
 kommunalt bostadstillägg till handikappade; 
  
 · 
  
 bostadsbidrag som avses i lagen (1988:786) om bostadsbidrag och lagen (1993:737) om bostadsbidrag; 
  
 · 
  
 bidrag enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn; 
  
 · 
  
 bidrag enligt lagen (1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående med barn; 
  
 · 
  
 ersättning som lämnas av kommunen enligt lagen (1997:1268) om kommuners ansvar för ungdomar mellan 20 och 24 år; 
  
 · 
  
 ersättning som fastställts av allmän domstol eller utgått av allmänna medel till den som - utan att det skett yrkesmässigt - inställt sig inför domstol eller annan myndighet, om ersättningen avser reseersättning, traktamente eller ersättning för tidsspillan; 
  
 · 
  
 förmån av fri resa till eller från anställningsintervju eller kost nads- ersättning för sådan resa till den del förmånen eller ersättningen avser resa inom eller mellan Europeiska unionens medlemsländer eller EES- länderna och, såvitt gäller ersättningen, till den del den inte överstig er faktiska resekostnader och vid körning med egen bil inte överstiger det avdrag som medges för kostnader för resor med egen bil enligt den schablon som anges i punkt 4 av anvisningarna till 33 §; 
  
 · 
  
 hittelön samt ersättning till den som i särskilt fall räddat person eller egendom i fara eller bidragit till avslöjande eller gripande av person som 
  
 70  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 begått brott; 
  
 · 
  
 sedvanlig ersättning till den som lämnat organ, blod eller moders- mjölk; 
  
 · 
  
 tävlingsvinst som inte hänför sig till anställning eller uppdrag och som utgår i annan form än kontant eller därmed likställd ersättning, om vinsten avser minnesföremål eller värdet inte överstiger 0,03 basbelopp avrundat till närmaste hundratal kronor; 
  
 · 
  
 sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetsgivare uppburit från personalstiftelse ur medel för vilka avdrag icke medgivits vid taxering, vid första tillfälle dylika medel finnas i stiftelsen; 
  
 · 
  
 gottgörelse som arbetsgivare uppburit från pensionsstiftelse, till den del stiftelsen ej ägt andra medel för att lämna gottgörelsen än sådana för vilka avdrag icke åtnjutits vid avsättning till stiftelsen; 
  
 · 
  
 intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar samt kottar som den skattskyldige själv plockat till den del intäkterna under ett beskattningsår inte överstiger 5 000 kronor och inte kan hänföras till näringsverksamhet som utgör rörelse eller till lön eller liknande förmån; 
  
 · 
  
 ränta enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 5 kap. 13 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 40 § lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 33 § tullagen (1994:1550) eller 19 kap. 2 och 12 – 14 §§ skattebetalnings- lagen (1997:483); 
  
 · 
  
 ränta som enligt bestämmelserna i 3 kap. 23 § 3 och 4 lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter inte redovisas i kontrolluppgift om sådan ränta för den skattskyldige under ett beskatt- ningsår sammanlagt inte uppgår till 500 kronor; 
  
 · 
  
 ränta enligt 22 § tredje stycket lagen (1993:737) om bostadsbidrag; vad som utgör utgående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200). 
  
 Om mervärdesskatt ändå har räknats med vid inkomstredovisningen anses skatten, om den betalats till staten, som en sådan speciell skatt för vilken avdrag medges vid inkomsttaxeringen enligt denna lag. Till följd av detta utgör belopp som har fallit bort, och för vilket avdrag med getts vid inkomsttaxeringen, skattepliktig intäkt vid inkomsttaxeringen. 
 Beträffande ersättning som utfaller på grund av avtals gruppsjukför- säkring gäller särskilda bestämmelser i 32 § 3 a mom. o ch punkt 12 av anvisningarna till 22 §. 
 Med sambor avses i denna lag två personer som bor till- sammans under förhållanden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 71 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1.  
 Anvisningar till 31 § 
 Med pension förstås dels belopp, som annorledes än i följd av för säkring utgår på grund av föregående tjänsteförhållande, dels belopp, som på grund av lagen (1962:381) om allmän försäkring utgår i form av folk- pension eller tilläggspension, dels belopp som utgår på grund av pensionsförsäkring, dels belopp som utbetalas från pensionssparkonto till pensionsspararen, till förmånstagare på grund av förmåns tagarför- ordnande, till den som erhållit rätten till pension genom bodelning, till make eller brösta rvinge på grund av jämkning av förmåns tagarför- ordnande samt vid återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken, dels kapital hänförligt till pensionsförsäkring vilken antingen överlåts till försäkringsgivare som inte meddelar pensionsförsäkring enligt denna lag eller överförs till sådan del av försäkringsgivarens verk samhet som inte avser pensionsförsäkring e nligt denna lag. 
 Med pensionsförsäkring förstås försäkring, som inte medför rätt till andra försäkringsbelopp än ålderspension, sjukpension eller efter- levandepension. För att en försäkring skall anses som pensionsför säkring fordras vidare, om inte annat följer av sjuttonde stycket, att för säkringen meddelats i en här i landet bedriven försäkringsrörelse för vilken skattskyldighet föreligger enligt lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel respektive lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Med försäkrad avses den på vars liv försäkringen tagits eller, i fråga om sjukpension, den vars arbetsoförmåga försäkringen avser. Med tjänstepensionsförsäkring förstås pensionsförsäkring, som har samband med tjänst och för vilken den fö rsäkrades arbetsgivare åtagit sig att ansvara för betalning av hela avgiften. Med tjänste pensionsförsäkring förstås också pensionsförsäkring, som – om en anställd avlidit – tagits av den anställdes arbetsgivare till förmån för den anställdes efterlevande och för vilken försäkring arbetsgivaren åtagit sig att ansvara för betalning av hela avgiften. 
  
 I fråga om annan pensions- 
  
 I fråga om annan pensions- 
  
 försä kring 
  
 än 
  
 tjänstepensions- 
  
 försä kring 
  
 än 
  
 tjänstepensions- 
  
 försäkring 
  
 skall 
  
 försäkrings- 
  
 försäkring 
  
 skall 
  
 försäkrings- 
  
 tagaren vara den försäkrade. Har 
  
 tagaren vara den för säkrade. Har 
  
 försäkringstagaren 
  
 eller 
  
 hans 
  
 för säkringstagaren 
  
 eller 
  
 hans 
  
 make eller  
 person med vilken 
  
 make eller  
 sambo  
 barn under 
  
 han sammanbor under ä kten- 
  
 20 år, får han ta för säkring avse- 
  
 skapsliknande förhållanden  
 barn 
  
 ende efterlevandepension 
  
 på sin 
  
 under 20 år, får han ta försäkring 
  
 makes eller den sammanboendes 
  
 avseende efterlevandepension på 
  
 liv, om barnet insätts som 
  
 sin 
  
 makes 
  
 eller 
  
 den 
  
 förmånstag are. 
  
 Om särskilda 
  
 sammanboendes 
  
 liv, om 
  
 barnet 
  
 skäl 
  
 föreligger 
  
 kan 
  
 72  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 insätts som fö rmånstagare. Om 
  
 skattemyndigheten 
  
 medge 
  
 att 
  
 särskilda 
  
 skäl 
  
 f öreligger 
  
 kan 
  
 dödsboet efter 
  
 skattskyldig 
  
 som 
  
 skattemyndigheten 
  
 medge 
  
 att 
  
 bedrivit näringsverksamhet i Velasquez 
  
 dödsboet efter skatt skyldig som 
  
 rige får ta försäkring avseende 
  
 bedrivit 
  
 näringsverksamhet 
  
 i 
  
 efterlevandepension. Som förut- 
  
 Sverige 
  
 får 
  
 ta 
  
 för säkring 
  
 sättning för att med givande skall 
  
 avseende 
  
 efterlevandepension. 
  
 lämnas gäller att den efterlevande 
  
 Som föru tsättning för att 
  
 saknar 
  
 betryggande 
  
 pensions- 
  
 medgivande skall 
  
 lämnas 
  
 gäller 
  
 skydd och att för säkringen tas i 
  
 att den 
  
 efterlevande 
  
 saknar 
  
 samband med att boet upphör 
  
 betryggande pensionsskydd 
  
 och 
  
 med driften 
  
 i 
  
 förvärvskällan. 
  
 att försäkringen tas i samband 
  
 Motsvarande 
  
 gäller 
  
 om 
  
 den 
  
 med att boet upphör med driften i 
  
 avlidne 
  
 drivit 
  
 verksamheten 
  
 för värvskällan. Motsvarande gäl- 
  
 genom 
  
 förmedling 
  
 av juridisk 
  
 ler om den avlidne drivit verk- 
  
 person. 
  
 samheten 
  
 genom 
  
 förmedling 
  
 av 
  
 juridisk person. 
 Ålderspension får inte börja utgå vid lägre ålder än 55 år. Utbetal- ning får dock ske dessförinnan till den som fått rätt till förtids pension enligt lagen om allmän försäkring. Om det i annat fall finns sär skilda skäl, får skatte myndigheten besluta att pension får börja utgå vid lägre ålder. 
 Ålderspension får utgå högst så länge den försäkrade lever, men under den försäkrades livstid lägst fem år eller, om försäkringen skall upphöra när den försäkrade fyller 65 år , lägst tre år. Pensionen får under den första femårsperiod under vilken den utbetalas inte utgå med annat än samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande pensionsbelopp. 
 För ålderspension som utgår enligt allmän pensionsplan gäller, om den skall upphöra innan den försäkrade avlider, vad därom utfästs enligt planen. Vad som avses med allmän pensionsplan framgår av 4 § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Med allmän pensionsplan avses emellertid även 
  
 · 
  
 pensionsutfästelser som ryms inom vad som enligt en allmän pensionsplan är sedvanligt inom branschen för arbetstagare med motsvarande uppgifter, dock i fråga om avsättning i balansräkning endast i förening med kreditförsäkring, 
  
 · 
  
 pensionsutfästelser för vilka kommunal eller statlig borgen eller liknande garanti tecknats, samt 
  
 · 
  
 pensionsutfästelser i enlighet med pensionsavtal som på arbetstagarsidan godkänts av sådan organisation som enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet anses som central 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 73 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 arbetstagarorganisation. 
 Förmånstagare får inte insättas till annan ålderspensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring. Till tjänstepensionsförsäkring avseende ålderspension skall anställd, som då försäkringsavtalet ingicks var den försä krade, vara förmånstagare. 
 Med sjukpension förstås pension som utgår till den försäkrade högst så länge denne är arbetsoförmögen eller har nedsatt arbetsförmåga. Sjukpension får upphöra tidigast fem år efter det försäkringsavtalet träffades. I fråga om förmånstagare gäller föreskrifterna i föregående stycke. 
 Med efterlevandepension förstås pension 
  
 1. som efter den försäkrades 
  
 1. som efter den försäkrades 
  
 död utgår till den försäkrades 
  
 död utgår till den försäkrades 
  
 make, varmed i detta sam- 
  
 make, varmed i detta sam- 
  
 manhang förstås per son med 
  
 manhang förstås per son med 
  
 vilken den försäkrade 
  
 varit 
  
 vilken den försäkrade varit 
  
 gift eller  
 sammanbott 
  
 under 
  
 gift eller  
 sambo. 
  
 äkten skapsliknande för håll- anden, 
  
 2. 
  
 som efter den försäkrades död utgår till barn till den försäkrade eller barn till person som angivits under 1, 
  
 3. 
  
 som utgår till efterlevande på grund av försäkring som tagits av dödsbo efter medgivande enligt tredje stycket, varvid pension får utgå som om den avlidne varit försäkrad, eller 
  
 4. 
  
 som utgår på grund av försäkring som tagits av arbetsgivare till förmån för anställds efterlevande med stöd av andra stycket sista meningen, varvid pension får utgå som om den avlidne varit försäkrad. 
  
 Efterlevandepension får utgå högst så länge den efterlevande lever 
 och får under den första femårsperiod under vilken den utbetalas inte utgå med annat än samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande pensionsbelopp. Efterlevandepension får under den efter- levandes livstid inte upphöra förrän fem år förflutit efter den försäkrades död med följande undantag: 
  
 1. 
  
 Efterlevandepension till person som avses i föregående stycke 1, får upphöra när denne ingår nytt äktenskap. 
  
 2. 
  
 Har den försäkrade avlidit mindre än fem år före den tidpunkt då försäkringen annars skulle ha upphört, får efterlevandepension upphöra vid sistnämnda tidpunkt. 
  
 3. 
  
 Om 
  
 utbetalning av efterlevandepension till 
  
 barn under 20 år 
  
 påbö rjats, får pensionen upphöra när barnet fyller 20 
  
 år. 
  
 4. 
  
 Har 
  
 försäkring avseende efterlevandepension 
  
 till 
  
 barn tagits på 
  
 74  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 sådan persons liv som avses i föregående stycke 1, skall pensionen upphöra s enast när barnet fyller 20 år. 
 Som förmånstagare till försäkring avseende efterlevandepension får endast insättas person till vilken efterlevandepension kan utgå enligt nionde och tionde styckena. 
 Försäkringsvillkor, som med hänsyn till bestämmelserna i denna lag är avgörande för frågan huruvida försäkringen är att anse som pensions- försäkring, skall tas in i försäkringsavtalet. Detta skall dess utom innehålla villkor att försäkringen inte får pantsättas eller belånas och inte heller ändras på sådant sätt att den inte längre uppfyller de föreskrifter, som anges för pensionsförsäkring i denna lag, eller i andra fall än nedan föreskrivs överlåtas eller återköpas. Avtalet får inte inne hålla villkor som är oföre nligt med bestämmelserna om pensionsförsäkring i denna lag. 
 Under den försäkrades livstid får pensionsförsäkring endast över låtas 
  
 1. 
  
 till följd av anställningsförhållande, därvid försäkringen före eller efter överlåtelsen skall ha karaktär av tjänste pensionsförsäkring, 
  
 2. 
  
 på grund av utmätning liksom vid ackord eller konkurs eller 
  
 3. 
  
 genom bodelning. 
  
 Ny ägare till pensionsförsäkring skall omedelbart underrätta försä kringsgivaren om förvärvet av försäkringen. 
 Återköp av pensionsförsäkring får utan hinder av bestämmelserna i denna lag ske, 
  
 1. 
  
 om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring och försäkringen inte är förenad med ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande samt premier för försäkringen inte har betalats senare än 10 år före återköpet, eller 
  
 2. 
  
 om det tekniska återköpsvärdet uppgår till högst 30 procent av ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. 
  
 Om det i annat fall än som avses i föregående stycke finns synnerliga 
 skäl för återköp och sådant får ske enligt för säkringstekniska grunder, får återköp medges av skattemyndigheten. Bestäm melserna i förevarande lag hindrar inte heller återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken av försäkringstagarens tillgodohavande. 
 Försäkring som huvudsakligen avser  
 ålders-, 
  sjuk- eller efter levande- pension och som har meddelats i försäkringsrörelse vilken inte bedrivs från fast driftställe i Sverige skall anses som pensionsför säkring, om den försäkrade var bosatt utomlands när avtalet ingicks och där medgavs avdrag, skattereduktion eller liknande skattelättnad för inbetalda premier. Detsamma gäller försäkring av nämnda slag som arbets givare betalt premier för under den försäkrades bosättning eller för värvsarbete i utlandet utan att betalningen räknats som inkomst för den försäkrade vid beskattningen i detta land. Ett sådant förvärvsarbete skall vara den 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 75 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 försäkrades huvudsakliga förvärvsverksamhet. Skatte myndigheten får, om särskilda skäl finns i annat fall än som avses i detta stycke, medge att försäkring meddelad i försäkringsrörelse vilken inte bedrivs från fast driftställe i Sverige skall anses som pensionsförsäkring. Om en försäkring beskattats som pensions försäkring med stöd av detta stycke, kan försäkringen inte övergå till kapitalförsäkring. 
 Med kapitalförsäkring förstås annan livförsäkring än pensions för säk- ring. Till kapitalförsäkring hänförs mot statens grupp livförsäk ring svar- ande förmån från kommun, även om förmånen inte utgår på grund av försä kring. 
 Försäkring som enligt denna lag är att hänföra till pensions försäk ring får anses såsom kapitalförsäkring, om förbehåll härom intagits i avta let vid dess ingående. 
 Premiebefrielseförsäkring skall anses tillhöra samma slag av försäk- ring som huvudförsäkringen. 
 För att sjuk- eller olycksfallsförsäkring skall anses ha tagits i sam- band med tjänst fordras, att premier för försäkringen skall betalas av arbetsgivaren. Vidare fordras att anmälan görs till försäkringsanstalten om att försä kringen har tagits i samband med tjänst. 
 Till livränta räknas även höjning av livräntan och sådant tillägg till denna som skall utgå under livräntans fortsatta bestånd. 
 Såvitt gäller kraven enligt denna anvisningspunkt, att en ålders- eller efterlevandepension under den första femårsperioden inte utgår med annat än samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande belopp, bortses i fråga om försäkring enligt lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder från sådana förändringar av b eloppen som föranleds av kursutvecklingen på fond- andelarna. 
 Beslut som skattemyndighet meddelat avseende medgivande enligt tredje, fjärde, sextonde eller sjuttonde stycket av denna anvisningspunkt får överklagas hos Riksskatteverket. Riksskatteverkets beslut får inte överklagas. 
  
 2.  
 Såsom periodiskt understöd räknas inte vad mottagaren uppbär från en stiftelse som är befriad från skattskyldighet enligt 7 § 6 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt eller från en ideell förening som har till uppgift att främja i 7 § 6 mom. första stycket nämnda lag angivna ändamål och som uppfyller övriga i 7 § 5 mom. samma lag angivna villkor för befrielse helt eller delvis från skattskyldighet. Detta gäller dock endast om utbetalningen sker till fullföljande av ändamål som nu nämnts. Som periodiskt understöd betraktas däremot vad som uppbäres från varje slags stiftelse, om och i den mån det i de för stiftelsen gällande stadgar är för eskrivet, att stiftelsens intäkter 
  
 76  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 skola för all framtid eller viss tid tillfalla viss familj, vissa familjer eller bestämda personer. 
  
 3.  
 Pensionssparavtal, pensionssparkonto, pensionssparare och konto- innehavare har den innebörd som anges i 1 kap. 2 § lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande. 
 För att ett konto skall anses utgöra ett pensionssparkonto fordras att kontot förs av ett svenskt pensionssparinstitut eller av ett utländskt inst i- tuts filial i Sverige. 
 Utbetalning från pensionssparkonto får, förutom betalning av skatt, avgifter och ersättning för förvärv av tillgångar, inte avse annat än 
  
 · 
  
 pension till pensionsspararen (ålderspension), 
  
 · 
  
 pension efter pensionsspararens död till dem som avses i sjunde stycket (efterlevandepension), 
  
 · 
  
 behållning som skall avskattas enligt 32 § 1 mom. första 
  
 stycket j, 
  
 · 
  
 belopp som utgår på grund av jämkning av förmåns tagarför ord- nande samt 
  
 · 
  
 återbetalning enligt 13 kap. 4 § äktenskapsbalken. 
  
 Ålderspension får inte börja betalas ut innan pensionsspararen fyller 55 år. Utbetalning får dock ske dessförinnan till den som fått rätt till för- tidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Om det i andra fall finns särskilda skäl, får skattemyndigheten efter ansökan besluta att pension får börja betalas ut vid lägre ålder. 
 Pensionssparkonto får avslutas genom en utbetalning i förtid om behållningen på kontot uppgår till högst ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring och kontot inte är förenat med ett oåterkalleligt för- månstagarförordnande samt inbetalning på kontot inte har skett senare än 10 år före utbetalningstillfället. En sådan avslutande utbetalning i för- tid får även göras vid den tidpunkt pension får börja betalas ut om behållningen då uppgår till högst 30 procent av ett basbelopp enligt lagen om allmän fö rsäkring. Om det i andra fall finns synnerliga skäl, får skattemyndigheten efter ansökan besluta att kontot får avslutas genom utbetalning i förtid. 
 Ålderspension får betalas ut högst så länge pensionsspararen lever och skall utgå under minst fem år eller, om pensionssparavtalet skall upphöra när pensionsspararen fyller 65 år, under minst tre år. Pensionen skall under den första femårsperioden för utbetalningarna betalas ut med samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande belopp. 
 Med efterlevandepension förstås pension som efter pensions spararens 
  
 död betalas till 
  
 1. person med vilken den av- 
  
 1. person med vilken den av- 
  
 lidne varit gift eller  
 samman- 
  
 lidne varit gift eller  
 sambo, 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 77 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 bott under äktenskapslik nan- 
  
 eller 
  
 de förhållanden  
 , eller 
  
 2. barn till pensionsspararen eller till person som angivits under 1. Efterlevandepension får betalas ut högst så länge den efterlevande 
 lever och skall under den första femårsperioden för utbetalningarna beta- las ut med samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande belopp. Har pensionsspararen avlidit mindre än fem år före den tidpunkt då utbetalningarna annars skulle ha upphört, får dock efterlevandepension upphöra vid sist nämnda tidpunkt. Om utbetalning av efterlevandepension till barn under 20 år påbörjats, får pensionen upphöra när barnet fyller 20 år. 
 Som förmånstagare till rätt enligt pensionssparavtal får endast insät- tas person till vilken efterlevandepension kan betalas enligt sjunde stycket. 
 Pensionssparvillkor, som med hänsyn till bestämmelserna i denna lag är avgörande för frågan om sparavtalet skall anses utgöra ett pensions - sparavtal, skall tas in i pensionssparavtalet. Detta skall dessutom innehålla villkor att rätt enligt pensionssparavtal samt tillgångar på ett pensionssparkonto inte får pantsättas eller belånas. Pensions sparavtalet får inte heller ändras på sådant sätt att det inte längre upp fyller de föreskrifter som anges för ett sådant avtal i lag eller inne hålla villkor som är oförenliga med b estämmelserna om pensionssparavtal i denna lag. 
 Rätt till behållning på pensionssparkonto får endast överlåtas 
  
 1. 
  
 på grund av utmätning, 
  
 2. 
  
 vid ackord och konkurs, eller 
  
 3. 
  
 i den ordning som anges i 4 kap. 12 och 16 §§ lagen om individu- ellt pensionssparande. 
  
 Den som övertagit rätt till behållning på respektive utbetalningar från 
 pensionssparkonto skall omedelbart underrätta det pensionssparinstitut som för kontot om överlåtelsen. 
 Vid tillämpningen av kravet att en ålders- eller efterlevandepension under den första femårsperioden skall betalas ut med samma eller med stigande belopp skall, för sparande i fondpapper och inlåning i utländsk valuta, bortses från de förändringar av beloppen som beror på kursutvecklingen på fondpapperen och den utländska valutan. 
 Beslut av skattemyndighet enligt fjärde och femte styckena av denna anvisningspunkt får överklagas hos Riksskatteverket. Riks skatteverkets beslut får inte överklagas. 
 ___________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 78  
 Författningsförslag  
 SOU 1999:104 
  
 9 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1941:416) om 
  
 arvsskatt och gåvoskatt 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt att 3 a och 15 a §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 a § 
  
 Vad som i denna lag föreskrivs 
  
 Vad som i denna lag föreskrivs 
  
 om sambor gäller sådana sambo- 
  
 om sambor gäller sådana sambo- 
  
 för hållanden där  
 en ogift kvinna 
  
 förhå llanden där  
 två personer, 
  
 och en ogift man bor tillsam- 
  
 som inte är gifta eller registre- 
  
 mans under äkten skapsliknande 
  
 rade partner, bor tillsammans 
  
 för håll anden. 
  
 under för håll anden som anges i 
  
 1 § andra stycket sambolagen 
  
 (1987:232). 
  
 15 a § 
  
 Om bodelning skall äga rum 
  
 Om bodelning skall äga rum 
  
 enligt  
 lagen (1987:232) om sam- 
  
 enligt  
 sambolagen (1987:232), 
  
 bors gemensamma hem 
 , skall 
  
 skall den andel som skall tillfalla 
  
 den andel som skall tillfalla den 
  
 den avlidnes sambo vid fördel- 
  
 avlidnes sambo vid fördelning av 
  
 ning av bostad och bohag beräk- 
  
 bostad och bohag beräknas till 
  
 nas till hälften av den behållna 
  
 hälften av den behållna egen- 
  
 egendomen om inte annat följer 
  
 domen om inte annat följer av 
  
 av  
 19 §  
 andra stycket nämnda 
  
 12 §  
 andra stycket nämnda lag 
  
 lag eller andelen blivit enligt lag 
  
 eller andelen blivit enligt lag 
  
 annorlunda bestämd vid bodel- 
  
 annorlunda bestämd vid bodel- 
  
 ning över vilken i behörig ord- 
  
 ning över vilken i behörig ord- 
  
 ning upprättad handling förelig- 
  
 ning upprättad handling förelig- 
  
 ger i skatteärendet. 
  
 ger i skatteärendet. 
  
 För sambons sålunda beräknade andel erläggs inte arvsskatt. 
 När en sådan handling som avses i första stycket ges in till beskattningsmyndigheten gäller vad som stadgas i 15 § 3 mom. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 79 
  
 10 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän försäkring att 4 kap. 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
 2 § 
 Vid tillämpning av bestämmelserna i detta kapitel likställs med förälder 
  
 a) 
  
 rättslig vårdnadshavare som inte är förälder och som har vård om barnet, 
  
 b) 
  
 den som med socialnämndens medgivande har tagit emot ett barn för stadigvarande vård och fostran i syfte att adoptera det, 
  
 c) 
  
 den med vilken en förälder är eller har varit gift eller har eller har 
  
 haft barn, om de varaktigt bor tillsammans. 
 Vid tillämpningen av 10, 10 a och 11 §§ likställs med förälder även 
  
 a) den som en förälder bor 
  
 a) den som en förälder bor 
  
 tillsammans med under  
 äkten - 
  
 tillsammans med under  
 för- 
  
 skapsliknande för håll anden, 
  
 håll anden som anges i 1 § 
  
 andra stycket sambolagen 
  
 (1987:232), 
  
 b) den som har tagit emot ett barn för stadigvarande vård och fostran i sitt hem. 
 Vid tillämpningen av  
 12-18 
  §§ likställs med förälder även den till vil- ken rätt till tillfällig föräldrapenning överlåtits enligt 11 a §. 
 _______________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 80  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 11 
  
 Försl ag till 
  
 Lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om fastighetsbildningslagen (1970:988) att 5 kap. 18 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. 
 18 § 
 Från nedan angivna bestämmelser i detta kapitel till skydd för enskilt intresse får avsteg göras i följande avseenden 
  
 1. 
  
 4 § första stycket och 5 § första stycket, om ägarna av de fastig- heter som beröres av regleringen medger det, 
  
 2. 
  
 6 § andra stycket, 7 och  
  
 10--12 
  §§ samt 15 § tredje stycket, om de sakägare vilkas rätt är beroende av åtgärden samtycker till det, 
  
 3. 
  
 8 §, om fastighetens ägare och, om fastigheten är upplåten med tomträtt, även tomträttshavaren medger det, 
  
 4. 
  
 13 och 14 §§, om det medges av den som ålägges att betala mer än han annars skulle ha varit skyldig att betala och om avvikelsen från bestämmelserna icke sker i otillbörligt syfte. 
  
 Avser regleringen fastighet som svarar för fordran, får avsteg från 
  
 10--14 
  §§ med stöd av ägarens samtycke ske endast om även fordringens innehavare medger det. Besväras fastigheten av gemensam inteckning, fordras dessutom de medgivanden från fastighetsägare och fordringshavare som i 22 kap. 11 § jordabalken föreskrives för relaxation. Medgivande av rättsägare fordras ej, om regleringen är väsentligen utan betydelse för honom. 
  
 Ägares och tomträttshavares 
  
 Ägares och tomträttshavares 
  
 medgivande 
  
 enligt 
  
 första 
  
 medgivande 
  
 enligt 
  
 första 
  
 stycket 3 till minskning av fastig- 
  
 stycket 3 till minskning av fastig- 
  
 hets graderingsvärde skall upp- 
  
 hets graderingsvärde skall upp- 
  
 rättas skriftligen. Beträffande 
  
 rättas 
  
 skriftligen. 
  
 Beträffande 
  
 rätten att lämna sådant medgiv- 
  
 rätten att lämna sådant medgiv- 
  
 ande gäller samma villkor som 
  
 ande gäller samma villkor som 
  
 för över låtelse av fast egendom. 
  
 för över låtelse av fast egendom. 
  
 Sådant samtycke av sambo som 
  
 Sådant samtycke av sambo som 
  
 avses i  
 17 § lagen (1987:232) 
  
 avses 
  
 i 
  
 24 § 
  
 sambolagen 
  
 om sambors gemensamma hem 
  
 (1987:232) 
  
 krävs 
  
 dock endast 
  
 krävs dock endast om ärende om 
  
 om ärende om anteckning i 
  
 anteckning 
  
 i fastighetsboken av 
  
 fastighetsboken 
  
 av 
  
 anmälan 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 81 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 anmälan enligt  
 2 §  
 andra stycket 
  
 enligt  
 3 §  
 andra stycket samma 
  
 samma lag var upptaget på 
  
 lag var upptaget på inskrivnings- 
  
 inskrivningsdag när medgivandet 
  
 dag när medgivandet gjordes. 
  
 gjordes. 
 Medgivande eller samtycke enligt första stycket till åtgärd som berör samfälld mark skall, om samfälligheten förvaltas av en samfällighets- för ening, lämnas av före ningen i stället för av delägarna. 
 _________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 82  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 12 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i studiestödslagen (1973:349) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om studiestödslagen (1973:349) att 1 kap. 8 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 8 § 
 Utländska medborgare som på grund av anställning eller etable- ring som egenföretagare här i landet kan härleda rättigheter från  
 EG-rätten 
  eller avta let om Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) i fråga om sociala för måner skall när det gäller rätt till studiestöd enligt denna lag jämställas med svenska medborgare under de förutsätt- ningar som anges i föreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det- samma gäller make, sambo och barn till sådana utländ ska med- borgare. 
 Utländska medborgare som på grund av anställning eller etable- ring som egenföretagare här i landet kan härleda rättigheter från  
 EG-rätten 
  eller avta let om Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) i fråga om sociala för måner skall när det gäller rätt till studiestöd enligt denna lag jämställas med svenska medborgare under de förutsätt- ningar som anges i föreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det- samma gäller make, sambo  
 som avses i 1 § andra stycket sambo- lagen (1987:232)  
 och barn till sådana utländ ska medborgare. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 83 
  
 13 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om aktiebolagslagen (19875:1385) att 10 kap. 16 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. 
 16 § 
 Den får inte vara revisor som 
  
 1. 
  
 äger aktie i bolaget eller annat bolag i samma koncern, 
  
 2. 
  
 är ledamot av styrelsen eller verkställande direktör i bolaget eller dess dotterföretag eller biträder vid bolagets bokföring eller medels- förvaltning eller bolagets kontroll däröver, 
  
 3. 
  
 är anställd hos eller på annat sätt har en underordnad eller bero- ende ställning till bolaget eller någon som avses under 2, 
  
 4. 
  
 är verksam i samma företag som den som yrkesmässigt biträder bolaget vid grundbokföringen eller medelsförvaltningen eller bola gets kontroll däröver, 
  
 5. 
  
 är gift eller sambo med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till person som avses under 2 eller är besvågrad med sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon, eller 
  
 6. 
  
 står i låneskuld till bolaget eller annat bolag i samma koncern eller har en förpliktelse som ett sådant bolag har ställt säkerhet för. 
  
 Den som enligt första stycket inte är behörig att vara revisor i ett 
 moderbolag får inte vara revisor i dess dotterbolag. 
 Med sambor avses i denna lag två per soner som bor till- sammans under för håll anden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 Avgifter för hemtjänst får inte, tillsammans med avgifter som avses i 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), uppgå till så stort belopp att den enskilde inte för- behålls tillräckliga medel för sina personliga behov, boendekostnad och andra normala levnadskost- nader. När avgifterna fastställs skall kommunen försäkra sig om att omsorgstagarens make eller sambo  
  
 som avses i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
  
 inte drabbas av en oskäligt för- sämrad ekonomisk situation. 
  
 84  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 14 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om socialtjänstlagen (1980:620) att 35 § skall ha följa nde lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 35 § 
 För familjerådgivning, hemtjänst, verksamhet för barn och ungdom enligt 12 § som inte är stöd- och hjälpinsatser av behandlingskaraktär, sådant boende som avses i 20 § andra stycket eller 21 § tredje stycket eller annan liknande social tjänst får kommunen ta ut skäliga avgifter enligt grunder som kommunen bestämmer. Avgifterna får dock inte över- stiga kommunens självkostnader 
 Avgifter för hemtjänst får inte, tillsammans med avgifter som avses i 26 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), uppgå till så stort belopp att den enskilde inte för- behålls tillräckliga medel för sina personliga behov, boendekostnad och andra normala levnadskost- nader. När avgifterna fastställs skall kommunen försäkra sig om att omsorgstagarens make eller sambo inte drabbas av en oskä- ligt för sämrad ekonomisk situa- tion. 
 _________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 85 
  
 15 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag; 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag att 4 kap. 4 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
 4 § 
 Den kan inte vara revisor som 
  
 1. 
  
 är ägare till eller är delägare i eller ledamot av styrelsen i före taget eller dess dotterföretag eller biträder vid företagets bokföring eller medelsför valtning eller företagets kontroll däröver, 
  
 2. 
  
 är anställd hos eller eljest intager en underordnad eller beroende ställning till företaget eller någon som avses under 1 eller är verksam i samma rör else som den som yrkesmässigt biträder företaget vid grundbokför ingen eller medelsför valtningen eller företagets kontroll däröver, 
  
 3. är gift med 
  
 eller samman- 
  
 3. är gift med eller samman- 
  
 lever under 
  
 äkten skapslik- 
  
 lever under  
 förhållanden som 
  
 nande förhå llanden  
 med eller 
  
 anges i 1 § andra stycket 
  
 är syskon eller släkting i rätt 
  
 sambolagen (1987:232)  
 med 
  
 upp- eller nedstigande led till 
  
 eller är syskon eller släkting i 
  
 person som avses under 1 
  
 rätt upp- eller nedstigande led 
  
 eller är besvågrad med sådan 
  
 till person som avses under 1 
  
 person i rätt upp- eller ned- 
  
 eller är besvågrad med sådan 
  
 stigande led eller så att den 
  
 person i rätt upp- eller ned- 
  
 ene är gift med den andres 
  
 stigande led eller så att den 
  
 syskon, eller 
  
 ene är gift med den andres 
  
 syskon, eller 
  
 4. står i låneskuld till företaget eller annat företag i samma koncern eller har förpliktelser för vilka sådant företag har ställt säkerhet. 
 I ett dotterföretag kan den inte vara revisor som enligt första stycket inte är behörig att vara revisor i moderföretaget. 
  
 86  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 En revisor får vid revisionen inte anlita någon som inte enligt första eller andra stycket är behörig att vara revisor. Har företaget eller moder- företaget en anställd i sin tjänst med uppgift att uteslutande eller huvud- sakligen ha hand om företagets interna revision, får dock vid revisionen en sådan anställd anlitas i den utsträckning det är för enligt med god revi- sionssed. 
 _________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 87 
  
 16 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer att 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 När bouppteckning har skett efter en avliden, får efterlevande make, arv- inge, testamentstagare, boutredningsman eller testamentsexekutor ansöka om kallelse på den avlidnes okända borgenärer. Var den avlidne gift, får kallelse sökas även på den efter levande makens okända borgenärer. 
  
 Bestämmelserna i 
  
 första 
  
 Bestämmelserna i 
  
 första 
  
 stycket om efterlevande 
  
 make 
  
 stycket om efterlevande 
  
 make 
  
 gäller också en sådan efterlev- 
  
 gäller också en sådan efterlev- 
  
 ande sambo som avses i  
 lagen 
  
 ande sambo som avses i  
 sambo- 
  
 (1987:232) om sambors gemen- 
  
 lagen (1987:232),  
 om denne har 
  
 samma hem,  
 om denne har be- 
  
 begärt att bodelning skall för- 
  
 gärt att bodelning skall förrättas 
  
 rättas enligt  
 9 §  
 samma lag. 
  
 enligt  
 5 §  
 samma lag. 
  
 _________________ 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 88  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 17 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om försäkringsrörelselagen (1982:713) att 10 kap. 5 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. 
 5 § 
 Den kan inte vara revisor som 
  
 1. 
  
 är styrelseledamot. verkställande direktör eller innehar en befatt- ning i ledande ställning i försäkringsbolaget eller dess dotterföretag eller biträder vid bolagets bokföring eller medelsförvaltning eller bolagets kontroll däröver, 
  
 2. 
  
 är anställd hos bolaget eller på något annat sätt intar en under ord- nad eller beroende ställning till detta eller till någon som avses under 
  
 1 
  
 eller är verksam i samma företag som den som yrkesmässigt biträ- der bolaget vid grundbokföringen eller medelsförvaltningen eller bolagets kontroll däröver, 
  
 3. är gift med eller samman- 
  
 3. är gift med eller samman- 
  
 lever under  
 äkten skapslik- 
  
 lever under  
 förhållanden som 
  
 nande förhå llanden  
 med eller 
  
 anges i 1 § andra stycket 
  
 är syskon eller släkting i rätt 
  
 sambolagen (1987:232)  
 med 
  
 upp- eller nedstigande led till 
  
 eller är syskon eller släkting i 
  
 en person som avses under 1 
  
 rätt upp- eller nedstigande led 
  
 eller är besvågrad med en 
  
 till en person som avses under 
  
 sådan person i rätt upp- eller 
  
 1 eller är besvågrad med en 
  
 nedstigande led eller så att 
  
 sådan person i rätt upp- eller 
  
 den ene är gift med den andres 
  
 nedstigande led eller så att 
  
 syskon, eller 
  
 den ene är gift med den andres 
  
 syskon, eller 
  
 4. på annat sätt än genom belåning av livförsäkringsbrev enligt grunderna står i låneskuld till bolaget eller något annat företag i samma koncern eller har förpliktelser för vilka ett sådant företag har ställt säkerhet. 
 I dotterföretag kan den inte vara revisor som enligt första stycket inte är behörig att vara revisor i moderbolaget. 
 Revisorerna får vid revisionen inte anlita någon som enligt första eller andra stycket inte är behörig att vara revisor. Har bolagen i sin tjänst anställda med uppgift att uteslutande eller huvudsakligen sköta den 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 89 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 interna revisionen får revisorerna dock anlita sådana anställda i den utsträckning det är förenligt med god revisionssed. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 90  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 18 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) att 26 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 26 § 
  
 Av patienter får vårdavgifter tas ut enligt grunder som landstinget eller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är sär skilt föreskrivet. Patienter som är bosatta inom landstinget respektive kommunen, liksom patienter som avses i 3 b §, skall därvid behandlas lika. Landstinget får dock för sluten vård fastställa avgiftsnivåer i olika inkomstintervall och besluta om vilka regler om nedsättning av avgiften som skall gälla. Högsta avgift sbelopp för slu ten vård är 80 kronor för v arje vårddag. 
 Endast kommunen får ta ut vård avgifter för sådan vård som den har betalningsansvar för enligt 2 § lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjuk vård. Detsamma gäller i fråga om sådan psykiatrisk långtidssjukvård med huvudsaklig omvårdnads- inriktning för vilken kommunen enligt 9 § samma lag har åtagit sig 
  
 betalningsansvar. 
  
 Avgifter för vård enligt 18 §, 
  
 Avgifter för vård e nligt 18 §, 
  
 för 
  
 förbrukningsartiklar 
  
 enligt 
  
 för 
  
 förbrukningsartiklar 
  
 enligt 
  
 18 b § eller för 
  
 sådan långtids- 
  
 18 b § eller för sådan lån gtids- 
  
 sjukvård som en kommun har 
  
 sjukvård som en kommun har 
  
 betalningsansvar för enligt 2 eller 
  
 betalningsansvar för enligt 2 eller 
  
 9 § lagen (1990:1404) om kom- 
  
 9 § lagen (1990:1404) om kom- 
  
 munernas 
  
 betalningsansvar 
  
 för 
  
 munernas 
  
 betalningsansvar 
  
 för 
  
 viss hälso- och sjukvård får inte, 
  
 viss hälso- och sjukvård får inte, 
  
 tillsammans med avgifter 
  
 som 
  
 tillsammans med avgifter 
  
 som 
  
 avses i 35 § andra stycket social- 
  
 avses i 35 § andra stycket social- 
  
 tjänstlagen (1980:620), uppgå till 
  
 tjänstlagen (1980:620), uppgå till 
  
 så stort belopp att den enskilde 
  
 så stort belopp att den enskilde 
  
 inte 
  
 förb ehålls tillräckliga medel 
  
 inte 
  
 förb ehålls tillräckliga medel 
  
 för sina personliga behov, boen- 
  
 för sina personliga behov, boen- 
  
 dekostnad 
  
 och 
  
 andra 
  
 normala 
  
 dekostnad 
  
 och 
  
 andra 
  
 normala 
  
 levnadskostnader. När avgifterna 
  
 levnadskostnader. När avgifterna 
  
 fastställs skall kommunen för- 
  
 fastställs 
  
 skall 
  
 kommunen 
  
 säkra sig om att vårdtagarens 
  
 försäkra sig om att vårdtagarens 
  
 make eller sambo inte drabbas av 
  
 make eller sambo  
 som avses i 1 § 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 91 
  
 Nuvarande lydelse 
 en oskäligt försä mrad ekonomisk situation. 
 Föreslagen lydelse 
 andra stycket sambolagen (1987:232)  
 inte drabbas av en oskäligt försämrad ekonomisk situation. 
  
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 92  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 19 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1984:1140) om insemination 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:1140) om insemination att 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
 Insemination får utföras endast om kvinnan är gift eller bor till- sammans med en man under 
 äkte nskapsliknande förhållan- den 
 . För inseminationen krävs skriftligt samtycke av maken eller den man som kvinnan bor tillsammans med. 
  
 Insemination får utföras endast om kvinnan är gift eller bor till- sammans med en man under  
 förhålla nden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232).  
 För ins eminationen krävs skriftligt samtycke av maken eller den man som kvinnan bor tillsammans med. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 93 
  
 20 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1986:436) om näringsfö rbud. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1986:436) om näringsförbud att 7 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 § 
  
 Den som är underkastad närings- 
  
 Den som är underkastad närings- 
  
 förbud får inte vara anställd eller 
  
 förbud får inte vara anställd eller 
  
 ta emot återkommande uppdrag i 
  
 ta emot återkommande uppdrag i 
  
 en näringsverksamhet som drivs 
  
 en näringsverksamhet som drivs 
  
 av en närstående till honom eller 
  
 av en närstående till honom eller 
  
 där en närstående har en sådan 
  
 där en närstående har en sådan 
  
 ställning som anges i 4 §. Som 
  
 ställning som anges i 4 §. Som 
  
 närstående anses hans make,  
 den 
  
 närstående anses 
  
 hans make, 
  
 med vilken han samlever under 
  
 sambo som avses i 1 § andra 
  
 äkte nskapsliknande 
  
 för håll an- 
  
 stycket sambolagen (1987:232), 
  
 den 
 , förä lder, barn 
  
 och syskon 
  
 förälder, barn och 
  
 sy skon samt 
  
 samt den som är besvågrad med 
  
 den som är besvågrad med 
  
 honom i rätt upp- eller ned- 
  
 honom i rätt upp- eller ned- 
  
 stigande led eller så att den ene 
  
 stigande led eller så att den ene 
  
 är gift med den andres syskon. 
  
 är gift med den andres syskon. 
  
 Inte heller får den som är underkastad näringsförbud vara anställd eller ta emot återkommande uppdrag i den näringsverksamhet där han åsidosatt sina åligganden. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 94  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 21 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1987:464) om vissa riktade emissioner i aktiemarknadsbolag, m.m. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1987:464) om vissa riktade emissioner i aktiemarknadsbolag, m.m. att 4 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
 Ett beslut om emission av aktier eller skuldebrev som avses i 1 § 1 skall för att bli giltigt ha fattats eller godkänts av bolagsstämman i det emit- terande bolaget, om aktieägarna i detta bolag inte skall ha företrädesrätt till teckning i förhållande till det antal aktier de förut äger eller enligt vad som föreskrivs i bolagsordningen samt företrädesrätt i stället skall läm- nas 
  
 1. 
  
 styrelseledamöter eller suppleanter i det emitterande aktiebolaget eller annat företag inom samma koncern, 
  
 2. 
  
 verkställande direktör eller vice verkställande direktör i det emit- terande aktiebolaget eller annat företag inom samma koncern, 
  
 3. 
  
 andra anställda hos det emitterande aktiebolaget eller annat före- tag inom samma koncern, 
  
 4. make eller sambo till 
  
 4. make eller sambo  
 som 
  
 någon som avses i  
 1-3, 
  
 avses 1 § 
  
 andra stycket 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232)  
 till 
  
 någon som avses i  
 1-3, 
  
 5. 
  
 omyndiga barn som står under vårdnad av någon som avses i  
  
 1-3, 
  eller 
  
 6. 
  
 juridiska personer över vilka någon som avses i  
  
 1-5 
  ensam eller tillsammans med annan som avses där har ett bestämmande inflytande. 
 Denna paragraf gäller inte aktier som emitteras för att infria bola gets 
 utfästelse i konvertibla skuldebrev eller i optionsrätter till nyteckning. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 95 
  
 22 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om bankrörelselagen (1987:617) att 2 kap. 17 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
 17 § 
 En bank får inte på andra villkor än sådana som banken normalt ställer upp lämna kredit till 
  
 1. 
  
 styrelseledamot, 
  
 2. 
  
 delegat i ledande ställning som ensam eller i förening med annan får avgöra på styrelsens ankommande kreditärenden, 
  
 3. 
  
 anställd som innehar en ledande ställning inom banken, 
  
 4. 
  
 annan aktie- eller andelsägare än staten med ett innehav som motsvarar minst tre procent av hela kapitalet, 
  
 5. 
  
 sådan revisor i banken som avses i 3 kap. 5 § femte stycket, 
  
 6. 
  
 make eller sambo till person som avses under 1 - 5 eller 
  
 7. 
  
 juridisk person i vilken sådan person som avses under 1 - 6 har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. Finansinspektionen prövar om delegat eller anställd har sådan led- 
  
 ande ställning som avses i första stycket 2 och 3. 
 Bankens styrelse skall i en förteckning föra in uppgifter om de kre di- ter som har beviljats personer eller företag som avses i första styck et. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen får utfärda före skrifter om vilka uppgifter som skall antecknas i för teck- ningen. 
 Första - tredje styckena tillämpas på motsvarande sätt beträffande krediter mot säkerhet av borgen eller fordringsbevis som utfärdats av någon som avses i första stycket. Det samma gäller för en fordran som banken förvärvar och för vil Boyd någon som avses i första stycket är betalningsskyldig. 
 Med sambor avses i denna lag två per soner som bor till- sammans under för håll anden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 96  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 23 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1987:667) om ekonomiska för eningar att 7 kap. 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 kap. 
  
 2 § 
  
 En medlems rätt vid föreningsstämman utövas av medlemmen per son- ligen eller den som är medlemmens ställföreträdare enligt lag eller genom ombud med skriftlig, dagtecknad fullmakt. 
 Endast medlemmens make eller sambo eller annan medlem får vara ombud, om inte annat anges i stadgarna. Är medlemmen en juridisk per- son får denne före trädas av ombud som inte är medlem, om inte annat anges i stadgarna. Ingen får som ombud före träda mer än en medlem, om inte annat anges i stadgarna. Fullmakten gäller högst ett år från utfärd- andet. 
 En medlem kan vid föreningsstämman medföra högst ett biträde. Endast medlemmens make eller sambo eller annan medlem får vara biträde, om inte annat anges i stadgarna. 
 Med sambor avses i denna lag två per soner som bor till- sammans under för håll anden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 97 
  
 24 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen att 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 Införande i en kvinnas kropp av ett ägg som har befruktats utanför 
  
 kroppen får ske endast om 
  
 1. 
  
 kvinnan är gift eller 
  
 1. kvinnan är gift eller sambo 
  
 sambo, 
  
 med en person av motsatt 
  
 kön, 
  
 2. 
  
 maken eller sambon skrift- 
  
 2. maken eller sambon  
 som 
  
 ligen samtycker, och 
  
 anges under punkt 1  
 skriftli- 
  
 gen samtycker, och 
  
 3. 
  
 ägget är kvinnans eget och har befruktats med makens eller sam- 
  
 bons sperma. 
  
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 98  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 25 
  
 Förslag t ill 
  
 Lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:1465) om ersättning för närståendevård att 4 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
  
 En närstående som vårdar någon 
  
 En närstående som vårdar någon 
  
 som är svårt sjuk har rätt till 
  
 som är svårt sjuk har rätt till 
  
 ersättning för tid då han avstår 
  
 ersättning för tid då han avstår 
  
 från förvärvsarbete i samband 
  
 från fö rvärvsarbete i samband 
  
 med vården. En närstående har 
  
 med vården. En närstående har 
  
 rätt till ersättning då han vårdar 
  
 rätt till ersät tning då han vårdar 
  
 någon som vid behandling av 
  
 någon som vid behandling av 
  
 honom inom den svenska hälso- 
  
 honom inom den svenska hälso- 
  
 och sjukvården har fått infektion 
  
 och sjukvården har fått infektion 
  
 av hiv (humant immunbristvirus) 
  
 av hiv (humant immunbristvirus) 
  
 genom smitta vid användning av 
  
 genom smitta vid användning av 
  
 blod eller blodprodukter. Detta 
  
 blod eller blodprodukter. Detta 
  
 gäller även om den som vårdas 
  
 gäller även om den som vårdas 
  
 fått infektion av hiv genom 
  
 fått infektion av hiv genom 
  
 smitta av en sådan person, om de 
  
 smitta av en sådan person, om de 
  
 är eller varit gifta med varandra 
  
 är eller varit gifta med varandra 
  
 eller sammanbott under  
 ä kten- 
  
 eller sammanbott under  
 fö rhåll- 
  
 skapsliknande för håll anden  
 och 
  
 anden som anges i 1 § andra 
  
 om smittan ägt rum innan den 
  
 stycket sambolagen (1987:232) 
  
 först smittade fått kännedom om 
  
 och om smittan ägt rum innan 
  
 sin infektion. 
  
 den först smittade fått kännedom 
  
 om sin infektion. 
  
 Om vårdaren får oreducerade löneförmåner under tid då han bedri ver studier, jämställs avstå ende från studier med avstående från för värvsarb- ete vid tillämpning av föreskrifterna om ersättning enligt denna lag, i den mån vårdaren går miste om löne för månerna. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 99 
  
 26 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om utlänningslagen (1989:529) att 2 kap. 4 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
 4 § 
 Uppehållstillstånd får ges till 
 1. en utlänning som är gift med eller sambo till någon som är bosatt i Sverige eller har beviljats uppehållstill- stånd för bosättning här, 
 1. en utlänning som är gift med eller sambo  
 enligt 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
 till någon som är bosatt i Sverige eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, 
  
 2. 
  
 en utlänning som är under 18 år och ogift och som är eller har varit hemmavarande barn till någon som är bosatt i Sverige eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, 
  
 3. 
  
 en utlänning som på något annat sätt än som avses under 1 och 2 är nära anhörig till någon som är bosatt i Sverige eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här och som ingått i samma hushåll som den personen, 
  
 4. 
  
 en utlänning som annars har särskild anknytning till Sverige, 
  
 5. 
  
 en utlänning som av humanitära skäl bör få bosätta sig i Sverige, eller 
  
 6. 
  
 en utlänning som har fått arbetstillstånd eller som har sin försörjning ordnad på något annat sätt. 
  
 Vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd enligt denna 
 paragraf skall beaktas om utlänningen kan förväntas föra en hederlig vandel. 
 ___________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 100  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 27 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i insiderlagen (1990:1342) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om insiderlagen (1990:1342) att 10 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 § 
  
 Vid tillämpning av 9 § skall följande aktier i aktiemarknadsbolaget li k- ställas med den anmälningsskyldiges egna, nämligen sådana som ägs av 
  
 1. make eller sambo till den 
  
 1. make eller sambo  
 som 
  
 anmälningsskyldige, 
  
 avses i 1 § andra stycket sambo- 
  
 lagen (1987:232)  
 till den anmäl- 
  
 ningsskyldige, 
  
 2. 
  
 omyndiga barn som står under den anmälningsskyldiges vårdnad, 
  
 3. 
  
 juridisk person vars verksamhet den anmälningsskyldige har ett väsentligt inflytande över och i vilken den anmälningsskyldige eller någon som avses i 1 eller 2 eller flera av dem tillsammans innehar 
  
 ·  
 ägarandel, uppgående till tio procent eller mer av aktiekapitalet eller av andelarna, eller 
  
 ·  
 ekonomisk andel, innefattande rätt att uppbära tio procent eller mer av avkastningen, eller 
  
 ·  
 röstandel, uppgående till tio procent eller mer av röstetalet för samtliga aktier eller av röstetalet hos det högsta beslutande organet, 
  
 4. 
  
 juridisk person vars verksamhet den anmälningsskyldige har ett väsentligt inflytande över och i vilken den anmälningsskyldige eller någon som avses i 1 - 3 eller flera av dem tillsammans innehar en sådan ägara ndel, ekonomisk andel eller röstandel som avses i 3. 
  
 Om flera personer är anmälningsskyldiga för samma aktieinnehav 
 eller för ändring i innehavet, behöver anmälan endast göras av en av dem. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 101 
  
 28 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i bostadsrättslagen (1991:614) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om bostadsrättslagen (1991:614) att 2 kap. 6 §, 5 kap. 6 och 7 §§ samt 9 kap. 12 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
 6 § 
 Den som har förvärvat en andel i en bostadsrätt får vägras inträde i föreningen, om annat inte bestämts i stadgarna. Bestäm- melserna i 3 och 5 §§ skall dock gälla om bostadsrätten efter för- värvet innehas av makar eller, om bostadsrätten avser bostads- lägenhet, av sådana sambor på vilka  
 lagen (1987:232) om sam- bors gemensamma hem  
 skall tillämpas. 
 Förhandstecknaren får inte sätta någon annan än sin make i sitt ställe eller pantsätta sin rätt enligt avtalet. Vad som sägs om make skall gälla även sådan sambo på vilken  
 lagen (1987:232) om sambors gemen- samma hem  
 skall tillämpas. En överlåtelse eller pan tsättning i strid med dessa bestämmelser är ogiltig. 
 Den som har förvärvat en andel i en bostadsrätt får vägras inträde i föreningen, om annat inte bestämts i stadgarna. Bestäm- melserna i 3 och 5 §§ skall dock gälla om bostadsrätten efter för- värvet innehas av makar eller, om bostadsrätten avser bostads- lägenhet, av sådana sambor på vilka  
 sambolagen (1987:232)  
 skall tillämpas. 
 5 kap. 
 6 § 
 Förhandstecknaren får inte sätta någon annan än sin make i sitt ställe eller pantsätta sin rätt enligt avtalet. Vad som sägs om make skall gälla även sådan sambo på vilken  
 sambolagen (1987:232)  
 skall tillämpas. En överlåtelse eller pantsättning i strid med dessa bestämmelser är ogiltig. 
  
 Bestämmelserna i första stycket gäller inte om för hands- tecknaren har satt sin make eller sambo  
  
 som avses i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
  
 i sitt ställe och denne övertagit hyresrätten till lägenheten. 
  
 102  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 § 
  
 Ett förhandsavtal upphör att gälla, om avtalet avser en lägenhet i ett hus som föreningen har förvärvat eller avser att förvärva för ombildning till bostadsrätt och förhandstecknarens hyresrätt till lägenheten upphör innan bostadsrätten upplåtits. 
 Bestämmelserna i första stycket gäller inte om för hands- tecknaren har satt sin make eller sambo i sitt ställe och denne övertagit hyresrätten till lägen- heten. 
 9 kap. 
 12 § 
 Bestämmelserna om en förenings ledning i 6 kap. lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar gäller i fråga om bostadsrättsföreningar med följande undantag: 
 1. Av styrelsens ledamöter skall alltid minst två eller, om styrelsen består av mindre än fem ledamöter, minst en väljas på 
  
 föreningsstämma. 
  
 2. Om inte något annat har 
  
 2. Om inte något annat har 
  
 bestämts i 
  
 stadgarna, 
  
 kan 
  
 bestämts i 
  
 stadgarna, 
  
 kan 
  
 bostadsrättshavarens 
  
 make 
  
 bostadsrättshavarens 
  
 make 
  
 eller sambo vara styrelseleda- 
  
 eller sambo  
 som avses i 1 § 
  
 mot eller 
  
 suppleant 
  
 för 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 sambolagen 
  
 styrelseledamot, även 
  
 om 
  
 (1987:232)  
 vara styrelseleda- 
  
 maken eller sambon inte är 
  
 mot 
  
 eller 
  
 suppleant 
  
 för 
  
 medlem i föreningen. 
  
 styrelseledamot, 
  
 även 
  
 om 
  
 maken eller sambon inte är 
  
 medlem i föreningen. 
  
 3. Bestämmelserna om verkställande direktör gäller inte. 
  
 ___________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 103 
  
 29 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i kommunallagen (1991:900) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om kommunallagen (1991:900) att 5 kap. 20 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. 
 20 § 
 En ledamot får inte delta i handläggningen av ett ärende som personligen rör ledamoten själv, ledamotens make, sambo, föräldrar, barn eller syskon eller någon annan närstående. 
 Med sambor avses i denna lag två personer som bor till- sammans under förhållanden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 Föreskrifter om jäv i samband med revision finns i 9 kap. 4 §. Föreskrifterna i 6 kap. 24 § andra fjärde styckena om verkan av jäv 
 skall tillämpas också på fullmäktige. Därvid skall vad som sägs om nämnd i stället gälla fullmäktige. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 104  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 30 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument att 4 kap. 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
 2 § 
 Vid tillämpning av 1 § skall följande aktier räknas som förvärvarens eller överlåtarens egna, nämligen sådana som ägs av 
  
 1. 
  
 företag inom samma koncern som förvärvaren eller överlåtaren, 
  
 2. 
  
 den som innehar aktier i bolaget för förvärvarens eller överlåtarens räkning, 
  
 3. 
  
 den som med förvärvaren eller överlåtaren har träffat skriftlig överenskommelse att genom samordnat utövande av rösträtten inta en långsiktig gemensam hållning i fråga om bolagets förvaltning, 
  
 4. 
  
 den för vars aktier förvärvaren eller överlåtaren eller något företag inom samma koncern som förvärvaren eller överlåtaren har fått eller kommer att få utöva rösträtten, 
  
 5. make eller sambo till 
  
 5. make eller sambo  
 som 
  
 förvärv aren eller överlåtaren, 
  
 avses i 1 § andra stycket 
  
 sambolagen (1987:232)  
 till 
  
 förvärvaren eller överlåtaren, 
  
 6. omyndiga barn som står under förvärvarens eller överlåtarens vårdnad. 
 Med koncern avses i denna paragraf detsamma som i 1 kap. 5 och 6 §§ aktiebolagslagen (1975:1385). Vad som där sägs om moderbolag skall även tillämpas på fysiska personer och andra juridiska personer än aktiebolag. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 105 
  
 31 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:981) om värdepappersrörelse att 3 kap. 7 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 kap. 
 7 § 
 Vid kreditgivning enligt 4 § första stycket 5 gäller i stället för bestämmelserna i 12 kap. 7 § aktiebolagslagen (1975:1385) följande för värdepappersbolag. 
 Ett värdepappersbolag får inte på andra villkor än sådana som bolaget normalt ställer upp lämna kredit till 
  
 1. 
  
 en styrelseledamot, 
  
 2. 
  
 en person som ensam eller i förening med någon annan får avgöra kreditärenden som ankommer på styrelsen, 
  
 3. 
  
 en anställd som har en ledande ställning inom bolaget, 
  
 4. 
  
 någon annan aktieägare än staten med ett aktieinnehav som motsvarar minst tre procent av hela aktiekapitalet, 
  
 5. den som är make eller 
  
 5. den som är make eller 
  
 sambo till någon som avses i 
  
 sambo  
 som avses i 1 § andra 
  
 1 - 4 eller 
  
 stycket 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232)  
 till 
  
 någon som 
  
 avses i 1 - 4 eller 
  
 6. en juridisk person i vilken någon som avses i 1 - 5 har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. Finansinspektionen prövar om en anställd har sådan ledande ställning 
 som avses i andra stycket 3. 
 Värdepappersbolagets styrelse skall avgöra ärenden om kredit till de personer och företag som avses i andra stycket. Bolaget skall föra in uppgifter om sådana krediter i en förteckning. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen får meddela före skrifter om vilka uppgifter som skall antecknas i förteckningen. 
 Andra - fjärde styckena tillämpas också på krediter mot säkerhet av borgen eller fordringsbevis som utfärdas av någon som avses i andra stycket. Detsamma gäller för en fordran som bolaget förvärvar och för vilken någon som avses i andra stycket är betalningsskyldig. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 106  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 32 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet att 3 kap. 10 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 kap. 
 10 § 
 Ett kreditmarknadsföretag får inte på andra villkor än sådana som föret aget normalt ställer upp lämna kredit till 
  
 1. 
  
 styrelseledamot, 
  
 2. 
  
 person som ensam eller i förening med annan får avgöra på styrelsen ankommande kreditärenden, 
  
 3. 
  
 anställd som innehar en ledande ställning inom företaget, 
  
 4. 
  
 annan aktieägare eller andelsägare än staten med ett aktieinnehav eller andelsinnehav som motsvarar minst tre procent av hela aktiekapitalet eller, i en ekonomisk förening, minst tre procent av insatskapitalet, 
  
 5. make eller sambo till per- 
  
 5. make eller sambo  
 som 
  
 son som avses under  
 1-4 
  eller 
  
 avses i 1 § 
  
 andra stycket 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232)  
 till 
  
 person som avses under  
 1-4 
  
 eller 
  
 6. juridisk person i vilken sådan person som avses under  
 1-5 
  har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare. Finansinspektionen prövar om en anställd har sådan ledande ställning 
 som avses i första stycket 3. 
 Kreditmarknadsföretagets styrelse skall avgöra ärenden om kredit till sådana personer som avses i första stycket. Företaget skall i en förteckning föra in uppgifter om de krediter som har beviljats personer eller företag som avses i första stycket. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspektionen får utfärda föreskrifter om vilka uppgifter som skall antecknas i förteckningen. 
  
 Första-tredje 
  styckena tillämpas på mo tsvarande sätt beträffande krediter mot säkerhet av borgen eller fordringsbevis som utfärdats av någon som avses i förstastycket. Detsamma gäller för en fordran som företaget förvärvar och för vilken någon som avses i första stycket är betalningsskyldig. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 107 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Bestämmelsen i 12 kap. 7 § aktiebolagslagen (1975:1385) gäller inte för kreditmarknadsbolag. 
 ___________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 108  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 33 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1993:332) om avgiftsfria sjukvårdsförmåner m.m. för vissa  
 hiv-smittade 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:332) om avgiftsfria sjukvårdsförmåner m.m. för vissa  
 hiv-smittade 
  att 1 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 Denna lag tillämpas på en person som vid behandling av honom eller henne inom den svenska hälso- och sjukvården har fått infektion av hiv (humant immunbristvirus) genom smitta vid användning av blod eller 
  
 blodprodukter. 
  
 Lagen tillämpas även på den 
  
 Lagen tillämpas även på den 
  
 som fått infektion av hiv genom 
  
 som fått infektion av hiv genom 
  
 smitta av en sådan person, om de 
  
 smitta av en sådan person, om de 
  
 är eller varit gifta med varandra 
  
 är eller varit gifta med varandra 
  
 eller sammanbott med varandra 
  
 eller sammanbott med varandra 
  
 under  
 äktenskapsli knande 
  
 för- 
  
 under  
 förhållanden som anges i 
  
 håll anden  
 och om smittan 
  
 ägt 
  
 1 § andra stycket sambolagen 
  
 rum innan den först smittade fått 
  
 (1987:232)  
 och om smittan ägt 
  
 kännedom om sin infektion. 
  
 rum innan den först smittade fått 
  
 kännedom om sin infektion. 
  
 Förmåner enligt lagen ersätts av sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 Om inte skäl visas för annat skall med makar jämställas  
  
 två personer  
  
 som utan att vara gifta med var- andra  
  
 och utan att vara varandras registrerade partner  
  
 lever tillsam- mans och 
  
 1. har eller har haft gemen- samt barn eller 
  
 2. är folkbokförda på samma adress. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 109 
  
 34 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1993:737) om bostadsbidrag 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:737) om bostadsbidrag att 3 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
 Vid tillämpningen av denna lag skall en man och en kvinna som är gifta med varandra anses leva tillsammans om det inte styrks att de lever åtskilda. 
 Om inte skäl visas för annat skall med makar jämställas  
 man och kvinna  
 som utan att vara gifta med varandra lever tillsam- mans och 
 1. har eller har haft gemen- samt barn eller 
 2. är folkbokförda på samma adress. 
 _______________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 110  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 35 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1993:1469) om uppskovsavdrag vid byte av bostad 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:1469) om upp skovsavdrag vid byte av bostad att 13 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 13 § 
  
 Om den skattskyldige har avytt- 
  
 Om den skattskyldige har avytt- 
  
 rat en ursprungsbostad men avli- 
  
 rat en ursprungsbostad men avli- 
  
 der 
  
 innan 
  
 en ersättningsbostad 
  
 der 
  
 innan 
  
 en ersättningsbostad 
  
 förvä rvats, skall bestämmelserna 
  
 förvä rvats, skall bestämmelserna 
  
 i denna lag gälla för döds boet om 
  
 i denna lag gälla för döds boet om 
  
 efterlevande 
  
 make 
  
 eller 
  
 sambo 
  
 efterlevande 
  
 make 
  
 eller 
  
 sambo 
  
 uppfyller de villkor i fråga om 
  
 som avses i 1 § andra stycket 
  
 förvärv av ersätt ningsbostad och 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232) 
  
 bosättning som eljest skulle ha 
  
 uppfyller de villkor i fråga om 
  
 gällt för den döde. 
  
 förvärv av ersätt ningsbostad och 
  
 bosättning som eljest skulle ha 
  
 gällt för den döde. 
  
 Bestämmelserna 
  
 i 
  
 första 
  
 Bestämmelserna 
  
 i 
  
 första 
  
 stycket gäller också om den 
  
 stycket gäller också om den 
  
 skattskyldige 
  
 avlider innan 
  
 han 
  
 skattskyldige 
  
 avlider innan 
  
 han 
  
 bosatt sig i en av honom förvär- 
  
 bosatt sig i en av honom förvär- 
  
 vad 
  
 bostad, 
  
 om 
  
 efterlevande 
  
 vad 
  
 bostad, 
  
 om 
  
 efterlevande 
  
 make eller sambo bosätter sig i 
  
 make eller  
 sådan  
 sambo  
 som 
  
 bostaden under föru tsättning att 
  
 anges i första stycket  
 bosätter sig 
  
 bostaden då ägs av döds boet eller 
  
 i bostaden under förutsättning att 
  
 genom arv, 
  
 testamente 
  
 eller 
  
 bostaden då ägs av dödsboet eller 
  
 bodelning 
  
 med anledning 
  
 av 
  
 genom arv, 
  
 testamente 
  
 eller 
  
 makes eller sambos död övergått 
  
 bodelning 
  
 med anledning 
  
 av 
  
 till den efterlevande. 
  
 makes eller sambos död övergått 
  
 till den efterlevande. 
  
 Bestämmelserna i första och andra styckena gäller endast om för håll- andena är sådana att den efterlevande skulle ha uppfyllt bosättningskra- ven enligt 3 eller 4 § om denna i stället ägt bostaden vid avyttringen. 
 ________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 Med gift bidragsberättigad likställs den som stadigvarande bor ihop med någon som han eller hon varit gift med eller har eller har haft barn tillsammans med. Om inte skäl visas för annat skall detsamma gälla i fråga om  
  
 två personer  
  
 som utan att vara gifta med varandra  
  
 och utan att vara varandras registrerade partner  
  
 lever tillsammans och är folkbokförda på samma adress. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 111 
  
 36 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer att 3 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
 Bidragsberättigad som är gift och som stadigvarande lever åtskild från sin make eller maka, skall likställas med ogift person, om inte särskilda skäl talar mot detta. 
 Med gift bidragsberättigad likställs den som stadigvarande bor ihop med någon som han eller hon varit gift med eller har eller har haft barn tillsammans med. Om inte skäl visas för annat skall detsamma gälla i fråga om  
 man och kvinna  
 som utan att vara gifta med varandra lever tillsammans och är folkbokförda på samma adress. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 112  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 37 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om stiftelselagen (1994:1220) att 2 kap. 6 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
 6 § 
 En stiftelse får inte lämna penninglån till eller ställa säkerhet till förmån för 
  
 1. 
  
 stiftaren eller förvaltaren, 
  
 2. 
  
 den som ensam eller tillsammans med andra företräder stiftelsen enligt 16 eller 23 § eller företräder förvaltaren eller, om stiftelsen förvaltas av ett handelsbolag, den som är bolagsman i bolaget, 
  
 3. 
  
 den som ensam eller tillsammans med andra har rätt att företräda ett dotterföretag till stiftelsen eller, om företaget är ett handelsbolag, är bolagsman i bolaget, 
  
 4. 
  
 den som är gift med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till en person som avses i  
  
 1-3, 
  
 5. 
  
 den som är besvågrad med en person som avses i  
  
 1-3 
  i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är eller har varit gift med den andres syskon, eller 
  
 6. 
  
 en juridisk person över vars verksamhet någon som avses i  
  
 1-5 
  har ett bestämmande inflytande. 
 Vad som sägs i första stycket 4 och 5 skall även avse den som  
 på grund av samboförhållande på li knande sätt är närstående  
 till en person som avses i första stycket  
 1-3. 
  
 Vad som sägs i första stycket 4 och 5 skall även avse den som  
 är sambo  
 till en person som avses i första stycket  
 1-3. 
  
 Med sambor avses i denna lag två per soner som bor till- sammans under för håll anden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 113 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Första stycket  
 2-5 
  och andra stycket gäller inte vid utlåning till någon som omfattas av dessa bestämmelser om stiftelsen skall främja sitt syfte genom att lämna penninglån till eller ställa säkerhet för enskilda personer och låntagaren tillhör den personkrets som skall gyn nas. Bestämmelsen i första stycket 6 gäl ler inte om gäldenären är ett dotterföretag till stiftel- sen. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 114  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 38 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1994:2077) om arbetsförmedlingstvång 
  
 Härigenom föreskrivs 
  
 i fråga om lagen (1994:2077) om 
  
 arbetsförme dlingstvång att 5 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 § 
  
 Föreskrifterna i 3 och 4 §§ gäller inte, om 
  
 a) 
  
 anställningen endast är tillfällig, 
  
 b) 
  
 arbetstagaren är under sexton eller över sjuttio år, 
  
 c) parterna i ett anställnings- 
  
 c) parterna i ett anställnings- 
  
 för hållande är makar eller 
  
 förhållande är 
  
 makar 
  
 eller 
  
 sambor eller om ena parten 
  
 sambor  
 som avses i 1 § andra 
  
 eller hans make eller sambo är 
  
 stycket 
  
 sambolagen 
  
 den andra partens avkomling 
  
 (1987:232)  
 eller om ena par- 
  
 eller styv- eller fosterbarn 
  
 ten eller hans make eller 
  
 eller dess avkomling eller sys- 
  
 sådan  
 sambo är den andra 
  
 kon, halvsyskon eller foster- 
  
 partens avkomling eller styv- 
  
 syskon. 
  
 eller fosterbarn 
  
 eller 
  
 dess 
  
 avkomling eller syskon, halv- 
  
 syskon eller fostersyskon. 
  
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 115 
  
 39 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om säkerhetsskyddslagen (1996:627) att 21 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 21 § 
  
 Utlämnande av uppgifter från polisregister vid registerkontroll får 
  
 omfatta 
  
 1. för säkerhetsklass 1 eller 
  
 1. för säkerhetsklass 1 eller 
  
 2: varje uppgift som finns till- 
  
 2: varje uppgift som finns till- 
  
 gänglig i polisregister om den 
  
 gänglig i polisregister om den 
  
 kontrollerade och, om det är 
  
 kontrollerade och, om det är 
  
 oundgängligen 
  
 nödvändigt, 
  
 oundgängligen 
  
 nödvändigt, 
  
 om make eller sambo, och 
  
 om make eller sambo  
 som 
  
 avses i 1 § 
  
 andra stycket 
  
 sambolagen (1987:232),  
 och 
  
 2. för säkerhetsklass 3: uppgifter om den kontrollerade i person- och belastningsregistret, misstankeregistret,  
 SÄPO-registret 
  och upp gifter som annars behandlas hos Säkerhetspolisen. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 116  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 40 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid  
 1997-2001 
  års taxeringar 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid  
 1997-2001 
  års taxeringar att 3 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
  
 Skattereduktion medges endast om 
 1. den skattskyldige ägde fastigheten den 1 januari 1996 och om han eller hon vid denna tidpunkt var bosatt på fastigheten och fortfarande är bosatt där vid utgången av året före taxeringsåret eller om 
  
 2. 
  
 den 
  
 skattskyldiges 
  
 make 
  
 2. 
  
 den 
  
 skattskyldiges 
  
 make 
  
 eller sambo 
  
 ägde fastigheten 
  
 eller sambo  
 som avses i 1 § 
  
 den 1 januari 1996 och den 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 sambolagen 
  
 skattskyldige efter dennes död 
  
 (1987:232) 
  
 ägde 
  
 fastigheten 
  
 förvärvat fastigh eten 
  
 genom 
  
 den 1 januari 1996 och den 
  
 arv, testamente eller bodel- 
  
 skattskyldige efter dennes död 
  
 ning med anledning av döds- 
  
 förvärvat 
  
 fastigheten 
  
 genom 
  
 fallet 
  
 och 
  
 förhållandena i 
  
 arv, testamente eller bodel- 
  
 övrigt är sådana att den 
  
 ning med anledning av döds- 
  
 skattskyldige 
  
 skulle 
  
 omfattas 
  
 fallet 
  
 och 
  
 förhå llandena 
  
 i 
  
 av 
  
 bestämmelserna 
  
 om 
  
 han 
  
 övrigt är sådana att den 
  
 eller hon ägt fastigheten den 1 
  
 skattskyldige 
  
 skulle 
  
 omfattas 
  
 januari 1996. 
  
 av 
  
 bestämmelserna 
  
 om han 
  
 eller hon ägt fastigheten den 1 
  
 januari 1996. 
  
 Skattereduktion 
  
 medges 
  
 Skattereduktion 
  
 medges 
  
 dödsbo om den döde ägde 
  
 dödsbo om den döde ägde 
  
 fastigheten den 1 januari 1996 
  
 fastigheten den 1 januari 1996 
  
 och 
  
 därefter 
  
 avlidit 
  
 och 
  
 och 
  
 därefter 
  
 avlidit 
  
 och 
  
 efterlevande make eller sambo är 
  
 efterlevande 
  
 make 
  
 eller 
  
 sambo 
  
 bosatt där vid utgången av året 
  
 enligt första stycket  
 är bosatt där 
  
 före 
  
 taxeringsåret 
  
 och 
  
 vid utgången av året före 
  
 förhålland ena i övrigt är sådana 
  
 taxeringsåret och förhållandena i 
  
 att 
  
 den 
  
 efterlevande 
  
 skulle 
  
 övrigt är sådana att den 
  
 omfattas av bestämmelserna om 
  
 efterlevande 
  
 skulle 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 han eller hon ägt fastigheten den 
  
 bestämmelserna om han eller hon 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 117 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 januari 1996. 
  
 ägt fastigheten den 1 januari 
  
 1996. 
  
 Den skattskyldige anses bosatt på den fastighet där han eller hon rätteligen skall vara folkbokförd. 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 118  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 41 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i vallagen (1997:157) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om vallagen (1997:157) att 10 kap. 10 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. 
 10 § 
 Innan ett ytterkuvert för budröst tas emot skall valförrättaren kontrollera att väljaren 
  
 · 
  
 enligt röstlängden har rösträtt i ett val, 
  
 · 
  
 inte redan har röstat i valet, 
  
 · 
  
 på ytterkuvertet skriftligen försäkrat på heder och samvete att väljaren själv gjort i ordning valkuvert och lagt dem i ytterkuvertet i budets och vittnets närvaro och att väljaren på grund av funktionshinder, sjukdom eller hög ålder inte kan komma personligen för att rösta i vallokalen eller någon annan röstningslokal, och 
  
 · 
  
 på ytterkuvertet intygat att valkuvert inte gjorts i ordning tidigare än vad som är tillåtet enligt 14 kap. 11 §. 
  
 Valförrättaren skall också kontrollera att 
  
 · 
  
 ytterkuvertet är igenklistrat, 
  
 · 
  
 budet och vittnet på ytterkuvertet skriftligen intygat att väljaren själv har skrivit under försäkran och att de inte känner till något som gör att innehållet i försäkran inte är riktigt, 
  
 · 
  
 budet antingen är väljarens make, sambo  
  
 ,  
 barn, barnbarn, makes barn, sambos barn, fader, moder eller syskon, eller är en person som yrkesmässigt eller på ett därmed likartat sätt ger väljaren vård av mera varaktigt slag eller på ett annat sätt brukar hjälpa väljaren i personliga angelägenheter, 
  
 · 
  
 vittnet inte är väljarens make, barn, sambo  
  
 ,  
 makes barn eller sambos barn, 
  
 · 
  
 budet inte är vittne, 
  
 · 
  
 budet skrivit sitt namn, sitt personnummer och sin adress på ytterkuvertet, och 
  
 · 
  
 budet och vittnet har fyllt 18 år. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 119 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Med sambor avses i denna lag två per soner som bor till- sammans under för håll anden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 120  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 42 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1997:159) om brevrös tning i vissa fall 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall att 4 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
 Ett vittne skall ha fyllt 18 år. Väljarens make eller barn eller makens barn får inte vara vittne. Detsamma gäller  
 sambo  
 eller  
 sambons  
 barn. 
 Ett vittne skall ha fyllt 18 år. Väljarens make eller barn eller makens barn får inte vara vittne. Detsamma gäller  
 sambo som avses i 1 § andra stycket sambo- lagen (1987:232)  
 eller  
 sådan sambos  
 barn. 
 ___________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 121 
  
 43 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslö shetsförsäkring 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:238) om arbets löshetsför- säkring att 16 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 16 § 
  
 När ramtid skall bestämmas enligt 12 § räknas inte den tid då den sökande varit hindrad att arbeta på grund av 
  
 1. 
  
 styrkt sjukdom, 
  
 2. 
  
 avslutad heltidsutbildning som den sökande har avslutat efter fyllda 25 år eller som har föregåtts av sammanhängande för värvsarb- ete på heltid i minst 5 månader, 
  
 3. 
  
 tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, 
  
 4. 
  
 frihetsberövande på kriminalvårdens område, 
  
 5. 
  
 vård av eget barn som inte har fyllt 2 år eller vård av adoptivbarn i 2 år efter barnets ankomst i familjen, 
  
 6. 
  
 beslut enligt smittskyddslagen (1988:1472) eller livsmedelslagen (1971:511) eller föreskrifter som har meddelats med stöd av livsmedelslagen, eller 
  
 7. utlandsvistelse till följd av att den sökande följt med sin make eller maka vid dennes arbete i utlandet under förut- sättning att makens eller mak- ans arbetsgivare har sitt säte i Sverige och att lönen utbeta- las från Sverige, varvid med make eller maka jämställs person med vilken den sök- ande sammanbor under för- hållanden som  
 liknar makars. 
  
 7. utlandsvistelse till följd av att den sökande följt med sin make eller maka vid dennes arbete i utlandet under förut- sättning att makens eller mak- ans arbetsgivare har sitt säte i Sverige och att lönen utbeta- las från Sverige, varvid med make eller maka jämställs person med vilken den sök- ande sammanbor under för- hållanden som  
 anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
  
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 122  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 44 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lagen (1997:239) om arbetslö shetskassor 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:239) om arbets löshetskas- sor att 74 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 74 § 
 Revisor får inte 
  
 1. 
  
 vara underårig, 
  
 2. 
  
 ha en förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken, 
  
 3. 
  
 vara i konkurs, 
  
 4. 
  
 vara underkastad näringsförbud, 
  
 5. 
  
 vara styrelseledamot eller kassaföreståndare i arbets löshetskassan eller hjälpa till vid kassans bokföring eller medelsförvaltning eller kontrollen över den, 
  
 6. 
  
 vara anställd hos arbetslöshetskassan, eller 
  
 7. vara gift eller sambo med en person som avses i 5, sys- kon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till en sådan person, eller besvågrad med en sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon. 
 7. vara gift eller sambo  
 enligt 
  
 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
 med en person som avses i 5, syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till en sådan person, eller besvågrad med en sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon. 
  
 __________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 123 
  
 45 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändr ing i studiestöds - förordningen (1973:418) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om studiestödsförordningen (1973:418) att 1 kap. 3 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 3 § 
 Centrala studiestödsnämnden får meddela föreskrifter om de föru tsättningar som skall finnas för att utländska medborgare som avses i 1 kap. 8 § studiestödslagen (1973:349) och deras makar, sambor och barn skall jämställas med svenska medborgare i fråga om studiestöd enligt studiestödslagen. 
 Centrala studiestödsnämnden får meddela föreskrifter om de föru tsättningar som skall finnas för att utländska medborgare som avses i 1 kap. 8 § studiestödslagen (1973:349) och deras makar, sambor  
 som avses i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
 och barn skall jämställas med svenska medborgare i fråga om studiestöd enligt studiestödslagen. 
 __________________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 124  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 46 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1984:890) om bidrag till utlänningars resor från Sverige för bosättning i annat land 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1984:890) om bidrag till utlänningars resor från Sverige för bosättning i annat land att 4 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
 Bidrag får även ges till make eller maka samt barn under 18 år till den som har rätt till bidrag. Om det finns särskilda skäl, får bidrag lämnas även till annan anhörig eller sambo som lever i hushållsgemenskap med utlän- ningen i Sverige. 
 Bidrag får även ges till make eller maka samt barn under 18 år till den som har rätt till bidrag. Om det finns särskilda skäl, får bidrag lämnas även till annan anhörig eller sambo  
 som avses i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
 som lever i hushålls- gemenskap med utlänningen i Sverige. 
 __________________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 125 
  
 47 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1984:936) om bidrag till flyktingar för kostnader för anhörigas resor till Sverige 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1984:936) om bidrag till flyktingar för kostnader för anhörigas resor till Sverige att 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 Bidrag får lämnas till resa för anhörig som har sammanlevt med flyktingen utanför Sverige och som är 
  
 1. 
  
 make eller maka eller ogift barn under 20 år, 
  
 2. 
  
 förälder eller syskon till den som är minderårigt barn, om det med hänsyn till barnets behov föreligger särskilda skäl, eller 
  
 3. annan person som under 
  
 3. annan person som under 
  
 längre tid  
 under äkten skaps- 
  
 längre tid har 
  
 sammanlevt 
  
 liknande former  
 har samman- 
  
 med flyktingen  
 under för håll- 
  
 levt med flyktingen. 
  
 anden som anges i 1 § andra 
  
 stycket 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232). 
  
 Om det finns synnerliga skäl, får bidrag lämnas även för andra anhöriga än som avses i första stycket. 
 Bidrag får dock inte lämnas, om den anhörige med stöd av särskilt regeringsbeslut om överföring av vissa flyktingar till Sverige har fått tillstånd att resa in i riket. 
 __________________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 Om den avlidne vid dödsfallet sedan minst sex månader sam- manbodde med  
  
 en annan person under såd ana för håll anden som anges i 1 § andra stycket sambo- lagen (1987:232) och ingen av dem var gift eller registrerad partner 
  
 , skall  
  
 den efterlevande  
  
 likställas med  
  
 maka 
  
 . 
  
 126  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 48 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1985:728) om krigsplaceringspremie för flygförare i flygvapnet 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1985:728) om krigsplaceringspremie för flygförare i flygvapnet att 3 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
 Om någon avlider före utgången av det år då han fyller 38 år och då uppfyller kraven i övrigt enligt 2 §, får den avlidnes maka och barn rätt till krigsplaceringspremie. 
 Om den avlidne var ogift men sedan minst sex månader sam- manbodde med  
 en ogift kvinna under äkten skapsliknande förhållanden  
 vid dödsfallet, skall  
 hon  
 likställas med  
 maka 
 . 
 _________________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 127 
  
 49 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1988:244) om grupplivförsäkring för deltagare i arbetsmarknadsutbildning m.fl. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1988:244) om grupp liv- försäkring för deltagare i arbetsmarknadsutbildning m.fl. att 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 I förordningen avses med försäkrad: den som avses i 1 §, 
 försäkringsgrundande anställningstid: tid i arbets marknadsutbildning 
  
 eller yrkesinriktad rehabilitering, 
  
 sambo 
 : en ogift person som 
  
 sambo 
 : en person som inte är 
  
 under äktenskapsliknande för- 
  
 gift eller 
  
 registrerade partner 
  
 håll anden bor tillsammans med 
  
 och som bor tillsammans med en 
  
 en ogift arbetstagare eller förut- 
  
 arbetstagare eller 
  
 föru tvarande 
  
 varande arbetstagare av motsatt 
  
 arbetstagare som inte är gift 
  
 kön, 
  
 eller registrerad partner 
  
 under 
  
 för hå llanden som 
  
 anges 
  
 i 1 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232), 
  
 TGL-S: 
  avtalet om statens tjänstegrupplivförsäkring  
 (TGL-S). 
  
 ________________ 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 128  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 50 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1988:245) om grupplivförsäkring för doktorander 
 Härigenom föreskrivs ifråga om förordningen (1988:245) om grupp liv- försäkring för doktorander att 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 I förordningen förstås med försäkrad: den som avses i 1 §, 
 försäkringsgrundande anställningstid: tid för vilken utbild ningsbidrag 
  
 för doktorander har betalats ut, 
  
 sambo 
 : en ogift person som 
  
 sambo 
 : en person som inte är 
  
 under äktenskapsliknande för- 
  
 gift eller registrerad partner och 
  
 håll anden bor tillsammans med 
  
 som bor tillsammans med en 
  
 en ogift arbetstagare eller förut- 
  
 arbetstagare eller 
  
 förutvarande 
  
 varande arbetstagare av motsatt 
  
 arbetstagare som inte är gift 
  
 kön, 
  
 eller registrerad partner 
  
 under 
  
 för hå llanden som 
  
 anges 
  
 i 1 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 sambolagen 
  
 (1987:232), 
  
 TGL-S: 
  avtalet om statens tjänstegrupplivförsäkring  
 (TGL-S) 
  i dess lydelse enligt statens arbetsgivarverks cirkulär 1988 A 8 
 _______________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 Undantag från kravet på arbetstillstånd gäller även, oav- sett medborgarskap, maka eller make eller sambo  
  
 som avses i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232)  
  
 till sådan utlänning som sägs i första stycket samt deras barn som är under 21 år eller beroende av dem för sin för- sörj ning. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 129 
  
 51 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i utlänningsförordningen (1989:547) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om utlänningsförordningen (1989:547) att 4 kap. 1 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 kap. 
 1 § 
 En utlänning som är medborgare i ett land som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) är undantagen från kravet på arbetstillstånd. 
 Undantag från kravet på arbetstillstånd gäller även, oav- sett medborgarskap, maka eller make eller sambo till sådan utlänning som sägs i första stycket samt deras barn som är under 21 år eller beroende av dem för sin försörjning. 
 ________________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 130  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 52 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1990:1361) om lån till hemutrustning för flyktingar och vissa andra utlänningar 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1990:1361) om lån till hemutrustning för flyktingar och vissa andra utlänningar att 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
 Med sambor avses i denna föror dning  
 en ogift man och en ogift kvinna som bor tillsam- mans under äktenskapsliknande för håll anden 
 . 
 Med sambor avses i denna föror dning  
 två personer som inte är gifta eller registrerade part- ner och som bor tillsammans under förhålla nden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
  
 ______________________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 131 
  
 53 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1995:239) om förmåner till total försvars- pliktiga 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga att 7 kap. 6 § och 10 kap. 2 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 kap. 
 6 § 
 Bestämmelserna om make i detta kapitel gäller också för  
 sambo av samma eller motsatt kön. 
  
 Bestämmelserna om make i detta kapitel gäller också för  
 två per- soner som bor tillsammans under förhållanden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
  
 10 kap. 
 2 § 
 I detta kapitel förstås med 
 försäkrad: den som enligt 1 § har rätt till grupplivförsäkring, 
  
 sambo 
 : en ogift person som 
  
 sambo:  
 en person som inte är 
  
 under äktenskapsliknande för- 
  
 gift eller registrerad partner och 
  
 håll anden bor tillsammans med 
  
 som bor tillsammans med en 
  
 en ogift för säk rad eller förut var- 
  
 försäkrad eller förutvarande 
  
 ande fö rsäk rad av motsatt kön, 
  
 försäkrad som inte är gift eller 
  
 registrerad partner under för- 
  
 hå llanden som anges i 1 § andra 
  
 stycket sambolagen (1987:232), 
  
 TGL-S: 
  avtalet om statens tjänstegrupplivförsäkring  
 (TGL-S) 
  i dess lydelse enligt Statens arbetsgivarverks cirkulär 1989 A 5. 
 ________________________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 132  
 Författningsförslag 
  
 SOU 1999:104 
  
 54 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1997:909) om handläggning av ärenden om statliga tjänstepensionsförmåner 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1997:909) om hand lägg- ning av ärenden om statliga pensionsförmåner att 17 § skall ha föl jande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 17 § 
 Rätt till pensionsförmåner åt efterlevande kan beviljas 
  
 1. 
  
 efterlevande make och barn efter pensionstagare som endast hade rätt till pension eller understöd för egen del enligt föreskrifter som meddelats av Kungl. Maj:t före den 1 juli 1959 eller enligt särskilda beslut av Kungl. Maj:t, 
  
 2. 
  
 en frånskild make om en domstol inte har förordnat om rätt till familjepension och arbetstagaren har avgått från statsanställning före den 1 januari 1992, om det finns särskilda skäl och 
  
 3. 
  
 en  
 ogift  
 person  
 av motsatt  
 3. en person  
 som inte är gift 
  
 kön, 
  
 som 
  
 vid 
  
 arbetstagarens 
  
 eller 
  
 registrerad partner 
  
 och 
  
 död 
  
 stadigvarande 
  
 samman- 
  
 som 
  
 vid arbetstagarens 
  
 död 
  
 bott med honom eller henne 
  
 stadigvarande 
  
 sammanbott 
  
 med 
  
 under 
  
 äkte nskapsliknande 
  
 honom eller henne under  
 för håll- 
  
 för håll anden 
  
 och 
  
 därunder 
  
 anden som anges i 1 § andra 
  
 inte uppburit familjepensions- 
  
 stycket sambolagen 
  
 (1987:232) 
  
 för måner, 
  
 om 
  
 det 
  
 finns sär- 
  
 och 
  
 därunder 
  
 inte 
  
 uppburit 
  
 skilda skäl. 
  
 familjepensionsför måner, om det 
  
 finns särskilda skäl. 
  
 Familjepensionsförmånen 
  
 begränsas med hänsyn till de familje- 
  
 pensionsförmåner som andra efterlevande kan ha rätt till. 
 Kostnaden för familjepensionsförmånen betalas på det sätt som gäl ler för egenpensionen eller understödet. 
 ________________________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 2. den som är gift med en för älder eller bor tillsammans med en förälder under  
  
 för håll- anden som anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232),  
  
 och 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningsförslag  
 133 
  
 55 
  
 Förslag till 
  
 Förordning om ändring i förordningen (1997:1158) om statsbidrag för tecken - språksutbildning för vissa föräldrar 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1997:1158) om stats bid- rag för teckenspråksutbildning för vissa föräldrar att 1 § skall ha föl- jande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 Statsbidrag lämnas enligt denna förordning för kostnader för tecke n- språksutbildning för föräl drar till barn som för kom munikation är bero- ende av teckenspråk (TUFF). Statsbidrag lämnas i den utsträckning det finns medel. 
 Vid tillämpningen av denna förordning likställs med förälder 
 1. särskilt förordnad vårdnadshavare som inte är förälder och som har vård om barnet, 
 2. den som är gift med en för älder eller bor tillsammans med en förälder under  
 äkten- skapsliknande för håll anden,  
 och 
  
 3. 
  
 den som har tagit emot ett barn för stadigvarande vård och fostran i sitt hem. 
  
 ______________ 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Inledning  
 137 
  
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Direktiven 
  
 Regeringen beslutade den 5 juni 1997 att tillkalla en kommitté för att 
  
 · 
  
 utvärdera sambolagen, 
  
 · 
  
 överväga om skillnaderna i den rättsliga behandlingen av homosexuella sambor jämfört med heterosexuella sambor är moti verade, samt 
  
 · 
  
 klarlägga om det finns behov av ett utvidgat rättsligt skydd vid andra former av hushållsgemenskap än sådana som i dag är reglerade i lag, särskilt om parterna inte har möjlighet att ingå äktenskap eller registre rat partnerskap. 
  
 I direktiven framhålls att utvärderingen av sambolagen särskilt skall inriktas på frågan om huvudsyftet med lagen har uppnåtts, nämligen att ge ett minimiskydd åt den svagare parten vid ett samboförhållandes upp- lösning. Finns det luckor i skyddet skall utredningen föreslå de lag änd- ringar som den bedömer vara motiverade. Sådana ändringar får även avse begränsade utvidgningar av tillämpningsområdet. 
 Enligt direktiven skall utredningen vidare pröva om det behövs några lagändringar för att sådana oklarheter som finns i dag och som kan ge upphov till tvister skall kunna undvikas eller begränsas. Som exempel anges att det kan finnas anledning att pröva om det i lagen bör anges en tid inom vilken en begäran om bodelning skall framställas och om det bör öppnas en möjlighet att meddela interimistiska beslut även i fråga om en bostad som ingår i bodelningen. 
 Slutligen anges beträffande utvärderingen av sambolagen att utred- ningen skall undersöka om det finns anledning att förbättra informa- tionen om sambolagen och hur det i så fall bör ske. 
 Utredningens uppdrag i den del som rör sambor av samma kön är att överväga om det finns rättsliga skillnader mellan sambor av samma och motsatt kön och hur dessa i så fall kan undanröjas. 
 Utredningens uppdrag såvitt avser annan hushållsgemenskap är att klarlägga vilka behov av rättsligt skydd som kan finnas vid andra former av hushållsgemenskap än sådana som i dag är reglerade i lag. Kret sen 
  
 138  
 Inledning 
  
 SOU 1999:104 
  
 bidragsberättigade när det gäller bostadsbidrag skall därvid över vägas särskilt. Utredningen bör enligt direktiven syfta till att belysa vilka grupper som kan ha behov av ökad rättslig trygghet samt att när mare klargöra vilka dessa behov är. Framför allt bör utredningen inrik tas på en genomgång av det sociala trygghetsområdet. Utgångspunkten sägs dock vara att lagändringar skall genomföras bara om det finns ett uttalat skyddsbehov. 
 I fråga om bostadsbidrag skall utredningen lämna förslag till lag änd- ringar som möjliggör en av riksdagen förordad utvidgning av kret sen bidragsberättigade till att omfatta personer som bor tillsammans, oavsett samlevnadsform (bet. 1995/96:BoU11 s. 18). Utredningen skall enligt direktiven också beräkna kostnaderna för en sådan reform samt analysera de ekonomiska konsekvenserna för den enskilde. 
 Direktiven är intagna som  
 bilaga 1  
 till betänkandet. 
  
 1.2 
  
 Arbetets bedrivande 
  
 Kommittén hade sitt första sammanträde den 23 oktober 1997. Enligt direktiven skulle kommittén redovisa sitt uppdrag den 30 juni 1999. Efter hemställan från kommittén beslöt regeringen dock den 12 maj 1999 att utredningen skulle redovisa uppdraget först den 1 oktober 1999. 
 Kommitténs ledamöter, sakkunniga och experter har haft 16 samman - träden. Därutöver har kommittén vid fyra tillfällen sammanträtt i olika arbetsgrupper. 
 En viktig del av utredningens arbete har varit att kartlägga om huvudsyftet med sambolagen har uppnåtts, nämligen att ge ett minimi- skydd åt den svagare parten vid ett samboförhållandes upp lösning. I detta syfte har kommittén anordnat två hearingar om sambolagen. Vid den första hearingen deltog advokater, domare, socialtjänstpersonal m.fl. En deltagarförteckning finns i  
 bilaga 2.  
 Vid den andra hearingen deltog professor York, f.d. justitierådet Joseph samt universitetslektorn Gordon. Kommittén har dess utom i samma syfte haft två sammanträden med f.d. regeringsrådet Petty. 
 För att få Riksförbundets för sexuellt likaberättigande (Proctor) syn- punkter på lagen om homosexuella sambor har en hearing med före trä- dare för RFSL anordnats. 
 Vidare har kommittén med hjälp av Statistiska centralbyrån (SCB) tagit fram uppgifter om hur många personer som bor i annan hushålls- gemenskap och vilka personer det är som bor tillsammans i dessa hus- håll. Därefter har kommittén låtit genomföra en intervjuundersökning som SCB varit ansvarig för. SCB har intervjuat 533 personer som i 
  
 SOU 1999:104 
  
 Inledning  
 139 
  
 SCB:s  
 ULF-undersökningar 
  under åren  
 1994-1996 
  uppgett sig vara ensamstående men ha minst en annan person i hushållet. 
 Därutöver har Riksförsäkringsverket (RFV) på kommitténs uppdrag beräknat kostnaderna för en utvidgning av kretsen bostads bidragsberätti- gade till att omfatta personer som bor tillsammans, oavsett samlevnads- form. 
 Kommittén har också studerat gällande bestämmelser om sam man- boenden i samboförhållande och i annan hushållsgemenskap i de nor di- ska länderna samt i Belgien och i Nederländerna. Uppgifterna om isländsk rätt har inhämtats och sammanställts av Boyd. När det gäller norsk rätt har kommitténs ordförande och sekreterare varit i Oslo och sammanträffat med det norska Samboerutvalget under ledning av høysterettsadvokaten Hill. Vidare har kommitténs ordförande, sekreterare och experten Davis gjort en studieresa till Nederländerna. Därvid sam man- träffade kommittén på Justitiedepartementet i Haag med Petty som är juridisk sakkunnig på enheten för familjerätt, samt juristerna Hunter och Brown. Kommittén träf- fade också professor Jaap Doek och advokat Weber van der Voort, båda med familjerätt som specialitet. 
 Slutligen har kommittén haft visst samråd med jur. Mcdowell i processuella frågor. 
  
 1.3 
  
 Uppdraget 
  
 Kommitténs uppdrag består av i huvudsak tre delar enligt följande. Den för sta delen rör frågan om syftet med lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem (sambolagen) att ge den svagare parten ett minimi- skydd vid förhållandets upplösning har uppnåtts. I den andra delen som gäller lagen (1987:813) om homosexuella sambor skall kommittén undersöka om det finns några omotiverade rättsliga skillnader mellan sambor av samma och av motsatt kön och i så fall lägga fram förslag till lagändringar som undanröjer dessa skillnader. I den tredje och sista delen av uppdraget skall kommittén undersöka och utröna behovet av ett rätts- ligt skydd vid andra former av hushållsgemenskap än sådana som i dag är reglerade i lag. Uppdraget handlar således dels om huruvida den befintliga rättsliga regleringen är tillräcklig för personer av mot satt och samma kön som bor tillsammans i ett samboför hållande, dels om en rättslig reglering behövs även för personer som bor till sammans i annan hushållsgemenskap. 
 Sambolagen är tillämplig när en ogift man och en ogift kvinna bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Att förhållandet 
  
 140  
 Inledning 
  
 SOU 1999:104 
  
 skall vara äktenskapsliknande innebär krav på viss fasthet i relationen. Enligt lagförarbetena (prop. 1986/87:1 s. 252) krävs att parterna sammanlever i en inte alltför kortvarig förbindelse vari normalt ingår sexuellt samliv, gemensamt hushåll och bostad samt gemensam ekonomi eller i vart fall ekonomiskt samarbete. Om parterna har barn tillsam- mans, om de är kyrkobokförda på samma adress, eller om de har sam- manbott i samma bostad i mer än sex månader finns det en presumtion för att de är sambor. I varje enskilt fall görs en hel hetsbedömning av omständigheterna. 
 Genom en hänvisning i lagen (1987:213) om homosexuella sambor är sambolagen tillämplig även för homosexuella sambor. 
 När man talar om hushållsgemenskap avses oftast en förhållandevis varaktig gemenskap mellan två eller flera personer som delar bostad och som har ett visst mått av ekonomisk gemenskap och samarbete i vardag- liga göromål (jfr SOU 1993:98 Partnerskap). 
 Äkta makar och registrerade partner som bor tillsammans lever vanligtvis i en hushållsgemenskap. För uppkomsten av Hicks samboför håll- ande krävs att en hushållsgemenskap föreligger mellan parterna. En hushållsgemenskap kan emellertid uppkomma mellan två eller flera per- soner som delar hem och hushåll men som  
 i övrigt  
 inte har den särskilda gemenskap som kännetecknar äktenskapet och den äkten skapsliknande samlevnaden. Exempelvis kan föräldrar - vuxna barn, syskon, släktingar, vänner, arbetskamrater och studiekamrater som bor tillsammans ha en sådan gemenskap som avses. I de fall ett vuxet barn bor tillsammans med en förälder, liksom när andra släktingar eller vänner lever i hushållsgemenskap med varandra, saknas på de flesta rätts områden särskild reglering. 
  
 1.4 
  
 Betänkandets disposition 
  
 Betänkandet följer direktiven på så sätt att det i den allmänna delen är uppbyggt i tre avsnitt. Efter förevarande inledning kommer den första delen (kap.  
 2-4), 
  som handlar om sambors inbördes förhållanden. För- utom en redovisning av gällande rätt (kap. 2) innehåller denna del en sammanställning av sambors rättsliga ställning i några andra länder (kap. 3) samt kommitténs överväganden och förslag beträffande sambo- lagen (kap. 4). 
 Den andra delen (kap.  
 5-6) 
  handlar om lagen om homosexuella sam- bor. Därvid redovisas bl.a. bakgrunden till den nu gällande regleringen (kap. 5) samt kommitténs ställningstagande till behovet av en ny regle- ring för sambor av samma kön (kap. 6). 
  
 SOU 1999:104 
  
 Inledning  
 141 
  
 Betänkandets tredje del (kap.  
 7-10) 
  behandlar annan hushållsgemen- skap. Avsnittet inleds med en redovisning av frågans tidigare behandling (kap. 7) och följs av en genomgång av det sociala trygg hetsområdet (kap. 8) samt en redovisning av kommitténs undersökningar (kap. 9). Slutligen redovisar kommittén sina överväganden angå ende behovet av en rättslig reglering för personer som sammanbor under angivna former (kap. 10). 
 Betänkandet innehåller vidare en redovisning av förslagens ekonomiska konsekvenser och ikraftträdande, förslagens konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män samt för fattnings- kommentarer. 
  
 142  
 Inledning 
  
 SOU 1999:104 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors inbördes förhå llanden  
 143 
  
 2 Sambors inbördes förhållanden 
  
 2.1 
  
 Sambolagen 
  
 Sambolagen innehåller bestämmelser  
 dels  
 om bodelning vid upplösning av samboförhållandet,  
 dels  
 om en sambos rätt att i vissa fall ta över en bostad som inte ingår i bodelningen,  
 dels  
 om inskränkningar i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet och om rättegången i vissa tvister mellan sambor. 
  
 2.1.1 
  
 Tillämpningsområdet 
  
 Sambolagen är tillämplig när en ogift man och en ogift kvinna bor till- sammans under äktenskapsliknande förhållanden. Genom en hän visning i lagen (1987:813) om homosexuella sambor är sambolagen tillämplig även för homosexuella sambor. 
 Sambolagen gäller endast sambornas gemensamma bostad och bohag. Till gemensamt bohag räknas inte sådant bohag som uteslutande används för den ena sambons bruk (3 §). Till sambors gemensamma bostad och bohag räknas inte heller egendom som används huvudsak- ligen för fritidsändamål (4 §). 
  
 2.1.2 
  
 Bestämmelserna om bodelning 
  
 När ett samboförhållande upphör, skall på begäran av någon av sam- borna deras gemensamma bostad och bohag fördelas mellan dem genom bodelning om egendomen har förvärvats för gemensamt begagnande (5 §). 
 Bodelningen skall förrättas av samborna tillsammans. Över bodel- ningen skall det upprättas en handling som båda samborna skriver under (14 § sambolagen jämfört med 9 kap. 5 § ÄktB). 
 Vid bodelningen skall först sambornas andelar i egendomen beräknas (6 §). Från var och en av sambornas andelar i egendomen skall avräknas så mycket att det täcker de skulder som den sambon hade när sambo för- hållandet upphö rde (7 § första stycket). För sådana fordringar mot en sambo som inte är fö renade med särskild förmånsrätt i bostaden eller 
  
 144  
 Sambors inbördes förhållanden 
  
 SOU 1999:104 
  
 bohaget och som inte heller på annat sätt är att hänföra till sådan egendom skall sambon få täckning ur bostaden och bohaget endast i den mån betalning inte kan erhållas ur annan egendom (7 § andra stycket). Värdet av nettobehållningen skall normalt delas lika (8 §). 
 Det finns undantag från hälftendelningsprincipen. I den mån det med hänsyn särskilt till samboförhållandets längd men även till sambornas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är oskäligt att en sambo när samlevnaden upphör skall lämna egendom till den andra i den omfattning som följer av  
 5-8 
  §§, skall bodelningen i stället göras så att den förstnämnda sambon får behålla mer av sin egendom (9 § första meningen). Är en sambo försatt i konkurs när bodelningen skall förrättas, eller finns det andra särskilda skäl att inte dela sambornas egendom, skall varje sambo behålla sin egendom som sin andel (9 § andra meningen). Jämkningsregeln gäller oavsett om bodelning sker under sambornas livstid eller efter ena sambons död. 
 När vardera sidans andel i bodelningen är uträknad skall egendomen som omfattas av bodelningen fördelas. Vardera sambon skall få egendom som tillhopa är värd så mycket som den sambon skall ha ut vid bodelningen. Vid lottläggningen gäller att den sambo som bäst behöver bostaden eller bohaget har rätt att få denna egendom i avräkning på sin lott, eller, om värdet är ringa, utan avräkning (10 §). En förutsättning för att sambo skall få överta en bostad eller bohag som tillhör den andra sambon är dock att ett sådant övertagande även med hänsyn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. Svarar egendomen för fordran som är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen, är en ytterligare förutsättning för ett övertagande att den andra sambon befrias från ansvar för fordringen eller att medel till att betala denna har satts under särskild vård (10 § andra stycket). 
 En sambo har rätt att i stället för att lämna egendom till den andra sambon betala motsvarande belopp i pengar (11 §). 
 När ett samboförhållande upphör genom den ena sambons död finns i sambolagen en kompletterande bodelningsregel (12 § andra stycket). Enligt denna bestämmelse har den efterlevande alltid rätt att som sin andel få ut så mycket av den behållna egendomen efter avdrag för skulder att det motsvarar värdet av två prisbasbelopp, dock endast i den mån egendomen räcker till (lilla basbeloppsregeln). År 1999 är prisbasbeloppet 36 400 kr. Vid bodelning i anledning av den ena sambons död gäller rätten att överta bostad och bohag endast till förmån för den efterlevande sambon. 
 För sambor som önskar hålla isär sina ekonomiska förhållanden finns möjlighet att avtala att lagens delningsregler inte skall gälla i deras samboförhållande (5 § andra stycket). Ett sådant avtal skall vara skriftligt och undertecknat av båda samborna. Om ett avtal enligt 5 § 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors inbördes förhå llanden  
 145 
  
 andra stycket i något fall skulle vara oskäligt mot den ena sambon torde det kunna jämkas eller lämnas utan avseende med en analog tillämpning av 36 § avtalslagen (jfr prop. 1986/87:1 s. 259). 
  
 2.1.3 
  
 Sambos rätt att överta bostad som inte ingår i bodelningen 
  
 En bostad som inte ingår i bodelningen kan övertas av den sambo som inte innehar bostaden. Detta framgår av 16 §. Övertaganderätten inträder när förhållandet upphör och kan inte avtalas bort i förväg. Även om samborna träffat avtal enligt 5 § andra stycket om att sambolagens delningsregler inte skall vara tillämpliga kvarstår övertaganderätten enligt 16 §. Calhoun aganderätten avser den gemensamma bostaden om denna innehas med hyresrätt eller bostadsrätt. Med uttrycket att bostaden inte ingår i bodelningen kan avses såväl att bostaden inte är anskaffad för gemensamt begagnande som att bostaden visserligen förvärvats för gemensamt begagnande men till följd av avtal som avses i 5 § andra stycket likväl inte skall ingå i någon bodelning. Över tagande- rätten förutsätter att den som gör anspråk på bostaden bäst behöver den. Vid bedömningen sker en behovsprövning. Vid denna prövning beaktas inte bara det större b ehovet hos ena sambon utan också vad som är skäligt med hänsyn till omstä ndigheterna i övrigt. Av lagtexten framgår också att om samborna inte har eller har haft barn tillsammans krävs för övertagande att det för eligger synnerliga skäl. 
 Enligt 16 § andra stycket förlorar en sambo sin övertaganderätt, om han eller hon inte framställt anspråk härom tre månader efter det att han eller hon flyttat från bostaden. 
 Den som övertar bostaden skall ersätta den andra sa mbon för bostadens värde. 
 Om samborna inte kan enas om vem som skall få överta bostaden får talan härom väckas genom ansökan om stämning. I ett mål om rätt att överta bostad enligt 16 § kan rätten meddela interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt på yrkande av endera parten med stöd av 24 §. Ett förordnande om kvarsittningsrätt medför skyldighet för den andra sambon att genast flytta från bostaden (24 § andra stycket). 
  
 146  
 Sambors inbördes förhållanden 
  
 SOU 1999:104 
  
 2.1.4 
  
 Inskränkningar i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet 
  
 I 17 § anges inskränkningar i sambos rätt att förfoga över egendom som ägs eller innehas av sambon men som utgör sambornas gemensamma bostad eller bohag. Innehållet i paragrafen kan sammanfattas så att inskränkningarna gäller dels bostad och bohag som skall ingå i en eventuell bodelning därför att egendomen anskaffats för gemensamt begagnande, dels bostad som visserligen inte skall ingå i bodelning men som innehas med hyresrätt eller bostadsrätt och därför är omfattad av den andra sambons övertaganderätt enligt 16 § (jfr Agell, Anderson, Äktenskap, samboende, partnerskap, 1998, s. 257 f.). 
 I huvudsak gäller att utan den andra sambons samtycke får en sambo inte sälja bostad och bohag, hyra ut bostaden, låta inteckna fast egendom eller pantsätta bostad och bohag. Bestämmelserna om samtycke av en sambo till en åtgärd av den andra sambon tillämpas också när dödsboet efter en avliden sambo vidtar en sådan åtgärd. 
 Det finns enligt 18 § möjlighet att ersätta samtycket med domstols- tillstånd. 
 Enligt 19 § kan i vissa fall en domstol förklara en rättshandling som föret agits utan den andra partens samtycke ogiltig varvid egendomen skall återgå. Överlåtelse eller pantsättning av bohag skall dock inte för- klaras ogiltig om den nya innehavaren har fått egendomen i besittning i god tro. Talan om ogiltigförklaring skall väckas hos domstol inom tre månader från det att den andra sambon fick kännedom om transaktionen. Har lagfart eller inskrivning beviljats med anledning av överlåtelse av fast egendom eller tomträtt, får talan inte väckas. 
  
 2.2 
  
 Sambors rättsförhållanden 
  
 2.2.1 
  
 Samäganderätt 
  
 2.2.1.1 
  
 Äganderätt och olika slag av egendom 
  
 Principerna för äganderätt till egendom för makar - registrerade partner och sambor är desamma. En make/partner, liksom en sambo, blir i princip ägare till vad han eller hon köper för egna medel. Såväl makar som sambor äger således vardera sin egendom och har sina skulder. 
 I äktenskapet påverkas inte äganderättsförhållandena eller skulderna av om egendomen är giftorätt eller enskild egendom. Giftorätt innebär inte att man äger någon andel i den andras egendom. Däremot finns giftorättsanspråket som ett latent anspråk på delning av egendomens 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors inbördes förhå llanden  
 147 
  
 värde vid en framtida bodelning (jfr Agell, a.a. s. 86). Enligt 10 kap. 1 § äktenskapsbalken (ÄktB) skall makarnas giftorättsgods ingå i bodelning. Enligt 7 kap. 1 § ÄktB är en makes egendom giftorättsgods i den mån den inte är enskild egendom. 
 I samboförhållanden finns ingen giftorätt. Däremot kan sambors bostad och bohag som förvärvats för gemensamt begagnande bodelas i enlighet med sambolagen. 
  
 2.2.1.2 
  
 Samägandets uppkomst 
  
 Det finns inte någon allmän civilrättslig lag som reglerar uppkomsten av samäganderätt. Samäganderättslagen från 1904 innehåller endast regler som utgår från att samäganderätt redan föreligger. 
 Samägande kan uppstå om parterna förvärvar egendom tillsammans, t.ex. om de betalar hälften var. Det kan också vara så att det är den ena parten som har betalt egendomen som det är fråga om medan den andra parten har lagt ut motsvarande belopp på löpande utgifter eller på någon annan egendom. 
 Det finns ingen i lag reglerad presumtion för samägande i äktenskap eller samboförhållanden. I betänkandet Äktenskapsbalk (SOU 1981:85) föreslog Familjelagssakkunniga att bostad och bohag som förvärvats för makarnas gemensamma begagnande vid bodelningen skulle anses tillhöra dem tillsammans med lika andelar. Förslaget blev utsatt för stark kritik. Det ansågs innebära stora risker för bo rgenärerna och det ansågs dessutom komplicerat. Förslaget genomfördes därför inte. 
 I rättspraxis har man i flera fall godtagit att makar eller sambor som båda har inkomster kan bli samägare till föremål som inköpts av än den ena och än den andra. Som ett exempel beträffande lös egendom kan nämnas RH 1986:25 där det ansågs att möbler som mannen anskaffat var förvärvade av mannen och kvinnan med samäganderätt. HovR:n framhöll att parterna sa mmanflyttat i avsikt att sammanbo resten av livet, att deras inkomstförhållanden var likartade och att de i stort sett i lika mån bidragit till det gemensamma hushållet. Mannen ansågs därmed ha förvärvat egendomen med samäganderätt för sig själv och kvinnan. I ett antal rättsfall från  
 1980-talet 
  avseende bostadsfastigheter har makar (och sambor) ansetts äga bostadsfastigheten gemensamt trots att endast en av makarna eller samborna haft lagfart på fastigheten och alltså utåt framstått som dess ägare. Som exempel på rättsfall där fråga varit om sådan s.k. dold äganderätt kan nämnas NJA 1980 s. 705, NJA 1981 s. 693 och NJA 1982 s. 589. De förutsättningar som nämns i dessa rättsfall för att samä gande skall anses ha uppkommit kan sammanfattas enligt följande (jfr Tottie, Äktenskapsbalken och promulgationslag m.m., 
  
 148  
 Sambors inbördes förhållanden  
 SOU 1999:104 
  
 1990, s. 38 och Teleman, Bodelning under äktenskap och vid skilsmässa, tredje upplagan, 1998 s. 33 f.). 
  
 · 
  
 Avsikten med förvärvet skall ha varit att skaffa en gemensam bostad för parterna. 
  
 · 
  
 Den som gör anspråk på samäganderätt skall på något sätt ha bidragit till finansieringen av förvärvet. 
  
 · 
  
 Parterna skall uttryckligen eller underförstått (konkludent) ha avtalat eller förutsatt att fa stigheten skulle vara deras gemensamma. 
  
 Högsta domstolen (HD) har i ett rättsfall (  
 NJA 1992 s. 163 
 ) prövat om samäganderätt uppkommit i lös egendom av ansenligt värde. Målet gällde en båt som byggts av mannen i ett samboförhållande. Sambolagen var inte tillämplig eftersom båten inte var bostad eller bohag och dessutom var avsedd för fritidsändamål. I målet yrkade kvinnan att det skulle fastställas att hon ägde bättre rätt än mannen till halva båten och, som hon slutligt bestämde sin talan i HD, i andra hand att hennes rätt till båten bestämdes till en mindre andel. HD inledde domskälen med att redogöra för gällande rätt. 
 Frågan om viss egendom som förvärvats under ett samboförhållande tillhör endera sambon ensam eller båda gemensamt med samäganderätt skall avgöras efter allmänna förmögenhetsrättsliga principer för förvärv av äganderätt, va rvid dock måste beaktas den nära personliga och ekono- miska gemenskap som i allmänhet råder mellan sambor. Detta innebär att avgörande för äganderätt sfrågan i princip är vem som har tillskjutit medel för anskaffande av egend omen; om båda samborna har tillskjutit medel, får egendomen anses innehas med samäganderätt. Frågan vem som har tillskjutit medel för inköp av viss egendom bör dock inte bedömas alltför formellt utan bör ses mot bakgrund av sambornas ekonomiska förhållan- den i övrigt. Om båda samborna har i nkomster och den ena sambon t.ex. svarar för löpande utgifter, såsom mat, hyra m.m. medan den andra står för inköp av kapitalvaror, bör denna uppdelning inte vara avgörande för vem som skall anses ha bekostat inköpet (jfr NJA II 1921 s. 89 samt lagrådet i prop. 1980/81:8 s. 1106 f.). Inköpt egendom bör i sådana fall i allmänhet anses tillhöra samborna med samäganderätt om ege ndomen kan förutsättas vara förvärvad för gemensamt bruk. I den mån förvä rvet av viss egendom varit beroende av den ena sambons arbetsinsats, bör vä rdet därav tillgodoräknas honom eller henne. Då fråga inte är om bohag eller annan egendom som utan vidare kan förutsättas vara förvärvad för gemensamt bruk, kan bl.a. vara av betydelse om egendomen anskaffats i endast den ena sambons intresse eller förvärvats för att tillgodose båda sambornas gemensamma intressen. Avgörande för äganderätten bör vara förhållan- 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors inbördes förhå llanden  
 149 
  
 dena vid tiden för förvärvet; vad som därefter sker kan inte anses förändra äganderätten såv ida inte en verklig överlåtelse sker. 
 HD konstaterade därefter att det var fråga om en båt som förvärvats för medel som erhållits vid försäljning av en annan båt. HD fann att den första båten anskaffats genom mannens arbete vilket var helt dominerande i förhållande till kostnaderna för material, vartill båda bidragit. Båten ansågs därför ha tillhört mannen och den ansågs inte vara anskaffad för gemensamt bruk. Inte heller den andra båten ansågs vara anskaffad för gemensamt bruk. På grund härav fann HD att kvinnans talan inte kunde bifallas. 
 King har i Juridisk tidskrift 1992/93 s. 688 kommenterat rättsfallet. 
  
 2.2.1.3 
  
 Andel i samäganderätten 
  
 När det konstaterats att samägande föreligger, skall vardera partens andel i egendomen fastställas. Enligt 1 § samäganderättslagen skall lotterna vara lika räknade när inte annat kan fastställas. Enligt Teleman (a.a. s. 39) kan en beräkning av andelarna i proportion till vad var och en av makarna tillskjutit för det aktuella förvärvet, vara mycket svår att praktiskt utföra. Detta särskilt när förvärvet ligger långt tillbaka i tiden och makarnas inkomster kanske växlat under årens gång. Teleman påpekar vidare att i det praktiska rättslivet har makarna ansetts äga hälften var av den samfällda egendomen även i fall där hustruns inkomster och därmed penningmässiga insatser varit små. 
  
 2.2.1.4 
  
 Samäganderättslagen 
  
 Samäganderättslagen är dispositiv, vilket innebär att parterna kan avtala om att annat skall gälla. 
 Huvudregeln i lagen (2 §) är att varje förfogande över det samägda godset i dess helhet eller vidtagande av förvaltningsåtgärd förutsätter enighet mellan delägarna. Om åtgärd är brådskande och nödvändig för godsets bevarande görs undantag. 
 Kan delägarna inte enas om godsets förvaltning eller nyttjande kan varje delägare ansöka om att rätten förordnar att godset under viss tid omhändertas av en god man som rätten utser. Till god man får även delägare förordnas (3 §). 
 Kan parterna inte enas om försäljning av samägd tillgång, anges i 6 § samäganderättslagen att envar av dem kan ansöka hos domstol att 
  
 150  
 Sambors inbördes förhållanden 
  
 SOU 1999:104 
  
 egendomen för gemensam räkning försäljs på offentlig auktion. Förordnande om försäljning kan förhindras av den andra parten om han förmår visa synnerliga skäl för anstånd. I samband med förordnande om offentlig auktion skall rätten också, om det yrkas av någon delägare, bestämma ett pris under vilket godset inte får försäljas (9 §). 
  
 2.2.1.5 
  
 Samäganderätt vid utmätning 
  
 Fråga om samäganderätt kan uppkomma i samband med utmätning hos någondera parten. Huvudregeln enligt 4 kap. 17 och 24 §§ utsöknings - balken (UB) är att utmätning får ske om det framgår att egendomen tillhör gäldenären. Eftersom det kan vara svårt att bevisa att egendomen tillhör gäldenären finns vissa presumtionsregler för äganderätt. Utmät- ning får ske om gäldenären är antecknad som ägare till egendomen i ett offentligt register. Den egendom det rör sig om är skepp och luftfartyg (4 kap. 18 § andra stycket) och fast egendom (4 kap. 24 §). Presum- tionen bryts om det framgår att egendomen tillhör annan. Beträffande lös egendom presumeras gäldenären vara ägare till den om han har den i sin besittning, om det inte framgår att egendomen tillhör annan (4 kap. 18 § första stycket). För makar som varaktigt bor tillsammans och sambor gäller en särskild regel (4 kap. 19 § första styc ket). Gäldenären presumeras även här vara ägare till egendomen i dess he lhet. Om det visas att egendomen tillhör gäldenärens make eller sambo får utmätning inte ske. Påstår gäldenärens m ake/partner eller sambo att han eller hon är samägare till egendomen räcker det att detta görs sannolikt. Utmätningen kommer då bara att avse gäldenärens andel i egendomen. Till följd av UB:s regler om indragning kommer dock normalt egendomen att försäljas i sin helhet men samägaren får sin andel av försäljningslikviden. 
 Lagutskottet som vid riksdagsbehandlingen av förslaget till UB formulerade regeln i 4 kap. 19 § uttalade att man inte bör bortse från det förhållandet att egendom i makarnas gemensamma besittning - t.ex. inventarier i hemmet - ofta är samägd och att det i allmänhet är svårt för en make att på förhand säkra tillräcklig bevisning om äganderätten beträffande sådan egendom. Utskottet anförde vidare att enbart ett påstående om samä ganderätt inte räcker som sannolika skäl. I betydelse i sammanhanget ansågs böra vara att det av en skriftlig handling - exempelvis en faktura - framgår att båda makarna står som köpare. Vidare kan det förhållandet att i samband med förvärvet av egendomen ett belopp, som ungefärligen motsvarar köpesumman tagits ut från ett bankkonto som disponeras av båda makarna, ensamt anses tala för att egendomen är samägd. Detsamma bör gälla när makarna i anslu tning till 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors inbördes förhå llanden  
 151 
  
 förvärvet tagit ut pengar från konton som de disponerar var för sig. Den omständigheten att båda makarna har haft faktiska inkomster i förening med att egendomen i fråga typiskt sett är sådan att den kan antas vara anskaffad för makarnas gemensamma bruk borde också enligt utskottets mening tillmätas vikt (bet. LU 1980/81:23 s. 30). 
  
 2.2.2 
  
 Avtal mellan sambor 
  
 Det framhålls ofta att sambor genom avtal bör reglera sina inbördes förhållanden. Det är dock oklart vilka olika rättsverkningar som kan åstadkommas genom avtal mellan sambor. I ett rättsfall från HD, NJA 1985 s. 172, gällde frågan fastställelse av att ett samboavtal med innehåll att parternas egendom vid en eventuell separation skulle fördelas i två lika stora delar och att giftermålsbalkens regler om giftorättsgods därvid skulle gälla var giltigt. HD fann de båda föreskrifterna i avtalet oförenliga med hänsyn till giftermålsbalkens regler om t.ex. gälds- täckning och jämkning av likadelning. HD anförde att det i och för sig inte fanns skäl att ifrågasätta hänvisningen till giftermålsbalkens regler i den mån hänvisningen syftade till bestämmelser som inte stred mot allmänna förmögenhetsrättsliga regler. HD fann emellertid att rättsförhållandet inte var tillräckligt preciserat för att käromålet skulle kunna prövas och återförvisade målet till tingsrätten. Enligt Price har HD härmed antytt att ett samboavtal inte generellt kan föranleda tillämpning av samma regler som för gifta, men å andra sidan utgått från att ett avtal om tillämpning av samma regler som för gifta genom tolkning skulle kunna anses innefatta förmögenhetsrättsliga avtalsvillkor som är giltiga (Agell, a.a. s. 232). 
 Det är inte säkert att ett avtal mellan sambor blir bindande för dem vid en tvist även om det är fråga om en mer preciserad överenskommelse. Om samborna avtalar att egendom som tillhör ena parten ensam skall vara samägd eller delas lika vid en framtida separation och någon prestation inte föreligger som medför att överlåtelsen kan betraktas som köp eller byte, kan det tänkas att man måste anse avtalet som en gåvoutfästelse (jfr Agell, a.a. s. 233). Det är dock inte säkert att en sådan gåvoutfästelse är bindande. Särskilda bestämmelser gäller vid gåvoutfä stelser och kan få betydelse vid bedömningen av avtalets tillämplighet, se bl.a. 1 § lagen (1936:83) angående utfästelse av gåva och 4 kap. 29 § jordabalken. Även giltigheten av ett avtal om framtida underhållsbidrag från den ena sambon till den andra kan vara tvivelaktig om avtalet avser en framtida men inte aktuell separation (jfr Agell, a.a. s. 233). 
  
 152  
 Sambors inbördes förhållanden 
  
 SOU 1999:104 
  
 Även om det är tveksamt om sambor genom avtal kan skapa ett för dem önskvärt alternativ till äktenskapet framhöll Familje lagssakkunniga i SOU 1981:85 att den part som till sin förmån kan åberopa ett avtal generellt sett befinner sig i ett bättre läge än den som utan stöd i avtal söker komma till sin rätt. I No rstedts formulärbok av Walsh från 1996 anges på s. 209 att de delade meningar som finns angående giltigheten av avtal mellan sambor inte bör avhålla sambor från att genom avtal reglera sina inbördes förhållanden. Det u nderstryks dock att sambor som träffar avtal inte kan vara helt säkra på att vad de avtalar verkligen kommer att gälla. Samtidigt anges det vara svårt att förstå varför man skall underkänna eller jämka ett avtal mellan sambor med ett innehåll som överensstämmer med äkten skapsbalkens regler, i synnerhet som man kan utgå från att avtalsparterna sät ter sig in i vad avtalet kommer att innebära i betydligt större utsträck ning än blivande makar sätter sig in i vilka regler som kommer att gälla för deras äktenskap. 
 Även efter sambolagens tillkomst finns det i vissa fall behov för sambor att träffa individuella avtal för att reglera sina inbördes förhållanden. Självklart är den bristande förutsebarheten av ett sådant avtals giltighet vid tvist mellan parterna till förfång för dem. Varje avtal måste dock tolkas utifrån sina speciella förutsättningar i det enskilda fallet. Sådana frågor lämpar sig knappast för lagstiftning utan bör lösas i rättstillämpningen (jfr SOU 1981:85 s. 252). 
 Statistiska centralbyrån (SCB) har i en intervjuundersökning som företogs år 1992 och 1993 intervjuat knappt 5 000 personer om bl.a. samboförhållanden och äktenskap. Vid undersökningen framkom att endast 17 % av samborna hade gjort upp ett skriftligt avtal som reg- lerade egendomsfördelningen vid samboförhållandets upphörande genom separation eller dödsfall (Fakta om den svenska familjen, Demografiska rapporter 1994:2, SCB s. 67). 
  
 2.2.3 
  
 Kompensation 
  
 Vid den genomgång av sambors rättsliga ställning i de nordiska länderna som presenteras nedan framgår att det framför allt i Danmark uppkommit en praxis om kompensation till en sambo för den obehöriga vinst som den andra sambon gjort på sambons bekostnad. Frågan om obehörig vinst har såvitt är känt inte prövats i svensk rättspraxis. Det är således oklart om en sambo kan tillerkännas ersättning i pengar därför att den andra parten genom bådas gemensamma ansträngningar under samboendet fått tillfälle till en förmögenhetsuppbyggnad utan att någon samäganderätt uppstått. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors inbördes förhå llanden  
 153 
  
 En annan fråga i detta sammanhang är om en hemarbetande part kan få ersät tning för arbete i det gemensamma hemmet. Frågan har besvarats av HD. 
 I  
 NJA 1975 s. 298  
 hade en kvinna och en man sammanbott under äktenskaps- liknande förhållanden under 10 års tid när mannen avled efter några års sjuk- dom. Kvinnan hade skött hushållet och vårdat mannen under sjuk domstiden. Kvinnan yrkade ersättning för sitt arbete av mannens dödsbo. HD uttal ade att en principiell utgångspunkt bör vara att den som åt annan utfört arbete av sådan art och omfattning att lön normalt utgår bör få ersättning för arbetet även i fall där detta ej varit avtalat eller eljest avsett mellan parterna. Exempel på undantag från denna princip ansågs vara arbete som barn under sin uppväxttid utför åt föräldrarna och tjänster som vänner vid tillfälliga behov gör åt varandra. Vad gällde frågan hur man bör bedöma den situationen att en kvinna utfört hushållsarbete och andra i ett hem förekommande arbeten och tjänster för en man som hon under lång tid sammanbott med under äkten- skapsliknande förhållanden, ansågs att arbetet och tjänsterna utförts i part ernas gemensamma intresse som ett led i samlevnaden. På så sätt skilde sig omständigheterna så avgörande från ett anställ ningsförhållande att ersättning i form av lön inte borde utgå. 
  
 154  
 Sambors inbördes förhållanden 
  
 SOU 1999:104 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder  
 155 
  
 3 
  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder 
  
 Kommittén har undersökt sambors rättsliga ställning i de nordiska länderna samt Belgien och Nederländerna. Av dessa länder är Sverige det enda landet som har en sambolag som innehåller bodelningsregler. En lag för sammanboende finns annars i Norge (lagen om hushållsgemenskap) och i Belgien har det beslutats att en sådan lag skall införas (Statutory Cohabitation Act). Dessa lagar gäller för såväl sammanboende i samboförhållande som i annan hushållsgemenskap. Lagen i Norge är tillämplig på sammanboenden mellan två personer eller flera medan den belgiska lagen endast kommer att bli tillämplig när två personer bor tillsammans. En ytterligare förutsättning för den belgiska lagens tillämplighet är att parterna registrerar sitt sam manboende. 
 I den mån särskilda bestämmelser om sambors inbördes för hållanden saknas, tillämpas vanligtvis allmänna förmögen hetsrättsliga bestämmel- ser på de sammanboendes mellanhavanden. 
 Det norska Samboerutvalget har beträffande de nordiska länderna undersökt hur stor del av alla sammanboende par (gifta och sambor) som är sambor. År 1995 var andelen sambor i vart och ett av de nor diska länderna mellan 19 % och 28 %. Den största andelen sambor fanns i Island och den lägsta i Finland. Samboerutvalget uppskattade att i Island och i Sverige var år 1995 vart fjärde sammanboende par sambor. I de övriga nordiska länderna gällde detta vart femte sam manboende par (NOU 1999:25 s. 75). 
  
 3.1 
  
 Danmark 
  
 Det finns ingen lag i Danmark som reglerar sambors för mögenhetsför- hållanden eller förhållandena vid ett samboförhållandes upp lösning. Samboendet i sig påverkar inte parternas ekonomiska för hållanden. Var och en av samborna råder över sin egendom och svarar för sina skulder. I likhet med vad som gäller för andra personer kan sam äganderätt uppkomma för sambor. Exempelvis anses samägande upp komma i de fall där parterna har gemensam ekonomi och det inte kan avgö ras vem av parterna som är ägare till egendomen eller om båda part erna från 
  
 156  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder 
  
 SOU 1999:104 
  
 början finansiellt bidragit till inköpet av egendomen. När ett samboförhållande upphör är utgångspunkten att vardera parten behål ler vad den äger. I en rad domar har den danska Högsta dom stolen emellertid slagit fast rätten till kompensation för den sambo som genom värdeskapande insatser under samboförhållandet berikat den andra sambon så att denne uppnått en ekonomisk fördel. Den ersättning som utgår är skönsmässig. Nedan redovisas några betydelsefulla avgöranden från den danska Högsta domstolen. 
 I  
 UfR 1980.480  
 hade parterna sammanbott nästan fyra år, varav de sista två åren i en villafastighet som förvärvats av mannen för hans och hans sambos gemensamma bruk. Fastigheten förvärvades g enom lån. Parterna hade gemensamt hushåll och ekonomi. Tillsammans med mannen och kvinnan bodde också kvinnans barn. Det var nödvändigt för förvärvet av fastigheten att båda parterna bidrog till utgifterna i hushållet. Kvinnan hade de tre sista åren före separationen haft en inkomst om 40 000 kr, 53 000 kr, resp. 59 000 kr. Mannens inkomster under samma år uppgick till 91 000 kr, 126 000 kr resp. 155 000 kr. När förhållandet upphörde bodde mannen kvar i fastigheten nästan ett och ett halvt år innan fastigheten såldes. Det uppstod vid försäljningen en nettovinst om 120 000 - 130 000 kr. Högsta dom stolen uttalade att det inte fanns tillräckliga skäl att fastslå att mannen och kvinnan innehade fastigheten med samäganderätt. Kvinnan ansågs dock ha rätt till en viss del av nettovinsten. Med hänsyn till samboför hållandets längd, den gemensamma nyttan av fastigheten och till skillnaden i parternas inkomster ansågs kompensationsbeloppet kunna fastställas till 25 000 kr. 
 I  
 UfR 1984.166  
 tillerkändes en hemarbetande kvinna kompensation. Samboför hållandet hade varat i 16 år och paret hade tre gemensamma barn. Kvinnan ägde när samboförhållandet upphörde ingen egendom. Mannen hade emellertid under sambotiden ökat sin förmögenhet väsentligt och när samb oförhållandet upphörde uppgick hans förmögenhet till flera miljoner kronor. Högsta domstolen underströk att kvinnan genom sitt hemarbete hade haft väsentlig betydelse för uppbyggnaden av det gemensamma hemmet och att hon bidragit till att förbättra mannens ekonomi. Hon ansågs dessutom med fog ha kunnat förutsätta att hon vid upplösningen av sambo för hållandet inte skulle ställas utan medel. Kvinnan tillerkändes kompensation av mannen med 200 000 kr. 
 I  
 UfR 1985.607  
 hade samboförhållandet varat knappt åtta år. Mannen ägde en tomt varpå han sedan samboförhållandet inletts uppförde en villa- fastighet. Parterna bodde i villafastigheten med sina gemensamma barn. När samboför hållandet upphörde uppgick fastighetens nettovärde till 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder  
 157 
  
 240 000 kr. 
  
 Under samlivet hade kvinnan totalt sett bidragit med 
  
 170 000 kr. Det mesta av detta belopp härrörde från olika bidrag. Mannen hade bidragit med cirka 400 000 kr. Högsta domstolen framhöll att det var mannen som hade investerat i fastigheten dels genom eget byggnadsarbete, dels genom att ta upp lån och att förmögenhetsökningen huvudsakligen berodde på värdestegring i fastigheten. Kvinnan ansågs inte ha bidragit till parternas gemensamma utgifter eller till förmögenhetsökningen i den omfatt ning att det fanns skäl att tillerkänna henne något belopp. 
 Sambor är inte underhållsskyldiga mot varandra och de ärver inte varandra. 
 Inom vissa rättsområden jämställs dock sambor med makar, t.ex. inom hyreslagstiftningen. När ett samboförhållande upphör kan enligt den danska hyreslagen den av parterna som inte har hyresrätten till lägenheten ta över denna utan hyresvärdens samtycke. Är samborna överens om vem som skall bo kvar i bostaden har den sambon rätt att fortsätta hyresförhållandet. Vid oenighet mellan parterna kan dom stolen bestämma vem av parterna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden. 
 Vid arv tillämpas förmånligare arvsskatteregler för en efterlevande sambo än för obesläktade arvingar om samboförhållandet bestått under två år. En efterlevande sambo kan dessutom erhålla ersättning för för lust av försörjning vid sambos död och, om samboförhållandet bestått under två år, ersättning enligt arbetsskadeförsäkringslagen. 
 Inom sociallagstiftningen är individualprincipen en politiskt fastlagd utgångspunkt. Detta innebär att hänsyn inte tas till annat än den sökan- des ekonomiska förhållanden. När en gift person ansöker om bistånd tas dock hänsyn till den andra makens inkomster. Äkta makar anses nämligen i vissa fall vara fö rsörjningsskyldiga gentemot varandra, vilket inte gäller för sambor. Den an dra sambons inkomst- och arbetssituation är således utan betydelse vid bedömningen av en sambos möjligheter att erhålla bistånd. 
 Sambor särbeskattas medan äkta makar sambeskattas. Detta är oftast till nackdel för samborna. En fördel för samborna är dock att reglerna om subsidiärt ansvar enligt källskattelagstiftningen inte gäller för sam bor utan endast för makar. 
 Rättspolitik 
 År 1969 tillsattes i Danmark en utredning, Ægteskabsudvalget, bestå- ende av både politiker och sakkunniga. Under åren  
 1971-1983 
  utgav utredningen nio betänkanden. I betänkande nr 8 sammanfattade udvalget 
  
 158  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder 
  
 SOU 1999:104 
  
 sina ståndpunkter om behovet av lagreglering för sambor. För det första ansåg udvalget att äktenskapet är den bästa rättsliga ramen för att säkra en känslomässig och ekonomisk trygghet för en familj. Det fram för des därför som viktigt att göra äktenskapet till en attraktiv sam livsform för att få ned antalet ogifta sammanlevande. Som konsekvens härav föreslogs att alla fördelar med att leva tillsammans utan att vara gifta skulle utgå ur lagstiftningen. För det andra tog udvalget avstånd från att utforma en samlad lagstiftning för sambor. Det befarades att man härigenom skulle komma att införa ett äktenskap av andra klassen. Dess- utom ansågs samboförhållandena vara så olika sinsemellan att det inte var möjligt att införa bestämmelser som endast genomsnittligt til lgodo- såg parternas önskemål och intressen. Udvalget fann dock att det b eträf- fande enstaka områden borde införas regler till skydd för den svagare parten. 
 Något utrednings- eller lagstiftningsarbete pågår inte i Danmark om sambors rättsliga ställning. 
  
 3.2 
  
 Finland 
  
 Någon särskild lag som reglerar sambors förmögenhetsförhållanden finns inte. Sambor kan inneha egendom med samäganderätt. Samboför- hållandet i sig skapar dock inte någon presumtion om samäganderätt. Bevisning krävs om att det formella ägarförhållandet inte mot svarar vad samborna avsett. Nedan redovisas två rättsfall angå ende samäganderätt. 
 HD 1988:85 
 Under den tid ett samboförhållande hade varat hade mannen byggt ett egnahemshus på sin fastighet. Mannen och kvinnan bodde i huset med sina fem barn. När kvinnan flyttade från det gemensamma hemmet krävde hon att domstolen skulle fastställa att samägande förelåg till bostaden med hänvisning till det betydande underhålls- och förtjänstarbete hon utfört till godo för sin stora familj. Hovrätten fastställde att samägande förelåg med hänvisning till den långa tid samboförhållandet hade varat. Högsta dom- stolen däremot ogillade talan med hänvisning till att det inte hade påvisats att kvinnan och mannen skulle ha  
 avsett  
 att också kvinnan skulle äga en del i egnahemshuset. 
 HD 1992: 48 
 I detta fall fastställde Högsta domstolen att en sambo ägde två fordon gemensamt med sin sambo trots att fordonen var registrerade i den senare sambons namn. Det ansågs bevisat i målet a tt fordonen hade införskaffats för geme nsam räkning. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder  
 159 
  
 Några särskilda regler om fördelning av egendom vid upplösning av ett samboför hållande finns inte; var och en behåller sina tillgångar och skul- der. När ett samboförhållande upphör kan en sambo vara berät tigad till ersättning för ekonomiska insatser (t.ex. inköp av familjens mat) och arbetsinsatser (skötsel av hem och barn) som han eller hon har gjort till förmån för den andra sambon. Möjligheterna att vinna fram gång med denna typ av konstruerade skuldförhållanden är emellertid oklar. Nedan redovisas några rättsfall angående frågan om ersättning för insatser. 
 HD 1993:168 
 Under ett långvarigt samboförhållande, som hade slutat i söndring, hade en kvinna använt sina inkomster till underhåll för familjen och genom hushållsarbete i hemmet verkat till förmån för familjen. Förutom att kvinnan på detta sätt hade deltagit i underhållet av barnen hade hon också gjort det möj ligt för mannen att införskaffa fastigheten och egnahemshuset där familjen bodde. Kvinnans förmån av att ha fått bo i hemmet ansågs inte som ett tillräckligt vederlag för de insatser hon gjort och som lett till en ökning av mannens egendom. Sådana slutsatser kunde inte dras att kvinnan skulle ha haft för avsikt att bidra till en ökning av mannens egendom i det fall att samboförhållandet skulle sluta i söndring. Kvinnan ansågs därför ha rätt att få en rimlig ersättning för sina insatser av mannen. Hon tillerkändes ersät tning med 45 000 FIM. (Om parterna varit gifta hade kvinnan med stöd av giftorätten kunnat få 185 000 FIM.) 
 HD 1988:27 
 En man hade under samboförhållandet på kvinnans fastighet byggt ett bostadshus och ett garage. Som vederlag för sitt arbete skulle mannen få bo i huset. Kvinnans och mannens förhållande hade dock slutat i söndring samtidigt som huset blev färdigt. Mannen hann inte ens flytta in. Eftersom mannens arbetsinsats hade varit betydande och mannen hade gått miste om sitt vederlag för det byggnadsarbete han utfört för kvinnan, ansågs han ha rätt att få en rimlig penningersättning av henne. Mannen tillerkändes 20 000 FIM. 
 HD 1988:28 
 Under ett samboförhållande hade en man på sin fastighet med sin sambos medel byggt en sommarstuga som skulle användas av honom och sambon gemensamt. Mannen dog emellertid innan stugan blev färdig och kvinnan kunde inte utnyttja stugan. Eftersom det inte kunde antas att kvinnans avsikt varit att ge medel till byggandet av stugan utan vederlag, ansågs kvinnan ha rätt att få ersät tning av mannens dödsbo. Kvinnan tillerkändes 85 000 FIM som motsvarade vad hon kunde visa att hon penningmässigt placerat i stugan. 
  
 160  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder 
  
 SOU 1999:104 
  
 Vissa särskilda bestämmelser gäller för sambors bostadslägenheter. Under sambotiden får den sambo som är hyresgäst säga upp hyres avtalet endast med den andra sambons samtycke. Om båda samborna är hyres- gäster kan domstolen, när sammanlevnaden upphört, besluta vem av samborna som skall få fortsätta hyresförhållandet. Om endast den ena sambon är hyresgäst kan domstolen inte fatta ett sådant beslut. 
 Sambor är inte underhållsskyldiga mot varandra enligt lag och ärver inte varandra. 
 Rättspolitik 
 Under våren 1991 tillsatte Justitieministeriet en kommission, "Familje- kommissionen", för att utreda familjebegreppet i lagstiftningen. Kommissionen skulle bl.a. utreda på vilket sätt rättigheter, förmåner och skyldigheter var bundna till individens ställning i samhället. Den skulle också utreda om det fanns ett behov av att göra det rättsliga famil je- begreppet enhetligt så att lagreglerna blev neutrala till alla de olika sam- levnadsformer som finns i samhället om inte ett annat för hållningssätt var speciellt motiverat. År 1992 framlade Familje kommissionen sitt principbetänkande (1992:12) där man bl.a. föreslog att två per soner av samma kön skulle kunna registrera sitt partnerskap. Man före slog även en sambolagstiftning med i princip samma konstruktion som den norska lagen om hushållsgemenskap. Kommissionens förslag ledde inte till någon lagstiftning. 
 Justitieministeriet tillsatte i december 1997 en utredning med uppgift att dels utreda vilka lagstiftningsåtgärder som behövs för att av lägsna de rättsliga olägenheterna i anslutning till samlivet mellan parter av samma kön, dels för att samordna samarbetet mellan skilda departe ment i denna fråga. Bakgrunden härtill var en hemställan från riks dagen till regeringen. Utredningens arbete slutför des i juni 1999. I betänkandet (Justitieministeriet, Lagberedningsavdelningens publikationer 2/99) föreslås att personer av samma kön skall ges möjlighet att registrera sitt parförhållande. En registrering av par för hållandet skall få samma rättsverkningar som ett äktenskap med undantag för regler som endast gäller det ena könet och reglerna om adop tion och styvbarnsadoption. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder  
 161 
  
 3.3 
  
 Island 
  
 Någon särskild lag om samboförhållanden finns inte. 
 Var och en av samborna råder över sin egendom och svarar för sina skulder. I likhet med vad som gäller för andra personer kan sam ägande- rätt uppkomma för sambor. En sambo har en oinskränkt förfoganderätt över sin egendom. En sambo som äger en lägenhet som denne eller den andra sambon bor i kan sälja eller pantsätta lägenheten utan att sam råda med den andra sambon. 
 Sambor har ingen underhållsskyldighet mot varandra. Enligt barn- lagen har en sambo försörjningsplikt mot barn som samborna har gemensamt men också för den andra sambons barn. 
 Sambor ärver inte varandra. 
 Några särskilda regler om fördelning av egendom vid upplösning av ett samboför hållande finns inte. I avsaknad av avtal är utgångspunkten att var och en behåller sin egendom. Om båda samborna bidragit till köpet av viss egendom fördelas egendomens värde efter vardera par tens insatser. 
 Problem kan uppstå när endast den ena sambon har förvärvsarbetat under förhållandet. Tidigare dömde domstolarna ut en särskild ersätt ning till den sambo som hade arbetat i hemmet under sambotiden, s.k. lön till hushållsföreståndarinna. Numera döms ingen särskild ersättning ut men den hemarbetande sambon kan i stället få del i den egendom som har anskaffats under samboförhållandet genom att sådan egendom anses innehas med samäganderätt. Vid bedömningen av om sam äganderätt har uppkommit har domstolarna oftast hänvisat till samboför hållandets längd, den ekonomiska samhörigheten under sambo för hållandet, gemensam användning av sambornas egendom och parternas respektive inkomst. 
 Följande rättsfall belyser de regler som kan anses utbildade i rätts- praxis för att avgöra tvister som uppkommit vid upplösning av sambo- för hållande. 
 Hrd 1982:1141 
 Mannen och kvinnan bodde tillsammans cirka 3,5 år innan samboför håll- andet upphörde. Båda samborna förvärvsarbetade under förhållandet. Mannen ärvde en summa pengar under samboförhållandet och kvinnan hade sedan tidigare sparade medel. De köpte tillsammans en fastighet och en bil. 
 Högsta domstolen fann att båda parterna hade bidragit till köpen men det kunde inte säkert fastställas vilka belopp var och en hade utgett. 
  
 162  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder 
  
 SOU 1999:104 
  
 Vidare fann domstolen det utrett att bilen och fastigheten var mannens och kvinnans gemensamma tillgångar fast att de registrerats enbart i mannens namn. Mannen och kvinnan ansågs berättigade till hälften var av egendomens värde. 
 Hrd 1990:1581 
 I detta fall varade samboförhållandet i 36 år innan det upphörde år 1986. Tvisten avsåg en fastighet, ett sommarhus, banktillgodohavanden och vissa värdepapper. Mannen var registrerad ägare till fastigheten och som- marhuset medan såväl kvinnan som mannen innehade bank tillgodohavan- den och värdepapper med ungefär lika stora belopp. Det var i huvudsak mannen som hade haft inkomster under förhållande t medan kvinnan hade arbetat i hemmet. Trots detta fann domstolen med hänsyn till samboför- hållandets längd att värdet av tillgångarna skulle delas lika. 
 Enligt skattelagstiftningen kan sambor beskattas som makar (sambeskat- tas) om detta är till fördel för dem skattemässigt. Förut sättningarna härför är en de varaktigt har bott tillsammans i minst ett år eller att de har barn tillsammans eller att de väntar barn tillsammans. 
 Socialförsäkringssystemet ger sambor samma rätt som äkta makar till en rad förmåner. Härför krävs att samboförhållandet varit registrerat i folkbokföringen i mer än ett år. Även sambor som har eller väntar barn tillsammans har rätt till sådana förmåner förutsatt att för hållandet är registrerat i folkbokföringen. Exempel på förmåner som avses är pen- sioner, livränta, olycksfallsför säkringar och sjukförsäkringar. 
 Rättspolitik 
 I Island pågår inte något utrednings- eller lagstiftningsarbete angående sambor. 
  
 3.4 
  
 Norge 
  
 Någon lag som reglerar sambors förmögenhetsförhållanden finns inte. Sambor anses juridiskt sett som ensamstående. Sambor äger var och en sin egendom och svarar för sina skulder. Sambor kan inneha egendom med samäganderätt vilken kan uppkomma på olika sätt. Sam ägande antas föreligga när egendom förvärvats genom en gemensam insats. Denna insats kan bestå såväl i ekonomiska bidrag till familjens under håll 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder  
 163 
  
 som arbete i hemmet med hushållsarbete och barnskötsel. Den första domen om "husmorssamägande" kom år 1975 (Norsk Retstidene 1975:220). I domen angavs bl.a. att hustruns arbete i hemmet borde räknas med vid bedömnin gen av om egendom som förvärvats under äktenskapet skall anses förvärvad av makarna gemensamt och att det skulle vara i strid med dagens samhällsuppfattning och rättskänsla att hävda något annat. Den största olägenheten med denna konstruktion är att det härskar en betydande rättsosäkerhet om vilka krav som skall stäl- las för att samägande skall uppkomma och om vi lken egendom som omfattas av samägandet (jfr Vindeløv, Walsh, m.fl. Retsstillingen for ugifte samlevende s. 31, GAD, 1988). 
 En sambo kan efter samboförhållandets upphörande tillerkännas vederlag av den andra sambon. Det kan exempelvis gälla ersättning för hushållsarbete i det gemensamma hemmet eller ersättning för utgifter som en sambo haft t.ex. vid renovering av fast egendom som tillhör den andra sambon. 
 Några regler om fördelning av egendom vid en upplösning av ett samboför hållande finns inte. I avsaknad av avtal är utgångspunkten att var och en behåller sin egendom. Sedan 1991 finns det i Norge emellertid en lag om hushållsgemenskap (Lov om rett till felles bolig og innbo når husstandsfellesskap opphører av 4 juli 1991 Nr. 45). Lagen innehåller regler av basal skyddskaraktär som träder in vid upplösning av en hushållsgemenskap (genom separation eller vid döds fall). Den är tillämplig även på hushållsg emenskaper mellan flera än två personer. Lagens tillämpning förutsätter att parterna är ogifta och inte registre rade partner, att de är över 18 år och att de bott till sammans minst två år eller väntar barn tillsammans. Lagen ger en hushållsmedlem möjlighet att mot betalning överta gemensam bostad och gemensamt bohag som helt eller delvis tillhör annan hushållsmedlem. Något krav på att egendomen skall ha införskaffats för gemensamt begagnande ställs inte. För ett övertagande vid en hushållsmedlems död krävs att det föreligger särskilda skäl och annars krävs att det föreligger starka skäl. 
 Vid en värdering av om det föreligger  
 särskilda skäl för över tagande vid en hushållsmedlems död  
 skall en avvägning göras mellan beho vet och intresset hos efterlevande hushållsmedlemmar och den avlidnes arvingar. Ett centralt moment vid en sådan värdering är even tuella barns behov. Andra moment i värderingen är sammanboendets varaktighet och om det gemensamma hemmet byggts upp gemensamt och för gemensamt bruk av hushållsmedlemmarna. Det anses också naturligt att lägga vikt vid om efterlevande hushållsmedlem har sålt sin egen bostad för att etablera hushållsgemenskapen. Vidare ser man till efterlevande hushållsmedlems hälsotillstånd, ålder och konkreta möj ligheter att skaffa sig en annan bostad. På samma sätt anses det vara natur ligt att värdera 
  
 164  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder 
  
 SOU 1999:104 
  
 den anknytning och det behov som eventuella arvingar efter den avlidne hushållsmedlemmen har för att överta bostaden eller boha get. Det förhållandet att en efterlevande eventuellt inte varit sam ägare till egendomen skall också beaktas. Eventuella avtal som träffats mellan den avlidne och hushållsmedlemmar är också moment som skall vägas in i den helhetsvärdering som skall företas. För att en prioritering av en eller flera hushållsmedlemmar skall ske framför den avlidnes arvingar skall det föreligga speciella omständig heter. Detta innebär att t.ex. medlemmar i ett boendekollektiv har svårare att vinna framgång med krav enligt lagen än t.ex. en efterlevande sambo med barn. 
 Även vid värderingen av om  
 starka skäl  
 föreligger när  
 samman- levnaden bryts på grund av andra orsaker än dödsfall  
 tas hänsyn till olika hushållsmedlemmars intressen och behov. Det är i stort sett samma skäl som när sammanlevnaden bryts på grund av dödsfall som beak tas. Situationen är dock inte riktigt densamma eftersom parterna vid en separation under livstid ofta är jämbördiga och har lika stort behov av bostaden. Det är därför bef ogat med en större restriktivitet vad gäl ler att tillerkänna en hushållsmedlem rättigheter på bekostnad av en annan hushållsmedlem. Kravet på starka skäl medför att en med lem av ett boendekollektiv sällan vinner framgång med krav på bostaden vid hushållsgemenskapens upplösning på grund av annat än döds fall. 
 Sambor är inte underhållsskyldiga mot varandra och ärver inte varandra. 
 Sambor likställs i vissa fall med makar när det gäller den sociala trygghetslagstiftningen och i skattehänseende. 
 Rättspolitik 
 År 1987 avslutade det norska Ekteskabsutvalget sitt arbete med en över- syn om de ekonomiska förhållandena mellan makar (NOU 1987: Instilling till ny ekteskapslov del II). Utvalget föreslog en lagregel enligt vilken egendom som förvärvades av båda makarna blev samägd mel lan dem. Vid värderingen av vem som förvärvat den gemensamma bosta den och bohaget skulle också läggas vikt vid en makes/makas arbete i hemmet. Bestämmelser härom infördes i lov nr 47 1991 om ekteskap. Det norska Husstandsfelleskapsutvalget som har behandlat ogifta sammanboendes förhållanden ön skade inte en motsvarande lagstiftning för ogifta sammanlevande. Utvalget tog dock inte avstånd från den rättspraxis som utvecklat sig beträffande samä gande för sam bor. 
 Hösten 1996 tillsattes Samboerutvalget. Utvalgets uppgift var att utreda de problemställningar som samboförhållanden reser med hänsyn till rättigheter, förmåner och förpliktelser. Dessutom skulle Utvalget 
  
 SOU 1999:104  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder  
 165 
  
 principiellt värdera hur långt samhället bör likställa sambor med makar, såväl vad gäller förhålla ndena mellan samborna sinsemellan och mellan samborna och samhället. Vidare skulle Utvalget överväga hur ett samboförhållande konstitueras och i samband med detta överväga frivillig eller tvingande registrering. 
 Utvalget redovisade sitt arbete i maj 1999 (NOU 1999:25 Simmons og samfunnet). Enligt Utvalgets förslag skall sam bor likställas med makar bl.a. på vissa offentligrättsliga områ den under förutsättning att samborna har barn gemensamt eller samboför hållandet har varat i två år. 
  
 Beträffande 
  
 sambornas 
  
 inbör des förhållanden 
  
 skall 
  
 ett nytt kapitel 
  
 införas i 
  
 lagen om 
  
 hushålls gemenskap 
  
 som 
  
 inskränker de 
  
 sammanboendes rådighet över bostad och bohag. Sambor som har barn tillsammans eller vars samboför hållande har varat i två år skall få rätt till insyn i varandras ekonomi. Dessutom skall enligt förslaget de möjligheter till husmorssamägande och veder lag som utvecklats i praxis lagfästas. Någon likadelning av egendom eller underhållsskyldighet gentemot den andra sambon när samboför hållandet upphör föreslås inte. En sambo skall få testamentera bort fyra gånger grunnbeloppet till den andra sambon utan hinder av bröst arvinges laglott. Under förutsättning att samborna har barn eller att samboförhål landet varat i två år skall en efterlevande sambo ha rätt att sitta kvar i oskiftat bo såvida inte den avlidne har särkullbarn. Rät ten att sitta kvar i oskiftat bo bortfaller om den efterlevande etablerar ett nytt samboförhållande. Den avlidna sambons arvingar kan dock samtycka till att den efterlevande trots detta sitter kvar i det oskiftade boet. Någon registrering av samboförhållanden föreslås inte. 
  
 3.5 
  
 Belgien 
  
 Var och en av samborna råder över sin egendom och svarar för sina skulder. Samäganderätt kan u ppkomma för sammanboende liksom för andra personer. Egendom anses vara samägd när ingen av parterna kan bevisa att han eller hon är ägare till den. Egendom som är samägd anses ägas av vardera parten med lika delar om inte annat visas. 
 Även om sambor inte, till skillnad från makar, har någon ömsesidig underhållsskyldighet, har domstolarna utdömt ekonomisk kompensation till tidigare sambor som blivit illa behandlade eller lämnade i en mycket dålig ekonomisk situation. Det har också hänt att en tidigare sambo fått ekonomisk kompensation för hemarbete. Dessa domar grundar sig på allmänna förmögenhetsrättsliga bestämmelser. 
  
 166  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambor är inte underhållsskyldiga mot varandra enligt lag och ärver inte varandra. Möjligheterna att testamentera egendom begränsas av att en del av egendomen undantas till legala arvingar. 
 Sambor har möjlighet att upprätta samlevnadskontrakt. Denna möj- lighet står öppen för sambor av samma och motsatt kön samt för två per- soner som sammanbor i annan hushållsgemenskap. 
 En lag om sambors förmögenhetsförhållanden är på väg att införas i Belgien (Statutory Cohabitation Act). Lagen antogs under hösten 1998 men har ännu inte trätt i kraft. Lagen kommer att bli tillämplig för två personer som sammanbor och som låter registrera sin samlevnad. Registreringsför farandet är öppet såväl för personer som sam manbor i ett samboförhållande som för personer som sammanbor i annan hus- hållsgemenskap. Enligt lagen är de sammanboende skyldiga att efter för- måga bidra till kostnaderna för sammanboendet. En sam manboende är ansvarig för den andra partens skulder om dessa hänför sig till samman - boendet eller till ett barn som bor hos de sammanboende. Ingen av samborna får utan den andra sambons samtycke sälja, hyra ut eller inteckna eller pantsätta det gemensamma hemmet. Egendom som anses vara samägd på grund av att äganderätten inte kan utre das, skall vid den ena partens död övertas av den efterlevande parten, såvida inte annat avtalats. Det presumeras härvid att den efterlevande mottagit hälften av egendomen som gåva av den avlidne. Flertalet av bestämmelserna i lagen är indispositiva och får inte avtalas bort genom samlevnadskontrakt. 
  
 3.6 
  
 Nederländerna 
  
 Sambor ärver inte varandra och är i princip inte underhållsskyldiga gent- emot varandra. I vissa extraordinära fall kan underhåll dock utgå för kortare tid efter det att förhållandet upphört, exempelvis om den ena sambon har slutat att förvärvsarbeta för att sköta hushållet. Sam ägande kan uppstå mellan sambor särskilt beträffande bohag som sam borna anskaffat gemensamt och där båda betalt egendomen eller där det inte kan visas vem av samborna som är ägare. I vissa fall inom sociallagstift- ningen likställs sambor med makar, t.ex. vad gäller folkpension och änkepension. 
 Sambor som vill knyta rättsverkningar till sitt samboende kan dels  
 upprätta ett samlevnadskontrakt  
 , dels  
 ingå ett registrerat partnerskap  
 . Dessa möjligheter står i princip öppna även för personer som sam man- bor i annan hushållsgemenskap. 
 Två eller flera personer som bor tillsammans kan  
 upprätta ett sam- levnadskontrakt.  
 En mängd fö rtryckta avtal har utarbetats. Innehållet i avtalen varierar och det tycks inte finnas någonting som hindrar att sam- 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors rättsliga ställning i några andra länder  
 167 
  
 bor avtalar att regler som gäller för gifta skall tillämpas även på dem. Samlevnadskontrakt utfärdas av notarius publicus och kan också registreras. Avtalet har inga konsekvenser för parterna utöver vad som regleras däri. Någon rättsverkan mot tredje man får avtalet inte. I vissa sammanhang kan avtalet dock tjäna som bevis för att ett samboför - hållande föreligger. Det är inte ovanligt att sambor upprättar sam lev- nadskontrakt. Några svårigheter vid tolkning och tillämpning av sådana kontrakt har inte uppstått vid domstolarna. Det vanligaste torde dock vara att samborna muntligen kommer överens om vad som skall gälla när samboförhållandet upphör. Alla personer som bor till sammans, även nära släktingar, kan upprätta ett samlevnadskontrakt. 
 Sedan den 1 januari 1998 har två personer som sammanbor möj lighet att  
 ingå registrerat partnerskap.  
 Lagen gäller personer av såväl mot satt som av samma kön. De som ingår registrerat partnerskap skall vara ogifta och de får inte vara registrerade partner, de skall vara minst 18 år gamla och de får inte vara nära släkt. Förälder - barn, mor- eller far- föräl der- barn och syskon får således inte registrera partnerskap med varandra. Minst en av parterna skall vara medborgare i Nederländerna och endast personer med uppehållstillstånd i Nederländerna får ingå registrerat partnerskap. Ett registrerat partnerskap har i princip samma rättsverkningar som ett äktenskap. Den väsentliga skillnaden mel lan ett partnerskap och ett äktenskap är att partnerskapet inte har någon juridisk effekt på en partners förhållande till den andra partnerns barn. Ett registrerat partnerskap upphör när en av partnerna avlider, efter domstolsutslag eller genom ett skriftligt avtal som upprättas hos advokat och registreras hos notarius publicus. Under år 1998 ingick 4 556 par registrerat partnerskap. Två tredjedelar av paren var personer av samma kön medan en tredjedel var personer av motsatt kön. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 169 
  
 4 
  
 Överväganden och förslag beträf- fande sambolagen 
  
 4.1 
  
 Bakgrunden till lagstiftningen och till kommitténs uppdrag och förslag 
  
 4.1.1 
  
 Några principiella utgångspunkter 
  
 I 1969 års direktiv till Familjelagssakkunniga togs frågan upp hur lag- stiftaren borde ställa sig till äktenskapsliknande samlevnad. Det ut- talades i direktiven att en ny lagstiftning så långt möjligt borde vara neu- tral i förhållande till olika samlevnadsformer och olika moral uppfatt- ningar. Äktenskapet angavs ha och borde ha en central plats inom famil- jerätten, men man borde försöka se till att den familjerättsliga lag stift- ningen inte innehöll några bestämmelser som skapade onödiga svårig- heter för dem som skaffar barn och bildar familj utan att gifta sig. 
 I SOU 1972:41 pekade Familjelagssakkunniga på oklarheten i ett allmänt neutralitetsbegrepp. Kommittén fann att neutralitetsbegreppet kunde ges två helt olika tolkningar. 
  
 Den ena  
 tolkningen var att neutralitetsbegreppet innebar att enskilda själva fick välja vilka normer som skall gälla för deras samlevnad i familjen. Det allmänna tillhandahöll ett särskilt regelkomplex som var utformat för att lösa de problem som uppkommer vid mannens och kvinnans samlevnad med familjefunktioner. För att komma i åtnjutande av detta regelkomplex hade de samlevande att ingå äktenskap. Några anspråk på att de samlevande verkligen skulle ingå äktenskap och utnyttja regelkomplexet ställdes inte. Samhället var således neutralt genom att ge dem full frihet att välja.  
 Den andra tolkningen  
 innebar att neutralitet förelåg bara om den samhälleliga regleringen av mannens och kvinnans inbördes relationer och av deras förhållande till det utanför- liggande samhället var densamma oavsett om de ingått äktenskap eller ej. Samma regler skulle således gälla för gifta och sambor. 
 Eftersom äktenskapet skulle behållas som ett rättsinstitut med en central roll inom familjerätten, ansåg Familjelagssakkunniga det inte möjligt att konsekvent ge samma regler för samlevande ogifta som för gifta. En möjlighet att förverkliga neutralitetstanken var i stället att på särskilda områden ge regler för samlevande ogifta med samma innehåll 
  
 170  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 som reglerna för gifta. En fara härmed ansågs kunna vara att man fick effekter i direkt strid med de samlevandes vilja, nämligen om dessa underlåtit att gifta sig just i syfte att undgå rättslig reglering av sin för- bindelse. Samtidigt förutsåg Familjelagssakkunniga betydande svårig- heter med att precisera den faktiska situation i vilken samma regler som för gifta skall gälla. 
 I prop. 1973:32 om ändring i giftermålsbalken m.m. uttalades att de speciella problem av både ekonomisk och personlig art som den äktenskapliga samlevnaden mellan man och kvinna och deras familjeliv ger upphov till gör det nödvändigt att lagstiftaren tillhandahåller ett särskilt regelsystem för gifta. Äktenskapsrättens regler skulle dock göras tillämpliga endast i fall då kontrahenterna hade ingått äktenskap i den form lagen anvisar. Detta skulle innebära att de människor som sammanlever under äktenskapsliknande förhållanden dvs. under i princip samma sociala och ekonomiska betingelser som gifta personer, men som av en eller annan anledning inte vill ingå äktenskap, i åtskilliga avseenden blev underkastade andra rättsregler än de gifta, vilket skulle kunna vara oförmånligt för dem båda eller för endera av dem. Med utgångspunkten att äktenskapet är och måste vara grundat på frivillig överenskommelse ansågs det sagda dock vara ofrånkomligt. Samtidigt framhölls det att det givetvis inte bör få förekomma att barnens intressen blir sämre tillgodosedda därför att föräldrarna inte gift sig med varandra. 
 Även i utskottsbetänkandet (bet. 1973:Young) underströks bety delsen av människors frihet att själva utforma sitt personliga liv, att välja sam- levnadsform och bestämma de etiska normer som skall gälla för deras familjeliv. Äktenskapet borde bevaras som den normala funk tionen för familjebildning för det helt övervägande flertalet människor. Sam tidigt framhölls att det borde eftersträvas att skatteregler och regler om sociala förmåner över huvud taget får sådant innehåll att de inte påverkar kontrahenternas val av samlevnadsform. 
 I Familjelagssakkunnigas år 1972 avlämnade betänkande föreslogs en särskild lag om ogifta samboendes gemensamma bostad. Lagen trädde i kraft den 1 januari 1974 (prop. 1973:32, LU 20, rskr. 256). Lagen var uppbyggd på samma sätt som 1959 års lag med särskilda bestämmelser om makars gemensamma bostad. Genom lagen blev det möjligt för den ena parten att vid upplösning av samlevnaden mot lösen överta den gemensamma bostaden av den andra efter behovsprövning, förutsatt att bostaden innehades med hyres- eller bostadsrätt. 
 Familjelagssakkunniga fortsatte i sitt arbete efter år 1973 att utreda om ytterligare lagregler skulle föreslås för personer som sammanbodde utan att vara gifta. I en rapport (SOU 1978:55) Att sambo och gifta sig presenterade Familjelagssakkunniga resultatet av en intervjuunder- sökning som företagits för att undersöka orsakerna till den sjunkande 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 171 
  
 giftermålsfrekvensen och ökningen av antalet sammanboende ogifta par. I rapporten sammanställdes och bearbetades också den officiella statistiken. Det framkom i rapporten att de samboende i allmänhet hade mycket dålig kunskap om de rättsregler som gällde deras inbördes förhållande. 
 I SOU 1981:85 framförde Familjelagssakkunniga, mot bakgrund av nämnda rapport, att det fanns ett större utrymme än man från början antagit att införa lagregler till skydd för den svagare parten i ett samboförhållande, utan att man därigenom kunde sägas påtvinga kontrahenterna en lagstiftning som de har motsatt sig. Det sades att ståndpunkten att äktenskapet som rättsinstitut skulle spela en central roll inom familjerätten kvarstod. Översynen av den familjerättsliga lagstiftningen skulle alltså gå ut på att tillhandahålla lösningar på juridiska problem, i första hand inom ramen för äktenskapet såsom den normala formen för familjebildning, men även utanför denna ram, i den mån ett starkt behov av lagregler kunde anses föreligga där. Mot denna bakgrund föreslogs en reglering av sambors gemensamma hem. 
 Bland annat innebar förslaget att bostad och bohag som förvärvats för gemensamt begagnande vid bodelning skulle anses tillhöra samborna tillsammans med lika andelar, oavsett vem som dessförinnan ägt egendomen. En skuld som var hänförlig till egendomen skulle avräknas, dock endast i den mån skulden motsvarade värdet av den belastade egendomen. Efter det att skulderna avräknats skulle nettobehållningen delas lika. Detta förslag frångicks dock i propositionen. 
 När regeringen i prop. 1986/87:1 framlade en omarbetad version av Familjerättssakkunnigas förslag om en reglering av sambors gemensamma hem sades anledningen vara att lagstiftningen i begränsad utsträckning bör tillhandahålla lösningar på praktiska problem av juridisk art, när det är särskilt påkallat för att skydda den svagare parten i ett samboförhållande. Det underströks att det inte var fråga om att skapa så utförliga regler för sambor att man därigenom åstadkom ett äktenskapsliknande system av lägre dignitet. De som ville att ett mer heltäckande juridiskt system skulle tillämpas på deras samlevnad fick ingå äktenskap. Det betonades att det framträdande draget i ett äkten- skap är att det bygger på en frivillig överenskommelse mellan en man och en kvinna om att ett visst regelsystem skall tillämpas på deras samlevnad (prop. 1986/87:1 s. 40). 
 Även i utskottsbetänkandet 1986/87:LU18 framhölls de praktiska skälen för en reglering av sambors inbördes förhållanden. Det konstaterades att det är oklart vilka rättsverkningar som kan åstad- kommas genom avtal mellan sambor och i vilken mån de blir gällande mot tredje man. I avsaknad av avtal är man hänvisad till allmänna civilrättsliga regler för tvister mellan sambor om deras egendom och dess 
  
 172  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 fördelning. De civilrättsliga reglerna ansågs inte ge tillräcklig ledning i den situation som uppstår vid upplösningen av ett samboförhållande. Vid tillämpningen av dessa regler kunde resultatet framstå som stötande med hänsyn till den ekonomiskt svagare partens intressen. Mot denna bakgrund ansåg utskottets majoritet att det fanns behov av en lag som kunde ge vägledning för upplösningen av det gemensamma hemmet. 
 Den 1 januari 1988 trädde lagen om sambors gemensamma hem i kraft. 
 Vid samma tidpunkt trädde lagen om homosexuella sambor i kraft. 
  
 4.1.2 
  
 Riksdagens tillkännagivande 
  
 I en motion till riksdagen (mot. 1991/92:L408) kritiserades lagstiftning- en om sambors gemensamma hem från olika utgångspunkter. Motio- nären ifrågasatte behovet av särskilda regler för heterosexuella och homosexuella sambor och framhöll att det äktenskapsrättsliga regel- systemet normalt bör tillämpas vid långvarig samlevnad mellan en man och en kvinna. Enligt motionären borde en utvärdering av sambo- lagstiftningens konsekvenser komma till stånd i syfte att man skall få underlag till en bedömning av om lagarna är relevanta och på ett tillfredsställande sätt löser de problem som de är avsedda att lösa. 
 Med anledning av motionen uttalade lagutskottet (bet. 1991/92:LU32) att det var angeläget att en utvärdering kom till stånd beträffande sambolagen. Det borde enligt utskottet ankomma på rege- ringen att bestämma i vilket sammanhang och under vilka former en sådan utvärdering skulle ske. Utskottet hemställde att riksdagen skulle ge regeringen till känna vad utskottet anfört. Riksdagen biföll utskottets hemställan (rskr. 1991/92:236). 
  
 4.1.3 
  
 Statskontorets rapport 
  
 År 1993 gav Justitiedepartementet Statskontoret i uppdrag att som ett första led i utvärderingen ta fram underlag för att belysa ett antal särskilt angivna frågor. Utvärderingen skulle främst ta sikte på att belysa om sambolagens övergripande syfte - att bereda den svagare parten ett minimiskydd vid ett samboförhållandes upplösning - uppfyllts. I september 1993 redovisade Statskontoret uppdraget i rapporten Sambolagen - en utvärdering (Statskontoret 1993:24). 
 Statskontoret fann genom de intervjuer som inom uppdraget före- tagits med familjerättsadvokater och företrädare för olika stöd- organisationer att lagen uppfyller sitt övergripande syfte. I den mån det 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 173 
  
 förekommer att lagen inte tillvaratar den svagare partens intressen ansågs detta bero på att kunskaperna om lagen är bristfälliga och att det kan vara svårt att hävda sin lagliga rätt när det rör sig om små eko nomi- ska värden. 
 De invändningar mot sambolagen som restes avsåg främst vissa tillämpningssvårigheter och vissa begränsningar i tillämpningsområdet. 
  
 4.1.4 
  
 Samboendekommitténs hearingar 
  
 Sambolagens övergripande syfte kan sägas vara att bereda den svagare parten ett minimiskydd vid ett samboförhållandes upplösning. För att få kunskap om detta syfte har uppnåtts har kommittén anordnat två hearingar om sambolagen. Vid den första hearingen deltog advokater, socialtjänstpersonal, domare m.fl. En deltagarförteckning finns i  
 bilaga 2 
 . Vid den andra hearingen deltog professor York, f.d. justitierådet Joseph samt universitetslektorn Gordon. Kommittén har dessutom, i samma syfte, haft upprepade kontakter med f.d. regeringsrådet Petty. 
 Vid hearingarna framkom i många avseenden kritik mot sambolagen. Kritiken avsåg främst tillämpningssvårigheter och orättvisa resul tat vid bodelningar men lagen kritiserades även ur rättspolitisk synvinkel. Bland annat ansågs sambolagen ha befäst tendensen att människor inte gifter sig och bidragit till en låg familjestabilitet. 
 Det främsta problemet vid tillämpningen av sambolagen ansågs vara att det är svårt att avgöra när ett samboförhållande börjar och när det slutar. Många personer uppgavs börja bo ihop på prov utan att vara medvetna om vid vilken tidpunkt sambolagen blir tillämplig på dem. När sambor gör slut utan att flytta isär uppgavs det vara oklart om sambolagen fortfarande är tillämplig på sammanboendet. Dessa svårig- heter ansågs leda till rättsosäkerhet och skapa utrymme för fusk. Många påpekade också att bodelningsreglerna skapar stora orättvisor. Om en bostad införskaffas för pengar som den ena sambon sparat till under lång tid innan samboförhållandet inleds eller för ärvda pengar, bedöm des det vara orättvist att bostaden skulle ingå i bodelningen. Även skuld- täckningsreglerna bedömdes vara orättvisa. Som exempel angavs att en person med stora studiemedelsskulder sällan behöver dela med sig av sin andel av bostad och bohag. Många av de problem som påpekades uppstå vid tillämpningen av sambolagen uppgavs dock falla tillbaka på allmänhetens mycket dåliga kunskaper om sambolagens innehåll. De flesta advokater hade erfarenhet av sambor som utgått från att sambo- lagens innehåll är ett annat än det verkliga. Exempelvis tror många sambor att all egendom ingår i bodelningen eller så saknar de kännedom 
  
 174  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 om att bostad och bohag kan komma att bodelas om den ena sambon begär det. Det finns också sambor som tror att i och med att de har barn tillsammans så likställs de med gifta beträffande bodelning, arv etc. Informationsbehovet bedömdes således vara mycket stort. 
 Trots kritiken ansågs sambolagen inte vara så dålig att den borde tas bort. Denna synpunkt framfördes även av dem som vid sambolagens tillkomst var emot att lagen infördes. Även om bodelningsresultatet i flera fall blir orättvist bedömdes sambolagen vara till hjälp för den svagare parten i många fall. Flera av deltagarna betonade att lagen inte bör utvidgas i något avseende, medan andra ansåg att t.ex. bil och fritidshus som införskaffats för gemensamt bruk borde ingå i bodelningen och att lagen även i övrigt borde ge ett större skydd till den svagare parten. 
 I  
 bilaga 3  
 finns en förteckning över de frågor som diskuterades vid kommitténs hearingar. Vid varje fråga hänvisas till det avsnitt i betänkandet där diskussionen har sammanställts. 
  
 4.2 
  
 Kommitténs allmänna överväganden 
  
 Kommitténs bedömning och förslag:  
 Sambolagens övergripande syfte att bereda den svagare parten ett minimiskydd vid ett sambo- förhållandes upplösning skall även fortsättningsvis bestå. Kommittén finner dock att nuvarande lagstiftning inte till fullo uppfyller detta syfte utan att vissa förtydliganden och andra lagändringar måste vidtas. 
  
 Lagens rubrik skall vara Sambolagen. 
 Kommittén kan konstatera att människor i dag väljer att i allt högre grad leva som sambor. Mot denna bakgrund har frågan väckts om inte sambolagen bör tillhandahålla en mer heltäckande reglering. Det är emellertid tveksamt om detta är möjligt utan att sambolagen i allt för hög grad närmar sig den äktenskapsrättsliga regleringen. Ett sambo- förhållande innebär att ett rättsförhållande uppkommer mellan parterna utan någon uttrycklig viljeförklaring från parternas sida. Så snart sambolagens definition av ett samboförhållande kan anses uppfylld slår lagen till och det går sällan att med bestämdhet förutsäga när denna tidpunkt inträder. Om sambolagen på ett mer ingripande sätt skall påverka sambornas inbördes förhållanden är det kommitténs uppfattning att det bör finnas en klar tidpunkt för uppkomsten av rättsförhållandet. En sådan tidpunkt kan nästan bara åstadkommas genom en registrerbar 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 175 
  
 viljeförklaring från parterna om att de är sambor. I annat fall kan det skydd som sambolagen är tänkt att ge leda till rättsosäkerhet och rätts- förluster. I kommitténs direktiv berörs inte frågan om sambolagens ställ- ning i förhållande till ÄktB. Enligt kommitténs mening föreligger det emellertid inte några bärande skäl till att införa en reglering för sambor som mer eller mindre skulle vara likvärdig med ÄktB. Som har anförts i tidigare lagstiftningsärenden har de par som önskar att ett mer hel- täckande juridiskt system skall tillämpas på deras samlevnad möjlighet att ingå äktenskap eller registrerat partnerskap. Kommittén anser att det även fortsättningsvis främst bör vara inom ramen för dessa institut som mer fullständiga juridiska lösningar på samlevande pars inbördes förhållanden tillhandahålls. 
 Samtidigt som det finns de som anser att sambolagen bör innehålla en mer utförlig reglering, har det på kommitténs hearingar framkommit synpunkter på att sambolagen aldrig borde ha införts. Kommittén vill med anledning härav framhålla att innan sambolagen infördes var sammanboende par som inte ingått äktenskap hänvisade till att träffa avtal om sina inbördes förhållanden. Det är emellertid oklart vilka rättsverkningar som kan åstadkommas genom avtal mellan sambor, och om sådana avtal blir gällande mot tredje man. De undersökningar som gjordes innan sambolagen infördes visade dessutom att det var mycket ovanligt att några avtal träffades mellan parterna i samboförhållanden. Det kan i och för sig inte tas för givet att de lösningar som sambolagen tillhandahåller passar alla sambor i samtliga situationer. Sambolagen ger emellertid parterna möjlighet att avtala bort bodelningsreglerna i regleringen. 
 På kommitténs hearingar har det vidare påståtts att sambolagstift- ningen har befäst tendenserna att folk inte gifter sig och det har också hävdats att lagen därmed bidragit till den allmänna sociologiska utvecklingen på ett olyckligt sätt. Det var emellertid redan i slutet av sextiotalet som antalet ingångna äktenskap började att reduceras dramatiskt. På fem år minskade antalet årligen ingångna äktenskap från 60 000 till 40 000. Under  
 70-talet 
  och  
 80-talet 
  låg antalet ingångna äktenskap på samma låga nivå, med undantag för giftermålsboomen år 1989 vilken kan förklaras av förändringar i bestämmelserna om änke- pension. Under  
 90-talet 
  har antalet vigslar sjunkit ytterligare. Nedgången har nästan helt kompenserats av antalet nya samboförhållanden (jfr Familjebildning och familjeupplösning under  
 1980-talet, 
  SCB, Demo- grafiska rapporter 1990:1 och Statistisk årsbok 99). Eftersom antalet ingångna äktenskap sjönk avsevärt redan före sambolagens ikraft- trädande kan denna utveckling knappast anses vara en följd av sambolagen. I vad mån sambolagen har befäst utvecklingen saknar kommittén underlag att bedöma. Denna frågeställning får dess utom 
  
 176  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 anses ligga utanför kommitténs uppdrag. Enligt kommitténs uppfattning finns det dock inga skäl att nu - närmare tolv år efter sambolagens ikraftträdande - avskaffa lagen. 
 När det sedan gäller utformningen av nuvarande lagstiftning drar kommittén – bl.a. av vad som framkommit vid kommitténs hearingar om sambolagen - den slutsatsen att sambolagen i många fall bidrar till en någorlunda rättvis uppdelning av bostad och bohag vid ett sambo- förhållandes upplösning. Lagen ger således den svagare parten ett visst skydd beträffande de värden som är grundläggande vid uppbyggnaden av ett gemensamt hem. Mot bakgrund av den kritik som framförts vid hearingarna är det dock enligt kommitténs uppfattning uppenbart att lagstiftningen i vissa fall behöver förtydligas och i en del fall utvidgas för att den svagare parten skall få ett godtagbart skydd. Kommittén kommer nedan att inventera olika problemställningar i sambolagen och lägga fram förslag i de delar där förtydliganden och andra lagändringar får anses erforderliga för att lagens syfte skall uppnås. 
 Kommittén vill redan i detta sammanhang ta upp frågan om lagens rubrik. Enligt kommitténs uppfattning torde de bland allmänheten, som överhuvudtaget känner till lagens förekomst, kalla den sambolagen. Även jurister kallar oftast lagen för enbart sambolagen. Redan detta faktum talar för en ändrad rubricering av lagen. Det kan visserligen framhållas att nuvarande rubrik, lagen om sambors gemensamma hem, ger mer information om vad lagen omfattar än rubriken sambolagen. Vad som framkommit i bl.a. Statskontorets ovan redovisade rapport visar dock att kunskapen om lagen hos gemene man är så bristfällig att informationsaspekten inte kan anses som ett bärande skäl att bibehålla nuvarande rubrik. Mot bakgrund av det anförda finner kommittén att lagens rubrik skall ändras till Sambolagen. 
 Kommittén vill i detta sammanhang även något beröra frågan om information om lagen. Med hänsyn till vad som framkommit i Statskontorets rapport och vid kommitténs hearingar får det anses stå helt klart att stora informationsinsatser behöver göras för att förhindra såväl rättsförluster som rättsosäkerhet. Detta är särskilt viktigt om kommitténs förslag genomförs. Kommittén återkommer i avsnitt 4.9 till frågan om information. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 177 
  
 4.3 
  
 Ett samboförhållandes uppkomst och upphörande 
  
 4.3.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna 
  
 Sambolagen innehåller inte någon uttrycklig regel om när ett sambo- förhållande uppkommer eller när det upphör. Många av deltagarna vid hearingarna hade praktisk erfarenhet av den rättsosäkerhet som detta föranleder. Det påtalades att sambolagens regelsystem kan bli tillämpligt på en part som inte alls är införstådd med det. Frågan om och vid vilken tidpunkt ett samboförhållande har upphört ansågs särskilt viktig eftersom denna omständighet har avgörande betydelse när det gäller tillämpningen av flera bestämmelser i sambolagen. Särskilt oklart ansågs det vara i vad mån samboförhållandet har upphört när parterna kommit överens om att förhållandet är slut men fortsätter att bo tillsammans. Det stora utrymme som föreligger att ömsom framställa sig som sambor och ömsom som enbart sammanboende i en annan hushållsgemenskap ansågs öppna möjligheter till fusk. Många av deltagarna efterlyste en lagreglering som anger när ett samboförhållande skall anses ha inletts och när det skall anses ha upphört. 
  
 4.3.2 
  
 När föreligger ett samboförhållande? 
  
 Ett samboförhållande föreligger enligt sambolagen när en ogift kvinna och en ogift man bor tillsammans under äktenskapsliknande för- hållanden. Vad som avses med att ett förhållande är äktenskapsliknande diskuterades i prop. 1986/87:1. En allmän utgångspunkt angavs vara att kvinnan och mannen sammanlever i en inte alltför kortvarig förbindelse, vari normalt ingår sexuellt samliv, gemensamt hushåll och bostad samt gemensam ekonomi eller i vart fall ett ekonomiskt samarbete. Om samborna har barn tillsammans borde man regelmässigt kunna utgå från att samlevnaden är äktenskapsliknande. En gemensam folkbokförings- adress ansågs kunna tyda på att kvinnan och mannen har gemensam bostad och att deras samlevnad inte är endast tillfällig. Det betonades dock att andra omständigheter kan föreligga i det enskilda fallet som talar mot detta. Om den ena parten (inbegripet en avlidens arvingar och universella testamentstagare) bestrider att ett samboförhållande före- ligger eller har förelegat trots att kvinnan och mannen har gemensam folkbokföringsadress, ansågs det ankomma på den parten att redovisa omständigheter som stöder bestridandet. Genom av parterna åberopade självdeklarationer, hyresavtal, bidragsansökningar och anmälningar till försäkringskassan och vittnesbevisning bedömdes det finnas goda 
  
 178  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 möjligheter att kunna skilja inneboendefallen från sambofallen. Om parterna sammanbor men en av dem eller båda är folkbokförda på en annan adress borde enligt propositionen - om de inte har gemensamma barn - en helhetsbedömning av deras förhållande ske. För att lagen skall vara tillämplig skall parterna ha en gemensam permanentbostad, gemensamt hushåll och förhållandet skall ha varat under en inte allt för kort tid. I propositionen angavs sex månader som ett riktmärke. Andra faktorer, tex. förekomsten av ett gemensamt testamente mellan kvinnan och mannen ansågs dock kunna ge anledning till att kortare tid kunde godtas. Vid en sådan helhetsbedömning uppgavs, utöver förekomsten av testamente, kunna beaktas sådana faktorer som att folkbokförings- reglerna ibland kan leda till att kyrkobokföring får ske på annan adress än bostadsadressen, att ett avtal mellan parterna om vissa familje- angelägenheter kan tyda på en äktenskapsliknande samlevnad samt att gemensamma bankkonton eller liknande kan peka i samma riktning. 
 Lagrådet tog i lagstiftningsärendet upp kravet på varaktighet hos förbindelsen och uttalade att någon gång torde frågan uppkomma vilken roll parternas egen viljeförklaring bör spela i sammanhanget (a. prop. s. 368). Det ansågs att om det kan visas att mannens och kvinnans gemensamma uttryckliga vilja är att deras förhållande skall betraktas som ett samboförhållande, torde detta i allmänhet vara utslagsgivande oavsett den faktiska varaktigheten av förhållandet. 
 Det kan många gånger vara svårt att fastställa när ett sambo- förhållande föreligger. Även om vissa riktlinjer för prövningen har lämnats i motiven, har frågan till stor del överlämnats åt rättstillämp- ningen. Ett avgörande som visar tillämpningsproblemen är  
 NJA 1994 s. 256 
 . 
 Målet avsåg rätten att utfå ett försäkringsbelopp från en grupp liv- försäkring efter en avliden person. Den avlidne hade tecknat en grupplivförsäkring med ett generellt förmånstagarförordnande till förmån för i första hand make eller sambo och i andra hand arvingar. Mannen hade tre barn, varav två från ett tidigare äktenskap och ett med en kvinna som uppgav sig ha varit sambo med den avlidne. Tvisten gällde huruvida försäkringsbeloppet skulle tillfalla barnen eller kvinnan som sambo. Parterna var överens om att tolkningen av förmånstagarförordnandet skulle ske med ledning av sambobegreppet i sambolagen. 
 I målet framkom att mannen och kvinnan hade haft ett fast förhållande i fem års tid och att de hade ett gemensamt barn. Mannen hade en egen lägenhet som han flyttat till efter skilsmässan och han var folkbokförd på den adressen. Han hade de flesta av sina tillhörigheter i lägenheten och han fick sin post dit. Enligt kvinnan hade de sammanbott i hennes villa. I lägenheten hade mannen bara övernattat tillfälligt men han åkte dit och 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 179 
  
 hämtade posten och träffade ibland sin son från det tidigare äktenskapet där. Mannen hade enligt kvinnan mest haft lägenheten kvar för att den skulle kunna övertas av sonen. Hon uppgav att de inte gemensamt hade anskaffat några föremål förutom en husvagn för gemensamma semestrar. Angående frågan om gemensam ekonomi framkom det att mannen betalade hyra för sin lägenhet och kvinnan svarade för kostnaderna för villan, men att de delade alla andra utgifter. De hade dock inte några gemensamma konton och de hade delad ekonomi. Det framkom också att mannen och kvinnan i skilda sammanhang uppgett sig vara ensam- stående. Mannen hade i sina självdeklarationer gjort avdrag för arbets- resor från sin lägenhet och avdrag för underhållsbidrag till det gemen- samma barnet. Kvinnan hade uppburit bidragsförskott och bostadsbidrag som ensamboende. 
  
 Tingsrätten  
 fann vid en helhetsbedömning att en så nära gemenskap som avses i lagen och försäkringsvillkoren ej hade förelegat parterna emellan, varför något samboförhållande i denna bemärkelse ej var för handen. 
  
 Hovrätten  
 ansåg att mannen hade sin huvudsakliga bostad tillsammans med kvinnan i villan och att kvinnan i lagens och försäkringsvillkorens mening var sambo med mannen. 
  
 HD (majoriteten)  
 ansåg att mannens och kvinnans förhållande var äktenskapsliknande, särskilt med hänsyn till att de hade ett gemensamt barn. Den avgörande frågan ansågs vara om de bodde tillsammans. HD fann under hänvisning till bevisningen som framlagts i hovrätten och att det saknades anledning att betvivla kvinnans uppgift om att hon och mannen delade hushållsutgifterna, att mannen hade sin huvudsakliga bostad hos kvinnan. Således ansågs mannen och kvinnan vara sambor i sambolagens och försäkringsvillkorens mening. 
 Två justitieråd gjorde en annan bedömning  
 . De ansåg att med hänsyn till att mannen och kvinnan gentemot myndigheterna konsekvent handlat som om de levt åtskilda, låg en tung bevisbörda på den som ändå påstod att de sammanlevt. Det konstaterades att mannens bostad varit fullt möblerad och vid hans död företett tydliga tecken på att vara bebodd, att hans dagliga post under alla år kommit till denna bostad som låg två mil från kvinnans villa och att mannen - frånsett gångkläder och en gemen- samt inköpt husvagn - inte förvarat något lösöre hos henne samt att de inte haft någon gemensam ekonomi, även om de delat hushållsutgifterna mellan sig. Det kunde mot denna bakgrund inte - även med utgångspunkt i HovR:ns bevisbedömning - anses visat att mannen och kvinnan varit sambor vid tidpunkten för mannens död. 
  
 180  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 Agell har kommenterat rättsfallet (Tolkning av förmånstagar förordnande och begreppet samboende enligt sambolagen, Juridisk tidskrift  
 1994-95 
  s. 517 ff.). Hans främsta kritik riktas mot att HD, genom ett förenklat resonemang, inriktade domskälen enbart på boendet som avgörande för utgången och att både  
 HD-majoriteten 
  (i någon mån) och de skiljaktiga ledamöterna (i högre grad) trots detta i bedömningen drog in omständigheter som inte hänförde sig till själva boendet. 
  
 4.3.3 
  
 När skall ett samboförhållande anses ha upphört? 
  
 Det faktum att någon bestämd tidpunkt för när förhållandet anses ha upphört inte erbjuds i sambolagen ansåg lagrådet vid lagens tillkomst vara en svaghet (prop. 1986/87:1 s. 372). I oklara fall förutsåg lagrådet att det kunde komma att bli nödvändigt med omfattande och ömtålig utredning för att få underlag för prövningen av om samboförhållandet upphört eller ej. Även om ett fylligt utredningsmaterial skulle före- bringas befarade lagrådet att själva bedömningen av om - och vid vilken tidpunkt - samboförhållandet upplösts skulle kunna bli en mycket grannlaga uppgift. Visserligen borde man kunna räkna med att flertalet fall inte skulle komma att vålla bekymmer i praktiken. Lagrådet gav ändå exempel på fall där frågan kan uppstå om samboförhållandet skall anses ha upphört eller inte. Exempelvis kunde man tänka sig den situationen att två sedan länge samboende personer på grund av uppkommen konflikt mellan dem har flyttat isär på prov. Ett annat exempel var att två sambor har börjat bo på skilda håll till följd av att en av dem i sitt arbete har fått en placering på annan ort, kanske utomlands. Om den ena sambon i ett sådant läge skulle avlida ansågs det kunna bli tvist om vilket statusförhållande som egentligen rådde vid tiden för dödsfallet. 
 Ett annat exempel när det kan vara svårt att fastställa om ett samboförhållande upphört och tidpunkten för upphörandet är när ena parten gör gällande att förhållandet upphört trots att parterna inte flyttat från varandra. En sådan situation förelåg i hovrättsfallet  
 RH 1989:56 
 . 
 Fråga i målet var om kvarsittningsrätt i den gemensamma bostaden och om bodelningsförrättare. En förutsättning för att ansökan härom skulle bifallas var att parterna varit sambor i lagens mening vid sambolagens ikraftträdande. Mannen och kvinnan hade bott tillsammans i cirka 20 år när mannen i april 1988 flyttade från villan. De hade ett gemensamt barn. Mannen hade några år innan han flyttade inlett en förbindelse med en 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 181 
  
 annan kvinna och parternas sexuella samliv hade upphört. Mannen hade dessutom gett uttryck för att han önskade att parterna skulle separera. 
  
 Hovrätten  
 beaktade att parterna bott tillsammans sedan mycket lång tid i ett hem som de anskaffat för gemensamt bruk. Både mannen och kvinnan hade bidragit till kostnaderna för fastigheten och bohaget. De hade gemensamt hushåll, till vilket båda bidrog ekonomiskt. Mannen intog i huvudsak sina måltider i det gemensamma hemmet. De hade ett gemensamt barn i vars uppfostran båda tog del. Hovrätten uttalade att lagen kräver att samboförhållandet skall vara äktenskapsliknande - inte att det i alla stycken skall motsvara ett idealäktenskap. Hovrätten fann således att parterna hade bott tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden efter ikraftträdandet av lagen om sambors gemensamma hem och att lagen följaktligen var tillämplig på förhållandet dem emellan. 
 I  
 NJA 1994 s. 61  
 vårdades en av samborna på sjukhus efter en arbets- platsolycka när en god man för sambon ansökte om att bodelnings- förrättare skulle förordnas enligt sambolagen. Fråga i målet var om samboförhållandet upphört. 
 I målet framkom att mannen och kvinnan sammanbott under äktenskaps- liknande förhållanden i åtta år när mannen år 1988 skadades svårt vid en arbetsplatsolycka. Mannen och kvinnan hade två gemensamma barn. Mannens mor ansökte i egenskap av god man om att bodelnings förrättare skulle förordnas enligt sambolagen. Kvinnan bestred yrkandet. Alltsedan mannen skadades vid olyckan hade han vårdats på sjukhus. Mannen hade genom den gode mannens försorg kyrkobokförts på hennes adress. Kvinnan uppgav att parterna före olyckstillfället inte hade några planer på att separera och att varken hon eller mannen ändrat denna inställning. 
  
 Tingsrätten  
 konstaterade att mannen och kvinnan inte bott till- sammans sedan olyckan men att deras separation inte föranletts av någon viljeyttring eller något aktivt handlande av dem. Inte heller efter olyckan ansågs parterna ha visat att de för det fall mannens hälsotillstånd skulle förbättras inte hade för avsikt att återuppta det gemensamma boendet. Att mannen genom den gode mannens försorg kyrkobokförts på annan adress ansågs sakna självständig betydelse. Tingsrätten fann det således inte visat att samboförhållandet upphört. Till följd härav kunde mannens begäran om bodelningsförrättare inte vinna bifall. 
  
 Hovrätten  
 angav att ett samboförhållande upphör om en av parterna ger tillkänna en avsikt att förhållandet är brutet. Hovrätten ansåg inte annat framkommit än att mannen på grund av sjukdom var oförmögen att avge en sådan viljeförklaring. Hovrätten ansåg inte att den gode mannen var behörig att för mannens räkning bryta samboförhållandet och fann det inte tillräckligt för att samboförhållandet skulle anses upplöst att mannen 
  
 182  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 under lång tid skulle komma att vårdas på sjukhus. Hovrätten lämnade därför besvären utan bifall. 
  
 HD  
 angav att när tvist uppkommer huruvida ett samboförhållande föreligger eller har förelegat bör avgörande i allmänhet vara de faktiska förhållandena som råder eller har rått (jfr prop. 1986/87:1 s. 252 f., 365, 368 och 371 f.). Om en man och en kvinna, vilka varit sambor i nyssnämnda mening, sedan någon tid tillbaka rent faktiskt inte bor tillsammans, bör emellertid anledningen till att de bor på skilda håll kunna beaktas. Om skälet t.ex. är att den ene är inlagd på sjukhus eller annan vårdinrättning, får samboförhållandet i princip anses bestå såvida inte parterna har avsett annat. Även i en del andra situationer ansåg HD att hänsyn bör kunna tas till parternas avsikter. Enligt HD saknades det emellertid stöd för att ett samboförhållandes upphörande skulle vara beroende av att någon av parterna uttryckligen förklarat att han eller hon bryter samboförhållandet eller gjort annat liknande tillkännagivande. Om emellertid den ena parten gett uttryck för en sådan ståndpunkt, måste samboförhållandet som regel anses ha upphört, såvida inte förklaringen klart strider mot de faktiska förhållandena. En ansökan om förordnande av bodelningsförrättare ansågs ge uttryck åt att sökanden har uppfatt- ningen att samboförhållandet upphört. HD fann att den gode mannen var behörig att för mannen ansöka om att bodelningsförrättare skulle förordnas. Den gode mannen ansågs också ha behörighet att för hans räkning ge uttryck åt uppfattningen att samboförhållandet upphört (jfr beträffande god mans behörighet att väcka talan om äktenskapsskillnad för huvudmannen, Tottie, Äktenskapsbalken, s. 503). Den gode mannens ståndpunkt ansågs inte oförenlig med de faktiska förhållandena. På grund härav biföll HD ansökningen om förordnande av bodelningsförrättare. 
 Ett liknande förhållande prövades i  
 RH 1997:98 
 . 
 I målet hade en man under flera år varit samboende med en kvinna i hennes bostadslägenhet när kvinnan på grund av sjukdom tvingades till sjukhusvistelse och därefter att bo i en s.k. gruppbostad. I samband med avhysning av mannen från den av kvinnan förhyrda bostadslägenheten på den grund att kvinnans hyresavtal upphört enligt ett mellan kvinnan och fastighetsägaren träffat förlikningsavtal invände mannen att sambo för- hållandet inte upphört. 
  
 Hovrätten  
 ansåg det inte visat att parterna avsett att upplösa samboförhållandet i samband med att kvinnan lämnade lägenheten. Mannen var därför att anse som sambo enligt jordabalken och eftersom fastighetsägaren inte vidtagit föreskrivna åtgärder ansågs hyresavtalet ha övergått på mannen. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 183 
  
 Som inledningsvis berördes är tidpunkten för samboförhållandets upphörande central i sambolagen. Vid tillämpningen av 5 § gäller det att kunna fastställa om och vid vilken tidpunkt förhållandet upphört. Samma problematik möter i flera andra bestämmelser, t.ex. 7 § första stycket om skuldtäckning som utgår från förhållandena när samboförhållandet upphörde och 14 § vari anges att vad som i 9 kap. 5, 7, 9 och 10 §§ ÄktB sägs om makar skall gälla även för sambor samt att i stället för den tidpunkt då talan om äktenskapsskillnad väcks skall gälla den dag då samboförhållandet upphör. Flera av de frågor i sambolagen som kommittén i följande avsnitt kommer att ta ställning till, t.ex. införande av en tidsfrist inom vilken bodelning skall begäras och införande av redovisningsplikt för egendom som finns i boet när samboförhållandet upphör, är beroende av att tidpunkten för sambo- förhållandets upphörande kan fastställas. 
  
 4.3.4 
  
 Kommitténs överväganden och förslag 
  
 4.3.4.1 
  
 Förutsättningarna för att ett samboförhållande skall anses föreligga 
  
 Förslag:  
 De grundläggande förutsättningarna för att ett sambo för- hållande skall anses föreligga skall vara desamma som för när - varande. För att lagen direkt skall bli tillämplig även på sambor av samma kön och för att lagtexten skall bli mer informativ och lätt för- ståelig skall dock en ny definition av begreppet sambor införas i 1 § sambolagen. 
 De svårigheter som kan uppkomma när det gäller att avgöra om ett samboförhållande föreligger innebär givetvis stora nackdelar. Samman- boende under äktenskapsliknande förhållanden ger rätt sverkningar på ett flertal områden utanför sambolagen, t.ex. inom sociallagstiftningen. Även i dessa sammanhang är det angeläget att det går att förutse om lagstiftningen är tillämplig eller inte på parter som bor tillsammans. 
 Det finns inte något enkelt sätt att ange vad som kännetecknar äktenskapsliknande samlevnad. Som uttalandena i prop. 1986/87:1 anger är det många olika kriterier som kan få betydelse för avgörandet. I varje enskilt fall blir det fråga om att göra en helhetsbedömning av omständigheterna. 
 Den kritik som riktats mot svårigheterna för framför allt samborna själva att avgöra när ett samboförhållande enligt lagens mening 
  
 184  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 föreligger bör enligt kommitténs uppfattning tas på allvar. Som påtalats på hearingarna och vilket även rättsfallet NJA 1994 s. 256 visar är möjligt, kan en person med framgång framställa sig själv som ömsom sambo ömsom ensamstående, allt efter vad som är lägligt. Detta kan givetvis upplevas som stötande. Med hänsyn till sambolagens karaktär av skyddslagstiftning inger det emellertid betänkligheter att inte betrakta två personer som sambor enbart av den anledningen att de i tidigare sammanhang, när detta gynnat dem, framträtt som ensamstående. Sammantaget ger emellertid de problemställningar som framförts till kommittén skäl att se över lagstiftningen som reglerar när ett sambo- förhållande föreligger. 
 En lösning för att förenkla bedömningen av när ett samboförhållande föreligger skulle kunna vara att det i lagen uppställs krav på att samlevnaden registreras för att sambolagen skall bli tillämplig.  
 Fördelen  
 härmed jämförd med nuvarande ordning är att förutsebarhet och överskådlighet främjas.  
 Nackdelen  
 är dock att prövningen blir stereotyp, utan någon möjlighet att beakta omständigheterna i varje enskilt fall. Resultatet skulle kunna bli stötande om parterna inte registrerat sin samlevnad men ändå var sambor eller om en registrering skett men parterna i alla fall bodde isär. Risken är dessutom påfallande att den skyddslagstiftning som sambolagen utgör skulle gå förlorad. Det kan nämligen inte antas vara de personer som är i bäst behov av skydd som väljer att registrera sin samlevnad. En ordning med registrering utgår från tanken att samborna är en grupp som grundar sin samlevnadsform på ett medvetet val mellan ett reglerat och ett oreglerat samboende. Enligt kommitténs uppfattning torde detta inte vara fallet. De flesta sambor glider förmodligen in i ett samboförhållande utan några över- väganden om vilken rättslig reglering som är tillämplig på förhållandet. Även om en ordning med registrering av samboförhållanden skulle införas talar således mycket för att behov kommer att finnas av en reglering även för de personer som inte registrerat sin samlevnad. Därmed kvarstår också problemet med att definiera när ett sambo- förhållande föreligger. Mot denna bakgrund anser kommittén att en registrering av samlevnaden för att sambolagen skall bli tillämplig inte är en framkomlig väg. Det bör i stället även fortsättningsvis vara de faktiska förhållandena som skall avgöra om ett samboförhållande föreligger. 
 Ett samboförhållande föreligger enligt 1 § sambolagen när en ogift kvinna och en ogift man bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Även om det i prop. 1986/87:1 utvecklats vad som avses med begreppet äktenskapsliknande förhållanden har det i huvudsak överlämnats åt rättstillämpningen att avgöra när äktenskapsliknande samlevnad föreligger. Publicerade rättsfall visar att det många gånger 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 185 
  
 kan bli fråga om svåra avvägningar. Begreppet äktenskapsliknande är i och för sig väl inarbetat såväl i lagstiftningen som i det allmänna rättsmedvetandet. Trots detta är det tveksamt om lagen på ett för enskilda personer förståeligt sätt anger vad som avses med en sambo och ett samboförhållande. Uttrycket för lätt tankarna till långvariga och stabila samboförhållanden där parterna eventuellt har barn tillsammans eller planerar att sätta barn till världen. Många unga par som i och för sig bor tillsammans under en längre period men där den känslomässiga relationen fortfarande är på prov och framtiden oviss, ser kanske inte sitt förhållande som särskilt äktenskapsliknande. Ändå blir sambolagen i regel tillämplig också i dessa fall. Vidare har man inom lagstiftningen förbehållit uttrycket äktenskapsliknande förhållanden för sambor av motsatt kön. Det torde råda delade meningar huruvida ett homosexuellt par i allmänt språkbruk kan anses sammanbo under äktenskapsliknande förhållanden. Redan i dag omfattas dock sambor av samma kön av sambolagen genom en hänvisning i lagen om homosexuella sambor. Kommittén kommer senare i betänkandet (se avsnitt 6.3.3) att föreslå att en och samma sambolag skall gälla för såväl sambor av motsatt som av samma kön och att begreppet sambor skall inkludera båda grupperna av sambor. När det rör sig om homosexuella sambor har det ibland uttryckts att de sammanbor under partnerskapsliknande förhållanden. Enligt kommitténs uppfattning saknas det dock skäl att använda olika definitioner på sambor av motsatt och sambor av samma kön. I stället bör en gemensam definition uppställas. 
 Sambobegreppet har som ovan nämnts i rättspraxis tolkats utifrån motivuttalandena. Kommittén förordar inte någon förändring av den innebörd som begreppet därigenom kommit att få. Även om begreppet lämnar utrymme för skilda tolkningar ligger det i sakens natur att ett samboförhållande kan uppstå gradvis och se olika ut från fall till fall. Vissa faktorer som angetts i förarbetena måste dock föreligga för att det skall vara fråga om ett samboförhållande. Frågan är om inte begreppet bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden i lagtexten bör ersättas med en uppräkning av dessa faktorer. 
 Kommittén kommer nedan att redovisa de grundläggande förut- sättningarna som - i linje med tidigare förarbetsuttalanden - krävs för att ett samboför hållande skall anses föreligga. 
 Den första förutsättningen kan sägas vara att parterna  
 stadigvarande bor tillsammans 
 . Ordet stadigvarande ger uttryck för att sam man- boendet skall ha en viss varaktighet eller åtminstone vara tänkt att ha det. Mer eller mindre tillfälliga förbindelser bör normalt inte omfattas av sambolagen. I prop. 1986/87:1 angavs som förutsättning för att ett äktenskapsliknande samboförhållande skall föreligga att kvinnan och mannen sammanlever i en inte alltför kortvarig förbindelse. 
  
 186  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 För att utröna om sammanboendet är att bedöma som stadigvarande bör den omständigheten att parterna har gemensam folk bokföringsadress tillmätas stor betydelse. Om parterna i samband med att de flyttar ihop, folkbokför sig på samma adress och införskaffar bostad eller bo hag för gemensamt bruk torde man normalt kunna utgå från att sammanboendet är tänkt att bli stadigvarande. Kan det ifrågasättas om samman boendet är tänkt att vara stadigvarande, t.ex. på grund av att den som flyttar in hos någon för att sammanbo med denna behåller sin förut varande bostad och inte anmäler adressändringen till folkbokföringen, kan den faktiska tid som parterna bott tillsammans få betydelse. I prop. 1986/87:1 angavs sex månader som ett riktmärke. Tidsfaktorn är dock endast en av de omständigheter som kan komma att beaktas. Kortare tid än sex månader kan godtas, exempelvis om ett inbördes testamente mellan de samman- boende föreligger eller om de har träffat avtal om vissa ekonomiska familjeangelägenheter eller om de har gemensamma bankkonton (jfr prop. 1986/87:1). Vid bedömningen bör även parternas egen uppfattning om sammanboendets karaktär och deras intentioner vid samman- flyttandet tillmätas betydelse. 
 Den andra förutsättningen för att ett samboförhållande skall anses föreligga är att parterna bor tillsammans  
 i ett parförhållande  
 . Härmed avses att de skall bo tillsammans i ett heterosexuellt eller homosexuellt förhållande. Redan i dag krävs för att ett samboförhållande skall föreligga att parterna sammanlever i en förbindelse vari normalt ingår sexuellt samliv (prop. 1986/87:1 s. 252). Även fortsättningsvis bör detta krav uppställas. Någon utredning om parternas sexualliv bör det dock inte bli aktuellt att företa. Vid bedömningen av om relationen är av det slag att samborna kan anses leva i ett parförhållande bör i stället uppgifter om hur parterna betraktar sig själva och hur de betraktas av omgivningen få betydelse. Hänsyn bör i detta avseende även kunna tas till parternas gemenskap vad gäller semester, vänner och umgängesliv. 
 En ytterligare förutsättning för att ett samboförhållande skall föreligga är att parterna har  
 ett gemensamt hushåll  
 . I detta sammanhang avses med gemensamt hushåll att de som delar bostad har ett samarbete i vardagliga göromål samt ett visst mått av ekonomisk gemenskap, eller i vart fall ett ekonomiskt samarbete. Med tanke på att sambolagen främst tillhandahåller regler för en avveckling av den ekonomiska gemenskap som uppstått till följd av samlevnaden, bör ett sambo för hållande enligt sambolagens mening endast föreligga om parterna har gemensamt hushåll. 
 Förutsättningarna som ovan lyfts fram är grundläggande för att de personer som bor tillsammans skall anses som sambor enligt lagens mening. Det bör således krävas att var och en av de angivna förut- sättningarna är uppfyllda. Detta innebär inte någon skärpning av 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 187 
  
 gällande krav. Kommitténs uppfattning är att det redan i dag regel- mässigt sker en prövning av dessa förutsättningar inom ramen för bedömningen av om sammanboendet är äktenskapsliknande. 
 Om de omständigheter som konstituerar ett samboförhållande anges i lagtexten blir lagstiftningen enligt kommitténs uppfattning mer informativ och därigenom mer lättförståelig för enskilda personer. Om lagen dessutom anges vara tillämplig på två personer i stället för en man och en kvinna blir lagens definition av ett samboförhållande köns- neutral. Definitionen kommer därmed att omfatta såväl heterosexuella som homosexuella sambor. 
 De svårigheter som föreligger att ange en  
 exakt tidpunkt  
 för när ett samboförhållande uppstår kommer emellertid att kvarstå. Denna fråga kan knappast lösas utan att vissa absoluta förutsättningar uppställs för att ett samboförhållande skall anses föreligga. Som ovan framhållits skulle detta kunna leda till negativa konsekvenser för personer vars sam- levnad egentligen omfattas av sambolagen men där en sådan absolut förutsättning saknas. 
 Även om det skisserade förslaget inte till fullo löser de problem som kan uppstå när det gäller att avgöra när ett samboförhållande föreligger, anser kommittén att fördelarna är påtagliga i jämförelse med den nuvarande regleringen. Kommittén förslår därför att definitionen av begreppet sambor ändras i enlighet med vad som ovan angetts. 
 Enligt nuvarande reglering krävs för att ett samboförhållande skall föreligga att en ogift man och en ogift kvinna bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Genom en sådan definition utesluts sammanboende där någon av parterna är gift på annat håll, inte bara från sambolagens tillämpningsområde utan även från termens begreppsmässiga innehåll. Som lagrådet påpekade i prop. 1986/87:1 är en så snäv tolkning sannolikt inte avsedd i annan lagstiftning (s. 368). Lagrådet anförde att en huvudprincip i lagstiftningen bör vara att - när inte uttryckligt undantag sker - begreppet sambo får omfatta samtliga fall där en man och en kvinna lever samman under äktenskapsliknande förhållanden. Kommittén delar denna uppfattning. I definitionen av vad som avses med begreppet sambor bör därmed inte ställas krav på att parterna är ogifta eller att de inte är registrerade partner. Däremot anser kommittén att sambolagen endast bör bli tillämplig på sambo för- hållanden där ingen av parterna är gift eller registrerad partner. 
  
 188  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.3.4.2 
  
 Förutsättningarna för att ett samboförhållande skall anses ha upphört 
  
 Förslag:  
 I lagen skall uttömmande anges när ett samboförhållande upphör. Ett samboförhållande upphör när samborna eller någon av dem ingår äktenskap eller registrerat partnerskap eller när en sambo avlider eller när parterna flyttar isär. Därutöver skall ett samboförhållande anses upphöra när en sambos eller båda sam bornas ansökan om förordnande av bodelningsförrättare eller om rätt att ensam få bo kvar i bostaden inkommer till domstol eller när en sambo väcker talan om övertagande av bostad som inte omfattas av bodelning. 
 I sambolagen finns inte någon uttrycklig regel som anger när ett samboförhållande upphör. Trots detta knyts flera av sambolagens rättsverkningar till denna tidpunkt. Den osäkerhet som kan råda om när ett samboförhållande upphör kan givetvis vara till förfång för parterna. 
 Det är helt klart att ett samboförhållande upphör när någon av samborna ingår äktenskap eller registrerat partnerskap, när en sambo avlider eller när samborna efter en uttrycklig eller underförstådd överenskommelse om att samboförhållandet har upphört flyttar isär. Det är emellertid tveksamt om ett samboförhållande kan upphöra utan att parterna flyttar isär. 
 Det förekommer att parterna av olika skäl under en tid fortsätter att bo tillsammans trots att de är överens om att förhållandet har upphört. Denna situation har inte ansetts föranleda några särskilda svårigheter utifrån sambolagen eftersom parterna knappast förvärvar egendom för gemensamt bruk efter det att förhållandet upphört. Vid tillämpningen av annan lagstiftning som förutsätter att ett samboförhållande före ligger kan det dock vara svårt att avgöra om parterna fortfarande skall anses som sambor. En annan situation som kan orsaka osäkerhet är att den ena sambon anser att förhållandet upphört men någon separation inte sker på grund av att den andra sambon gör sig oanträffbar eller vägrar flytta. 
 I ovan nämnda situationer där parterna inte flyttar isär är frågan om sambornas överenskommelse eller endera sambons uppfattning skall tillmätas självständig betydelse vid bedömningen om ett sambo för- hållande fortfarande föreligger. 
 I NJA 1994 s. 61 förklarade HD att om den ena parten gett uttryck för att han eller hon bryter samboförhållandet måste samboförhållandet anses ha upphört såvida inte förklaringen strider mot de faktiska förhållandena. Frågan är emellertid när den ena eller båda sambornas 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 189 
  
 uppfattning om att samboförhållandet upphört kan anses strida mot de faktiska förhållandena. Förmodligen är det så i de flesta fall om parterna fortsätter att bo tillsammans. Även om det sexuella samlivet eller det ekonomiska samarbetet upphört bör detta inte medföra att sambo- förhållandet förlorar sin ställning som ett samboförhållande om parterna fortsätter att bo tillsammans. Detta stöds av RH 1989:56 där bl.a. det sexuella samlivet upphört men ett samboförhållande ändå ansågs föreligga. Enligt Saunders (a.a. s. 602) kan det dock finnas situationer där så mycket av den gemenskap som man vanligtvis förknippar med äktenskapet upphört att existera att samboförhållandet måste anses ha upphört även om parterna inte flyttar isär. 
 Det föreligger onekligen stora svårigheter att kontrollera sambornas uppgifter om att förhållandet upphört när de fortfarande bor tillsammans. En ordning där ett samboförhållande kan upphöra genom sambos subjektiva viljeförklaring gör det lätt för sammanboende par att framställa sig som ömsom sambor ömsom ensamstående, beroende på vad som är mest förmånligt för dem. Det är därför kommitténs uppfatt- ning att några rättsverkningar inte bör knytas till någondera partens uppfattning om att samboförhållandet upphört såvida detta inte manifesteras på ett för utomstående synbart sätt. Ett sådant synbart sätt är att samborna flyttar isär. Om det endast är den ena sambon som önskar att förhållandet upphör och den andra sambon inte kan eller vill flytta eller gör sig oanträffbar finns det dock behov av en ordning där samboförhållandet kan upphöra på annat sätt än genom att parterna rent faktiskt flyttar isär. 
 Eftersom kommittén valt att inte föreslå att samboförhållanden skall registreras kan inte heller någon avregistrering när samboförhållanden upphör komma i fråga. I samband med att ett samboförhållande avslutas kan en sambo emellertid ansöka om att bodelningsförrättare skall förordnas och om rätt att ensam bo kvar i bostaden. En sambo kan dess- utom väcka talan om övertagande av bostad som inte ingår i bodelning. HD uttalade i ovan nämnda rättsfall att en ansökan om förordnande av bodelningsförrättare fick anses ge uttryck för att sökanden har uppfatt- ningen att förhållandet upphört. Samma sak gäller enligt kommitténs uppfattning även en ansökan om kvarsittningsrätt och talan om övertagande av en bostad. I och med att ärendet eller målet handläggs vid domstol är det således fråga om ett offentligt och kontrollerbart förfarande. 
 Genom en sambos ansökan om någon av nämnda rättsföljder kan sambon anses ge uttryck för uppfattningen att samboförhållandet upp- hört. Frågan är om det därmed inte skulle kunna slås fast att samboförhållandet upphör genom en sådan ansökan. Om ärendet eller 
  
 190  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 målet därefter skulle komma att avskrivas skulle samboförhållandet anses ha återupptagits, såvida det inte upphört på annat sätt. 
 Den främsta fördelen med att ett samboförhållande skulle anses upphöra i och med att en ansökan i något av nämnda avseenden inkommer till domstol är att en sambo utan andra sambons medverkan skulle kunna få samboförhållandet att upphöra på ett för utomstående kontrollerbart sätt. En sådan ordning kan vara av särskild betydelse för exempelvis kvinnor som far illa i samboförhållanden. 
 Även för de sambor som är överens om att samboförhållandet upphört men som av olika skäl inte flyttat isär skulle en ansökan enligt ovan få till följd att samboförhållandet upphör. Någon nackdel härmed kan knappast uppstå. Om samborna även efter ansökningen fortsätter att bo tillsammans kan det bli aktuellt att pröva om parterna återupptagit samboförhållandet eller om de sammanbor i en annan hushålls- gemenskap. 
 Frågan är emellertid om den skisserade ordningen skulle kunna missbrukas av sambor som finner det mer fördelaktigt att betraktas som sammanboende i annan hushållgemenskap. Kommitténs bedömning är att risken härför är liten. De sambor som under falsk förespegling utåt önskar avsluta samboförhållandet kan nå samma resultat genom att flytta isär och därefter flytta ihop igen. Det är dessutom i ytterst få fall som det föreligger så entydiga fördelar med att anses som ensamstående i stället för sambo att en skenansökan skulle löna sig. Någon risk för att bodelning skulle komma att företas under pågående samboförhållande torde inte heller vara överhängande. Det bör inte kunna komma i fråga att tillåta att egendom som en gång bodelats, bodelas på nytt. Ett sådant kringgående av lagen verkar därmed vara föga meningsfullt. 
 Kommittén är väl medveten om att den förordade ordningen för ett samboförhållandes upphörande inte korresponderar med vad som tidigare föreslagits ifråga om när ett samboförhållande skall anses föreligga. Enligt kommitténs uppfattning framstår det dock som mycket betydelsefullt för samborna - och särskilt för den svagare parten - att undanröja rådande osäkerhet om när ett samboförhållande upphör. Vid en samlad bedömning finner kommittén därför att övervägande skäl talar för den föreslagna ordningen. 
 Det är vidare kommitténs uppfattning att även de omständigheter som medför att ett samboförhållande upphör skall anges i lagen. Kommittén föreslår sålunda att det i sambolagen införs en uttömmande uppräkning av dessa situationer. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 191 
  
 4.4 
  
 Egendom som skall fördelas mellan samborna 
  
 4.4.1 
  
 Diskussionen på hearingarna 
  
 Några av deltagarna vid hearingarna tog upp frågan om den rätts- politiska grunden för den ekonomiska delningsrätten av egendom som den andra parten äger och som är förvärvad för gemensamt bruk. Om detta anspråk avsåg att vara en delning av det gemensamt uppbyggda hemmet borde båda parter ha bidragit till anskaffningen. Det ansågs orättvist att delningsrätten även avsåg egendom där några gemensamma ansträngningar inte gjorts, t.ex. när egendomen införskaffats för medel som den ena sambon ärvt. 
 I Statskontorets rapport intogs ståndpunkten att samborätten borde utvidgas till fler egendomsslag, exempelvis fritidshus, bil och sparmedel. Med anledning därav togs frågan upp vid hearingarna. De flesta ansåg att samborätten  
 inte  
 borde utvidgas. Några deltagare ansåg dock att fritidsfunktionen har stor betydelse mellan sambor och att därför såväl bilen som båten och fritidshuset borde ingå i den bodelningsbara egendomen. Även en bil och en båt vars huvudsakliga användning inte är för fritidsändamål borde enligt vissa ingå i den bodelningsbara egen- domen. 
 Diskussion uppkom också om samäganderätten till egendom som i och för sig inte är av det slag att den ingår i bodelningen men som ägs av samborna tillsammans bör kunna upplösas i samband med bodelningen. Det var flera deltagare som ansåg att detta skulle ha praktiska fördelar. Några menade dock att det var principiellt felaktigt att bodela samägd egendom enbart av det skälet att egendomen var samägd. Dessutom befarades det att en sådan möjlighet skulle leda till tvist om vilken egendom som är samägd. Någon gav uttryck för uppfattningen att om det är problem att dela samägd egendom så skall samäganderättslagen ändras, inte sambolagen. Mot detta framfördes åsikten att en reglering som innebär att samägd egendom skall bodelas har sin plats i sambolagen och inte i samäganderättslagen. 
 En särskild fråga som kommittén tog upp är om egendom som en sambo mottagit i arv, på grund av testamente eller i gåva kan anses förvärvad för gemensamt begagnande och hur det skall bedömas om förvärvet sker med en föreskrift om att egendomen skall vara enskild. Frågan diskuterades främst vid den andra hearingen. Samtliga närvarande ansåg att egendom som förvärvas på sådant sätt i vissa fall kan anses förvärvad för gemensamt begagnande. Det var dock ingen som ansåg att sådan egendom skulle bodelas, men det rådde delade meningar om en reglering är nödvändig. 
  
 192  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.4.2 
  
 Egendom som ingår i bodelningen 
  
 När ett samboförhållande upphör skall på begäran av någon av samborna deras gemensamma bostad och bohag fördelas mellan dem genom bodelning om egendomen har förvärvats för gemensamt begagnande. Det är alltså inte bara egendomens natur utan även det sätt som den förvärvats på som blir föremål för bedömning. 
 Principerna för äganderätt till egendom är desamma för makar och sambor. Sambor äger således vardera sin egendom och har sina skulder. Den ena sambon har inte något äganderättsanspråk i den bostad eller bohag som den andra sambon anskaffat för gemensamt bruk. Att viss egendom i framtiden kan komma att bli föremål för bodelning innebär således inte att den ena sambon äger någon andel i den andras egendom. 
 För sambor gäller att det är det gemensamma hemmet och dess innehåll som skall fördelas vid bodelningen. Vad som avses med sambors gemensamma bostad framgår av 2 § sambolagen. Med sambors gemensamma bohag avses enligt 3 § sambolagen möbler, hushålls- maskiner, och annat inre lösöre som är avsett för det gemensamma hemmet. 
 Till sambors gemensamma bohag räknas inte egendom som används uteslutande för den ena sambons personliga bruk (3 §). Till sambors gemensamma bostad och bohag räknas inte egendom som används huvudsakligen för fritidsändamål (4 §). 
 Den ekonomiska gemenskapen skapas i och med att egendomen förvärvas för gemensamt begagnande. Vad en sambo har förvärvat före samlevnaden kan således normalt inte anses vara förvärvat för gemensamt begagnande. Endast om sådant förvärv skett i nära anslut- ning till att samlevnaden inletts kan det anses att avsikten varit att egen- domen skulle begagnas gemensamt. Enligt prop. 1986/87:1 (s. 257) kan detta exempelvis vara fallet när den ena parten strax före samlevnadens början har skaffat en bostad i vilken samborna därefter har bott tillsammans. Det kan också beträffande bohag vara ett förvärv av t.ex. ett möblemang som sker i omedelbar anslutning till samlevnadens början, särskilt om båda parter har varit med och valt möblerna och dessa levereras till den bostad där parterna strax därpå inleder sitt sammanboende. 
  
 4.4.3 
  
 Egendom som inte ingår i bodelningen 
  
 För att egendom skall omfattas av bodelningsreglerna i sambolagen skall egendomen dels vara att hänföra till bostad och bohag som används för permanent bruk, dels vara införskaffad för gemensamt begagnande. All 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 193 
  
 annan egendom faller utanför bodelningsreglerna. Parterna kan enligt 5 § andra stycket sambolagen träffa avtal om att reglerna om bodelning inte skall vara tillämpliga. Gemensam bostad och bohag som införskaffats för gemensamt begagnande kommer i så fall inte att ingå i någon bodelning. Däremot kan bestämmelserna om övertagande av bostad i vissa fall och inskränkningar i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet komma att tillämpas på egendomen. 
 Familjelagssakkunniga diskuterade i betänkandet SOU 1981:85 s. 143 f. om annan egendom än bostad och bohag som förvärvats för gemensamt bruk borde ingå i bodelningen mellan sambor. De sakkunniga ansåg att gränsdragningen fick övervägas närmare. Tanken framfördes emellertid att en bil som anskaffats för gemensamt bruk skulle räknas in i bodelningen, liksom båtar och fritidsbostäder. Resonemanget motiverades med att sådan egendom har stor betydelse för familjens ekonomi och i högsta grad påverkar parternas mellanhavanden. Det påpekades att kostnaderna för egendom av detta slag oftast påverkar vad som står till buds för övrig konsumtion. Det ansågs därmed vara befogat att ta hänsyn till vad som nedlagts beträffande dessa föremål utan att man riskerade att alltför mycket avlägsna sig från utgångs- punkten, dvs. det gemensamma hemmet och hushållsgemenskapen. Beträffande fritidsbostäder ansågs den ekonomiska sammanflätningen vara lika stark som när det gäller den vanliga bostaden. 
 I propositionen (prop. 1986/87:1) diskuterades inte bilar, båtar och fritidshus särskilt. Det uttalades att lagen endast skulle befatta sig med vad som ur praktisk synvinkel är oundgängligt. Genom samlivet med gemensamt hushåll och uppbyggandet av ett gemensamt hem ansågs det ske en faktisk sammanflätning av sambornas ekonomi. Det sades därför behövas regler som ger vägledning för upplösning av det gemensamma hemmet, dvs. av gemensamt bohag och bostad. 
  
 4.4.4 
  
 Särskilt om samägd egendom 
  
 Som ovan redovisats medför ett samboförhållande inte att egendom som parterna förvärvar blir samägd. Det finns inte någon allmän civilrättslig lag som reglerar uppkomsten av samäganderätt. Samäganderättslagen från 1904 innehåller nämligen endast regler som utgår från att sam- äganderätt redan föreligger. För en närmare redogörelse för samägande- rättens uppkomst och innebörd hänvisas till avsnitt 2.2.1. 
 I ett samboförhållande finns det skäl att utgå från att det finns egendom som innehas med samäganderätt. Detta gäller oftast bostad och bohag men även sådan egendom som diskuterats om den bör ingå i samborätten, såsom exempelvis bil, båt eller fritidshus. För samägd 
  
 194  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 egendom som inte ingår i bodelningen blir, om parterna inte kan enas om samägandets upplösning, reglerna i 1904 års lag om samäganderätt tillämpliga. 
 I betänkandet Äktenskapsbalk (SOU 1981:85 s. 252) fanns ett förslag om att samborna skulle ges möjlighet att genom bodelning lösa upp samägande även om den aktuella egendomen inte ingick i det gemensamma hemmet. Familjelagssakkunniga anförde följande. 
 Vad sambor bör kunna göra är att beträffande egendom som de på förmögenhetsrättslig grund redan äger tillsammans komma överens om att bodelning skall ske i stället för det ofta opraktiska förfarandet enligt samäganderättslagen, dvs. normalt försäljning av egendomen på offentlig auktion. Har de tillsammans förvärvat egendom som inte utgör bostad eller bohag kan det vara praktiskt att dra in också den egendomen i bodelningen. Är deras andelar i den indragna egendomen olika stora kan detta få återverkningar på andelsbestämningen vid bodelningen men hindrar inte själva förfarandet. För egendom som inte omfattas av den föreslagna lösningen kommer alltså fortfarande uteslutande förmögenhetsrättsliga principer att gälla för de ogifta samboende, såvitt avser förutsättningarna för själva äganderättsövergången. 
 Remissinstanserna stödde förslaget. Departementschefen anförde att det kan vara praktiskt att upplösa samäganderätt till viss egendom genom bodelning. Om samborna äger egendom gemensamt bör de ha möjlighet att avtala att sådan egendom skall delas mellan dem genom bodelning vid upplösning av samlevnaden. Lagrådet fann emellertid en sådan regel godtycklig. Enligt lagrådet fanns det inga sakliga skäl till varför egendom därför att den innehas med samäganderätt skall kunna delas mellan samborna genom bodelning medan beträffande annan egendom - som inte är bostad eller bohag anskaffad för gemensamt begagnade - allmänna förmögenhetsrättsliga principer och regler skall gälla. Lagrådet anförde vidare att inte heller det åberopade skälet - att man bör få möjlighet att undvika det "opraktiska förfarandet" som samägande- rättslagen stadgar för upplösning av förhållandet, försäljning på offentlig auktion - särskilt bärande. Om samborna är eniga, vilket förutsattes för tillämpningen, torde de vara oförhindrade att avtala om vilken förmögenhetsrättslig form som helst för upplösning av samäganderätten. Enligt lagrådet kunde det dessutom ifrågasättas om inte den föreslagna regeln kan åstadkomma svårigheter vid tillämpningen av vissa regler i utsökningsbalken (UB) såsom 8 kap. 8 §. Lagrådet avstyrkte således förslaget och det utgick ur proposi tionen. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 195 
  
 4.4.5 
  
 Något om borgenärsskyddet 
  
 I 15 § sambolagen anges att om en sambo vid bodelningen till skada för sina borgenärer har avstått egendom som enligt 10 § har belöpt på sambons andel, gäller vad som föreskrivs i 13 kap. 1 och 2 §§ ÄktB om verkan av en sådan åtgärd vid bodelning mellan makar. 
 Enligt ÄktB kan en make avstå från egendom till skada för sina borgenärer i huvudsak genom  
 att  
 enskild egendom dras in i bodelningen,  
 att  
 andelsberäkningen - innefattande sådana frågor som värdering, täckning för skuld och jämkning inte utförts på ett korrekt sätt eller  
 att  
 vid lottläggningen utmätningsbar egendom utbytts mot utmätningsfri. Det senare gäller dock inte om den egendom som överlämnas eller förvärvas utgör makarnas gemensamma bostad eller bohag och övertas enligt behovsprincipen (Tottie, a.a. s. 626). I 15 § sambolagen hänvisas till 10 § samma lag. Denna bestämmelse gäller endast lottläggningen. Enligt Saunders syftar 15 § emellertid i första hand på avvikelser som vid bodelningen gjorts från bestämmelserna om andelsberäkningen. En hänvisning borde därför ha skett även till 7, 8 och 9 §§ (a.a. s. 627). 
 Verkan av eftergiften skall för att ansvar för gäldenärens sambo skall uppkomma vara att den ena sambon genom åtgärden inte kan betala en skuld som uppkommit före bodelningen eller om det av annan anledning kan antas att sambon är på obestånd. Eftersom det gemensamma hemmet och bohaget i stor utsträckning är utmätningsfri egendom är det främst beträffande bostadsfastigheter, dyrbara bostadsrätter och exklusivt bohag som ansvar för eftergift kan inträda för den andra sambon. Om behovsprincipen åberopas är det dessutom förmodligen svårt för en borgenär att även vid eftergift av sådan egendom få framgång med en ansvarstalan (jfr Tottie, a.a. s. 628). 
 Om en sambo gjort en otillåten eftergift, kan den andra sambon bli betalningsskyldig mot den förres borgenärer. 
 Om en gäldenärsmake efterger sin rätt vid bodelningen kan det även bli fråga om återvinning av bodelningen i gäldenärens konkurs (4 kap. 7 § konkurslagen). Återvinningsfristen är tre år från det att bodelnings- handlingen ingetts till rätten, dvs. gäldenären måste försättas i konkurs inom tre år från ett sådant ingivande. Motsvarande regel gäller inte för sambor. Som skäl har åberopats att sambor inte har möjlighet att i bodelningen dra in annan egendom än bostad och bohag som har förvärvats för gemensamt begagnande, samt att ett mera markerat åsidosättande av borgenärernas intressen kan beivras enligt återvinnings- reglerna om otillbörliga rättshandlingar eller om gåva av gäldenären dvs. enligt 4 kap. 5 och 6 §§ konkurslagen (prop. 1986/87:86 s. 101 f.). 
  
 196  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.4.6 
  
 Förvärv genom arv, testamente eller gåva med före skrift om att egendomen skall vara mot- tagarens enskilda 
  
 En särskild fråga är om egendom som en sambo mottagit i arv, på grund av testamente eller i gåva kan anses förvärvad för gemensamt begagnade. 
 När egendom erhålls genom arv eller testamente torde man enligt departementschefen mera sällan kunna hävda att egendomen förvärvats för gemensamt begagnade. Det kan däremot vara fallet med gåva, oavsett om denna har givits till den ena eller den andra av de båda samboende (prop. 1986/87:1 s. 105). Enligt Garcia beror distinktionen på att gåvotagare medverkar vid gåva genom dess mottagande och då kan ha viss avsikt med förvärvet. Garcia menar emellertid att motsvarande kan gälla vid arv, om arvingen/sambon vid arvskifte väljer egendom som passar för sambornas gemensamma hem (Garcia, Ingram, Supplement till Ärvdabalken och Föräldrabalken, Sambolagen, m.m., 1988 s. 203). 
 Agell anser att delningsrätten bygger på att det gemensamma hemmet i någon mening byggts upp av parterna. Vad en sambo fått utan varje aktiv medverkan kan knappast anses i denna mening förvärvat enligt sambolagen (a.a. s. 245 f.). 
 I 7 kap. 2 § ÄktB stadgas bland annat att enskild egendom är egendom som make erhållit genom arv eller testamente eller i gåva och som givare eller testator föreskrivit skall vara mottagarens enskilda. Även egendom som trätt i stället för enskild egendom är enskild om inte annat föreskrivits genom rättshandlingen där egendomen gjordes enskild. Nu angiven egendom omfattas således inte av mottagande makes giftorättsgods. Sambolagen innehåller inte någon motsvarande reglering. 
 I såväl förarbetena som i doktrinen har man utgått från att villkor vid gåva eller testamente om att egendomen skall vara mottagarens enskilda skall beaktas även i samboförhållanden (prop. 1986/87:1 s. 264 och 376, Martinez, Bodelning och arvskifte 1994, s. 151, Agell, a.a. s. 245 f.). Det anses nämligen generellt som stötande om egendom som är fredad i ett äktenskap skall kunna delas och övertas vid tillämpning av sambolagen. Enligt Price är det naturligt att ge villkoret motsvarande betydelse för ett samboförhållande som för ett äktenskap eftersom en benefik rättshandling (dvs. en rättshandling där mottagaren får en vederlagsfri förmån på givarens bekostnad som t.ex. vid gåva) skall tolkas i enlighet med den handlandes vilja. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 197 
  
 4.4.7 
  
 Kommitténs överväganden och förslag 
  
 4.4.7.1 
  
 Något om principerna bakom vilken egendom som skall bodelas 
  
 Bedömning:  
 I likhet med gällande reglering bör det endast vara gemensam egendom av visst angivet slag som införskaffats för gemensamt bruk som ingår i bodelning enligt sambolagen. 
 Det har vid hearingarna framförts till kommittén att effekten av sambolagen kan bli tämligen slumpmässig. I  
 en  
 relation kan den gemensamma bostaden och det gemensamma bohaget vara förvärvade för medel som en part har sparat före samboförhållandet. Det kan också vara medel som är ärvda. I  
 en annan  
 relation kan man bo i en bostad som inte har något marknadsmässigt värde. För att förhindra denna slumpmässiga effekt har det föreslagits att sambolagen skulle begränsas till en delning av egendom som införskaffats för medel som är direkt hänförliga till samboförhållandet. 
 Den värdemässiga delningen enligt sambolagen utgår från föreställningen om en gemenskap mellan parterna (jfr Ryrstedt, Mason, Bodelning och bostad, 1998 s. 306). Oavsett vem av parterna som förvärvat gemensam bostad och bohag för gemensamt begagnande, ingår denna egendom i den delningsbara egendomen. Om resultatet av bodel- ningen blir stötande kan jämkning ske. Enligt kommitténs uppfattning är sambandet mellan vad som skall delas och vad som skall anses vara gemensamt uppbyggt väl avvägt i sambolagen. Lagen befattar sig endast med vad som ur praktisk synvinkel är oundgängligen erforderligt. Detta gör att regleringen avgränsas på ett lättförståeligt sätt. Genom ökade informationsinsatser borde det kunna förhindras att sambor saknar kunskap om vilken egendom som ingår i den värdemässiga delningen. En ökad medvetenhet om sambolagens reglering medför också att sambor i ökad omfattning kan vidta dispositioner för att undvika oönskade bodelningsresultat. 
 Inom kommittén har det diskuterats om det vore tänkbart att utvidga sambolagen till att omfatta egendom som inte införskaffats för gemensamt bruk men som under en längre tid använts av samborna tillsammans. En sådan utvidgning skulle dock strida mot de principer som ligger till grund för delningsrätten i sambolagen. Kommittén har tidigare konstaterat att sambolagens övergripande syfte skall vara att bereda den svagare parten ett minimiskydd vid ett samboförhållandes 
  
 198  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 upplösning. En utvidgning av principerna för delningsrätten av nu angivet slag skulle föra för långt från detta ställningstagande. 
 Kommitténs uppfattning är således att de principer som ligger till grund för den värdemässiga delningen skall bestå. Sambandet mellan vad som parterna gemensamt byggt upp och vad som skall delas bör inte luckras upp. 
  
 4.4.7.2 
  
 Samborättsgods - ett nytt begrepp 
  
 Förslag:  
 Sådan gemensam egendom som anges i lagen och som införskaffats av samborna för gemensamt begagnande skall som huvudregel utgöra sambornas  
 samborättsgods  
 . 
 Det har under kommitténs arbete framkommit att det finns behov av ett begrepp som i likhet med begreppet giftorättsgods i äktenskapsbalken anger att viss egendom i framtiden kan bli föremål för bodelning. Den egendom som avses att omfattas av begreppet är gemensam egendom av i lagen angivet slag som förvärvats för gemensamt begagnande och där bodelning av egendomen inte är utesluten till följd av vad som anges under avsnitt 4.4.7.5 och 4.5.6.1. Kommittén har funnit att begreppet samborättsgods väl beskriver det latenta anspråk på framtida delning som kan anses föreligga beträffande sådan egendom. Kommittén föreslår att det nya begreppet införs i sambolagen. 
  
 4.4.7.3 
  
 Bör sambolagen gälla även annan egendom än sambors gemensamma bostad och bohag? 
  
 Förslag:  
 Sambolagen skall utöver sambors gemensamma bostad och bohag omfatta även sambors gemensamma motordrivna fortskaff- ningsmedel. Som gemensamt motordrivet fortskaffningsmedel räknas inte sådant som används huvudsakligen för fritidsändamål. Vid bodel- ningen skall samma behovs- och skälighetsprövning som görs vid lottläggningen av bostad och bohag göras beträffande motor drivet fortskaffningsmedel. 
 Till en början kan frågan ställas vilka fördelar det skulle innebära om sambolagens reglering utökades till andra egendomsslag än gemensam bostad och bohag som förvärvats för gemensamt begagnande. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 199 
  
 Familjelagssakkunniga påpekade att bilar, båtar och fritidshus är sådan egendom som har stor betydelse för familjens ekonomi och i högsta grad påverkar parternas mellanhavanden. Dessutom uppgavs kostnaderna för denna typ av egendom oftast påverka vad som står till buds för övrig konsumtion. Detta äger nog sin riktighet i många samboförhållanden. Det kan därmed vara värt att diskutera om inte en värdemässig delning på familjerättslig grund bör äga rum beträffande annan egendom än bostad och bohag som omfattas av samborätten. 
 Vid hearingarna talades det om att fritidsfunktionen har stor betydelse för sambor och att även egendom som är avsedd för fritidsändamål av detta skäl borde ingå i bodelningen. Kommitténs uppfattning är dock att en lag vars syfte är att ge ett grundläggande skydd för det gemensamma hemmet inte bör inkludera fritidsföremål i samborätten. Fritidshus samt sådana bilar och båtar som främst är avsedda för fritidsändamål bör därmed undantas från den fortsatta diskussionen. 
 Även bankmedel har nämnts som sådan egendom som skulle kunna ingå i samborätten och kommittén vill därför beröra även denna fråga. Att bankmedel, som sparats av samborna under den tid sambo- förhållandet varat, generellt skulle ingå i samborätten bör inte komma i fråga. Det måste finnas möjlighet att undanta medel som sparats för personligt bruk eller för inköp av egendom avsedd för fritidsändamål. De bankmedel som eventuellt skulle kunna hänföras till samborätten är de som sparats för gemensamt bruk till utgifter i hushållet. Att samborätten skulle omfatta även sådan egendom är emellertid mycket tveksamt. Såväl syftet med sparandet som att detta skett gemensamt i de fall kontot innehas av endast en av samborna skulle bli mycket svårt för en sambo att visa. Dessutom skulle en sådan reglering öppna möjlighet för sambor att överföra tillgångar mellan sig. Utifrån borgenärssynpunkt måste detta betraktas som direkt olämpligt. 
 Av den egendom som diskussionen rört kvarstår således endast sambornas gemensamma fortskaffningsmedel. Enligt kommitténs upp- fattning finns det skäl att närmare överväga om inte dessa bör omfattas av sambolagen. 
 Att det gemensamt uppbyggda hemmet, dvs. bostad och bohag, bodelas vid en upplösning av samlevnaden motiveras bl.a. av den ekono- miska sammanflätning som uppstår mellan parterna vid uppbyggandet av det gemensamma hemmet. Även en bil som införskaffats av samborna för gemensamt bruk och som inte används huvudsakligen för fritids- ändamål kan oftast antas vara nära förknippad med det gemensamma hushållet. En sådan bil används oftast som transportmedel till och från arbetsplatser eller till daghem, skola, barnens andra aktiviteter eller för inköp och andra ärenden som har anknytning till hushållet. Bilen har 
  
 200  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 därmed ett naturligt samröre med utgångspunkten för sambolagen, dvs. med vad som behövs i det vardagliga hushållet. 
 Om en viss typ av egendom omfattas av samborätten innebär detta i en bodelning att värdet av egendomen kommer att fördelas mellan samborna. Vid denna värdemässiga delning tas inte någon hänsyn till vem av samborna som rent faktiskt förvärvat egendomen. Fördelen med att utvidga sambolagen till att omfatta även sambornas gemensamma bil är att man därigenom kan undvika att egendom som i allmänhet spelar en lika stor ekonomisk roll i samboförhållandet som bostad och bohag, och rent praktiskt oftast är lika nödvändig, hålls utanför bodelningen. Utvidgningen innebär därmed ett starkare skydd för den svagare parten. Nackdelen skulle dock kunna vara att resultatet blir stötande om förvärvet inte upplevs som hänförligt till vad samborna gemensamt har byggt upp. För att sambandet mellan vad samborna gemensamt byggt upp och vad som skall delas klart skall framgå utgörs samborättsgodset endast av egendom som förvärvats av samborna för gemensamt begagnande. 
 I vissa begränsade delar av landet är båtar lika oumbärliga för hushållet som bilar. Även en gemensam båt skulle med detta resonemang kunna omfattas av samborätten såvida förvärvet skett för gemensamt begagnade. Annan egendom med samma användning som bil och båt kan vara exempelvis snöskoter. 
 Någon uppräkning av de fordon och transportmedel som sambolagen skall omfatta bör inte göras. I stället bör begreppet motordrivet fortskaffningsmedel användas som ett samlingsbegrepp över de fordon och transportmedel som kan komma i fråga som samborättsgods. Begreppet motordrivet fortskaffningsmedel har hämtats från 8 kap. 7 § brottsbalken (BrB). I detta lagrum straffbeläggs tillgrepp av fort- skaffningsmedel. Genom kravet att fortskaffningsmedlet skall vara motordrivet utesluts fortskaffningsmedel som normalt inte införskaffas för gemensamt bruk och vars ekonomiska värde vanligtvis är mindre betydande, t.ex. cyklar. 
 Kommitténs bedömning är att en utvidgning av sambolagen till att omfatta sambornas gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel skulle innebära ett förbättrat skydd för den svagare parten. En sådan utvidgning innebär inte heller något större avsteg från lagens nuvarande tillämpningsområde. De tillämpningssvårigheter som kan uppstå vad gäller att bedöma om t.ex. en bil ingår i samborätten torde inte bli större än vad som gäller för den egendom som i dag skall bodelas. Kommittén föreslår sålunda att sambolagens tillämpningsområde utvidgas till att omfatta även sambors gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel i enlighet med det anförda. Det bör dock i lagen anges att till sambors 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 201 
  
 gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel räknas inte sådana som används huvudsakligen för fritidsändamål. 
 Huvudregeln vid lottläggning enligt ÄktB är att varje make har rätt att på sin lott i första hand få sin egendom eller den del av denna som den maken önskar. Undantag görs dock för bostad och bohag. Efter en behovs- och skälighetsprövning kan således en make vid lottläggningen tillskiftas bostad eller bohag som tillhör den andra maken. Hittills har den egendom som omfattas av sambolagen varit identisk med sådan egendom som för makar lottläggs efter en behovs- och skälig hetspröv- ning. I och med att samborätten utökas till att omfatta sambornas gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel sammanfaller inte detta längre. 
 Det främsta skälet till att kommittén föreslår att sambornas gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel skall ingå i samborätten är att skyddet för den svagare parten skall förbättras. Kommittén har ovan påpekat att ett gemensamt motordrivet fortskaffningsmedel rent praktiskt kan vara lika nödvändigt i hushållet som en gemensam bostad eller gemensamt bohag. Även ett motordrivet fortskaffningsmedel som ingår i bodelningen bör därför vid lottläggningen - om det är skäligt - kunna tillskiftas den sambo som har störst behov av det. Härigenom uppstår i och för sig en diskrepans mellan ÄktB och sambolagen. Enligt kommitténs uppfattning bör dock detta inte hindra att skyddet för den svagare parten i sambolagen tillgodoses så långt det är möjligt. Kommittén föreslår sålunda att behovs- och skälighetsprövningen vid lottläggningen utsträcks till att omfatta även motordrivet fort skaffnings- medel som ingår i bodelningen. 
  
 4.4.7.4 
  
 Upplösning av samäganderätt i bodelningen 
  
 Bedömning:  
 Det föreligger ett praktiskt behov av att i bodelningen kunna upplösa samäganderätt även till sådan egendom som  
 inte  
 utgör samborättsgods. En sådan ordning kräver dock ingripande förändringar av bodelningsreglerna vars konsekvenser noga måste övervägas. Därtill kommer att behov av motsvarande ändringar finns i ÄktB. Ändringarna kan dessutom komma att kräva en samordning med reglerna i samäganderättslagen. Det får därmed anses ligga utanför kommitténs uppdrag att företa sådana ändringar. Kommittén vill dock framhålla vikten av att frågan utreds i annan ordning. 
  
 202  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 Vid kommitténs hearingar har många deltagare understrukit att det av praktiska skäl skulle vara fördelaktigt för parterna om egendoms- gemenskapen mellan dem kunde upplösas vid ett och samma tillfälle. Många samboförhållanden är långvariga och många sambor blir med tiden samägare till egendom som inte omfattas av sambolagen. För samborna själva kan det vara svårt att förstå varför en samägd soffa ingår i bodelningen men inte ett samägt fritidshus. 
 Om sambor tillåts bodela samägd egendom som inte omfattas av samborätten skulle det i och för sig innebära en utvidgning av sambo- lagens tillämpningsområde. Genom att kräva att samborna skall vara överens om att egendomen är samägd och att den skall bodelas torde dock sambolagens minimiskydd bestå samtidigt som det öppnas möjlighet till en mer omfattande bodelning för de sambor som önskar en sådan. En ordning av detta slag kan rent principiellt inte anses innebära annat än fördelar för samborna. I och för sig har lagrådets invändningar mot att egendom som ägs på förmögenhetsrättslig grund bodelas och blir ett familjerättsligt fång visst fog för sig. En ordning där samägandet i sig utgör grund för bodelning är inte helt invändningsfri. Det går ändå inte enligt kommitténs mening att komma ifrån att det skulle vara till stor fördel för parterna om de gavs möjlighet att klara ut sina mellan- havanden vid ett och samma tillfälle. Detta särskilt mot bakgrund av att samäganderättslagen från år 1904 inte har moderniserats och att dess komplicerade metoder för upplösning av samäganderätt alltjämt består. 
 Av ÄktB framgår emellertid att bodelningsreglernas syfte inte är att upplösa samäganderätt. Enligt 11 kap. 7 § ÄktB har varje make rätt att på sin lott i första hand få sin egendom eller den del av denna som den maken önskar. Undantag görs i 11 kap. 8 § ÄktB för makarnas gemensamma bostad och bohag, där det anges att den make som bäst behöver makarnas gemensamma bostad eller bohag har rätt att få denna egendom i avräkning på sin lott eller, om värdet är ringa, utan avräkning. Detta innebär att om ingen av makarna är beredd att till den andra maken avstå andel av samägd egendom och det inte är fråga om gemensam bostad eller gemensamt bohag kommer makarna även efter bodelningen att äga egendomen gemensamt. Önskar makarna att samägandet skall upplösas och kan de inte komma överens om vem som skall behålla egendomen, återstår offentlig auktion enligt samägande- rättslagen. 
 Visserligen kan det hävdas att såväl makar som sambor i de allra flesta fall vid bodelningen kan komma överens om hur egendomen skall fördelas, särskilt om alternativet är försäljning av egendomen på offentlig auktion. För att uppnå någon klar fördel med att låta samägd egendom ingå i bodelningen måste det dock vara möjligt att fördela egendomen mellan parterna, även om de inte kan enas om hur detta skall 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 203 
  
 ske. Endast på så sätt kan förfarandet med försäljning på offentlig auktion undvikas. Är parterna överens om hur egendomen skall fördelas bortfaller givetvis det praktiska behovet av att bodela egendomen. 
 Som redovisats i avsnitt 4.4.4 föreslog Familjelagssakkunniga att samborna skulle ges möjlighet att lösa upp samägande genom bodelning även om den aktuella egendomen inte ingick i det gemensamma hemmet. Ett av skälen till att Lagrådet avstyrkte förslaget var att bodelning av samägd egendom kunde åstadkomma svårigheter vid tillämpningen av vissa regler i UB såsom 8 kap. 8 §. Enligt detta lagrum kan kronofogdemyndigheten om utmätning skett av andel i egendom som tillhör två eller flera och samäganderättslagen är tillämplig på yrkande av sökanden, gäldenären eller annan delägare förordna att hela egendomen skall säljas. Enligt 6 § samäganderättslagen gäller att en delägare inte är berättigad att få till stånd en försäljning av egendomen i dess helhet om han och övriga delägare har avtalat att gemenskapen inte får upplösas på ett sådant sätt. I rättsfallet NJA 1991 s. 597 har det ansetts att ett sådant avtal hindrar en utmätningssökande att enligt 8 kap. 8 § UB utverka förordnande om försäljning av egendomen i dess helhet. HD uttalade att något undantag inte gjorts för det fallet att försäljning begärts av utmätningssökanden. Enligt HD fick det därmed anses att en sådan försäljning hindras av ett mellan delägarna träffat avtal om att försäljningen av hela egendomen på offentlig auktion för deras gemensamma räkning inte får ske. Enligt kommitténs mening har Lagrådets ovan redovisade invändning genom rättsfallet förlorat i tyngd eftersom de svårigheter som Lagrådet pekade på kan uppstå redan genom ett avtal mellan samägarna. 
 Det sagda innebär dock inte att man kan bortse från borgenärsintresset. I och med att möjligheten att överföra egendom mellan parterna ökar, blir också risken större att de utmätningsbara tillgångarna byts ut mot utmätningsfria. Genom en utvidgning av eftergiftsbestämmelserna och regleringen i konkurslagen bör det dock kunna förhindras att borgenärs- intresset lider skada. 
 Enligt kommittén kan det dock riktas andra invändningar än den som Lagrådet påpekade mot ett förslag om att samägd egendom skall kunna upplösas i bodelningen mellan sambor. 
 En sådan invändning gäller konsekvenserna i skuldavräknings- hänseende och därmed också för andelsberäkningen. Sålunda skulle en av samborna som har stora skulder vilka inte hänför sig till samborätts- godset eller någon annan särskild egendom, såsom exempelvis studiemedelsskulder, få avräkna skulden på sin del av den samägda egendomen. Om den andra sambon inte har motsvarande skulder, skulle dennas nettoförmögenhet troligtvis bli den enda delningsbara. Sambon med studiemedelsskulden skulle sålunda vid en likadelning få tillgodo- räkna sig hälften av värdet av den andra sambons delningsbara egendom 
  
 204  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 utan att behöva dela med sig av sin egendoms värde. Även om ett sådant resultat skulle kunna angripas med stöd av jämkningsregeln i sambo- lagen kan det inte uteslutas att lagens syfte - att tillgodose den svagare parten vid upplösning av ett samboförhållande - skulle kunna motverkas. Ett annat sätt att rätta till ett sådant resultat skulle givetvis vara att ändra skuldavräkningsregeln. Som kommittén framhåller i avsnitt 4.6.7.4 är principerna för skuld täckning i princip desamma för sambor som för äkta makar och vid inför andet av äktenskapsbalken diskuterades särskilt studiemedelsskulder. Det ansågs dock inte vara någon lämplig lösning att införa sär skilda skuldtäckningsregler för en viss typ av skulder (se prop. 1986/87:1 s. 168). Med hänsyn härtill är kommittén inte beredd att för orda en ändring av skuldavräkningsregeln i sambolagen i nu angivet syfte. 
 En invändning av än större tyngd mot att låta samägd egendom ingå i bodelningen är, enligt kommitténs mening, problemet med lott- läggningsreglerna. Enligt nuvarande regler i sambolagen görs en behovs- och skälighetsprövning vid lottläggningen av den egendom som omfattas av bodelningen. Med hänsyn till att samägd egendom kan vara av mycket skiftande karaktär torde i vart fall en behovsprövning vara utesluten. Även om en skälighetsprövning skulle kunna vara möjlig är det enligt kommitténs uppfattning inte lämpligt att åstadkomma lottläggningsregler som vid oenighet mellan parterna möjliggör en upplösning av samäganderätten endast i sambolagen. Motsvarande ändringar bör i så fall göras även i ÄktB. Ändringarna torde dessutom kunna komma att kräva en samordning med reglerna i samägande- rättslagen. Frågan får därmed anses vara av sådant slag att den faller utanför kommitténs uppdrag. 
 Trots de invändningar som ovan framförts vidhåller kommittén att det finns ett praktiskt behov av att kunna upplösa samäganderätt även till sådan egendom som inte utgörs av samborättsgods i anslutning till bodelningen. Frågan om hur detta rättsligt skall åstadkommas samt även frågan om denna möjlighet skall gälla också för äkta makar bör dock övervägas i annan ordning. Därvid bör dessutom konsekvenserna av att samägd egendom skulle tillfalla endera parten genom ett familjerättsligt fång, i stället för som för närvarande genom ett förmögenhetsrättsligt fång, analyseras. Kommittén anser det angeläget att frågan snarast ses över. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 205 
  
 4.4.7.5 
  
 Egendom som är mottagarens enskilda genom föreskrift vid arv, testamente eller gåva 
  
 Förslag:  
 Det skall i sambolagen anges att egendom som förvärvas av ena sambon genom arv, testamente eller gåva med föreskrift om att egendomen är enskild inte skall utgöra samborättsgods. Det samma skall gälla egendom som trätt i stället för enskild egendom, om det inte genom den rättshandling på grund av vilken egendomen skall vara enskild föreskrivits att ersättningsegendom inte skall vara enskild egendom. 
 Det kan förekomma att egendom som erhålls i gåva, på grund av testamente eller i arv kan anses förvärvad för gemensamt begagnande. En förutsättning härför är dock någon form av medverkan vid förvärvet av mottagaren som talar för att egendomen mottagits för ett gemensamt brukande. Man kan tänka sig fall där det finns ett generellt testamente till förmån för en person som är sambo. Om samborna från boet tar ut egendom som de ämnar använda gemensamt får egendomen kanske anses förvärvad för gemensamt bruk. Ett annat fall är att en av samborna ärvt pengar med föreskrift om att pengarna skall vara enskild egendom och att samborna för arvet köper bostad eller bohag för gemensamt bruk. Frågan under vilka omständigheter förvärvet kan anses vara för gemensamt begagnande hör främst hemma i rättstillämpningen. 
 I doktrin och praxis har man utgått från att egendom som förvärvats genom arv, testamente eller gåva med föreskrift om att egendomen skall vara förvärvarens enskilda skall undantas från bodelning både i äktenskap och i samboförhållanden. Utgångspunkten för detta ställ nings- tagande är att det inte kan ha varit givarens, testators eller arvlåtarens avsikt att mottagaren skall få undanta egendomen vid bodelning efter upplösning av äktenskap men inte vid delning efter upp lösning av samboförhållanden. 
 Även om någon oklarhet inte föreligger om hur dessa fall skall bedömas anser kommittén för tydlighetens skull att det bör framgå av sambolagen att egendomen i dessa fall inte skall omfattas av sambo- rätten. 
 I motivuttalandena till nuvarande 10 § sambolagen, som är en lottläggningsregel, anges att eftersom övertaganderätten för gifta inte omfattar egendom som är enskild till följd av villkor vid gåva eller i testamente, får det anses oskäligt att sådan egendom skulle kunna övertas så länge parterna endast lever samman ogifta (prop. 1986/87:1 s. 264). Eftersom lottläggningsregeln förutsätter att en andelsberäkning 
  
 206  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 skett kan det emellertid aldrig bli aktuellt att i detta sammanhang beakta enskild egendom. En följd av kommitténs förslag är att detta kommer att framgå tydligare. 
  
 4.5 
  
 Några bodelningsfrågor 
  
 4.5.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna 
  
 Vid hearingarna uppkom diskussion om det enligt sambolagen är möjligt att träffa avtal om att viss egendom inte skall ingå i bodelningen. De flesta ansåg att det föreligger starka skäl för att tillåta sådana partiella avtal. Ovissheten om detta är möjligt föranledde många advokater att avstå från att råda klienter att träffa partiella avtal. Ett klargörande av frågan efterlystes. 
 Fråga uppkom också om det borde vara möjligt att utföra bodelning under pågående samboförhållande. Det ansågs dock allmänt att en sådan reglering skulle föra för långt från sambolagens syfte. En bodelning under pågående samboförhållande ansågs dessutom kräva ett omfattande skyddsnät för borgenärerna. Däremot ansågs det att kommittén borde överväga möjligheten för sambor att inför det att samboförhållandet upphör träffa föravtal om bodelning. 
 Flera av deltagarna ansåg att en preklusionsfrist för när bodelning senast skall begäras borde anges i lagen. Med utgångspunkten att bodelning endast kommer till stånd om någon av samborna begär det ansågs en sådan frist vara nödvändig. En förutsättning för införandet av en frist ansågs dock vara att det kan preciseras när ett samboför hållande upphör. Tidsfristens längd föreslogs uppgå till mellan 2 och 5 år. Några deltagare ansåg dock att frågan om en tidsfrist fått en tillfredsställande lösning genom HD:s avgöranden (NJA 1993 s. 302 I och II). Det angavs vara en fördel att det finns utrymme för en sköns mässig prövning med utgångspunkt i samtliga relevanta omständigheter och det påpekades att en tidsfrist kan innebära rättsförluster för den som missar fristen. 
  
 4.5.2 
  
 Avtal enligt 5 § sambolagen 
  
 När ett samboförhållande upphör skall om någon av samborna begär det deras gemensamma bostad och bohag som förvärvats för gemensamt begagnande fördelas mellan dem genom bodelning. Om sambo- förhållandet upphör på grund av att en sambo avlider skall begäran om bodelning framställas senast när bouppteckningen förrättas (jfr 5 § första stycket sambolagen). Enligt andra stycket samma paragraf gäller 
  
 SOU 1999:104  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 207 
  
 inte första stycket om samborna har kommit överens om det i ett skriftligt avtal som har undertecknats av dem båda. 
 Eftersom makar kan ordna sina egendomsförhållanden på så sätt att enbart viss egendom görs till enskild genom äktenskapsförord har det inte ansetts finnas något skäl att förvägra sambor en liknande avtalsmöjlighet beträffande egendom som ingår i samborätten. Frågan är emellertid om lagen innefattar möjligheten att träffa partiella avtal. På det sätt lagtexten utformats kan man få intryck av att parterna endast har möjlighet att avtala att någon bodelning mellan parterna överhuvudtaget inte skall förrättas när förhållandet upphör. 
  
 4.5.3 
  
 Bodelning under pågående samboförhållande 
  
 Makar kan enligt 9 kap. 1 § andra stycket ÄktB under äktenskapet förrätta bodelning utan att mål om äktenskapsskillnad pågår. Någon möjlighet för sambor att innan samboförhållande upphör förrätta bodelning ger sambolagen inte. 
 Enligt förarbetena till ÄktB kan syftet med bodelning under äkten- skapet vara att skapa klarhet i en äganderättssituation, att åstadkomma en ekonomisk utjämning mellan makarna eller att annars reda upp makarnas egendomsförhållanden (prop. 1986/87:1 s. 53). 
 Genom bodelning under äktenskapet blir det klarlagt vad vardera maken i fortsättningen äger. Om en make vid bodelningen får överta egendom som tidigare tillhört andra maken uppkommer skyddet mot den tidigare ägarens eventuella borgenärer genom bodelningen. Den egendom som tilldelas en make blir även fortsättningsvis giftorättsgods och kommer som sådan att ingå i en ny bodelning. För att giftorätt skall uteslutas i samband med bodelning krävs att makarna upprättar ett äktenskapsförord. Om annat inte bestämts genom äktenskapsförord har makarna således kvar det ömsesidiga kravet på likadelning av all egendom (jfr Tottie, a.a. s. 238). 
 En förtida bodelning mellan makar kan vara partiell, dvs. omfatta endast viss del av makarnas egendom. Frågan var länge omdiskuterad i doktrinen (se Sanchez i SvJT 1989 Campos, Garcia i SvJT 1989 s. 720 och Tottie a.a. s. 239 f.). I NJA 1991 s. 284 fann HD emellertid att varken lagtexten eller annat utgör hinder mot partiell bodelning under pågående äktenskap. 
 En möjlighet för sambor att förrätta bodelning under samlevnadstiden föreslogs av Familjelagssakkunniga i SOU 1981:85 (s. 255 och 425 f.). Familjelagssakkunniga anförde att parterna, för att få bättre överens- stämmelse med de verkliga förhållandena, kan vilja dela upp exempelvis bostaden så att de i fortsättningen äger hälften var eller så önskar 
  
 208  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 parterna kanske att viss egendom inte längre skall ingå bland de tillgångar som i framtiden skall delas utan tillhöra ena parten ensam. Departementschefen anförde dock i prop. 1986/87:1 s. 108 att det så länge förhållandet består inte finns skäl att acceptera familjerättsligt grundande överföringar (bodelning) mellan samborna och att sådana överföringar får ske i förmögenhetsrättslig ordning (t.ex. genom gåva eller försäljning). De sakkunnigas förslag ansågs kunna medföra att en sambo genom att begära bodelning under samboendetiden skulle kunna undandra egendom som tillhör den andra sambon från dennes borge- närer, vilket inte kunde godtas. Det befanns därför saknas anledning att införa regler som möjliggjorde för sambor att göra bodelning redan under samboendetiden. 
  
 4.5.4 
  
 Föravtal om bodelning 
  
 Enligt 9 kap. 13 § ÄktB får makar inför en omedelbart förestående äktenskapsskillnad avtala om den kommande bodelningen eller om annat som har samband med denna. Över avtalet skall upprättas en handling som undertecknas av makarna. Avtal som makar i annat fall ingått om kommande bodelning är utan verkan om det inte utgör äktenskapsförord. Vad som främst skiljer föravtalen från de andra äktenskapsrättsliga avtalen är de mer begränsade rättsverkningar som ett föravtal ger upphov till. Föravtal får t.ex. ingen verkan mot makes borgenärer. Inte heller makarna emellan föranleder avtalet någon ändring i egendoms- förhållandena; för avtalet innebär endast att makarna ömsesidigt förbinder sig att ge den kommande bodelningen det innehåll som avtalet anger (Tottie, a.a. s. 285). 
 Enligt lagtexten skall äktenskapsskillnaden vara omedelbart före- stående. Det skall alltså finnas ett samband mellan föravtalet och upplösningen. I SOU 1981:85 s. 249 angav Familjelagssakkunniga att om makarna sedan ett föravtal ingåtts beslutar sig för att fortsätta äktenskapet och detta sedan också varar en tid innan det på nytt blir aktuellt med skilsmässa bör det tidigare föravtalet anses ha spelat ut sin roll. 
 Familjelagssakkunniga diskuterade om inte även sambor borde ges möjlighet att träffa föravtal om bodelning (SOU 1981:85 s. 256 f.). I betänkandet konstaterades att bodelning mellan sambor avser för visst ändamål förvärvad egendom. Eftersom sambor är oförhindrade att genast efter en brytning - utan att behöva avvakta en bestämd dag - avtala om bodelning av den gemensamma bostaden ansågs ingenting hindra att bodelning sker så fort de bestämt sig för att separera. Sambor förklarades inte på samma sätt som makar knyta uppgörelsen till en 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 209 
  
 framtida och vid uppgörelsen ännu inte bestämd dag. De problem som avsetts att lösas med bestämmelserna om föravtal om bodelning mellan makar bedömdes därmed inte uppstå enligt den ordning som gäller för sambor. Mot denna bakgrund ansåg Familjelagssakkunniga inte att det fanns skäl att införa bestämmelser om föravtal om bodelning för sambor. 
 Frågan om föravtal om bodelning beträffande sambor diskuterades av lagrådet i prop. 1986/87:1 s. 374. Lagrådet ansåg inte att det är säkert att ett föravtal utan vidare skulle bli ogiltigt och erinrade om att föravtal mellan makar utan stöd av direkt lagbestämmelse ansetts under vissa förutsättningar bli gällande. Det erinrades dock om att sambo lagen är socialt betingad och avser att bereda skydd för den svagare par ten och att det kunde finnas skäl att jämka avtal där ena partens rätt att överta den andra sambons bostad avtalats bort. 
 I samma proposition uttalade departementschefen som sin mening att sambolagen endast ger utrymme för samborna att med familjerättslig verkan träffa sådana avtal som uttryckligen anges i lagen och att någon utveckling av familjerättsliga avtal utanför lagen inte var avsedd. Departementschefen ansåg att det inte fanns något praktiskt behov av att öppna en sådan möjlighet (s. 394). 
  
 4.5.5 
  
 Behovet av en tidsfrist för när begäran om bodelning senast skall framställas 
  
 Enligt 5 § sambolagen skall när ett samboförhållande upphör, på begäran av någon av samborna, deras gemensamma bostad och bohag för delas mellan dem genom bodelning, om egendomen förvärvats för gemensamt begagnande. Bodelning kan således ske först n är ett sambo- för hållande upphört. Dessutom krävs att någon av samborna begär bodelning. 
 Om ett samboförhållande upplöses genom ena sambons död skall begäran om bodelning framställas av den efterlevande sambon senast när bouppteckning förrättas. Någon tidsfrist för när begäran om bodel ning senast skall ske uppställs inte i lagen för det fall att samboförhåll andet upphört under båda parternas livstid. I lagförarbetena (prop. 1986/87:1 s. 258) angavs att en begäran om bodelning borde framställas i nära anslutning till att samboförhållandet upplöses. 
 Lagrådet påpekade att avsaknaden av tidsbegränsning kunde tänkas få mindre lyckade konsekvenser i fall då det har dröjt länge innan en begäran om bodelning görs. Lagrådet fann emellertid att någon sär skild preklusionsfrist, ehuru i och för sig önskvärd, inte var alldeles nöd vändig (prop. 1986/87:1 s. 373). 
  
 210  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 Frågan om vad som skall anses vara i nära anslutning till att sambo- förhållandet upphör har överlämnats till rättspraxis. 
 I  
 RH 1992:8  
 ogillades en ansökan om förordnande av bodelnings- förrättare när drygt ett år och två månader förflutit från sambo- förhållandets upp lös ning. 
 HD tog ställning i frågan i de båda rättsfallen  
 NJA 1993 s. 302 I och II 
 . 
 I båda målen hade den ena parten vid domstol ansökt om förordnande av bodelningsförrättare medan motparten bestritt ansökningen på den grund att sökanden försuttit sin rätt att begära bodelning. I det ena fallet hade det för flutit fyra - fem månader och i det andra fallet hade det förflutit nio månader mellan separationen och ena sambons begäran om bodelningsför- rättare. 
  
 HD  
 ansåg att varken avfattning av 5 § eller uttalandena under för- arbetena kunde ge underlag att anse att en sambo utan vidare skall anses ha för lorat sin rätt till bodelning för det f all att han eller hon underlåter framställa begäran därom i anslutning till samboförhållandets upplösning. 
 Fråga ansågs i stället vara om en sådan underlåtenhet under vissa förhållanden skulle kunna betraktas som en bindande eftergift, vilken hindrar sambon att senare påkalla bodelning. HD ansåg, i överensstämmelse med allmänna prin ciper, att en sambo efter det att samboförhållandet upphört formlöst kan efterge sin rätt till bodelning med bindande verkan. Även passivitet från sam bons sida borde då beroende på omständigheterna kunna få sådan verkan. HD anförde att domstolen delade departementschefens uppfattning att det givetvis är en fördel om en begäran om bodelning framställs i nära anslutning till samlevnadens upphörande. Med hänsyn inte minst till att det under tiden för en separation kan förutsättas vara andra frågor som står i blickpunkten för parterna än de ekonomiska mellanhavandena ansåg HD att underlåtenhet från en sambos sida att redan då ta upp frågan om bodel ning inte rimligen kan tillerkännas verkan som ett rättsavstående i andra fall än när omständigheterna ger klart stöd för en sådan tolkning. Enligt HD var det knappast möjligt att göra något mer generellt uttalande i frå gan vilken tid från samboförhållandets upplösning som normalt borde ha förflutit för att underlåtenhet att begära bodelning skall anses innebära att sam bon har eftergett sin rätt. Samboförhållandets varaktighet, omstän digheterna kring dess upplösning och beskaffenheten av den egendom som kan bli föremål för bodelning ansågs tillhöra de faktorer som måste kunna tilläggas betydelse vid bedömningen. Skulle det visas att parterna fört diskussioner om egendomens fördelning utan att bodelning i formell mening har varit 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 211 
  
 på tal måste detta också enligt HD kunna beaktas, liksom om den ene parten utan skäl undandragit sig att lämna besked med anled ning av en uttrycklig förfrågan av den andra. Inte i något av de två rätts fallen ansåg HD att den tid som förflutit från samboförhållandets upp hör ande till dess bodelning begärdes var så lång att det redan på grund härav skulle anses att den ena sambon eftergett sin rätt till bodelning. Det var inte heller visat att den sambo som begärde bodelning gett den andra sambon befogad anledning att utgå från att bodelning inte skulle påkallas. HD biföll således i båda fallen sökandens ansökan om att bodelningsförrättare skulle förordnas. 
  
 Justitierådet Munck  
 tillade till de enhälliga domskälen att det finns anledning att räkna med att den sambo som bestrider en ansökan om bodelningsför rättare i regel inte i detta ärende kan styrka att den andre sambon eftergett sin rätt med bindande verkan. Trots invändningen torde därför bodelningsförrättare komma att förordnas. Frågan kan därefter upp- komma vid förfarandet inför bodelningsförrättaren. Oavsett om bodel- ningsför rättaren finner invändningen befogad eller inte, dvs. oavsett om bodelningsför rättare anger att det inte finns något att dela eller om bodel- ningsför rättaren i vanlig ordning bestämmer om delning av den egendom som kan bli föremål för bodelning, kan beslutet klandras (20 § sambo- lagen jämfört med 17 kap. 6 § andra stycket ÄktB). 
 Rättsfallen har kommenterats av Rowland i Juridisk tidskrift 1993- 94 s. 341 ff. Enligt Stout kan en regel om preklusionsfrist givetvis tän- kas någon gång med hänsyn till omständigheterna in casu leda till ett obilligt resultat. Fråga är dock enligt Stout om inte införandet av en sådan frist ändock hade varit att föredra med hänsyn till önskemålet om klarhet och förutsebarhet. 
 I  
 RH 1994:21  
 hade en sambo framställt sin begäran om bodelning drygt två och ett halvt år efter samboförhållandets upplösning. Sambon anförde stor arbetsbörda som förklaring till tidsutdräkten. Svea hovrätt fann att dröjs målet inte kunde anses ligga inom den tidsram som skall vara accep- tabel sett i belysningen av uttalandena i lagmotiven. 
 Det finns inte någon tidsfrist som anger när begäran om bodelning skall ske efter det att ett äktenskap upplösts. 
 I  
 NJA 1993 s. 570  
 hade den f.d. makan dröjt 24 år med att framställa yrkandet om för ordnande av bodelningsförrättare utan att ha förklarat dröjsmålet. HD ansåg att den f.d. makan inte längre kunde anses ha rätt att påkalla bodelning mellan parterna. 
  
 212  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.5.6 
  
 Kommitténs överväganden och förslag 
  
 4.5.6.1 
  
 Avtal om att viss egendom skall undantas från bodelning 
  
 Förslag:  
 Sambor skall kunna träffa avtal såväl om att bodelning överhuvudtaget inte skall ske som att viss egendom som utgör sambo- rättsgods inte skall ingå i bodelning. Den rätt till delning som sam- borna avtalar bort skall kunna återinföras genom ett nytt avtal. 
 Enligt nuvarande 5 § andra stycket sambolagen skall bodelning inte ske om samborna kommit överens om det i ett skriftligt avtal som har under- tecknats av dem båda. Frågan är därmed om sambor har möj lighet att träffa avtal om att endast visst samborättsgods skall ingå i bodel ningen medan annan egendom som i och för sig är bodelningsbar skall hållas utanför. 
 Enligt ÄktB har makar rätt att delvis behålla giftorättsgemen skapen. Genom äktenskapsförord kan makar exempelvis enas om att endast en viss tillgång skall vara enskild egendom eller att tillgångar som make förvärvat efter en viss tidpunkt skall tillkomma maken enskilt medan övriga tillgångar skall vara giftorättsgods. Genom ett nytt äkten skapsför- ord kan makar bestämma att egendomen skall vara giftorättsgods. Enligt kommitténs uppfatttning är det högst rimligt att sam bor, liksom makar, skall kunna avtala att endast viss egendom skall undantas från bodelningen. 
 Lagrummets avfattning i sambolagen talar mot att det finns möj lighet att träffa partiella avtal. I och för sig skulle det kunna hävdas att en bestämmelse som medger att bodelning inte behöver ske även skulle medge att undantag från bodelning görs beträffande viss angiven egen- dom. Anledningen till att det är osäkert i detta fall om det större inklu de- rar det mindre är ett uttalande i prop. 1986/87:1. Detta uttalande gjordes dock i en annan fråga - frågan om möjligheten att träffa för avtal av närmare angivet innehåll - varvid det hävdades att sambor med familje- rättslig verkan endast kan träffa sådana avtal som uttryckligen anges i lagen. 
 Kommitténs uppfattning är att sambor, liksom makar, skall kunna avtala att viss egendom skall undantas från bodelningen. Sambor bör dessutom på samma sätt som makar i ett nytt avtal kunna återinföra den rätt till delning som de tidigare avtalat bort. Den osäkerhet som råder i fråga om partiella avtals giltighet enligt sambolagen är befogad. Kommittén föreslår därför att sambolagen förtydligas så att det klart 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 213 
  
 framgår att denna typ av avtal omfattas av lagen och därmed har familjerättslig verkan. 
  
 4.5.6.2 
  
 Möjlighet till bodelning under pågående samboförhållande? 
  
 Bedömning:  
 Någon möjlighet till bodelning under pågående sambo- för hållande bör inte införas. 
 Sambolagen ger inte sambor någon möjlighet att förrätta bodelning medan samboförhållandet pågår. Ett skäl till att införa möjlighet till bodelning under pågående samboförhållande kan vara att sambor, precis som makar, har behov av att under samboförhållandet klarlägga ägande- rättsför hållandena beträffande bodelningsbar egendom. Som exempel kan nämnas att ena sambon står som lagfaren ägare till en fastig het medan den andra har ett äganderättsanspråk - dold äganderätt - till viss andel av fastigheten. Genom bodelning är det möjligt att åstad komma en bättre överensstämmelse med de verkliga för hållandena. 
 Behovet av att klarlägga äganderättsförhållandena framfördes av Familjelagssakkunniga som ett skäl till att sambor borde ha möj lighet att förrätta bodelning under pågående samboförhållande. Härutöver anför- des att om förtida bodelningar skulle förbjudas skulle det upp komma stora praktiska problem. De sambor som under samboför hållandets bestånd vill klara ut ägandeförhållandena skulle kunna finna anled ning att tillfälligt flytta isär och göra den önskade bodelningen. Efter återflytten skulle tvekan kunna uppkomma om bodelningens giltighet. Att i efterhand behöva göra en prövning av sambo för hållandet vid tidpunkten för bodelningen eller av det mer eller mindre allvarliga syftet med särflyttningen ansågs inte vara någon tilltalande lösning. 
 I prop. 1986/87:1 ansågs Familjelagssakkunnigas förslag kunna med- föra att en sambo genom att begära bodelning under sam boendetiden skulle kunna undandra egendom som tillhör den andra sambon från dennas borgenärer. Det påtalades dessutom att någon större risk för kringgående av reglerna inte förelåg eftersom den lösning som för ordats beträffande fördelning av bostad och bohag jämte skuld täcknings- reglerna inte medförde att detta framstod som meningsfullt. För slaget om att införa regler som möjliggjorde för sambor att göra bodel ning redan under samboendetiden avfärdades därmed. 
 Sambolagens syfte är som ett flertal gånger tidigare påpekats att genom en minimireglering ge skydd åt den svagare parten vid ett sambo- för hållandes upplösning. Kommitténs principiella uppfattning är att det 
  
 214  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 inom ramen för en sådan skyddslagstiftning skulle föra för långt att ställa upp regler för en bodelning under pågående sambo förhållande. Endast om starka skäl skulle tala för att ett behov härav före låg till skydd för den svagare parten finns det skäl att öppna en sådan möj lighet. 
 Det kan visserligen hävdas att den överensstämmelse med de verk liga förhållandena som skulle kunna uppnås genom bodelning under pågå- ende samboförhållande kan gagna en svagare part. För den som vill göra en dold äganderätt synlig finns emellertid möjlighet härtill genom att föra talan i domstol. Det finns dessutom möjlighet för sam bor att på förmögenhetsrättslig grund överföra egendom mellan sig. 
 Kommitténs uppfattning är således att de skäl som talar för att införa en möjlighet till bodelning under ett pågående samboförhållande inte är tillräckligt starka. 
 I detta sammanhang vill kommittén bemöta Familjelagssakkunnigas uttalande att det finns risk för skenhandlingar om sambor  
 inte  
 ges möj- lighet att bodela under pågående förhållande och att det kan föran leda svårigheter att i efterhand avgöra om förhållandet verkligen upp hört när bodelningen företogs. Enligt nuvarande 5 § sambolagen skall bodelning ske när ett samboförhållande upphör. Med hänsyn till kommitténs för- slag i avsnitt 4.3.4.2 om när ett förhållande skall anses ha upphört, bör bodelning tidigast ske i samband med att parterna flyttar isär eller när en sambo ansökt om förordnande om bodelningsförrättare, kvar sittningsrätt eller övertagande av bostad. Har bodelning skett vid denna tidpunkt men parterna bestämt sig för att återuppta sitt för hållande ligger det i sakens natur att den egendom som en gång bodelats inte kan bli föremål för en ny bodelning. Den omständigheten att egendom inte kan bodelas mer än en gång bör minska intresset för sken transaktioner. 
  
 4.5.6.3 
  
 Möjlighet att träffa föravtal om bodelning? 
  
 Förslag:  
 Sambor skall inför ett omedelbart förestående upphörande av samboförhållandet ha möjlighet att avtala om den kommande bodelningen och annat som har samband med denna. Över avtalet skall upprättas en handling som undertecknas av båda samborna. Är villkoret i föravtalet oskä ligt skall det jämkas. 
 Inför en omedelbart förestående äktenskapsskillnad får makar avtala om den kommande bodelningen eller om annat som har samband med denna. Det har tidigare ansetts saknas praktiskt behov av att öppna möj lighet för sambor att träffa föravtal om bodelning. 
  
 SOU 1999:104  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 215 
  
 Kommittén har ovan slagit fast att bodelning endast skall få ske när samboför hållandet upphör och dessutom angett i vilka situationer ett samboför hållande skall anses upphöra. Härvid har det inte ansetts till- räckligt att parterna är överens om att förhållandet har upphört utan att detta har manifesterats på ett för utomstående synbart sätt. Genom kom- mitténs förslag ökar det praktiska behovet av att kunna träffa för avtal. De sambor som är överens om att förhållandet upphört utan att de omedelbart flyttar isär eller på annat sätt utåt bringar sambo för hållandet att upphöra kan behöva avtala om den kommande bodelningen till dess att de lagliga förutsättningarna för att förrätta en sådan före ligger. Kommittén anser därför att möjligheten att träffa för avtal bör infö ras i sambolagen. 
 Någon rättsverkan gentemot tredje man får avtalet inte. Liksom vad gäller föravtal mellan makar (9 kap. 13 § ÄktB) skall föravtalet ha för- lorat sin verkan om samborna kommer överens om att fortsätta sambo- för hållandet och frågan om dess upphörande aktualiseras först en längre tid därefter. 
 Makar kan i föravtal avtala även om annat som har samband med bodelningen. Som exempel på sådana frågor nämns i förarbetena till ÄktB hur avräkning för täckning av skuld skall göras och vilka andelar som skall tillkomma makarna (SOU 1981:85 s. 396 och prop. 1986/87:1 s. 155). Även sambor bör ges möjlighet att avtala om frågor som aktualiseras vid en bodelning men som inte direkt tar sikte på vem av samborna som skall komma att tilldelas viss i bodelningen ingående egendom. 
 Liksom enligt ÄktB bör formkrav på föravtalen uppställas. Det bör därvid dels krävas att föravtalet har skriftlig form, dels att båda sam- borna undertecknar avtalet. 
 Om föravtalet omfattar all egendom som skall ingå i bodelningen återstår endast för samborna att skriftligen bekräfta föravtalet när det inte längre finns något hinder mot att förrätta bodelning, dvs. när sambo- för hållandet har upphört. Genom bekräftelsen får föravtalet karaktär av bodelning (jfr Tottie, a.a. s. 288). 
 Om villkor i föravtalet är oskäligt bör det kunna jämkas enligt sambolagen. 
  
 216  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.5.6.4 
  
 Behovet av en tidsfrist för när begäran om bodelning senast skall framställas 
  
 Förslag:  
 Bodelning under båda sambornas livstid skall påkallas senast ett år efter det att samboförhållandet upphörde. 
 Frågan om det i lagen bör anges en tid inom vilken en begäran om bodelning skall framställas är en av de frågor som det enligt direktiven åligger kommittén att överväga. Varken sambolagen eller ÄktB innehåller någon tidsfrist för när ansökan om bodelning senast skall ske när båda samborna är i livet. Frågan har överlämnats åt rätts tillämp- ningen. HD har i rättsfallen NJA 1993 s. 302 I och II ansett att tids- aspekten får betydelse när det gäller att avgöra om underlåtenhet att begära bodelning skall betraktas som en bindande eftergift. 
 En bestämd tid inom vilken begäran om bodelning skall framställas skulle onekligen öka förutsebarheten för samborna. 
 En omständighet som har ansetts tala mot en fast tidsgräns är svårig- heten att fastställa när ett samboförhållande har upphört. Kommitténs uppfattning är att denna svårighet avsevärt minskar genom kom mitténs förslag om en reglering av frågan om ett samboförhållandes upp hörande. Det finns emellertid en fara med att en fastställd preklusionsfrist kan leda till obilliga resultat. Som HD påpekar i ovan nämnda rättsfall kan det vid tiden för en separation finnas andra frågor som står i blick punk- ten för parterna än de ekonomiska mellanhavandena. 
 Utan en angiven tidsfrist finns det utrymme att beakta de skäl av per- sonlig eller annan natur som kan finnas till att begäran om bodelning inte framställts i omedelbar anslutning till separationen. Det finns också möjlighet att beakta samboförhållandets varaktighet, omstän digheterna kring dess upplösning och beskaffenheten av den egendom som kan bli föremål för bodelning. Dessa omständigheter ansågs i de båda rättsfallen vara av betydelse för bedömningen av om sambon hade eftergett sin rätt till bodelning. HD ansåg att det även borde beaktas om parterna fört diskussioner om egendomens fördelning utan att bodelning i formell mening varit på tal, liksom om den ena parten utan skäl undandragit sig att lämna besked om bodelning efter en uttrycklig förfrågan av den andra. 
 Som tidigare angetts finns ingen tidsfrist för när bodelning senast skall påkallas i ÄktB. Att införa en sådan tidsfrist i sambolagen skulle således innebära ett avsteg från samstämmigheten mellan sambolagen och ÄktB. Det bör dock i detta sammanhang framhållas att bodelning enligt sambolagen - i motsats till vad som gäller enligt ÄktB - inte är 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 217 
  
 obligatorisk. Avsaknaden av en preklusionsfrist i sambolagen kan därför bidra till att parterna under lång tid lever i ovisshet om vad som gäller i olika avseenden. Som exempel härpå kan nämnas bestäm melserna om inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hem met som i princip är gällande till dess att bodelning sker. Detsamma skulle också komma att gälla den av kommittén nedan före slagna bestämmelsen om redovisningsplikt. Införandet av en bestämd tids frist för när bodelning enligt sambolagen senast skall påkallas skulle därför innebära en ökad förutsebarhet för samborna i nämnda hän seenden. Utan en bestämd tidsfrist kan vidare svårigheter uppstå för den enskilde att efter samboförhållandets upplösning bedöma sin eko nomiska situation och planera för framtiden. 
 Mot bakgrund av det anförda anser kommittén att övervägande skäl talar för införande av en tidsfrist för påkallande av bodelning i sambo- lagen. Den risk för stötande resultat som finns i och med att rätten till bodelning kan gå förlorad bör emellertid beaktas och tidsfristen bör inte sättas alltför snävt. Samtidigt är det angeläget att begäran om bodelning framställs snarast möjligt efter det att samboförhållandet upp hört. När det gäller bodelning med anledning av ena sambons döds fall gäller i dag att bodelning skall påkallas senast vid bouppteckningen, vilken skall förrättas senast tre månader efter dödsfallet. Med beaktande härav anser kommittén att en bestämmelse om att bodelning under sambornas livstid skall påkallas senast ett år efter det att sambo för hållandet upphörde är tillräckligt generös för att obilliga resultat skall kunna undvikas. 
 Om en sambo avlider efter det att förhållandet upphört men innan bodelning skett skall liksom för närvarande den efterlevande sambon begära bodelning senast när bouppteckningen förrättas. 
  
 4.5.6.5 
  
 Behovet av en tidsfrist för när begäran om övertagande av bostad senast skall framställas 
  
 Förslag:  
 Om båda samborna är i livet förlorar en sambo rätten att ta över en bostad som den andra sambon innehar med hyres- eller bostadsrätt, och som inte utgör samborättsgods, om inte anspråk på övertagande har framställts inom tre månader efter det att sambon har flyttat från bostaden och senast ett år efter det att samboför hållandet upphörde. 
 Innehar den ena sambon den gemensamma bostaden med hyresrätt eller bostadsrätt och ingår egendomen inte i bodelning, kan enligt 16 § sambo- 
  
 218  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 lagen den andra sambon ha rätt att överta den när sambo för hållandet upphör. Härför krävs att den sambon bäst behöver bostaden och att ett sådant övertagande även med hänsyn till omständigheterna i övrigt är skäligt. Om samborna inte har eller har haft barn tillsammans gäller detta dock endast om synnerliga skäl talar för det. 
 En sambo förlorar sin rätt att ta över hyres- eller bostadsrätten, om sambon inte framställt anspråk på det senast inom tre månader efter det att sambon har flyttat från bostaden. Någon tidsgräns för när ett anspråk på övertagande av bostad senast skall framställas finns inte för den sambo som bor kvar i en bostad som innehas av den andra sambon. Detta har främst ansetts ha betydelse när samlevnaden upphört på grund av dödsfall (prop. 1973:32 s. 170). 
 Som en följd av att en tidsfrist för när bodelning senast skall på kallas föreslås införas i sambolagen bör en frist med samma tids angivelse infö- ras beträffande när ett anspråk om övertagande av bostad som inte ingår i bodelningen senast skall framställas. Detta gäller dock endast om båda samborna är i livet. Härigenom kommer den nedan föreslagna redo vis- ningsskyldigheten och inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet att få en enhetlig tidsbegränsning. Har bodelning inte påkallats eller anspråk på övertagande av bostad inte skett inom ett år efter det att samboförhållandet upphört upphör redo visningsplikten och inkränkningarna i rätten att förfoga över det gemen samma hemmet. 
 Någon tidsgräns för begäran om övertagande föreslås inte när sambo bor kvar i bostaden efter det att samboförhållandet upphört på grund av dödsfall. 
  
 4.6 
  
 Sambos behov av skydd mot illojala transaktioner och oskäliga bodelnings- resultat 
  
 4.6.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna 
  
 Några av deltagarna vid hearingarna sade sig ha erfarenhet av illojala ageranden i samboförhållanden. Det underströks att det inte före kommer ofta att en sambo medvetet drar nytta av samboregleringen för att tillskansa sig förmåner på bekostnad av den andra sambon men att problemet finns. Det sades oftast gälla det fall att egendom sålts kort tid innan samboförhållandet upphört eller strax därefter - men före bodelningen - och att egendomens värde på så sätt undandragits från bodelningen. För att förhindra detta ansågs det finnas behov av att knyta värdet av den delningsbara egendomen till tidpunkten för separationen på 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 219 
  
 samma sätt som man har en speciell tidpunkt för upplösning av giftorättsgods. På så sätt skulle det kunna förhindras att ena sambon undandrog värdet av bostad eller bohag från bodelningen genom att egendomen såldes efter separationen men före bodelningen. Det underströks att även en redovisningsplikt borde införas i sambo lagen. Däremot var många tveksamma till en vederlagsregel. I de fall bostaden eller bohaget sålts en viss kortare tid före separationen tyckte några att det i och för sig skulle vara rimligt att värdet av det sålda ingick i bodelningen. En sådan lösning ansågs dock av de flesta inte gå att förena med delningsrätten enligt sambolagen. 
 Det anmärktes att bestämmelserna om inskränkningar i för fogande- rätten var alltför tandlösa. Särskilt avseende fast egendom påpekades det att det finns goda möjligheter för en sambo att sälja eller inteckna fastig- heten om parterna inte anmält att egendomen utgör deras gemen samma bostad. 
 Kritik riktades mot de gällande principerna för skuldtäckning. Särskilt studiemedelsskulder sades vara ett problem. Dessa kan uppgå till betydande belopp och avräknas ofta även mot delningsbar egendom. Om den andra sambon inte har liknande studieskulder kan det innebära att endast den skuldfria sambons samborättsgods blir föremål för delning. Den skuldsatta sambon får då dels behålla sitt sambo rättsgods, dels förvärva hälften den andra sambons samborätts gods. Detta bedöms vara orättvist mot den andra sambon särskilt som skulderna kommer att betalas av framtida förvärvsinkomster. En annan brist i skuld täcknings- reglerna sades gälla det fall där en skuld är förenad med sär skild förmånsrätt i delningsbar egendom men pengarna använts till annat än den egendom den är hänförlig till, t.ex. inköp av aktier. 
 Jämkningsregeln ansågs lämpa sig dåligt som allmän reservutgång när övriga bodelningsregler slår snett. Några deltagare efterlyste med anledning härav större möjligheter att kom pensera den sambo som har minst delningsbar egendom. 
  
 4.6.2 
  
 Avsaknaden av en redovisningsregel 
  
 I ÄktB finns bestämmelser om redovisning (9 kap. 3 §). Bestäm melserna tar när det är fråga om äkte nskapsskillnad sikte på tiden från ansö kan om äktenskapsskillnad fram till dess att bodelning sker. 
 Enligt 9 kap. 3 § ÄktB är varje make skyldig att redovisa för sin egendom under tiden mellan den dag då talan om äktenskapsskillnad väcktes och bodelningstillfället. Makarna är enligt andra meningen i paragrafen skyldiga att lämna varandra uppgifter som kan vara av betydelse vid bodelningen, i övrigt anges inte vad redovisningsplikten 
  
 220  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 innefattar. I prop. 1986/87:1 s. 158 anges att makarna skall lämna upp- lysningar om egendomen och dess förvaltning under tiden fram till bodel- ningen. De bör för detta ändamål kunna redovisa gjorda avhändelser, utbyten, underhåll och förbättringar samt kunna förete räken skaper och verifikationer. Vidare sägs att det i redovisningsskyldigheten ligger att en make har att sköta och förvalta sin egendom på ett omsorgsfull och aktsamt sätt. Den make som förbrukar sin egen dom i mer eller mindre klart uttalad avsikt att undandra den andra maken egendom vid bodelningen bryter således mot sin skyldighet enligt paragrafen. 
 Någon redovisningsplikt föreligger inte enligt sambolagen. I Familje- lagssakkunnigas betänkande fanns ett förslag härom. För slaget upptogs inte i prop. 1986/87:1. Lagrådet föreslog emellertid (prop. 1986/87:1 s. 373) att det i 5 § sambolagen skulle införas en mening med lydelse Bodelning skall göras med utgångspunkt i egen domsför hållandena den dag när samboförhållandet upphör. Departe mentschefen ansåg dock en sådan bestämmelse onödig och anförde att den principiella skillnaden mellan bodelning enligt ÄktB och sambo lagen möjligen inte skulle framgå om en sådan regel infördes. 
  
 4.6.3 
  
 Avsaknaden av en vederlagsregel 
  
 I 11 kap. 4 § ÄktB finns den s.k. vederlagsregeln. Enligt första stycket gäller att om den ena maken utan den andra makens samtycke inom tre år innan talan om äktenskapsskillnad i inte obetydlig omfattning genom gåva minskat sitt giftorättsgods eller använt sitt giftorättsgods till att öka värdet av sin enskilda egendom, skall den andra parten kompenseras härför vid bodelningen. Detta görs på så sätt att den förstnämnda par tens andel vid bodelning med anledning av äktenskapsskillnad beräknas som om gåvans värde eller värdet av det a nvända giftorättsgodset alltjämt hade ingått i dennes giftorättsgods och dennes del i det sammanlagda giftorättsgodset minskas i motsvarande mån. Enligt andra stycket gäller vad som sägs om enskild egendom i första stycket också vissa rättigheter som enligt 10 kap. 3 § ÄktB inte skall ingå i bodel ningen. Vidare gäller enligt andra stycket kompensationskravet när en makes användning av sitt giftorättsgods har medfört att värdet av egen pensionsförsäkring eller eget pensionssparkonto ökat eller att maken förvärvat förmån på grund av sådan försäkring eller pen sionssparavtal. I dessa fall har make rätt till vederlag även om han eller hon samtyckt till åtgärden. 
 Avsikten med bestämmelsen har varit att man skall kunna rätta till effekten av sådana illojala transaktioner som en make gör inför en förestående äktenskapsskillnad i syfte att minska det giftorättsgods som den andra maken skall få del i. Det behövs dock inte någon utredning om 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 221 
  
 syftet med makens transaktioner utan det räcker att konstatera att den minskat giftorättsgodset (prop. 1986/87:1 s. 171). 
 Sambolagen innehåller inte någon bestämmelse om vederlag. 
  
 4.6.4 
  
 Jämkningsregeln 
  
 Jämkningsregeln medför möjlighet att göra avsteg från likadelnings- principen. I den mån en likadelning skulle vara oskälig med hänsyn till samboförhållandets längd men även till sambornas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt skall bodelning i stället göras så att sambo med störst behållning får behålla mer av sin egendom (9 § första meningen sambolagen). 
 Jämkning kan endast ske på så sätt att den sambo som annars skulle avstå egendom till den andra sambon får behålla sin egendom. Det kan därmed aldrig komma i fråga att en sambo vid andelsberäkningen får ut mer än hälften av sambornas samlade nettovinst av den bodelningsbara egendomen. 
 I sambolagen är jämkningsregeln tillämplig inte bara när bodelning sker under båda sambornas livstid utan också när bodelning sker efter ena sambons död. Jämkning enligt ÄktB gäller dock endast vid bodelning i makarnas livstid (12 kap. 1 § andra stycket ÄktB). 
 Frågan huruvida jämkning skall ske avgörs efter en hel hetsbedömning av samtliga omständigheter, varvid samlevnadens längd utgör en av de omständigheter som skall beaktas. Någon femårsschablon som nor malt bör tillämpas för gifta och som räknas från äktenskapets in gående tillämpas inte på sambor. Det finns dock en situation där man kan snegla på femårsschablonen. Om egendom som har förvärvats före sambo- förhållandet byts ut blir den nya egendomen förvärvad för gemensamt begagnande. Upphör förhållandet kort tid därefter anses det ofta oskäligt att likadela värdet av egendomen. I sådana fall kan det finnas skäl att jämka. Om bodelning mellan samborna sker sedan fem år förflutit efter det att t.ex. ett bostadsbyte skett bör dock enligt motiven jämkning normalt inte ske (jfr prop. 1986/87:1 s. 262 f. och Price, a.a. s. 250). 
 Om en sambo är försatt i konkurs när bodelningen skall förrättas eller det finns andra särskilda skäl att inte dela sambornas egendom skall varje sambo behålla sin egendom som sin andel (9 § andra meningen). 
 Jämkning enligt 9 § innebär bara en beräkning av andelarna. Vid den därpå följande lottläggningen bestäms hur egendomen skall för delas mellan samborna. 
  
 222  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.6.5 
  
 Skuldavräkningsreglerna 
  
 Skuldtäckning enligt sambolagen skall i första hand ske ur den egen dom som skulden är hänförlig till. Om en skuld inte kan hänföras till någon särskild egendom skall den täckas med sådan egendom som inte skall ingå i delningen. Först om den egendom som inte skall ingå i del ningen inte räcker till för att täcka dessa skulder är det möjligt att ta i anspråk den egendom som skall ingå i delningen (7 § andra stycket sambolagen). 
 En skuld är hänförlig till viss egendom främst om den är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen. Även andra former av samband mel- lan skuld och egendom kan emellertid förekomma, t.ex. om skulden har uppkommit genom att ett lån tagits för att finansiera inköp av egen- domen eller om skulden beror på att egendomen förvärvats på kredit (prop. 1986/87:1 s. 261). 
 Skuldavräkningsreglerna har ansetts skydda den ena parten i ett samboför hållande utan att borgenärsintressena åsidosätts (a. prop. s. 103). 
 Det ankommer på den part som begär skuldavräkningen att styrka att skulden är hänförlig till den egendom som skall delas eller att skulden visserligen inte är hänförlig till denna egendom men ändå är avräk nings- gill därför att den inte kan täckas med annan egendom som par ten har (a. prop. s. 261). 
 Vad som återstår av värdet av sambornas bostad och bohag efter avdrag för skulder skall normalt delas lika mellan samborna (8 § sambo - lagen). 
  
 4.6.6 
  
 Inskränkningar i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet 
  
 Inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet är i princip överensstämmande för makar och sambor (7 kap. 5 § ÄktB och 17 § sambolagen). Regleringen är dock inte heltäckande och endast del- vis sanktionerad. 
 Den egendom som skyddas genom rådighetsinskränkningarna enligt sambolagen är endast bostad och bohag. 
 Samtycke från sambo krävs bl.a. för försäljning av bostad och bohag, uthyrning av bostad, inteckning i fast egendom och pantsättning av bostad och bohag. 
 När det gäller fast egendom som innehas av make kontrollerar inskrivningsmyndigheten att samtycke från andra maken finns. För att sambor skall erhålla samma skydd som makar mot dispositioner från andra makens sida krävs en anmälan till inskrivningsmyndigheten om att 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 223 
  
 fastigheten som är lagfaren för en av samborna eller en tomträtt för vil- Boyd en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda (2 § andra stycket sambolagen). En sambo som inte gjort sådan anmälan till inskrivningsmyndigheten har små möjligheter att få upp rät- telse för en eventuell rättsfö rlust. 
 Vad gäller belåning av fastighet är det endast i de fall när inteck- ningsbelastningen på egendomen ökar som det krävs samtycke. Med andra ord är det endast nya inteckningar som kräver samtycke. Något samtycke till själva pantsättningen krävs inte. Det föreligger således inget hinder mot att en make eller sambo som äger en fastighet använder ett äldre obelånat pantbrev (ägarhypotek) för ett nytt lån utan att inhämta den andra partens samtycke. Anledningen härtill har ansetts vara att det skulle föranleda praktiska problem inom kredi tlivet om varje kreditgivare själv skulle bevaka att kravet på samtycke var uppfyllt med risk för rättsförlust som kunde följa om detta försummades (prop. 
 1986/87:1 s. 136). I departementspromemorian Ds 1997:84 Elektroniskt ansökningsför farande i inskrivningsärenden m.m. föreslås emellertid att kravet på skriftligt samtycke från make och sambo till inteckning av fast egendom och tomträtt avskaffas och ersätts med ett medgivande till pant- sättning av egendomen. 
 Om make eller sambo utan andra partens samtycke säljer egendomen eller upplåter nyttjanderätt till egendom kan rättshandlingen för klaras ogiltig och gå åter på talan av den senare. Detsamma gäller vid pant- sättning av bohag. Överlåtelse eller pantsättning av bohag skall inte förklaras ogiltig om den nya innehavaren fått egendomen i sin besitt ning i god tro. Talan skall väckas hos domstolen inom tre månader från det att den andra sambon fick kännedom om förfogandet över bosta den eller överlämnandet av bohaget. Talan får dock inte väckas efter det att lagfart eller inskrivning beviljats. Varken ÄktB eller sambo lagen innehåller några bestämmelser som tar sikte på det fall att en make eller sambo utan samtycke eller tillstånd har intecknat fast egendom eller tomträtt (jfr 7kap. 9 § ÄktB och 19 § sa mbolagen). Avsaknaden av reglering i inteckningsfallet har sin förklaring i att det ålig ger inskriv- ningsmyndigheten att i förekommande fall kontrollera att erforderligt samtycke eller tillstånd finns. Saknas samtycke eller tillstånd föreligger hinder mot att bevilja inteckning och ansökningen skall i stället vilandeförklaras. För det fall inskrivningsmyndigheten ändå skulle ha beviljat inteckning har make (eller sambo som gjort anmälan enligt 2 § andra stycket sambolagen) möjlighet att föra talan mot inskrivnings- beslutet (jfr Tottie, a.a. s. 198). 
 I de fall gemensam bostad inte utgörs av fast egendom eller tomträtt fordras medgivande till pantsättning. Pantsättning av t.ex. en bostadsrätt fordrar således medgivande av andra maken eller sambon. Inte heller en 
  
 224  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 sådan pantsättning utan samtycke eller tillstånd är sanktionerad i ÄktB eller sambolagen. Om en make eller sambo utan medgivande eller tillstånd har pantsatt en bostadsrätt saknar den andra sambon såle des möjlighet att väcka talan om ogiltighet av pantsättningen och åter gång av densamma (jfr Tottie, a.a. s. 198 f.). 
 Rådighetsinskränkningsreglerna har inte primärt något ekonomiskt syfte. Skadestånd kan därför inte bli aktuellt i de fall en make eller sambo har för fogat över egendomen utan den andra makens eller sam- bons medgivande och rättshandlingen blir bestående (jfr Tottie, a.a. s. 206). 
 I Ds 1997:84 diskuteras om inte make eller sambo skall ges möjlighet att föra talan vid domstol om ogiltighet och återgång av pantsättning. Detta anses dock medföra praktiska olägenheter för kreditlivet. Med hänsyn till att flertalet långivare, banker och kreditinstitut står under offentlig tillsyn får det dessutom antas att dessa regelmässigt ser till att samtyckesreglerna följs så långt som möjligt. Mot bakgrund härav anses i promemorian övervägande skäl tala för att inte införa någon regel av detta slag (s. 50). Promemorian bereds för närvarande inom departe- mentet. 
  
 4.6.7 
  
 Kommitténs överväganden och förslag 
  
 4.6.7.1 
  
 Behovet av en redovisningsregel 
  
 Förslag:  
 En bodelning enligt sambolagen skall ha sin utgångspunkt i egendomsförhållandena den dag samboförhållandet upphör. Varje sambo skall vara skyldig att tills bodelning förrättas eller frågan om bodelning faller redovisa för egendom som utgör samborättsgods samt för bostad som innehas med hyresrätt eller bostadsrätt och kan bli föremål för övertagande. 
 Endast bostad och bohag som förvärvats för gemensamt bruk, ingår enligt gällande reglering i samborätten. Utgångspunkten vid bodelning enligt sambolagen är således vilken slags egendom det rör sig om och i vilket syfte den anskaffats. Om bostad eller bohag som införskaffats för gemensamt bruk säljs eller på annat sätt avhänds ingår värdet av egendomen inte i bodelningen. Sker avhändandet efter det att sambo- förhållandet upphört men innan bodelning äger rum är det tveksamt om värdet ingår i bodelningen. Om en sambo agerar illojalt och avhänder sig egendom i tiden mellan förhållandets upphörande och bodelningen finns 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 225 
  
 det få möjligheter att ingripa eftersom reglerna om godtrosförvärv i många fall medför att transaktionen blir bestående. Rådighets- inskränkningsreglerna har inte något primärt ekonomiskt syfte. Skade- stånd kan således inte bli aktuellt i de fall en sambo har förfogat över egendomen utan den andra sambons samtycke. 
 De bristande möjligheterna att ingripa mot illojala förfaranden sedan förhållandet upphört men innan bodelning sker föranleder två frågor.  
 För det första  
 kan det diskuteras om inte bodelningen bör ha sin utgångspunkt i egendomsförhållandena en viss dag (den dag förhållandet upphör) och  
 för det andra  
 om det inte finns behov av en bestämmelse om redovisningsplikt. 
 Sambolagen syftar bl.a. till att bevara det gemensamma hemmet åt den sambo som bäst behöver det. Genom bodelningen sker emellertid också en värdemässig delning. Denna delning hänför sig i princip till tidpunkten för samboförhållandets upphörande. Beträffande skulderna anges det i nuvarande 7 § att vid andelsberäkningen av vad en sambo äger av bostad och bohag skall avräknas så mycket att det täcker de skulder som den sambon hade när samboförhållandet upphörde. Sedan samboförhållandet upphört kan man inte längre förvärva tillgångar för gemensamt bruk. Den dag samboförhållandet upphör är alltså den kritiska dagen, dvs. den dag som är grundläggande för bodelningen. Enligt kommitténs uppfattning bör det även beträffande tillgångarna klargöras att det är den egendom som sambon hade när förhållandet upphörde som skall ingå i bodelningen. Härigenom kommer värdet av samborättsgodset som fanns vid denna tidpunkt att ingå i bodelningen oavsett om egendomen finns i behåll eller inte. En sådan ordning förstärker skyddet för den svagare parten och kan inte anses oförenlig med sambolagens principiella uppbyggnad. 
 För att säkerställa att samborättsgodset, eller värdet av sådan egen- dom, förvaltas på bästa sätt bör sambolagen dessutom kompletteras med en bestämmelse om redovisningsplikt. En sambo bör dock inte endast vara redovisningsskyldig för egendom som utgör sambo rättsgods utan även för bostad som innehas med hyresrätt eller bostadsrätt och som kan bli föremål för övertagande enligt nuvarande 16 §. 
 Redovisningsplikten för sambor bör liksom för makar innefatta en upplysningsskyldighet om egendomen och dess förvaltning och för detta ändamål skall en sambo kunna redovisa gjorda avhändelser, utby ten, underhåll och förbättringar samt kunna förete räkenskaper och veri fika- tioner. För en värdeminskning som är att tillskriva en sambos brist ande aktsamhet vid förvaltningen skall denna sambo själv svara, och bodelningsresultatet får anpassas till detta. 
 Kommittén har tidigare föreslagit att det skall införas en tidsfrist för när bodelning enligt sambolagen senast skall påkallas Härigenom 
  
 226  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 kommer redovisningsplikten att begränsas tidsmässigt. Har bodelning inte påkallats inom den tid som krävs för att rätten till bodelning skall kvarstå bortfaller redovisningsplikten. 
  
 4.6.7.2 
  
 Behovet av en vederlagsregel 
  
 Bedömning:  
 Någon vederlagsregel bör inte införas i sambolagen. 
 Vid diskussioner om det behövs en vederlagsregel i sambolagen brukar nedanstående typ av exempel ges. 
 Sambo A köpte en bostadsrättslägenhet som skulle utgöra gemensam bostad för honom och sambo B. Några år senare kom A och B överens om att köpa en villa i stället. Bostadsrättslägenheten som stigit en del i värde såldes innan A och B funnit någon villa. Samborna flyttade in i en hyreslägenhet i avvaktan på att finna ett hus och A satte in köpeskillingen 500 000 kr på sitt bankkonto. Ett halvår senare meddelade A att han ville separera. B begärde bodelning. Den enda bodelningsbara egendomen som återstod var möbler av mindre värde som A och B förvärvat för gemensamt bruk. 
 En vederlagsregel skulle i ett fall som detta kunna återställa det ekonomiska läge som rådde innan försäljningen ägde rum. Det har hävdats att en sådan regel skulle vara till skydd för en svagare part. Det finns dock enligt kommitténs uppfattning starka skäl som talar mot att införa en vederlagsregel i sambolagen. Sambolagens främsta syfte är som tidigare sagts att i möjligaste mån bevara det gemensamma hemmet åt den sambo som bäst behöver det och att tillförsäkra sam borna en lika stor andel vardera i denna egendom. Det går knappast att förena den huvudregel om delningsrätt som finns i sambolagen med en delningsrätt som avser värdet av egendom som avhänts under samboför hållandets bestånd. Redan av detta skäl bör tankarna på en veder lagsregel i sambolagen avfärdas. Härtill kommer följande. 
 Alla transaktioner där bodelningsbar egendom avhänds utan att ersät- tas av någon ny bodelningsbar egendom innebär i ett samboför hållande att värdet av egendomen undandras från bodelningen. För att kunna klarlägga om samborätten minskat krävs en ingående utredning om hur en eventuell köpeskilling använts. En sådan utredning skulle kunna bli komplicerad. Även om det skulle stå klart att samborätten minskat kan den andra sambon ha gottgjorts på ett sådant sätt att veder lag inte skall 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 227 
  
 utgå. Man kan t.ex. tänka sig att köpeskillingen använts till inköp av ett fritidshus där båda samborna angetts som lagfarna ägare eller till en gemensam semesterresa. Svåra bedömningar skulle också kunna uppstå om köpeskillingen använts till konsumtion och det gällde att avgöra hur stor del av denna som kommit sambon till del. Kommitténs uppfattning är därmed att det inte heller är praktiskt genom för bart att införa en vederlagsregel i sambolagen. 
 Av såväl principiella som praktiska skäl avstår kommittén således från att föreslå att en sambo skall kompenseras för en minskning av samborätten som skett under pågående samboförhållande. 
  
 4.6.7.3 
  
 Skall jämkningsregeln kunna leda till att den ekonomiskt svagare parten får mer än vid en likadelning? 
  
 Bedömning:  
 Jämkningsregeln skall inte heller fortsättningsvis kunna medföra att en sambo kan få större del av den andra sambons del- ningsbara egendom än vad sambon skulle ha fått vid en likadelning. 
 Det har ansetts att jämkningsregeln inte tar tillvara den svagare partens intressen eftersom det endast är den part som har bodelningsbar egen- dom till det högsta värdet som gynnas. 
 Jämkningsregeln är konstruerad på samma sätt i sambolagen som i ÄktB. ÄktB innehåller dock andra möjligheter till jämkning av egendomsfördelningen mellan makar t.ex. genom möjligheten att jämka villkor i ett äktenskapsförord och möjligheten att bestämma under hålls- bidrag. 
 Jämkningsregeln i ÄktB har angetts ha som främsta syfte att träffa de kortvariga äktenskapen (prop. 1986/87:1 s. 47). Det skall inte vara möj- ligt att skilja sig till pengar. Huvudregeln om likadelning skall kunna frångås i den mån en sådan delning skulle framstå som oskälig med hänsyn särskilt till äktenskapets längd men även till makarnas eko nomi- ska förhållanden och omständigheterna i övrigt, jfr 12 kap. 1 § ÄktB. Det har klart uttalats att jämkning endast skall förekomma i undantags- fall (prop. 1986/87:1 s. 184). Oskäligheten skall enligt paragrafen bestå däri att en make vid bodelningen skall lämna egendom till den andra maken i den omfattning som följer av 11 kap. Hänvisningen till 11 kap. avser bestämmelserna om beräkningen av andelarnas storlek (11 kap. 1- 6 §§ ÄktB). Om makarna deltar i bodelningen med olika nettoför- mögenheter kan den ekonomiska utjämningen som följer av likadelningen i ett visst fall vara oskälig mot den mer förmögna maken. Jämkningen 
  
 228  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 SOU 1999:104 
  
 avser dock inte att råda bot på annat än just den egen domsutjämning som följer av delningsreglerna i 11 kap. Man kan därför inte gå längre än att någon egendom inte behöver lämnas alls (jfr Tottie, a.a. s. 422). 
 Vad som anförs i specialmotiveringen till jämkningsregeln i ÄktB gäller även jämkningsregeln i sambolagen (prop. 1986/87:1 s. 262). 
 Sambolagens delningsregler korresponderar med ÄktB och lika del- ning är huvudprincip. Det kan visserligen slås fast att jämkningsregeln lämpar sig dåligt som en allmän reservutgång när övriga bodel nings- regler slår snett. Trots detta är det svårt att finna skäl att öppna möj lig- het för en sambo att med stöd av jämkningsregeln få större del av den andra sambons delningsbara egendom än han skulle ha fått vid en lika- delning. En sådan ändring skulle medföra att ett samboförhållandes eko- nomiska rättsverkningar blev mer långtgående än äktenskapets. Mot denna bakgrund förordar kommittén inte någon justering av jämk nings- regeln. 
  
 4.6.7.4 
  
 Ändrade skuldavräkningsregler? 
  
 Bedömning:  
 Principerna för skuldavräkning skall bestå. 
 Skuldavräkningsregeln i sambolagen är konstruerad på så sätt att de fordringar mot en sambo för vilka denna får göra skuldavräkning direkt mot den delningsbara egendomen är sådana som antingen är förenade med särskild förmånsrätt i bostaden eller bohaget eller på annat sätt är att hänföra till sådan egendom. I annat fall gäller att avräkning mot den delningsbara egendomen endast får ske i den mån betalning inte kan erhållas ur annan egendom. 
 Vad gäller skuldavräkningsregelns utformning kan en jämförelse göras med skuldavräkningsregeln i ÄktB. Enligt 11 kap. 2 § ÄktB skall enligt huvudregeln avräkning för skulder ske från makens gifto rättsgods. Avräkning på enskild egendom skall dock ske i två fall. För det första skall fordringar mot en make som är förenade med särskild för månsrätt i makens enskilda egendom avräknas från denna. För det andra skall skulder som maken ådragit sig för underhåll eller för bättringar av den enskilda egendomen eller som på annat sätt är att hän föra till denna avräknas från den enskilda egendomen. I den mån den enskilda egendomen inte räcker till skall avräkning dock ske på gifto rättsgodset. 
 Vid införandet av ÄktB diskuterades särskilt studiemedelsskulder. Reglerna om skuldtäckning påstods ibland leda till oskäliga resultat när det gällde skuld för erhållna studiemedel. Det ansågs dock inte vara 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 229 
  
 någon lämplig lösning på problemet att införa särskilda skuld täcknings- regler för en viss typ av skulder (prop. 1986/87:1 s. 168). Departements- chefen anförde att om äktenskapet hade bestått, skulle familjens sam lade inkomster ha använts till viss del för att betala skulden. Även den inte skuldsatta makens ekonomiska standard skulle ha påverkats av detta. Med hänsyn härtill ansågs det rimligt att den skuldsatta maken skulle få täckning ur sitt giftorättsgods för studiemedelsskulden. Om studie- medelsskulden avsett ett, i förhållande till makarnas sam manlagda giftorättsgods, stort belopp ansågs det dock oskäligt att den skuld satta maken skulle få vara med och dela på den andra makens giftorättsgods. I sådana fall ansågs det finnas skäl att jämka det bodel ningsresultat som en likadelning av det sammanlagda nettogiftorättsgodset skulle medföra. 
 Om en makes skuld är förenad med särskild förmånsrätt i enskild egendom kan sambandet mellan skuld och egendom halta. Exempelvis kan en make ha tagit ett inteckningslån i en fastighet som är hans enskilda egendom för att använda lånesumman till inköp av helt annan egendom som blir giftorättsgods. Även i detta fall skall avräkningen ske mot den enskilda egendomen så länge denna räcker till för att täcka skul- den. Departementschefen angav att detta kan vara en omständighet som kan beaktas vid bedömningen av om det finns skäl att jämka bodel- ningsresultatet (prop. 1986/87:1 s. 170). 
 Om skulden använts till den enskilda egendomen och denna vid skuld- täckning inte räcker till, får skulden täckas med egendom ur gifto rätts- godset. 
 Den kritik som riktats mot att studiemedelsskulder skulle få avräknas mot den delningsbara egendomen bör bemötas på samma sätt som vid införandet av ÄktB. Det kan inte anses vara någon bra lösning att enbart i sambolagen införa särskilda skuldtäckningsregler för en viss typ av skulder. Är det fråga om ett långvarigt samboförhållande är det inte heller säkert att det är oskäligt att skulden får täckas fullt ut. Det kan dock i vissa fall anses oskäligt att den skuldsatta sambon skall få vara med och dela på den andra sambons delningsbara egendom. En sådan situation bör kunna utgöra skäl till jämkning. 
 Frågan är då hur man skall angripa problemet om en sambo har belastat sin bodelningsbara egendom med en avräkningsbar skuld men de pengar som sambon erhöll har gått åt till att förvärva eller förbättra egendom som inte ingår i bodelningen eller till helt egen konsumtion. 
 Ett förslag som framförts till kommittén är att skulden, trots att den belastar bodelningsbar egendom, skulle kunna avräknas mot annan egen- dom som sambon innehar. Först om sådan annan egendom inte finns eller inte räcker till, skulle skulden få avräknas mot de lningsbar egen- dom. 
  
 230  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det är möjligt att man skulle kunna åstadkomma en mer rättvis bodelning med ett sådant förslag. Rent princi piellt skulle lösningen emel- lertid strida mot den uppbyggnad som skuldtäckningsreglerna har, dvs. att en skuld skall avräknas mot den egendom den är hänförlig till. Tillämpningen av modellen skulle dessutom kunna bli komplicerad. Det skulle kunna bli svårt för en sambo att visa att kreditbeloppet använts till annat än egendom som omfattas av samborätten och att krediten varit till förfång för sambon. Härtill kommer att borge närsintresset i viss mån åsidosätts. 
 Mot bakgrund av det anförda avstår kommittén att framlägga något för slag om ändring i skuldavräkningsreglerna i sambolagen. 
  
 4.6.7.5 
  
 Ändrade rådighetsinskränkningsregler? 
  
 Förslag och bedömning:  
 Rådighetsinskränkningarna skall omfatta även motordrivet fortskaffningsmedel som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen. Någon anled ning att i övrigt föreslå ändringar av rådighets inskränkningsreglerna föreligger inte. 
 Kommittén har i avsnitt 4.4.7.3 föreslagit att sambolagen skall omfatta sambors gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel. Mot denna bakgrund anser kommittén att sambos rätt till förfogande skall in- skränkas även beträffande denna egendom i de fall den utgör sambo rätts- gods. Detta innebär i och för sig ett avsteg från den sam stämmighet som råder mellan bestämmelserna om inskränkningar i rät ten att för foga över det gemensamma hemmet i sambolagen och i ÄktB. Med hän syn till skyddet för den svagare parten anser kommittén dock att avste get är motiverat. 
 De bristande sanktionsmöjligheterna vid överträdelse av vissa rådig- hetsinskränkningsregler har diskuterats i departementspromemorian Ds 1997:84. Promemorian bereds för närvarande inom departementet. Någon anledning för kommittén att parallellt överväga en ändring av reglerna kan inte anses föreligga. 
 Möjligheten för sambor att till inskrivningsmyndigheten anmäla att en fastighet som är lagfaren för en av dem eller att en tomträtt för vilken en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda bör ges uppmärksamhet genom utökade informationsinsatser (se mer härom i avsnitt 4.9.3). 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 231 
  
 Kommitténs förslag om en tidsfrist för dels när bodelning senast skall påkallas, dels när anspråk på övertagande senast skall framställas innebär att rådighetsinskränkningarna begränsas tidsmässigt. Härmed ökar förutsebarheten för parterna. 
  
 4.7 
  
 Några frågor i samband med att ett samboför hållande upphör genom ena partens död 
  
 4.7.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna 
  
 Kommittén väckte vid den andra hearingen frågan om det ansågs vara möjligt att tillämpa lilla basbeloppsregeln när en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum. Samtliga tillfrågade ansåg detta vara uteslutet. Det påpekades dock att orda- lydelsen i 12 § är oklar och att ett förtydligande bör ske. 
 Det ifrågasattes vid den första hearingen om inte en övertaganderätt borde införas för gemensamt bohag som inte förvärvats för gemensamt bruk på samma sätt som det finns en övertaganderätt till gemensam bostad som inte förvärvats för gemensamt bruk. Det angavs i vissa fall kunna finnas fördelar med att särskilt en efterlevande sambo mot lösen fick behålla bohaget i stället för att detta tillfaller den avlidnes släktingar genom arv. 
  
 4.7.2 
  
 Lilla basbeloppsregeln 
  
 Det ansågs vid sambolagens tillkomst inte lämpligt att införa någon generell inbördes arvsrätt för sambor. Även om det skulle kunna finnas fall av långvarigt samboende där den efterlevande med skäl kan sägas ha ett anspråk på samma arvsrättsliga ställning som en make, ansågs dessa fall sannolikt vara relativt få. Dessutom kunde det antas att dessa sambor övervägt att genom testamente skaffa sig ett efterl evandeskydd. Det ansågs dock finnas skäl att skapa ett minimiskydd för sa mbor när det gäller egendom som ingår i det gemensamma hemmet och som har förvärvats för gemensamt begagnande (prop. 1986/87:1 s. 109 f.). 
 Skyddsregeln till förmån för en efterlevande sambo finns i nuvarande 12 § andra stycket sambolagen. Genom den garanteras den efterlevande att som sin andel vid fördelning av sambornas bostad och bohag alltid få ut så mycket att det motsvarar två gånger det vid tiden för dödsfallet gällande prisbasbeloppet enligt lagen om allmän för säkring. År 1999 är 
  
 232  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 prisbasbeloppet 36 400 kr. Följaktligen har en efterlevande sambo rätt till bostad och bohag till ett nettovärde av 72 800 kr. 
 Regeln har sin förebild i basbeloppsregeln för makar och som finns i 3 kap. 1 § andra stycket ÄB. Det garanterade beloppet gäller dock endast hälften av vad som enligt basbeloppsregeln gäller till förmån för en efterlevande make. Därav kommer uttrycket  
 lilla basbeloppsregeln 
 . I motsats till basbeloppsregeln för makar som konstruerats som en arvs- rättslig regel är lilla basbeloppsregeln en bodelningsbestämmelse. En efterlevande sambo får full äganderätt till egendomen. Därmed kom mer inte efterarv för den avlidnes arvingar i fråga i dessa fall. 
 Som skäl för lilla basbeloppsregeln anförde man i lagförarbetena att en efterlevande sambo härigenom skyddas mot att den nödvändigaste egendomen i ett hem går förlorad för den efterlevande vid arvskiftet i den mån den har anskaffats för gemensamt begagnande. Med hänsyn till att regeln skall gälla i alla samboförhållanden - även relativt kort variga - ansågs det emellertid nö dvändigt att begränsa skyddsregelns räck vidd till en måttlig ekonomisk nivå (prop. 1986/87:1 s. 110). 
 Lilla basbeloppsregeln är en regel om andelsberäkning. Andelen beräknas i den behållna egendomen efter avräkning för skulder enligt 7 § sambolagen. Om den efterlevandes andel vid en hälftendelning enligt 8 § blir mindre än två basbelopp, skall andelen fyllas upp till värdet av två basbelopp, dock bara i den mån den sammanlagda behållningen räcker till. Den avlidnes andel minskas i motsvarande mån. 
 En särskild fråga är om basbeloppsregeln är tillämplig om en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har skett. Eftersom en bodelning mellan sambor hänför sig till förhållandena vid den tidpunkt då samlevnaden upphörde skulle om lilla bas beloppsregeln ansågs tillämplig i denna situation den efterlevande erhålla en materiell rätt till andel i den avlidnas dödsbo som inte fanns före döds fallet. 
  
 4.7.3 
  
 Lösen av bohag 
  
 Frågan har väckts om det inte skulle vara lämpligt att införa en möj lighet för en efterlevande sambo att mot lösen erhålla bohag som tillhört den avlidne sambon och som inte utgör samborättsgods. En sådan ord ning för främst tankarna till bestämmelsen om övertagande av bostad i 16 § sambolagen. Denna bestämmelse gäller ju bostad som inte ingår i bode l- ningen och som kan övertas av den andra sambon. 
 I 10 § sambolagen behandlas lottläggning av bostad och bohag som ingått i bodelningen. Den övertaganderätt efter en behovs- och skälig- hetspröv ning som en sambo har enligt 10 §, kan jämföras med mot- svarande rätt för make enligt 11 kap. 8 § ÄktB. Den make som bäst 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 233 
  
 behöver makarnas gemensamma bostad eller bohag har rätt att få denna egendom i avräkning på sin lott eller, om värdet är ringa, utan avräkning. En förut sättning för att en make skall få överta en bostad eller bohag som tillhör den andra maken är vidare att ett såda nt övertagande även med hän syn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. Enligt 11 kap. 8 § ÄktB kan även viss enskild egendom övertas. 
 Såvitt nu är av intresse gäller detta bostad och bohag som är enskild till följd av ett mellan makarna slutet äktenskapsförord samt bostad och bohag som trätt i stället för den ursprungliga egendomen. Det har uttalats att det allmänt sett bör krävas starkare skäl för ett övertagande av enskild egendom än om egendomen är giftorättsgods (prop. 1986/87:1 s. 180). 
 Övertaganderätten enligt 16 § sambolagen av den gemensamma bostaden gäller i de fall där den ena sambon innehar den gemensamma bostaden med hyresrätt eller bostadsrätt och egendomen inte ingår i bodelningen. Den andra sambon har då rätt att mot full löse n överta bostaden när samboförhållandet upphör, om den sambon bäst behöver bostaden och ett sådant övertagande även med hänsyn till omstän dighet- erna i övrigt kan anses skäligt. Om samborna inte har eller har haft barn tillsammans, gäller detta dock endast om synnerliga skäl talar för det. 
 Den skälighetsprövning som skall göras enligt 16 § har jämförts med det fall att den bostad som den ena maken vill överta utgör den andra makens enskilda egendom (Tottie, a.a. s. 631). 
  
 4.7.4 
  
 Kommitténs överväganden och förslag 
  
 4.7.4.1 
  
 Lilla basbeloppsregelns tillämplighet när en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum 
  
 Förslag:  
 Det skall framgå av sambolagen att lilla basbeloppsregeln  
 inte  
 är tillämplig om en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum. 
 Anledningen till svårigheten att reda ut om lilla basbeloppsregeln är tillämplig när en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum kan härledas till ett uttalande av lagrådet i det ursprungliga lagstiftningsärendet. I nuvarande 12 § första stycket anges att Om en sambo avlider, gäller bestämmelserna om rätt att begära bodelning och om rätt att överta bostad eller bohag endast till för mån för 
  
 234  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 SOU 1999:104 
  
 den efterlevande sambon. Lagrådet angav att formuleringen av inledningssatsen Om en sambo avlider enligt vad som upplysts vid föredragningen inför lagrådet är betingad av att regleringen är avsedd att omfatta även fall när ett samboförhållande har upplösts före döds fallet men bodelningen då ännu inte har blivit förrättad (prop. 1986/87:1 s. 378). Lagrådet hänvisade även till andra lagrum som ansågs bli tillämpliga även i de fall där förhållandet redan upphört när dödsfallet inträffade (5 § sambolagen samt 3 kap. 7 §, 18 kap. 1 §, 20 kap. 2 §, 4 § tredje stycket och 6 § liksom 23 kap. 1 § ÄB). Något klargörande av vad som skall anses gälla beträffande 12 § andra stycket sambolagen gjordes dock inte. 
 Det kan ifrågasättas om en efterlevande sambo i ett fall där sambo- för hållandet upphört före dödsfallet skall få tillerkännas en  
 förmån  
 i bodelningshänseende jämfört med vad som skulle ha gällt om sam bon inte avlidit. Det har i litteraturen påtalats att det skulle vara stötande om en före detta sambo genom dödsfallet skulle erhålla en materiell rätt till andel i den avlidnas dödsbo som inte fanns före döds fallet. Det har även hävdats att det skulle vara otillfredsställande att valet av rättsregler blir beroende av det slumpartade förhållandet att bodel ning ännu inte hunnit förrättas vid dödsfallet (jfr Garcia, a.a. s. 238 och Tottie, a.a. s. 622). Kommittén delar denna uppfattning. Det bör vara förhållandena som rådde vid separationen som skall vara avgö rande för vilken materiell rätt en sambo skall ha i bodelningen. Om en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum skall lilla basbeloppsregeln således inte tillämpas. Detta bör framgå av bestämmelsen härom i sambolagen. 
 Härvid bör anmärkas att om ett samboförhållande upphör under par- ternas livstid men ena sambon avlider innan bodelning har förrättats skall i fråga om begäran om bodelning samboförhållandet anses ha upphört på grund av att ena sambon avlidit. Detta innebär att bodelning skall påkallas senast när bouppteckningen förrättas. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 235 
  
 4.7.4.2 
  
 En utvidgad övertaganderätt? 
  
 Bedömning:  
 Rätten att i vissa fall mot lösen överta bostad enligt sambolagen skall inte utvidgas till att gälla även annan egendom. 
 Enligt kommitténs uppfattning torde en möjlighet för sambo att i vissa fall mot lösen få överta bohag främst ha betydelse när sambo för hållandet upphör på grund av dödsfall. Upphör samboförhållandet under par ternas livstid kan en sambo efter överenskommelse med den andra sambon på förmögenhetsrättslig grund överta bohag som inte ingår i bodel ningen. En rätt för en efterlevande sambo att överta bohag som inte utgör samborättsgods skulle dock inkräkta på arvingarnas rätt till egen domen. Även om bohaget vid ett övertagande skulle komma att ersät tas ekonomiskt av sambon kan bohaget ha ett affektionsvärde som är större för arvingarna än för sambon. Ett sådant utvidgande av rätten till lösen skulle dessutom kunna medföra att Williams kom att undandras arvingarna i strid med den avlidnes önskan. Den sambo som önskar att visst bohag skall tillfalla en efterlevande sambo har alltid möjlighet att före skriva detta i ett testamente. 
 För make finns det som ovan redovisats möjlighet enligt 11 kap. 8 § ÄktB att från den andra maken överta såväl bostad som bohag. Detta gäller även i vissa fall när bostaden eller bohaget utgör enskild egendom. Med hänsyn till makars inbördes arvsrätt är det dock inte särskilt anmärkningsvärt att ÄktB i nämnda avseende är mer långtgående än sambolagen. Härtill kommer att den enskilda egendom som kan lösas främst är egendom som är enskild på grund av överenskommelse mellan makarna på grund av äktenskapsförord. 
 Mot bakgrund av det anförda gör kommittén den bedömningen att behovet av att mot lösen få överta bohag, som inte ingår i bodelning, inte kan anses vara så stort att det överväger de tveksamheter som en sådan ordning skulle föranleda. Något förslag härom läggs sålunda inte fram. 
 Än mindre anser kommittén att det finns skäl att föreslå någon rätt till lösen av gemensamt fortskaffningsmedel som inte är sambo rättsgods. 
  
 236  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.8 
  
 Processuella frågor 
  
 4.8.1 
  
 Diskussionen vid hearingarna 
  
 Det ansågs vid hearingarna att sambolagen bör ge möjlighet till interimistiska beslut beträffande kvarsittningsrätt även när det gäller bostad som ingår i bodelningen. En advokat (A) gav följande exempel på vad avsaknaden av denna möjlighet kan innebära. 
 A företrädde en kvinna (K) vars sambo (M) vägrade att flytta från den gemensamma bostaden som innehades av K och som hade förvärvats för gemensamt bruk. K begärde och erhöll kvarsittningsrätt enligt 21 §. M över klagade kvarsittningsbeslutet till hovrätten och han motsatte sig att flytta. Det rådde allvarliga motsättningar mellan K och M. Bland annat hävdade K att hon misshandlats av M, något som senare också bekräftades genom att M fälldes till ansvar därför. K begärde i hovrätten med stöd av ärendelagen att kvarsittningsrätten skulle fastställas interimistiskt. Hov- rätten fastställde kvarsittningsbeslutet men ansåg att det inte fanns till- räckliga skäl för omedelbar verkställighet. Hovrättens beslut överklagades till HD men HD lämnade inget prövningstillstånd. Beslutet vann laga kraft först fyra månader efter det att ansökan ingavs. 
 En annan fråga av processuell natur som togs upp vid hearingarna var de problem som uppstår genom att frågan om kvarsittningsrätt i bostad som ingår i bodelningen handläggs enligt ärendelagen medan frågor om vårdnad eller barns boende handläggs i den för tvistemål stadgade ord- ningen. Det påpekades att detta medför att ett yrkande om kvar sittnings- rätt i ett sådant fall inte kan prövas i målet om vårdnad eller barns boende. 
  
 4.8.2 
  
 Gränsdragningen mellan mål och ärende 
  
 Rättsliga angelägenheter vid domstol handläggs antingen som mål eller ärenden. Handläggningen av mål vid allmän domstol regleras huvud sak- ligen i rättegångsbalken men för vissa frågor finns specialregler i andra författningar, t.ex. ÄktB och FB. De rättsliga angelägenheter som inte skall handläggas som mål upptas som ärenden. Genom den nuvarande lagen (1996:242) om domstolsärenden (ärendelagen) gäller generella handläggningsregler, vilka i princip täcker hela förfarandet. För vissa frågor kan det dock finnas särskilda regler i annan för fattning. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 237 
  
 Gränsdragningen mellan rättskipning (mål) och frivillig rättsvård (ärenden) är långt ifrån klar och markerad. Av tydlighetsskäl har lagstiftaren i många fall i anslutning till den materiella lagstiftningen uttryckligen angett att det är ärendelagen som skall tillämpas. I många andra tveksamma fall har lagstiftaren i anslutning till den materiella lagstiftningen på andra sätt gett en mer eller mindre tydlig fingervisning om vilken handläggningsordning som avsetts vara tillämplig. Exempelvis är det rättegångsbalken (RB) som skall tilläm pas när det sägs att någon får väcka talan eller ansöka om stämning. När det sägs att någon får inleda ett förfarande vid tingsrätten genom en ansö kan sker handläggningen i de flesta fall enligt ärendelagen (jfr Howard, Johnson, Lagen om domstolsärenden - En kommentar, 1996 s. 23 ff.). 
  
 4.8.3 
  
 Interimistiska beslut om kvarsittningsrätt 
  
 De uppgifter kommittén inhämtat på hearingarna visar att det kan upp stå problem när en sambo efter en separation skall flytta från den gemen- samma bostaden. Om vederbörande vägrar flytta finns det inte all tid tillräckligt effektiva medel att genomdriva flyttningen inom rimlig tid. 
 I ett mål om rätt att överta bostad enligt nuvarande 16 § (dvs. bostad som  
 inte  
 ingår i bodelningen) kan rätten meddela interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt på yrkande av endera parten med stöd av 24 §. Ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt innebär att domstolen för tiden till dess att frågan har avgjorts genom dom som har vunnit laga kraft bestämmer vem av dem som skall ha rätt att bo kvar i bostaden. Ett sådant beslut får verkställas på samma sätt som en dom som har vun nit laga kraft. Beslutet får dock när som helst ändras av domstolen. När målet avgörs, skall domst olen ompröva beslutet. Interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt får meddelas utan huvudförhandling. Innan beslu tet meddelas skall den andra parten få tillfälle att yttra sig över yrkan det. Har domstolen kallat till förhandling och uteblir den sambo som inte framställt yrkandet hindrar detta inte att yrkandet prövas. Ute blir den sambo som framställt yrkandet skall yrkandet anses återkallat till den del det inte medgetts av den andra sambon. Att den andra sambon uteblir från förhandlingen hindrar inte att yrkandet prövas (24 § sambolagen jämfört med 14 kap. 9 § ÄktB). 
 Vad gäller bostad som  
 ingår  
 i bodelningen skall enligt nuvarande 21 § sambolagen på ansökan av en s ambo domstolen förordna vem av samborna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats. Ett förordnande om rätt att bo kvar i bostaden får på ansö kan av den ena parten ändras av domstolen. Frågan om kvarsitt- ningsrätt handläggs i dessa fall som ett domstolsärende. Enligt 26 § 
  
 238  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 ärendelagen får domstolen om det är av synnerlig vikt för tiden intill dess att ärendet har avgjorts besluta om sådana åtgärder som säker ställer det ärendet gäller. De åtgärder som härvid främst kan komma i fråga är sådana som avses i 15 kap. 3 § andra stycket rättegångsbalken (Fitger, a.a. s. 197). Beslutet kan t.ex. innebära ett förbud vid vite att utöva viss verksamhet eller att vidta viss åtgärd. Tingsrätten har även möj lighet att förordna en syssloman eller meddela en föreskrift som på annat sätt säkrar sökandens rätt (prop. 1995/96:115 s. 115 f.). 
 Ett behov av att säkerställa sökandens kvarsittningsrätt kan möjligen anses föreligga om det kan befaras att motparten försöker vandalisera bostaden eller på något liknande sätt omintetgöra kvarsittningsrätten. Enbart önskemålet från sökandens sida om ett snabbt avgörande är knappast tillräckligt för ett int erimistiskt beslut (jfr Tottie, a.a. s. 638). 
 Handläggningen av ett domstolsärende är i allmänhet skriftlig. Sedan en ansökan om exempelvis kvarsittningsrätt kommit in till dom stolen skall domstolen ge motparten tillfälle att svara inom viss tid (15 §). Domstolen får också förelägga en part att yttra sig skriftligt (17 §). Om det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av ärendet bör det ingå ett sammanträde i förfarandet (13 §). Som huvudregel gäller att en enskild part har rätt till sammanträde när han begär det (14 §). Domstolens beslut om kvarsittningsrätt vinner laga kraft tre veckor efter det att beslutet meddelades. Först där efter blir beslutet verkställbart. Inom tre veckor från dagen för beslu tet kan beslutet överklagas. Ett överklagande medför att beslutet inte vinner laga kraft förrän det avgjorts i nästa instans. Ett beslut om kvar sittningsrätt kan överklagas upp till HD. 
 Även om en ansökan om kvarsittningsrätt normalt sett kan hand- läggas relativt snabbt kan det ändå dröja en tid innan ett verkställbart beslut föreligger. Det är mot denna bakgrund som kommittén skall över- väga om det bör öppnas möjlighet att meddela interimistiska beslut även i fråga om rätt att bo kvar i en bostad som ingår i bodel ningen. 
  
 4.8.4 
  
 Möjligheten att överklaga ett interimistiskt beslut enligt nuvarande 24 § särskilt 
  
 I enlighet med vad som ovan anförts kan domstolen i ett mål om rätt att överta bostad enligt nuvarande 16 § meddela interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt på yrkande av endera parten med stöd av nuvarande 
  
 24 
  
 §. 
  
 I ett avgörande från Svea hovrätt i februari 1998 (RH 1998:11) upp- 
 kom frågan om ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt som med- delats av en tingsrätt kan överklagas till hovrätten. 
  
 SOU 1999:104  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 239 
  
 I målet hade mannen och kvinnan bott tillsammans i en lägenhet som innehades av mannen med hyresrätt. Mannen yrkade vid tingsrätten att kvinnan enligt 16 § sambolagen skulle förklaras sakna rätt att överta bostaden. Han yrkade vidare att han enligt 24 § samma lag skulle förklaras ha rätt att bo kvar i bostaden till dess att frågan om över tag- ande hade avgjorts genom lagakraftvunnen dom. Kvinnan bestred mannens yrkanden och yrkade för egen del att en bodelningsför rättare skulle förordnas. Hon yrkade vidare att hon enligt 21 § sambolagen skulle ha rätt att - även interimistiskt - bo kvar i bostaden till dess att bodelning hade förrättats. (Härmed förstår man att kvinnan ansåg att bostaden skulle ingå i bodelningen. Någon möjlighet att med dela interimistiskt beslut enligt 21 § finns dock inte.) För det fall att tings rät- ten skulle finna att bostaden inte omfattades av bestämmelserna i 5 § sambolagen yrkade hon att hon enligt 16 § sambolagen skulle förklaras ha rätt att överta bostaden. Hon yrkade också att hon enligt 24 § nämnda lag skulle förklaras ensam ha rätt att bo kvar i bosta den. 
 Eftersom frågan huruvida lägenheten förvärvats för gemensamt begagnande var tvistig mellan parterna och senare skulle avgöras av tingsrätten vid huvudförhandling utgick tingsrätten tills vidare från att det inte visats att lägenheten anskaffats för gemensamt begagnande. Där- med kom de interimistiska yrkandena att avgöras enligt 16 och 24 §§ sambolagen. Tingsrätten anförde att e ftersom mannen hade hyresrätten till lägenheten krävdes det för att kvinnan skulle få överta bosta den att hon bäst behövde den. Med hänsyn till att hon var havande med mannens barn fordrades inte synnerliga skäl för ett över tagande. Även med beaktande härav fann tingsrätten dock det visat att kvinnan hade större möjligheter än mannen att skaffa annat boende. Tings rätten beslöt dä rför att mannen, intill dess att frågan avgjorts genom dom som vunnit laga kraft, skulle ha rätt att bo kvar i bostaden. Tingsrätten angav att beslutet fick överklagas särskilt. 
 Kvinnan överklagade beslutet. Hovrätten anförde att det inte finns någon bestämmelse som ger rätt att särskilt överklaga beslut enligt 24 § sambolagen. Bestämmelserna i 24 § sambolagen motsvarar bestämmel- serna i 7 § i den numera upphävda lagen (1973:651) om ogifta sam- boendes gemensamma bostad (se prop. 1986/87: 1 s. 271 f.). Också beträffande den äldre regleringen saknades bestämmelser som gav rätt att särskilt överklaga beslut. Ett beslut fick överklagas endast i sam band med talan mot ett slutligt avgörande med stöd av före skrifterna i numera 49 kap. 3 § andra stycket rättegångsbalken (NJA 1987 s. 667). Hovrätten förklarade mot denna bakgrund att kvinnan inte haft rätt att överklaga beslutet och avvisade öve rklagandet. 
 Huvudregeln enligt rättegångsbalken är att  
 slutliga beslut  
 alltid får överklagas om inte annat är föreskrivet och att  
 andra beslut  
 får över kla- 
  
 240  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 gas endast i samband med överklagande av dom eller slutligt beslut (49 kap. 3 § RB). Det finns dock bestämmelser som anger när talan mot beslut under rättegången får föras särskilt. Sådana bestämmelser finns såväl i RB som i enskilda lagar. Någon föreskrift som ger sambo rätt att överklaga beslut enligt 24 § sambolagen särskilt finns dock inte. I 18 kap. 3 § ÄktB anges att om domst olen under rättegången meddelar beslut i frågor som avses i 14 kap. 7, 15, eller 16 § eller 17 kap., skall talan mot beslutet föras särskilt. I 14 kap. 7 § ÄktB anges bl.a. att i mål om äktenskapsskillnad får domstolen, för tiden till dess att frågan har avgjorts genom dom som har vunnit laga kraft, på yrkande av någon av makarna, bestämma vem av makarna som skall ha rätt att bo kvar i makarnas gemensamma bostad, dock längst för tiden till dess att bodel- ning har skett (punkt 1). Ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt i mål om äktenskapsskillnad som meddelas av tingsrätt kan således över- klagas särskilt till hovrätt. 
 Hovrättens beslut i frågor som avses i 14 kap. 7 § ÄktB får inte över- klagas till HD (18 kap. 4 § ÄktB). 
 Som anförts ovan handläggs frågan om kvarsittningsrätt beträffande bostäder som ingår i bodelningen enligt ärendelagen. För att ett interimistiskt beslut skall kunna fattas krävs att det är av synnerlig vikt för att säkerställa det som ärendet gäller. Om ett interimistiskt beslut fat- tas med stöd av 26 § ärendelagen kan detta överklagas med stöd av 37 § punkt 3 ärendelagen. 
  
 4.8.5 
  
 Prövning av frågor om kvarsittningsrätt och över tagande av bostad 
  
 Ett annat problem som uppstår i och med att frågan om kvarsittningsrätt handläggs som ärende när bostaden ingår i bodelningen är att denna fråga inte kan prövas i ett eventuellt pågående tvistemål angående vårdnad om barn, eller barns boende. 
 I mål om äktenskapsskillnad kan dessa frågor prövas inom ramen för ett och samma mål, liksom frågor om underhållsbidrag till barn, umgänge med barn, underhållsbidrag till make och besöksförbud och frågan om förordnande av bodelningsförrättare (14 kap. 5 § ÄktB). 
 Frågan om vårdnad om barn eller barns boende har ett nära samband med frågan vem av parterna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden. Av detta skäl kan det ifrågasättas om inte sambolagen i likhet med ÄktB borde ge möjlighet till en prövning i samma mål beträffande dessa frå- gor. 
 Det kan också ifrågasättas om inte ökade möjligheter bör ges att pröva frågan om övertagande av bostad enligt 16 § och interimistisk 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 241 
  
 kvarsittningsrätt enligt 24 § i ett och samma mål som frågan om vård nad om barn och barns boende. 
  
 4.8.6 
  
 Kommitténs överväganden och förslag 
  
 4.8.6.1 
  
 Möjlighet till interimistiska beslut? 
  
 Förslag 
 : Sambolagen skall ge möjlighet för domstol att meddela interimistiska beslut om kvarsittningsrätt även beträffande bostad som ingår i bodelningen. 
 En möjlighet till interimistiskt förordnande om att få kvarsitta i gemen- sam bostad fanns i 7 § lagen (1973:651) om ogifta samboendes gemen- samma bostad. Saken handlades som tvistemål. I prop. 1973:32 s. 135 anför des att det fanns behov av särskilda processuella regler som möjlig - gjorde interimistiska beslut om vem av parterna som skulle ha rätt att nyttja bostaden till dess bostadsfrågan blivit slutligt avgjord. Denna tidi- gare bestämmelse motsvaras av den nuvarande 24 § sambolagen som ger möjlighet till interimistiska beslut angående rätten att bo kvar i en bostad när fråga är om mål om övertagande enligt 16 § och bostaden således inte ingår i bodelningen. 
 Förebilden till bestämmelsen om kvarsittningsrätt beträffande bostäder som ingår i bodelningen finns i 18 kap. 2 § första och andra meningarna ÄktB. I ÄktB avser regleringen den situationen att hand lägg- ningen av ett mål om äktenskapsskillnad har avslutats utan att ställ ning tagits till frågan om kvarsittningsrätt eller när det finns skäl att ändra ett tidigare i sådant mål meddelat beslut om kvarsittningsrätt. I dessa fall tillämpas ärendelagen och möjligheten till interimistiska beslut är därmed begränsad. 
 Under pågående mål om äktenskapsskillnad har makar möjlighet att enligt 14 kap. 5 § i detta mål få frågan prövad om vem av makarna som skall äga rätt att sitta kvar i den gemensamma bostaden. I sådant fall finns det enligt 14 kap. 7 § möjlighet till interimistiskt beslut i frågan. 
 Det kan diskuteras vilket behov det finns av att tillskapa en möjlighet att meddela interimistiska beslut enligt sambolagen även i fråga om rät- ten att bo kvar i en bostad som ingår i bodelningen. Det har dock vid kommitténs hearingar särskilt påtalats att kvinnor som utsätts för över- grepp eller andra trakasserier av sina sambor har behov av snabbt verk- ställbara beslut. Det kan givetvis även i andra fall, särskilt om för- farandet drar ut på tiden, vara angeläget att frågan om kvarsittningsrätt 
  
 242  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 kan få en provisorisk lösning i avvaktan på ett slutligt ställningstagande. Kommittén kommer nedan att föreslå att frågan om kvarsittningsrätt i bostad enligt nuvarande 21 § och frågan om övertaganderätt till bostad enligt nuvarande 16 § handläggs som följdfrågor i mål om vårdnad och boende enligt FB. Detta föranleder en samordning av de processuella reglerna. Interimistiska beslut kan träffas såväl beträffande vårdnad och boende som beträffande kvarsittningsrätt i bostad till vilken det fram- ställs anspråk på övertagande. Därmed bör interimistiska beslut kunna fattas även beträffande kvarsittningsrätt till bostad som ingår i bodel- ning. 
 En möjlighet till interimistiskt beslut angående rätten att kvarsitta i en bostad som ingår i bodelningen medför emellertid en diskrepans mel lan sambolagen och 18 kap. 2 § ÄktB. Med hänsyn till att make har möjlighet att i mål om äktenskapsskillnad utverka ett interimistiskt för- ordnande om kvarsittningsrätt torde det dock vara ovanligt att frågan handläggs enligt ärendelagen. Detta motiverar enligt kommittén att bestämmelsen om kvarsittningsrätt i sambolagen regleras på ett annat sätt än dess motsvarighet i ÄktB. 
 Kommittén anser med hänsyn till det anförda att en möjlighet till interimistiska förordnanden skall införas beträffande kvarsittningsrätt i bostad som ingår i bodelningen. Det interimistiska förordnandet bör kunna verkställas omedelbart. En komplettering av den aktuella bestäm- melsen bör ske med den interimistiska regleringen i 14 kap. ÄktB som förebild. 
  
 4.8.6.2 
  
 Möjlighet att överklaga interimistiska beslut särskilt? 
  
 Förslag:  
 Interimistiska beslut enligt sambolagen skall kunna överkla- gas särskilt. 
 Som ovan anförts saknas det möjlighet att överklaga ett interimistiskt beslut enligt nuvarande 24 § särskilt. Problematiken i detta hänseende saknar motsvarighet i ÄktB. Avgörs den interimistiska frågan om kvar- sittningsrätt i mål om äktenskapsskillnad får enligt 18 kap. 3 § ÄktB talan mot beslutet föras särskilt. Om beslutet om kvarsittningsrätt fat tas med stöd av 18 kap. 2 § ÄktB blir ärendelagen tilläm plig och i princip kommer inget interimistiskt beslut att kunna fattas. Om så ändå sker kan beslutet överklagas med stöd av 37 § punkt 3 ärendelagen. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 243 
  
 För att det skall finnas möjlighet att överklaga ett beslut under rätte- gången särskilt skall det i lagen finnas en bestämmelse som anger att så kan ske. 
 Ett interimistiskt beslut kan komma att bestå under en längre tid och har ofta stor betydelse för frågans slutliga bedömning. Det kan därmed anses vara en brist i lagstiftningen att den part beslutet går emot inte kan klaga. Visserligen kan beslutet när som helst ändras av domstolen. En ändring förutsätter emellertid i allmänhet att förhållandena på något sätt har ändrats. 
 Det är av ovanstående skäl kommitténs uppfattning att sambor bör ha samma möjlighet som makar att överklaga ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt. Även sådana interimistiska beslut som föreslagits kunna fattas om kvarsittning i bostad som ingår i bodelning bör kunna överklagas särskilt. 
 Ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt enligt ÄktB får aldrig överklagas till HD. Enligt kommitténs uppfattning bör detsamma gälla interimistiska beslut om kvarsittningsrätt enligt sambolagen. Möj ligheten till särskilt överklagande kommer således endast att gälla tings rättens interimistiska beslut. 
  
 4.8.6.3 
  
 Prövning av frågor om kvarsittningsrätt och övertagande av bostad när det pågår ett mål mellan samborna om vård nad om barn eller barns boende 
  
 Förslag:  
 Frågan om övertagande av bostad och kvarsittningsrätt i bostad skall kunna prövas i mål mellan sambor om vårdnad om barn och barns boende. 
 Genom regleringen i 14 kap. 5 § ÄktB finns det möjlighet att i mål om äktenskapsskillnad pröva frågor om vårdnad om barn och barns boende samt om kvarsittningsrätt och bodelningsförrättare. Detta inne bär att i mål om äktenskapsskillnad kan vårdnadsfrågan och frågan om barns boende komma att avgöras i samma mål som frågan om kvar sittnings- rätt. 
 För sambor gäller att ett mål om övertagande av bostad enligt nuvar- ande 16 § kan handläggas gemensamt med ett pågående mål om vårdnad eller barns boende. Det är dock fortfarande fråga om två separata mål. Gemensam handläggning är även möjlig beträffande mål om vårdnad och barns boende och ett ärende om kvarsittningsrätt enligt nuvarande 21 §. Det är dock inte alltid som det av praktiska skäl är möjligt med en 
  
 244  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 sådan gemensam handläggning. På de större tingsrätterna är det inte all- tid samma domare som handlägger mål som handlägger ärenden. Att inte avgöra frågan om kvarsittningsrätt eller övertagande av bostad och frå- gan om vårdnad om barn eller barns boende i ett och samma för farande måste anses vara olämpligt. Detta särskilt som frågan om vem av par- terna som skall få bo kvar i bostaden ofta är beroende av vem av par- terna som får vårdnaden om barnet och av var barnet stadigvarande skall bo. En annan olägenhet som uppstår när det i ena fallet är fråga om handläggning enligt ärendelagen och i det andra fallet handläggning i den för tvistemål stadgade ordningen är att det utgår två ansökningsavgifter. 
 Med hänsyn främst till det nära samband som föreligger mellan var barnet skall bo och vem av föräldrarna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden anser kommittén att dessa frågor skall kunna prövas i ett och samma mål. Detta gäller oberoende om frågan om vem som skall bo kvar i bostaden handläggs som ett ärende eller ett mål. 
 Kommittén har övervägt om inte även en ansökan om bodel ningsför- rättare borde kunna prövas i mål om vårdnad eller barns boende. Det starka samband som före ligger mellan vårdnadsfrågan eller frågan om barns boende och vem av parterna som skall bo kvar i bostaden, saknas dock i fråga om bodelningsför rättare. Kommittén avstår därför från att lägga fram något förslag härom. 
 En modell där frågan om kvarsittningsrätt eller över taganderätt prövas i mål om vårdnad eller barns boende reser en del processuella frågor. Kommittén återkommer till dessa i författningskommentaren. Härvid bör dock nämnas att även interimistiska beslut om kvarsittningsrätt som fattas av tingsrätt i mål om vårdn ad eller barns boende bör kunna över klagas särskilt. 
  
 4.9 
  
 Information till allmänheten om sambolagen 
  
 4.9.1 
  
 Diskussonen vid hearingarna 
  
 Vid hearingarna konstaterades att allmänhetens kunskaper om sambo- lagen ofta är dåliga. Det tycktes vara vanligt förekommande att även personer som själva är sambor saknar kunskaper om lagens innehåll. De närvarande var överens om att ökade informationsinsatser är erfor der- liga. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 245 
  
 4.9.2 
  
 Kunskapen om lagen 
  
 Det finns två juridiska system avseende samlevnad - äktenskap/partner- skap och samboförhållande. De undersökningar som har gjorts på området har visat att valet av samlevnadsform sällan betingas av några överväganden av vilket system som innebär den bästa juridiska och ekonomiska lösningen för parterna (se bl.a. SCB Familj och arbete 1992 och Statskontorets rapport 1993:24). En förklaring härtill kan vara allmänhetens dåliga kunskap framför allt om vad som gäller enligt sambolagen. Ofta är det först vid upplösningen av ett sambo för hållande som parterna blir medvetna om vilka regler som är tillämpliga på dem. 
 Av Statskontorets rapport framgår att cirka 80 % av alla nybildade familjer lever i samboförhållanden. Statskontoret fann att all mänhetens kunskaper om sambolagen var dåliga. Omkring 12 % av ett representa- tivt urval av Sveriges befolkning trodde felaktigt att sambolagen gav samma skydd för den svagare parten som äkten skapsbalken medan omkring 13 % trodde felaktigt att sambor ärver varandra utan testamente. Det var cirka 50 % som felaktigt trodde att den som har kontraktet på en bostad man skaffat gemensamt får behålla den. Omkring 40 % trodde felaktigt att alla gemensamma ägodelar såsom bil, fritidshus och pengar på bankbok skall delas lika om relationen upplöses. Denna senare uppfattning var det i högre utsträckning sam bor som hyste än andra. Cirka hälften av samborna kände inte till lagen så väl att de kunde svara på om den var rimlig. Utifrån sina u ndersökningar drog Statskontoret slutsatsen att det kan vara svårt för den svagare parten att hävda sin rätt bl.a. beroende på att kunskaperna om lagen är så bristfälliga. Statskontoret gav uttryck för uppfattningen att för stärkta informationsinsatser, riktade främst till samborna själva, borde övervägas. En rimlig målsättning enligt Statskontoret borde vara att samborna har goda kunskaper om vilka regler som gäller för sambo för- hållanden. 
  
 246  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.9.3 
  
 Kommitténs överväganden och bedömning 
  
 Bedömning:  
 Informationen om sambolagen måste förbättras. En all- sidig och brett upplagd information bör finnas tillgänglig för all män- heten. Innehållet i informationen skall vara tydligt och lättför ståeligt och riktas till både sambor av motsatt och av samma kön. Det skall eftersträvas att information lämnas på ett sådant sätt att den når ut till ett så stort antal berörda personer som möjligt. Även rik tade informationsinsatser bör göras, särskilt till sambor av samma kön, men också till ungdomar och invandrare. 
  
 4.9.3.1 
  
 Behovet av bättre information 
  
 Utan tvekan kan rättsförluster uppstå för enskilda som saknar kunskap om innehållet i sambolagen. För att förhindra att lagen får negativa konsekvenser för enskilda krävs ökade informationsinsatser om sambo- lagens innehåll. Detta gäller redan i dag men torde få ännu större aktua- litet om kommitténs förslag införs, och särskilt kan näm nas för slaget om en tidsfrist för när bodelning senast skall påkallas. 
 För att informationen som tillhandahålls om sambolagen skall få så stor genomslagskraft som möjligt är det viktigt att den är allsidig och brett upplagd. Redan i dag finns information om sambolagen i en av Justitiedepartementet framtagen broschyr. Denna broschyr riktar sig såväl till allmänheten som till myndigheter, banker, socialkontor m.m. där personalen i sin beslutsfattande eller rådgivande verksamhet kommer i kontakt med sambor. Broschyren innehåller information om såväl sambolagen som lagen om homosexuella sambor. Enligt kommitténs uppfattning utgör broschyren ett bra underlag för myn dighetspersoner i deras tillämpande och rådgivande verksamhet. 
 Vid sidan av denna broschyr har Justitiedepartementet helt nyligen tagit fram ett faktablad som riktar sig till allmänheten. Förutom att detta faktablad bör uppdateras om kommitténs förslag genomförs bör ytter li- gare informationsmaterial tas fram som är särskilt anpassat för all män- heten. 
  
 Hughes 
  
 Vad skall informationen innehålla? 
  
 Det är av stor vikt att omsorg läggs ner på den information som skall spridas om sambolagen till allmänheten. Det måste tydliggöras vilken typ av förhållanden som lagen är tillämplig på och vilka situationer lagen reglerar. Det finns anledning att poängtera att sambolagen främst regle- 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 247 
  
 rar vad som gäller vid ett samboförhållandes upplösning och att regle- ringen omfattar sambornas gemensamma bostad, bohag och motordrivna fortskaffningsmedel som de förvärvat för gemensamt bruk. Vidare bör det understrykas att sambor inte ärver varandra och det bör lämnas en lättförståelig förklaring om vad lilla bas beloppsregeln innebär. Vikten av att skriva testamente om samborna önskar ärva varandra eller om viss egendom avses tillfalla ena sambon efter den andra sambons död bör betonas. En utgångspunkt vid information om sambolagen bör vara att klargöra i vilka avseenden rätts verkningarna av ett samboförhållande skiljer sig från de som gäller för ett äkten skap/registrerat partnerskap. 
 Vidare bör en beskrivning lämnas som visar hur en bodelning kan gå till. Om den tidsfrist som föreslås av kommittén beträffande på kallande av bodelning införs är det särskilt viktigt att tydlig in formation lämnas om konsekvenserna av en sådan frist. Även införandet av en redo vis- ningsplikt föranleder särskilda informations insatser. 
 När det gäller sambor vars gemensamma hem utgörs av fastighet eller tomträtt till vilken endast den ena är lagfaren ägare resp. inskri ven som innehavare, är det angeläget att det informeras om möjligheten att till inskrivningsmyndighet anmäla att fastigheten eller tomträtten är gemensam bostad för dem båda. 
 Av innehållet i informationen bör det tydligt framgå att med sambor avses såväl sambor av motsatt som av samma kön. Om informationen t.ex. innehåller bilder på personer som är sambor bör även sambor av samma kön finnas med på dessa bilder. 
  
 4.9.3.3 
  
 På vilket sätt skall informationen lämnas? 
  
 För att så många som möjligt skall få del av informationen om sambo- lagen bör informationen framställas och spridas på flera olika sätt. 
 Exempelvis kan det vara lämpligt att ta fram lättförståeliga informa- tionsbroschyrer och nya faktablad. Sådan information kan förslagsvis hållas tillgänglig på sjukhus, apotek, banker, medborgarskapskontor och andra inrättningar som besöks av allmänheten samt bör också kunna nås via Internet. Kommittén anser att det vore önskvärt om skrift lig information riktades direkt till de personer som nyligen blivit sambor. Någon möjlighet att utifrån gällande folkbokföringssystem iden tifiera dessa personer finns dock inte. 
 Utöver skriftlig information kan man också tänka sig att information om sambolagen lämnas genom radio och TV. Muntlig information kan lämnas inom skolor och utbildningsväsendet. Det kan också övervägas om inte information kan spridas genom användande av det utrymme till reklam som finns på olika håll i närmiljön. 
  
 248  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 4.9.3.4 
  
 Riktade informationsinsatser 
  
 Informationen om sambolagen berör i lika hög grad sambor av samma kön som sambor av motsatt kön. Enligt kommitténs förslag nedan kommer lagen om homosexuella sambor att upphöra och de flesta av de för fattningar som gäller sambor av motsatt kön blir tillämpliga även på sambor av samma kön. Förändringarna blir således särskilt stora för sistnämnda grupp. Det är därför viktigt att det tas fram information som riktar sig speciellt till sambor av samma kön. Även denna typ av information bör spridas på ett allsidigt sätt. Bland annat kan de olika intresseorganisationerna för homosexuella vara en väg att nå fram till berörda personer. 
 En grupp i samhället som det är särskilt viktigt att nå är ungdomar. Ett sätt att lämna information till dessa kan vara genom samarbete med skolor, universitet och ungdomsföreningar. 
 Ytterligare en grupp som inte bör glömmas bort i detta sammanhang är invandrare. Beträffande de som nyligen bosatt sig i Sverige och som vare sig är förtrogna med den svenska lagstiftningen eller det svenska språket finns det behov av särskilda informationsinsatser. I det informa- tionsmaterial som tillställs invandrare i samband med folkbokföringen bör en mer omfattande beskrivning av familjelagstiftningen ingå. Även invandrare som bott i Sverige en längre tid kan emellertid vara i behov av särskild översatt information. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande sambolagen  
 249 
  
 SOU 1999:104 
  
 Lagen om homosexuella sambor  
 251 
  
 5 Lagen om homosexuella sambor 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 I betänkandet Homosexuella och samhället (SOU 1984:63) föreslog Utredningen om homosexuellas situation i samhället att homosexuell samlevnad borde få rättsverkningar som motsvarar vad som gäller för en man och en kvinna som sammanlever under äktenskapsliknande förhållanden. Resultatet av utredningsarbetet blev lagen (1987:813) om homosexuella sambor. Lagen om homosexuella sambor trädde i kraft den 1 januari 1988, samtidigt med lagen om sambors gemensamma hem (sambolagen). 
 I lagen anges att om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt för hållande skall vad som enligt vissa uppräknade lagar och be- stämmelser gäller i fråga om sambor tillämpas även på homosexuella sambor. Syftet vid lagens tillkomst var att lagen skulle innehålla en uttömmande uppräkning av de bestämmelser om heterosexuella sambo- för hållanden som skall tillämpas även på homosexuella sambo för- hållanden (prop. 1986/87:124 s. 48). 
 I januari 1991 tillsatte regeringen en kommitté med uppdrag att över- väga lagstiftning om registrerat partnerskap samt att göra en utvär dering av lagen om homosexuella sambor. Kommittén, som antog namnet Partnerskapskommittén, framlade 1993 sitt betänkande Partnerskap (SOU 1993:98) vari det föreslogs en lag om registrerat part nerskap. Regeringen var dock inte vid den tidpunkten beredd att lägga fram förslag till lagstiftning i frågan. Våren 1994 utarbetade emel lertid riksdagens lagutskott en lag om registrerat partnerskap som i huvudsak byggde på Partnerskapskommitténs förslag. 
 Lagen om registrerat partnerskap trädde i kraft den 1 januari 1995 (bet. 1993/94:Ibarra, rskr. 1993/94:414). Den gör det möjligt för två per- soner av samma kön att registrera sitt partnerskap. Registreringen inne- bär att flertalet av de bestämmelser som gäller för äktenskap också gäl- ler för partnerskap. De undantag som görs i lagen avser adoption, gemensamt utövande av vårdnad av underårig, assisterad befruktning samt de fall där bestämmelser som gäller för makar innebär en sär- behandling av den ene maken endast på grund av dennes kön. 
  
 252  
 Lagen om homosexuella sambor 
  
 SOU 1999:104 
  
 I ovan nämnda kommittébetänkande föreslog Partnerskaps kommittén också att lagen om homosexuella sambor skulle ersättas av en ny lag benämnd lagen om sambor av samma kön. Förslaget innebar att homo- sexuella sambor, om uttryckligt undantag inte gjorts, skulle omfattas av de regler som gäller för en man och en kvinna som lever till sammans i äktenskapsliknande förhållanden. Förslaget har inte genom förts. Lagutskottet har vid två tillfällen uttalat att förslaget lämp ligen bör övervägas i samband med en utvärdering av sambolagen (bet. 1993/94:Ibarra och bet. 1995/96:LU18) och detta är nu en fråga för Samboendekommittén. 
 Vidare har regeringen i februari år 1999 tillsatt en kommitté vars syfte är att undersöka och analysera villkoren för barn i homosexuella familjer (dir. 1999:5). Utöver att utreda förhållandena för barn i homo- sexuella familjer skall kommittén ta ställning till om de rättsliga skill na- der som i dag finns mellan homosexuella och heterosexuella par i fråga om möjligheten att adoptera och att utses till särskilt förordnade vård- nadshavare är motiverade. Om kommittén kommer fram till att de rätts- liga skillnaderna bör tas bort i fråga om adoption, skall kom mittén även överväga om kvinnor som lever i homosexuella par för hållanden bör ges tillgång till assisterad befruktning. Uppdraget skall redovisas senast den 1 januari 2001. 
  
 5.2 
  
 Lagens materiella innehåll 
  
 Av prop. 1986/87:124 framgår att det tyngst vägande argumentet för införandet av lagen om homosexuella sambor var att behovet av skydds- lagstiftning till förmån för den svagare parten var lika stort i homo sexu- Brennan som i heterosexuella samlevnadsförhållanden. Enligt pro positionen var det dock inte aktuellt att i lagstiftningshänseende jämställa sambor av samma och motsatt kön i någon mer allmän bemärk else. 
 Ursprungligen hänvisade lagen om homosexuella sambor till bestäm- melser i nio olika lagar (sambolagen, ärvdabalken, jordabalken, rättegångsbalken, utsökningsbalken, lagen om handläggning av dom- stolsärenden, bostadsrättslagen, rätt shjälpslagen och lagen om kallelse på okända borgenärer). Hänvisningarna till lagen om hand läggning av domstolsärenden och rättshjälpslagen har numera utgått medan flera andra hänvisningar har tillkommit. 
 Lagen om homosexuella sambor består av en bestämmelse med två stycken. Det första stycket innebär att homosexuella sambor skall omfat- tas av samma regler som gäller för sambor enligt de lagar och bestäm- melser som därefter räknas upp. I andra stycket anges att lagen bara gäl- 
  
 SOU 1999:104 
  
 Lagen om homosexuella sambor  
 253 
  
 ler för ogifta personer, om detta är en förutsättning enligt de lagar till vilka hänvisning lämnas. 
 Enligt lagförarbetena skall avgörandet om två personer bor till- sammans i ett homosexuellt förhållande bero på samma omständigheter som beaktas när man tar ställning till om en man och en kvinna lever i ett äktenskapsliknande förhållande. Det krävs sålunda att parterna sammanlever i en inte alltför kortvarig förbindelse vari normalt ingår sexuellt samliv, gemensamt hushåll och gemensam bostad samt gemen- sam ekonomi eller i vart fall ekonomiskt samarbete (prop. 1986/87:124 s. 48). 
 En sammanställning över de lagar och förordningar som lagen om homosexuella sambor hänvisar till finns i  
 bilaga 4. 
  
 5.3 
  
 Lagstiftningstekniken 
  
 Den lagstiftningsteknik som kom att användas i lagen om homosexuella sambor har sin utgångspunkt i betänkandet Homosexuella och samhället (SOU 1984:63). Man utgick där från två alternativa lag stiftningsmeto- der. Enligt den första metoden skulle det särskilt anges vilka lagar som skulle tillämpas på homosexuella samlevnadsförhål landen. Enligt den andra metoden skulle man slå fast att all lagstiftning som innehåller begreppet äktenskapsliknande förhållanden eller liknande skall tillämpas också vid homosexuell samlevnad. Man fann att det förra alternativet ur lagstiftningssynpunkt var att föredra. Utred ningen skriver följande på s. 101. 
 "Alternativet skapar fullständig klarhet i vilka regler som skall gälla vid homosexuell samlevnad och innebär en lagtekniskt enkel metod att und- vika rättsliga konsekvenser som, med hänsyn till den grundläggande skill- naden mellan hetero- och homosexuell samlevnad, kan framstå som orim- liga. Alternativet kan visserligen påstås innebära ett onödigt utpekande av homosexuella som en särskild grupp människor. Ett sådant påstående kan vid en första anblick sägas vara riktig men man får i sammanhanget inte glömma bort att detta i så fall är en konsekvens av den grundläggande skillnaden mellan homo- och heterosexuell samlevnad och att det, även från homosexuellas sida, måste vara av intresse att olika lagregler ges en så klar och entydig innebörd som möjligt. - Den av oss föreslagna lagtekniska konstruktionen innebär inte att det vid framtida lagstiftning, där begreppet "äkten skapsliknande förhållanden" eller motsvarande kan komma att användas, är uteslutet att tillämpa bestämmelsen vid homosexuell samlevnad. Tvärtom så bör huvudregeln vara det motsatta. Visserligen måste en pröv ning ske i varje enskilt fall men undantag från 
  
 254  
 Lagen om homosexuella sambor 
  
 SOU 1999:104 
  
 huvudregeln bör endast få före komma om de rättsliga konsekvenserna skulle framstå som stridande mot intentionerna bakom lagstiftningen eller som orimliga med hänsyn till den grundläggande skillnaden mellan homo- och heterosexuell samlevnad." 
 Vid lagrådsgranskningen (se prop. 1986/87:124 s. 110) godtogs den föreslagna lagstiftningstekniken av två av de tre ledamöterna medan den tredje ledamoten ansåg att tekniken var mindre lyckad. Enligt dennes mening var det att föredra att i varje aktuell författning ange vilka sam- levnadsför hållanden som regleringen skulle träffa. 
 Departementschefen delade den uppfattning som betänkandet gav uttryck för och föreslog alltså en särskild lag om homosexuella sambor där de tillämpliga reglerna räknades upp. För en sådan lösning talade bl.a. att de berörda får en samlad bild av vilka regler som gäller för deras förhållande. Vidare påtalades att lagens tillämpningsområde med den valda lagstiftningstekniken vid behov kunde utvidgas genom att ytterligare lagrum fogades till uppräkningen. 
 Lagutskottet tillstyrkte bifall till propositionen (bet. 1986/87:Ibarra). Riksdagen följde utskottet (rskr. 1986/87:350). 
  
 5.4 
  
 Partnerskapskommittén 
  
 5.4.1 
  
 Partnerskapskommitténs arbete 
  
 Partnerskapskommitténs uppgift var att dels överväga en lagstiftning om s.k. registrerat partnerskap, dels göra en utvärdering av lagen om homosexuella sambor. Kommitténs arbete utmynnade i ett förslag om lag om registrerat partnerskap samt förslag till en ny lag om sambor av samma kön (SOU 1993:98). Genom den senare lagen skulle homosexuell och heterosexuell samlevnad likställas rättsligt på samma sätt som det föreslogs att registrerat partnerskap och äktenskap skulle göra. 
 Vid utvärderingen av lagen om homosexuella sambor fann Partner- skapskommittén att kritik kunde riktas mot lagen på främst tre områ den; lagens materiella innehåll, lagstiftningstekniken samt informationen om lagens existens och innehåll. Partnerskapskommittén fann också att det fanns anledning att ifrågasätta den valda terminologin. 
 Inför förslaget om en lag om partnerskap diskuterade Part nerskaps- kommittén val av lagstiftningsteknik. Enligt Partnerskapskommittén fanns det i princip tre vägar att gå. En möjlighet ansågs vara att behålla den uppräkningsteknik som valts i lagen om homosexuella sambor och fylla på med nya författningar och lagrum. En annan var att göra ändringar i respektive förfat tning eller författningsrum. Slutligen 
  
 SOU 1999:104 
  
 Lagen om homosexuella sambor  
 255 
  
 övervägdes en teknik med en huvudregel och undan tagsbestämmelser. Den sistnämnda tekniken förordades. Fördelen här med ansågs vara att lagen blev överskådlig och att man eliminerade ris Boyd för att bestämmelser som skall gälla för registrerade partner glöm des bort vid lagstiftningsarbetet. Genom denna teknik ansågs dessutom lagstiftaren bli tvingad att inse att homosexuell samlevnad är en realitet och att ta upp frågan till övervägande i varje enskilt ärende. Här med ansågs dessutom likheterna betonas mer än skillnaderna mellan heterosexuell och homosexuell samlevnad. Partnerskapskommittén valde med samma motivering denna teknik även i sitt förslag till lag om sam bor av samma kön. De fall där det i lagen om sambor av samma kön gjordes undantag från likheten gällde gemensam vårdnad om barn och bestämmelser vars tillämplighet uppenbart är beroende av att samborna är av motsatt kön. 
 Partnerskapskommittén ansåg också det vara befogat med vissa ändringar i terminologiska frågor. Det har i ett flertal lagstiftningsären- den uttalats att med uttrycket sambor avses en man och en kvinna som lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Därvid har man hänvisat till den betydelse ordet har i allmänt språkbruk (bl.a. prop. 1986/87:124). För ett förhållande som består av två sam manboende personer av samma kön har man vanligtvis använt u ttrycket homosexu- Brennan sambor. Partnerskapskommittén menade att dessa begrepp i viss mån var missvisande. Det ansågs vara olyckligt att kalla sammanboende av motsatt kön för sambor och sammanboende av samma kön för homosexuella sambor eftersom det därmed framstod som att de senare förhållandena var uppbyggda kring sexualiteten. Kom mittén framhöll att uttrycket sambor i juridiskt språkbruk borde kunna omfatta såväl personer som sammanlever i heterosexuella som homosexuella förhållanden. 
  
 5.4.2 
  
 Utskottets behandling av förslaget 
  
 Som ovan anförts kom lagen om registrerat partnerskap till stånd sedan riksdagens lagutskott utarbetat en lag som i huvudsak byggde på Partnerskapskommitténs förslag. I samband härmed avstyrkte utskottet motionsför slag om att lägga fram lagförslag på grundval av Part ner- skapskommitténs förslag till lag om sambor av samma kön (bet. 1993/94:Ibarra). Som skäl härför anförde utskottet att lagen om hom o- sexuella sambor har en direkt koppling till sambolagen och att denna lag efter beslut i riksdagen (bet. 1991/92:LU32, rskr. 1991/92:236) var föremål för utvärdering. Utskottet anförde att som en följd av att sambo- lagen kan komma att omarbetas, bör en lagstiftning med utgångs punkt i 
  
 256  
 Lagen om homosexuella sambor 
  
 SOU 1999:104 
  
 förslaget till lag om sambor av samma kön övervägas i nära sam band med det fortsatta arbetet med sambolagen. 
 Med anledning av ett motionsyrkande i frågan uttalade lagutskottet även i bet. 1995/96:18 att Partnerskapskommitténs förslag till lag om sambor av samma kön bör övervägas i samband med en ö versyn av sambolagen. 
  
 5.5 
  
 Diskussionen vid hearingen angående lagen om homosexuella sambor 
  
 För att efterhöra Riksförbundets för sexuellt likaberättigande (Proctor) inställning till hur lagen om homosexuella sambor fungerar anordnade kommittén i maj 1998 en hearing med företrädare för RFSL. 
 Fördelen med lagen om homosexuella sambor ansågs av RFSL vara att det överhuvudtaget finns en lag som reglerar homosexuella samboför- hållanden och som likställer homosexuell- och heterosexuell samlevnad på vissa viktiga områden. Nackdelen sades dock vara att lagen genom den valda lagstiftningstekniken bidrar till att det finns omotiverade rättsliga skillnader mellan sambor av motsatt och av samma kön. Det hävdades att det förekommer brister när det gäller att göra hän visningar i lagen om homosexuella sambor till nya lagar och förordningar som berör sambor. Det ansågs dock inte bara vara i lagar och för ordningar som homosexuella sambor diskrimineras utan detta sker även i olika myndigheters föreskrifter. Som exempel härpå angavs General tullstyrel- sens föreskrifter för verkställigheten av lagen (1994:1547) om tull frihet och förordningen (1994:1605) om tullfrihet m.m. I dessa före skrifter definieras sambor som en ogift kvinna och en ogift man som bor tillsam- mans under äktenskapsliknande förhållanden. 
 RFSL riktade kritik mot den terminologi som används för att beteckna lagen om homosexuella sambor. Eftersom det inte finns någon lag som benämns lagen om heterosexuella sambor borde det enligt Proctor uppfattning inte heller finnas en lag som benämns lagen om homosexuella sambor. RFSL sade sig vilja ansluta sig till Partnerskaps- kommitténs förslag och benämna lagen lagen om sambor av samma kön. En ytterligare fördel med denna benämning ansågs vara att den inkluderar även bisexuella sambor. 
 Lagen om homosexuella sambor befarades vara okänd såväl till sin existens som till sitt innehåll bland homosexuella sambor och hand- läggare hos tillämpande myndigheter. Enligt RFSL har detta fått till följd att homosexuella sambor ibland omfattas av bestämmelser som egent- ligen inte avser dem men även att homosexuella sambor blivit nekade 
  
 SOU 1999:104 
  
 Lagen om homosexuella sambor  
 257 
  
 likabehandling när de haft rätt till det. Det framfördes att det krävs mer information om lagen om homosexuella sambor. 
 RFSL angav som sin uppfattning att en lagstiftning av den modell som föreslogs av Partnerskapskommittén där man som huvudregel utgår från likabehandling av homosexuella sambor borde införas. Det fram- hölls att det i grund och botten inte finns några skillnader mellan hetero- sexuella och homosexuella sambor och att det därför av såväl prin cipi- ella som praktiska skäl bör vara likheten som är huvudregel och skill na- derna som är undantag. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 259 
  
 6 
  
 Överväganden och förslag beträf- fande lagen om homosexuella sam- bor 
  
 6.1 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 Lagen om homosexuella sambor har kritiserats framför allt från prin cipi- ella synpunkter. Genom sin uppbyggnad likställer lagen homosexuella sambor med heterosexuella sambor endast om det anges särskilt. Kritik- erna har menat att en lagreglering i stället borde utgå från lik ställdhet på samma sätt som lagen om registrerat partnerskap. 
 Som tidigare nämnts framlade Partnerskapskommittén också ett för- slag till en lag benämnd sambor av samma kön. Denna lag var upp byggd enligt samma teknik som partnerskapslagen. 
 Vid partnerskapslagens tillkomst kritiserade emellertid Lagrådet den där använda lagstiftningstekniken med motiveringen att rätts verk- ningarna av en registrering är svåra att överblicka för både myndigheter och för dem som överväger att låta registrera ett partnerskap (bet. 1993/94:Ibarra s. 67 f.). Lagutskottet framhöll dock att den valda tek ni- Boyd var den enda praktiskt hanterbara (a.a. s. 12). 
 I Samboendekommitténs utredningsdirektiv anges att kommittén skall överväga om det finns rättsliga skillnader mellan homosexuella och heterosexuella sambor som är omotiverade och föreslå hur dessa i så fall lämpligen kan undanröjas. Därvid skall Partnerskapskommitténs för slag övervägas som en möjlighet. Vidare anges att det enligt rege ringens uppfattning inte är ett lämpligt alternativ att i varje aktuell för fattning precisera för vilka samlevnadsförhållanden som författningen skall gälla. 
  
 260  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 SOU 1999:104 
  
 6.2 
  
 Konsekvenserna av den valda lagstift- ningstekniken 
  
 6.2.1 
  
 Omotiverade rättsliga skillnader 
  
 Enligt prop. 1986/87:124 var det inte aktuellt att i lagstiftningshän- seende jämställa sambor av samma och motsatt kön i någon mer allmän bemärkelse. Det man vid den tidpunkten avsåg var att göra sambo lagen tillämplig även på homosexuella samlevnadsförhållanden. Det finns således en mängd bestämmelser som gäller för sambor av motsatt kön men inte för sambor av samma kön. 
 Inte heller de lagar som stiftats efter lagen om homosexuella sambors tillkomst och som gällt frågor som berör även homosexuella sam bor har alla gånger gjorts tillämpliga på denna grupp. Ett exempel på en lag som uppenbart borde vara tillämplig även på homosexuella sam bor men där detta inte ens berörts i förarbetena är lagen (1993:332) om avgifts fria förmåner för vissa  
 hiv-smittade. 
  
 Kommittén har med hjälp av rättsdatasystemet inventerat vilka lagar och förordningar som är tillämpliga för sambor med eller utan hän vis- ning i lagen om homosexuella sambor. Med utgångspunkten att likställd- het skall råda mellan heterosexuella och homosexuella sambor på samma sätt som mellan äkta makar och registrerade partner har kommittén sedan gjort en bedömning huruvida den rättsliga skillnaden är moti verad eller inte. En sammanställning av de aktuella för fattningarna finns i  
 bilaga 4.  
 Från sammanställningen har de lagar och för ordningar som närmast utgör tillämpningsbestämmelser till annan lag stiftning uteslutits, liksom vissa lagar som har mindre betydelse i sammanhanget, t.ex. bestämmelser om folk- och bostadsräkningen i olika årgångar. Dessutom bortses det från de lagar och förordningar som inne håller ett kvalificerat sambobegrepp, dvs. bestämmelser som förut sätter att två sambor har varit gifta med varandra eller har varit varandras registrerade partner eller har eller har haft barn tillsammans. Bestämmelser av denna typ finns främst inom social- och skattelagstiftningen. 
  
 6.2.2 
  
 Otydligheter i lagstiftningen 
  
 Syftet med den lagstiftningsteknik som valdes i lagen om homosexuella sambor var att hänvisningarna skulle vara uttömmande så att det direkt i en kortfattad lagtext framgick vad som gällde för homosexuella sam bor. På så sätt skulle berörda få en samlad bild av vilka regler som gäller för deras förhållanden. Det är naturligtvis en fördel att homo sexuella sambor utan större svårigheter i kortfattad lagtext kan läsa sig till vad 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 261 
  
 som gäller för honom eller henne. Det stora antal författningar och för- fattningsrum som det är fråga om medför dock att det är svårt att u pp- rätthålla kravet på tydlighet och överskådlighet. 
 Med hänsyn till att det av de lagar och förordningar som lagen om homosexuella sambor hänvisar till inte framgår att lagen är tillämplig för homosexuella sambor finns det en stor risk för att rättsl äget kan miss- uppfattas. 
 Vidare innebär den föreliggande lagstiftningstekniken risk för att homosexuella sambor glöms bort vid annat lagstiftningsarbete. Detta visar t.ex. tillkomsten av hänvisningarna till 5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1970:988), 10 § insiderlagen (1990:1342), 3 b och 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370) och till 35 § socialtjänstlagen (1980:620). Hän visningarna till fastighetsbild- ningslagen och socialtjänstlagen tillkom först efte r påpekande från lagrådet (prop. 1989/90:151 resp. prop. 1997/98:113). Hän visningen i lagen om homosexuella sambor till insiderlagen berördes över huvudtaget inte i insiderlagens förarbeten. Insiderlagen trädde i kraft i februari 1991. Hänvisningen togs i stället upp utan egentlig motivering i ett senare lagstiftningsärende (prop. 1990/91:142 om handel och tjänster på värdemarknaden m.m.) och trädde i kraft i augusti 1991. Inte heller i förarbetena till ändringarna av 3 b och 4 av anvis ningarna till 33 § kommunalskattelagen uppmärksammades lagen om homosexuella sambor. De nya bestämmelserna trädde i kraft den 1 januari 1997. Frågan uppmärksammades i ett annat lagstiftningsärende (prop. 1996/97:173 om beskattning av bostadsför mån m.m.). Det konstaterades att med hänsyn till den lagstiftningsteknik som används och som innebär att alla bestämmelser som även är tillämpliga på homosexuella sambor räknas upp i lagen om homosexuella sambor bör uppräkningen även omfatta de nämnda anvisningspunkterna. Hänvisningen i lagen om homosexuella sambor till 3 b och 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen trädde i kraft den 1 januari 1998. 
 Det finns andra exempel på förbiseenden i lagstiftningen. Sålunda förekommer det situationer där lagstiftaren har avsett att bestämmel- serna skall gälla även för homosexuella sambor men där den gällande lagstiftningstekniken inte kommit till användning. Exempel härpå är dels bestämmelserna om familjebidrag i förordningen (1995:239) om för må- ner till totalförsvarspliktiga där det i författningsrummet anges att med make likställs en sambo av samma eller motsatt kön, dels utlännings- lagen (1989:529) där med uttrycket sambo enligt förarbetena avses såväl sambor av samma som av motsatt kön (prop. 1996/97:25 s. 285). Trots att lagen om homosexuella sambor uttömmande skall hän visa till de bestämmelser som gäller även för homosexuella sambor har någon hänvisning inte gjorts i de nämnda fallen. 
  
 262  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 SOU 1999:104 
  
 6.2.3 
  
 Några synpunkter på det kvalificerade sambo- begreppet 
  
 Det kvalificerade sambobegreppet förekommer framför allt i lag stiftning som rör familjen och dess sociala situation. I regel utesluts sambor av samma kön från definitionen om de inte tidigare varit registrerade partner eftersom de inte rättsligt brukar kunna uppfylla kravet på att ha eller ha haft barn tillsammans. Ett beslut om adoption som meddelats i främmande stat skall dock gälla utan särskilt godkännande i Sverige om den eller de sökande var medborgare eller hade hemvist i den främmande staten när beslutet meddelades och adoptivbarnet inte var svensk medborgare eller hade hemvist i Sverige, jfr 3 § första stycket lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adop tion. Det finns länder där homosexuella par tillåts adoptera barn till sammans. Detta förekommer bl.a. i vissa delstater i USA. På grund av ett sådant utländskt adoptionsbeslut kan det således rent faktiskt före komma att sambor av samma kön rättsligt har eller har haft barn till sammans. 
 Det vanligaste kvalificerade sambobegreppet anger att parterna skall vara eller ha varit gifta med varandra eller ha eller ha haft barn tillsam- mans samt varaktigt bo tillsammans. Det finns emellertid lagrum där det inte uppställs krav på tidigare äktenskap utan endast att parterna har barn tillsammans, t.ex. 7 kap. 5 § föräldrabalken. 
 Ett kvalificerat sambobegrepp finns också beträffande föräldra- penning vid barns födelse. Härvid likställs med förälder den med vilken en förälder är eller har varit gift eller har eller har haft barn, om de var- aktigt bor tillsammans (4 kap. 2 § AFL). Vad gäller tillfällig föräldra- penning för vård av sjukt barn m.m. likställs emellertid med förälder den som en förälder bor tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden. Här finns således inget kvalificerat sambobegrepp. Trots detta saknas hänvisning till denna författning i lagen om homosexuella sambor. 
 Ett annat exempel där kvalificerat sambobegrepp förekommer är för- ordningen (1988:890) om bilstöd åt handikappade. Denna för ordning anger förutsättningarna för statligt bidrag till handikappade för bl.a. inköp av bil. En förälder till ett handikappat barn kan också få bidrag om det finns behov av att förflytta sig tillsammans med barnet. Med förälder likställs den med vilken förälder är eller har varit gift eller har eller har haft barn om de stadigvarande sammanbor. I för ordningen (1997:158) om teckenspråksundervisning för vissa föräldrar lik ställs emellertid med förälder den som föräldern bor tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden. Här har man alltså avstått från det kvalificerade sambobegreppet. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 263 
  
 Andra exempel på författningar av social/ekonomisk betydelse med ett kvalificerat sambobegrepp är lagen (1947:529) om allmänna barn- bidrag, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, tjänst ledighetsför- ordningen (1984:111), lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för riksdagens ledamöter, föräldraledighetslagen (1995:584) samt lagen (1996:1150) om högkostnadsskydd och hälso- och sjuk vårdslagen (1982:763). 
 Det kvalificerade sambobegreppet används emellertid inte bara i lag- stiftning av social eller ekonomisk betydelse. Det förekommer även i annan lagstiftning, t.ex. aktiebolagslagen (1975:1385). 
 Som framgår av ovanstående redovisning förefaller det i viss mån slumpartat i vilka fall lagstiftaren har valt det kvalificerade sambo- begreppet. Enligt kommitténs uppfattning medför det kvalificerade sambobegreppet att rättsläget blir svåröverskådligt eftersom det inte går att förutse i vilka fall begreppet förekommer. Det kan också ifråga sättas om detta begrepp alltid är det mest ändamålsenliga. Eftersom det kvalificerade sambobegreppet inte i sig kan ses som en omotiverad rätts- lig skillnad mellan sambor av motsatt och samma kön anser kommittén dock att frågan faller utanför kommitténs uppdrag. 
  
 6.3 
  
 Kommitténs övervägande och förslag 
  
 6.3.1 
  
 Behovet av en ny reglering 
  
 Bedömning:  
 Det finns behov av en ny reglering för att undanröja omotiverade rättsliga skillnader mellan sambor av samma och av motsatt kön. 
 Kommitténs genomgång av de lagar och förordningar där begreppet sambo förekommer visar att det i flera avseenden föreligger rättsliga skillnader mellan sambor av samma och motsatt kön. Skillnaderna är långt flera än de som föreligger mellan registrerade partner och äkta makar. För att undanröja de rättsliga skillnader mellan sambor av samma och motsatt kön som kan anses vara omotiverade bör den nuvarande regleringen ändras. 
 Enligt sambolagens definition avses med sambor en man och en kvinna som lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Denna definition har ansetts överensstämma med allmänt språkbruk (se bl.a. prop. 1986/87:124). För ett förhållande som består av två samman- boende personer av samma kön används i lagstiftningen uttrycket homo- 
  
 264  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 SOU 1999:104 
  
 sexuella sambor. I takt med att samboförhållanden mel lan personer av samma kön blir allt vanligare är det kommitténs uppfattning att denna uppdelning mellan samboförhållanden inte längre över ensstämmer med allmänt språkbruk. Detta stöds bl.a. av uttalandena i prop. 1996/97:25 vari angavs angående sambobegreppet i utlänningslagen (1989:529) att uttrycket sambo i dag i allmänt språkbruk torde avse såväl heterosexuella som homosexuella förhållanden såvida inte annat anges. Enligt kommitténs mening bör terminologin i regleringen ändras så att sambobegreppet inkluderar såväl sambor av motsatt som av samma kön. En sådan ändring innebär en bättre överensstämmelse med modernt språkbruk och medför en ökad jämlikhet mellan de båda grup perna. 
  
 6.3.2 
  
 Vilka rättsliga skillnader mellan homosexuell och heterosexuell samlevnad kan vara motive- rade? 
  
 Bedömning:  
 Endast i den mån de rättsliga skillnaderna mellan homosexuella och heterosexuella samboförhållanden motsvaras av de rättsliga skillnaderna mellan partnerskap och äktenskap kan de anses vara motiverade. 
 Lagen om registrerat partnerskap innebär att partnerskapet med vissa särskilt angivna undantag har samma rättsverkningar som äktenskapet. Kommittén anser att det är både ologiskt och inkonsekvent att inte på motsvarande sätt likställa sambor av samma kön med sambor av motsatt kön. En sådan likställdhet skulle enligt kommitténs mening innebära att de omotiverade rättsliga skillnaderna mellan homosexuella och heterosexuella sambor skulle undanröjas. 
 Partnerskapskommittén fann att det främst är inom tre områden som homosexuell och heterosexuell samlevnad enligt nuvarande lagstiftning inte är likställd. Det första området är den lagstiftning som reglerar olika former av  
 assisterad befruktning och möjlighet till gemensam vårdnad om barn.  
 Det andra området är  
 det socialrättsliga området  
 varmed avses bl.a. bestämmelser om pensioner, föräldraförsäkring, ersättning vid arbetsskada, tjänstegrupplivförsäkringar och efter levandeskydd. Det tredje området är vissa  
 jävsbestämmelser eller jävs liknande bestämmelser  
 där sambor anses som så närstående att vissa effek ter inträder. Bortsett från bestämmelserna om assisterad befrukt ning och gemensam vårdnad om barn ansågs det omotiverat att göra någon skillnad mellan sambor av motsatt och av samma kön. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 265 
  
 Assisterad befruktning och gemensam vårdnad om barn har i lagen om registrerat partnerskap angetts som undantag från likställdhet mellan ett registrerat partnerskap och ett äktenskap. Dessa frågor ingår i upp- draget för den i februari år 1999 tillsatta kommittén om barn i homo- sexuella familjer (dir. 1999:5). Med hänsyn härtill och till Samboende- kommitténs utgångspunkt att sambor av motsatt och samma kön skall likställas på motsvarande sätt som äkta makar och partner före slår kommittén inga ändringar beträffande dessa områden. 
 När det däremot gäller de andra två av Partnerskapskommittén nämnda områdena kan kommittén konstatera att genom införandet av partnerskapslagen har homosexuella som har registrerat partnerskap likställts med makar. Som ovan nämnts bör motsvarande likställdhet gälla mellan homosexuella och heterosexuella sambor. Vad särskilt gäller jävsbestämmelserna och de jävsliknande bestämmelserna är det mindre välbetänkt att dessa omfattar sambor av motsatt kön men inte sambor av samma kön. Sambor av motsatt och samma kön måste anses vara lika jäviga i en viss situation. 
 Slutsatsen blir således att kommittén föreslår att de rättsliga skillnaderna mellan sambor av motsatt och samma kön skall undanröjas i alla avseenden förutom de som gäller bestämmelserna om assisterad befruktning och gemensam vårdnad. 
  
 6.3.3 
  
 Lagstiftningsteknik 
  
 Förslag:  
 Alla samboförhållanden skall regleras i en och samma sambolag. Det skall av varje författning och författningsrum framgå vilka sambor som avses i författningen. Med begreppet sambor skall avses sambor av motsatt och av samma kön. 
 Som ovan redovisats har den nuvarande lagstiftningstekniken vissa brister i tydlighet och överskådlighet. Tekniken innebär vidare en risk för att homosexuella sambor glöms bort vid annat lagstiftningsarbete. En annan nackdel är enligt kommittén att lagen poängterar skillnaderna mellan homosexuella och heterosexuella sambor. Även om det skulle vara möjligt att på ett överskådligt sätt utvidga uppräkningen så att fler författningar och författningsrum blir tillämpliga på homosexuella sam- bor, anser kommittén att en annan lagstiftningsteknik bör väljas av såväl principiella som praktiska skäl. 
 En av ledamöterna i lagrådet ansåg vid tillkomsten av lagen om homosexuella sambor att en lagstiftningsteknik borde väljas som med- 
  
 266  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 SOU 1999:104 
  
 förde att det av varje författning eller författningsrum framgår vilka sambor lagen är tillämplig på. Detta förefaller kommittén vara prin ci- piellt riktigt. En annan teknik som skulle kunna användas är den som finns i lagen om registrerat partnerskap. Denna teknik har den för delen framför den nuvarande ordningen att likheterna mellan homosexuella och heterosexuella förhållanden betonas mer än skillnaderna. Kommittén anser emellertid att det är ytterst otillfredsställande att sambolagstift- ningen inte ens ger en antydan om att den gäller även för sam bor av samma kön. Detta kan i sig föranleda missförstånd om vad som rättsligt gäller. 
 Den likställdhet som kommittén föreslår innebär att i stort sett samma lagstiftning kommer att gälla för sambor av samma och motsatt kön. Någon anledning att under sådana omständigheter bibehålla sär regle- ringen för homosexuella sambor föreligger inte. I stället bör en lag stift- ningsmetod väljas som så långt som möjligt medför lik ställdhet mellan sambor av samma och av motsatt kön. 
 Först och främst anser kommittén att heterosexuella och homo- sexuella samboförhållanden skall regleras i en och samma sambolag. Detta kräver en ny definition av vad som avses med sambor i sambo- lagen. En sådan definition har föreslagits i avsnitt 4.3.4.1. Enligt denna definition avses med sambor två personer som stadigvarande bor tillsam- mans i ett parförhållande där de har gemensamt hushåll. Genom för sla- get blir sambolagen direkt tillämplig även på sambor av samma kön. 
 Vidare bör varje reglering som avser sambor och som inte rör vårdnad och assisterad befruktning omfatta sambor av samma och av motsatt kön. Genom den föreslagna definitionen av begreppet sambor kommer detta också att bli fallet. 
 Hittills har man i lagstiftningen rörande samboförhållanden uttryckt den avsedda samlevnaden på olika sätt. När man använt uttrycket sambo har man i förarbetena ofta angett att det är samboförhållanden enligt sambolagen som avses, ibland med tillägget att det krävs att parterna är ogifta. I andra fall har man valt att ange att parterna skall likställas med makar om de sammanbor eller sammanlever under äktenskapsliknande förhållanden. Enligt nuvarande ordning avses emel lertid med begreppet sambor endast sambor av motsatt kön och uttrycket äkten skapsliknande förhållanden används för att beteckna sambo för hållanden mellan en man och en kvinna. 
 För att den nya innebörden av sambobegreppet skall framgå i nu gäl- lande lagar och bestämmelser bör en hänvisning i varje lag och bestäm- melse göras till sambolagens definition. I framtida lagstiftning bör dock uttrycket sambor anses tillräckligt för att omfatta båda grupperna av sambor. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 267 
  
 Genom kommitténs förslag kommer det av varje författning att framgå om lagen är tillämplig för sambor (dvs. två personer av motsatt eller av samma kön) eller om den endast är tillämplig på sambor av mot- satt resp. sambor av samma kön. Detta medför enligt kommitténs upp- fattning en tydligare och mer konsekvent lagstiftning. 
 Om lagstiftning i enlighet med kommitténs förslag kommer till stånd förutsätts det att ändringar kommer att göras i de olika myn digheternas föreskrifter så att sambobegreppet även i föreskrifterna kommer att omfatta sambor av samma och av motsatt kön. 
  
 6.3.4 
  
 Information om lagens existens och innehåll 
  
 Bedömning:  
 Särskilda informationsinsatser bör göras för sambor av samma kön. 
 Redan i prop. 1986/87:124 påpekade departementschefen vikten av information om homosexuella och homosexualitet. I propositionen föreslogs att Socialstyrelsen skulle ges i uppdrag att bl.a. se över hur den samhälleliga informationen om homosexualitet kan förbättras samt att fortlöpande följa utvecklingen och lämna förslag till åtgärder samt att statliga myndigheter i förekommande fall bör beröra homo sexuellas situation i sin informationsverksamhet. 
 Partnerskapskommittén fann att kunskapen om lagen om homo- sexuella sambors existens och innehåll är bristfällig och att lagen är okänd även för många homosexuella. Samma uppfattning framfördes av RFSL vid Samboendekommitténs hearing. 
 Problemet med bristande kunskap om lagens innehåll är knappast unikt för homosexuella sambor. Som påtalats i avsnitt 4.9 föreligger detta problem även beträffande heterosexuella sambor angående inne hål- let i sambolagen. 
 Kommittén har i avsnitt 4.9.3.4 och 4.9.3.5 föreslagit åtgärder för att informationen om innehållet i sambolagen skall nå ut till så många berörda som möjligt. Som där påpekas bör, med hänsyn till att för änd- ringarna blir särskilt stora för sambor av samma kön, särskilda informa- tionsinsatser göras för denna grupp. 
  
 268  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 SOU 1999:104 
  
 6.3.5 
  
 Något om tjänstegrupplivförsäkringar 
  
 Bedömning:  
 Även sambor av samma kön bör omfattas av det generella förmånstagarförordnandet i  
 TGL-S. 
  
 Tjänstegrupplivförsäkringen (TGL) är en efterlevandeförmån som till- kommit efter avtal mellan arbetsmarknadens parter. TGL avser främst att täcka de omedelbara omställningskostnaderna vid vissa förtida döds- fall. Dödsfallet skall normalt ha inträffat före 65 års ålder. 
 Inom den privata sektorn finns TGL för arbetare och TGL för tjänstemän. Det finns dessutom en statlig grupplivförsäkring för alla statsanställda,  
 TGL-S. 
  För kommunalanställda finns motsvarande grupp liv- skydd,  
 Buck. 
  
 Beträffande TGL för arbetare tillfaller enligt försäkringsvillkorens generella förmånstagarförordnande grundbeloppet make, registrerad partner, ogift sammanboende och/eller barn. Med sammanboende avses sambo av samma eller motsatt kön. 
 Vad gäller TGL för tjänstemän måste den som vill att TGL skall tillfalla sambo skriva ett särskilt förmånstagarförordnande. Ett sådant förmånstagarförordnande kan avse vilken fysisk person som helst. 
 Förmånstagare till  
 TGL-S 
  är i nu nämnd ordning make som får hela beloppet, sambo som får halva beloppet om arbetstagaren efterlämnade arvsberättigat barn och i annat fall hela beloppet, arvsberättigade barn som får halva beloppet om arbetstagaren efterlämnade sambo med förmånstagarrätt och i annat fall hela beloppet. Med sambo avses en ogift man och en ogift kvinna som under äktenskapsliknande förhållanden bor tillsammans med en ogift arbetstagare eller före detta arbetstagare av motsatt kön. Från  
 TGL-S 
  kan något belopp således inte utfalla till en sambo av samma kön. I och för sig finns det möjlighet att förordna om en annan förmånstagare. För att ett grundbelopp skall utfalla krävs dock att arbetstagaren efterlämnar make, registrerad partner, sambo av motsatt kön eller barn. Den som saknar sådana efterlevande kan inte skapa ett grundbelopp för en sambo av samma kön genom att skriva ett förmånstagarförordnande. 
 Samma grupp förmånstagare som angetts beträffande  
 TGL-S 
  är för- månstagare till  
 Buck. 
  Sedan den 1 maj 1999 gäller emellertid att med sambo avses den person som arbetstagaren stadigvarande sammanlevde med under äktenskapsliknande förhållanden eller under förhållan den som liknar registrerat partnerskap då dödsfallet inträffade. Sam manlevnaden skall ha omfattat en minsta tidsperiod om sex månader och såväl 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden och förslag beträffande... 
  
 269 
  
 arbetstagaren som sambon skall vid detta tillfälle vara ogift och inte registrerad partner samt ha fyllt 18 år. 
 Det är således arbetsmarknadens parter som beslutar om tjänste- grupplivför säkringarnas innehåll. Staten kan inte styra över de gene rella förmånstagarförordnanden som beslutats i dessa. 
 Sedan den 1 maj 1999 gäller lagen (1999:133) om förbud mot dis kri- minering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. Denna lag avser endast relationen arbetstagare/arbetssökande och arbetsgivare. I lagen anges att en arbetsgivare inte får missgynna en arbetssökande eller arbetstagare, varken genom direkt eller indirekt diskriminering. Enligt 5 § gäller förbudet mot diskriminering i 3 och 4 §§ bl.a. när arbets- givaren tillämpar löne- eller andra anställningsvillkor. 
 Även om innehållet i de generella förmånstagarförordnandena ligger utanför statens område förutsätter kommittén, särskilt mot bak grund av innehållet i den nya lagen, att berörda avtalsparter kommer att följa kommitténs förslag om ett enhetligt sambobegrepp. Som en konse kvens av detta bör även sambor av samma kön omfattas av det gene rella förmånstagarförordnandet i  
 TGL-S. 
  Enligt uppgift från Sta tens arbetsgivarverk pågår förhandlingar härom. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Annan hushållsgemenskap  
 271 
  
 7 Annan hushållsgemenskap 
  
 7.1 
  
 Inledning 
  
 Det har i tidigare lagstiftningsärenden ifrågasatts om inte även andra grupper av sammanboende än gifta och personer som lever tillsammans i samboförhållanden är i behov av en reglering till följd av sam levnaden. De grupper det är fråga om kan bestå av släktingar, vänner, studie kam- rater eller arbetskamrater som delar bostad och hushåll. Det kan också vara fråga om flera personer än två som lever i storfa miljer. Skälen till sammanboendet kan vara känslomässiga, praktiska, ekonomiska, sociala m.fl. Enligt direktiven skall kommittén belysa vilka grupper som kan ha behov av ökad rättslig trygghet. 
 Enbart den omständigheten att två eller flera personer delar bostad kan enligt kommitténs uppfattning knappast vara tillräckligt för ska- pandet av en rättslig reglering på grund av sammanboendet. För att ett behov av en reglering överhuvudtaget kan anses föreligga bör sam man- boendet ha gett upphov till någon form av hushållsgemenskap. Här med avses vanligtvis en förhållandevis varaktig gemenskap mellan två eller flera personer som delar bostad och har ett visst mått av ekonomisk gemenskap och samarbete i vardagliga göromål (jfr SOU 1993:98 s. 65). 
 Den ekonomiska gemenskap som föreligger mellan personer som sammanbor kan vara skiftande. Vad gäller sambor har man i lagstift- ningen utgått från att det föreligger en ekonomisk sammanflätning som motiverar att det hem som de byggt upp gemensamt delas lika mellan dem när deras samboförhållande upplöses. I andra typer av sam man- boenden är det inte lika självklart att det uppstår någon ekonomisk gemenskap mellan de sammanboende. De faktorer som kan vara avgö- rande för graden av ekonomisk gemenskap är troligen främst under hur lång tid sammanboendet är tänkt att vara och hur länge det faktiskt varat, relationen mellan de sammanboende och deras ekonomiska situa- tion. 
  
 272  
 Annan hushållsgemenskap 
  
 SOU 1999:104 
  
 7.2 
  
 Frågans tidigare behandling 
  
 7.2.1 
  
 Familjelagssakkunniga 
  
 Vid övervägandena inför äktenskapsbalken behandlade Familjelagssak- kunniga frågan för vilka sammanboende regler skulle ges (SOU 1981:85 s. 134 ff.). Efter en översiktlig genomgång av olika sam boendeformer fann Familjelagssakkunniga att sammanboende förekom i en mångfald av situationer. Redan av detta skäl ansågs det tveksamt med en enhetlig reglering. Familjelagssakkunniga ansåg vidare att den ekonomiska sammanflätning som föreligger för makar och för med dem jämförbara samboende inte föreligger i samma omfattning för andra. Det kunde därmed befaras att det för många parter i dessa senare samboendefall skulle te sig helt främmande med en lagbestämd form av ekonomisk utjämning. Det bedömdes mot den bakgrunden som olämpligt att ge regler som omedelbart var tillämpliga på en vidare krets av samboende. 
 Familjelagssakkunniga övervägde om det inte vore möjligt att i stället skapa en sådan ordning att andra samboende än de som sammanlever på grund av traditionell parbildning om de så önskade skul le kunna komma in under samma regelsystem som andra samboende. Detta skulle i så fall kunna ske genom avtal eller registrering. Lösningen avvisades emellertid främst av två skäl.  
 För det första  
 ansågs det inte föreligga något större praktiskt behov av en sådan reglering. Två vuxna syskon eller två släktingar ur skilda generationer torde, även om hem och hushåll är gemensamt, normalt hålla reda på vad var och en förvärvat och fortlöpande avväga varderas insatser för gemenska pen. Skulle de välja att flytta från varandra torde det i allmänhet inte finnas skäl att ingripa med några skyddsregler för en ekonomiskt svagare part. Om en av dem skulle avlida under samboendetiden framhölls det att den andra ofta var arvsberättigad och att testamenten till förmån för varandra var vanligare i dessa relationer än i andra. I fall där det rör sig om två personer som inte är nära släkt ansågs det än mer sannolikt att deras ekonomiska mellanhavanden skulle kunna klaras av utan särskild lagstiftning.  
 För det andra  
 ansågs det finnas en risk för att möjligheten att avtala sig till en reglering skulle kunna missbrukas. I stället för att utgöra en ekonomisk utjämning skulle regleringen i verkligheten kunna utnyttjas till att överföra egendom i skatte undandragande syfte eller till skada för någon utomstående såsom den enas borgenärer. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Annan hushållsgemenskap  
 273 
  
 7.2.2 
  
 Prop. 1986/87:1 (Äktenskapsbalk m.m.) 
  
 I prop. 1986/87:1 uttalades att en lagreglering beträffande samboende endast skulle avse ogifta samboende som sammanlever under äkten- skapsliknande förhållanden. Det ansågs inte föreligga något större praktiskt behov av att reglera den ekonomiska gemenskap som kan upp- komma mellan två personer som delar hem och hushåll utan att ha den särskilda gemenskap som kännetecknar äktenskap eller äkten skapslik- nande samlevnad. 
  
 7.2.3 
  
 Partnerskapskommittén 
  
 Partnerskapskommittén föreslog i betänkandet Partnerskap (SOU 1993:98) en lag om registrerat partnerskap samt en lag om sambor av samma kön. I sina överväganden av andra gruppers behov av lag stift- ning ansåg sig kommittén inte kunna urskilja något behov av en part ner- skapslagstiftning för andra än homosexuella par. Visserligen ansåg kom- mittén att det kunde finnas behov av skyddslagstiftning för per soner som lever i hushållsgemenskap men inte omfattas av lagen om sambors gemensamma hem. En skyddslagstiftning ansågs emellertid inte fylla sin funktion om den bygger på frivillig registrering eller anmälan. De som skulle välja att registrera sin hushållsgemenskap skulle inte nödvändigtvis vara de som bäst behöver skyddsregler. En partner- skapslagstiftning som inte bygger på registrering förklarades dock falla utanför Partnerskapskommitténs uppdrag. 
 Flera remissinstanser ansåg att Partnerskapskommittén på allt för svaga grunder avfärdat behovet av en på hushållsgemenskap grundad lagstiftning och ansåg att detta borde bli föremål för en närmare utred- ning. 
  
 7.2.4 
  
 Motioner 
  
 Det har i en handfull motioner under  
 1990-talets 
  första hälft framhållits att de personer som lever i hushållsgemenskaper utan att ha ingått äkten- skap har behov av att träffa frivilliga juridiska avtal angående sin sam- levnad (se bl.a. mot. 1991/92:L408 och 1992/93:L414 av Waters (kd), 1993/94:L207 av Howell (kd) samt 1993/94:Jackson av Waters och Torres (kd)). I dessa motioner har det bl.a. påpekats att den grad av juridisk trygghet som samhället erbjuder hushållsgemenskaper är alltför b egränsad i jämförelse med äktenskapets rättsverkningar. För personer som lever till sammans 
  
 274  
 Annan hushållsgemenskap 
  
 SOU 1999:104 
  
 på annat sätt än i ett traditionellt parförhållande finns det enligt motionärerna behov av kompensation exempelvis i form av möjlighet att ingå frivilliga avtal på samlevnadsområdet. 
 I motion 1993/94:Jackson tog motionärerna principiellt avstånd från den nuvarande sambolagstiftningen och motsatte sig en särskild lagstift- ning för homosexuella par. De ansåg att samhället endast bör erbjuda äktenskapet som juridisk figur för långvarig samlevnad mellan man och kvinna. För alla övriga grupperingar eller kombinationer borde lagstiftaren i stället underlätta ingåendet av frivilliga avtal utan special- lagstiftning. 
  
 7.2.5 
  
 Betänkandet 1993/94:Ibarra (Registrerat part- nerskap m.m.) 
  
 I ärendet rörande lagstiftning om registrerat partnerskap behandlade riksdagen frågan om ett förbättrat rättsligt skydd för personer som delar hushållsgemenskap på andra grunder än äktenskapets. Lag utskottet anförde att det inte gjorts någon kartläggning av sammanboende som inte omfattas av den äktenskapsrättsliga lagstiftningen eller av någon av de två sambolagarna (bet. 1993/94:Ibarra s. 49 f.) dvs. lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem och lagen (1987:813) om homosexuella sambor. Det konstaterades dock att det finns vissa statistiska uppgifter om antalet personer som lever i någon slags hushållsgemenskap utan att de ingår i någon av de grupper som omfattas av den nämnda lagstiftningen. Av SCB:s rapport i serien Levnadsför hållanden för år en 1988 och 1989 kunde utläsas att andelen personer som bor med annan eller andra än personer ur sin ursprungsfamilj, make/maka, sambo eller barn, uppgick till 0,7 %, dvs. 56 000 personer av befolkningen. I denna grupp sades ingå personer som statistiskt hänförts dit för att de av rent praktiska skäl har valt eller tvingats att välja en sådan boendeform. Det kan vara fråga om studerande, inackorderade m.fl. Det ansågs omöjligt att utifrån dessa statistiska uppgifter uppskatta hur många det är vars sammanboende bygger på en så utvecklad gemenskap att de skulle ha behov av en utbyggd juridisk trygghet för sin relation. Enligt utskottet rörde det sig uppenbarligen om ett förhållandevis begränsat antal människor. Det ansågs dock angeläget att klarlägga vilket behov som kan finnas inom dessa grupper. Det ansågs därför finnas anledning att se över vissa bestämmelser, framför allt på det sociala trygghetsområdet, för människor som delar hushålls gemenskap på andra grunder än äktenskapets. Enligt utskottet borde en parlamentarisk utredning tillsättas för att utreda vad som bör göras för att öka tryggheten för nämnda grupper. Uppdraget, som borde omfatta alla typer av 
  
 SOU 1999:104 
  
 Annan hushållsgemenskap  
 275 
  
 gemenskaper där parterna inte har möjlighet att ingå äktenskap, skulle enligt utskottet syfta till att belysa vilka grupper som kan ha behov av ökad rättslig trygghet samt närmare klarlägga vilka dessa behov är. Utredningen borde också lägga fram de lagförslag som utredningen fann påkallade. Vad utskottet sålunda anförde gav riksdagen som sin mening tillkänna (rskr. 1993/94:414). 
  
 7.3 
  
 Särskilt om kretsen av bostadsbidrags- berättigade 
  
 Enligt gällande regler kan endast makar, partner och sambor av motsatt och av samma kön ansöka om bostadsbidrag gemensamt. Bostads utskot- tet och riksdagen har förordat att kretsen av bidragsberättigade skall utvidgas så att personer som bor tillsammans, oavsett samlevnadsform, skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt. Det har dock understrukits att avsikten är att andra sammanboenden i bostadsbidragshänseende skall jämställas med sammanboende män och kvin nor enligt de regler som gäller i dag. 
  
 7.3.1 
  
 Bostadsutskottets och riksdagens behandling av frågan om bostadsbidragsberättigade 
  
 Kretsen av bostadsbidragsberättigade har av bostadsutskottet och riksdagen behandlats vid olika tillfällen (se bl.a. bet. 1990/91:BoU16, 1991/92:BoU25, 1992/93:BoU21 och 1995/96:BoU11). 
 De motioner som föranledde frågans behandling skall ses mot bak- grund av att inte bara ungdomar utan barn och hushåll med barn var berättigade till bostadsbidrag under åren  
 1991-1995. 
  Även hushåll utan barn där någon familjemedlem var 29 år eller äldre hade under denna tid möjlighet att beviljas bostadsbidrag. Härtill kommer att sam bor av samma kön först den 1 januari 1998 likställdes med sambor av motsatt kön vad gällde möjligheten att ansöka om bostadsbidrag gemen samt. 
 Frågan om kretsen av bostadsbidragsberättigade aktualiserades främst på grund av motioner till riksdagen vari det föreslogs en ändring av lagen om bostadsbidrag så att även sambor av samma kön, liksom sambor av motsatt kön, jämställdes med makar - och senare även med registrerade partner - i bostadsbidragslagen. 
 Bostadsutskottet anförde i bet. 1990/91:BoU16 att det var rimligt att en eventuell vidgning av kretsen av bidragsberättigade till att avse perso- ner av samma kön gjordes oberoende av samlevnadsform. Utskottet var 
  
 276  
 Annan hushållsgemenskap 
  
 SOU 1999:104 
  
 alltså inte berett att förorda en vidgning av kretsen av bidrags berättigade så att endast sambor av samma kön kom att omfattas av de ändrade reglerna. I bet. 1992/93:BoU21 vidhöll utskottet sin principiella uppfattning; en eventuell vidgning av kretsen av bidragstagare borde ske så att den kom att avse personer av samma kön utan beak tande av samlevnadsform. Enligt utskottets uppfattning borde riksdagen som sin mening ge regeringen till känna att regeringen skulle före lägga riksdagen ett förslag om vidgning av bidragskretsen. Riksdagen biföll vad utskottet hemställt (rskr. 1992/93:365). Med anledning av utskottets och riksdagens ställningstaganden togs frågan om en utvidgning av kretsen bidragsberättigade upp i prop. 1995/96:186. Regeringen anförde följande (s.47). 
 Det vore inte rimligt att medge gemensam bostadsbidragsansökan av hyresvärd och inneboende, som inte har någon hushållsrelation utöver hyresför hållandet, även om de är av samma kön. Inte heller för syskon eller för äldrar och barn över gällande åldersgräns som bor tillsammans bör bostads bidrag kunna utges. Den möjligheten finns inte i dagens system när det gäller syskon eller föräldrar och äldre barn av motsatt kön. Något skäl att öppna den möjligheten för dessa grupper när de är av samma kön finns inte. Inte heller bör bidrag normalt kunna ges till två goda vänner som delar bostad, men som i övrigt inte har någon ekonomisk gemenskap. En sådan bidragsgivning svarar inte mot bostadsbidragens familjepolitiska inriktning och bör därför inte ske. 
 Det framhölls i propositionen att för samboende av samma kön som registrerat partnerskap hade möjligheten att söka bostadsbidrag öppnats och att regeringen för tillfället inte var beredd att föreslå någon ytter li- gare vidgning av kretsen bostadsbidragsberättigade av samma kön. 
 I bet. 1995/96:BoU11 förklarade utskottet att en utökning av kretsen bidragsberättigade i första hand borde avse alla dem som har hus hålls- gemenskap utan beaktande av deras samlevnadsform i övrigt. Utskot tet vidhöll sin tidigare ståndpunkt att utgångspunkten borde vara att andra sammanboende i bostadsbidragshänseende skall jämställas med samboende män och kvinnor enligt de regler som gäller i dag. Utskottet förklarade sig vara medvetet om att de lagändringar som erfor dras inte torde vara helt okomplicerade. Bland annat frågan om i vilka situationer som de aktuella personerna inte skall betraktas som samboende bedömdes föranleda svårigheter. Vägledande för denna bedöm ning borde emellertid kunna vara de skäl som i dag kan åberopas för att en man och en kvinna som är folkbokförda på samma adress inte skall betraktas som samboende. Om en snabb förändring inte bedömdes möj lig, ansåg utskottet att det som ett första steg borde kunna övervägas att utvidga 
  
 SOU 1999:104 
  
 Annan hushållsgemenskap  
 277 
  
 kretsen bidragsberättigade med homosexuella sambor, vilket skulle kunna ske relativt enkelt, genom att bostadsbidragslagen togs in bland de lagar som räknas upp i lagen om homosexuella sambor. Vad utskottet sålunda anförde gav riksdagen som sin mening tillkänna (rskr. 1995/96:229). 
  
 7.3.2 
  
 Sambor av samma kön 
  
 Sedan kommittédirektiven skrevs har en reglering vad gäller bostads- bidrag till homosexuella sambor trätt i kraft den 1 januari 1998 (prop. 1997/98:1, bet. 1997/98:BoU1, rskr. 77). I lagstiftningsärendet påtala- des att lösningen var avsedd som en övergångslösning i avvaktan på Samboendekommitténs överväganden och det betonades att ut vidgningen av kretsen bidragsberättigade var ett första steg i enlighet med riks- dagens tillkännagivande. Frågan hade beretts i Regeringskansliet, varvid kontakter hade tagits med Riksförsäkringsverket och RFSL utan att förslaget mött några invändningar. Det anfördes att det i och för sig inte var möjligt att kostnadsberäkna förslaget eftersom det sak nades aktuell statistik. Mot bakgrund av hur reglerna för bidrags grundande inkomst för ensamstående respektive samboende hushåll utfor mats bedömdes emellertid kostnadskonsekvenserna vara marginella. 
 Några särskilda presumtionsregler för vad som gäller när två per so- ner av samma kön delar bostad har inte införts. Detta innebär att om två personer av samma kön sammanbor och är folkbokförda på samma adress betraktas de i bostadsbidragssammanhang som sambor om inte skäl talar för annat och skall därmed ansöka om bostadsbidrag gemen- samt. Det är upp till de sammanboende att visa att det inte är fråga om ett samboförhållande. 
  
 7.4 
  
 Något om förutsättningarna för bostads- bidrag 
  
 Redovisningen nedan är i huvudsak hämtad från Riks för säkringsverkets allmänna råd 1998:10 Bostadsbidrag till barnfamiljer och ungdomar. 
  
 278  
 Annan hushållsgemenskap 
  
 SOU 1999:104 
  
 7.4.1 
  
 Allmänt 
  
 Bostadsbidrag lämnas till barnfamiljer och till ungdomar utan barn. Beträffande ungdomar utan barn gäller att den sökande skall ha fyllt 18 år men inte 29 år för att beviljas bidrag. I de fall där ung domshushål- let består av två makar/partner eller sambor lämnas bostadsbidrag om ingen av de sökande fyllt 29 år. 
 Makar och partner som lever tillsammans skall ansöka om bostads- bidrag gemensamt. Den som är gift eller registrerad partner men söker bostadsbidrag som ensamstående skall styrka att han eller hon lever åtskild från sin make/maka eller partner. 
 Om inte skäl visas för annat skall med makar och partner jämställas en man och en kvinna som utan att vara gifta med varandra lever till- sammans och har eller har haft gemensamt barn eller är folkbokförda på samma adress. 
 Lagen (1987:813) om homosexuella sambor hänvisar till lagen (1993:737) om bostadsbidrag (BoL). Detta innebär att vad som gäller för sambor enligt Hernandez tillämpas även på sambor av samma kön. 
 Av 1 § BoL framgår att för att få bostadsbi drag måste den sökande bo och vara folkbokförd i Sverige. Bostadsbidrag lämnas av allmänna medel dels i form av bidrag till kostnader för den bostad där sökanden är bosatt och folkbokförd, dels i form av särskilt bidrag för hemmavarande barn. 
 Bostadsbidrag till ungdomar utan barn består enbart av bidrag till kostnader för den bostad där sökanden är bosatt och folkbokförd. 
 För att få bidrag till bostadskostnader krävs enligt Hernandez att sökanden skall bo i egen bostad. För att få det särskilda bidraget till hemma- varande barn finns inte något krav på egen bostad. 
 Bostadsbidrag är skattefritt. 
 Enligt Hernandez skall bostadsbidrag betalas ut löpande som ett preli minärt bidrag. Slutligt bidrag bestäms sedan i efterhand för varje kalen derår på grundval av den inkomst som skattemyndigheten fastställer vid taxeringen. 
  
 7.4.2 
  
 Hushåll till vilka bostadsbidrag lämnas 
  
 Bostadsbidrag lämnas enligt Hernandez till hushåll. Ett hushåll kan antingen vara en barnfamilj eller ett ungdomshushåll utan barn. 
 En barnfamilj kan bestå av en eller två föräldrar med hemma varande barn. Som barnfamilj räknas också ensamboende eller samboende med barn som tidvis bor i hemmet på grund av förälderns vårdnad eller umgängesrätt. Även personer som tagit emot barn i sitt hem för vård 
  
 SOU 1999:104 
  
 Annan hushållsgemenskap  
 279 
  
 (familjehem) räknas som barnfamilj (prop. 1992/93:174 s. 28, 29 och 57). 
 Ett ungdomshushåll kan bestå av två makar, två partner, två sambor eller endast en person. 
  
 7.4.3 
  
 Den bidragsgrundande inkomsten 
  
 Bostadsbidrag är ett inkomstprövat bidrag. Om den bidragsgrundande inkomsten överstiger i BoL fastställda belopp, minskas bidraget med viss del av den överskjutande inkomsten. 
 För makar/partner med barn och sambor med barn gäller inkomstgränser som fastställs för varje person för sig (individuella inkomstgränser). För dessa minskas bidraget med 20 % av den del av vardera partens bidragsgrundande inkomst som överstiger 58 500 kr/år. För ensamstående med barn minskas bidraget med 20 % av den del av inkomsten som överstiger 117 000 kr/år. För ungdomar utan barn som är gifta, registrerade partner eller sambor beräknas den bidrags- grundande inkomsten gemensamt. Om den gemensamma inkomsten över- stiger 58 000 kr/år skall bidraget minskas med en tredjedel av den över- skjutande inkomsten. För en ensamstående skall inkomsten min skas med en tredjedel till den del den överstiger 41 000 kr/år. Vid beviljande av preliminärt bostadsbidrag grundas inkomstprövningen på sök andens uppskattning av inkomst och förmögenhet för det eller de kalenderår för vilka bidrag söks. 
  
 7.4.4 
  
 Bostad för vilken bostadsbidrag lämnas 
  
 Bidrag lämnas för den bostad där sökanden är bosatt och folkbokförd. Sökanden kan således endast medges bostadsbidrag för en bostad. 
 För att få bidrag till bostadskostnader krävs enligt Hernandez att sökanden skall bo i egen bostad. För att få det särskilda bidraget för hemma- varande barn finns inte något krav på egen bostad. Med egen bostad menas en bostad som sökanden äger eller innehar med hyres- eller bostadsrätt. 
 Två eller flera hushåll kan dela på en bostad. I sådant fall gäller att bidrag för bostadskostnad lämnas till vart och ett av hushållen endast om de var för sig eller gemensamt har ett hyresavtal med hyresvärden, gemensamt innehar en bostad med bostadsrätt eller gemensamt äger bostaden. Är dessa villkor uppfyllda skall enligt föreskrifterna den för hela bostaden beräknade bostadskostnaden delas lika mellan antalet hushåll. 
  
 280  
 Annan hushållsgemenskap 
  
 SOU 1999:104 
  
 Flera hushåll kan dela på en bostad utan att de hyr eller äger bosta- den gemensamt. I sådant fall kan endast det hushåll som hyr bostaden, innehar bostadsrätten eller äger bostaden få bidrag för bostads kostnaden. 
 Den som hyr ett eller flera rum i en bostad får inte bidrag för sin bostadskostnad. Detta gäller när den som äger bostaden eller innehar den med hyres- eller bostadsrätt själv bor permanent eller tidvis i bostaden. 
  
 7.4.5 
  
 Bostadskostnaden 
  
 Enligt Hernandez och bostadsbidragsförordningen meddelar Riksför säkrings- verket (RFV) föreskrifter om beräkning av bostads kostnad. Bostadskostnaden beräknas på skilda sätt för olika boendeformer. RFV meddelar särskilda föreskrifter om schablonbelopp för beräkning av kostnader för en bostads uppvärmning, hushållsel och övrig drift. 
 Sedan bostadskostnaden har räknats fram skall bostadskostnaden enligt RFV:s föreskrifter minskas om 
  
 · 
  
 en bostad hyrs möblerad, 
  
 · 
  
 en bostad hyrs i andra hand och den avtalade hyran är uppenbart för hög, 
  
 · 
  
 ett eller flera rum i bostaden disponeras av barn över 18 år som inte får studiehjälp eller förlängt barnbidrag, 
  
 · 
  
 ett eller flera rum i bostaden hyrs ut eller rum i bostaden dispone- ras av någon annan än sökandes barn, 
  
 · 
  
 garage eller annan bilplats hyrs ut, 
  
 · 
  
 näringsverksamhet bedrivs i bostaden. 
  
 Bostadsbidragen räknas inte alltid på hela bostadsytan. Största bidrags- grundande yta för barnfamiljer beror på antalet barn. Samma övre ytgränser gäller för familjer med hemmavarande barn och familjer med umgängesbarn. För familjer med umgängesbarn finns dock en minsta ytgräns som innebär att bostadsbidrag inte lämnas för en bostad som inte omfattar minst två rum och kök eller kokvrå. Bostadsytan får inte understiga 40 kvadratmeter. 
 För barnfamiljer finns garantinivåer för bostadskostnaden. Hushållet får räkna med bostadskostnader upp till garantinivån dock högst den faktiska kostnaden. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 281 
  
 8 Det sociala trygghetsområdet 
 Enligt direktiven skall kommittén inte endast belysa vilka grupper av sammanboende som kan ha behov av ökad rättslig trygghet utan även klarlägga vilka dessa behov är. Utredningen skall, som riksdagen beslutat, framför allt inriktas på en genomgång av det sociala trygghetsområdet och särskilt reglerna om bostadsbidrag. Ovan har en redovisning av bostadsbidragsreglerna lämnats. Kommittén kommer nedan att redogöra för några centrala rättsområden där det finns skillnader mellan rättsverkningarna vid samlevnad i äktenskap, samboförhållande och i annan hushållsgemenskap. Enligt lagen om registrerat partnerskap har ett registrerat partnerskap samma rättsverk- ningar som ett äktenskap med vissa undantag. Dessa undantag innebär bl.a. att det saknas möjlighet för registrerade partner att adoptera barn och att utses att gemensamt utöva vårdnaden om en underårig. Dessutom gäller lagen om insemination och lagen om befruktning utanför kroppen inte för registrerade partner. Även om bestämmelserna i bostads bidrags- lagen, äktenskapsbalken, ärvdabalken, jordabalken osv. som handlar om makar inte uttryckligen anger att de aktuella lagrummen avser även registrerade partner, gäller således bestämmelserna också dessa. 
  
 8.1 
  
 Regleringen av inbördes förhållanden 
  
 8.1.1 
  
 Makar - registrerade partner 
  
 För makar gäller ÄktB:s regler. 
 Varje make och partner råder över sin egendom och svarar för sina skulder. Detta framgår av 1 kap. 3 § ÄktB. Genom de s.k. rådighets- inskränkningarna (7 kap.  
 5-9 
  §§ ÄktB) har dock make och partner under äktenskapet/partnerskapet erhållit en medbestämmanderätt vid för- fogande över den andra partens egendom, främst vad gäller den gemen- samma bostaden och det gemensamma bohaget. 
 Makarnas och partnernas egendom är giftorättsgods om den inte gjorts till enskild egendom (7 kap. 1 § ÄktB). Giftorätt innebär inte att man äger någon andel i den andres egendom. Däremot finns gifto rätts- anspråket som ett latent anspråk på delning av egendomens värde vid en framtida bodelning. Rättsverkan av att egendom är giftorättsgods är att 
  
 282  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 den skall ingå i bodelning (10 kap. 1 § ÄktB). Makar och partner eller blivande sådana har möjlighet att genom äktenskapsförord eller motsvarande bestämma att egendom skall vara enskild. Egendom kan också bli enskild genom föreskrift vid gåva av annan än make/partner, i testamente eller genom vissa förmånstagarförordnanden. Äkten skapsför- ordet anger endast om egendom är enskild eller giftorättsgods. Någon överföring av äganderätten till egendomen kan inte ske på detta sätt. 
 Makar och partner har underhållsplikt mot varandra. Bestämmelser härom finns i 6 kap. ÄktB. Enligt dessa bestämmelser skall makar resp. partner, var och en efter sin förmåga, bidra till vad som behövs för att deras gemensamma och personliga behov skall tillgodoses. Om makarna eller partnerna varaktigt lever tillsammans fullgörs under hållsskyldig- heten genom att varje make eller partner skjuter till medel i form av pengar eller andra förnödenheter eller bidrar med eget arbete med hus och hem. Om makarna resp. partnerna lever åtskilda skall underhålls- skyldigheten fullgöras genom att den ena maken/partnern betalar underhållsbidrag eller lämnar bohag till den andra att användas av denne. 
 Efter äktenskapsskillnad resp. efter upplösningen av registrerat partnerskap genom domstols avgörande svarar varje make eller partner enligt huvudregeln för sin försörjning. I vissa fall är dock den ena maken/partnern skyldig att under viss tid efter äktenskapets eller partner- skapets upplösning bidra till den andras försör jning genom att betala underhållsbidrag (6 kap. 7 § ÄktB). 
 Bodelning skall som regel ske när ett äktenskap resp. partnerskap upplöses. Bodelning kan också, om makarna/partnerna är överens om det, ske under bestående äktenskap/registrerat partnerskap utan att mål om äktenskapsskillnad/upplösning av registrerat partnerskap pågår. Med vissa i 10 kap. 2 och 3 §§ ÄktB närmare angivna undantag, skall makarnas/partnernas giftorättsgods ingå i bodelningen. Smith partnerna kan också vid bodelningen bestämma att viss enskild egendom skall ingå. Denna egendom skall då anses som giftorättsgods. 
 I 13 kap. ÄktB finns regler om verkan av bodelning. Här återfinns bl.a. regler till skydd för fordringsägare när en make eller partner vid bodelning har eftergett sin rätt. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 283 
  
 8.1.2 
  
 Sambor 
  
 För sambor gäller sambolagens regler. Beträffande kommitténs förslag angående sambolagen hänvisas till kap. 4. 
 När ett samboförhållande upphör skall på begäran av någon av samborna deras gemensamma bostad och bohag fördelas mellan dem genom bodelning, om egendomen förvärvats för gemensamt begagnande. Sambolagen omfattar inte annan egendom än bostad och bohag. Fritids- bostäder och utrustning i sådana bostäder ingår inte i bodel ningen. En bostad som inte har anskaffats för gemensam användning men ändå används gemensamt, ingår heller inte i bodelningen. Om bostaden innehas med bostadsrätt eller hyresrätt kan den sambo som bäst behöver bostaden ändå få överta den från den andra sambon. En förutsättning är att ett sådant övertagande även med hänsyn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. 
 Huvudregeln är att var och en av samborna under samboförhållandet råder över sin egendom och svarar för sina skulder. Det finns emellertid vissa inskränkningar i en sambos möjligheter att förfoga över det gemensamma hemmet. En sambo får t.ex. inte utan den andra sambons samtycke avhända sig en bostad som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen eller som den andra sambon kan få rätt att överta. 
 Enligt lagen om homosexuella sambor är sambolagen tillämplig på sambor av samma kön. 
  
 8.1.3 
  
 Personer som bor tillsammans i en annan hus- hållsgemenskap 
  
 För personer som bor tillsammans i vad vi kallar annan hushålls- gemenskap finns ingen reglering av parternas inbördes förhållanden. Det har i tidigare lagstiftningsarbeten framhållits att sambor genom avtal bör reglera sina mellanhavanden. Detta gäller lika väl för personer som sammanbor i annan hushållsgemenskap och som har någon form av ekonomisk gemenskap. Det är dock oklart vilka rättsverkningar på familjerättens område som kan åstadkommas genom förmögenhets- rättsliga avtal. Varje avtal som inte gäller ett familjerättsligt reglerat område, får betraktas ur förmögenhetsrättslig synvinkel (jfr Agell, a.a. s. 232 f.). Samma osäkerhet som härvid gäller för sambor (se avsnitt 2.2.2) torde gälla för två personer som bor tillsammans i en annan hushålls- gemenskap. 
 Den bristande förutsebarheten av avtals giltighet vid tvist är självklart en nackdel. Varje avtal måste dock tolkas utifrån sina speciella 
  
 284  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 förutsättningar i det enskilda fallet. Sådana frågor har inte ansetts lämpa sig för lagstiftning. I stället har frågorna ansetts få lösas i rättstillämp- ningen (jfr SOU 1981:85 s. 252). 
 I Norge finns en lag om hushållsgemenskap (se avsnitt 3.4). Lagen innehåller regler av basal skyddskaraktär som träder in vid upplösning av en hushållsgemenskap (genom separation och vid dödsfall). Den är tillämplig även på hushållsgemenskaper med fler än två personer. Lagens tillämplighet förutsätter att parterna är ogifta, över 18 år och att de bott tillsammans längre än två år eller väntar barn tillsammans. Lagen ger en hushållsmedlem möjlighet att mot betalning överta gemensam bostad och gemensamt bohag som helt eller delvis tillhör annan hushållsmedlem. Något krav på att egendomen skall ha införskaffats för gemensamt begagnande uppställs inte. För ett övertagande vid den ena sambons död krävs att det föreligger särskilda skäl och annars krävs det att det föreligger starka skäl. Kommittén kommer nedan att överväga om det i Sverige finns behov av en liknande lagstiftning parallellt med sambolagen. 
  
 8.2 
  
 Ärvdabalken 
  
 8.2.1 
  
 Makar - registrerade partner 
  
 8.2.1.1 
  
 Arv 
  
 Den avlidnes barn är de närmaste arvingarna på grund av släktskap. Har den avlidne inga barn går arvet till andra släktingar enligt en viss ordning som föreskrivs i ärvdabalken. Var den avlidne gift eller registrerad partner, tillfaller emellertid den avlidnes kvarlåtenskap dennes make eller partner. Ett undantag är dock om det finns barn till arvlåtaren som inte är barn även till arvlåtarens efterlevande make/partner (särkullbarn). Särkullbarn har rätt att ta ut sitt arv genast vid sin förälders död (jfr Cox, Anderson, Den nya familjerätten, femte upplagan 1997 s. 69). Den efterlevande maken eller partnern är dock alltid berättigad att ur kvarlåtenskapen efter den avlidne erhålla egendom till ett så stort värde att den, tillsammans med egendom som den efterlevande maken/partnern erhåller vid bodelning eller utgör dennes enskilda egendom, motsvarar fyra gånger prisbasbeloppet. När den efterlevande maken eller partnern i sin tur avlider tillfaller den först avlidne makens eller partnerns andel i boet dennes arvingar om sådana finns. I annat fall går hela arvet till den sist avlidne makens eller partnerns arvingar eller till ny make eller partner om sådan finns. De närmare bestämmelserna härom finns i 3 kap. ÄB. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 285 
  
 8.2.1.2 
  
 Testamente 
  
 Det kan finnas behov av att genom testamente bestämma att kvarlåtenskapen skall fördelas på annat sätt än enligt den legala arvsordningen. Ett testamente skall normalt bevittnas av två personer. 
 Ett testamente kan ibland vara oklart formulerat så att man måste försöka tolka det. Vid denna tolkning skall man försöka utröna vad testator avsett. För att underlätta denna tolkning finns det vissa presumtionsregler. En av dessa regler säger att om någon testamenterat till förmån för sin make/partner så skall förordnandet inte gälla om äktenskapet eller partnerskap är upplöst vid testators död eller om mål om upplösning av äktenskapet eller partnerskapet pågår. 
  
 8.2.1.3 
  
 Arvsskatt 
  
 Den som erhåller egendom genom arv eller testamente skall normalt erlägga arvsskatt på förvärvet. Den egendom som make/partner erhåller vid bodelning är inte skattepliktig. Vid beräkningen av vilken andel i en avlidens dödsbo som skall anses utgöra det gods som en make/partner erhåller på grund av bodelning finns bestämmelser i 15 och 15 a §§ lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt (AGL). Dessa regler innebär att andelen skall beräknas i enlighet med bodelningshandling om sådan föreligger i skatteärendet och annars till hälften av makarnas/partnernas samlade giftorättsgods. 
 När värdet av en arvs- eller testamentslott har beräknats, skall ett grundavdrag göras för att komma fram till den skattepliktiga lotten. Grundavdraget för make och partner är 280 000 kr. 
 På den sålunda framräknade skattepliktiga Williams beräknas därefter arvsskatten. Skatten beräknas efter tre olika skatteklasser. Skatten för make/partner beräknas efter första skatteklassen, vilken är den förmån- ligaste. 
  
 286  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 8.2.2 
  
 Sambor 
  
 8.2.2.1 
  
 Arv 
  
 Sambo har ingen arvsrätt. Om en sambo avlider har emellertid den efter- levande sambon rätt att som sin andel vid fördelning av sambornas gemensamma bostad och bohag alltid få ut så mycket av den behållna egendomen efter avdrag för skulder, i den mån det räcker, att det motsvarar två gånger prisbasbeloppet. 
  
 8.2.2.2 
  
 Testamente 
  
 Det är inte ovanligt att sambor skriver testamente till förmån för varandra. Liksom det finns presumtionsregler som tar sikte på testamen- te till förmån för make/partner finns en presumtionsregel angående testamente till förmån för sambo. Enligt denna bestämmelse skall ett testamentariskt förordnande till en sambo inte gälla om sambo- förhållandet har upphört före testators död. 
  
 8.2.2.3 
  
 Arvsskatt 
  
 Den del som sambo erhåller på grund av bodelning är inte skattepliktig. Liksom för make/partner skall andelen beräknas i enlighet med bodelningshandling om sådan finns och annars till hälften av sambornas behållna bodelningsbara egendom. 
 Grundavdraget är, liksom för makar/partner, 280 000 kr och arvs- skatten beräknas enligt första skatteklassen. 
  
 8.2.3 
  
 Personer som bor tillsammans i annan hus- hållsgemenskap 
  
 8.2.3.1 
  
 Arv 
  
 Personer som bor i annan hushållsgemenskap ärver inte varandra om inte släktförhållandena medför detta. 
 De arvsberättigade släktingarna indelas i tre arvsklasser. I första arvsklassen är det arvlåtarens barn som har arvsrätten. Om ett barn är avlidet när arvlåtaren dör, inträder det barnets avkomlingar i barnets ställe och delar på den arvslott som det barnet skulle ha fått om det levt. Finns det inga bröstarvingar går arvet till arvingarna i andra arvs- klassen. Där är det arvlåtarens föräldrar som har arvsrätten. De delar 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 287 
  
 sinsemellan lika. Om någon av dem är avliden, träder dennes avkom- lingar in i stället för den avlidna föräldern. Principen att varje gren ärver lika gäller även här. Om en avliden förälder saknar avkomlingar men den andra föräldern lever, tar den föräldern hela kvarlåtenskapen. Saknas det helt arvingar i andra arvsklassen går arvet till arvingarna i tredje arvsklassen. Där är det far- och morföräldrar som har arvsrätten. Skulle någon av dem vara avliden träder dennes barn (men inte dessa barns avkomlingar) in i den avlidnes ställe. Om det inte finns någon annan arvinge skall arvet tillfalla allmänna arvsfonden (jfr Eriksson, a.a. s. 61 ff.). 
  
 8.2.3.2 
  
 Testamente 
  
 Om någon vill att egendom som han eller hon lämnar efter sig skall fördelas på annat sätt än arvsreglerna medför måste denna person skriva testamente. Normalt krävs att testator fyllt 18 år. Både fysiska personer och juridiska personer (t.ex. staten, aktiebolag eller stiftelser) kan vara testamentstagare (jfr Eriksson, a.a. s. 88 f.). 
  
 8.2.3.3 
  
 Arvsskatt 
  
 Grundavdraget för barn är 70 000 kr. För övriga släktingar och andra personer är grundavdraget 21 000 kr. Skatten för barn och avkomling till barn beräknas efter första skatteklassen, liksom skatten för make/partner och sambo. Övriga arvingar och testamentstagare hänförs till andra skatteklassen vilken medför en högre arvsskatt än första skatteklassen. 
  
 8.3 
  
 Fastighetsrätt 
  
 8.3.1 
  
 Makar - registrerade partner 
  
 8.3.1.1 
  
 Lagfart, inskrivning och inteckning 
  
 Enligt 7 kap. 5 § ÄktB får en make/partner inte utan den andra makens/partnerns samtycke avhända sig, låta inteckna, hyra ut eller på annat sätt med nyttjanderätt upplåta fast egendom om denna egendom är giftorättsgods. En make/partner får således inte mot den andra makens/partnerns vilja företa dispositioner som äventyrar dennas giftorätt. Även om en make/partner innehar fast egendom som är dennas enskilda egendom, får maken/partnern enligt samma lagrum, med vissa angivna undantag, inte utan den andras samtycke vidta ovan nämnda 
  
 288  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 åtgärder om den fasta egendomen utgör makarnas/partnernas gemen- samma bostad. Denna bestämmelse är tänkt som ett skydd för att den ena maken/partnern inte äventyrar det gemensamma hemmet. Det gäller samma regler för tomträtt som för fast egendom. 
 I 20 - 22 kap. jordabalken (JB) finns regler om lagfart, inskrivning av tomträtt och inteckning. Här finns bland annat föreskrifter om att makes/partners samtycke skall inhämtas i vissa fall innan den sökta åtgärden kan beviljas. Dessa bestämmelser har tillkommit som en följd av reglerna om inskränkning i rätten att förfoga över fast egendom och tomträtt. 
  
 8.3.1.2 
  
 Hyra 
  
 Bestämmelser om hyra finns i 12 kap. JB. Hyra är avtal genom vilket hus eller delar av hus upplåts till nyttjande mot ersättning. 
 En hyresgäst som hyr en bostadslägenhet har aldrig längre uppsägningstid än tre månader. Om hyresgästen avlider har dödsboet rätt att säga upp avtalet inom en månad. Om två makar/partner gemensamt hyr en lägenhet och den ena av dem avlider har den efterlevande rätt att säga upp avtalet inom en månad (12 kap. 5 § JB). 
 En huvudregel vad gäller hyra är att en hyresgäst inte får överlåta hyresrätten utan hyresvärdens samtycke (12 kap. 32 §). Har en hyreslägenhet tillagts make/partner genom bodelning eller arvskifte får dock maken/partnern träda i hyresgästens eller dödsboets ställe. Denna rätt har också efterlevande make/partner som är ensam arvinge efter hyresgästen (12 kap. 33 §). Enligt 12 kap. 34 § har en hyresgäst rätt att överlåta hyresrätten till en närstående som varaktig sammanbor med honom, under förutsättning att han inte själv tänker använda lägenheten längre. En förutsättning är att hyresvärden lämnar sitt medgivande eller att hyresnämnden ger tillstånd till överlåtelsen. 
 Hyresavtal träffas vanligtvis för viss tid med rätt för hyresgästen efter hyrestidens utgång till förlängning av avtalet, s.k. besittningsrätt. Hyresgästen kan dock under vissa förutsättningar träffa överenskom- melse med hyresvärden innebärande att han avstår från denna besitt- ningsrätt. En såda n överenskommelse gäller dock mot hyresgästens make/partner endast om denna har godtagit överenskommelsen (12 kap. 45 § andra stycket). 
 Om flera hyr en lägenhet tillsammans har medhyresgäst rätt att få hyresavtalet förlängt för egen del om en av dem sagt upp hyresavtalet eller, till följd av annan omständighet som endast hänför sig till en av dem, de inte har rätt till gemensam förlängning av hyresavtalet. Kravet är att hyresvärden skäligen kan nöja sig med honom eller henne som 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 289 
  
 hyresgäst (12 kap. 47 §). Även om hyresgästen har förverkat hyres rätten eller annars begått ett så allvarligt kontraktsbrott att han eller hon saknar besittningsskydd kan en medhyresgäst, eller make/partner under vissa omständigheter ha rätt att överta kontraktet. Make/partner har härvid en förmånligare ställning än en annan medhyresgäst eftersom en make/partner har rätt till förlängning även när en förverkandegrund föreligger, dock inte om förverkandegrunden är dröjsmål med hyran. Även om en make/partner inte är medhyresgäst men har sin bostad i lägenheten har denna rätt till övertagande av hyresrätten i förverkande- situationer. Detta gäller dessutom också vid andra makens/partnerns försummade hyresbetalning eftersom det bara är hyresgästen själv som är skyldig att betala hyran. Tanken bakom denna regel är att hyresgästens make/partner inte skall bli lidande för att hyresgästen saknar intresse av att behålla lägenheten eller annars har brustit i sina förpliktelser enligt avtalet (jfr Andrade, Taylor, Hyra och annan nyttjanderätt till fast egendom, femte upplagan, 1997, s. 67). 
  
 8.3.1.3 
  
 Bostadsrätt 
  
 Bestämmelserna om bostadsrätter finns i bostadsrättslagen (1991:614). En bostadsrättsförening är en ekonomisk förening som har till ändamål att i föreningens hus upplåta lägenheter med bostadsrätt. Upplåtelse får endast ske till medlemmar i föreningen. 
 Den som har förvärvat en bostadsrätt får inte vägras inträde i bostadsrättsföreningen om han eller hon uppfyller kraven i föreningens stadgar och föreningen skäligen bör godta honom eller henne som bostadsrättshavare. Är den som har förvärvat bostadsrätten make eller partner till den tidigare innehavaren är möjligheten att vägra den nya innehavaren inträde i föreningen ytterligare begränsad (2 kap. 5 §). 
 Den som förvärvat en andel i en bostadsrätt får vägras inträde i föreningen, om annat inte bestämts i stadgarna. Detta gäller dock inte om två makar eller partner har förvärvat andelar på så sätt att de tillsammans innehar hela bostadsrätten (2 kap. 6 §). 
 Om en bostadsrättsförening har förvärvat en hyresfastighet för ombildning av hyresrätt till bostadsrätt får föreningen endast i vissa fall vägra hyresgäst medlemskap i föreningen. Ett sådant fall är när hyresgästen inte var hyresgäst när bostadsrättsföreningen förvärvade fastigheten. Undantag från denna bestämmelse görs när hyresgästen var make/partner till den som var hyresgäst vid förvärvstillfället och hyresgästen därefter övertagit hyresrätten (2 kap. 8 §). 
 En bostadsrättsförening kan med annan ingå avtal om att i framtiden upplåta en lägenhet med bostadsrätt, s.k. förhandsavtal. Den som tecknat 
  
 290  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 sådant avtal får inte sätta annan i sitt ställe. Undantag görs dock för make/partner (5 kap. 6 §). 
 Om inte annat har bestämts i stadgarna kan en bostadsrättshavares make/partner vara styrelseledamot eller suppleant utan att vara medlem i föreningen (9 kap. 12 §). 
  
 8.3.1.4 
  
 Övriga bestämmelser inom fastighetsrätten 
  
 Även beträffande arrende och sammanläggning enligt fastig hetsbild- ningslagen tillkommer särskilda rättsverkningar för makar/partner. Exempelvis har en efterlevande make/partner rätt att i vissa fall inträda som arrendator i jordbruksarrende, bostadsarrende och lägenhetsarrende. Fastigheter som ägs av makar/partner var för sig får under vissa förutsättningar sammanläggas med varandra. Vad gäller för värvslagarna (jordförvärvslagen (1979:230), lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m., förköpslagen (1967:868), lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom och lagen (1982:352) om rätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt) är gemensamt för dessa att de begränsningar som uppställs i fastighetsägarens rätt att förfoga över sin egendom inte gäller om för värvaren är gift eller registrerad partner med överlåtaren eller, när makar/partner förvärvar gemensamt, någon av förvärvarna är överlåtarens avkomling. 
 Beträffande lagen om tillstånd till förvärv av fast egendom föreligger inte heller någon begränsning om förvärvaren är gift eller registrerad partner med en person som inte behöver tillstånd på grund av reglerna om hemvist i landet. I prop. 1998/99:126 föreslås, mot bakgrund av Sveriges medlemskap i EU, att denna lag upphävs med verkan från utgången av år 1999. 
  
 8.3.2 
  
 Sambor 
  
 8.3.2.1 
  
 Lagfart, inskrivning och inteckning 
  
 Enligt 17 § sambolagen föreligger samma inskränkningar för sambor som för makar i rätten att förfoga över bostad som utgör sambornas gemensamma hem. 
 Sambor får enligt 2 § sambolagen i en av dem båda undertecknad handling anmäla till inskrivningsmyndigheten att en fastighet som är lagfaren för en av dem eller en tomträtt för vilken en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda. Har en sådan anmälan gjorts föreligger hinder mot överlåtelse och inteckning om inte samtycke från sambo lämnats. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 291 
  
 8.3.2.2 
  
 Hyra 
  
 De regler som gäller för makar/partner i hyreslagen gäller även för sambor. Således har när sambo avlider en efterlevande sambo rätt att säga upp avtalet inom en månad (12 kap. 5 § JB). Har en lägenhet tillagts en sambo genom bodelning eller övertagits enligt reglerna i 16 § sambolagen får sambon enligt 12 kap. 33 § JB träda i hyresgästens eller dödsboets ställe. Enligt 12 kap 24 § JB har hyresgästen rätt att överlåta hyresrätten till en bostadslägenhet till en närstående som varaktigt sammanbor med honom under förutsättning att han inte själv avser att använda lägenheten längre. En förutsättning härför är att hyresvärden lämnar sitt medgivande eller att hyresnämnden ger tillstånd till över- låtelsen. Ett avstående av besittningsrätten gäller endast mot hyres- gästens sambo om denna godtagit överenskommelsen (12 kap. 45 § andra stycket JB). Vidare har sambo samma rätt som make/partner till förlängning av hyresavtalet om andra sambons hyresavtal upphör (12 kap. 47 § JB). 
  
 8.3.2.3 
  
 Bostadsrätt 
  
 Möjligheten att vägra en ny bostadsrättsinnehavare som har förvärvat bostadsrätten från sin sambo inträde i bostadsrättsföreningen är begränsad (2 kap. 5 § bostadsrättslagen). 
 Om en bostadsrättsförening har förvärvat en hyresfastighet för ombildning av hyresrätt till bostadsrätt får föreningen inte vägra en hyresgäst som övertagit hyresrätten från en närstående som var hyresgäst vid förvärvstillfället medlemskap i föreningen om hyresrätten övergått till denna enligt 12 kap. 33 §, 34 § eller 47 § andra stycket JB (2 kap. 8 §). 
 Den som tecknat avtal om att i framtiden upplåta en lägenhet med bostadsrätt s.k. förhandsavtal får sätta sambo i sitt ställe (5 kap. 6 §). 
 Om inte annat har bestämts i stadgarna kan en bostadsrättshavares sambo vara styrelseledamot eller suppleant utan att vara medlem i föreningen (9 kap. 12 §). 
  
 292  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 8.3.2.4 
  
 Övriga bestämmelser inom fastighetsrätten 
  
 Inga av de bestämmelser som ovan angetts gälla för makar/partner gäller för sambor. 
  
 8.3.3 
  
 Personer som bor tillsammans i annan hus- hållsgemenskap 
  
 8.3.3.1 
  
 Lagfart, inskrivning och inteckning 
  
 Inga av de ovan berörda bestämmelserna gäller för personer i annan hushållsgemenskap. 
  
 8.3.3.2 
  
 Hyra 
  
 Reglerna i 12 kap. 34 § JB om rätten för en hyresgäst att överlåta sin lägenhet till en närstående omfattar sammanboenden både inom och utanför sambolagen. Med begreppet närstående i bestämmelsen avses inte endast föräldrar, barn, syskon och andra närmare släktingar utan även samboende under äktenskapsliknande förhållanden eller samboende med annan som på grund av föreliggande omständigheter kan anses stå hyresgästen nära (prop. 1967:141 s. 220). Av rättspraxis på området framgår att parterna måste ha haft ett gemensamt hushåll men att de inte gemensamt behöver ha svarat för hushållsutgifterna (jfr rättsfallen RBD 41:77 och 20:79). Vidare måste sammanboendet ha haft en viss varaktighet. I regel krävs att samboendet varat inemot tre år (jfr RBD 23:83, 6:85 och 23:88). Även sammanboende under kortare tid kan ibland anses som varaktigt. Härför krävs då dels att de sammanboende ursprungligen avsåg att bo ihop under lång tid, dels att sammanboendet kom att avbrytas av en plötslig och oförutsedd händelse, t.ex. hyresgästens död. Som närstående sammanboende räknas inte inne- boende (jfr Andrade, a.a. s. 149 f.). 
 En medhyresgäst har i vissa fall rätt att få avtalet förlängt för egen del enligt bestämmelserna i 12 kap. 47 § JB utan att det uppställs krav på äktenskap eller samboförhållande mellan hyresgästerna. 
  
 8.3.3.3 
  
 Bostadsrätt 
  
 Vad gäller möjligheten till inträde och medlemskap i bostads- rättsförening (2 kap. 5 § och 2 kap 8 §) gäller de utökade möjligheterna härtill makar och närstående. Begreppet närstående i bostadsrättslagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 293 
  
 har samma innebörd som i hyreslagstiftningen (jfr Moran, Richards, Bostadsrätt, 1996 s. 95). Uttrycket omfattar således sammanboenden både inom och utanför sambolagen. 
  
 8.3.3.4 
  
 Övriga bestämmelser inom fastighetsrätten 
  
 De bestämmelser som det redogjorts för ovan och som gäller för makar/partner och i vissa fall avkomling blir inte tillämpliga på grund av sammanboende i annan hushållsgemenskap. 
  
 8.4 
  
 Den allmänna pensioneringen, m.m. 
  
 8.4.1 
  
 Makar - registrerade partner 
  
 8.4.1.1 
  
 Folkpension och tilläggspension 
  
 Riksdagen beslutade år 1994 om principer för ett reformerat allmänt pensionssystem för ålderspension och förtidspension och därefter år 1997 om ytterligare riktlinjer för reformeringen av förtids pensions- systemet. Ett reformerat ålderspensionssystem har därefter genomförts från och med år 1999 genom införandet av lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension (LIP) och lagen (1998:702) om garanti- pension. 
 Det reformerade ålderspensionssystemet bygger på att pensionen baseras på inkomster från första kronan under hela förvärvslivet, den s.k. livsinkomstprincipen. Pensionsrätt skall till viss del tillgodoräknas inom ett fördelningssystem och delvis i ett premiereservsystem. Det reformerade systemet skall införas successivt. Personer födda åren 1938 - 1953 skall få sin ålderspension beräknad med ett ökat antal tjugondelar enligt reformerade regler och resterande del enligt tidigare bestämmelser om tilläggspension i form av ålderspension. Dessa senare bestämmelser har dock förts över till lagen om inkomstgrundad ålderspension. 
 Pensionsrätt grundas i huvudsak på den pensionsgrundande inkomsten, men kan i vissa situationer även grundas på s.k. pensions- grundande belopp. Bakgrunden är att det med ett livsinkomstbaserat system uppstår behov av kompensation i pensionshänseende för sådan frånvaro från arbetsmarknaden som inte rimligen bör slå igenom som minskad pensionsrätt. Sådant belopp kan bl.a. tillgodoräknas en förälder som har små barn under barnets fyra första levnadsår. 
 Äktenskap eller registrerat partnerskap påverkar som huvudregel inte den inkomstgrundade ålderspensionen. Inom premiereservsystemet kan 
  
 294  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 dock pensionsrätt för premiepension år för år överföras mellan makar förutsatt att de i förväg har anslutit sig till ordningen för överföring. Motsvarande möjlighet finns inte för sambor, vilket motiverats med bestämmelsernas samband med reglerna om likadelning av makars egendom vid äktenskapets upplösning. 
 För personer med tilläggspension finns bestämmelser om tillgodo- räknande av s.k. vårdår. Enligt 4 kap. 1 § LIP skall en förälder som under större delen av ett kalenderår vårdat ett här bosatt barn som inte fyllt tre år under vissa förutsättningar tillgodoräkna sig det året som vårdår, vilket innebär att året vid beräkning av pensionsrätt jämställs med år med pensionspoäng. Med förälder likställs enligt 4 kap. 12 § LIP den med vilken föräldern är eller har varit gift eller har eller har haft barn om de stadigvarande sammanbor. Äktenskapet/det registrerade partnerskapet eller det kvalificerade samboförhållandet har således den effekten att vårdår kan tillgodoräknas för vård av styvbarn. 
 Bestämmelserna om garantipension ersätter tidigare regler om grund- skydd i form av folkpension, pensionstillägg och särskilt grundavdrag för personer som omfattas av det reformerade ålderspensionssystemets intjänanderegler, dvs. personer födda år 1938 eller senare. Garanti- pensionen är, till skillnad från ålderspension i form av folkpension, ingen grundpension som utges till alla pensionärer utan är avsedd att täcka grundtrygghetsbehovet för dem som har ingen eller en låg inkomst- grundad ålderspension. 
 För personer födda år 1937 eller tidigare gäller tills vidare reglerna om folkpension i form av ålderspension.  
 Ö-garpsutredningen 
  har dock i sitt betänkande Garantipension och bosättningstillägg för personer födda år 1937 eller tidigare (SOU 1999:17) lämnat ett förslag till ett grund- skydd för dessa personer enligt i stort samma principer som för garanti- pension. Förslaget har remissbehandlats och bereds för närvarande i regeringskansliet. 
 Nivån på garantipensionen påverkas, på motsvarande sätt som den tidigare folkpensionen, av om pensionstagaren är gift eller registrerad partner under förutsättning att pensionstagaren varaktigt lever tillsammans med sin make/partner. Makereduktionen förklaras bl.a av att förmånen skall utgöra en ekonomisk grundtrygghet och att ett par som bor tillsammans normalt har mindre utgifter för hushållet än de hade haft om de bott var och en för sig. 
 Folkpension i form av förtidspension kan utgå till försäkrade mellan 16 och 65 år om deras arbetsförmåga på grund av sjukdom eller liknande är varaktigt nedsatt med minst en fjärdedel. Vid nedsättning som inte bedöms som varaktig men ändå som bestående under avsevärd tid kan sjukbidrag utgå. Sjukbidraget är begränsat till viss tid, men i övrigt följer det samma regler som förtidspension. Hel förtidspension 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 295 
  
 såvitt avser folkpensionsdelen utges med 90 % av prisbasbeloppet för ensamstående försäkrad och med 72,5 % av det prisbasbeloppet för gift försäkrad. 
 Äktenskap eller registrerat partnerskap påverkar inte i sig förtids- pension eller sjukbidrag inom tilläggspensioneringen på annat sätt än vad ovan redovisats om vårdår. 
  
 Walsh 
  
 Efterlevandeförmåner till vuxna efterlevande 
  
 Till en person vars make eller partner har avlidit utges för närvarande efterlevandepension i form av tilläggspension och folkpension som om- ställningspension, förlängd omställningspension, särskild efterlevande- pension samt änkepension till kvinnor enligt övergångsregler. Efter- levandepensionen består såväl av folkpension som av tilläggs pension. Utredningen om efterlevandepension har lämnat ett förslag om anpass- ning av efterlevandeförmåenerna till det reformerade ålders pensions- systemet (Efterlevandepension - En anpassning till det reformerade ålderspensionssystemet, SOU 1998:120). Förslaget har remiss behandlats och bereds för närvarande i regeringskansliet. 
 I premiereservsystemet finns möjlighet att teckna ett frivilligt efter- levandeskydd. En pensionssparare som har barn under 20 år eller är gift/registrerad partner eller ogift och stadigvarande sammanbor med någon som är ogift och som spararen tidigare har varit gift med eller har eller har haft barn tillsammans med, kan under förvärvsaktiv tid teckna ett efterlevandeskydd om ett eller två inkomstbasbelopp som utges under fem år. En pensionssparare som är gift/registrerad partner eller lever i ett kvalificerat samboförhållande kan även teckna ett livsvarigt efter- levandeskydd i samband med att han eller hon börjar ta ut sin premiepension. 
  
 8.4.1.3 
  
 Särskilda folkpensionsförmåner 
  
 I 9 kap. lagen om allmän försäkring (AFL) regleras två av de särskilda folkpensionsförmånerna, handikappersättning och vårdbidrag. 
 Handikappersättning påverkas inte till sitt belopp eller på annat sätt av äktenskapet/det registrerade partnerskapet som sådant. 
 En förälder som vårdar ett sjukt eller handikappat barn, kan i vissa fall få vårdbidrag. Med förälder likställs enligt 20 kap. 2 § andra stycket AFL den med vilken förälder är eller har varit gift eller har eller har haft barn om de stadigvarande sammanbor. I detta avseende kan ett äktenskap/partnerskap få betydelse vid vård av styvbarn. 
  
 296  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 8.4.1.4 
  
 Särskilt pensionstillägg för långvarig vård av sjukt eller handikappat barn 
  
 Genom lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension i form av ålderspension kompenseras förälder som under minst sex år har vårdat sjukt eller handikappat barn och som därvid har avstått från förvärvsarbete. Med förälder likställs bl.a. den som varit gift med barnets förälder eller har haft barn med denne om de varaktigt bott till- sammans. Likställighetsregeln innebär ett krav på att äktenskapet/- partnerskapet eller samboförhållandet skall ha förelegat redan under vårdtiden. 
  
 8.4.1.5 
  
 Bostadstillägg för pensionärer 
  
 Bostadstillägg till pensionärer (BTP) regleras genom lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer. Bostadstillägg till pensionärer syftar till att ge förutsättning för pensionärer med ingen eller låg inkomst- grundad ålderspension att ha tillgång till en bostad av god kvalitet utan att boendekostnaden minskar möjligheterna att också i övrigt ha en tillfredsställande standard. De i dag gällande reglerna för bostadstillägg trädde i kraft den 1 januari 1995. Storleken av tillägget har gjorts beroende av såväl den faktiska bostadskostnaden som av pensions- tagarens egna resurser i form av inkomster och tillgångar. 
 Rätten till BTP är inte i grunden knuten till någon form av samlevnad men beträffande makar/partner som sammanlever skall årsinkomsten för envar av dem beräknas utgöra hälften av deras sammanlagda inkomst och värdet av förmögenheten skall beräknas utgöra hälften av deras sammanlagda förmögenhet. 
 BTP utges till den som är bosatt i Sverige och har ålderspension (fr.o.m. 65 års ålder), förtidspension/sjukbidrag, omställningspension eller särskild efterlevandepension från folk- eller tilläggs pensioneringen. BTP kan också utges till den som har änkepension enligt övergångsbestämmelser eller till den som uppbär pension enligt lagstiftning i stat som ingår i EU/EES och är bosatt i Sverige. 
 Vissa av de pensionsförmåner som utgör en förutsättning för BTP upphör om den berättigade gifter sig eller ingår registrerat partnerskap. Omfattningen av den berörda personkretsen påverkas således av äktenskaplig samlevnad. 
 Som ett komplement till BTP finns ett särskilt bostadstillägg till pensionärer (SBTP). Detta bostadstillägg betalas ut till pensionärer vars inkomster efter avdrag för skälig bostadskostnad understiger en skälig levnadsnivå. En skälig levnadsnivå anses utgöra lägst 1,234 gånger 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 297 
  
 prisbasbeloppet för den som är ogift och lägst 1,024 gånger prisbasbeloppet för den som är gift. Som skälig bostadskostnad anses en bostadskostnad som uppgår till högst 5 200 kr. 
  
 8.4.1.6 
  
 Arbetsskadeförsäkring 
  
 Lagen omfattar ersättning vid sjukdom och bestående nedsättning av arbetsförmågan samt ersättning vid dödsfall. En förutsättning för att ersättning skall utges är, oavsett vilken ersättningsform det gäller, att skadan eller dödsfallet inträffat till följd av arbetsskada. Ersättning till den arbetsskadade utgår främst i form av sjukpenning eller livränta. Varken dessa förmåner eller begravningshjälp som utgår i samband med dödsfall har anknytning till äktenskapet eller det registrerade partnerskapet. Äktenskapet/partnerskapet har däremot betydelse för de efterlevandelivräntor som kan utgå. 
  
 8.4.1.7 
  
 Efterlevandeskydd inom tjänstepensioneringarna 
  
 Vid sidan av den allmänna pensioneringen finns olika tjänstepensions- system som grundar sig på kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter och som omfattar i stort sett alla löntagare i Sverige. Pension enligt dessa system utgör komplettering till det allmänna pensions- systemet. I huvudsak förekommer fyra sådana former av pensioner, nämligen a) pension till statsanställda (PA 91), b) pension till kommunal- och landstingsanställda (PFA 98), c) pension till privat- anställda tjänstemän och arbetsledare (ITP) och d) Avtalspension SAF- LO till privatanställda arbetare. Pensionsvillkoren för Avtalspension  
 SAF-LO 
  innefattar ålderspension och återbetalningsskydd och familjeskydd kan väljas. Övriga pensioner ges i form av ålderspension, sjukpension och efterlevandepension. Ålders pension och sjukpension är i huvudsak oberoende av pensionstagarens samlevnadsförhållanden. 
  
 Statlig tjänstepension 
 : Efterlevandeskyddet i  
 PA-91 
  utgörs av efter- levandepension och kompletterande efterlevandepension. Efterlevande- pension kan utges efter en arbetstagare som vid dödsfallet omfattades av  
 PA-91 
  eller hade ålders- eller sjukpension enligt planen. Rätten till efterlevandepension tillkommer efterlevande make/registrerad partner som stadigvarande sammanbodde med arbetstagaren vid dennes död samt arvsberättigade barn under 20 år. Rätten till efterlevandepension upphör för make/partner när denne ingår nytt äktenskap/registrerat partnerskap. Efterlevandepension utbetalas under en tid av fem år fr.o.m. månaden efter dödsfallet, dock längst till utgången av den månad 
  
 298  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 då den avlidna skulle ha fyllt 70 år eller, när det gäller arbetstagare som avgått efter fyllda 65 år, längst under fem år räknat från avgången. 
 Om den avlidnes pensionsunderlag överstiger 7,5 basbelopp kan också kompletterande efterlevandepension utges. Någon maximitid under vilken kompletterande efterlevandepension till make/partner längst kan utbetalas finns inte. Även denna pension upphör när den efterlevande maken/partnern ingår äktenskap eller registrerat partnerskap. 
  
 PFA 98 
 : Efterlevandepension inom den kommunala avtalspensione- ringen innebär att det vid dödsfall utbetalas efterlevandepension till efterlevande make/registrerad partner under en tid av fem år efter döds- fallet. Någon begränsning till efterlevande som är under 65 år finns dock inte. Rätten till efterlevandepension upphör om den förmånsberättigade ingår nytt äktenskap. Detsamma gäller om den förmånsberättigade stadigvarande sammanbor med någon som denna har varit gift med eller har eller har haft barn med. 
  
 Industrins och handelns tilläggspension för tjänstemän (ITP):  
 ITP- planen omfattar bl.a. familjepension. Planen omfattar även en kompletterande ålderspension,  
 ITPK 
 , i form av egenpension som baseras på en inbetald premie. Egenpensionen kan i sin tur kompletteras med ett familjeskydd. Familjepension enligt  
 ITP-planen 
  utges till efterlevande make/registrerad partner och barn. Rätten till ITP:s familjepension upphör att gälla om efterlevande make/partner gifter om sig eller registrerar partnerskap före 60 års ålder. Detsamma gäller om den efterlevande flyttar ihop med en person som denna tidigare varit gift med eller har eller har haft barn tillsammans med. Familjeskydd enligt ITPK utges till make/partner eller sambo och i andra hand till barn oavsett ålder. Detta kan ändras genom ett särskilt förordnande. Familjeskyddet börjar att utbetalas från och med månaden efter dödsfallet och betalas ut månadsvis under fem år, dock längst till och med den månad då den avlidne skulle ha fyllt 65 år. Familjeskyddet påverkas inte av att efterlevande make/partner eller sambo ingår nytt äktenskap eller registrerat partnerskap. 
  
 Avtalspension  
  
 SAF-LO: 
  
 Samma personer förmånstagare som angetts för ITPK. 
  
 8.4.1.8 
  
 Tjänstegrupplivförsäkring (TGL) 
  
 En annan efterlevandeförmån är tjänstegrupplivförsäkringen. På den privata sektorn regleras den mellan SAF, LO och PTK. Det finns dessutom en statlig grupplivförsäkring för alla statsanställda  
 (TGL-S). 
  För kommunalanställda finns ett motsvarande grupplivskydd  
 (TGL-KL). 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 299 
  
 Tjänstegrupplivförsäkringen avser i huvudsak att täcka de omedel- bara omställningskostnaderna vid vissa förtida dödsfall. Dödsfallet skall normalt ha inträffat före 65 års ålder. 
 Inom den privata sektorn ingår i  
 TGL för arbetare  
 begravningshjälp, grundbelopp och barnbelopp. Enligt försäkringsvillkorens generella förmånstagarförordnande tillfaller grundbelopp bl.a. make och registrerad partner. 
 Inom den privata sektorn ingår i  
 TGL för tjänstemän  
 grundbelopp och barntillägg. Make och registrerad partner ingår i det generella förmånstagarförordnandet. 
 I  
  
 TGL-S 
  
 ingår grundbelopp, barnbelopp och begravningshjälp. Förmånstagare är bland annat make och registrerad partner. 
 I  
  
 TGL-KL 
  
 ingår grundbelopp, barnbelopp och begravningshjälp. Förmånstagare är bl.a. make och registrerad partner. 
  
 8.4.2 
  
 Sambor 
  
 8.4.2.1 
  
 Den allmänna pensioneringen 
  
 Vad gäller de ovan redovisade pensionsförmånerna likställs i samtliga fall kvalificerade samboförhållanden med äktenskap/partnerskap med undantag för överföring av pensionsrätt för premiepension. Har samborna tidigare varit gifta eller registrerade partner med varandra eller har de eller har de haft barn tillsammans likställs de således med makar/partner. Beträffande efterlevandeförmånerna likställs även sambo som väntade barn med den avlidna. 
 Med makar/partner likställs enligt  
 lagen om bostadstillägg till pensionärer  
 de som tidigare varit gifta med varandra eller har eller har haft barn tillsammans och som stadigvarande bor tillsammans. Sedan den 1 januari 1998 likställs enligt samma paragraf dessutom en man och en kvinna som utan att vara gifta med varandra lever tillsammans och är folkbokförda på samma adress om inte skäl visas för annat. Enligt prop. 1997/98:1, volym 6, utgiftsområde 11, finns det situationer när en man och en kvinna sammanbor där det inte är motiverat att betrakta dem som makar. Exempel på detta är när mor och son, syskon eller andra som är nära släkt bor tillsammans. Likaså kan det finnas fall där en man och en kvinna sammanlever men ändå inte är att betrakta som gifta. Ett sådant fall kan vara när en man och en kvinna visserligen sammanlever men där det av omständigheterna visas att den ena personen också kan ses som inneboende. Det får då ankomma på pensionären att visa att det inte är fråga om ett samboförhållande. För att undvika att tillämpningen upp- 
  
 300  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 levs som stötande bör det inte ställas allt för stora krav på pensionären för att visa detta. 
 Lagen om homosexuella sambor hänvisar inte till lagen om bostadstillägg för pensionärer. Denna lag är således inte tillämplig på sambor av samma kön. 
  
 8.4.2.2 
  
 Arbetsskadeförsäkringen 
  
 Med make/partner likställs inom arbetsskadeförsäkringen den som, utan att vara gift, stadigvarande sammanbodde med en icke gift försäkrad vid dennes död och som tidigare har varit gift med eller har eller har haft eller då väntade barn med den försäkrade. 
  
 8.4.2.3 
  
 Efterlevandeskydd inom tjänstepensionering 
  
 Statlig tjänstepension 
 : Med make/partner jämställs den som, utan att vara gift, stadigvarande sammanbodde med en ogift arbetstagare vid dennes död och som tidigare varit gift med eller som har eller har haft eller då väntade barn med denne. 
  
 PFA 98:  
 Med make/partner jämställs den som, utan att vara gift, stadigvarande sammanbodde med en icke gift man eller kvinna vid dennes död och som tidigare varit gift med eller har eller har haft eller då väntade barn med denne. 
  
 Industrins och handelns tilläggspension för tjänstemän (ITP):  
 Sambo omfattas inte av familjepension enligt  
 ITP-planen. 
  Familjeskydd enligt  
  
 ITPK-planen 
  
 utges även till sambo. Sambo till den försäkrade anses en person vara om de båda är ogifta och bor tillsammans under sådana förhållanden att antingen lagen om sambors gemensamma hem eller lagen om homosexuella sambor är tillämplig på dem. 
  
 Avtalspension  
  
 SAF-LO: 
  
 Efterlevandeskyddet tillkommer sambo. Sambo är den ogifta person som vid dödsfallet bodde tillsammans med en ogift försäkrad under äktenskapsliknande förhållanden eller förhållanden som liknar registrerat partnerskap under förutsättning att de har eller väntar barn tillsammans, tidigare varit gifta med varandra eller levt tillsammans i ett registrerat partnerskap eller i vart fall stadig- varande sammanbott sedan minst sex månader. 
  
 8.4.2.4 
  
 Tjänstegrupplivförsäkring (TGL) 
  
 TGL för arbetare:  
 Grundbeloppet utges till sammanboende som har, har haft eller väntar barn med den försäkrade eller till sammanboende med 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 301 
  
 vilken den försäkrade tidigare varit gift eller registrerad partner. Grundbeloppet utges även till annan sambo av samma eller av motsatt kön. Efterlämnar den försäkrade särkullbarn betalas hälften av grundbeloppet ut till dessa och hälften till sambon. Efterlämnar den försäkrade inte särkullbarn är sambon förmånstagare till hela grundbeloppet. Sammanboendet skall ha varit stadigvarande sedan minst sex månader. Både den försäkrade och den sammanboende skall ha fyllt 18 år. För att kunna betraktas som sambo krävs att parterna sammanbott under äktenskapsliknande eller partnerskapsliknande förhållanden (SAF, Försäkringar på arbetsmarknaden enligt lag och kollektivavtal, 1997). 
  
 TGL för tjänstemän:  
 Den som vill att TGL skall tillfalla hans eller hennes sambo av samma eller motsatt kön måste skriva ett särskilt förmånstagarförordnande. Detta gäller även om det finns gemensamma barn. 
  
 TGL-S: 
  
 Med sambo avses en ogift man och en ogift kvinna som under äktenskapsliknande förhållanden bor tillsammans med en ogift arbetstagare eller före detta arbetstagare av motsatt kön. För att sambo skall godtas som förmånstagare utan särskild prövning krävs att arbetstagaren och sambon var kyrkobokförda på samma adress sedan minst sex månader samt att ingen hävdar att villkoren för rätt till försäkringsbelopp inte är uppfyllda. 
  
 TGL-KL: 
  
 Med sambo avses sedan den 1 maj 1999 den person som arbetstagaren stadigvarande sammanlevde med under äktenskaps- liknande förhållanden eller under förhållanden som liknar registrerat partnerskap när dödsfallet inträffade. Sammanlevnaden skall ha omfattat en minsta tid om sex månader och såväl arbetstagaren som sambon skall vid detta tillfälle vara ogift och inte registrerad partner samt ha fyllt 18 år. 
  
 302  
 Det sociala trygghetsområdet 
  
 SOU 1999:104 
  
 8.4.3 
  
 Personer som bor tillsammans i annan hus- hållsgemenskap 
  
 8.4.3.1 
  
 Den allmänna pensioneringen och arbetsskadeförsäkring 
  
 Sammanboende i annan hushållsgemenskap inverkar inte på utfallet av pensioner och arbetsskadeförsäkring. 
  
 Alvarez 
  
 Efterlevandeskydd inom tjänstepensioneringen 
  
 Personer som delar bostad utan att vara gifta, registrerade partner eller sambor har inget efterlevandeskydd inom tjänstepensioneringen. Visserligen kan familjeskyddet inom  
 ITPK  
 och  
 Avtalspension  
  
 SAF-LO 
  
 ändras genom ett särskilt förordnande. Valet av förmånstagare begränsas dock i kommunalskattelagen. De personer som kan komma i fråga som förmånstagare är make eller tidigare make, sambo eller tidigare sambo av motsatt eller samma kön, registrerad partner eller tidigare registrerad partner samt barn, styvbarn eller fosterbarn till någon av dessa personer (jfr anvisningarna till 31 § kommunalskattelagen). 
  
 Gates 
  
 Tjänstegrupplivförsäkring (TGL) 
  
 TGL för arbetare:  
 Grundbeloppet tillfaller make/registrerad partner, sambo av samma eller motsatt kön och/eller barn i nu nämnd ordning. Genom en skriftlig anmälan kan emellertid annan eller andra förmåns- tagare sättas in. För att grundbeloppet skall utgå krävs dock att arbetstagaren efterlämnar make/registrerad partner, sambo av samma eller motsatt kön eller barn. 
  
 TGL för tjänstemän:  
 Genom en skriftlig anmälan kan vilken fysisk person som helst göras till förmånstagare till grundbeloppet. 
 Förmånstagare till  
  
 TGL-S 
  
 är enligt avtalet i nu nämnd ordning, make eller registrerad partner som får hela beloppet, sambo av motsatt kön som får halva beloppet om arbetstagaren efterlämnade arvsberättigat barn och i annat fall hela beloppet, arvsberättigade barn som får halva beloppet om arbetstagaren efterlämnade sambo med förmånstagarrätt och i annat fall hela beloppet. Grundbelopp betalas endast ut till den som efterlämnar make/partner, sambo av motsatt kön eller barn. Den som vill att någon annan än make/partner, sambo av motsatt kön eller barn skall vara förmånstagare till försäkringsbelopp kan när som helst ändra förmånstagar förordnand et. Grundbelopp betalas dock endast ut till den som efterlämnar make/partner, sambo av motsatt kön eller arvsberättigat barn. Den som inte har make/partner, sådan sambo eller barn kan 
  
 SOU 1999:104 
  
 Det sociala trygghetsområdet  
 303 
  
 således inte skapa ett grundbelopp för t.ex. förälder genom att skriva ett förmånstagarförordnande. 
 Beträffande  
 Buck 
  gäller att den som vill att någon annan än make/partner, sambo av motsatt eller samma kön eller arvsberättigat barn under 20 år skall vara förmånstagare till försäkringsbelopp kan när som helst ändra förmånstagar förordnandet. För att grundbelopp skall utges krävs dock att arbetstagaren efterlämnar make/partner, sambo av motsatt eller samma kön eller arvsberättigat barn under 20 år. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Kommitténs undersökningar  
 305 
  
 9 Kommitténs undersökningar 
  
 9.1 
  
 Kommitténs undersökning av andra hushållsgemenskaper 
  
 9.1.1 
  
 SCB:s statistik 
  
 Sedan 1974 samlar SCB varje år in uppgifter i olika befolkningsgrupper i sin undersökning om levnadsförhållanden  
 (ULF-undersök 
  ningen). Undersökningen är rikso mfattande och avser Sveriges befolkning i åldrarna  
 16-84 
  år. Undersökningen är en stickprovsundersök ning och de som intervjuas är folkbokförda i Sverige. Uppgifterna samlas in i sam- band med besöksintervjuer. Antalet intervjupersoner är cirka 6 000 per år. Intervjupersonerna lämnar uppgifter om bl.a. vilka andra personer som bor i samma bostad, deras ålder, kön och eventuell släkt skapsrela- tion till intervjupersonen. I undersökningen är det endast sambor av motsatt kön som registreras som sambor. Smith sexuella sambor registreras som sammanboende med annan. Vad gäller andra personer än makar/partner och sambor som delar bostad belyses inte anledningen till sammanboendet och inte heller hur länge sammanboendet har varat. 
 Kommittén har låtit SCB göra en bearbetning av materialet angående hushållens sammansättning åren  
 1994-1996. 
  I bearbetningen är makar/partner och sambor av motsatt kön undantagna. Under sökningen baserar sig alltså på de personer som registrerats som ensamstående och i ett senare led de personer som registrerats som ensamstående men inte som ensamboende. Härvid bör anmärkas att med ensam stående avses även barn som fyllt 16 år oavsett om de bor kvar i sin ursprungsfamilj eller inte. På grundval av det bearbetade materialet har sedan vissa statistiska antaganden gjorts beträffande befolkningen i sin helhet. 
 Inledningsvis har framkommit att ett genomsnittligt antal ensam- stående i landet mellan 16 och 84 år under de år undersökningen avser uppgick till 2 574 000 personer eller 37 % av befolkningen i den angivna ålderskategorin. De personer som registrerats som ensamstående men inte ensamboende uppgick till 970 000 personer (ca 15 % av befolk- ningen mellan 16 och 84 år). 
  
 306  
 Kommitténs undersökningar  
 SOU 1999:104 
  
 Bearbetningen har därefter specialiserats på de personer som registrerats som ensamstående men inte ensamboende och en gruppering har gjorts efter vilka personer som intervjupersonen har uppgett sig bo tillsammans med. Från denna undersökning har personer som enbart bor tillsammans med barn under 21 år uteslutits. Det bearbetade materialet har sedan skattats på befolkningen i sin helhet och bör därmed tolkas med försiktighet. Undersökningen har avsett såväl antal personer i befolkningen som antalet hushåll. Tabellerna i  
 bilaga 5  
 visar under- sökningsresultatet. 
 Enligt SCB:s beräkningar uppgick antalet ensamstående mellan 16 och 84 år som har annan person i hushållet än barn under 21 år till 751 000 personer, vilket motsvarar ca 9 % av befolkningen i samma åldersgrupp. Antalet hushåll där dessa personer sammanbor uppgick till 272 000. 
 Av de 751 000 personerna var cirka 462 000 ungdomar i åldern 16 - 20 år. Drygt 95 % av dessa ungdomar bodde tillsammans med föräldrar och eventuella syskon, och är därmed inte relevanta för kommitténs undersökning. Övriga (ca 5 %) bodde med enbart syskon eller annan. I denna grupp döljer sig troligtvis också ungdomar som är familje hemspla- cerade eller bor i olika gruppboenden eller i annat socialt boende. Det finns anledning att anta att även dessa ungdomars rättsskydd är till godo- sett genom annan lagstiftning och gruppen faller således inte inom ramen för kommitténs uppdrag. 
 Gruppen ensamstående personer som var 21 år och däröver och som bodde tillsammans med en annan person över 21 år uppg ick enligt SCB:s beräkningar till ca 289 000 personer fördelade på 118 000 hushåll. Av dessa 289 000 personer var ca 160 000 (55 %) i åldern 21- 
  
 28 
  
 år. 
  
 Av de 289 000 personerna var det 23 000 föräldrar som bodde med 
 barn i åldern mellan 21 och 28 år och lika många som bodde med barn över 29 år. Det var 168 000 vuxna barn (21 år eller äldre) som bodde tillsammans med en eller båda föräldrarna och eventuella syskon. Sammanlagt förekom sammanboenden mellan föräldrar och vuxna barn i drygt 80 000 hushåll. 
 Vidare var det 34 000 av de 289 000 personerna som bodde tillsammans med enbart syskon (12 %). Dessa sammanboenden förekom i cirka 17 000 hushåll. 
 Det var slutligen 37 000 personer av de 289 000 (13 %) som bodde tillsamman med enbart annan än barn, förälder eller syskon. En sådan annan kan vara syskonbarn, svärson, svärdotter, morförälder, farförälder, barnbarn, fosterbarn, fostersyskon inneboende eller övrig (arbetskamrat, studiekamrat, vän, annan släkting etc.). I denna grupp finns även homosexuella sambor och personer som bor i olika typer av 
  
 SOU 1999:104 
  
 Kommitténs undersökningar  
 307 
  
 gruppboenden. Dessa sammanboenden förekom i cirka 18 000 hushåll. Att såsom ensamstående bo tillsammans med enbart någon annan än barn, förälder eller syskon var vanligast förekommande i åldersgruppen  
 21-28 
  år (ca 22 000 personer). 
  
 9.1.2 
  
 Behovet av en närmare undersökning 
  
 De uppgifter som har framkommit genom SCB:s bearbetning av materialet från  
 ULF-undersökningarna 
  visar att det är ett begränsat antal vuxna personer som lever tillsammans med en annan vuxen utan att det är fråga om äktenskap eller äktenskapsliknande sam levnad. Det är tveksamt i hur många av dessa hushåll det finns en så pass utvecklad gemenskap att det finns behov av en reglering som ger skydd åt den svagare parten. De grupper som kan tänkas ha behov av ökad rättslig trygghet torde främst vara de där sammanboendet varat under en lång tid och där parternas ekonomi är så sammanflätad att den kan liknas vid den ekonomiska gemenskap som normalt råder i äktenskap och vid äkten- skapsliknande samlevnad. Något besked om antalet sådana hushåll ger det framtagna materialet inte. Kommittén har därför ansett att det finns anledning att närmare undersöka hushållens samman sättning, an- ledningen till deras uppkomst, deras tänkta och faktiska varaktighet samt eventuella behov av eller önskemål om lagregle ring. 
 SCB:s material omfattar tre årgångar av  
 ULF-undersökningar. 
  De grupper kommittén har anledning att titta närmare på är framför allt vuxna barn som bor kvar i föräldrahemmet, syskon som bor tillsammans utan föräldrarna samt andra släktingar, vänner arbetskamrater, studiekamrater m.fl. som bor tillsammans. Kommittén har som tidigare angetts inte ansett att de intervjupersoner som är 16 - 20 år och som har uppgett sig bo kvar i föräldrahemmet är intressanta i sammanhanget. Sedan dessa personer tagits bort kvarstår ett begränsat antal intervjupersoner. En mer omfattande undersökning har inte visat sig vara praktiskt genomförbar. Valet har således stått mellan att göra en undersökning som baserar sig på de personer som förekommit i ULF- undersökningarna eller att helt avstå från att närmare undersöka de angivna hushållen. Kommittén har härvid utgått från att en undersökning av mindre format är bättre än ingen undersökning alls. Även om försiktighet är påkallad när det gäller att dra slutsatser av ett mindre material bör undersökningsresultatet kunna ge viss ledning vid bedömningen av om det finns ett behov av en ökad rättslig trygghet för några grupper av sammanboende. 
  
 308  
 Kommitténs undersökningar 
  
 SOU 1999:104 
  
 9.1.3 
  
 Kommitténs intervjuundersökning 
  
 På Samboendekommitténs uppdrag har SCB utfört en intervju- undersökning per telefon bland de personer som i  
 ULF-undersökning 
  under åren  
 1994-1996 
  uppgett sig vara ensamstående med annan person i hushållet än barn under 21 år. Från undersökningen har åldersgruppen  
 16-20 
  år undantagits i den mån personer i denna grupp bor tillsammans med förälder och eventuellt syskon. Urvalet utgjordes av 794 personer. På grund av dödsfall, sjukdom, språk svårigheter, utlandsvistelse, vägran att delta, m.m. kom antalet erhållna svar att uppgå till 533 (67 % av urvalet). 
  
 9.1.3.1 
  
 Undersökningsresultat 
  
 Av de 533 svaren av personer som vid tidpunkten för  
 ULF-undersök- 
  ningen uppgett sig vara ensamstående med annan person i hushållet framgick följande. Det var 399 vuxna barn som uppgav att de bodde till- sammans med en eller båda föräldrarna och eventuel la syskon. Av dessa är i dag 317 stycken 28 år eller yngre och 82 stycken är 29 år eller äldre. Det var 61 intervjupersoner som uppgav att de bodde tillsammans med ett eller flera syskon utan föräldrar. Av dessa 61 inter vjupersoner är 26 stycken i dag 28 år eller yngre medan 35 stycken är 29 år eller äldre. De övriga 73 intervjupersonerna i  
 ULF-undersökningen 
  uppgav att de bodde tillsammans med andra släktingar, vänner, studiekamrater m.fl. Antingen delade de bostad eller så var de inneboende. Av dessa 73 intervjupersoner är 58 stycken i dag 28 år eller yngre och 15 stycken är i åldern 29 år eller äldre. 
  
 9.1.3.2 
  
 Föräldrar - barn 
  
 De flesta vuxna barn som i dag är 28 år eller yngre och som vid tidpunkten för ULF undersökningen uppgav att de bodde tillsammans med någon eller båda föräldrarna hade vid tidpunkten för Samboende- kommitténs undersökning flyttat hemifrån. 
 Av de 82 intervjupersoner som i  
 ULF-undersökningen 
  uppgett att de bodde tillsammans med föräldrar och eventuellt syskon och som i dag är 29 år eller äldre bodde 54 stycken fortfarande kvar hos föräldrarna. I dessa fall var 6 stycken kvinnor och 48 stycken män. Det var 32 stycken som var 40 år eller äldre. Det var 29 stycken som bodde med enbart modern, 8 stycken med enbart fadern och 17 stycken med båda föräldrarna. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Kommitténs undersökningar  
 309 
  
 I de fall sammanboendet upphört berodde det i ett tiotal fall på att 
  
 föräldrarna avlidit eller kom mit på sjukhem 
  
 eller dylikt. I övriga fall 
  
 hade det vuxna barnet av ett eller annat skäl flyttat hemifrån. 
 Av de 54 bestående sammanboendena hade 34 män och 2 kvinnor alltid bott tillsammans med endera av eller båda föräldrarna. De två kvinnorna sammanbodde även med make resp. sambo. Även tre av männen bodde tillsammans med maka/sambo. Av de vuxna barnen som alltid bott tillsammans med en eller båda föräldrarna var 23 stycken 40 år eller äldre. Flera av de vuxna barnen arbetade tillsammans med föräldern/föräldrarna i jordbruk eller skogsbruk. 
 För de vuxna barn och föräldrar som inte alltid bott tillsammans framkom olika skäl till att de åter började sammanbo. Det vanligaste var att sammanboendet inleddes vid separation från en sambo eller make/maka eller vid arbetslöshet. Även om det var tänkt som en tillfällig lösning att flytta tillbaka till föräldrahemmet fanns det bland dessa fall exempel på sammanboenden som bestått i ett tiotal år. Några samman- boenden berodde på att en förälder blivit änka eller änkling eller att föräldern var sjuk eller ensam. Dessa sammanboenden tycktes vara avsedda att vara permanenta. 
 Utgifterna för bostad, mat, m.m. fördelades på olika sätt mellan föräldrarna och det vuxna barnet. Det mest frekventa tycktes dock vara att de hemmaboende barnen betalade ett fast belopp för husrum mat, tvätt m.m. I några hushåll svarade det hemmaboende vuxna barnet för alla utgifterna men det förekom också i materialet exempel där vederbörande inte betalade någonting. 
 Några inköp till det gemensamma hemmet talades det nästan inte alls om. I något enstaka fall hade några föremål till bostaden införskaffats och då betalats av de sammanboende med lika stort belopp. 
 Inte i något fall där sammanboendet upphört, oavsett om detta skett i livstid eller på grund av dödsfall, framkom några svårigheter på grund av sammanboendets upphörande. 
  
 9.1.3.3 
  
 Syskon 
  
 De flesta sammanboenden mellan syskon som framkom vid ULF- undersökningen och där intervjupersonen i dag är 28 år eller yngre hade vid tidpunkten för Samboendekommitténs undersökning upphört. 
 Av de 35 personer som i dag är 29 år eller äldre och som i ULF- undersökningen uppgett att de bodde tillsammans med syskon men inte föräldrar bodde 29 stycken fortfarande tillsammans. I drygt hälften av fallen var det två syskon av samma kön som bodde tillsammans (14 bröder och 2 systrar). 
  
 310  
 Kommitténs undersökningar 
  
 SOU 1999:104 
  
 I 20 svar framkom att syskonen alltid bott tillsammans. I 12 av dessa 20 fall var den intervjuade personen över 70 år. Den vanligaste för- klaringen till att syskonen fortsatt bo tillsammans som vuxna var att ingen av dem bildade familj. 
 Det framkom olika skäl till att syskon flyttade samman efter det att den ena eller båda lämnat föräldrahemmet. Detta kunde bero på studier, på separation från ett fast förhållande eller på arbetslöshet. Flera av sammanboendena var tänkta att vara tillfälliga men hade ändå bestått under ett flertal år. Många av de sammanboenden som berodde på praktiska orsaker hade dock upphört vid tidpunkten för Gallagher boendekom- mitténs undersökning. 
 Det vanligaste var att alla utgifter delades lika mellan syskonen. Flera av syskonen bodde kvar i föräldrahemmet och i den mån några för värv gjorts till det gemensamma hemmet hade de oftast betalt hälften var. När syskonen alltid bott tillsammans hade syskonen oftast ärvt bostaden efter föräldrarna och i den mån det förekom övriga syskon hade dessa i de flesta fall lösts ut. I en handfull fall uppgavs att det före kom testamente mellan syskonen. 
 Inte i något fall där sammanboendet upphört angavs upplösningen av sammanboendet ha föranlett några svårigheter. I ett fall där en kvin nas broder avlidit och där kvinnan på grund av ett inbördes testamente fått ärva brodern uttryckte kvinnan förvåning över att arvsskatten inte var densamma för syskon som för äkta makar. 
  
 9.1.3.4 
  
 Övriga 
  
 I gruppen övriga finns de som i  
 ULF-undersökningen 
  uppgett att de delade bostad med en eller flera kamrater, att de var inneboende eller att de bodde tillsammans med en kusin, sin morfar, sin farbror m.fl. Nästan inga av de i  
 ULF-undersökningen 
  uppgivna sammanboendena bestod. I de fall intervjupersonerna i dag är 28 år eller yngre hade sammanboendet eller inneboendet i de flesta fall berott på studier och med något undan- tag upphört vid tidpunkten för Samboendekommitténs undersökning. I många av dessa fall var det fler än två personer som hade bott tillsammans. 
 Även i de fall där intervjupersonen i dag är 29 år eller äldre berodde sammanboendet eller inneboendet ofta på studier eller tillfälliga arbeten på annan ort än hemorten. Det var 15 intervjupersoner som i dag är 29 år eller äldre och som i  
 ULF-undersökningen 
  förklarat sig bo tillsammans med annan. Av dessa sammanboenden bestod endast fem stycken. Dessa fall avsåg en man i sjuttioårsåldern som i mer än 20 år varit inneboende hos en änka, en man som bodde tillsammans med en 
  
 SOU 1999:104 
  
 Kommitténs undersökningar  
 311 
  
 annan man i ett förmodat samboförhållande, två personer som bodde hos äldre släktingar för att studera samt en kvinna i sjuttio årsåldern som alltid bott tillsammans med sin farbror i åttioårsåldern. 
 I de fall intervjupersonen uppgett att han eller hon delade bostad med någon, delades också bostadskostnaden. Det förekom att de samman- boende gjorde gemensamma matinköp. De bidrog då till kostnaden med lika delar. I de fall intervjupersonen uppgett att han eller hon var inneboende erlades oftast en bestämd summa för de utrymmen av bostaden som intervjupersonen disponerade. 
 Ingen av intervjupersonerna vars sammanboende upphört uppgav att det förelegat några svårigheter i samband med att sammanboendet upphörde. 
  
 9.1.3.5 
  
 Behovet av rättsligt skydd 
  
 De flesta av intervjupersonerna som tillfrågades om behovet av rättsligt skydd ställde sig avvisande härtill. I gruppen som utgjordes av andra än sammanboende barn - föräldrar och sammanboende syskon framkom överhuvudtaget inga anspråk på förändringar. Inte heller i de två andra grupperna fanns något uttalat behov av rättslig reglering utöver den som redan finns. Några av de sammanboende syskonen ansåg dock att de inte borde behandlas annorlunda än sammanboende makar. Detta gällde framför allt beträffande arvsskatten. Nedan följer ett axplock av intervjupersonernas uppfattning om en rättslig reglering för andra sammanboende än makar och sambor. 
 Man skall själv komma överens. Det behövs inga lagar för sånt. 
 Som moderat anser jag att varje individ skall ha friheten att själv bestämma över sitt liv och därför är jag emot alltför mycket reglerande. 
 Det borde vara mer rättvisa regler när det gäller bostadsbidrag. Annars får var och en skriva testamente eller komma överens på annat sätt om hur egendomen skall disponeras. Det kan inte vara statens sak att lägga sig i. 
 Det finns inte behov av särskilda lagar. Var och en får se om sitt hus. 
 Det är upp till var och en att ordna på sitt vis. 
 Det behövs inga särskilda lagar. Det är bra som det är. 
  
 312  
 Kommitténs undersökningar 
  
 SOU 1999:104 
  
 Friheten för individen är viktig. Man skall skriva testamente och ta ansvar för sig själv. 
 Jag har inte tänkt på detta och jag har ingen åsikt. 
 Jag utgår från att jag och min bror arvsbeskattas på samma sätt som makar. Det är väl ingen skillnad att leva som syskon eller äkta makar. 
 Syskon bör beskattas som gifta vid arv. 
 Det är jobbigt att tala om rättsligt skydd. Man talar inte om sånt i förväg. 
 Samma reglering beträffande arvsskatt bör gälla för syskon och makar. 
 Jag tycker att det är bäst när var och en sköter sitt. 
  
 9.1.4 
  
 Sammanfattning och slutsatser 
  
 Kommittén har i sin undersökning delat in de sammanboende i tre grupper; föräldrar - vuxna barn och eventuella syskon till barnet, vuxna syskon som sammanbor utan föräldrar samt övriga. I gruppen övriga återfinns släktingar, homosexuella sambor, arbetskamrater, studiekamra- ter m.fl. som delar bostad samt inneboende. Det är inte möjligt att exakt ange hur många hushåll det finns med sammanboenden som är att hänföra till resp. grupp. Uppskattningsvis rör det sig om drygt 80 000 hushåll där vuxna barn (21 år och däröver) och föräldrar bor tillsammans, knappt 20 000 hushåll där syskon utan föräldrar bor till- sammans och drygt 20 000 hushåll där gruppen övriga personer bor tillsammans. I de två senare grupperna ingår även intervjupersoner mellan 16 och 20 år. 
 I vår intervjuundersökning uppgick antalet intervjusvar till 533 stycken. Kommittén har i sin utvärdering av intervjuundersök ningen koncentrerat sig på de fall där intervjupersonen i dag är 29 år eller äldre. De relationer som bestod vid tidpunkten för kommitténs intervjuundersökning och där intervjupersonen var 29 år eller äldre var totalt 88 stycken, fördelade mellan 54 sammanboenden mellan barn  
 –för- 
  äldrar, 29 sammanboenden mellan syskon och 5 sammanboenden mellan övriga. Fler än hälften av de vuxna barnen som bodde tillsammans med någon förälder hade alltid gjort detta. Samma sak gällde mellan syskonen som sammanbodde. I gruppen övriga var det endast en av intervju- 
  
 SOU 1999:104 
  
 Kommitténs undersökningar  
 313 
  
 personerna som alltid hade bott tillsammans med den person som sammanboendet avsåg (en släkting). 
 Omfattningen av den ekonomiska gemenskapen varierade. I samtliga fall fördelade de sammanboende vissa utgifter mellan sig enligt en överenskommelse och höll reda på vad var och en förvärvade. I den mån egendom införskaffades gemensamt erlade de sammanboende betalning med lika stora delar. Det allmänna intrycket är dock att det främst var bland syskon som en hushållsgemenskap i djupare mening förelåg. I dessa relationer tycktes egendom införskaffas gemensamt i en större omfattning än i de andra grupperna och det var relativt vanligt att syskonen skrev inbördes testamente. 
 Inte i något fall där sammanboendet hade upphört framkom några svårigheter i samband med upplösningen av sammanboendet. Inte i något fall framfördes heller önskemål om att något rättsligt skydd för personer som sammanbor i en hushållsgemenskap skulle införas . Några ansåg dock att arvsskattereglerna för syskon som bor tillsammans borde ses över. 
 Slutsatsen av kommitténs undersökningar kan sägas vara att de personer som sammanbor med annan än make/partner, sambo och/eller underåriga barn är en relativt begränsad grupp. I flertalet fall är sammanboendet av tillfällig natur och beror framför allt på praktiska skäl. De sammanboenden som är tänkta att bestå och som också rent faktiskt består är ganska få. Det är framför allt sammanboenden mellan äldre syskon samt mellan vuxna barn och föräldrar som är bestående. Den ekonomiska gemenskapen som uppstår i dessa långvariga samman- boenden tycks dock sällan motsvara den sammanflätning av ekonomin som ofta uppstår mellan äkta makar/partner och sambor i och med uppbyggnaden av ett gemensamt hem. Det är därmed tveksamt om det finns något egentligt behov av ökad rättslig trygghet för dessa andra grupper av sammanboende. Möjligtvis kan det av rättviseskäl, mot bakgrund av den reglering som gäller för äkta makar och sambor, i något avseende finnas skäl att genomföra förändringar. Kommittén kommer i kap. 10 att göra överväganden beträffande varje rättsområde för sig. 
 Eftersom kommittén särskilt har i uppdrag att behandla frågan om kretsen av bostadsbidragsberättigade inleds genomgången med denna fråga. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 315 
  
 10 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering för personer som bor till- sammans i annan hushållsgemen- skap 
  
 10.1 
  
 Frågan om andra än makar/partner och sambor skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt 
  
 10.1.1 
  
 Inledning 
  
 Uppdraget att behandla frågan om andra än makar/partner och sambor skall kunna ansöka om bostadsbidrag gemensamt är en följd av riksdagens tillkännagivande att andra sammanboende i bostads- bidragshänseende skall jämställas med sammanboende män och kvinnor enligt de regler som gäller i dag (bet. 1995/96:BoU11, rskr. 1995/96:229). 
 Det bör i detta sammanhang erinras om att när tillkännagivandet gjordes och när kommitténs direktiv skrevs saknade sambor av samma kön möjlighet att gemensamt ansöka om bostadsbidrag. En reglering vad gäller bostadsbidrag åt sambor av samma kön trädde i kraft först den 1 januari 1998 (prop. 1997/98:1, bet. 1997/98:BoU1, rskr. 77). I detta lagstiftningsärende påtalades att lösningen var avsedd som en övergångslösning i avvaktan på Samboendekommitténs överväganden och det betonades att utvidgningen av kretsen bidragsberättigade var ett första steg i enlighet med riksdagens tillkännagivande. 
  
 10.1.2 
  
 Vilka sammanboende avses i den nuvarande regleringen? 
  
 Före den 1 januari 1989 jämställdes med makar en man och en kvinna som levde tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden och hade gemensamt hushåll. Det ansågs emellertid inte vara en uppgift för myndigheterna att pröva om någon levde under äktenskapsliknande 
  
 316  
 Överväganden angående en rättslig reglering... 
  
 SOU 1999:104 
  
 förhållanden och sådana undersökningar ansågs i vissa fall kränka den personliga integriteten. Mot denna bakgrund ändrades lydelsen av bestämmelsen så att med makar jämställdes, om inte skäl visades för annat, man och kvinna som lever tillsammans och har eller har haft gemensamma barn eller är folkbokförda på samma adress. Genom ändringen flyttades initiativet att bevisa att de uppställda förutsättningarna föreligger över från bidragsmyndigheten till den sökande, något som ansågs vara en stor fördel (prop. 1986/87:48). Även om någon ändring i sak inte var avsedd, kom lagtexten att omfatta samtliga fall där en man och en kvinna som utan att vara gifta med varandra är folkbokförda på samma adress. 
 I prop. 1992/93:174 om administration av bostadsbidragen till barnfamiljer m.m. föreslogs att bestämmelsen skulle ändras i förtydligande syfte. Uttrycket man och kvinna som utan att vara gifta med varandra föreslogs ersättas av ordet sambor. I bet. 1992/93:BoU21 angav bostadsutskottet emellertid att kretsen av bidragsberättigade borde bibehållas. Anledningen härtill var att utskottet hade uppfattningen att kretsen bidragsberättigade borde vidgas till personer av samma kön som bor tillsammans, utan beaktande av samlevnadsform. I avvaktan på att lagstiftningen gavs detta innehåll fanns det alltså ingen anledning till ändring. Den nuvarande lydelsen av bestämmelsen är: Om inte skäl visas för annat skall med makar jämställas man och kvinna som utan att vara gifta med varandra lever tillsammans och har eller har haft gemensamt barn eller är folkbokförda på samma adress. 
 Något förtydligande av vad som avses med om skäl inte visas för annat görs inte i förarbetena. I lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer används emellertid samma uttryck. Av prop. 1997/98:1, volym 6, utgiftsområde 11, kan det förstås att uttrycket avser att undanta de situationer där en man och en kvinna sammanbor och där det inte är motiverat att betrakta dem som makar. Exempel på detta anges vara när mor och son, syskon eller andra som är nära släkt bor tillsammans. Likaså anges det kunna finnas fall där en man och en kvinna sammanlever men ändå inte är att betrakta som gifta. Ett sådant fall kan vara när en man och en kvinna visserligen sammanlever men där det av omständigheterna visas att den ena personen också kan ses som inneboende. 
 Enligt lagens ordalydelse är således en man och en kvinna som sammanbor utan att vara gifta med varandra och är folkbokförda på samma adress berättigade att ansöka om bostadsbidrag gemensamt. Även om uttrycket sambo eller äktenskapsliknande förhållanden inte nämns i lagtexten torde emellertid lagstiftarens mening ha varit att det skall vara fråga om samlevnad i ett samboförhållande. Vad gäller två 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 317 
  
 personer av samma kön som sammanbor framgår det av lagen om homosexuella sambor att de skall sammanbo i ett homosexuellt förhållande för att vad som anges i bostadsbidragslagen om sambor skall bli tillämpligt på de homosexuella samborna. I praktiken gäller också, oberoende av lagtextens lydelse, att det endast är makar/partner och sambor av motsatt och av samma kön som skall och får ansöka om bostadsbidrag gemensamt. 
  
 10.1.3 
  
 Vilka sammanboende avses i riksdagens till- kännagivande? 
  
 Enligt riksdagen skall utgångspunkten vara att andra sammanboende i bostadsbidragshänseende skall jämställas med samboende män och kvinnor enligt de regler som gäller i dag. Detta torde enligt kommitténs uppfattning få till följd att andra sammanboenden skall jämställas med makar och partner och sambor av motsatt och samma kön endast om de sammanboende är under 29 år eller om det i hushållet finns barn och de sammanboende är folkbokförda på samma adress. Härtill kommer att gällande regler begränsar de bidragssökandes antal till två vuxna personer. 
 Ett exempel på ett hushåll med barn är en person (A) som bor med sitt barn och som har hyreskontrakt med värden och som delar bostaden med en arbetskamrat (B). Enligt gällande regler kan A ansöka om bostadsbidrag. Om A och B skulle jämställas med makar/partner och sambor skulle de betraktas som en barnfamilj och vara tvungna att ansöka om bostadsbidrag gemensamt. 
 Även två ungdomar under 29 år som bor tillsammans och där endast den ena äger eller hyr bostaden eller innehar bostaden med bostadsrätt skulle bli tvungna att ansöka om bostadsbidrag gemensamt. 
 Även om två personer bor tillsammans i ett hushåll av föreskrivet slag är det dock inte säkert att den föreslagna utvidgningen alltid är en utvidgning av möjligheten att ansöka om bostadsbidrag. Det finns situa- tioner där två personer redan i dag har rätt till bostadsbidrag var för sig men i enlighet med förslaget skulle bli tvungna att ansöka om bostadsbidrag gemensamt. 
 Det finns också situationer där den förordade utvidgningen skulle kunna medföra att en person som i dag kan ansöka om bostadsbidrag skulle gå miste om denna möjlighet. Om två personer som är 25 år (A) resp. 30 år (B) bor tillsammans i ett hushåll utan barn och det är A som innehar hyreskontraktet, kan A ansöka om bostadsbidrag. Skulle A och B jämställas med makar/partner och sambor skulle varken A eller B kunna ansöka om bostadsbidrag. För att bostadsbidrag skall lämnas till 
  
 318  
 Överväganden angående en rättslig reglering... 
  
 SOU 1999:104 
  
 ett hushåll utan barn som består av två makar/partner eller sambor krävs att ingen av parterna fyllt 29 år. 
 I bet. 1995/96:BoU 11 angavs att kretsen av bostadsbidragsberätti- gade i första hand bör avse alla dem som har hushållsgemenskap utan beaktande av samlevnadsform. Det angavs dock finnas situationer där de aktuella personerna inte är att betrakta som sammanboende. Vägledning ansågs kunna hämtas i de fall där en man och en kvinna i dag är bokförda på samma adress men inte betraktas som sam manboende. Några exempel på sådana fall gavs inte. Troligtvis har man här avsett att den ena parten är inneboende hos den andra. 
  
 10.1.4 
  
 De ekonomiska konsekvenserna för de sam- manboende 
  
 Det är inte helt enkelt att förutse de ekonomiska konsekvenserna av en gemensam ansökan om bostadsbidrag för de personer som delar bostad och där i dag endast den ena personen ansöker om bostadsbidrag eller där de sammanboende ansöker om bostadsbidrag var för sig. I vad mån bostadsbidragen totalt sett skulle bli högre eller lägre vid en gemensam ansökan går inte generellt att säga. Detta beror på de sammanboendes inkomster, bostadskostnaden, hur många av personerna i bostaden som i dag uppbär bostadsbidrag etc. 
 För att konsekvenserna av den tänkta modellen klart skall framgå har kommittén tagit fram fem exempel som visar vad bostadsbidraget skulle bli vid olika inkomstnivåer enligt det nu gällande systemet resp. vid en gemensam ansökan om bostadsbidrag. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 319 
  
 Exempel 1 - Ungdomar mellan 18 och 29 år utan barn 
 A står för hyreskontraktet och bor tillsammans med sin studiekamrat Burton är 3 600 kr per månad (2 RoK 60 kvm). A:s inkomst är 27 000 kr per år (genomsnittlig inkomst i gruppen år 1998 enligt Riksförsäkringsverkets budgetunderlag år  
 2000-2002). 
  
 Enligt nuvarande regler har B ingen rätt till bostadsbidrag eftersom B saknar kontrakt med hyresvärden. Vid beräkningen av A:s bostadsbidrag skall den yta som B enligt en schablon förutsätts förfoga över dras från bostadskostnaden. Detta medför att den bidrags grundande bostadskostnaden enligt dagens system är 2 160 kr. Vid en gemensam ansökan om bostadsbidrag kommer hela bostadskostnaden, 3 600 kr i månaden, att vara bidragsgrundande. 
 Diagram 1 
 1. Ungdomar mellan 18 och 29 år utan barn 
  
 Bostadsbidrag kr/mån 
 1200 
 1000 
 800 
 600 
 400 
 200 
 0 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 Inkomst för B, tkr/år 
  
  Gemensam ansökan 
  
  Nuvarande system 
 Av tabellen framgår att A enligt det nuvarande systemet uppbär bostadsbidrag med 200 kr i månaden. Så länge B:s inkomst understiger 60 000 kr kommer ett högre bostadsbidrag att utgå till hushållet vid en gemensam ansökan än för närvarande. 
  
 320  
 Överväganden angående en rättslig reglering... 
  
 SOU 1999:104 
  
 Exempel 2 - Ungdomar mellan 18 och 29 år utan barn 
 A och B äger bostaden gemensamt med lika delar. Bostadskostnaden är 3 600 kr per månad (högsta bidragsgrundande bostadskostnad). A:s inkomst är 27 000 kr per år (genomsnittlig inkomst i gruppen år 1998 enligt Riksförsäkringsverkets budgetunderlag år  
 2000-2002). 
  
 Enligt det gällande systemet utgår inget bostadsbidrag eftersom var och en av A och B har en bostadskostnad om 1 800 kr var och lägsta bidragsgrundande bostadskostnad är högre än 1 800 kr. 
 Diagram 2 
 2. Ungdomar mellan 18 och 29 år utan barn 
  
 Bostadsbidrag kr/mån 
  
 1200 
  
 1000 
  
 800 
  
 600 
  
 400 
  
 200 
  
 0 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 Inkomst för B, tkr/år 
  
  Gemensam ansökan  
  Nuvarande system 
 Tabellen visar vilket bostadsbidrag som utgår om A och B ansöker om bostadsbidrag gemensamt. Om B tjänar mer än 67 000 kr om året kommer inget bostadsbidrag att utgå vid en gemensam ansökan. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 321 
  
 Exempel 3 - Ensamstående med barn 
 A har två barn 13 resp. 20 år (B). Bostadskostnaden är 5 300 kr (3 RoK 80 kvm). A:s inkomst är 125 000 kr per år (genomsnittlig inkomst för kvinnor i gruppen år 1998 enligt Riksförsäkringsverkets budgetunderlag år  
 2000-2002). 
  
 Enligt nuvarande regler får B inget bostadsbidrag eftersom B betraktas som inneboende och inte har något kontrakt med hyresvärden. Vid beräkningen av A:s bostadsbidrag skall den yta som B enligt en schablon förutsätts förfoga över dras från bostadskostnaden. Detta medför att den bidragsgrundande bostadskostnaden enligt dagens system är 3 776 kr. Vid en gemensam ansökan om bostadsbidrag kommer hela bostadskostnaden, 5 300 kr i månaden, att vara bidragsgrundande. 
 Diagram 3 
 3. Ensamstående hushåll med barn 
  
 kr/mån 
  
 2500 
  
 2000 
  
 Gemensam ansökan, 
  
 1500 
  
 individuella 
  
 Bostadsbidrag 
  
 inkomstgränser 
  
 1000 
  
 Gemensam ansökan, 
  
 inkomstgräns som för 
  
 500 
  
 ensamstående 
  
 Nuvarande system 
  
 0 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 Inkomst för B, tkr/år 
 Enligt det nuvarande systemet uppgår bostadsbidraget till 1 600 kr. Tabellen visar att så länge B har låga inkomster så kommer hushållet totalt sett att tjäna på en gemensam ansökan om beräkningen av bostadsbidraget sker med användande av samma inkomstgräns som för ensamstående med barn, dvs. A:s och B:s inkomst läggs samman varefter avdrag görs med 20 % för den del av inkomsten som överstiger 117 000 kr. Däremot vid en beräkning med individuella inkomstgränser, dvs. från varje inkomst görs avdrag med 20 % av den del av inkomsten som överstiger 58 500 kr, kommer hushållet att förlora på att bostads- 
  
 322  
 Överväganden angående en rättslig reglering...  
 SOU 1999:104 
  
 bidrag söks gemensamt med B även om bostadsbidraget beräk nas på hela bostadskostnaden. 
 Exempel 4 - Ensamstående med barn 
 A står för hyreskontraktet och har två barn 13 resp. 15 år. B är en arbetskamrat till A som bor tillsammans med denne. Bostadskostnaden är 5 900 kr per månad (4 RoK, 100 kvm). A:s bidragsgrundande inkomst är 150 000 kr per år (genomsnittlig inkomst för män i gruppen år 1998 enligt Riksförsäkringsverkets budgetunderlag år  
 2000-2002). 
  
 Enligt nuvarande regler får B inte bostadsbidrag eftersom han betraktas som inneboende och inte har kontrakt med hyresvärden. Vid beräkningen av A:s bostadsbidrag skall den yta som B enligt en schablon förutsätts förfoga över dras från bostadskostnaden. Detta medför att den bidragsgrundande bostadskostnaden enligt dagens system blir 4 602 kr. Vid en gemensam ansökan om bostadsbidrag kommer hela bostads- kostnaden, 5 900 kr i månaden, att vara bidragsgrundande. 
 Diagram 4 
  
 4. Ensamstående med barn 
  
 kr/mån 
  
 3000 
  
 individuella 
  
 2500 
  
 Gemensam ansökan, 
  
 Bostadsbidrag 
  
 2000 
  
 inkomstgränser 
  
 1500 
  
 Gemensam ansökan, 
  
 1000 
  
 inkomstgräns som för 
  
 500 
  
 ensamstående 
  
 Nuvarande system 
  
 0 
  
 0 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 140 
  
 Inkomst för B. tkr/år 
  
 Enligt dagens system uppgår bostadsbidraget till 1 900 kr. Av tabellen framgår att oavsett om en individuell inkomstgräns eller en inkomstgräns som för ensamstående används blir bostadsbidraget lägre än i dag vid en gemensam ansökan om B tjänar cirka 60 000 kr och däröver. 
 Även om B helt skulle sakna inkomst blir bostadsbidraget lägre än i dag om individuella inkomstgränser även fortsättningsvis skulle gälla, vilket får antas vara fallet om samma regler som gäller för samman- boende kvinnor och män i dag skall vara gällande. I sådant fall kom bostadsbidraget att uppgå till 1 600 kr. Om samma inkomstgräns som 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 323 
  
 för ensamstående skulle användas hade emellertid bostadsbidraget blivit högre än i dag om B saknade inkomst. I sådant fall skulle bostads- bidraget uppgå till 2 600 kr. 
 Exempel 5 - Ensamstående med barn 
 A har två barn, 13 resp. 15 år, och äger bostaden gemensamt med B (arbetskamrat,  
 18-29 
  år). De förutsätts äga bostaden med lika delar. Bostadskostnaden är 5 900 kr per månad (4 RoK, 100 kvm). A:s inkomst är 150 000 kr per år (genomsnittlig inkomst för män i gruppen år 1998 enligt Riksförsäkringsverkets budgetunderlag år  
 2000-2002). 
  
 Både A och B har en bidragsgrundande bostadskostnad på 2 950 kr. 
 Diagram 5 
  
 5. Ensamstående hushåll med barn 
  
 kr/mån 
  
 2000 
  
 Gemensam ansökan, 
  
 1500 
  
 individuella 
  
 Bostadsbidrag 
  
 inkomstgränser 
  
 1000 
  
 Gemansam ansökan, 
  
 500 
  
 inkomstgräns som 
  
 för ensamstående 
  
 0 
  
 Nuvarande system 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 140 
  
 Inkomst för B, tkr/år 
 Enligt nuvarande system uppgår A:s bostadsbidrag till 1 000 kr. Om B:s inkomst är 60 000 kr per år skulle B:s bostadsbidrag enligt det nuvarande systemet uppgå till 200 kr. Tillsammans får A och B i sådant fall ett bostadsbidrag om 1 200 kr per månad. Vid en gemensam ansö kan om bostadsbidrag skulle de komma att anses som en barnfamilj och hus- hållets bostadsbidrag skulle vid samma inkomstförhållanden bli 1 600 kr per månad. Det är först när B:s inkomst uppgår till cirka 100 000 kr om året som hushållet totalt sett skulle få ett lägre bostads bidrag än i dag. 
  
 324  
 Överväganden angående en rättslig reglering... 
  
 SOU 1999:104 
  
 10.1.5 
  
 Kostnaderna för reformen 
  
 Kommittén har gett RFV i uppdrag att beräkna kostnaderna för en utvidgning av kretsen bostadsbidragsberättigade i enlighet med vad Bostadsutskottet anfört (bet. 1995/96:BoU11). Beräkningen är gjord med utgångspunkt i antalet ensamstående bostadsbidragsmottagare som var registrerade i maj 1998. Av totalt 49 609 ensamstående ungdoms- hushåll med bostadsbidrag uppgavs 1 152 (2 %) ha inneboende i bostaden. Av totalt 197 078 ensamstående hushåll med barn uppgavs 6 408 hushåll (3 %) ha vuxna barn eller inneboende i bostaden. 
 Vid beräkningen har RFV utgått från att antalet inneboende per hushåll är en person och endast den nuvarande bostadsbidragsmottaga- rens inkomst har beaktats. Det finns inga uppgifter om de inneboendes inkomster. I beräkningarna har man därför utgått från att den inne boen- des inkomst understiger 58 500 kr i barnfamilj och att inneboende hos ungdom saknar inkomst. Tabell 1 anger kostnaderna för reformen per år. 
  
 Antal hushåll  
 är antal ensamstående bostadsbidragsmottagare med inneboende enligt bostadsbidragsregistret i maj 1998. 
  
 Berörda hushåll  
 är de hushåll som beräknas få höjda bidrag under den föreslagna reformen. 
  
 Bostadsbidrag  
 avrundas till närmast lägre  
 100-tal 
  kronor, vilket innebär att kostnadsökning per enskilt hushåll endast kan uppstå som hela  
 100-tal 
  kronor. 
 Tabell 1 Kostnader för reformen 
  
 Antal 
  
 varav 
  
 Medelkostnad per 
  
 Totalkost- 
  
 hushåll 
  
 berörda 
  
 år per berört 
  
 nad per år 
  
 hushåll 
  
 (st) 
  
 (st) 
  
 (%) 
  
 (kr) 
  
 (kr) 
  
 (%) 
  
 Barnfamiljer 
  
 6408 
  
 1308 
  
 20 
  
 5 556 
  
 7 269 600 
  
 67 
  
 Ungdomar 
  
 1152 
  
 869 
  
 75 
  
 4 092 
  
 3 553 200 
  
 33 
  
 Summa 
  
 7560 
  
 2177 
  
 29 
  
 4 968 
  
 10 822 800 
  
 100 
  
 Källa: Riksförsäkringsverket 
 Den totala kostnaden per år uppgår således till 10 ,8 miljoner kr. Denna kostnad är i stort sett den högsta möjliga eftersom det i beräkningen antagits att den inneboende saknar inkomster som påverkar bostads- bidraget. Om det vore möjligt att beakta de inneboendes inkomster skulle det i praktiken finnas de som får sänkt bidrag. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 325 
  
 10.1.6 
  
 Kommitténs bedömning 
  
 Bedömning:  
 Någon utvidgning av kretsen sammanboende som skall eller kan ansöka gemensamt om bostadsbidrag skall inte göras. 
 Enligt riksdagens tillkännagivande är det endast aktuellt att jämställa andra sammanboende i bostadsbidragshänseende med samboende män och kvinnor enligt de regler som gäller i dag. Detta måste förstås så att en eventuell utvidgning av kretsen bostadsbidragsberättigade till personer som bor tillsammans oberoende av samlevnadsform endast skulle komma att beröra ungdomar som bor tillsammans och personer som bor i ett hushåll med barn; i båda fallen under förutsättning att det inte bor fler än två bidragssökande i hushållet och att de bidrags sökande är folkbokförda på samma adress. 
 Enligt kommitténs mening kan det ifrågasättas varför personer som bor tillsammans utan att vara makar/partner eller sambor skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt. Ett grundläggande skäl till att just sammanboende makar/partner och sambor skall ansöka gemensamt torde vara att det i dessa hushåll anses finnas en utbredd ekonomisk gemen- skap. Kommitténs intervjuundersökning har visat att det för en stor del av de personer som bor i samma bostad utan att vara makar/partner eller sambor är fråga om provisoriska boenden och att de personer som bor i bostaden inte har någon annan ekonomisk gemenskap än bostads- kostnaden. Det är enligt kommitténs uppfattning inte rimligt att alla sammanboende skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt, oberoende av vilken ekonomisk gemenskap som finns mellan dem. Exempelvis skulle det framstå som mindre välbetänkt om en inne boendes inkomst skulle påverka bostadsbidraget för en ensamstående föräl der. Vid täta byten av inneboende skulle bostadsbidragets storlek dessutom kunna variera kraftigt från tid till annan. 
 För att en gemensam ansökan för andra sammanboende än makar/partner och sambor överhuvudtaget skall vara tänkbar bör hus- hållsgemenskapen enligt kommittén innefatta ett större eko nomiskt sam- arbete än enbart ett samarbete kring bostadskostnaden. Det är emellertid lätt att föreställa sig vilka bevissvårigheter som kan uppstå när det gäl ler att avgöra om en till räckligt väl utvecklad hushållsgemenskap före ligger. Även detta talar mot att kretsen bostads bidragsberättigade utvidgas till personer som bor tillsammans oberoende av samlevnadsform. 
 Det bör dessutom uppmärksammas att vissa personer som i dag uppbär bostadsbidrag kan komma att förlora rätten härtill om samma regler som gäller för makar/partner och sambor skall bli gällande. 
  
 326  
 Överväganden angående en rättslig reglering... 
  
 SOU 1999:104 
  
 Exempelvis skulle en ungdom som i dag uppbär bostadsbidrag och som 
  
 bor tillsammans med en person som är 29 år eller 
  
 äldre komma att 
  
 förlora bostadsbidraget vid en gemensam ansökan. Vidare har vissa 
  
 personer som delar bostad och gemensamt äger, 
  
 hyr eller innehar 
  
 bostaden med bostadsrätt i dag möjlighet att var för sig ansöka om bostadsbidrag. Vid en gemensam ansökan skulle det totala bostadsbidra- get kunna bli lägre än i dag eller till och med helt upphöra. Även nu redovisade konsekvenser talar enligt kommitténs uppfattning mot att andra sammanboende än makar/partner och sambor skall kunna ansöka gemensamt om bostadsbidrag. 
 De exempel som kommittén tagit fram visar att en gemensam ansökan om bostadsbidrag inte generellt kan sägas leda till ett högre eller ett lägre bidrag än en ansökan om bostadsbidrag enligt det nuvarande systemet. Vilket bidrag som kommer att utgå vid en gemensam ansökan beror i stor utsträckning på inkomsterna för var och en av de personer som bor i bostaden. Som framgår av de ovan redovisade exemplen är det bland ungdomarna mellan 18 och 29 år främst för dem med mycket låga inkomster som det skulle vara ekonomiskt fördelaktigt att ansöka om bostadsbidrag gemensamt. Som tidigare framförts tyder resultatet av intervjuundersökningen dock på att de sam manboende som det rör sig om i nämnda grupp oftast är provisoriska och att någon ekonomisk gemenskap utöver ett samarbete beträffande bostads kostnaden sällan föreligger. Någon anledning att föreslå en utvidg ning av de personer som skall ansöka om bostads bidrag gemensamt med hänsyn till de ekonomiska fördelar som skulle kunna uppnås för denna grupp föreligger därmed inte. 
 När det gäller ensamstående hushåll med barn där bostaden delas med en annan än make/partner eller sambo skulle dessa hushåll, för det fall att individuella inkomstgränser även fortsättningsvis skulle gälla, i många fall få ett lägre bostadsbidrag vid en gemensam ansökan än i dag. En sådan konsekvens för ensamstående hushåll med barn - en redan utsatt grupp - talar enligt kommitténs uppfattning starkt mot en ändring av reglerna. 
 Mot bakgrund av det anförda finner kommittén att det saknas bärande skäl att utvidga kretsen bostadsbidragsberättigade till att omfatta alla personer som bor tillsammans, oberoende av samlevnads- form. Kommittén avstår därför från att lägga fram något förslag om att andra personer än makar, partner och sambor av samma eller motsatt kön  
 skall  
 ansöka om bostadsbidrag tillsammans. 
 Med hänsyn till att en gemensam ansökan i vissa fall kan leda till ett högre bostadsbidrag har kommittén dock även övervägt en modell som innebär att samtliga personer som bor tillsammans utan att vara makar/partner eller sambor, om de så önskade  
 skulle få  
 ansöka om 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 327 
  
 bostadsbidrag tillsammans. Vad som talar mot denna lösning är att det kan te sig stötande om de som bor tillsammans utan att vara makar/partner eller sambor  
 får  
 ansöka om bostadsbidrag gemensamt medan de som är makar/partner eller sambor  
 skall  
 göra det. Därmed skulle den likabehandling av samlevnadsformer som eftersträvats gå förlorad. Enligt kommitténs uppfattning bör därför inte heller denna lösning förordas. 
 Slutsatsen blir således att någon utvidgning av kretsen samman- boende som skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt inte skall göras. Enligt kommitténs uppfattning innebär detta att bostadsbidragslagen bör förtydligas så att det framgår att det endast är makar/partner och sam bor av samma eller motsatt kön som skall ansöka om bostads bidrag gemensamt. Ett motsvarande förtydligande bör göras i lagen om bostads- tillägg till pensionärer så att det även av denna lag framgår att det endast är sambor av samma kön eller av motsatt kön och inte andra per soner som delar bostad som likställs med makar och registrerade partner. Dessa lagändringar torde dock ligga utanför kommitténs upp drag. 
  
 10.2 
  
 Kommitténs bedömning avseende andra rättsför hållanden 
  
 10.2.1 
  
 Reglering av parternas inbördes förhållanden 
  
 Bedömning:  
 Någon rättslig regering av de inbördes förhållandena mellan personer som bor tillsammans i en annan hushållsgemenskap bör inte införas. 
 Det kan med utgångspunkt i intervjuundersökningen konstateras att även om sammanboendet varat under en lång tid och det föreligger en ekonomisk gemenskap mellan de sammanboende så innehåller denna gemenskap inte den ekonomiska sammanflätning som ofta uppstår mellan makar, partner och sambor i och med uppbyggnaden av ett gemensamt hem. En reglering som tar sikte på en ekonomisk utjämning, med exempelvis sambolagen som modell, skulle med stor sannolikhet i de flesta fall te sig helt främmande för kontrahenterna som bor tillsammans i annan hushållsgemenskap. Det skulle också bli svårt att ange under vilka förutsättningar en sådan reglering skulle vara gällande. Kommittén delar Familjelagssakkunnigas uppfattning att en frivillig reglering som förutsätter anmälan eller registrering inte bör införas. En sådan reglering skulle kunna komma att användas i skatteundandragande 
  
 328  
 Överväganden angående en rättslig reglering... 
  
 SOU 1999:104 
  
 syfte eller till skada för ena partens borgenärer. Det kan dessutom antas att det inte är de sammanboende som skulle vara i bäst behov av regleringen som skulle göra anmälan om sammanboendet eller låta registrera sig. 
 I Norge finns en hushållsgemenskapslag som ger en hushållsmedlem möjlighet att i vissa fall mot betalning överta gemensam bostad och gemensamt bohag som helt eller delvis tillhör annan hushållsmedlem. Såvitt kommittén kunnat erfara tillämpas lagen främst vid upp lösning av samboförhållanden. Det är kommitténs uppfattning att det inte finns något behov av en sådan reglering om rätt till lösen vid sidan om sambolagen. För de personer som bor tillsammans utan att vara makar, partner eller sambor finns möjlighet att genom för mögenhetsrättsliga fång eller genom testamente åstadkomma ägarbyte av bostad och bohag. 
 Mot bakgrund av vad som framkommit vid intervjuundersökningen finns det enligt kommitténs bestämda uppfattning inte heller i övrigt något behov av en rättslig reglering . Kommittén lägger således inte fram något förslag om en reglering av parternas inbördes förhållande. 
  
 10.2.2 
  
 Arvsfrågor 
  
 Bedömning:  
 Det kan finnas skäl att i ett annat sammanhang över- väga arvsskattereglerna för vissa av de m som bor tillsammans i en annan hushållsgemenskap. 
 Som framgår av kommitténs intervjuundersökning är det inte ovanligt att i fall där släktingar sammanbor i en hushållsgemenskap, dessa skri ver testamente till förmån för varandra. Makar, sambor och barn har dock, som ovan redovisats, rätt till ett högre grundavdrag och de till hör också en mer förmånlig skatteklass än andra arvsberättigade och testaments- tagare. Detta upplevs ofta som orättvist, framför allt av sam manboende syskon. 
 Ur arvsskattesynpunkt är det likgiltigt om egendomen tillfaller någon genom arv eller genom testamentsförordnande. Arvsskatten påverkas inte heller av hur den faktiska relationen är. Syskon som levt tillsammans under ett helt vuxet liv och har arvsrätt efter varandra får i arvsskattehänseende ett sämre läge än sambor som skrivit testamente till förmån för varandra, även om samboförhållandet endast varat en kort tid när den ena går bort. 
 Mot denna bakgrund kan det enligt kommitténs uppfattning finnas skäl att se över arvsskattereglerna, särskilt för sammanboende syskon. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 329 
  
 Denna fråga, som inte är okomplicerad, bör dock övervägas i ett annat sammanhang. 
  
 10.2.3 
  
 Fastighetsrätten 
  
 Bedömning:  
 Något behov av ytterligare regler inom fastighetsrättens område för personer som bor tillsammans i en annan hus hållsgemen- skap föreligger inte. 
 Vad gäller fastighetsrätten är det främst bestämmelser som avser bostaden som har betydelse för sammanboende personer. De mer centrala bestämmelserna i hyreslagstiftningen och bostadsrättslagstift- ningen tar hänsyn till sammanboende såväl inom som utom sambolagens tillämpningsområde. Kommittén anser därför att det inte finns behov av någon ytterligare reglering. 
  
 10.2.4 
  
 Den allmänna pensioneringen m.m. 
  
 Bedömning:  
 Vad gäller den allmänna pensioneringen, arbetsskade- för säkringen och efterlevandeskyddet inom tjänstepensioneringen sak- nas det skäl att införa någon särskild reglering för personer som bor tillsammans i en annan hushållsgemenskap. 
 Angående tjänstegrupplivförsäkringarna konstaterar kommittén att innehållet i dessa försäkringar regleras efter överenskommelser mel- lan arbetsmarknadens parter men vill ändå peka på att de har vissa inskränkningar som kan få negativa konsekvenser för sam manboende i annan hushållsgemenskap. 
 Beträffande bestämmelserna inom  
 den allmänna pensioneringen  
 inver- kar i flertalet fall äktenskap/partnerskap och kvalificerat samboför- hållande på utfallet av pensionens storlek. Ett samboförhållande där parterna inte tidigare varit gifta med varandra eller varit varandras registrerade partner eller där de inte har eller har haft barn tillsammans inverkar däremot inte på pensionerna utom såvitt avser bostadstillägg till pensionärer. Något skäl att jämställa personer som sammanbor i annan hushållsgemenskap med sambor föreligger därmed inte. 
  
 330  
 Överväganden angående en rättslig reglering... 
  
 SOU 1999:104 
  
 Vad gäller rätten till bostadstillägg till pensionärer är denna inte knuten till någon form av samlevnad. För makar/partner och sambor av motsatt kön som sammanlever skall årsinkomsten för var och en av dem beräknas utgöra hälften av deras sammanlagda inkomst och värdet av förmögenheten skall beräknas utgöra hälften av deras sammanlagda förmögenhet. Något skäl att likställa andra personer som sammanbor med makar/partner och sambor såvitt gäller beräkningssättet för bostadstillägg föreligger knappast. Som kommittén förordat i avsnitt 10.1.6 borde ett förtydligande göras i lagen om bostadstillägg - på motsvarande sätt som i bostadsbidragslagen - så att det av lagen framgår att det endast är sambor och inte andra personer som delar bostad som likställs med makar och registrerade partner. 
 Inom  
 arbetsskadeförsäkringen  
 påverkas efterlevandelivräntorna av äktenskap, partnerskap och kvalificerat samboförhållande. Ett sambo- förhållande där parterna inte tidigare varit gifta eller registrerade partner med varandra, inte har eller har haft barn tillsammans och inte heller väntade barn tillsammans när den försäkrade avled, beaktas inte i arbetsskadeförsäkringen. Det finns mot den bakgrunden inte anledning att i detta sammanhang överväga att andra personer som bor tillsammans skall anses som efterlevande. 
  
 Vad gäller  
 efterlevandeskyddet inom tjänstepensioneringen  
 kan familjeskyddet inom ITPK och Avtalspension  
  
 SAF-LO 
  
  ändras genom ett särskilt förordnande. Valet av förmånstagare begränsas dock i kom- munalskattelagen. Enligt 31 § kommunalskattelagen och dess anvis- ningar kan i dag som förmånstagare insättas make, maka sambo av mot- satt eller av samma kön, registrerad partner eller barn till endera den försäkrade eller dennes make/partner eller sambo. Även tidigare make/partner eller sambo och dessas barn ingår i den krets som kan vara förmånstagare. För att personer som bor tillsammans i en annan hus- hållsgemenskap skall kunna insättas som förm ånstagare krävs en utvidgning av förmånstagarkretsen i kommunalskattelagen. Denna fråga får anses ligga utanför Samboendekommitténs uppdrag att över väga. 
  
 När det slutligen gäller  
 tjänstegrupplivförsäkringarna  
 inskränks i de flesta fall möjligheten att sätta in annan än make/partner, sambo eller barn som förmånstagare genom restriktionen att grundbeloppet endast betalas ut till den som efterlämnar make/partner, sambo eller barn. Inom  
 TGL-S 
  finns en ytterligare begränsning. Med sambo i denna försäkring avses endast sambo av motsatt kön. Tjänste grupplivförsäkringarnas innehåll regleras genom överens kommelser mellan arbetsmarknadens parter och staten kan inte styra häröver. Kommittén kan emellertid konstatera att inskränkningen är till nackdel för personer som inte efterlämnar någon inom de angivna kategorierna och som vill skriva ett förmånstagarförordnande till förälder, syskon, eller någon annan person. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Överväganden angående en rättslig reglering. ..  
 331 
  
 10.3 
  
 Kommitténs bedömning när det gäller behovet av reglering för särbor 
  
 Bedömning:  
 Något behov av särskild reglering för personer i annan hushållsgemenskap som inte permanent sammanbor föreligger inte. 
 Enligt direktiven skall kommittén uppmärksamma även de situationer där personer lever i hushållsgemenskap med varandra utan att permanent bo tillsammans. Kommitténs intervjuundersökning har tagit sikte på personer som sammanbor utan att vara makar/partner eller sambor. I detta material har kommittén av naturliga skäl inte funnit några exempel på hushållsgemenskaper utan permanent sammanboende. Kommittén har således inte något egentligt underlag för att bedöma storleken av denna grupp eller gruppens egen uppfattning om behovet av rättslig reglering. 
 Som ovan framgått har dock kommittén inte funnit något behov av reglering inom något rättsområde för personer som permanent sam man- bor i en hushållsgemenskap utan att vara gifta/partner eller sambor. Något behov av särskild reglering för personer i annan hus hållsgemen- skap som inte permanent sammanbor torde därmed inte heller föreligga. I vart fall saknas sådant behov i de avseenden som faller inom kommitténs uppdrag att överväga. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Genomförande av förslagen  
 333 
  
 11 Genomförande av förslagen 
  
 11.1 
  
 Kommitténs bedömning av kostnaderna för förslagen 
  
 Bedömning:  
 Bortsett från de informationsinsatser som förordas kom- mer kommitténs förslag inte att medföra några nämnvärda kost nader för det allmänna. 
 Enligt kommitténs förslag kommer en och samma sambolag att bli tillämplig för heterosexuella och homosexuella sambor. Samtidigt undanröjs de rättsliga skillnaderna mellan homosexuella och hetero sexu- ella sambor i den mån dessa är omotiverade, dvs. när det finns sådana skillnader mellan de olika grupperna av sambor som inte motsvaras av skillnader mellan personer som ingått partnerskap resp. äktenskap. Kommittén föreslår också vissa förändringar av och för tydliganden i sambolagen. Vidare förordar kommittén att betydande informa tions- insatser görs. 
 Den satsning på information som kommittén förordar kan beräknas medföra vissa kostnader för det allmänna. Även om behovet av informa- tion är störst när de nya reglerna träder i kraft krävs kon tinuerliga informationsinsatser. 
 Kommitténs förslag beträffande regleringen i sambolagen rör enbart för hållandet mellan enskilda och får inga samhällsekonomiska konse- kvenser. Även den utvidgade rättsliga likställdheten mellan sambor av samma och motsatt kön rör främst förhållandet mellan enskilda. Exempelvis kommer samtliga jävsbestämmelser i lagstiftningen som gäl- ler för sambor av motsatt kön att bli tillämpliga även på sambor av samma kön. Utvidgningen medför emellertid också att sambor av samma kön kommer att bli berättigade till vissa förmåner och bidrag från det allmänna som inte tidigare tillkommit personer i denna grupp. Detta gäller förmåner och bidrag i mycket speciella situationer, såsom exempelvis ersättning för närståendevård och bidrag för teckenspråks- undervisning för vissa föräldrar. Kommitténs bedömning är att kost na- 
  
 334  
 Genomförande av förslagen 
  
 SOU 1999:104 
  
 derna härför kommer att vara försumbara. Förslagen som sådana kommer med andra ord inte att medföra några nämnvärda kostnader. 
  
 11.2 
  
 Kommitténs bedömning vad gäller ikraftträdande 
  
 Bedömning:  
 Kommitténs förslag bör kunna träda i kraft den 1 januari 2001. 
 De ändringar kommittén föreslår förutsätter att informationsinsatser förbereds innan förslagen kan träda i kraft. Därutöver är tidsåtgången för beredningen av förslaget avgörande för ikraftträdandet. Enligt kommitténs bedömning bör det dock vara möjligt med ett ikraft trädande den 1 januari 2001. 
 För samboförhållanden som upphör före ikraftträdandet skall nuva- rande bestämmelser vara tillämpliga. I och med ikraftträdandet upphör lagen om homosexuella sambor. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Generella direktiv  
 335 
  
 12 Generella direktiv 
  
 12.1 
  
 Kommitténs bedömning 
  
 Bedömning:  
 De framlagda förslagen har betydelse för jämställd heten mellan könen. 
 Utredningen har enligt sina direktiv haft att beakta även regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare om att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), om att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), om att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) samt om att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). De nu redovisade direktiven upphävdes den 1 januari 1999 och ersattes av bestämmelser i kommittéförordningen (1998:1474). 
 I kap. 11 har kommitténs bedömning av kostnaderna för förslagen redovisats, varför kostnadsaspekterna inte berörs i detta kapitel. 
 I 15 § kommittéförordningen sägs att om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små före- tags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i för- hållande till större företags, för jämställdheten mellan kv innor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 
 Enligt kommitténs bedömning har de framlagda förslagen betydelse för jämställdheten mellan könen. Kommittén har slagit fast att sambo- lagens övergripande syfte att bereda den svagare parten ett minimiskydd vid ett samboförhållandes upplösning även fortsättningsvis skall bestå. 
 För att sambolagen till fullo skall uppfylla detta syfte har vissa utvidgningar och ändringar i lagen föreslagits. Genom att skyddet för den svagare parten förstärks torde förslagen kunna bidra till en ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. I detta sammanhang kan särskilt nämnas klarläggandet av vilka möjligheter en sambo har att utan andra partens medverkan bringa ett samboförhållande att upphöra när båda samborna bor kvar i den gemensamma bostaden. Av betydelse för jäm- 
  
 336  
 Generella direktiv 
  
 SOU 1999:104 
  
 ställdheten är också förslaget om interimistisk kvarsittningsrätt. Genom dessa förslag ökar det rättsliga skyddet för den svagare parten och för- slagen kan komma att få särskild betydelse för dem som far illa i sambo- för hållanden. Även förslaget om att utvidga sambo lagens tillämpnings- område till att omfatta sambors gemensamma fortskaffningsmedel ger ett förstärkt skydd för den svagare parten efter som den ekonomiska jämställdheten mellan parterna i ett samboför hållande därmed torde öka. 
 I övrigt anser kommittén inte att förslagen får någon sådan inverkan på de i kommittéförordningen nämnda områdena att någon särskild redo- visning av konsekvenserna är motiverad. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 337 
  
 13 Författningskommentar 
  
 13.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem 
  
 Lagens rubrik 
 Lagens rubrik skall vara  
 Sambolagen.  
 Motiven härför har redovisats i avsnitt 4.2. 
 1 § 
 Denna lag gäller sambors gemensamma bostad, bohag  
 och motordrivna fortskaffningsmedel. 
  
 Med sambor avses två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. 
 Sambolagen är endast tillämplig på sådana samboförhållanden där ingen av samborna är gift eller registrerad partner. 
 Paragrafen reglerar lagens tillämpningsområde. 
 I första stycket beskrivs den egendom som lagen gäller. Ett tillägg har gjorts i bestämmelsen som innebär att även gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel omfattas av regleringen. Skälen härför har redovisats i avsnitt 4.4.7.3. Vad som avses med gemensamt motordrivet fortskaffningsmedel anges i kommentaren till 5 §. 
 I andra stycket anges vad som avses med begreppet  
 sambor 
 . Definitionen är ny. Bakgrunden till dess tillkomst har redovisats i avsnitt 4.3.4.1. En saklig ändring är att definitionen genom begreppet  
 två personer  
 har gjorts könsneutral och omfattar sambor av såväl motsatt som samma kön. I definitionen anges de förutsättningar som skall vara uppfyllda för att ett samboförhållande skall anses föreligga. Någon ändring av vad som enligt motivuttalandena i prop. 1986/87:1 krävs för att ett samboförhållande skall föreligga är dock inte avsedd. 
 När det gäller begreppet  
 stadigvarande  
 avses inte bara den faktiska tid som parterna bott tillsammans utan även deras avsikt för framtiden. Det kan dock i vissa fall vara oklart huruvida ett sammanboende är tänkt 
  
 338  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 att bli stadigvarande, t.ex. på grund av att någon av de sammanboende behållit sin tidigare bostad och fortfarande är folkbokförd på den adressen. Det kan härvid bli aktuellt att göra en hel hetsbedömning för att avgöra om ett samboförhållande föreligger. I tvek samma fall bör, liksom för närvarande, den tid som parterna faktiskt bott till sammans spela roll. Det riktmärke om sex månader som angetts i prop. 1986/87:1 skall gälla även framöver. Kortare tid kan dock godtas om andra omständigheter talar för att det är fråga om ett stadig varande sammanboende, t.ex. förekomsten av inbördes testamente. 
 Vad som främst skiljer ett samboförhållande från sammanboende i annan hushållsgemenskap är att det skall vara fråga om sammanboende i ett  
 parförhållande  
 . Begreppet parförhållande innefattar både heterosexuella och homosexuella förhållanden. Beträffande den närmare innebörden av begreppet hänvisas till avsnitt 4.3.4.1. För de sam man- boende själva torde det normalt inte uppstå några svårigheter att avgöra om de sammanbor i ett parförhållande eller inte. Om de är oense härom bör det ankomma på den parten som bestrider att ett parförhållande före- ligger att redovisa omständigheter som stöder bestridandet (jfr prop. 1986/87:1). 
 När det gäller innebörden av begreppet  
 gemensamt hushåll  
 har detta redovisats i avsnitt 4.3.4.1. 
 Bestämmelsen i tredje stycket innebär ett förtydligande av att det för sambolagens tillämplighet krävs att samborna inte är gifta eller registre- rade partner. Om någon av samborna sedan samboförhållandet inletts gifter sig eller ingår registrerat partnerskap är sambolagens reglering tillämplig på förhållandet fram till denna tidpunkt, jfr 2 §. 
 2 § 
 Ett samboförhållande upphör 
  
 1. 
  
 när samborna eller någon av dem gifter sig eller ingår registrerat partnerskap, 
  
 2. 
  
 när samborna flyttar isär, eller 
  
 3. 
  
 när någon av samborna avlider. 
  
 I annat fall upphör ett samboförhållande när ansökan från en eller båda sam borna om att bodelningsförrättare skall förordnas enligt 27 § eller om rätt att ensam få bo kvar i bostaden enligt 29 § inkommer till domstol eller när en sambo väcker talan angående övertagande av bostad enligt 23 §. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 339 
  
 Paragrafen är ny. Bakgrunden till bestämmelsen har redovisats i avsnitt 4.3.4.2. I paragrafen sker en uttömmande uppräkning av de omständlig- heter som krävs för att ett samboförhållande skall anses ha upphört. 
 Inledningsvis anges i första punkten att ett samboförhållandet upp hör när samborna eller någon av dem gifter sig eller ingår registrerat part ner- skap. Härmed avses sålunda såväl den situation att samborna gif ter sig eller ingår registrerat partnerskap med varandra som att en av samborna gifter sig eller ingår registrerat partnerskap med någon annan än sin sambo. 
 När en sambo gifter sig eller registrerar partnerskap upphör sambo- för hållandet i den meningen att sambolagen inte längre blir tillämplig på förhållandet. Dagen för ingående av äktenskap eller registrerat part ner- skap skall anses som den dag förhållandet upphör. 
 Enligt andra punkten upphör ett samboförhållande när samborna flyt- tar isär. Vissa svårigheter kan uppkomma när det gäller att avgöra vid vilken tidpunkt detta skett. Rent faktiskt bör samborna anses ha flyt tat isär när någon av dem bosatt sig på annat håll. Detta gäller även om det nya boendet inte kan betraktas som permanent. Har samborna varit folkbokförda på samma adress bör datumet för adressändring som anmäls till folkbokföringsmyndigheten vara den senaste tidpunkt som förhållandet skall anses ha upphört. 
 I tredje punkten anges att ett samboförhållande upphör när en av samborna avlider. Om båda samborna avlider blir sambolagen inte tillämplig eftersom bestämmelserna om påkallande av bodelning enligt 9 §, övertagande av bostad enligt 23 §, behovsprövningen enligt 17 § och inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet enligt 24 § endast gäller till förmån för den efterlevande sambon. Någon anledning att slå fast att samboförhållandet upphör om båda sam borna avlider föreligger därmed inte. 
 Om ett samboförhållande inte har upphört enligt första stycket kan det bringas att upphöra enligt andra stycket när endera eller båda sam- bornas ansökan om bodelningsförrättare eller kvarsittningsrätt inkom mer till domstol eller när talan om övertagande av bostad väcks vid dom stol. Själva ansökan anses som en viljeförklaring att samboför hållandet skall upphöra. I och med att ansökningen inkommer till dom stolen har förhållandet upphört. Om samborna ändock fortsätter att bo till sammans kan det bli aktuellt att pröva om samboförhållandet åter uppstått eller om parternas sammanboende är att betrakta som annan hushållsgemenskap. Detta bör avgöras efter en hel hetsbedömning av omständigheterna i varje enskilt fall. 
 Avskrivs målet eller ärendet efter det att ansökan inkommit till dom- stol får samboförhållandet anses ha återupptagits såvida det inte har upphört på annat sätt. 
  
 340  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sambors egendom 
 Mellanrubriken är ny. Avsikten med dess införande är att på ett tydligare sätt ange vad sambolagens olika delar reglerar. 
 3 § 
 Med sambors gemensamma bostad avses i denna lag, om inte annat följer av  
 6 § 
  
 1. 
  
 fast egendom som samborna eller någon av dem äger eller innehar med tomträtt, om det finns en byggnad på egendomen s om är avsedd som sambornas gemensamma hem och egendomen innehas huvudsakligen för detta ända mål, 
  
 2. 
  
 fast egendom som samborna eller någon av dem innehar med nyttjanderätt i förening med byggnad på egendomen som samborna eller någon av dem äger, om byggnaden är avsedd som sambornas gemensamma hem och egendomen innehas huvudsakligen för detta ändamål, 
  
 3. 
  
 byggnad eller del av byggnad som samborna eller någon av dem innehar med hyresrätt, bostadsrätt eller annan liknande rätt, om bygg- naden eller byggnadsdelen är avsedd som sambornas gemensamma hem och innehas huvudsakligen för detta ändamål, 
  
 4. 
  
 byggnad eller del av byggnad som samborna eller någon av dem har rätt att framdeles förvärva med bostadsrätt enligt förhandsavtal som sägs i 5 kap. bostadsrättslagen (1991:614), om rätten gäller en lägenhet som när avta let träffades var avsedd att bli sambornas gemensamma hem och att innehas huvudsakligen för detta ändamål. 
  
 Samborna får i en av dem båda undertecknad handling anmäla till 
 inskrivningsmyndigheten att en fastighet som är lagfaren för en av dem eller en tomträtt för vilken en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda. 
 4 § 
 Med sambors gemensamma bohag avses i denna lag, om inte annat följer av  
 6 § 
 , möbler, hushållsmaskiner och annat inre lösöre som är avsett för det gemensamma hemmet. Till gemensamt bohag räknas inte sådant bohag som används uteslutande för den ena sambons bruk. 
 Paragraferna motsvarar nuvarande 2 och 3 §§. Ändringarna är endast av redaktionell art och beror på ändrad paragrafbeteckning. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 341 
  
 5 § 
 Med sambors gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel avses i denna lag, om inte annat följer av 6 §, sådant motordrivet fordon som används i det gemensamma hushållet. Till gemensamt motordrivet fortskaffnings- medel räknas inte sådant som används uteslutande för den ena sambons bruk. 
 Paragrafen är ny och föranleds av att motordrivet fortskaffningsmedel föreslås omfattas av sambolagen. 
 Med motordrivet fortskaffningsmedel avses bil, motorcykel, moped, traktor, motorbåt eller motordrivna flygplan (jfr kommentaren till 8 kap. 7 § BrB, Gillespie, Trevino, m.fl., Brottsbalken - En kommentar, 1998). Även snöskoter torde omfattas av begreppet. 
 Ett motordrivet fortskaffningsmedel är gemensamt om det används i det gemensamma hushållet, såvida inte annat följer av 6 §. Med att ett motordrivet fortskaffningsmedel används i det gemensamma hushållet avses exempelvis att det utgör transportmedel till och från sambornas arbetsplatser, till daghem, skola, barnens andra aktiviteter, eller för inköp och andra ärenden som har anknytning till hushållet. Om fort- skaffningsmedlet används uteslutande för ena sambons bruk anses det inte som ett gemensamt motordrivet fortskaffningsmedel. 
 6 § 
 Till sambors gemensamma bostad, bohag  
 och motordrivna fortskaffnings- medel  
 räknas inte egendom som används huvudsakligen för fritids- ändamål. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 4 §. Tillägget i bestämmelsen är en följd av att sambornas gemensamma motordrivna fortskaffningsmedel skall omfattas av lagen. Liksom beträffande bostad och bohag skall denna egendom undantas från den gemensamma egendomen om dess huvudsakliga användning är för fritidsändamål. 
 7 § 
 Sådan egendom som anges i  
 3-5 
  §§ och som förvärvats för gemensamt begagnande utgör sambornas samborättsgods. 
 Första stycket gäller dock inte om det är fråga om egendom som avses i 8 § eller om annat följer av avtal som samborna träffat enligt 10 §. 
  
 342  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 Paragrafen är ny. I första stycket definieras vad som enligt huvudregeln avses med begreppet samborättsgods, se avsnitt 4.4.7.2. Egendom som utgör samborättsgods kan vara sambors gemensamma bostad, bohag och motordrivet fortskaffningsmedel som förvärvats för gemensamt be- gagnande. Om samborna har flera bostäder eller gemensamma fort- skaffningsmedel som förvärvats för gemensamt bruk kan samtliga utgöra samborättsgods. Beträffande motordrivet fortskaffningsmedel bör det vid bedömningen av om detta förvärvats för gemensamt begagnande sakna betydelse vem av samborna som rent faktiskt framför det. Även om den ena sambon saknar körkort kan exempelvis en bil anses vara förvärvad för gemensamt bruk. 
 Egendom som förvärvats av parterna under samlevnaden men innan sambolagen blev tillämplig på förhållandet kan komma att utgöra samborättsgods om sambolagen i ett senare skede av förhållandet blir tillämplig. Detta gäller exempelvis om förhållandet vid förvärvs tillfället inte var tillräckligt stadigvarande eller om en av parterna då fortfarande var gift på annat håll. För att egendomen skall utgöra samborättsgods krävs dock att parterna vid förvärvstillfället sammanbodde i ett par- förhållande och hade gemensamt hushåll samt att egendomen för- värvades för gemensamt bruk. 
 Egendom som förvärvats före samlevnaden utgör däremot normalt inte samborättsgods. Det kan dock uppkomma situationer där förvärvet skett i så nära anslutning till att samlevnaden inleds att det står klart att syftet med förvärvet av egendomen varit att den skall begagnas gemensamt. I sådant fall torde egendomen utgöra samborättsgods. 
 I andra stycket anges två undantag från huvudregeln i första stycket. För att den angivna egendomen inte skall utgöra samborättsgods krävs i det första fallet att det är fråga om egendom som tillfallit den ena sambon genom gåva, testamente eller arv med föreskrift om att egen- domen skall vara mottagarens enskilda. Se vidare härom i kommentaren till 8 §. 
 Det andra undantaget avser den situationen att samborna träffat avtal som innebär att all deras gemensamma egendom eller viss del därav inte skall ingå i bodelningen. Om ett sådant avtal finns, skall den i avtalet angivna egendomen inte anses utgöra samborättsgods. Se vidare härom i kommentaren till 10 §. 
 8 § 
 Sådan egendom som anges i  
 3-5§§ 
  och som en sambo 
  
 1. 
  
 fått i gåva med det villkoret att egendomen skall vara mottagarens enskilda, 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 343 
  
 2. 
  
 erhållit genom testamente med det villkoret att egendomen skall vara mottagarens enskilda, eller 
  
 3. 
  
 ärvt och som enligt testamente av arvlåtaren skall vara mottagarens enskilda 
  
 utgör inte samborättsgods. 
 Detsamma gäller vad som har trätt i stället för egendom som anges i första stycket om det inte genom en sådan rättshandling som där avses föreskrivits att ersättningsegendom inte skall vara enskild egendom. 
 Paragrafen är ny. Bakgrunden till bestämmelsen har redovisats i avsnitt 4.4.7.5. Förebilden till bestämmelsen finns i 7 kap. 2 § ÄktB. 
 Enskild egendom finns inte i sambolagen. Det händer emellertid att egendom förvärvas genom gåva, arv eller testamente med föreskrift om att egendomen skall vara enskild egendom även om mottagaren är ogift. För det fall mottagaren senare gifter sig innebär föreskriften att egendomen kommer att undantas vid en eventuell bodelning. Följden av att egendomen inte skall utgöra sambornas samborättsgods är att den inte heller ingår i bodelning mellan samborna. 
 I vad mån en bostad som inte ingår i samborätten och som ena sambon mottagit med föreskrift om att egendomen skall vara enskild kan övertas av den andra sambon redovisas under 23 §. 
 Bodelning 
 9 § 
  
 När ett samboförhållande upphör  
 av annat skäl än att samborna gifter sig med varandra eller ingår registrerat partnerskap med varandra,  
 skall på begäran av någon av samborna deras  
 samborättsgods  
 fördelas mellan dem genom bodelning. 
  
 Bodelning skall göras med utgångspunkt i egendomsförhållandena den dag samboförhållandet upphör. 
 Begäran om bodelning under sambornas livstid skall framställas senast ett år efter det att samboförhållandet upphörde. 
 Avlider en sambo, skall begäran av den efterlevande sambon om bodelning framställas senast när bouppteckningen förrättas. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 5 §. 
 Tillägget i första stycket, att samboförhållandet skall upphöra av annat skäl än att samborna gifter sig eller ingår registrerat partnerskap 
  
 344  
 Författningskommentar  
 SOU 1999:104 
  
 med varandra, föranleds av att 2 § första stycket p. 1 innefattar såväl den situationen att samborna ingår äktenskap/partnerskap med varandra som den att en av samborna ingår äktenskap/partnerskap med någon annan än sin sambo. Det är dock endast i den senare situationen som bodelning kan ske. Vidare har första stycket ändrats på så sätt att deras gemensamma bostad och bohag bytts ut mot deras samborättsgods. Den egendom som avses är således sambornas gemensamma bostad, bohag och motordrivna fortskaffningsmedel som förvärvats för gemensamt begagnande, såvida inte undantagen i 7 § andra stycket är tillämpliga. 
 Bakgrunden till det nya andra stycket har redovisats i avsnitt 4.6.7.1. Den föreslagna regleringen i 2 § om när ett samboförhållande upphör torde underlätta bedömningen av när ett samboförhållande skall anses ha upphört. När ett samboförhållande upphör på grund av att samborna flyttar isär kan det dock uppkomma situationer som gör det svårt att - mer exakt - avgöra när sambo för hållandet har upphört (se under 2 §). Det kan dock antas vara i ytterst få fall där det, för att kunna avgöra vilka egendomsförhållande som skall gälla vid bodelningen, är nöd- vändigt att ange samboförhållandets upp hör ande till en viss bestämd dag. Detta kan möjligen bli aktuellt om exempelvis den ena sambon skuldsatt sig i samband med att samboför hållandet upphört och skulden kan komma att avräknas från värdet av egendom som skall ingå i bodelningen. Däremot torde det knappast uppstå några svårig heter i fråga om förvärv av egendom för gemensamt begagnande efter som samborna sannolikt inte införskaffar sådan i anslutning till sambo- förhållandets upphörande. 
 I det nya tredje stycket har en tidsfrist införts som anger när begäran om bodelning under parternas livstid senast skall framställas (en s.k. preklusionsfrist). Skälen härför har redovisats i avsnitt 4.5.6.4. Simmons har angetts till ett år efter det att samboförhållandet upphörde. För bedömningen av om tiden för påkallande av bodelning löpt ut eller inte, kan det komma att krävas att samboförhållandets upphörande fastställs till en viss dag. Om oenighet föreligger mellan samborna i fråga om vid vilken tidpunkt samboförhållandet upphörde, bör ledning sökas i de omständigheter som angetts under 2 §. 
 Paragrafens fjärde stycke motsvarar andra meningen i det nuvarande första stycket. Om en sambo avlider efter det att förhållandet upphört men innan bodelning har skett skall, liksom för närvarande, den efterlevande sambon begära bodelning senast när bouppteckningen förrättas. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 345 
  
 10 
  
 § 
  
 Genom ett skriftligt avtal som undertecknas av båda samborna kan de komma överens om att bodelning inte skall ske eller att viss egendom inte skall ingå i bodelningen. Genom ett nytt av samborna undertecknat skrift- ligt avtal kan de ändra vad som tidigare överenskommits. 
 Bestämmelsen motsvarar delvis nuvarande 5 § andra stycket. Skälen för bestämmelsens utformning har redovisats i 4.5.6.1. I paragrafen klargörs att sambor kan avtala såväl att bodelning överhuvudtaget inte skall ske som att viss egendom inte skall ingå i bodelningen samt att samborna genom ett nytt avtal kan ändra vad de tidigare har över enskommit. 
  
 11 
  
 § 
  
 Varje sambo är skyldig att tills bodelning förrättas, eller frågan om bodelning fallit, redovisa för gemensam bostad, bohag och motordrivet fortskaffningsmedel som utgör samborättsgods samt för gemensam bostad 
 som innehas med hyresrätt el ler bostadsrätt och som kan bli föremål för över tagande enligt 23 §. 
 Paragrafen är ny. Bakgrunden till bestämmelsen har redovisats i avsnitt 4.6.7.1. En motsvarande bestämmelse finns för makar i 9 kap. 3 § ÄktB. 
 Beträffande makar gäller redovisningsplikten i princip all egendom, även sådan som är enskild. Anledningen härtill är att den enskilda egen- domen på olika sätt kan komma att dras in i bodelningen (jfr Tottie, a.a. s. 242). 
 Beträffande gemensamt bohag och motordrivet fortskaffningsmedel omfattas egendomen av lagens reglering endast om egendomen är samborättsgods. Även om bodelning beträffande bostaden är ute sluten på grund av att denna inte utgör samborättsgods finns det enligt 23 § möjlighet för andra sambon att överta bostad som innehas med hyres rätt eller bostadsrätt. Redovisningsplikten bör därmed omfatta även sådan egendom. 
 12 § 
 Sambor får inför ett omedelbart förestående upphörande av sambo för håll- andet avtala om den kommande bodelningen och annat som har samband med denna (föravtal). Över avtalet skall upprättas en handling som under- tecknas av båda samborna. 
  
 346  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 Om ett villkor i ett föravtal är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omstän digheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt, får avtalet jämkas eller lämnas utan avse ende vid bodelningen. 
 Paragrafen är ny. Bakgrunden till bestämmelsen har redovisats i avsnitt 4.5.6.3. Bestämmelsen, som har utformats med 9 kap. 13 § och 12 kap. 3 § ÄktB som förebild, ger även sambor mö jlighet att träffa föravtal. För avtalet får endast verkan samborna emellan och någon ändring i egendomsför hållandena inträder inte. En vägran att fullfölja åtagan det torde - på samma sätt som gäller för äkta makar (se prop. 1987/87:1 s. 316) - kunna föranleda skadeståndskonsekvenser för sambo som ingått avtalet. För att ett giltigt föravtal skall föreligga krävs att samboförhållandets upphörande är omedelbart förestående. Lik som enligt ÄktB uppställs krav på skriftlig form och på båda sam bornas underskrifter. Om en sambo avlider efter avtalstidpunkten men före bodelningen förlorar föravtalet sin verkan. 
 I andra stycket anges att ett föravtal får jämkas eller lämnas utan avseende vid bodelningen. Förutsättningarna härför är i princip desamma som anges i 36 § avtalslagen. 
  
 14 
  
 § 
  
 Vid beräkningen av sambornas andelar i egendomen skall från vad en sambo äger av deras  
 samborättsgods  
 avräknas så mycket att det täcker de skulder som den sambon hade när samboförhållandet upphörde. 
 För sådana fordringar mot en sambo som inte är förenade med särskild för månsrätt i  
 samborättsgodset  
 och som inte heller på annat sätt är att hänföra till sådan egendom skall sambon få täckning ur  
 samborättsgodset  
 endast i den mån betalning inte kan erhållas ur annan egendom. 
  
 15 
  
 § 
  
 Det som återstår av sambornas  
 samborättsgods,  
 sedan avdrag har gjorts för att skulderna skall täckas enligt  
 14 § 
 , skall läggas samman. Värdet därav skall därefter delas lika mellan samborna. 
 Paragraferna motsvarar nuvarande 7 och 8 §§. 
 I 14 och 15 §§ ersätts bostad och bohag med samborättsgods. Med samborättsgods avses inte bara bostad och bohag utan även motor- drivet fortskaffningsmedel, jfr 7 § första stycket. Därutöver har en redaktionell ändring gjorts i 15 § på grund av ändrad para grafbeteck- ning. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 347 
  
 16 
  
 § 
  
 I den mån det med hänsyn särskilt till samboförhållandets längd men även till sambornas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är oskäligt att en sambo när samlevnaden upphör skall lämna egendom till den andra i den omfattning som följer av  
 9 och  
  
 13-15 
  
 §§, skall bodelningen i stället göras så att den förstnämnda sambon får behålla mer av sin egendom. Är en sambo försatt i konkurs när bodelningen skall förrättas eller finns det andra särskilda skäl att inte dela sambornas egendom, skall varje sambo behålla sin egendom som sin andel. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 9 §. Ändringarna är endast av redaktionell art och beror på ändrad para grafbeteckning. 
  
 17 
  
 § 
  
 Med ledning av de andelar som har beräknats för samborna skall deras  
 samborätts gods  
 fördelas mellan dem på lotter. Den som bäst behöver  
 bostad 
 ,  
 bohag eller motordrivet fortskaffningsmedel som ingår i bodel- ningen  
 har rätt att få denna egendom i avräkning på sin lott eller, om värdet är ringa, utan avräkning. En förutsättning för att en sambo  
 på sin 
  
 lott skall få sådan egendom  
 som tillhör den andra sambon är dock att  
 detta  
 även med hän syn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. 
 Svarar egendomen för fordran som är förenad med särskild förmånsrätt i egen domen, är en ytterligare förutsättning för  
 att en sambo på sin lott skall få sådan egendom som tillhör den andra sambon  
 att den andra sambon befrias från ansvar för fordringen eller att medel till att betala denna har satts under särskild vård. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 10 §. 
 Av skäl som redovisats i avsnitt 4.4.7.3 skall samma behovs- och skälighetspröv ning som görs vid lottläggningen av bostad och bohag göras beträffande motordrivet fortskaffningsmedel. Detta framgår av första stycket. I detta stycke har också gjorts ett tillägg om att prövningen avser egendom som ingår i bodel ningen. Härigenom klargörs att det endast är egendom som utgör sambo rättsgods som skall lottläggas. 
 Övertaganderätten i 11 kap. 8 § ÄktB avser även egendom som är enskild till följd av ett mellan makarna slutet äktenskapsförord samt enskild egendom som trätt i stället för egen dom som genom föreskrift vid gåva, arv eller testamente gjorts till enskild egendom. Har samborna träffat avtal enligt 10 § som innebär att bodelning inte skall ske eller att viss egendom inte skall bodelas, utgör ifrågavarande egendom inte 
  
 348  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 samborättsgods. Enligt 8 § undantas dessutom från samborätten sådan egendom som sambo fått i gåva eller genom arv eller testamente med föreskrift att egendomen skall vara enskild, liksom vad som trätt i stället för sådan egendom, om inte annat föreskrivits. 
 För att ytterligare klargöra att paragrafen inte avser att reglera annat än lottläggning av egendom som ingår i bodelning har orden överta och övertagande utgått i den föreslagna lydelsen. 
  
 18 
  
 § 
  
 En sambo har rätt att i stället för att lämna egendom till den andra sambon betala motsvarande belopp i pengar. Om godtagbar säkerhet ställs för betalningen, kan sambon få skäligt anstånd med denna. Lämnas inte någon betalning, har den andra sambon rätt att så långt det är möjligt få sådan egendom som inte är uppenbart olämplig för den sambon. 
  
 Om en sambo  
 på sin lott får  
 bostad, bohag  
 eller motordrivet fortskaff- ningsmedel  
 mot avräkning och inte tillgodoser den andra sambon med egendom ur  
 samborättsgodset  
 , skall sambon betala motsvarande belopp i pengar. Om godtagbar säkerhet ställs för betalningen, kan sambon få skäligt anstånd med denna. 
  
 Paragrafen motsvarar nuvarande 11 §. Ändringar har gjorts i para- grafens andra stycke. 
 Av samma skäl som angetts under 17 § har orden övertar och övertagande utgått. 
 Av andra styckets nuvarande lydelse framgår att betalning för egendom som en sambo fått på sin lott kan erhållas ur det gemensamma bohaget. Det kan emellertid tänkas att sambor har två permanenta bostäder som ingår i bodelningen och att det sker ett korsvis byte enligt den föreslagna 17 § - nuvarande 10 § - (jfr Tottie, a.a. s. 621). Under sådant för hållande är den nuvarande avfattningen av lagtexten för snä v. Utrymmet för att utge ett motvärde för egendomen bör därför utsträckas till allt samborättsgods, dvs. bostad, bohag eller motordrivet fortskaff- ningsmedel som ingår i bodelningen. 
  
 19 
  
 § 
  
 Om en sambo avlider, gäller bestämmelserna  
 i 9 och 17 §§  
 endast till förmån för den efter levande sambon. 
 När ett samboförhållande upphör till följd av att en sambo avlider har den efterlevande sambon  
 rätt att som sin andel vid fördelning av sambornas  
 samborätts gods  
 alltid få ut så mycket av den behållna egendomen efter avdrag för skulder, i den mån den räcker, att det 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 349 
  
 motsvarar två gånger det vid tiden för dödsfallet gällande  
 prisbasbeloppet  
 enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 
 Bestämmelserna i 15 kap. 1 och 3 §§ ärvdabalken om förlust av rätt till arv skall också gälla i fråga om rätten för den efterlevande sambon att vid bodelning få del i den avlidnes egendom. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 12 §. Ändringen i första stycket är främst föranledd av att ordet överta föreslås utgå av skäl som angetts i kommentaren till 17 §. 
 Bakgrunden till ändringen i andra stycket har redovisats i avsnitt 4.7.4.1. Genom ändringen förtydligas att om en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum skall lilla bas- beloppsregeln inte vara tillämplig. 
  
 22 
  
 § 
  
 Har en sambo vid bodelningen till skada för sina borgenärer avstått egen- dom som enligt  
  
 14-17 
  
  §§  
 har belöpt på sambons andel, gäller vad som före skrivs i 13 kap. 1 och 2 §§ äktenskapsbalken om verkan av sådan åtgärd vid bodel ning mellan makar. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 15 §. Enligt bestämmelsens nuvarande lydelse sker en hänvisning endast till den föreslagna 17 § - nuvarande 10 § - som handlar om lottläggningen. Det eftergiftsgrundande avståendet kan emellertid äga rum även vid andelsberäkningen. Av detta skäl görs en hänvisning även till de bestäm melser som reglerar denna. Om exempelvis den sambo som har den större behållningen avstår från mer än vad hälftendelningsprincipen leder till, kan den andra sambon bli ansvarig gentemot den avståendes borgenärer. Även underlåtenhet att yrka täckning för skuld samt felaktig värdering av egendom kan ge anledning till eftergiftsansvar (jfr Tottie, a.a. s. 627). 
  
 23 
  
 § 
  
 Innehar den ena sambon den gemensamma bostaden med hyresrätt eller bostadsrätt och  
 utgör egendomen inte samborättsgods,  
 har den andra sam- bon rätt att överta den när samboförhållandet upphör, om den sambon bäst behö ver bostaden och ett sådant övertagande även med hänsyn till omstän- digheterna i övrigt kan anses skä ligt. Om samborna inte har eller har haft barn tillsammans, gäller detta dock endast om synnerliga skäl talar för det. 
 En sambo förlorar sin rätt att ta över hyres- eller bostadsrätten, om sambon inte har framställt anspråk på det  
 inom  
 tre månader efter det att 
  
 350  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 sambon har flyttat från bostaden.  
 Är båda samborna i livet skall anspråk alltid framstäl las senast ett år efter det att samboförhållandet upphörde. 
 Den som övertar bostaden enligt första stycket skall ersätta den andra sambon för bostadens värd e. Det får ske genom att bostadens värde avräk- nas vid bestämmandet av sambornas andelar i bodelningen, om den som lämnar bostaden kan tillgodoses på det sättet. I annat fall skall vad som fattas betalas med pengar. Ställs godtagbar säkerhet för betalningen, kan sambon få skäligt anstånd med denna. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 16 §. 
 I första stycket anges att övertaganderätten inte avser egendom som utgör samborättsgods. Den egendom som omfattas av övertagande rätten är sålunda en bostad som antingen inte är förvärvad för gemensamt begagnade eller en bostad som visserligen förvärvats för gemensamt begagnade men som till följd av avtal enligt 10 § likväl inte skall ingå i någon bodelning. 
 En särskild fråga är vad som gäller för övertagande av en bostad som ena sambon mottagit i gåva, genom arv eller genom testamente med före- skrift om att egendomen skall vara mottagarens enskilda. Sådan egen- dom utgör enligt 8 § inte samborättsgods. Redan i tidigare motivuttalan- den har man dock ansett att det får anses oskäligt att låta en sambo överta den andra sambons egendom om detta inte skulle ha kunnat ske om parterna hade varit gifta med varandra. 
 Enligt 11 kap. 8 § ÄktB kan ett övertagande bli möjligt i vissa fall när det rör sig om enskild egendom. Såvitt nu är av intresse gäller detta när egendomen är enskild till följd av ett mellan makarna slutet äktenskapsförord samt när enskild egendom har trätt i stället för den genom gåvan eller testamentet erhållna egendomen. Däremot är övertaganderätten utesluten om bostaden är den andra makens enskilda till följd av villkor vid gåva eller i testamente. 
 Äktenskapsförord förekommer inte mellan sambor. Ett avtal enligt 10 § om att bostaden inte skall ingå i bodelning kan dock sägas motsvara ett äktenskapsförord om att egendomen skall vara enskild. I sådant fall kan egendomen bli föremål för övertagande. Eftersom en make har möjlighet att överta bostad som han fått i utbyte mot eller i ersättning för den enskilda egendomen bör det inte vara uteslutet för en sambo att överta sådan egendom. Däremot bör det inte komma i fråga att en sambo kan överta en bostad som skall vara den andra sambons enskilda till följd av villkor vid gåva eller i testamente. 
 Bakgrunden till ändringen i andra stycket har redovisats i avsnitt 4.5.6.5. Ändringen medför att en framställning om rätt att överta bostaden under sambornas livstid skall ske inom tre månader efter det att sambon har flyttat från bostaden och senast ett år efter det att samboför- 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 351 
  
 hållandet upphörde. Tidsfristen om ett år efter de t att samboför hållandet upphörde innebär en samordning med den före slagna tidsfristen för påkallande av bodelning under sambornas livstid (9 § tredje stycket). Härigenom kommer såväl redo visningsplikten som inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hem met att begränsas till ett år efter det att samboförhållandet upp hörde om varken bodelning påkallas eller anspråk på övertagande av bostad fram ställs inom föreskriven tid. Beträffande efterlevande sambo bibehålls nuvarande ordning. Någon preskription av övertaganderätten sker såle des inte så länge en efterlevande sambo bor kvar i bostaden. Härvid kan anmärkas att dödsboet efter en sambo inte kan begära bodel ning och att samtycke inte krävs av dödsboet för förfogande över det gemen samma hemmet. 
  
 24 
  
 § 
  
 En sambo får inte utan den andra sambons samtycke avhända sig, hyra ut eller på annat sätt med nyttjanderätt upplåta en bostad som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen eller som den andra sambon kan få rätt att överta enligt  
 23  
 §. Samtycke av den andra sambon krävs också, om en sambo vill låta inteckna fast egendom eller tomträtt där det finns en bostad som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen. Detsamma gäller i fråga om pantsättning av annan egendom som innefattar en sådan bostad eller en bostad som den andra sambon kan få rätt att överta enligt  
 23  
 §. Samtycke till avhändelse av eller inteckning i fast egendom eller tomträtt skall läm- nas skriftligen. 
 En sambo får inte heller utan den andra sambons samtycke avhända sig eller pantsätta sådant bohag  
 eller motordrivet fortskaffningsmedel  
 som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen. 
 Bestämmelserna i denna paragraf om samtycke av en sambo till en åtgärd av den andra sambon tillämpas också när dödsboet efter en avliden sambo vidtar en sådan åtgärd. 
 Samtycke enligt denna paragraf behövs ej, om den andra sambon inte kan lämna giltigt samtycke eller om dennes samtycke inte kan inhämtas inom rimlig tid. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 17 §. I första stycket har ändringar av redaktionellt slag företagits som beror på ändrad paragrafbeteckning. Bakgrunden till ändringen i andra stycket framgår av avsnitt 4.6.7.5. 
  
 352  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 25 
  
 § 
  
 Saknas samtycke som krävs för en åtgärd enligt  
 24  
 §, får domstolen tillåta åtgärden på ansökan av den som vill företa den. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 18 §. Ändringen är endast av redaktionell art och beror på ändrad paragrafbeteckning 
  
 26 
  
 § 
  
 Om en sambo eller dödsboet efter en avliden sambo utan erforderligt samtycke eller tillstånd har avhänt sig eller till nackdel för den andra 
 sambon upplåtit nyttjanderätt till egen dom, skall domstolen på talan av denne förklara att rättshand lingen är ogiltig och att egendomen skall återgå. Det samma gäller om en sambo eller döds boet efter en avliden sambo utan erforderligt samtycke eller tillstånd har pantsatt sambornas bohag  
 eller motordrivna fortskaffningsmedel.  
 Överlåtelse eller pant sätt- ning av  
 sambornas  
 bohag  
 eller motordrivna fortskaffningsmedel  
 skall dock inte förklaras ogiltig, om den nya innehavaren har fått egendomen i sin besittning i god tro. 
 Talan enligt första stycket skall väckas hos domstolen inom tre månader från det att den andra sambon fick kännedom om förfogandet över bostaden eller överlämnandet av bohaget  
 eller det motordrivna fortskaffningsmedlet 
 . Har lagfart eller inskrivning beviljats med anledning av överlåtelse av fast egendom eller tomträtt, får talan inte väckas. 
 Förs talan om avhysning, får domstolen medge skäligt anstånd med flyttningen. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 19 §. Ändringarna är föranledda av att rådighetsinskränkningsreglerna i 24 § omfattar även motordrivet fortskaffningsmedel. 
  
 29 
  
 § 
  
 På ansökan av en sambo skall domstolen i fråga om bostad som enligt  
 9  
 § skall ingå i bodelning bestämma vem av samborna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats. 
 På begäran av någon av samborna får domstolen förordna om vad som skall gälla för tiden till dess att frågan avgjorts genom beslut som har vunnit laga kraft. Den andra sambon skall dessförinnan ha fått tillfälle att yttra sig. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 353 
  
 Ett beslut enligt andra stycket får verkställas på samma sätt som ett beslut som har vunnit laga kraft. 
 Meddelar domstolen ett beslut enligt andra stycket skall beslutet omprövas när ärendet slutligen avgörs. 
 Beslut enligt första stycket får på ansökan av den ena parten när som helst ändras av domstolen. 
 Paragrafen motsvarar nuvarande 21 §. Bakgrunden till tilläggen i paragrafen har redovisats i avsnitt 4.8.6.1. Härigenom införs möjlighet för rätten att på yrkande av någon av samborna fatta interimistiskt beslut om vem av samborna som skall ha rätt att bo kvar i bostaden till dess att bodelning förrättats. 
 Det interimistiska beslutet kan fattas som ett provisoriskt beslut under ärendets handläggning eller som ett förordnande om omedelbar verkställighet i samband med avgörandet. De fall där ett interimistiskt beslut meddelas som en provisorisk lösning till dess kvarsittningsfrågan blivit avgjord torde främst vara när fara är i dröjsmål. Exempelvis kan ett interimistiskt förordnande komma i fråga om det finns anledning att anta att sökanden utsätts för våld eller trakasserier av motparten eller om motparten söker vandalisera bostaden eller på annat sätt försöker omintetgöra kvarsittningsrätten. Det kan dock inte uteslutas att det även finns fall där ärendets handläggning drar ut på tiden i sådan grad att det är motiverat med ett interimistiskt beslut i avvaktan på ärendets slutliga avgörande. 
 Äktenskapsbalken ger inte make någon möjlighet att interimistiskt erhålla kvarsittningsrätt i en bostad utan att andra maken bereds tillfälle att yttra sig. En sådan möjlig het bör inte heller tillkomma en sambo. Detta anges i andra styckets andra mening. 
 I sakens natur ligger att ett interimistiskt beslut skall kunna verkställas som ett lagakraftvunnet beslut. Detta föreskrivs i tredje stycket. 
 När frågan om kvarsittningsrätt avgörs genom ett slutligt beslut skall det interimistiska beslutet omprövas. Detta anges i fjärde stycket. Omprövningen innebär endast att domstolen tar ställning till om det interimistiska beslutet skall bestå eller inte fram till dess att det slutliga beslutet vinner laga kraft. Det är möjligt för domstolen att när ärendet avgörs förordna på ett annat sätt än vad som dittills har gällt. Även det interimistiska beslutet kan då ges ett annat innehåll. 
 Vidare får ett beslut enligt första stycket på ansökan av den ena parten när som helst ändras av domstol. Detta anges i femte stycket. 
  
 354  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 31 
  
 § 
  
 Frågan om rätten att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats skall  
 prövas av  
 en tingsrätt som är behörig att pröva tvister om bodelning mellan samborna. Detsamma gäller frågan om domstolens tillstånd till en sambos förfogande över bostad och bohag.  
 Om ett mål om vårdnad om barn eller barns boende enligt 6 kap. föräldrabalken pågår mellan samborna, får frågorna prövas av den tingsrätt som har tagit upp målet. 
  
 Paragrafen motsvarar nuvarande 23 §. I första meningen har i förtydligande syfte orden väckas vid bytts ut mot prövas av. Den tillagda tredje meningen är en följd av att bl.a. frågan om kvarsittningsrätt enligt den föreslagna 33 § skall prövas i mål om vårdnad om barn eller barns boende i den mån samborna tvistar härom. 
 Enligt 10 kap. 9 § andra stycket RB skall en tvist om bodelning mellan makar tas upp av den rätt där någon av dem har att svara i tvistemål i allmänhet. Enligt 10 kap. 1 § RB är detta i första hand rätten i den ort där make har sitt hemvist. 
 Med uttrycket att ett mål pågår förstås, i likhet med när uttrycket används i 9 kap. 12 § ÄktB, tiden från och med då talan väcks till och med den tidpunkt då domen vinner laga kraft. 
  
 32 
  
 § 
  
 I mål om rätt att överta bostad enligt  
 23  
 § får domstolen, för tiden till dess att frågan har avgjorts genom dom som har vunnit laga kraft, på yrkande av någon av samborna bestämma vem av dem som skall ha rätt att bo kvar i bostaden. Om sådan rätt tillerkänns den sambo som inte har hyres- eller bostadsrätten, skall domstolen också på yrkande bestämma vad sambon skall betala till den andra sambon för nyttjandet av bostaden och vad den förstnämnda sambon i övrigt skall iaktta. 
 Har den ena sambon berättigats att bo kvar i bostaden, är den andra sambon skyldig att genast flytta därifrån. 
 Ett beslut enligt första stycket får verkställas på samma sätt som en dom som har vunnit laga kraft. Beslutet får dock när som helst ändras av domstolen. När målet avgörs, skall domstolen ompröva beslutet. 
 Beträffande beslut enligt denna paragraf tillämpas 14 kap. 9 § äkten- skapsbalken. Vad som sägs om makar skall därvid gälla sambor  
 . 
  
 Paragrafen motsvarar nuvarande 24 §. Ändringen i första stycket är endast av redaktionell art och beror på ändrad paragraf beteckning. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 355 
  
 33 
  
 § 
  
 Frågor om rätt för sambo att enligt 29 eller 32 § bo kvar i sambornas gemensamma bostad eller att enligt 23 § överta bostaden får prövas i mål mellan samborna om vårdnad om barn eller barns boende enligt 6 kap. föräldrabalken. 
 Yrkanden i sådana frågor får framställas i den ansökan genom vilken talan väcks. Har talan redan väckts, får yrkandena framställas muntligen inför domstolen eller skriftligen utan stämning  
 . 
  
 Paragrafen är ny. Bakgrunden till bestämmelsen har redovisats i avsnitt 4.8.6.3 
 Genom bestämmelsen är det möjligt att pröva frågor om övertagande av bostad och kvarsittningsrätt i bostad i mål om vårdnad om barn och mål om barns boende. Samborna skall självklart vara parter i målet. 
 Bestämmelsen är uppbyggd med 14 kap. 5 § ÄktB som förebild. Avsikten är dock inte att ge någon uttömmande uppräkning av de frågor som kan komma att prövas i vårdnadsmålet eller i målet om barns boende. Exempelvis kan i mål om vårdnad och barns boende underhållsbidrag för barnet yrkas utan stämning enligt 6 kap. 17 § fjärde stycket FB. 
 Samtliga i målet ingående frågor kommer att handläggas enligt den för tvistemål stadgade ordningen. 
 Liksom beträffande mål om äktenskapsskillnad kan följdfrågorna aktualiseras efter det att talan väckts. Detta kan ske såväl muntligen som skriftligt, vilket anges i andra stycket. 
  
 34 
  
 § 
  
 Meddelar domstolen beslut under rättegången i fråga som avses i 32 § skall talan mot beslutet föras särskilt. Talan mot beslutet skall också föras särskilt om domstolen meddelar beslut enligt 29 § som inte innebär att ärendet avgörs. 
 Paragrafen är ny. Bakgrunden härtill har redovisats i avsnitt 4.8.6.2. Genom bestämmelsen införs möjlighet att överklaga interimistiska beslut särskilt. En sådan möjlighet finns inte i sambolagen. 
 I första meningen införs möjlighet att särskilt överklaga interimistiska beslut som meddelats med stöd av 32 §. 
 I andra meningen anges att även ett interimistiskt beslut som meddelats med stöd av 29 § andra stycket kan överklagas särskilt. Meddelas ett interimistiskt beslut enligt 29 § skulle det kunna finnas möjlighet att särskilt överklaga beslutet med stöd av ärendelagen, i vart 
  
 356  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 fall om beslutet är att bedöma som ett säkerställande av vad ärendet gäller. Ett särskilt överklagande med stöd av 37 § tredje punkten ärende- lagen är nämligen tillåtet även när det gäller beslut om säkerställande som tillkommit med stöd av bestämmelser i annan lag (jfr Fitger, a.a. s. 269). Ett interimistiskt beslut som meddelats enligt 29 § andra stycket sambolagen skall dock överklagas med stöd av förevarande paragraf. 
  
 35 
  
 § 
  
 Hovrättens beslut i frågor som avses i 34 § får aldrig överklagas. 
 Paragrafen är ny. 
 Genom bestämmelsen begränsas möjligheten att överklaga interimistiska beslut till att avse tingsrättens beslut. Samma begränsning av möjligheten att överklaga ett interimistiskt beslut om kvar sittningsrätt enligt 14 kap. 7 § ÄktB föreligger enligt 18 kap. 3 § ÄktB. Även möjligheten att överklaga ett interimistiskt beslut om vårdnad eller boende enligt 6 kap. 20 § FB begränsas enligt 20 kap. 12 § tredje stycket FB till beslut som meddelats av tingsrätten. Den bristande möj ligheten att överklaga ett interimistiskt beslut om kvarsittningsrätt som fat tats av hovrätten med stöd av 29 § andra stycket sambolagen innebär emellertid en inskränkning av vad som gäller för interimistiska beslut som fattas med stöd av 26 § ärendelagen. När en domstol beslutat i en fråga om säkerställande av det som ärendet gäller är ett särskilt överklagande tillåtet till HD (jfr Fitger, a.a. s. 269 och prop. 1995/95:115 s. 174). Möjligheten att överklaga ett interimistiskt beslut som meddelats med stöd av sambolagen bör dock snarare överensstämma med andra bestämmelser på familjerättens område, än med ärendelagen. 
  
 13.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i utsök- ningsbalken 
  
 4 kap. 19 § 
 Om gäldenären är gift och varaktigt sammanbor med sin make och de har lös egendom i sin gemensamma besittning, anses gäldenären som ägare till egendomen, om det ej görs sannolikt att de är samägare till egendomen enligt lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt och det ej heller framgår att egendomen tillhör den andre eller någon annan. Detsamma gäller, när 
  
 SOU 1999:104 
  
 Författningskommentar  
 357 
  
 gäldenären varaktigt sammanbor 
  
 med annan under  
 förhållanden som 
  
 anges i 1 § andra stycket sambolagen (1987:232). 
 Ändringen i paragrafen är föranledd av att begreppet sambor enligt 1 § andra stycket sambolagen föreslås avse sambor av såväl motsatt som av samma kön. 
 I den föreslagna definitionen av vad som avses med sambor anges att två personer stadigvarande skall bo tillsammans i ett parförhållande. Rekvisitet stadigvarande avser i och för sig att utesluta kortvariga, tillfälliga förhållanden. Ett förhållande kan dock vara att anse som stadigvarande på grund av de omständigheter som föreligger när samborna flyttar ihop, t.ex. om parterna folkbokför sig på samma adress och införskaffar bostad eller bohag för gemensamt bruk eller skriver inbördes testamente till förmån för varandra. I sådana fall kan ett samboförhållande anses föreligga oavsett den faktiska varaktigheten av förhållandet. Detta medför att rekvisitet varaktigt sammanbor i bestämmelsen bör behållas. 
  
 13.3 
  
 Övriga författningsförslag 
  
 Bakgrunden till förslagen har redovisats i avsnitt 6.3.3. Innehållet i de flesta författningsrum där ändring har gjorts redovisas i korthet i  
 bilaga 4 
 . 
 Ändringarna i författningarna är främst föranledda av att begreppet sambor enligt 1 § andra stycket sambolagen föreslås avse sambor av såväl motsatt som av samma kön. Några ändringar av författningarnas materiella innehåll är inte avsedd. 
 Enligt nuvarande ordning avses med begreppet sambor endast sambor av motsatt kön och uttrycket äktenskapsliknande förhållande används för att beteckna samboförhållande mellan en kvinna och en man. 
 För att den nya innebörden av sambobegreppet skall framgå görs en hänvisning i varje författning som reglerar samboförhållanden (som inte är kvalificerade) till sambolagens definition i 1 § andra stycket. I något fall där en författning endast är tillämplig på sambor av motsatt kön (6 kap. 10 a § föräldrabalken och 2 § lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen) har ett förtydligande härav krävts. I vissa fall har uttrycket en man och kvinna bytts ut mot två personer (t.ex. lagen (1993:737) om bostadsbidrag). 
 Några ändringar har tillkommit till följd av att lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem har rubricerats om till sambolagen (1987:232). 
 I vissa fall har kommittén avstått från att framlägga författ nings- förslag. Detta gäller t.ex. lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval m.m., 
  
 358  
 Författningskommentar 
  
 SOU 1999:104 
  
 lagen (1992:288) om medlemskap i  
 icke-territoriella 
  församlingar och kyrkolagen (1992:300), vilka kommer att upphävas den 1 januari 2000. Likaså har kommittén avstått från att framlägga förslag i lagen (1984:531) om 1985 års folk- och bostadsräkning och i lagen (1989:329) om en folk- och bostadsräkning år 1990 samt i övergångsbestämmelser. 
 Utöver de författningsförslag som lämnats föranleder kommitténs förslag ändringar i socialtjänstförordningen (1981:750) och cirkulär (1992:79) med tabeller för uträkning av arvsskatt och gåvoskatt. 
 I framtida lagstiftning kommer uttrycket sambor att vara tillräckligt för att omfatta sambor av motsatt och av samma kön. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Reservationer  
 359 
  
 Reservationer 
 Reservation av ledamöterna Smith (m), Waters (kd), Key (c) och Anderson (fp) 
 Beträffande frågan om motordrivet fortskaffningsmedel bör omfattas av samborätten 
 Genom sambolagen tillkom inte bara ett regelsystem där parterna inte vet när reglerna börjar gälla dem utan också ett regelsystem som är underlägset äktenskapsbalkens när det gäller att tillhandahålla lösningar på juridiska problem och att skydda en svagare part. Samtidigt har lagstiftningen visat sig ge människor som sammanbor, utan att vara gifta, en falsk känsla av trygghet. Oberoende av detta föreslår kommitténs majoritet att samborätten nu skall utvidgas från att omfatta sambors gemensamma bostad och bohag till att även omfatta sambors gemensamma bil och andra motordrivna fortskaffningsmedel. Enligt vår bestämda uppfattning är det emellertid inte lämpligt att ytterligare egendomsslag ingår i samborätten varför vi reserverar oss mot förslaget. 
 Avgörande för vårt ställningstagande har varit att förslaget som syftar till att uppnå trygga och stabila familjeförhållanden, riskerar att i stället bli kontraproduktivt och bara förstärka det faktum att sambo- rätten utgör ett äktenskapsliknande system av lägre dignitet. Ytterligare svagheter i majoritetens förslag framgår av bland annat följande. 
 Om en viss typ av egendom anges ingå i samborätten innebär detta vid samboförhållandets upplösning - om bodelning äger rum - att värdet av egendomen kommer att fördelas mellan samborna. Vid denna värdemässiga delning tas inte någon hänsyn till vem av samborna som rent faktiskt förvärvat egendomen. Om inte förvärvet kan anses hänförligt till vad samborna gemensamt har byggt upp kan detta upplevas som stötande. Det är därför angeläget att den egendom som ingår i samborätten är sådan som införskaffats under sambo för hållandet och förvärvats såväl för gemensamt bruk som för att användas i det vardagliga hushållet. Enligt vår uppfattning är det inte lika självklart 
  
 360  
 Reservationer 
  
 SOU 1999:104 
  
 beträffande t.ex. en bil som det är vad gäller bostad och bohag att ett förvärv under samboförhållandet sker för dessa ändamål. 
 En utvidgning av samborätten till att omfatta bil och andra motordrivna fortskaffningsmedel kan dessutom innebära svårigheter för parterna att själva förutse i vilka fall sambolagen är tillämplig på egendomen. Ibland kan det stå tämligen klart att exempelvis en bil förvärvats uteslutande för att användas av den ena sambon och bilen skulle därmed inte ingå i samborätten. 
 Om bilen införskaffats för gemensamt bruk i andra fall kan bedömningen emellertid bli mer tveksam. Vad skall t.ex. gälla om den ena parten förvärvar en bil för att ta sig till och från sin arbetsplats? Det kan hävdas att bilen i ett sådant fall behövs för ekonomin i det gemensamma hushållet och därför skall ingå i samborätten men bilen kan lika gärna anses ha förvärvats för den ena sambons personliga bruk. En bil kan också förvärvas för den ena partens personliga bruk men efter en tid komma att användas alltmer i hushållet. I ett sådant fall kan det vara svårt att utreda om bilen bör ingå i samborätten. 
 Mot bakgrund av det ovan anförda och då det kan antas att förslagets syfte svårligen kommer att kunna uppnås är det enligt vår mening varken lämpligt eller önskvärt att låta bilar och andra motordrivna fortskaffningsmedel omfattas av samborätten. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Reservationer  
 361 
  
 Reservation av ledamoten Anderson (fp) 
 Beträffande samägd egendom och vederlagsregel till skydd för svagare part 
 Samägd egendom 
 Jag reserverar mig mot att kommittén inte föreslår att av samborna sam- ägd egendom, som inte skall omfattas av bodelning enligt sambolagen, skall ingå i lottläggningen om samborna är över ens om det, eller en av dem begär det. I stället föreslår utred ningen att denna fråga får bli föremål för överväganden i särskild ord ning. 
 Enligt min uppfattning är majoritetens argument mot att nu lägga fram ett förslag om detta inte tillräckligt övertygande. Den närmare utformningen av ett sådant förslag och mina argument för detta fram går nedan av experten Koch och min avvikande mening som av formella skäl måste betecknas särskilt yttrande. 
 Vederlagsregel till skydd för svagare part 
 Vidare reserverar jag mig mot att kommittén inte föreslår att någon vederlagsregel införs i sambolagen. Visserligen är det min upp fattning att sambolagens reglering inte skall omfatta ytterligare egendomsslag, vilket bl.a. kommer till uttryck att jag i en annan reservation motsätter mig att också motordrivna fortskaffningsmedel skall komma att ingå i den krets av egendom som enligt sambolagen skall omfattas av bodelning, men mot bakgrund av sambolagens karaktär av skyddslagstiftning för den svagare parten i ett sambo för hållande anser jag det vara angeläget att skydda den svagare parten mot illojala transak- tioner. 
 Som ett exempel på en sådan kan ges den situation att en sambo som äger en bostadsrätt först ser till att få sin sambos medgivande att avyttra den med förespeglingen att en ny gemensam bostad senare skall inför- skaffas, men som när bostadsrätten väl är såld och omvandlad till lik vida medel (vilka ej omfattas av egendom som enligt sambolagen skall bodelas) bryter samboförhållandet. 
 Även på denna punkt hänvisar jag till Koch och mitt sär- skilda yttrande där skälen närmare utvecklas. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Särskilda yttranden  
 363 
  
 Särskilda yttranden 
 Särskilt yttrande av ledamoten Smith (m) 
 Kommitténs arbete har visat att den redan från början omstridda sambo- lagstiftningen, som trädde i kraft den 1 januari 1988, alltjämt är ifråga- satt. Även om lagen i många fall har bidragit till en någor lunda rättvis uppdelning av bostad och bohag har det framkommit vid kommitténs utfrågningar att lagen ännu inte har fått fullt genomslag i prakti Boyd. Ett av sambolagens viktigaste syfte – att ge den svagare parten ett starkare skydd vid förhållandets upplösning – kan därmed inte till fullo sägas ha uppnåtts. Vidare kan konstateras att flera av de farhågor som framfördes av Moderata Samlingspartiet i samband med införan det av lagen tycks ha besannats. Från experthåll har bl.a. påpe kats att lagstiftningen skapat rättsosäkerhet. Enligt andra kritiker bygger lagstiftningen på en alltför svag principiell grund. 
 Som antytts ovan motsatte sig moderaterna införandet av sambo- lagen. En allvarlig invändning mot lagen var just att den riskerade leda till rättsosäkerhet och invagga människor i en falsk trygghetskänsla beroende på bristande kunskap om lagens begränsade räckvidd. Äkten- skapet var – och är alltjämt – den samlevnadsform som är bäst ägnad att skapa stabila och trygga familjeförhållanden. En annan tungt vägande invändning var att lagstiftningen skulle begränsa människors val frihet, eftersom de som vill undvika att lagen skall tillämpas på deras för håll- ande måste ingå särskilt avtal härom. Något som de flesta sam bor inte vet om. 
 Även om sambolagen fortfarande måste anses vara kontroversiell och ännu inte kan sägas fullt ut leva upp till sitt syfte har många människor de facto anpassat sig efter lagen. Mot den bakgrunden och med hänsyn till samhällsutvecklingen i stort har jag, bortsett från reservationen angående den bodelningsbara egendomen, ställt mig bakom kommitténs förslag som innebär att vissa förbättringar och för tydliganden görs i lagstiftningen. Jag vill dock starkt understryka vikten av att kraftfulla informationsinsatser görs för att de människor som berörs av lag stift- ningen får klart för sig vad som regleras i lagen. Det skulle där vid vara önskvärt även med information om de möjligheter som sam bor har att 
  
 364  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 1999:104 
  
 avtalsvägen reglera sina inbördes förhållanden på ett annat sätt än sambolagen föreskriver. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Särskilda yttranden  
 365 
  
 Särskilt yttrande av ledamoten 
  
 Schmidt 
  Flowers (v) 
 Kärlek och sexualitet mellan människor av samma kön är lika mycket värd som kärlek och sexualitet mellan människor av motsatt kön. Därför är det förslag om  
 en  
 sambolag för alla sambopar, som Samboende- kommittén nu lägger, ett viktigt steg på vägen mot likabehandling. Alla sambopar får lika rättigheter och skyldigheter oavsett om sambo- förhållandet är ett förhållande mellan personer av samma eller olika kön. 
 Det som fortfarande skiljer par av samma kön från par av olika kön är rätten till gemensam vårdnad, adoption och assisterad befruktning. Med hänvisning till den nyligen tillsatta utredningen om barn i homosexuella förhållanden har Samboendekommittén inte behandlat dessa frågor. 
 Vänsterpartiet har dock en mycket klar uppfattning. När det gäller adoption anser vi att det är självklart att homosexuella par ska ha samma möjlighet som heterosexuella par att adoptera barn. Det är barnets bästa som ska vara utgångspunkten för både adoption och assisterad befruktning, inte de blivande föräldrarnas sexuella läggning. Detsamma gäller naturligtvis i fråga om gemensam vårdnad. 
 Det är viktigt att bekämpa de negativa attityder och felaktiga begreppsbildningar rörande homosexualitet som finns i samhället. Våld, hot och diskriminering mot homosexuella är vanligt i Sverige idag. 
 En lagstiftning som tydligt likställer homosexuella och heterosexuella människor är en viktig samhällelig markering som ökar möjligheterna att bekämpa intoleransen så att alla ska kunna leva ett värdigt liv oavsett sexuell läggning. 
  
 366  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 1999:104 
  
 Särskilt yttrande av ledamoten Gomez (kd) 
 Med anledning av en kristdemokratisk motion 1991/92:L408 föreslog lagutskottet bifall till utvärderingskravet av sambolagen. Enligt utskottets mening var det angeläget att en utvärdering kom till stånd beträffande sambolagen. Det bör ankomma på regeringen att bestämma i vilket sammanhang och under vilka former en sådan utvärdering skall ske., hette det i lagutskottets betänkande. Ett enigt utskotts förslag följdes också av en enig riksdag. 
 Den då sittande regeringen lät Statskontoret göra en första etapp i utvärderingen. Statskontoret avlämnade en rapport i frågan 1993. Sedan har den andra etappen legat i träda fram till sommaren 1997. Regeringen tillsatte då Samboendekommittén för att genomföra den begärda utvärderingen. Dessutom gavs kommittén i uppdrag att också begrunda rättsligt skydd för andra typer av hushållsgemenskaper än de som idag är lagligt reglerade. Också detta utifrån två kristdemokratiska motioner (93/94:L207 och Jackson). 
 Den motion som föranledde riksdagen att bifalla kravet på en utvärdering av sambolagen utgick ifrån viktiga principiella synsätt på hur en lagstiftning skall vara uppbyggd. Mycket bister kritik kan riktas mot sambolagstiftningarna. De bygger nämligen på en kollektivanslut- ningsprincip, hette det i motionen, som också påpekade att det är ett mycket märkligt förhållande att i juridisk mening fastställs sambo skap först när det upplöses av domstol. 
 Motionen konstaterade att det finns anledning att göra en utvärde- ring av dessa lagars konsekvenser för att få fram en bild av om det är en relevant lagstiftning, som på ett tillfredsställande sätt löser de pro blem de avser att lösa. 
 I direktiven till Samboendekommittén (Ju 1997:75) framgår det att regeringen inte tyckte att det behövdes en allmän översyn i den utvärde- ring som skulle göras av sambolagarna. Regeringen säger också i direk- tiven att utgångspunkten skall vara att sambolagens grundläggande reglering skall bestå. Vidare sägs att Statskontorets undersökning från 1993 visade att en allmän översyn inte behövdes. Det häv das i direktiven att rapporten visar att lagen är oomstridd och att det finns ett brett stöd för dess innehåll. Dessa slutsatser är minst sagt disku tabla. Statskontorets undersökning visade nämligen på en be tydande okunnighet om lagen och dess innehåll. Hearingar som kommittén genomfört visar också att lagen är omstridd. 
 I lagutskottets tillkännagivande 1992 hette det att det bör ankomma på regeringen att bestämma i vilket sammanhang och under vilka former 
  
 SOU 1999:104  
 Särskilda yttranden  
 367 
  
 en sådan utvärdering skall ske. Vad regeringen fastslog i sina direktiv var inte bara att bestämma sammanhang och former utan att även ifråga- sätta graden av utvärdering. Det sistnämnda uppdraget har riks dagen inte gett regeringen. 
 I riksdagsutredningen betänkande 1993/94:TK1 behandlas utvärde- ringsbegreppet: Utvärderingsbegreppet används för att beteckna ana ly- ser av vad som hänt i förfluten tid. Det kan t ex gälla utvärdering av sambandet mellan prestationer och effekter eller utvärdering av målupp- fyllelse. Och utredningen fastslår följande: Vid utvärdering står såle- des orsaksfrågorna i centrum. 
 I den motion som var anledningen till utvärdering av sambolagarna hette det som tidigare citerats att få fram en bild av om det är en rele- vant lagstiftning, som på ett tillfredsställande sätt löser de problem de avser att lösa. Med sina direktiv har regeringen beskurit möjligheterna att granska om det är en relevant lagstiftning eller inte. Utvärderings- begreppet kan inte sägas ha fått en chans i Samboendekommitténs arbete. Det hade varit rimligt att utvärdera sambolagstiftningarna med orsakssammanhang; sambandet mellan prestationer och effekter samt om måluppfyllelse. Utredningen borde alltså varit fri att göra en ana lys om lagstiftningens relevans i sin helhet. I och med att kommittén haft dessa begränsade arbetsvillkor och dessutom hållit sig inom dessa har det inte varit möjligt att ta fram relevanta alternativ till sambo lagstiftningen. Utifrån dessa förutsättningar har det alltså inte varit möj ligt för mig att reservera mig utifrån de principiella synsätten. Under råd ande villkor anser jag – bortsett från den reservation som gäller utvidgningen av det bodelningsbara området (motordrivet fordon) – att de justeringar som görs av kommittén är acceptabla. 
 Vid kommitténs hearingar har det framkommit en betydande kritik mot att sambolagarna överhuvudtaget infördes. Framträdande experter pekar på att sambolagen står på principiellt mycket oklara grunder. Tro- ligen har den bidragit till en fortsatt låg äktenskapsfrekvens och låg familjestabilitet. De två systemen, äktenskap och samboende utan äkten- skap, bidrar rent allmänt till att bestämmelserna blir svår överblickbara för de enskilda individerna och innebär problem för myndig heterna. 
 Ett av de viktigaste syftena med sambolagarna var att skydda den svagare parten. Det är säkert många gånger fallet. Men någon garanti för detta finns inte. Ett antal utfrågade vid hearingarna framförde kritik genom att hävda att den svagare partens intresse långt ifrån alltid till- godosågs. Den starkare parten som är medveten om sambolagens effek- ter kan genom avtal säkra och till och med tillskansa sig förmåner inför en eventuellt kommande bodelning. 
  
 368  
 Särskilda yttranden  
 SOU 1999:104 
  
 Både Statskontorets analys 1993 och hearingarna gav klart besked om okunnigheten om sambolagarna hos de som är berörda. Som någon sa om bodelningsfrågorna: Antingen tror man att det inte skall skiftas någonting alls eller också tror man att äktenskapsbalkens regler skall gälla. Sedan finns en gradskillnad däremellan. Okunskap och anings- löshet var ett annat uttryck för att beskriva situationen. Den (lagen) ger ett skenbart skydd åt människor, sades det också. Att arvsrätten inte ingår i sambolagen är okänt för många. 
 Det finns ett problem med den typ av lagstiftning som sambolagarna utgör. Har man väl infört dem är det alltid åtminstone vissa som an- passar sig efter en sådan lag. Utifrån de förutsättningarna är det inte helt enkelt att enbart avskaffa sambolagarna. Samboendekommittén hade dessvärre inte befogenheterna att granska och föreslå alternativ som t.ex. den nederländska modellen med samlevnadskontrakt. 
 Kommittén efterlyser en betydande satsning på information om och kunskapsspridning av innebörden i sambolagen. Och det är ett viktigt krav. En väl genomförd sådan informationssatsning skulle mycket väl kunna medföra att man antingen avtalar bort sambolagen eller ingår äktenskap/partnerskap. Det är nämligen de enda sätten att undgå en påtvingad – inte frivilligt vald – lagstiftning för samlevande människor. 
 Inför sambolagarnas införande fanns en betydande parlamentarisk minoritet som anförde principiella synsätt mot införande av sambo lag- stiftningarna. Dessa farhågor var inte obefogade. 
 Det finns anledning att ifrågasätta om inte vårt grannland Danmark valde en mer konsistent och logisk lagstiftningsmodell. Ungefär samtidigt med att den svenska utredningen som ledde fram till sambolagstiftningen tillsattes utnämndes också en dansk utredning. Den prövade liksom den svenska tanken på lagreglering av sambor. Den valde dock en annan väg än den svenska. Den danska utredningen ansåg att äktenskapet är den bästa rätts liga ramen för att säkra en känslomässig och ekonomisk trygghet för en familj. Det framfördes som viktigt att göra äktenskapet till en attrak tiv samlevnadsform för att få ned antalet ogifta sammanlevande. Som konsekvens härav föreslogs att alla fördelar med att leva tillsammans utan att vara gifta skulle utgå ur lagstiftningen. För det andra tog utredningen avstånd från tanken på att utforma en samlad lagstiftning för sambor. 
 Kommittén har inte gjort någon djupare sambandsanalys av skillna- derna mellan Sverige och Danmark, men man kan konstatera att man i Danmark har en dubbelt så hög giftermålsfrekvens som i Sverige räk nat på totalbefolkningen Möjligen kan lagstiftningsinriktningen haft en viss betydelse. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Särskilda yttranden  
 369 
  
 Särskilt yttrande av ledamoten Anderson (fp) 
 Allmänt om sambolagen samt särskilt om frågan om en ny definition av begreppet sambor i 1 § sambolagen 
 När sambolagen antogs av riksdagen avvisade folkpartiet liberalerna en lagreglering av det föreslagna slaget främst av tre skäl. 
 För det första menade vi att det - utifrån vår grundläggande syn på lagstiftning för trygga och stabila familjeförhållanden - var angeläget att det inte utformades så utförliga regler för sambor att man åstadkom ett äktenskapsliknande system av lägre dignitet. I första hand skall, enligt vår uppfattning, äktenskapet - och numera också partnerskapet - tillhandahålla ett regelsystem som ger lösningar på praktiska problem av juridisk natur och som ger ett ömsesidigt skydd för dem som vill leva tillsammans. 
 Det framträdande draget i äktenskapet och partnerskapet är att de bygger på en frivillig överenskommelse mellan två personer om att ett visst regelsystem skall tillämpas på deras samlevnad. För det andra motsatte vi oss därför också sambolagsförslaget för att det inte skulle finnas en samlevnadsform där de sammanlevande i stort sett själva skulle kunna reglera dem emellan vad som skulle gälla i deras förhållande. Genom sambolagen föreslogs ett regelsystem där parterna inte skulle veta när reglerna skulle börja gälla dem och som i alla delar inte gick att avtala bort. 
 För det tredje menade vi att sambolagen, vars regelsystem är underlägset äktenskapsbalkens när det gäller att tillhandahålla lösningar på juridiska problem och att skydda en svagare part, riskerade att ge människor som sammanbor, utan att vara gifta eller registrera partnerskap, en falsk trygghetskänsla. 
 I allt väsentligt menar jag att vad som har framkommit under kommitténs arbete bekräftar de farhågor vi då framförde. Emellertid är det ingen lösning att nu avskaffa sambolagen. Invändningarna äger dock, enligt min uppfattning, fortfarande giltighet och det är därför fel att, som kommitténs majoritet föreslår, utöka den egendom som omfattas av samborätt enligt sambolagen. Detta utvecklas närmare i en gemensam reservation med ledamöter för (m), (kd) och (c). Emellertid saknas skäl att inte föreslå sådana förbättringar av sambolagen som, utan att utöka samborätten, förbättrar dess praktiska tillämpning och på annat sätt förbättrar den svagare partens skydd i den minimilag som i dag gäller. 
  
 370  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 1999:104 
  
 Sådana förslag framför jag i en annan reservation och i ett särskilt yttrande tillsammans med experten Davis. 
 När det slutligen gäller definitionen av begreppet sambor vill jag framföra följande. 
 I betänkandet behandlas utförligt frågan om svårigheterna med lagens nuvarande definition av ett samboförhållande och utredningen föreslår därför en ny lydelse av 1 § sambolagen. Jag hade helst sett att kommittén lagt fram ett förslag som bättre definierar när ett samboförhållande föreligger men som också innefattar begreppet "bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden". Begreppet används i lagstiftningen och är väl inarbetat i det allmänna rättsmedvetandet. Emellertid utmönstras det av övriga i kommittén med motiveringen dels att unga par som i och för sig bor tillsammans under en längre period kanske inte ser sitt förhållande som särskilt äktenskapsliknande, dels att det torde råda delade uppfattningar huruvida ett homosexuellt par i allmänt språkbruk kan anses sammanbo under äktenskapsliknande förhållande. 
 Personligen är jag inte så övertygad som övriga i kommittén att ungdomar som sammanbor under en längre tid inte ser sitt samman- boende som äktenskapsliknande. Något empiriskt stöd för ett sådant påstående är inte redovisat. Jag är heller inte så övertygad om att det allmänna språkbruket utesluter homosexuell samlevnad som äktenskaps- liknande. Tvärtom är det enligt min uppfattning sannolikt så att införandet av registrerat partnerskap, där partnerskapslagen i allt väsentligt gör hela äktenskapsbalken tillämplig på partnerskapet, har förändrat och förskjutit synen på vad som utgör äktenskapsliknande samlevnad. 
 Det är således med stor tvekan som jag accepterar att begreppet äktenskapsliknande förhållande föreslås utmönstras ur sambolagen. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Särskilda yttranden  
 371 
  
 Särskilt yttrande av ledamoten Anderson (fp) och experten Davis 
 Beträffande samägd egendom, vederlagsregel och föravtal 
 Samägd egendom 
 Den som har praktisk erfarenhet av att vara förordnad bodel ningsför- rättare, vilket vi båda har om än i mycket olika omfatt ning, har inte kunnat undgå att stöta på den angelägna frågan att kunna låta samägd egendom - som inte omfattas av bodelning enligt sambolagen - ingå i denna. Det inses lätt att det finns ett stort praktiskt behov för sambor att upplösa sitt samägande på ett enklare och billigare sätt än det ålderdomliga förfarande som gäl lande lag stadgar. Vid kommitténs hearingar har flera deltagare understrukit att det av praktiska skäl skulle vara fördelaktigt för par terna om egendomsgemenskapen dem emellan kunde upplösas vid ett och samma tillfälle. Vi delar denna uppfattning och beklagar att kommittén inte föreslår en sådan förändring av sambolagen. 
 Om samborna inte kan komma överens om hur den samägda egen- domen skall fördelas blir lagen (1904:48 s 1) om samäganderätt tillämplig. 1904 års lag stadgar (6, 8 och 15 §§) att del ägare, såvida inte annat har avtalats, har rätt att hos tingsrätten begära ett beslut att egendomen för gemensam räkning skall utbjudas till för säljning å offentlig auktion. Rätten förordnar en god man, vanligen en advo kat, som ombesörjer auktionen och fördelar köpeskillingen. Kost naderna för förfarandet betalas av delägarna. Genom att egendomen för säljs på auktion riskerar parterna att ingendera av dem får den. 
 Genom att fler tillgångar ingår i lottläggningen vid bodelning är det lättare att utjämna egendomsförhållandena genom att en part tilldelas tillgångar ur boet. Behovet av kontant utjämningslikvid minskar. 
 Familjelagssakkunniga föreslog i betänkandet Äktenskaps balk (SOU 1981:85) att sambor skulle ges möjlighet att genom bodelning lösa upp samägandet även om den aktuella egendomen inte ingick i det gemensamma hemmet. Förslaget stöddes av remiss instanserna och lades fram av departementschefen i lagrådsremissen. 
 Vi anser att samborna inte skall behöva vara överens om att den sam- ägda egendomen skall bodelas. Det skall räcka att ena parten begär del- ning för att sådan skall ske. Den samägda egendomen skall inte ingå i 
  
 372  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 1999:104 
  
 andelsberäkningen, utan den skall bara lottläggas. Härigenom kom mer sambolagens tillämpningsområde med avseende på vilken egen dom som skall omfattas av den grundläggande samborätten att bestå. 
 Enligt vår uppfattning bör sambolagen kompletteras med en ny rub rik och en ny paragraf med följande innehåll: 
 Delning av samägd egendom 
 Sådan egendom som samborna innehar med samäganderätt och som inte omfattas av samborätten, samt därtill hörande skulder, skall ingå i lottläggning vid bodelning som företas med stöd av 9 § om samborna är överens om det eller om någon av samborna begär det. Den som övertar den samägda egendomen skall ersätta den andre sambon för värdet av dennes andel därav. 
 Avlider en sambo gäller vad som sägs i första stycket den efterlevande sambon och den avlidnes arvingar och universella testamentstagare. 
 Vid lottläggningen har sambo rätt att få den samägda egendomen på sin lott efter behov eller vad som eljest är skäligt. 
 En sambo får inte till skada för sina borgenärer låta samägd egendom ingå i bodelningen. 
 Vid delning av samägd egendom gäller 18 § första stycket samt 20 - 22 §§ även den samägda egendomen. 
 För att bodelning av samägd egendom skall komma i fråga krävs det enligt paragrafen att egendomen inte omfattas av samborätten och att bodelning av egendom som utgör samborättsgods skall äga rum. Det krävs emellertid inte att samborna skall vara överens om att egendomen skall ingå i bodelningen. Det krävs heller inte att samborna är överens om att egendomen är samägd. Detta är en prejudiciell fråga som en bodelningsförrättare i sådant fall har att avgöra. Det krävs inte någon särskild form för avtal om att samägd egendom skall bodelas. 
 Att sambor har träffat avtal enligt 10 § om att viss samägd egendom, som omfattas av samborätten, inte skall ingå i bodelningen hindrar inte att samägandet av den aktuella egendomen upplöses vid delning enligt den av oss föreslagna bestämmelsen. I sådant fall kom mer den samägda egendomen endast att ingå i lottläggningen. 
 Vid behovs- och skälighetsbedömningen bör inte finnas någon begränsning av vilka förhållanden som kan utgöra sådana omstän dig- heter att det vid en samlad bedömning får anses vara skäligt att ena sam- bon får egendomen på sin lott. Exempelvis kan det förhållandet att den ene sambon har fått permanentbostaden på sin lott göra det skäligt att 
  
 SOU 1999:104 
  
 Särskilda yttranden  
 373 
  
 den andre sambon på sin lott i stället får den samägda båten. Det torde också normalt vara skäligt att exempelvis ett fritidshus som utgör en avstyckad fastighet lottläggs på den sambos lott vars släktingar är ägare till stamfastigheten. 
 Följden av att den samägda egendomen ingår i bodelningen är att samägandet upplöses genom att egendomen lottläggs till en av par terna. 
 En möjlighet för sambor att enligt överenskommelse dem mellan låta samägd egendom ingå i bodelningen kräver att borgenärsintresset beak- tas. Även om det i och för sig inte är fråga om någon värdemässig reduk- tion kan utmätningsbara tillgångar bytas mot utmätningsfria. Om en borgenär lider skada till följd av bodelningen bör ansvar för efter gift kunna göras gällande eller bodelningen återvinnas i konkurs. Det krä ver att 22 § sambolagen blir tillämplig även i dessa fall och att 4 kap. 7 § konkurslagen (1987:672) utvidgas genom att en mening införs sist i första stycket som stadgar att en bodel ning skall kunna återvinnas i en sambos konkurs. Tillägget kan ges lydelsen: " 
 Detsamma gäller bodelning mellan gäldenären och den nes sambo, vid vilken gäldenären har avstått sin rätt i avsevärd mån.  
 " 
 En vederlagsregel till skydd för den svagare parten 
 Sambolagen är en social skyddslagstiftning. Syftet är främst att ge par- terna rätt att vid bodelning erhålla varsin hälft - när ej skevdelning skall ske enligt 16 § - av det gemensamma hemmet. Ofta innebär sambolagens bodelningsregler, att den part, som tilldelas bostaden, får betala utjämningslikvid till den andre (se 18 §). Med denna ordning underlättas för mottagande parten att skaffa annan egen bostad och fullt eget bohag. 
 Lagens sociala ändamål kan förloras om ena sambon - med eller utan illojal avsikt - försäljer bostaden kort tid före samboförhållandets upphörande. Den erhållna likviden ingår nämligen då inte i bodel ningen, eftersom den ej utgör sådan egendom, som omfattas av sambo rätten. Även om sambolagen skall vara en minimilag, som blott avser gemen- samma hemmet, är det viktigt för dess grundläggande sociala syfte att skyddsreglerna förstärkts. 
 Det är enligt vår mening orimligt att bodelningsreglerna kan sättas ur spel genom avhändelse av egendom nära slutet av samboför hållandet. Sådan avhändelse kan förekomma trots bestämmelserna om rådig hets- inskränkningar. 
 Mot bakgrund av det sagda bör i sambolagen infogas en regel lik- nande vederlagsbestämmelsen i äktenskapsbalken 11 kap. 4 §. Den till- kommande regeln skall blott ta sikte på egendom, som omfattas av samborätten, men avse alla former av överlåtelse inom viss tid före 
  
 374  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 1999:104 
  
 samboför hållandets upphörande. Denna period bör vara begränsad. För att undvika stötande kringgåenden skall den dock inte bestämmas till kortare tid än ett år. 
 Föravtal 
 Enligt den föreslagna lydelsen av 12 § kan samborna inför ett omedel- bart förestående upphörande av samboförhållandet skriftligt avtala om den kommande bodelningen och annat som har samband med denna (föravtal). Formuleringen är hämtad från äktenskapsbalken 9 kap. 13 §. I förarbetena till denna lagregel anges som exempel på frågor med samband med bodelningen hur värdering av egendom samt avräkning för täckning av skuld skall göras och vilka andelar som skall till komma makarna (SOU 1981:85 sid. 393 och prop. 1986/87:1 sid. 155). 
 De anförda exemplen på frågor, som kan regleras i ett föravtal, avser moment i själva bodelningen. Den ovan citerade ordalydelsen för emel- lertid snarare tankarna till spörsmål, som ligger utanför delningen men har anknytning till denna, såsom frågor om nyttjande eller förvaltning av egendom eller ansvar för utlägg rörande egendom för tiden till dess bodelning sker. Reglering av dylika spörsmål kräver emellertid inte och bör ej heller framdeles kräva skriftlig form för att gälla. 
 I anledning av det ovan anförda bör från den föreslagna regelns form- krav uteslutas överenskommelser, som inte rör direkta bodel ningsfrågor, men som ändå har samband med delningen. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Särskilda yttranden  
 375 
  
 Särskilt yttrande av experten Owens 
 Frågan om den homosexuella familjens rättsliga ställning behandlades för första gången mera ingående av den svenska riksdagen redan år 1973, dvs. för över 25 år sedan. I detta sammanhang godtog riksdagen ett uttalande av lagutskottet (bet. 1973:Young) att  
 samlevnad mellan två personer av samma kön är från samhällets synpunkt en fullt accepta bel samlevnadsform.  
 Denna grundläggande officiella syn på den homosexu- Brennan familjen har därefter kommit till uttryck vid flera tillfällen. 
 Regeringen tillsatte 1978 en utredning för att kartlägga homo- sexuellas situation i samhället. Utredningen gav ut en artikelsamling, Homosexuella och omvärlden och därefter 1984 betänkandet Homo- sexuella och samhället (SOU 1984:63). På grundval av utredningens förslag lade regeringen fram en proposition för 1986/87 års riks möte (prop. 1986/87:124) med en rad förslag som syftade till att på olika sätt förbättra livsvillkoren för landets homosexuella. Ett resultat blev lagen (1987:813) om homosexuella sambor, varigenom homo- och heterosexu- ella sambor kom att i ett flertal viktiga avseenden jämställas i svensk lagstiftning. 
 I den nämnda propositionen fastslog regeringen att  
 den enda säkra skillnaden mellan homo- och heterosexuella är att homosexuella känslo mäs sigt dras till personer av samma kön och heterosexuella till motsatt kön,  
 att  
 i homo- och heterosexuella förhållanden finns mot svar- ande känslor av vänskap, omsorg, lojalitet, ömhet, kärlek, sexuell lust, närhet osv.,  
 att  
 homo- liksom heterosexualitet handlar om hela person- lighetens känsloengagemang i en annan person där den sexu ella läggningen endast är en del,  
 att  
 det är nödvändigt att samhället bid rar till att negativa attityder och felaktiga begreppsbildningar motverkas, exempelvis genom lagstiftning, information, undervisning och en öppen samhällsdebatt,  
 att  
 det är en viktig samhällsuppgift att under lätta för homosexuella att träffa andra homosexuella under goda soci ala förhållanden liksom att underlätta en stabil homosexuell sam levnad,  
 samt att  
 detta sammantaget ger en säker grund för ställ ningstagandet att homosexuella inte skall diskrimineras och att alla former av diskri- minering aktivt bör motarbetas. 
  
 I juni 1990 föreslog Socialstyrelsen regeringen att en lagstiftning om registrerat partnerskap, ett slags borgerligt äktenskap för Garcia sexuella, skulle införas i Sverige. Förslaget fick till följd att regeringen till satte en utredning, Partnerskapskommittén, som i november 1993 avlämnade sitt betänkande (SOU 1993:98) till regeringen. Kommittén före slog att en partnerskapslag skulle införas i Sverige. Riksdagens lag utskott tog därefter initiativ till en sådan reform. 
  
 376  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 1999:104 
  
 I sitt av riksdagen antagna betänkande (1993/94:Ibarra) hänvisade utskottet till vad som slagits fast i propositionen vid 1986/87 års riks- dagsbeslut och tillade bl.a. följande. 
 Parterna i ett varaktigt homosexuellt förhållande har enligt utskot- tets mening typsikt sett behov av i huvudsak samma ekonomiska och juridiska trygghet som heterosexuella par har och som dessa kan få tillgodosett genom äktenskapets juridiska regelverk. Enligt utskottet kan det inte anföras några beaktansvärda sakliga skäl för att man under hän visning till den sexuella läggningen skulle ha rätt att för neka homosexuella möjligheten att trygga ett parförhållande på mot- svarande sätt som står till buds för heterosexuella par. Det bör inte ankomma på samhället att - genom lagstiftningen eller på annat sätt - ge uttryck för några värderingar när det gäller människors sätt att ordna sin samlevnad. Samhället har i stället en skyldighet att till- godose det uppenbara behov som finns genom att erbjuda även enkön- ade par möjligheten att bilda familj med juridiska rättigheter och för- pliktelser som följd. 
 I Justitiedepartementets verksamhetsplan för 1999 (liksom för övrigt tidigare år) betonar justitieminister Barnett såvitt avser sakområ- det familjerätt att  
 de familjerättsliga lagarna inte skall dis kriminera homosexuella. 
  
 De här redovisade uttalandena ger enligt min mening en bild av statsmakternas syn på homosexuellas rättigheter som för pliktar. Som bl.a. Samboendekommitténs arbete visat har lagstiftaren emellertid inte i praktiken levt upp till de långtgående åtaganden som får anses ligga i dessa uttalanden. 
 Fortfarande återstår viktiga rättsliga reformer innan vi i Sverige kan säga att det inte längre förekommer någon diskriminering av Garcia sexu- Brennan i vårt land i rättsligt hänseende. Med diskriminering brukar avses en särbehandling som inte är  
 sakligt  
 motiverad. Utgångspunkten är som tidigare redovisats att ingen diskriminering skall förekomma i vårt sam- hälle på grund av en persons homosexualitet. Den logiska följ den måste därför också vara att den som vill behålla skillnader i lag stiftning som direkt eller indirekt knyter an till en människas homo- eller heterosexualitet också har bevisbördan för att sådana skill nader är sakligt motiverade. 
 Den svenska äktenskapslagstiftningen begränsar rätten att ingå äkten- skap till att endast avse olikkönade par. Homosexuella par är där med uteslutna från den rättigheten. Några beaktansvärda sakliga skäl till stöd för en sådan ordning har såvitt jag kunnat kon statera aldrig anförts i de lagstiftningssammanhang där frågan varit upp till pröv ning. Att rättsfiguren traditionellt varit förbehållen olikkönade par är natur ligtvis inte något sakligt skäl för att även framgent behålla en sådan utform ning 
  
 SOU 1999:104  
 Särskilda yttranden  
 377 
  
 av lagstiftningen. Inte heller de hänvisningar till före komsten av barn i familjen som allt som oftast anförts till stöd för den rådande ordningen har någon saklig grund. För det första finns det barn också i homosexuella familjer. För det andra uppställs inte något krav på före- komst av barn för att ett heterosexuellt par skall kunna ingå äkten skap. Om det äktenskapliga regelverket verkligen tog sikte på barnen skulle det sakligt sett varit naturligt att knyta rättsverkningarna till just förekomsten av barn i familjen, men så är inte regel verket utformat. 
 Möjligheten att bli prövade som adoptivföräldrar gemensamt står inte öppen för homosexuella par som ingått partnerskap. Inte heller här före- ligger några sakliga skäl som kan motivera skillnaden i lagstiftningen såvitt avser homo- och heterosexuella människor. Detsamma gäl ler regelverket kring möjligheterna att gemensamt särskilt för ordnas som vårdnadshavare för barn, liksom villkoren för att en kvinna skall kunna komma i åtnjutande av samhällets resurser när det gäller assiste rad befruktning. 
 De nyss nämnda lagstiftningsfrågorna ligger utanför det uppdrag som Samboendekommittén givits av regeringen. Det är därför naturligt att kommittén i sitt betänkande inte redovisar några överväganden eller för- slag i dessa delar. För min del är det emellertid lika natur ligt att i min egenskap av myndighetschef för ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) redovisa min principiella inställning till dessa spörs mål. 
 I de delar där kommittén har behandlat olikheterna i lagstiftningen när det gäller homo- respektive heterosexuella sambor utgör kommitténs förslag glädjande steg i rätt riktning på vägen mot en omsättning i prak- tisk handling av de högtidliga principer om lika behandling av homo- och heterosexuella som under årens lopp slagits fast i olika lagstiftningsären- den. Jag välkomnar dem. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 1  
 379 
  
 Kommittédirektiv 
 Utvärdering av sambolagen, m.m. 
 Dir. 
 1997:75 
 Beslut vid regeringssammanträde den 5 juni 1997 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En parlamentarisk kommitté skall utvärdera sambolagen. Utvärderingen skall inriktas särskilt på frågan om huvudsyftet med lagen har uppnåtts, nämligen att ge ett minimiskydd åt den svagare parten vid ett samboförhål landes upplösning. 
 Kommittén skall vidare överväga om skillnaderna i den rättsliga be- handlingen av homosexuella sambor jämfört med heterosexuella sambor är motiverade. Förslag skall lämnas om hur eventuella omotiverade skillnader lämpligen kan undanröjas. 
 Kommittén skall slutligen klarlägga om det finns behov av ett ut- vidgat rättsligt skydd vid andra former av hushållsgemenskap än sådana som i dag är reglerade i lag, särskilt om parterna inte har möjlighet att ingå äktenskap eller registrerat partnerskap. Kretsen bidragsberättigade när det gäller bostadsbidrag skall därvid över vägas särskilt. 
 Utvärdering av sambolagen 
 Lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem (sambolagen) trädde i kraft den 1 januari 1988, samtidigt med äktenskapsbalken. Lagen är tillämplig på sådana samboförhållanden där en ogift man och en ogift kvinna lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Den innehåller bestämmelser om bodelning vid upplösning av sambo- förhållandet, om en sambos rätt att i vissa fall ta över en bostad som inte ingår i bodelningen, om inskränkningar i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet och om rättegången i vissa tvister mellan sambor. Huvudregeln vid bodelning är att värdet av den gemensamma bostaden och det gemensamma bohaget skall delas lika mellan samborna. 
 Våren 1992 begärde riksdagen genom ett tillkännagivande en utvärdering av sambolagen (bet. 1991/92:LU32, rskr. 1991/92:236). Enligt utskottet fick det ankomma på regeringen att bestämma i vilket sammanhang och under vilka former en sådan utvärdering skulle ske. 
  
 380  
 Bilaga 1 
  
 SOU 1999:104 
  
 Justitiedepartementet gav våren 1993 Statskontoret i uppdrag att som ett första led i en utvärdering ta fram underlag för att belysa ett antal särskilt angivna frågor. I september 1993 redovisade Statskontoret upp- draget i rapporten Sambolagen - en utvärdering (Statskontoret 1993:24). 
 I Statskontorets rapport framkom inte något som motiverade en allmän översyn av sambolagen eller några omedelbara föränd ringar i lagens bestämmelser. Tvärtom visar rapporten att lagen är i huvudsak oomstridd och att det finns ett brett stöd för dess innehåll i sak. Enligt regeringens bedömning gäller detta fort farande. De invändningar som har rests avser främst vissa tillämpningssvårigheter och vissa begräns- ningar i tillämpningsområdet. Att lagen har stor praktisk betydelse framgår inte minst av att enligt Statskontorets rapport ungefär fem av sex nybildade familjer lever i samboförhållanden. 
 Sambolagen har varit i kraft i snart tio år. Trots detta behövs det enligt regeringens mening inte någon allmän översyn av lagen. Däremot bör det göras en utvärdering med inriktning på vissa särskilda frågor. 
  
 Utredningens uppdrag  
 i fråga om sambolagen är att göra en utvärdering med särskild inriktning på frågan om huvudsyftet med lagen - att bereda den svagare parten ett minimiskydd vid ett sambo- förhållandes upplösning - har uppnåtts. Finns det luckor i skyddet skall utredningen föreslå de lagändrin gar som den bedömer motiverade. Sådana ändringar får även avse begränsade utvidgningar av tillämpningsområdet. 
 Utredningen skall vidare pröva om det behövs några lagändringar för att sådana oklarheten som finns i dag och som kan ge upphov till tvister skall kunna undvikas eller begränsas. Exempelvis finns det anledning att pröva om det i lagen bör anges en tid inom vilken en begäran om bodelning skall framställas (jfr rättsfallen NJA 1993 s. 302 I och II). 
 En situation som har uppgetts föranleda problem är den då en sambo efter separation skall flytta från den gemensamma bostaden. Om vederbörande vägrat lämna bostaden, har det inte funnits tillräckligt effektiva medel att genomdriva flyttningen inom rimlig tid. Utredningen skall överväga om det behövs kompletterande regler för denna situation. Det skall bl.a. prövas om det bör öppnas en möjlighet att meddela interimistiska beslut även i fråga om en bostad som ingår i bodelningen (jfr 24 §). 
 Det står utredningen fritt att föreslå även andra ändringar i sambolagen. Uppdraget är dock begränsat till frågor som rör sambor nas egendom. Utgångspunkten skall vara att sambolagens grundläggande reglering skall bestå. Det innebär bl.a. att begränsningarna i fråga om vilken egendom som skall ingå i bodelning i huvudsak skall bibehållas. 
 Utredningen skall slutligen undersöka om det finns anledning att förbättra informationen om sambolagen och hur det i så fall bör ske. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 1  
 381 
  
 Enligt Statskontorets undersökning tror ungefär 50 procent av samborna att all egendom skall delas lika vid en upplösning av förhållandet. 
 Homosexuella sambor 
 Lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap trädde i kraft den 1 januari 1995 (bet. 1993/94:Ibarra, rskr. 1993/94:414). Den gör det möjligt för två personer av samma kön att registrera sitt part nerskap. Registreringen innebär att de flesta bestämmelser som gäller för äktenskap blir gällande också för partnerskapet. 
 För personer som lever tillsammans i ett homosexuellt för hållande men som inte har registrerat partnerskap gäller lagen (1987:813) om homosexuella sambor. Lagen innebär att sambolagen och vissa andra bestämmelser om sambor är tillämpliga också på homosexuella samboförhållanden. 
 Det har riktats invändningar mot lagen om homosexuella sambor framför allt från principiella synpunkter. Lagen har kritiserats för att den genom sin uppbyggnad likställer homosexuella sambor med heterosexuella sambor endast om det anges särskilt. Kritikerna har menat att en lagreglering i stället borde utgå från likställdhet. 
 Partnerskapskommittén föreslog i sitt betänkande Partnerskap (SOU 1993:98) att lagen om homosexuella sambor skulle ersättas av en ny lag, benämnd lag om sambor av samma kön. Förslaget innebar att homosexuella sambor, om uttryckligt undantag inte gjorts, skulle omfattas av de regler som gäller för en man och en kvinna som lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållan den. Förslaget har inte genomförts. Lagutskottet har vid två tillfällen uttalat att förslaget lämpligen bör övervägas i samband med en utvärdering av sambolagen (bet. 1993/94:Ibarra och bet. 1995/96:LU18). 
 Regeringens uppfattning är att omotiverade rättsliga skillnader mellan homosexuella och heterosexuella sambor skall undanröjas. 
  
 Utredningens uppdrag  
 i denna del blir att överväga om det finns skillnader som är omotiverade och att föreslå hur dessa i så fall lämpligen kan undanröjas. Därvid skall Partnerskapskommit téns förslag övervägas som en möjlighet. Enligt regeringens uppfattning är det inte ett lämpligt alternativ att i varje aktuell författning precisera vilka samlevnadsförhållanden som regleringen skall gälla. Här kan det hänvisas till vad som anfördes i denna fråga när lagen om Smith sambor infördes (prop. 1986/87:124 s. 45 och bet. 1986/87:Ibarra s. 9). 
  
 382  
 Bilaga 1 
  
 SOU 1999:104 
  
 Annan hushållsgemenskap 
 I ärendet rörande lagstiftning om registrerat partnerskap behandlade riksdagen frågan om ett förbättrat rättsligt skydd för personer som delar hushållsgemenskap på andra grunder än äktenskapets. Lagutskot tet anförde att det inte gjorts någon kart läggning av sammanboende som inte omfattas av den äktenskapsrättsliga lagstiftningen eller någon av de två sambolagarna (bet. 1993/94:Ibarra s. 49 f.). Av material från Statistiska centralbyrån för åren 1988 och 1989 kunde utläsas att ca 56 000 personer bodde med någon eller några andra än personer ur sin ursprungsfamilj, make, sambo eller barn. Det var emellertid enligt utskottet omöjligt att uppskatta hur många i denna grupp som hade en så utvecklad gemenskap att de skulle ha behov av en utbyggd juridisk trygghet för sin relation. 
 Utskottet konstaterade att det finns skilda hushållsgemenskaper och parbildningar där parterna inte har rättsligt tryggat sin gemenskap. Utskottet ansåg det angeläget att klarlägga vilket behov som kan finnas inom dessa grupper. Det fanns sålunda enligt utskottet anledning att se över vissa bestämmelser, framför allt på det sociala trygghetsom rådet, för människor som delar hushållsgemenskap på andra grunder än äktenskapets. 
 Enligt utskottet borde en parlamentarisk utredning tillsättas för att utreda vad som bör göras för att öka tryggheten för nämnda grupper. Uppdraget, som borde omfatta alla typer av gemenskapen där parterna inte har möjlighet att ingå äktenskap, skulle enligt utskottet syfta till att belysa vilka grupper som kan ha behov av ökad rättslig trygghet samt närmare klarlägga vilka dessa behov är. Utredningen borde också lägga fram de lagför slag som utredningen fann påkallade. 
 Vad utskottet sålunda anförde gav riksdagen som sin mening regeringen till känna (rskr. 1993/94:414). 
 I ett ärende om nya regler för bostadsbidrag fr.o.m. år 1997 har riksdagen behandlat frågan om kretsen av bidragsberättigade. Bostads- utskottet anförde att denna krets bör utvidgas till att omfatta personer som bor tillsammans, oavsett samlevnadsform (bet. 1995/96: BoU 11 s. 18). Utgångspunkten bör enligt utskottet vara att andra sammanboende i bostadsbidragshänseende skall jämställas med samboende män och kvinnor enligt de regler som gäller i dag enligt lagen (1993:737) om bostadsbidrag. Utskottet konstaterade samtidigt att de lagändringar som detta kan kräva inte torde vara helt okomplicerade (bet. s. 18 f.). 
 Vad utskottet sålunda anförde gav riksdagen som sin mening regeringen till känna (rskr. 1995/96:229). 
  
 Utredningens uppdrag  
 i denna del blir att klarlägga vilka behov som kan finnas av ett rättsligt skydd vid andra former av hushållsgemenskap 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 1  
 383 
  
 än sådana som i dag är reglerade i lag, särskilt sådana former där parterna inte har möjlighet att ingå äktenskap eller partnerskap. I enlighet med vad riksdagen anfört bör utredningen syfta till att belysa vilka grupper som kan ha behov av ökad rättslig trygghet samt närmare klarlägga vilka dessa behov är. Därvid bör utredningen uppmärksamma även de situationer där personer lever i hushållsge menskap med varandra utan att permanent bo tillsammans. Utredningen skall lägga fram de lagförslag som den finner motiverade. 
 Som riksdagen anfört bör utredningen framför allt inriktas på en genomgång av det sociala trygghetsområdet. Utgångspunkten bör dock vara att lagändringar skall genomföras bara om det behövs av rättviseskäl eller om det finns ett uttalat skyddsbehov. 
 I fråga om bostadsbidrag skall utredningen analysera de problem som bostadsutskottet redovisat (bet. 1995/96: BoU 11 s. 18 f.). Utredningen skall lämna förslag till lagändringar som möjliggör den av riksdagen förordade utvidgningen av kretsen bidragsberättigade tillsammans med beräkningar av kostnaderna för en sådan reform. Utredningen skall också analysera de ekonomiska effekterna för den enskilde. 
 Utredningen får även överväga behovet av kompletteringar i de familjerättsliga reglerna. Därvid skall dock beaktas att regleringen av egendomsförhållandena i familjerätten redan i dag är förhållandevis invecklad. Det bör undvikas att det familjerätt sliga egendomssystemet kompliceras ytterligare. 
 Utredningsarbetet 
 Uppdraget skall anförtros åt en kommitté med parlamentarisk för- ankring. 
 Kommittén skall i första hand behandla de frågor som angetts ovan. Den är dock oförhindrad att ta upp även andra närliggande frågor om det bedöms motiverat. 
 För kommitténs arbete gäller regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) och att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (1996:49). 
 Uppdraget skall redovisas senast den 30 juni 1999. 
 (Justitiedepartementet) 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 2  
 385 
  
 Förteckning över deltagare vid hearing i Stockholm den 4 mars 1998 angående sambolagen 
 NÄRVARANDE 
 Inbjudna deltagare 
 Schwartz, jurist, Linköping 
 Jacobson, familjerätten i Haninge Wiggins, advokat 
 Hull, advokat, Solna Maja Förberg, advokat, Stockholm 
 Wiggins Torslow, advokat, Uppsala Nils Gårder, advokat, Lund 
 Pham, familjerätten i Haninge Shaw, familjerätten i Södertälje Green, familjerätten i Sundsvall 
 Eva Wilcox, familjerätten i Värmdö Cummings, rådman, Stockholm 
 Young, advokat, Gävle Miller, doktorand, Lund 
 Spencer, jurist vid AKH, Stockholm 
 Kommitténs ledamöter, experter m.m. 
 Joyce, ordförande, Andrade, Key, Smith,  
 Weeks, 
  Williams, Rodriguez, Fernandez, Gregory, Jackson, Waters, Wells, Mahoney, Weeks, Davis, Smith samt sekreteraren Monica Simmons 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 3  
 387 
  
 Sammanställning av diskussionsfrågor när det gäller utvärdering av sambolagen 
 Inom parentes anges det avsnitt i betänkandet där diskussionen vid hearingarna sammanställts. 
 När föreligger ett samboförhållande (4.3.1) 
  
 · 
  
 Finns det behov av en rättslig reglering av frågan när ett sambo- förhållande har  
  
 inletts 
 ? 
  
 · 
  
 Finns det behov av en rättslig reglering av frågan när ett sambo- förhållande har  
  
 upphört 
 ? 
 Egendom som skall ingå i bodelningen (4.4.1) 
  
 · 
  
 Bör bodelningen omfatta bostad och bohag som i och för sig  
  
 inte anskaffats för gemensamt bruk  
 men som använts av parterna gemensamt under längre tid? 
  
 · 
  
 Bör  
 annan egendom än bostad och bohag  
 omfattas av bodelningen om den anskaffats för gemensamt bruk, t.ex. bil, båt, fritidshus eller sparkapital? 
  
 · 
  
 Bör äganderätten till  
  
 samägd egendom  
 som inte i sig är bodelningsbar kunna upplösas vid eller genom bodelning? 
  
 · 
  
 Kan egendom som förvärvas genom  
  
 arv testamente eller gåva med eller utan föreskrift om enskild egendom  
 anses förvärvad för gemensamt begagnande och således ingå i bodelningen? Bör det i så fall komma till uttryck i lagtexten att en föreskrift om enskild egendom medför att egendomen inte skall bodelas? 
  
 388  
 Bilaga 3 
  
 SOU 1999:104 
  
 Några bodelningsfrågor (4.5.1) 
  
 · 
  
 Bör 5 § andra stycket omformuleras så att det av dess ordalydelse framgår att  
  
 sambolagen kan avtalas bort även delvis 
 ? 
  
 · 
  
 Bör  
 bodelning  
 kunna ske  
 under pågående samboförhållande  
 ? Hur kan i så fall borgenärernas intressen beaktas? Bör det vara möjligt att på nytt bodela egendom som under pågående samboförhållande har bodelats mellan parterna? 
  
 · 
  
 Bör sambor ha möjlighet att inför samboförhållandets upplösning träffa  
  
 föravtal  
 om bodelning? 
  
 · 
  
 Bör det i sambolagen anges en  
 tidsfrist för när bodelning senast skall framställas  
 (en s.k. preklusionsfrist)? Hur lång bör i så fall fristen vara? 
  
 Sambos behov av skydd mot illojala transaktioner (4.6.1) 
  
 · 
  
 Bör det i sambolagen införas en bestämmelse om  
  
 redovisningsplikt  
 så att värdet av den bodelningsbara egendom som en sambo avhänder sig efter det att förhållandet upphört men före bodelningen inkluderas i bodelningen? 
  
 · 
  
 Bör det i sambolagen införas en  
  
 vederlagsregel  
 så att värdet av den bodelningsbara egendom som en sambo avhänder sig en kortare tid innan förhållandet upplöses ingår i bodelningen? Vilken tidsgräns skall i så fall gälla? 
  
 · 
  
 Bör  
  
 skuldavräkningsreglerna  
 i något avseende ändras? (Är det rimligt att beakta studiemedelskulder eller att avräkna en skuld som belastar egendom som ingår i samborätten från värdet av egendomen när lånet använts till annat än förvärv eller förbättringar av sådan egendom, t.ex. när lånet använts till inköp av en fritidsbåt)? 
  
 · 
  
 Bör  
  
 jämkningsregeln  
 kompletteras så att den inte bara skyddar den av parterna som äger mest samborättsgods från att behöva lämna sin egendom till den andre parten utan även gör det möjligt för en sambo att tilldelas mer än hälften av nettovärdet? 
 Samboförhållandes upplösning genom ena partens död (4.7.1) 
  
 · 
  
 Bör  
  
 lilla basbeloppsregeln  
 vara tillämplig om en sambo avlider efter det att parterna separerat men innan bodelning har ägt rum? 
  
 · 
  
 Bör det införas möjlighet för en efterlevande sambo att mot  
  
 lösen  
 erhålla bohag som tillhört den avlidne sambon men som inte förvärvats för gemensamt bruk? 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 3  
 389 
  
 Processuella frågor (4.8.1) 
  
 · 
  
 Bör det införas  
 möjlighet att meddela interimistiskt beslut  
 om kvarsittningsrätt även när bostaden ingår i bodelningen? 
  
 · 
  
 Bör det införas  
 möjlighet att överklaga interimistiskt beslut  
 som fattats angående kvarsittningsrätt i en bostad som inte ingår i bodelningen? 
  
 · 
  
 Bör det införas  
 möjlighet att pröva fråga om kvarsittningsrätt  
 i en bostad som ingår i bodelningen  
 eller fråga om bodelningsförrättare 
 (frågorna handläggs enligt ärendelagen)  
 i mål om vårdnad om barn eller barns boende 
 ? 
 Information (4.9.1) 
  
 · 
  
 Hur stor  
  
 kännedom  
 finns det bland allmänheten om sambolagen och dess innehåll? 
  
 · 
  
 Behövs det mer  
  
 information till allmänheten  
 om lagen och i så fall i vilken form? 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 391 
  
 Sammanställning av författningar som är tillämpliga för sambor 
 Från sammanställningen har de lagar och förordningar som närmast utgör tillämpningsbestämmelser till annan lagstiftning uteslutits, lik som vissa lagar som har mindre betydelse i sammanhanget, exempelvis bestämmelser om folk- och bostadsräkning. 
 Kommitténs uppfattning är att endast i den mån de rättsliga skill na- derna mellan heterosexuella och homosexuella sambor motsvaras av de rättsliga skillnaderna mellan äktenskap och partnerskap kan de anses vara motiverade. Mot denna bakgrund har kommittén bedömt om det finns en omotiverad rättslig skillnad mellan de båda grupperna. För att bestämmelser om sambor skall bli tillämpliga på sambor av samma kön skall lagen om homosexuella sambor hänvisa till bestämmelserna. 
  
 Lagar 
  
 och bestämmelser 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Det 
  
 finns 
  
 som 
  
 är 
  
 tillämpliga 
  
 på 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 bor 
  
 av 
  
 en 
  
 omoti- 
  
 sambor 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 verad 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 rättslig 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 skillnad 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 Lagar och bestäm melser 
  
 som lagen om homo- 
  
 sexuella 
  
 sambor 
  
 hän- 
  
 visar till 
  
 1.  
 Lagen 
  
 (1987:232) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 sambors 
  
 gemensamma 
  
 hem 
  
 Denna 
  
 lagstiftning 
  
 inne- 
  
 håller 
  
 huvudsakligen 
  
 bestämmelser om upplös- 
  
 ning av det gemensamma 
  
 hemmet när ett samboför- 
  
 hållande upphör. 
  
 392  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 2. Ärvdabalken 
  
 X 
  
 X 
  
 Denna hänvisning innebär 
  
 bl.a. 
  
 att 
  
 en 
  
 efterlevande 
  
 sambo i 
  
 ett 
  
 homosexuellt 
  
 för hållande 
  
 är 
  
 döds bodel- 
  
 ägare i samma utsträck- 
  
 ning 
  
 som en 
  
 efterlevande 
  
 sambo i ett  
 hetero-sexuellt 
  
 förhållande. 
  
 3. Jordabalken 
  
 och 
  
 X 
  
 X 
  
 bostadsrättslagen 
  
 (1991:614) 
  
 Hänvisningen 
  
 medför 
  
 att 
  
 sambor 
  
 av 
  
 samma 
  
 kön 
  
 jämställs 
  
 med 
  
 sambor av 
  
 motsatt 
  
 kön 
  
 inom 
  
 bl.a. 
  
 hyreslagstiftningen 
  
 och 
  
 bostadsrättslagstiftningen. 
  
 4.  
 10 kap. 9 § rättegångs- 
  
 X 
  
 X 
  
 balken 
  
 Denna hänvisning är när- 
  
 mast att betrakta som lag- 
  
 tekniska 
  
 konsekvenser 
  
 av 
  
 bodelningsreglerna 
  
 i 
  
 sambolagen. 
  
 5.  
 4 
  
 kap. 
  
 19 § 
  
 första 
  
 X 
  
 X 
  
 stycket utsök ningsbalken 
  
 Hänvisningen 
  
 innebär 
  
 att 
  
 samma 
  
 äganderättspre- 
  
 sumtion vid utmätning av 
  
 lös 
  
 egendom 
  
 gäller 
  
 för 
  
 sambor 
  
 av 
  
 samma 
  
 och 
  
 motsatt kön. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 393 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 6. 19 § första stycket, 
  
 X 
  
 X 
  
 punkt 1 nionde stycket och 
  
 punkt 3 sjunde stycket av 
  
 anvisningarna 
  
 till 
  
 31 § 
  
 samt punkterna 3 a, 3 b 
  
 och 4 av anvisningarna till 
  
 33 
  
 § 
  
 kommunalskatte- 
  
 lagen (1928:370) 
  
 Härigenom 
  
 jämställs 
  
 sambor av samma och 
  
 motsatt kön ur skatte- 
  
 synpunkt vad gäller för- 
  
 månstagarför ordnande 
  
 till 
  
 pensionsför säkring, 
  
 utbetalningar 
  
 från 
  
 pen- 
  
 sionssparkonto till efter- 
  
 levande, 
  
 avdrag 
  
 för 
  
 ökade levnadskostnader 
  
 vid 
  
 dubbel 
  
 bosättning 
  
 och 
  
 avdragsrätt 
  
 för 
  
 kostnader för driv medel 
  
 vid körning med för- 
  
 månsbil. 
  
 394  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 7.  
 Lagen (1941:416) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 arvsskatt och gåvoskatt 
  
 Genom 
  
 hänvisningen 
  
 till 
  
 denna 
  
 lag 
  
 beskattas 
  
 en 
  
 testamentslott 
  
 från 
  
 en 
  
 sambo 
  
 av 
  
 samma 
  
 kön 
  
 efter 
  
 samma 
  
 för månliga 
  
 skattesats som en lott från 
  
 en sambo av motsatt kön. 
  
 Samma 
  
 regler 
  
 gäller 
  
 för 
  
 sambor av motsatt som av 
  
 samma kön vid berä kning 
  
 av den andel som vid en 
  
 eventuell bodelning mellan 
  
 sambor med anledning av 
  
 den enes död skall anses 
  
 tillfalla 
  
 den 
  
 avlidnes 
  
 sambo. 
  
 Vidare 
  
 gäller 
  
 för 
  
 sambor 
  
 av 
  
 såväl motsatt 
  
 som av samma kön att för 
  
 den 
  
 egendom 
  
 som 
  
 en 
  
 sambo 
  
 har 
  
 erhållit 
  
 eller 
  
 skall 
  
 anses 
  
 erhålla 
  
 vid 
  
 bodelning skall arvsskatt 
  
 eller gåvoskatt inte erläg- 
  
 gas. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 395 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 8.  
 Lagen 
  
 (1981:131) om 
  
 X 
  
 X 
  
 kallelse på okända borge- 
  
 närer 
  
 Hänvisningen 
  
 jämställer 
  
 sambor 
  
 av samma 
  
 och 
  
 motsatt kön vad gäl ler rät- 
  
 ten att ansöka om kal lelse 
  
 på 
  
 en 
  
 avliden sambos 
  
 borgenärer. 
  
 9. 
  
 5 kap. 
  
 18 § 
  
 tredje 
  
 X 
  
 X 
  
 stycket 
  
 fastighetsbild- 
  
 ningslagen (1970:988). 
  
 Härigenom 
  
 likställs 
  
 sam- 
  
 bor av samma och motsatt 
  
 kön vad gäl ler möjligheten 
  
 att 
  
 till 
  
 inskrivnings- 
  
 myndigheten anmäla att en 
  
 fastighet 
  
 är 
  
 gemensam 
  
 bostad. 
  
 10.10 § 
  
 insiderlagen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1990:1342). 
  
 Bestämmelsen 
  
 före skri- 
  
 ver att ändringar i aktie- 
  
 innehav 
  
 skall 
  
 anmälas 
  
 för make och sambo till 
  
 en person med insyns- 
  
 ställning i ett aktiemark- 
  
 nadsbolag. 
  
 Hänvis- 
  
 ningen innebär att sam- 
  
 bor av samma kön jäm- 
  
 ställs med ovan nämnda 
  
 personer. 
  
 396  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 11. 
 14 kap. 
  
 3 §, 
  
 4 § 
  
 X 
  
 X 
  
 tredje stycket och 8 § 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 vallagen 
  
 (1997:157), 
  
 4 
  
 § 
  
 lagen 
  
 (1997:159) 
  
 om 
  
 brev- 
  
 röst ning i vissa fall och 
  
 36 § 
  
 första 
  
 stycket 
  
 lagen 
  
 (1972:704) 
  
 om 
  
 kyrkofullmäktigeval 
  
 m.m. 
  
 Hänvisningarna innebär att 
  
 vid röst ning genom bud 
  
 kan en sambo av samma 
  
 kön vara bud på samma 
  
 sätt som en sambo av mot- 
  
 satt kön. Var Boyd sambor av 
  
 motsatt kön eller sam bor 
  
 av samma kön kan vara 
  
 vittne vid röstning genom 
  
 bud eller genom lantbrev- 
  
 bärare eller vid brevröst- 
  
 ning. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 397 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 12. 
 Lagen (1993:1469) om 
  
 X 
  
 X 
  
 uppskovsavdrag vid 
  
 byte 
  
 av bostad 
  
 Enligt lagen kan upp- 
  
 skovsreglerna 
  
 tillämpas 
  
 när den som avyttrat en 
  
 ursprungsbostad 
  
 avlider 
  
 innan 
  
 han hunnit 
  
 skaffa 
  
 sig en 
  
 ersättningsbostad 
  
 eller innan han bosatt sig 
  
 där om en sambo fullföljer 
  
 vad den döde inte hunnit 
  
 med i fråga om ersätt- 
  
 ningsför värv eller 
  
 bosätt- 
  
 ning. Hänvisningen 
  
 inne- 
  
 bär att detta också gäl ler 
  
 om det är fråga om homo- 
  
 sexuella sambor. 
  
 13. 
 10 kap, 18 §, 11 kap 2, 
  
 X 
  
 X 
  
 15 och 16 §§, 12 kap. 7 
  
 och 8 §§ samt 16 kap. 7 
  
 och 9 §§ fö räldrabalken 
  
 Genom 
  
 hänvisningen lik- 
  
 ställs 
  
 sambor 
  
 av 
  
 samma 
  
 och av motsatt kön bl.a. 
  
 när det gäller rätten att 
  
 ansöka om och yttra sig i 
  
 ärenden 
  
 om 
  
 förmynder- 
  
 skap, 
  
 för valtarskap 
  
 och 
  
 godmanskap. 
  
 398  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 14. 
 Säkerhetsskyddslagen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1996:627) 
  
 Enligt lagen får utläm- 
  
 nande 
  
 av uppgifter 
  
 från 
  
 polisregister 
  
 vid register- 
  
 kontroll omfatta, för vissa 
  
 säkerhetsklasser, 
  
 varje 
  
 uppgift som finns tillgäng- 
  
 lig i polisregister om den 
  
 kontrollerade 
  
 och om det 
  
 är oundgängligen nödvän- 
  
 digt, 
  
 om 
  
 make 
  
 eller 
  
 sambo. 
  
 Hänvisningen 
  
 innebär att det sagda avser 
  
 såväl en sambo av samma 
  
 som av motsatt kön. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 399 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 15. 
 Lagen (1996:1231) om 
  
 X 
  
 X 
  
 skattereduktion för fasti g- 
  
 hetsskatt i vissa fall vid 
  
 1997-2001 
  års taxeringar 
  
 Om två makar eller sam- 
  
 bor bor tillsammans på en 
  
 fastighet 
  
 som 
  
 den 
  
 ene 
  
 äger, 
  
 kan 
  
 den 
  
 andra 
  
 erhålla skattereduktion om 
  
 han 
  
 eller hon 
  
 förvärvar 
  
 den 
  
 aktuella 
  
 fastigheten 
  
 med 
  
 anledning 
  
 av 
  
 att 
  
 maken eller sambon avli- 
  
 der och 
  
 övriga förut sätt- 
  
 ningar 
  
 är 
  
 uppfyllda. 
  
 Genom 
  
 hänvisningen 
  
 lik- 
  
 ställs 
  
 sambor 
  
 av 
  
 samma 
  
 och motsatt kön. 
  
 16. 
 Lagen (1993:737) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 bostadsbidrag 
  
 Genom 
  
 hänvisningen 
  
 har 
  
 sambor 
  
 av 
  
 samma 
  
 kön 
  
 samma 
  
 möjligheter 
  
 som 
  
 sambor av motsatt kön att 
  
 gemensamt 
  
 ansöka 
  
 om 
  
 bostadsbidrag. 
  
 400  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 17. 
 35 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 X 
  
 X 
  
 socialtjänstlagen 
  
 (1980:620) 
  
 Kommunen är skyldig att 
  
 när det gäller gifta och 
  
 samboende personer som 
  
 har gemensam ekonomi att 
  
 se till att make/maka eller 
  
 sambo inte drabbas av en 
  
 oskäligt för sämrad ekono- 
  
 misk situation på grund av 
  
 att den andra maken har 
  
 ett stort 
  
 hjälpbehov med 
  
 höga avgifter. I så fall 
  
 skall 
  
 avgiften 
  
 jämkas. 
  
 Genom hänvisningen jäm- 
  
 ställs 
  
 sambor av 
  
 samma 
  
 kön med sambor av mot- 
  
 satt kön. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 401 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 18.26§ 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 X 
  
 X 
  
 hälso- och sjukvårdslagen 
  
 (1982:763) 
  
 Genom hänvisningen skall 
  
 den 
  
 ekonomiska 
  
 situa- 
  
 tionen 
  
 för 
  
 sambor 
  
 av 
  
 samma 
  
 kön 
  
 beaktas 
  
 på 
  
 samma 
  
 sätt 
  
 som 
  
 sambor 
  
 av motsatt kön vad gäl ler 
  
 jämkning av avgifterna. 
  
 Lagar och bestäm melser 
  
 som lagen om homosexu- 
  
 Brennan sambor inte hän visar 
  
 till 
  
 Jävsbestämmelser 
  
 19. 
 Aktiebolagslagen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1975:1385). 
  
 Den som är styrelseleda- 
  
 mot, 
  
 verkställande direk- 
  
 tör eller någon som har 
  
 befattning 
  
 med 
  
 bok- 
  
 föringen 
  
 eller medelsför- 
  
 valtningen i ett aktiebolag 
  
 inte får vara revisor i 
  
 bolaget. Detsamma gäller 
  
 den som är gift med eller 
  
 lever under äktenskapslik- 
  
 nande förhållanden med en 
  
 sådan person eller på viss 
  
 annat 
  
 angivet 
  
 sätt 
  
 är 
  
 besläktad med denne. 
  
 402  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 20. 
 Lagen (1980:1103) om 
  
 X 
  
 X 
  
 årsredovisning m.m. i 
  
 vissa före tag. 
  
 Även denna lag inne håller 
  
 en bestämmelse om revi- 
  
 sorsjäv. 
  
 21. 
 För säkringsrörelse- 
  
 X 
  
 X 
  
 lagen (1982:713) 
  
 Den kan inte vara revisor 
  
 som 
  
 är 
  
 styrelseledamot, 
  
 verkställande direktör eller 
  
 innehar 
  
 en befattning i 
  
 ledande ställning i försäk- 
  
 ringsbolaget 
  
 eller 
  
 dess 
  
 dotterföretag eller biträder 
  
 vid 
  
 bolagets 
  
 bokföring 
  
 eller 
  
 medelsför valtning 
  
 eller bolagets kontroll där- 
  
 över. 
  
 Det samma 
  
 gäller 
  
 den som är gift med eller 
  
 sammanlever under äkten- 
  
 skapsliknande 
  
 förhåll- 
  
 anden med en sådan per- 
  
 son eller på annat angivet 
  
 sätt är släkt med denne. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 403 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 22. 
 Lagen 
  
 (1986:436) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 näringsförbud. 
  
 Den 
  
 som 
  
 har 
  
 meddelats 
  
 näringsförbud 
  
 får 
  
 inte 
  
 vara anställd i en verk- 
  
 samhet som drivs av en 
  
 närstående 
  
 till 
  
 honom. 
  
 Som 
  
 närstående 
  
 anses 
  
 bl.a. den med vilken han 
  
 sammanlever under äkten- 
  
 skapsliknande 
  
 förhållan- 
  
 den. 
  
 23. 
 Lagen 
  
 (1987:464) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 vissa 
  
 riktade emissioner i 
  
 aktiemarknadsbolag, m.m. 
  
 I lagen 
  
 föreskrivs 
  
 att 
  
 beslut 
  
 om 
  
 exempelvis 
  
 nyemissioner av 
  
 aktier i 
  
 ett 
  
 aktiemarknadsbolag 
  
 skall fattas på visst kvali- 
  
 ficerat sätt om före trädes- 
  
 rätt till teckning skall ges 
  
 till 
  
 bl.a. styrelseledamöter 
  
 och 
  
 anställda 
  
 i 
  
 bolaget. 
  
 Med 
  
 styrelseledamöter 
  
 och 
  
 anställda 
  
 jämställs 
  
 make och sambo till en 
  
 sådan 
  
 person 
  
 (och vissa 
  
 andra uppräknade). 
  
 404  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 24. 
 Bankrörelselagen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1987:617) 
  
 En bank får inte bevilja 
  
 kredit till exempelvis styr- 
  
 elseledamöter 
  
 och 
  
 anställda 
  
 med 
  
 ledande 
  
 ställning 
  
 på 
  
 andra 
  
 villkor 
  
 än 
  
 den 
  
 normalt 
  
 ställer 
  
 upp. Make och sambo till 
  
 sådana personer jämställs. 
  
 Det anges även vilka per- 
  
 soner som inte får utses 
  
 till 
  
 revisor. 
  
 Make 
  
 och 
  
 sambo till dessa personer 
  
 jämställs även här. 
  
 25. 
 Lagen 
  
 (1987:667) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 ekonomiska föreningar 
  
 En medlem får före trädas 
  
 av 
  
 ombud 
  
 vid 
  
 stämman 
  
 och varje medlem skall ha 
  
 rätt att ha med sig ett 
  
 biträde. Endast make och 
  
 sambo eller annan medlem 
  
 får 
  
 uppträda som ombud 
  
 eller 
  
 biträde 
  
 om 
  
 inget 
  
 annat 
  
 anges 
  
 i 
  
 stadgarna. 
  
 Styrelseledamöter 
  
 och 
  
 verkställande 
  
 direktö rer 
  
 kan inte utses till revisorer 
  
 i en förening. Make och 
  
 sambo till dessa likställs. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 405 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 26. 
 Kommunallagen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1991:900). 
  
 En ledamot 
  
 i fullmäktige 
  
 får inte delta i handlägg- 
  
 ningen av ett ärende som 
  
 personligen rör ledamoten 
  
 själv, 
  
 ledamotens 
  
 make, 
  
 sambo, 
  
 föräl drar, 
  
 barn 
  
 eller 
  
 syskon 
  
 eller 
  
 någon 
  
 annan närstående. En för- 
  
 troendevald 
  
 eller 
  
 en 
  
 anställd 
  
 hos 
  
 kommunen 
  
 eller 
  
 landstinget är 
  
 jävig 
  
 bl.a. 
  
 om saken 
  
 angår 
  
 honom 
  
 själv 
  
 hans 
  
 maka, 
  
 sambo. 
  
 Bestämmelserna 
  
 om jäv för den som är 
  
 redovisningsskyldig 
  
 till 
  
 kommunen 
  
 eller 
  
 land- 
  
 stinget gäller också make, 
  
 sambo, 
  
 föräl drar, 
  
 barn 
  
 eller 
  
 syskon 
  
 eller 
  
 annan 
  
 närstående till den redo- 
  
 visningsskyldige. 
  
 406  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 27. 
 Lagen 
  
 (1991:980) om 
  
 X 
  
 X 
  
 handel med 
  
 finansiella 
  
 instrument. 
  
 Vid handel med aktier är 
  
 bl.a. 
  
 sådana 
  
 aktier 
  
 som 
  
 ägs av make eller sambo 
  
 och omyndiga 
  
 barn 
  
 som 
  
 för värvaren 
  
 eller 
  
 över- 
  
 låtaren har vårdnaden om 
  
 likställda 
  
 med 
  
 fö rvärv- 
  
 arens 
  
 eller 
  
 överlåtarens 
  
 egna. 
  
 28. 
 Lagen 
  
 (1991:981) om 
  
 X 
  
 X 
  
 värdepappersrörelse 
  
 Ett värdepappersbolag får 
  
 inte på andra villkor än 
  
 sådana som bolaget nor- 
  
 malt 
  
 ställer 
  
 upp lämna 
  
 kredit 
  
 till 
  
 t.ex. 
  
 styrelse- 
  
 ledamöter 
  
 eller 
  
 anställda 
  
 som har ledande ställning 
  
 inom 
  
 bolaget. Detsamma 
  
 gäller kredit till make eller 
  
 sambo till sådana perso- 
  
 ner. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 407 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 29. 
 Kyrkolagen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1992:300) 
  
 I kyrkofullmäktige i för- 
  
 samling 
  
 får 
  
 en 
  
 ledamot 
  
 inte delta i handläggningen 
  
 av ett ärende som person- 
  
 ligen 
  
 rör 
  
 ledamoten 
  
 själv 
  
 eller 
  
 ledamotens 
  
 make, 
  
 sambo, 
  
 föräl drar, 
  
 barn 
  
 eller 
  
 syskon 
  
 eller 
  
 annan 
  
 närstående. En förtroende- 
  
 vald eller en anställd är 
  
 jävig i ett ärende hos 
  
 kyrkorådet 
  
 om 
  
 saken 
  
 angår 
  
 honom själv, 
  
 eller 
  
 hans make sambo m.fl. De 
  
 föreskrifter som gäller för 
  
 den som är redovisnings- 
  
 skyldig 
  
 till 
  
 för samlingen 
  
 gäller också make, sambo, 
  
 föräl drar, barn, 
  
 syskon 
  
 eller annan närstående till 
  
 den redovisningsskyldige. 
  
 30. 
 Lagen (1992:1610) om 
  
 X 
  
 X 
  
 finansieringsverksamhet 
  
 Ett 
  
 kreditmarknadsbolag 
  
 får inte bevilja kredit till 
  
 t.ex. 
  
 styrelseledamöter 
  
 eller anställda som har en 
  
 ledande 
  
 ställning 
  
 inom 
  
 bolaget. Detsamma 
  
 gäller 
  
 make eller sambo till såd- 
  
 ana personer. 
  
 408  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en 
  
 omoti- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 verad rätts- 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 lig skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 31. 
 Stiftelselagen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1994:1220) 
  
 En stiftelse inte får lämna 
  
 penninglån 
  
 eller 
  
 ställa 
  
 säkerhet 
  
 till 
  
 förmån 
  
 för 
  
 stiftaren 
  
 eller 
  
 fö rvaltaren 
  
 m.fl. 
  
 Samma 
  
 sak 
  
 gäller 
  
 för den som är gift med 
  
 eller syskon eller släkting i 
  
 rätt upp- eller nedstigande 
  
 led eller på vissa andra 
  
 uppräknade 
  
 sätt är 
  
 släkt 
  
 med 
  
 en 
  
 sådan 
  
 person. 
  
 Detta gäller även den som 
  
 på grund av samboförhål- 
  
 lande på liknande sätt är 
  
 närstående till 
  
 en 
  
 sådan 
  
 person. I lagen finns dess- 
  
 utom bestämmelser om re- 
  
 visorsjäv. Av förbudet att 
  
 vara 
  
 revisor 
  
 träffas 
  
 bl.a. 
  
 den som är ledamot i före- 
  
 tagets 
  
 styrelse 
  
 och 
  
 den 
  
 som är anställd i företa get 
  
 samt den som är gift eller 
  
 sambo med 
  
 eller 
  
 syskon 
  
 eller släkting i rätt upp- 
  
 och nedstigande led till en 
  
 sådan person. I vissa fall 
  
 kan 
  
 en 
  
 styrelseledamot, 
  
 förvaltaren eller en revisor 
  
 bli 
  
 skadeståndsskyldig 
  
 gentemot 
  
 stiftelsen. Talan 
  
 om 
  
 skadestånd 
  
 till 
  
 stiftelsen 
  
 kan 
  
 väckas 
  
 förutom av styrel sen eller 
  
 SOU 1999:104 
 för valtare, av bl.a. stifta- ren eller om stiftaren är avliden, dennes efterlev- ande make eller sambo, arvinge, arvinges avkom- ling, universell testaments- tagare, boutredningsman eller testamentsexekutor i dödsboet efter stiftaren. 
 Bilaga 4  
 409 
  
 410  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 32. 
 Lagen 
  
 (1997:239) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 arbetslöshetskassor. 
  
 Revisorer 
  
 får inte 
  
 vara 
  
 t.ex. 
  
 styrelseledamot 
  
 eller kassaföreståndare i 
  
 arbetslöshetskassa 
  
 eller 
  
 hjälpa 
  
 till vid 
  
 kassans 
  
 bokföring 
  
 eller 
  
 medels- 
  
 för valtning 
  
 eller 
  
 kon- 
  
 trollen av den. Inte hel- 
  
 ler den som är gift eller 
  
 sambo 
  
 eller 
  
 på 
  
 andra 
  
 uppräknade sätt är släkt 
  
 till en sådan person får 
  
 vara revisor. 
  
 För fattningar 
  
 av 
  
 social/ekonomisk 
  
 betydelse 
  
 33. 
 Lagen 
  
 (1962:381) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 allmän för säkring 
  
 Beträffande rätt till för- 
  
 äldrapenning 
  
 likställs 
  
 enligt 4 kap. 2 § med 
  
 föräl der 
  
 den 
  
 som 
  
 en 
  
 föräl der 
  
 bor 
  
 tillsam- 
  
 mans med under äkten- 
  
 skapsliknande 
  
 förhåll- 
  
 anden. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 411 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 34. 
 Studiestödslagen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1973:349). 
  
 Utländska 
  
 medborgare 
  
 som på grund av anställ- 
  
 ning eller etablering 
  
 som 
  
 egenföretagare här i landet 
  
 kan 
  
 härleda rättigheter 
  
 från  
 EG-rätten 
  eller EES- 
  
 avtalet i fråga om sociala 
  
 förmåner 
  
 jämställs 
  
 med 
  
 svenska 
  
 medborgare 
  
 när 
  
 det gäller studiestöd. Det- 
  
 samma 
  
 gäller 
  
 make, 
  
 sambo 
  
 och 
  
 barn 
  
 till 
  
 sådana utländ ska med- 
  
 borgare. 
  
 35. 
 För ordningen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1984:890) om bidrag till 
  
 utlänningars 
  
 resor 
  
 från 
  
 Sverige 
  
 för 
  
 bosät tning i 
  
 annat land 
  
 Bidrag får även ges till 
  
 make eller maka och barn 
  
 under 18 år till den som 
  
 har rätt till bidrag. Om det 
  
 finns 
  
 särskilda 
  
 skäl 
  
 får 
  
 bidrag 
  
 lämnas 
  
 även 
  
 till 
  
 annan anhörig eller sambo 
  
 som lever i hushålls- 
  
 gemenskap 
  
 med utlän- 
  
 ningen i Sverige. 
  
 412  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 36. 
 För ordningen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1984:936) om bidrag till 
  
 flyktingar 
  
 för 
  
 kost nader 
  
 för 
  
 anhö rigas 
  
 resor 
  
 till 
  
 Sverige 
  
 Bidrag kan utgå bl.a. för 
  
 makes 
  
 resor 
  
 om 
  
 maken 
  
 levt tillsammans med flyk- 
  
 tingen 
  
 utanför 
  
 Sve rige. 
  
 Med make likställs annan 
  
 person 
  
 som 
  
 under 
  
 längre 
  
 tid 
  
 under 
  
 äktenskapslik- 
  
 nande former sammanlevt 
  
 med flyktingen. 
  
 37. 
 För ordningen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1985:728) 
  
 om 
  
 krigs- 
  
 placeringspremie för flyg- 
  
 förare i flyg vapnet. 
  
 Enligt 
  
 för ordningen 
  
 har 
  
 flygförare i vissa fall rätt 
  
 till krigsplaceringspremie. 
  
 Om 
  
 flygföraren 
  
 avlider 
  
 före viss ålder utgår pre- 
  
 mien till maka och barn. 
  
 Med 
  
 maka 
  
 likställs 
  
 ogift 
  
 kvinna 
  
 som 
  
 flygföra ren 
  
 vid dödsfallet sammanbott 
  
 med i minst sex månader 
  
 under 
  
 äktenskapsliknande 
  
 för hållanden. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 413 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 38. 
 För ordning (1988:244) 
  
 X 
  
 X 
  
 om grupplivför säkring för 
  
 deltagare 
  
 i 
  
 arbetsmark- 
  
 nadsutbildning m.fl. 
  
 Förordningen 
  
 talar 
  
 om 
  
 under vilka förutsättningar 
  
 försäkringsförmåner betalas 
  
 ut. Det hänvisas till vissa 
  
 regler i  
 TGL-S 
  (avtalet om 
  
 statens 
  
 tjänstegrupplivför- 
  
 säkring), bl.a. när det gäller 
  
 förmånstagarförordnanden 
  
 och sambo med förmånsta- 
  
 garrätt. I för ordningens 2 § 
  
 definieras 
  
 sambo 
  
 som en 
  
 ogift 
  
 person 
  
 som 
  
 under 
  
 äktenskapsliknande 
  
 förhåll- 
  
 anden bor tillsammans med 
  
 en ogift 
  
 arbetstagare 
  
 (eller 
  
 förutvarande 
  
 arbetstagare) 
  
 av motsatt kön. Motsvar- 
  
 ande 
  
 bestämmelser 
  
 finns i 
  
 förordningen 
  
 (1988:245) 
  
 om 
  
 grupplivförsäkring för 
  
 doktorander 
  
 och 
  
 för ord- 
  
 ningen 
  
 (1997:909) 
  
 om 
  
 handläggning 
  
 av 
  
 ärenden 
  
 om tjänstepensionsför mån. 
  
 414  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 39. 
 Lagen (1988:1465) om 
  
 X 
  
 X 
  
 ersättning och ledighet för 
  
 närståendevård 
  
 En närstående som vårdar 
  
 någon som är svårt sjuk 
  
 har rätt till 
  
 ersätt ning för 
  
 tid då han avstår från för- 
  
 värvsarbete 
  
 i 
  
 samband 
  
 med vården. En närstå- 
  
 ende har rätt till ersätt ning 
  
 då han vår dar någon som 
  
 vid behandling av honom 
  
 inom den svenska hälso- 
  
 och sjukvården 
  
 har fått 
  
 infektion av hiv genom 
  
 smitta vid användning av 
  
 blod 
  
 eller blodprodukter. 
  
 Detta gäller även om den 
  
 som vårdas 
  
 fått 
  
 infektion 
  
 av hiv genom smitta av en 
  
 sådan person om de är 
  
 eller varit gifta med var- 
  
 andra 
  
 eller 
  
 sammanbott 
  
 under 
  
 äktenskapsliknande 
  
 för hållanden och om smit- 
  
 tan ägt rum innan den 
  
 först smit tade fått känne- 
  
 dom om sin infektion. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 415 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 40. 
 För ordningen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1990:1361) om 
  
 lån 
  
 till 
  
 hemutrustning 
  
 för flyk- 
  
 tingar 
  
 och 
  
 vissa 
  
 andra 
  
 utlänningar 
  
 Före komsten av Berg 
  
 sambo 
  
 har 
  
 betydelse 
  
 för 
  
 bl.a. lånets storlek. Möj- 
  
 ligheterna till anstånd med 
  
 återbetalning eller nedsätt- 
  
 ning av skulden är bero- 
  
 ende 
  
 av 
  
 makes/sambos 
  
 inkomster. 
  
 Med 
  
 sambor 
  
 avses en ogift man och en 
  
 ogift kvinna som bor till- 
  
 sammans 
  
 under 
  
 äkten- 
  
 skapsliknande 
  
 förhållan- 
  
 den. 
  
 41. 
 Lagen (1993:332) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 avgiftsfria 
  
 sjukvårdsför- 
  
 måner för vissa hiv- 
  
 smittade 
  
 De som smittats av hiv på 
  
 sätt som ovan angetts i 
  
 lagen 
  
 (1988:1465) 
  
 om 
  
 ersättning och ledighet för 
  
 närståendevård har rätt till 
  
 vissa 
  
 avgiftsfria 
  
 sjuk- 
  
 vårdsför måner. Även 
  
 här 
  
 likställs de som samman- 
  
 bott under äktenskapslikn- 
  
 ande 
  
 förhållanden 
  
 med 
  
 gifta. 
  
 416  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 42. 
 Förordningen 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 (1995:239) 
  
 om för måner 
  
 till totalförsvarspliktiga 
  
 För ordningen 
  
 innehåller 
  
 för eskrifter 
  
 om ersättning 
  
 vid 
  
 tjänstgöring, 
  
 resor, 
  
 hälso- och sjukvård m.m. 
  
 Bestämmelser om sambor 
  
 finns dels i kapitlet om 
  
 familjebidrag 
  
 och 
  
 dels i 
  
 kapitlet 
  
 om 
  
 grupplivför- 
  
 säkring. 
  
 Familjebidrag 
  
 lämnas efter ansö kan i 
  
 form 
  
 av 
  
 familjepenning, 
  
 bostadsbidrag, näringsbid- 
  
 rag, 
  
 och 
  
 begravningsbid- 
  
 rag. Bestämmelserna 
  
 om 
  
 make beträffande familje- 
  
 bidrag 
  
 gäller 
  
 också 
  
 för 
  
 sambo 
  
 av 
  
 samma 
  
 eller 
  
 motsatt kön (7 kap. 6 §). I 
  
 10 kap. 
  
 om 
  
 grupplivför- 
  
 säkring 
  
 avses 
  
 enligt 
  
 2 § 
  
 med sambo en ogift per- 
  
 son som under äkten- 
  
 skapsliknande 
  
 förhållan- 
  
 den bor tillsammans med 
  
 en ogift 
  
 försäkrad 
  
 eller 
  
 för utvarande försäkrad av 
  
 motsatt kön. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 417 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 43. 
 Lagen (1994:308) om 
  
 X 
  
 X 
  
 bostadstillägg till pension- 
  
 ärer 
  
 Makar som 
  
 sammanlever 
  
 skall ansöka om bostads - 
  
 tillägg gemensamt. Med 
  
 makar likställs en man och 
  
 en kvinna som utan att 
  
 vara 
  
 gifta med 
  
 varandra 
  
 lever 
  
 tillsammans och är 
  
 folkbokförda 
  
 på 
  
 samma 
  
 adress om inte skäl visas 
  
 för annat. 
  
 418  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 44. 
 Lagen 
  
 (1997:238) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 arbetslöshetsför säkring 
  
 När 
  
 ramtiden 
  
 skall 
  
 bestämmas 
  
 räknas 
  
 inte 
  
 den tid då den sökande 
  
 varit hindrad att arbeta på 
  
 grund 
  
 av 
  
 vissa 
  
 angivna 
  
 orsaker. En sådan orsak är 
  
 utlandsvistelse till följd av 
  
 att den sökande följt med 
  
 sin make eller maka vid 
  
 dennes 
  
 arbete i 
  
 utlandet 
  
 under 
  
 för utsättning 
  
 att 
  
 makens 
  
 eller 
  
 makans 
  
 arbetsgivare har sitt säte i 
  
 Sverige 
  
 och 
  
 att 
  
 lönen 
  
 utbetalas 
  
 från 
  
 Sverige. 
  
 Med make eller maka jäm- 
  
 ställs 
  
 person 
  
 med 
  
 vilken 
  
 den 
  
 sökande 
  
 sammanbor 
  
 under äktenskapsliknande 
  
 för hållanden. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 419 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 45. 
 Förordningen 
  
 X 
  
 X 
  
 (1997:1158) 
  
 om 
  
 stats- 
  
 bidrag 
  
 för teckenspråks- 
  
 undervisning 
  
 för 
  
 vissa 
  
 föräl drar 
  
 Med föräl der likställs den 
  
 som är gift med en föräl- 
  
 der 
  
 eller 
  
 bor 
  
 tillsammans 
  
 med 
  
 en 
  
 föräl der 
  
 under 
  
 äktenskapsliknande 
  
 för- 
  
 hållande. 
  
 Övriga 
  
 46. 
 Lagen (1984:1140) om 
  
 X 
  
 insemination. 
  
 Med insemination förstås i 
  
 lagen införande av sperma 
  
 i en kvinna på konstlad 
  
 väg. 
  
 Insemination 
  
 får 
  
 utfö ras endast om kvinnan 
  
 är gift eller bor tillsam- 
  
 mans med en man under 
  
 äktenskapsliknande 
  
 för- 
  
 hållanden. 
  
 47. 
 Lagen 
  
 (1988:711) 
  
 om 
  
 X 
  
 befruktning utanför kro p- 
  
 pen. 
  
 För utsättningen för att en 
  
 kvinnas 
  
 ägg 
  
 skall 
  
 få 
  
 befruktas 
  
 utanför 
  
 hennes 
  
 kropp och införas igen är 
  
 att kvinnan är gift eller 
  
 sambo 
  
 och 
  
 att 
  
 ägget 
  
 befruktats 
  
 med 
  
 makens 
  
 eller sambons sperma. 
  
 420  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1999:104 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 48. 
 Utlänningslagen 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 (1989:529). 
  
 Enligt lagen får uppehålls- 
  
 tillstånd bl.a. ges till en 
  
 utlänning som är gift eller 
  
 sambo till någon som är 
  
 bosatt i Sverige eller har 
  
 beviljats uppehållstillstånd 
  
 för bosätt ning här. Enligt 
  
 prop. 
  
 1996/97:25 
  
 avses 
  
 med uttrycket sambo såväl 
  
 heterosexuella som homo- 
  
 sexuella 
  
 samboför hållan- 
  
 den. 
  
 49. 
 Utlänningsför ord- 
  
 X 
  
 X 
  
 ningen (1989:547). 
  
 En utlänning som är med- 
  
 borgare i ett land som 
  
 ingår i Europeiska ekono- 
  
 miska 
  
 samarbetsområdet 
  
 (EES) är undantagen från 
  
 kravet 
  
 på 
  
 arbetstillstånd. 
  
 Undantaget 
  
 gäller 
  
 även, 
  
 oavsett 
  
 medborgarskap, 
  
 maka 
  
 eller 
  
 make 
  
 eller 
  
 sambo till sådan utlänning 
  
 som sägs i första stycket 
  
 samt i vissa fall deras 
  
 barn. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 4  
 421 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller sam- 
  
 Gäller 
  
 Det 
  
 finns 
  
 bor av mot- 
  
 bor 
  
 av 
  
 sambor 
  
 av 
  
 en omotive- 
  
 satt kön 
  
 samma kön 
  
 samma kön 
  
 rad 
  
 rättslig 
  
 enl. 
  
 lagen 
  
 enl. lagtext 
  
 skillnad 
  
 om 
  
 homo- 
  
 eller 
  
 för- 
  
 sexuella 
  
 arbeten 
  
 sambor 
  
 50. 
 Lagen (1992:288) 
  
 om 
  
 X 
  
 X 
  
 medlemskap 
  
 i 
  
 icke- 
  
 territoriella för samlingar 
  
 I lagen anges vem som är 
  
 och får vara medlem i 
  
 icke-territoriella 
  
 för sam- 
  
 lingar. Med make 
  
 avses 
  
 också en ogift kvinna och 
  
 en ogift man som lever 
  
 tillsammans under 
  
 äkten- 
  
 skapsliknande 
  
 förhållan- 
  
 den. 
  
 51. 
 Lagen (1994:2077) om 
  
 X 
  
 X 
  
 arbetsför medlingstvång 
  
 Bestämmelserna 
  
 om 
  
 ar- 
  
 betsför medlingstvång 
  
 och 
  
 företrädesbestämmelser 
  
 gäller inte i vissa fall, t.ex. 
  
 om parterna i ett anställ- 
  
 ningsför hållande är makar 
  
 eller sambor. 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 5  
 423 
  
 SCB:s beräkningar av antalet ensamstående men inte ensamboende personer 
 Nedanstående tabeller bygger på SCB:s  
 ULF-undersökningar 
  under åren  
 1994-1996. 
  Utifrån intervjuresultatet har en skattning gjorts på befolkningen i dess helhet. Bearbetningen avser såväl antalet personer i befolkningen (tabell 1) som antalet hushåll (tabell 2). 
 Under bor med enbart annan än barn, föräldrar, syskon finns alla de som inte har någon sådan nära familjerelation i hushållet. Under bor med inneboende, övriga finns  
 alla  
 ensamstående som har någon inneboende som inte tillhör familjen, oavsett om de återfinns högre upp i tabellen. Dessa kan således även återfinnas bland de personer som sammanbor med barn, föräldrar och syskon. I tabellen redovisas antalen avrundade till tusental. 
  
 424  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1999:104 
  
 Tabell 1 
 Antalet ensamstående  
 personer  
 som bor med andra än egna barn under 21 år - fördelade efter den intervjuades ålder och relation mellan de sammanboende. 
  
 Den intervjuades 
  
 ålder 
  
 16-20 
  
 21-28 
  
 29-45 
  
 46-60 
  
 61-84 
  
 Totalt 
  
 Antal i 
  
 (%) 
  
 Antal i 
  
 (%) 
  
 Antal i 
  
 (%) 
  
 Antal i 
  
 (%) 
  
 Antal i 
  
 (%) 
  
 Antal i 
  
 (%) 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 tal 
  
 tal 
  
 tal 
  
 tal 
  
 tal 
  
 tal 
  
 Samtliga 
  
 462 
  
 (100) 
  
 160 
  
 (100) 
  
 43 
  
 (100) 
  
 43 
  
 (100) 
  
 43 
  
 (100) 
  
 751 
  
 (100) 
  
 Varav bor med... 
  
 Zhang  
 vuxet barn 21- 
  
 0 
  
 (0) 
  
 0 
  
 (0) 
  
 6 
  
 (14,2) 
  
 15 
  
 (34,9) 
  
 2 
  
 (3,9) 
  
 23 
  
 (3,1) 
  
 28 år 
  
 Zhang  
 vuxet barn 29 
  
 0 
  
 (0) 
  
 0 
  
 (0) 
  
 0 
  
 (0) 
  
 3 
  
 (7,3) 
  
 20 
  
 (47,5) 
  
 23 
  
 (3,2) 
  
 år - 
  
 Zhang  
 förälder och 
  
 451 
  
 (97,6) 
  
 127 
  
 (79,5) 
  
 25 
  
 (58,6) 
  
 15 
  
 (34,4) 
  
 1 
  
 (2,5) 
  
 619 
  
 (82,5) 
  
 ev. syskon 
  
 Zhang  
 syskon, ej 
  
 4 
  
 (0,9) 
  
 10 
  
 (6,4) 
  
 3 
  
 (7,1) 
  
 5 
  
 (12,0) 
  
 16 
  
 (37,2) 
  
 38 
  
 (5,1) 
  
 förälder 
  
 Zhang  
 enb annan än 
  
 7 
  
 (1,5) 
  
 22 
  
 (13,6) 
  
 7 
  
 (16,5) 
  
 4 
  
 (8,7) 
  
 4 
  
 (9,0) 
  
 44 
  
 (5,7) 
  
 barn, syskon, 
  
 förälder 
  
 Zhang  
 inneboende, 
  
 15 
  
 (3,1) 
  
 22 
  
 (13,5) 
  
 7 
  
 (16,5) 
  
 3 
  
 (7,8) 
  
 3 
  
 (7,9) 
  
 50 
  
 (6,6) 
  
 övriga 
  
 Källa: SCB:s undersökningar av levnadsförhållanden  
 1994-1996 
  
 SOU 1999:104 
  
 Bilaga 5  
 425 
  
 Tabell 2 
 Antalet  
 hushåll  
 där en ensamstående person bor tillsammans med annan än barn under 21 år - fördelade efter den intervjuades ålder och relation mellan de sammanboende. 
  
 Den intervjuades 
  
 ålder 
  
 16-20 
  
 21-28 
  
 29-45 
  
 46-60 
  
 61-84 
  
 Totalt 
  
 Antal i 
  
 % 
  
 Antal i 
  
 % 
  
 Antal i 
  
 % 
  
 Antal i 
  
 % 
  
 Antal i 
  
 % 
  
 Antal i 
  
 % 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 1000- 
  
 tal 
  
 tal 
  
 tal 
  
 tal 
  
 tal 
  
 tal 
  
 Samtliga 
  
 154 
  
 (100) 
  
 58 
  
 (100) 
  
 19 
  
 (100) 
  
 21 
  
 (100) 
  
 20 
  
 (100) 
  
 272 
  
 (100) 
  
 Varav bor med... 
  
 Zhang  
 vuxet barn 21- 
  
 0 
  
 (0) 
  
 0 
  
 (0) 
  
 3 
  
 (14,1) 
  
 6 
  
 (29,4) 
  
 1 
  
 (4,0) 
  
 10 
  
 (3,6) 
  
 28 år 
  
 Zhang  
 vuxet barn 29 
  
 0 
  
 (0) 
  
 0 
  
 (0) 
  
 0 
  
 (1,0) 
  
 1 
  
 (6,9) 
  
 9 
  
 (44,8) 
  
 10 
  
 (4,0) 
  
 år - 
  
 Zhang  
 förälder och 
  
 149 
  
 (96,9) 
  
 42 
  
 (72,9) 
  
 11 
  
 (55,7) 
  
 9 
  
 (41,2) 
  
 1 
  
 (3,4) 
  
 212 
  
 (77,6) 
  
 ev. syskon 
  
 Zhang  
 syskon, ej 
  
 2 
  
 (1,2) 
  
 5 
  
 (8,6) 
  
 2 
  
 (7,7) 
  
 2 
  
 (10,8) 
  
 8 
  
 (37,4) 
  
 19 
  
 (6,7) 
  
 förälder 
  
 Zhang  
 enb annan än 
  
 3 
  
 (1,9) 
  
 10 
  
 (17,8) 
  
 4 
  
 (19,2) 
  
 2 
  
 (9,9) 
  
 2 
  
 (10,3) 
  
 21 
  
 (7,8) 
  
 barn, syskon, 
  
 förälder 
  
 Zhang  
 inneboende, 
  
 5 
  
 (3,5) 
  
 10 
  
 (17,6) 
  
 4 
  
 (18,1) 
  
 2 
  
 (8,3) 
  
 2 
  
 (9,0) 
  
 23 
  
 (8,3) 
  
 övriga 
  
 Källa: SCB:s undersökningar av levnadsförhållanden  
 1994-1996