Till statsrådet 
 Regeringen bemyndigade den 29 mars 2007 statsrådet Collins att utse en särskild utredare med uppdrag att göra en analys av och lämna förslag till hur eftergymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan ska sammanföras under ett gemensamt ramverk benämnt Yrkeshögskolan (dir. 2007:50). Den 30 augusti 2007 uppdrog regeringen genom tilläggsdirektiv (dir. 2007:121) åt utredaren att se över hur verksamheten vid Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning ska förhålla sig till det nya ramverket. 
 Den 29 mars 2007 förordnades före detta departementsrådet, Pope som särskild utredare. Som sekreterare i utredningen från och med den 1 maj 2007 förordnades kanslirådet Mercado och från och med den 7 maj 2007 fil.kand. Morales. Den 4 december 2007 förordnades hovrättsassessor Manning att vara sekreterare i utredningen. Utredningens assistent har varit Thompson. 
 Ämnessakkunnig Gilbert vid Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning och fil.dr. Mitchell vid Stockholms universitet har medverkat i arbetet. 
 Regeringen förordnade från och med den 1 juni 2007 följande experter i utredningen: departementssekreteraren May, Näringsdepartementet, ämnesrådet Mason, Utbild- ningsdepartementet, departementssekreteraren  
 Russell 
  Hjelmborn, Utbildningsdepartementet, ämnesrådet Martinez, Utbildningsdepartementet, kanslirådet Black Finansdepartementet, kanslirådet Rodriguez, Utbildnings- departementet och departementssekreteraren Hart, Arbetsmarknadsdepartementet. Sedan Farley avsagt sig uppdraget förordnades den 2 oktober 2007 departementssekreteraren Herrera, Arbetsmarknadsdepartementet, att ersätta honom. 
 En referensgrupp har knutits till utredningen. En förteckning över deltagarna i referensgruppen redovisas i bilaga 3. 
 Utredningen (U 2007:07) har antagit namnet Yrkeshögskole- utredningen. 
 Härmed överlämnar jag betänkandet  
 Yrkeshögskolan. För yrkes- kunnande i förändring.  
 Uppdraget är därmed slutfört. 
 Stockholm i mars 2008 
 Pope 
 /Dan Fagerlund 
 Helena Nybom 
 Manning 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 23 
  
 1 
  
 Grunden för en yrkeshögskola ...................................... 
  
 83 
  
 1.1 
  
 Uppdraget................................................................................. 
  
 83 
  
 1.2 
  
 Ramverket................................................................................. 
  
 85 
  
 1.3 
  
 Kunskap i yrkeshögskolan....................................................... 
  
 87 
  
 1.4 
  
 Yrkeshögskolans karaktär och särart...................................... 
  
 90 
  
 2 
  
 Yrkeshögskolans omfattning ........................................ 
  
 95 
  
 2.1 
  
 Bakgrund och sammanfattning ............................................... 
  
 95 
  
 2.1.1 
  
 Bakgrund ....................................................................... 
  
 95 
  
 2.1.2 
  
 Sammanfattning av förslagen ....................................... 
  
 96 
  
 2.2 
  
 Kvalificerad yrkesutbildning (KY) ......................................... 
  
 97 
  
 2.2.1 
  
 Bakgrund ....................................................................... 
  
 97 
  
 2.2.2 
  
 Överväganden och förslag............................................ 
  
 98 
  
 2.3 
  
 Påbyggnadsutbildning ............................................................. 
  
 99 
  
 2.3.1 
  
 Bakgrund ....................................................................... 
  
 99 
  
 2.3.2 
  
 Volymer och statsbidrag ............................................ 
  
 101 
  
 2.3.3 
  
 Påbyggnadsutbildningar i yrkeshögskolan................ 
  
 103 
  
 2.3.4 Påbyggnadsutbildningar som inte ska vara 
  
 yrkeshögskoleutbildningar......................................... 
  
 104 
  
 2.4 
  
 Kompletterande utbildningar................................................ 
  
 105 
  
 2.4.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 105 
  
 5 
  
 SOU 2008:29 Innehåll 
  
 2.4.2 Kompletterande utbildning i tre kategorier .............. 
  
 106 
  
 2.4.3 Utbildningar på gymnasial nivå.................................. 
  
 108 
  
 2.4.4 
  
 Kortkurser ................................................................... 
  
 108 
  
 2.5 
  
 Folkbildning ........................................................................... 
  
 109 
  
 2.5.1 
  
 Yrkesutbildning i folkbildningen............................... 
  
 109 
  
 2.5.2 Andra utbildningsformer inom folkhögskolan......... 
  
 110 
  
 2.5.3 
  
 Folkbildning i yrkeshögskolan................................... 
  
 111 
  
 2.6 
  
 Kort yrkesinriktad högskoleutbildning ................................ 
  
 113 
  
 2.7 
  
 Lärlingsutbildning för vuxna ................................................. 
  
 115 
  
 2.7.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 115 
  
 2.7.2 
  
 Lärlingsutbildning i yrkeshögskolan.......................... 
  
 116 
  
 3 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering.................... 
  
 119 
  
 3.1.1 
  
 Genomförande av uppdraget...................................... 
  
 119 
  
 3.2 
  
 Bakgrund................................................................................. 
  
 120 
  
 3.3 
  
 Planering av eftergymnasial yrkesutbildning, nuläge........... 
  
 120 
  
 3.3.1 
  
 KY-utbildning ............................................................. 
  
 120 
  
 3.3.2 
  
 Påbyggnadsutbildningar inom kommunal 
  
 vuxenutbildning. ......................................................... 
  
 121 
  
 3.3.3 
  
 Kompletterande utbildning ........................................ 
  
 121 
  
 3.3.4 
  
 Folkhögskoleutbildning ............................................. 
  
 122 
  
 3.3.5 
  
 Yrkesutbildningar inom högskolan. .......................... 
  
 122 
  
 3.3.6 
  
 Arbetsmarknadsutbildning......................................... 
  
 122 
  
 3.4 
  
 Nationell och regional planering........................................... 
  
 123 
  
 3.5 
  
 En struktur för planering och dimensionering..................... 
  
 124 
  
 3.5.1 
  
 Modellen...................................................................... 
  
 124 
  
 3.5.2 Initiering av ny utbildning.......................................... 
  
 125 
  
 3.5.3 
  
 Ansökningsförfarande ................................................ 
  
 125 
  
 3.5.4 Att vara en del av yrkeshögskolan ............................. 
  
 126 
  
 3.5.5 
  
 Statligt ekonomiskt stöd............................................. 
  
 127 
  
 3.5.6 
  
 Utfasning av utbildning .............................................. 
  
 128 
  
 3.5.7 
  
 En förstärkt omvärldsbevakning................................ 
  
 129 
  
 4 
  
 Kvalitetskriterier ....................................................... 
  
 131 
  
 4.1 
  
 Utgångspunkter...................................................................... 
  
 131 
  
 6 
 Innehåll SOU 2008:29 
  
 4.2 
  
 Innehållsliga kriterier............................................................. 
  
 132 
  
 4.3 
  
 Organisatoriska kriterier ....................................................... 
  
 134 
  
 5 
  
 Kvalitetssäkring ....................................................... 
  
 139 
  
 5.1 
  
 Definitioner............................................................................ 
  
 139 
  
 5.1.1 
  
 Uppföljning och utvärdering ..................................... 
  
 139 
  
 5.1.2 
  
 Tillsyn.......................................................................... 
  
 140 
  
 5.1.3 
  
 Granskning av kvalitetssäkringsprocessen................ 
  
 141 
  
 5.2 
  
 Kvalitetssäkring inom yrkeshögskolan................................. 
  
 141 
  
 5.2.1 
  
 Uppföljning och utvärdering ..................................... 
  
 141 
  
 5.2.2 
  
 Tillsyn.......................................................................... 
  
 143 
  
 5.2.3 
  
 Kvalitetsgranskning, inspektion ................................ 
  
 143 
  
 5.2.4 Kontroll av systematiskt kvalitetsarbete ................... 
  
 145 
  
 5.2.5 
  
 Transparens ................................................................. 
  
 145 
  
 5.2.6 
  
 Sanktioner ................................................................... 
  
 146 
  
 6 
  
 Yrkeslärande och  
 yrkes-kunnande .............................. 
  
 147 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 147 
  
 6.2 
  
 Yrkeslärande........................................................................... 
  
 148 
  
 6.2.1 
  
 Praktiskt kunnande..................................................... 
  
 148 
  
 6.2.2 
  
 Progression i yrkeskunnande..................................... 
  
 149 
  
 6.2.3 Att tillägna sig yrkeskunnande på arbetsplats .......... 
  
 151 
  
 6.2.4 
  
 Bedömning av yrkeskunnande................................... 
  
 152 
  
 6.3 
  
 Dokumentation och examina................................................ 
  
 153 
  
 6.3.1 
  
 Lärande i arbete........................................................... 
  
 153 
  
 6.3.2 Dokumentation av kunskaper inom 
  
 yrkeshögskolan ........................................................... 
  
 155 
  
 7 
  
 Utbildningens organisation m.m. ............................... 
  
 159 
  
 7.1 
  
 Utgångspunkter ..................................................................... 
  
 159 
  
 7.2 
  
 Lokal ledning och styrning.................................................... 
  
 160 
  
 7.2.1 
  
 Styrinstrument m.m. .................................................. 
  
 160 
  
 7.2.2 
  
 Övervägande och förslag............................................ 
  
 160 
  
 7.3 
  
 Personal för undervisning och handledning......................... 
  
 164 
  
 7 
 SOU 2008:29 Innehåll 
  
 7.4 
  
 Flexibelt lärande ..................................................................... 
  
 166 
  
 8 
  
 Ett delat åtagande .................................................... 
  
 169 
  
 8.1 
  
 Bakgrund................................................................................. 
  
 169 
  
 8.2 
  
 Utbildningsmålets förändring ............................................... 
  
 171 
  
 8.3 
  
 Ett förändrat åtagande ........................................................... 
  
 172 
  
 8.3.1 
  
 Arbetslivets åtagande .................................................. 
  
 172 
  
 8.3.2 
  
 Den enskildes åtagande............................................... 
  
 175 
  
 Det statliga åtagandet............................................................. 
  
 176 
  
 8.4 
  
 Fördelning av statens stöd ..................................................... 
  
 179 
  
 8.4.1 
  
 Beräkning av statligt stöd ........................................... 
  
 179 
  
 8.4.2 
  
 Planeringsproblematiken............................................ 
  
 181 
  
 9 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen............................ 
  
 183 
  
 9.1 
  
 Målgrupper.............................................................................. 
  
 183 
  
 9.2 
  
 Behörighet och urval .............................................................. 
  
 184 
  
 9.3 
  
 Studiestöd ............................................................................... 
  
 185 
  
 9.3.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 185 
  
 9.3.2 
  
 Studiestöd på lika villkor ............................................ 
  
 187 
  
 9.4 
  
 Rättssäkerhet .......................................................................... 
  
 187 
  
 9.4.1 
  
 Studiedokumentation ................................................. 
  
 188 
  
 9.4.2 
  
 Avskiljande .................................................................. 
  
 189 
  
 9.4.3 
  
 Försäkringar ................................................................ 
  
 190 
  
 10 
  
 Särskilda utbildningar ............................................... 
  
 193 
  
 10.1 
  
 Pilotutbildningar .................................................................... 
  
 193 
  
 10.1.1 Bakgrund ..................................................................... 
  
 193 
  
 10.1.2 Regelverket.................................................................. 
  
 194 
  
 10.1.3 Behörigheter................................................................ 
  
 194 
  
 10.1.4 Offentliga anordnare .................................................. 
  
 195 
  
 10.1.5 Fysiska förutsättningar............................................... 
  
 196 
  
 10.1.6 Anordnare av kompletterande utbildning m.m......... 
  
 197 
  
 10.1.7 Övriga flygutbildningar med statligt stöd................. 
  
 197 
  
 10.1.8 Flygklubbar ................................................................. 
  
 198 
  
 10.1.9 Pilotutbildning i yrkeshögskolan............................... 
  
 199 
  
 8 
  
 Innehåll SOU 2008:29 
  
 Statens åtagande ..................................................................... 
  
 202 
  
 10.1.10 
  
 Kostnader .............................................................. 
  
 203 
  
 10.1.11 
  
 Studiestöd .............................................................. 
  
 204 
  
 10.1.12 Närliggande utbildningar med flyganknytning .. 
  
 204 
  
 10.1.13 
  
 Helikopterutbildning ........................................... 
  
 205 
  
 10.2 
  
 Konst- och kulturutbildningar.............................................. 
  
 206 
  
 10.2.1 Ett särskilt regelverk................................................... 
  
 206 
  
 10.2.2 Statligt stöd ................................................................. 
  
 207 
  
 10.2.3 Utbildningens längd ................................................... 
  
 210 
  
 10.2.4 Studiestödsreglering ................................................... 
  
 211 
  
 10.2.5 Administration............................................................ 
  
 213 
  
 11 
  
 En ny myndighet ...................................................... 
  
 215 
  
 11.1 
  
 Utgångspunkter ..................................................................... 
  
 215 
  
 11.2 
  
 Uppgifter 
  
 ................................................................................ 
  
 215 
  
 11.3 
  
 Arbetsformer.......................................................................... 
  
 216 
  
 11.4 
  
 Erforderliga kvalifikationer ................................................... 
  
 218 
  
 11.5 
  
 Myndighetens ............................................................storlek 
  
 219 
  
 11.6 
  
 Myndighetens ..............................................................namn 
  
 222 
  
 11.7 
  
 Lokalisering ............................................................................ 
  
 223 
  
 12 
  
 Kostnader................................................................ 
  
 231 
  
 12.1 
  
 Merkostnader ..............................................och besparingar 
  
 231 
  
 12.2 
  
 Finansiering............................................................................ 
  
 234 
  
 12.3 
  
 Omföringar ............................................................................ 
  
 234 
  
 13 
  
 Genomförande ........................och  
 konsekvens-analys 
  
 237 
  
 13.1 
  
 Genomförande ....................................................................... 
  
 237 
  
 13.2 
  
 Konsekvensanalys .................................................................. 
  
 239 
  
 13.2.1 Kommunerna .............................................................. 
  
 239 
  
 13.2.2 Utbildningsanordnarna .............................................. 
  
 240 
  
 13.2.3 Deltagarna ................................................................... 
  
 242 
  
 9 
  
 SOU 2008:29 
  
 Innehåll 
  
 14 
  
 Författningskommentarer........................................... 
  
 243 
  
 14.1 
  
 Förslaget till lag om yrkeshögskolan .................................... 
  
 243 
  
 14.2 
  
 Förslaget till lag om bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om statligt stöd till vissa 
  
 eftergymnasiala utbildningar ................................................. 
  
 252 
  
 14.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100).......... 
  
 252 
  
 14.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).... 
  
 252 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1  
 Kommittédirektiv (Dir. 2007:50)................................. 
  
 255 
  
 Bilaga 2 
  
 Tilläggsdirektiv (Dir. 2007:121).................................. 
  
 263 
  
 Bilaga 3 
  
 Referensgrupp ............................................................. 
  
 265 
  
 Bilaga 4 
  
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier .......... 
  
 267 
  
 10 
 Sammanfattning 
 Uppdraget 
 I direktiven formuleras uppdraget på följande sätt: en särskild utredare skall göra en analys av och lämna förslag till hur efter- gymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan skall sammanföras under ett gemensamt ramverk benämnt Yrkeshögskolan. Det ingår alltså inte i uppdraget att pröva om en yrkeshögskola behövs eller vilka motiv som kan finnas för att skapa en sådan. 
 Syfte 
 Förslagen innebär att ett ramverk kallat yrkeshögskolan ska skapas. Syftet är att säkerställa kvalitet och rättssäkerhet för de studerande samt förenkla regelverken, öka tydligheten och förbättra informa- tionen till de studerande och till arbetsmarknaden. Vidare avses ramverket medverka till effektivare resursanvändning, till tydligare prioriteringar med utgångspunkt i arbetslivets behov samt till mer likvärdiga ekonomiska villkor för anordnare och de studerande. Ramverket ska också medverka till att säkerställa tillgång på sådana yrkeskvalifikationer som efterfrågas av arbetslivet. 
 Yrkeshögskolans omfattning 
 Yrkeshögskolan ska bildas med utgångspunkt i de eftergymnasiala yrkesutbildningarna utanför högskolan som nu finns. De är den kvalificerade yrkesutbildningen (KY), påbyggnadsutbildning (PU) inom kommunal vuxenutbildning, de kompletterande utbild- ningarna samt lärlingsutbildningen för vuxna till vissa hantverks- yrken, vilka alla föreslås upphöra som separata utbildningsformer. Därutöver diskuteras möjligheten att korta högskoleutbildningar 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 med svag forskningsanknytning skulle kunna föras över till yrkes- högskolan. Också eftergymnasiala yrkesutbildningar inom folk- högskolan skulle kunna erbjudas kvalitetssäkring inom ramverket yrkeshögskolan. 
 Pågående och beslutade utbildningar ska fullföljas enligt hittills gällande regler och de av Skolverket respektive Myndigheten för kvalificerade yrkesutbildning fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till den nya myndigheten för yrkeshögskolan den 1 juli 2009. Denna myndighet får pröva ansökningar från huvud- männen om eventuell fortsatt verksamhet inom yrkeshögskolan. 
 Förslagen innebär att det inom det allmänna utbildnings- väsendet inte kommer att finnas någon eftergymnasial yrkes- utbildning vid sidan om högskolan och den nya myndighetens för yrkeshögskolan ansvarsområde. 
 Författningsförslag läggs fram avseende en lag om yrkes- högskolan, en förordning med instruktion för Myndigheten för yrkeshögskolan, en förordning om yrkeshögskolan, en förordning om statligt stöd till utbildningar inom yrkeshögskolan, en förord- ning om utbildning inom yrkeshögskolan som uppdragsutbildning samt en förordning om statligt stöd till vissa eftergymnasiala utbildningar. Därutöver läggs förslag om en rad konsekvens- ändringar i olika författningar. 
 Utbildningens karaktär 
 Utbildningarna ska i hög grad baseras på kunskaper, färdigheter och erfarenheter som genereras och utvecklas vid produktionen av varor och tjänster. De ska vara eftergymnasiala och bygga på den grund gymnasieskolan ger. För behörighet ska krävas genom- gången gymnasieskola med godkänt slutbetyg eller motsvarande kunskaper förvärvade på annat sätt. 
 Många utbildningar inom yrkeshögskolan kommer att direkt bygga vidare på de kunskaper som de yrkesförberedande utbild- ningarna i gymnasieskolan avses ge de studerande. De ska komma till stånd och utvecklas för att det finns ett behov av bestämda kvalifikationer på arbetsmarknaden. Vid utformningen av yrkes- högskolans utbildningar och deras innehåll ska arbetslivet ha ett avgörande inflytande och dess krav ska vara utgångspunkt vid kvalitetssäkring och utvärdering. 
 12 
  
 SOU 2008:29 
  
 Sammanfattning 
  
 Planering och dimensionering 
 I betänkandet redovisas förslag till struktur och processer för hur yrkeshögskolan ska hantera dimensioneringsuppgiften. Den ska bygga på en kombination av initiativ på lokal och regional nivå, uppföljning och utvärdering av pågående verksamhet samt en väl utvecklad omvärldsbevakning i samverkan med många andra aktörer. Det är en ständigt pågående process, som ska bidra till att utbildningsutbudet inom yrkeshögskolan kontinuerligt förnyas. Det hindrar naturligtvis inte att det inom yrkeshögskolan kan finnas utbildningar som tillgodoser en över tid stabil efterfrågan på kvalifikationer. 
 Det grundläggande beslutet i planeringsprocessen blir att den nya myndigheten prövar en ansökan från en utbildningsanordnare om att omfattas av yrkeshögskolans kvalitetssäkringssystem. Grunden för beslutet är de kvalitativa krav som lagts fast för utbildningar inom yrkeshögskolan. Till ett positivt beslut kan anges behov av vissa utvecklingsinsatser och ett högsta antal års- platser. Utbildningar, som omfattas av yrkeshögskolans kvalitets- säkringssystem, kan ansöka hos den nya myndigheten om statligt ekonomiskt stöd. 
 När en utbildning förlorat sin arbetsmarknadsrelevans eller inte längre lever upp till de kvalitetskrav som gäller, ska myndigheten besluta att den ska fasas ut. Utfasningen kan ske successivt genom minskat eller indraget statligt stöd och minskad dimensionering eller genom uteslutning från kvalitetssäkringssystemet. 
 Kvalitetskriterier 
 I betänkandet redovisas ett antal kvalitetskriterier för yrkes- högskolan som är inspirerade framförallt av kvalitetsarbetet inom Bolognaprocessen samt av kvalitetsnormer inom existerande utbildningsformer i Sverige. De har anpassats till och kompletterats med kriterier som springer ur yrkeshögskolans särskilda förut- sättningar. 
 De redovisade kriterierna ska ses som exempel och är valda för att ytterligare tydliggöra utbildningens karaktär inom yrkeshögskolan. 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 Uppföljning och kvalitetssäkring 
 Den nya myndigheten ska bygga upp en fullgod uppföljning fram- förallt vad gäller verksamhetens resultat. För att åstadkomma detta behöver den ha tillgång till ett studerande- och studiedokumenta- tionssystem där studerandeprestationer kan följas på individnivå. Myndigheten behöver också bygga upp ett uppföljningssystem, som utgår från författningarna och de fastställda kvalitets- kriterierna. 
 Myndigheten har att löpande följa, granska och värdera den verksamhet som bedrivs inom ramverket. Ett avgörande motiv för att skapa ramverket är behovet av kvalitetssäkring. Myndigheten har också att avgöra hur ramarna till ekonomiskt stöd till efter- gymnasial yrkesutbildning ska fördelas. Därutöver krävs en åter- kommande fristående utvärdering av såväl yrkeshögskolan som system, som av enskilda utbildningar eller grupper av utbildningar och av myndighetens eget arbete. 
 Myndigheten ska värdera bl.a. kvaliteten i enskilda utbildningar, utbildningsanordnares förmåga att anordna utbildningar samt utbildningsbehov inom olika yrkesområden eller regioner. Inom dessa områden måste myndigheten bygga upp en hög intern kompetens. Denna omvärldskunskap ska byggas upp i samverkan med branscher, parter, myndigheter och andra organisationer och institutioner. 
 Den nya myndigheten ska utöva tillsyn och genomföra kvalitetsgranskning samt ha resurser att låta oberoende institu- tioner, t.ex. vid universitet och högskolor, utvärdera olika aspekter av verksamheten inom såväl yrkeshögskolan som myndigheten. 
 Yrkeskunnande och yrkeslärande 
 I avsnitt 6 refereras några teoretiska beskrivningar av yrkes- kunnande, yrkeslärande och lärande i arbete. De utgör viktiga ut- gångspunkter för förslagen. De bör också bidra till att ytterligare tydliggöra yrkeshögskolans identitet. Förslagen om utbild- ningarnas utformning och om bedömning, betyg och examens- system motiveras huvudsakligen på detta sätt. 
 Utbildningarna i yrkeshögskolan ska ha ett väsentligt inslag av arbetslivsanknutet lärande. Att utveckla formerna för arbetslivsan- knytning av lärandet blir en utmaning för yrkeshögskolan. För att 
 14 
  
 SOU 2008:29 
  
 Sammanfattning 
  
 inte en stor del av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna ska hamna utanför möjligheten att ingå i yrkeshögskolan, måste formerna för arbetslivsanknytning utvecklas. Denna utveckling ska utgå från den kunskap som finns om hur yrkeskunnande utvecklas i samspel med produktion av varor och tjänster. Även om deltagarna inte alltid behöver befinna sig på en arbetsplats i bestämda perioder måste undervisning och handledning samt undervisande personal och handledande personal ha en stark anknytning till arbetslivet. Arbets- och övningsuppgifter behöver utformas så att en reell pro- gression i lärandet kan uppnås. 
 Utbildningens omfattning ska anges med ett poängsystem där 100 poäng motsvarar heltidsstudier under 20 veckor. I frågan om tillgodoräknande av utbildning inom yrkeshögskolan vid övergång till högskolan eller vice versa, betonas vikten av att kunna tillgodo- räkna kunnande, som förvärvats i det ena systemet, när man går över till det andra. Fokus ska då riktas mot förvärvade kunskaper i stället för poängsystem och numeriska värden. 
 I yrkeshögskolan ska det finnas två olika examina. Den allmänna examen ska benämnas yrkeshögskoleexamen och kräva att del- tagaren har fullgjort vad som krävs för att bli godkänd på alla moment i en utbildning omfattande minst 300 poäng. För kvali- ficerad yrkeshögskoleexamen ska krävas dels att utbildningen omfattar minst 400 poäng, dels att minst en fjärdedel av utbild- ningstiden utgjorts av lärande i arbete. Vidare ska det krävas ett examensarbete samt att utbildningen uppfyller vissa organisatoriska krav. 
 Utbildningens organisation mm 
 I avsnitt 7 lämnas förslag på reglering av lokal ledning och styrning av utbildningen. Sålunda föreslås att det ska finnas en lednings- grupp för varje utbildning. Flertalet av ledamöterna ska vara före- trädare för arbetslivet. Den nya myndigheten ska efter förslag från utbildningsanordnaren godkänna en utbildningsplan. Lednings- gruppen ska fastställa en kursplan för varje utbildning. 
 Den undervisande och handledande personalen är ofta utbild- ningens främsta resurs. En stor del av utbildningen inom yrkeshög- skolan kommer, som en följd av kravet på en stark arbetslivs- anknytning, att genomföras med hjälp av personer, som inte har formell lärarutbildning. Utbildningens kvalitet kommer i hög grad 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 att vara beroende av att lärare och handledare med erforderlig ämnesmässig och pedagogisk kompetens kan rekryteras. Det bör vara en angelägen uppgift för den nya myndigheten att främja fort- bildning av dem som medverkar i undervisning och handledning. 
 För att kunna möta alla deltagares behov av stöd för sitt lärande, ska utbildningarna inom yrkeshögskolan präglas av stor flexibilitet. Den moderna tekniken öppnar möjligheter att stödja vuxnas lärande oberoende av plats och tid. En utbildning som i hög grad bygger på nära samverkan med arbetslivet behöver också anpassas till arbetslivets årsrytm. 
 Ett delat åtagande 
 Den grundläggande yrkesutbildningen i gymnasieskolan är yrkes- förberedande. Färdigutbildning förutsätts ske efter anställning i ett företag. Det ökade kunskapsinnehållet i produkter och produk- tionsmetoder liksom ny arbetsorganisation kräver djupare och bredare kompetens av de anställda. Möjligheterna för eleverna att nå dessa kompetensnivåer inom en treårig gymnasieutbildning har minskat. Dessa förändringar accentuerar behovet av eftergymnasial yrkesutbildning. 
 Yrkeshögskolan innebär, principiellt sett, en vidgning av det all- männas åtagande. Den är delvis förorsakad av arbetslivets för- ändring, delvis av utvecklingen av gymnasieskolan. Detta motiverar ett ökat åtagande från arbetslivets sida när det gäller den efter- gymnasiala yrkesutbildningen. Ett annat starkt skäl för ett ökat åtagande från arbetslivets sida är det inflytande över utbildningens innehåll och inriktning som följer av den föreslagna utformningen av yrkeshögskolan. 
 Det större åtagandet från arbetslivets sida kan ta sig många uttryck. Det behöver anpassas till situationen inom varje bransch eller utbildning. Det är en angelägen uppgift för branscher, som för sin kompetensförsörjning är beroende av yrkeshögskolan, att hitta former för utjämning av kostnaderna mellan de företag som aktivt medverkar och övriga. 
 Elevavgifter förekommer för närvarande vid de kompletterande utbildningarna och lärlingsutbildningen för vuxna till vissa hant- verksyrken. Avgifterna är, i främst de kompletterande utbild- ningarna, betungande för deltagarna. De medverkar till att sned- vrida rekryteringen till utbildningarna i socialt hänseende. Som ett 
 16 
  
 SOU 2008:29 
  
 Sammanfattning 
  
 led i strävandena att begränsa skillnaderna för de studerande mellan olika eftergymnasiala yrkesutbildningar, bör möjligheten för anordnare att ta ut elevavgifter upphöra i de fall utbildningen stöds med statsbidrag. Statsbidragen bör då höjas. Detta kan bl.a. ske genom att antalet utbildningsplatser minskas. 
 Omfattningen av det statliga åtagandet bestäms genom riks- dagens beslut om anslaget till yrkeshögskolan. Det är rimligt, att detta av regeringen kopplas till ett prestationskrav uttryckt som ett lägsta antal årsplatser. Det statliga åtagandet omfattar även eko- nomiskt stöd till deltagarna, studiestöd. För att uppnå enhetlighet mellan de olika utbildningarna föreslås, att all utbildning inom yrkeshögskolan ska berättiga till studiestöd som eftergymnasial utbildning. 
 Den struktur för planering och dimensionering av utbildningen inom yrkeshögskolan som föreslås i avsnitt 3 avses leda till, att vissa av dagens utbildningar fasas ut eller ges minskad volym. Där- med kan resurser omfördelas till mer angelägna områden. Den totala omfattningen av den eftergymnasiala yrkesutbildningen bedöms emellertid behöva öka. Skälen härför är flera. Den demo- grafiska utvecklingen med stora pensionsavgångar och små ung- domskullar under det närmaste decenniet, medför att tillflödet till arbetsmarknaden kommer av vara avsevärt lägre än avgångarna. Detta kommer att kräva kompetensutveckling av yrkesverksamma vuxna för att arbetslivets efterfrågan på vissa kvalifikationer ska kunna mötas. Kunskapsinnehållet i såväl produktionsprocesser som produkter ökar ständigt. Det ställer krav på både djupare och bredare kompetenser hos de anställda. Utvecklingen av arbets- organisationen vid produktionen av varor och tjänster verkar i samma riktning. Det finns anledning att anta att en utbyggd eftergymnasial yrkesutbildning inom vissa områden bättre skulle motsvara arbetsmarknadens behov än en del av den nuvarande högskoleutbildningen. Mot denna bakgrund föreslås att 300 mil- joner kronor successivt tillförs yrkeshögskolan med början år 2009. 
 Deltagarna 
 Yrkeshögskolan kommer att erbjuda en möjlighet till fördjupning inom det yrkesområde, som en elev valt i gymnasieskolan. Yrkeshögskolan blir en intressant väg för vidare utveckling efter gymnasiet för det stora antal gymnasieelever, som inte uppfattar 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 akademiska studier som ett relevant alternativ. Yrkeshögskolan bör också kunna få stor betydelse genom att erbjuda yrkesverksamma kompetensutveckling i form av kortare kurser och kurspaket med reducerad studietakt i flexibla former. 
 Betänkandet tar upp några frågor som berör deltagarnas rätts- säkerhet m.m. Den nya myndigheten bör bygga upp och driva ett system för registrering av deltagare och studieresultat. Regeringen bör därför uppdra åt organisationskommittén för yrkeshögskolan att inleda utvecklingen av ett system för dokumentation av del- tagare och studieresultat. Deltagare i utbildning inom yrkeshög- skolan med statlig, kommunal eller landstingskommunal huvud- man ska, liksom studerande vid statliga högskolor, under vissa villkor kunna avskiljas från utbildningen. Vidare bör myndigheten för yrkeshögskolan ansvara för att deltagare i utbildning är för- säkrade för personskada m.m. 
 Kostnadskrävande utbildningar 
 I direktiven uppdras åt utredaren att lämna förslag om hur ansvaret för speciella och särskilt kostnadskrävande utbildningar, t.ex. flygutbildningar ska utformas. 
 Flygutbildningarna kännetecknas, utöver kostnadsnivån, av att de är mycket attraktiva. Vidare vänder de sig mot en utpräglat internationell arbetsmarknad. Omfattningen av samhällets åtagande bör bestämmas genom en avvägning mellan behovet av utbildad arbetskraft i landet och tillgängliga resurser. 
 Samtidigt som pilotutbildningen är starkt reglerad genom internationella överenskommelser bedrivs den f.n. i fyra olika skolformer. Utbildningens karaktär gör att den passar väl in i yrkeshögskolan. Därför föreslås att offentligt finansierad pilotutbildning utanför försvaret ska bedrivas inom yrkeshög- skolan. Pilotutbildning ska inte längre kunna anordnas inom gymnasieskolan eller inom högskolan. 
 Arbetsmarknaden för dem som avslutar utbildningen med CPL- certifikat, som endast ger rätt till fraktflyg med enmotoriga plan, är begränsad. Det kan ifrågasättas om utbildningen utgör en full- ständig yrkesutbildning i egentlig mening. Det offentliga åtagande bör enbart omfatta utbildning till fullständig behörighet som trafikflygare i passagerartrafik  
 (ATPL-behörighet). 
  
 18 
  
 SOU 2008:29 
  
 Sammanfattning 
  
 I betänkandet föreslås, att staten finansierar kostnader för 55 ut- bildningsplatser i en tvåårig utbildning, som leder fram till ATPL- behörighet. Statens åtagande kan då beräknas till ca 36 miljoner kronor per år inklusive studiestöd. Samtidigt upphör statens kost- nader för nuvarande pilotutbildning på ca 31 miljoner kronor och kommunernas merkostnader på ca 29 miljoner kronor. 
 Inom flygområdet finns utöver pilotutbildningen, utbildning till flygmekaniker och flygtekniker. Också dessa utbildningar är mycket kostnadskrävande och styrs av internationella konven- tioner och certifikat. Man bör pröva om det finns samordnings- vinster vid en samlokalisering av utbildningarna av flygteknisk underhållspersonal och piloter. Möjligheterna till samverkan med en kommersiell flygplats och därmed kommersiella flygbolag bör vara en fördel i båda fallen. 
 Utbildningar inom konst och kultur 
 Utgångspunkten för yrkeshögskolans utbildningar är att de ska präglas av arbetsmarknadsrelevans och arbetslivsanknytning. Detta är varken rimligt eller möjligt att förverkliga för ett stort antal av de kompletterande utbildningarna, som förbereder för konstnärlig högskoleutbildning eller har en kulturarvsbevarande karaktär. Ett ramverk för kvalitetssäkring och fördelning av statligt ekonomiskt stöd till dessa utbildningar bör därför regleras i en separat för- ordning. 
 Förslagen innebär att någon stödform motsvarande nuvarande statlig tillsyn inte kommer att finnas kvar. Kraven för att om- fattas av det nya systemet föreslås vara högre än de som nu gäller för att ställas under statlig tillsyn. Dessutom ska samtliga utbild- ningar inom systemet berättiga till statligt studiestöd. Det medför sannolikt att antalet utbildningar som omfattas av någon typ av statligt stöd kommer att minska. 
 I likhet med vad som föreslås i fråga om yrkeshögskolan bör anordnarna av dessa utbildningar inte kunna ta ut elevavgifter och samtidigt åtnjuta statligt ekonomiskt stöd. Elevavgifterna vid konstutbildningarna verkar påtagligt socialt segregerande, vilket återverkar på rekryteringen till de högre konstnärliga utbild- ningarna. Statsbidraget bör i stället höjas och höjningen delvis finansieras genom att antalet utbildningsplatser med statsbidrag minskas. 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 Även dessa utbildningar bör administreras av den nya myndig- heten. 
 En ny myndighet 
 Förslagen innebär att en ny myndighet skapas, som tar över upp- gifter från  
 KY-myndigheten, 
  Skolverket och Myndigheten för skolutveckling.  
 KY-myndigheten 
  avvecklas därmed. Myndigheten ska bl.a besluta om vilka utbildningar som yrkeshögskolan ska om- fatta, besluta om statligt ekonomiskt stöd till utbildningar, ansvara för dokumentation av deltagare och av deras studieresultat, utöva tillsyn över utbildningar, ansvara för uppföljning av utbildningarna och utbildningsanordnarnas kvalitetsarbete samt säkerställa att all verksamhet utvärderas. 
 Arbetslivet förutsätts få ett starkt inflytande också över myndighetens prioriteringar och beslut. En kvalificerad omvärlds- bevakning med inriktning på förändringar av kompetensbehoven på arbetsmarknaden är en förutsättning för att myndighetens verk- samhet ska vinna respekt och upplevas som legitim. Myndigheten måste ha breda kontaktytor såväl mot företag, myndigheter, branscher och näringslivsorganisationer som mot arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer. 
 Myndigheten föreslås inledningsvis omfatta 55 anställda så att  trots volymökningen  en ambitionshöjning jämfört med den nu- varande  
 KY-myndigheten 
  blir möjlig inom ett antal områden, sär- skilt omvärldsanalys samt uppföljning, tillsyn och kvalitetsgransk- ning. 
 Vid övervägandena om myndighetens lokalisering bedöms kompetensförsörjningen vara av avgörande betydelse. Detta talar för en lokalisering nära något av de större universiteten. Uppföljning, tillsyn och kvalitetsgranskning underlättas påtagligt om myndigheten lokaliseras centralt i södra hälften av landet. En ny statlig myndighet bör inte förläggas till  
 Stockholms-, 
  Göte- borgs- eller  
 Malmö/Lund-regionerna. 
  
 Sammantagna leder övervägandena till att den nya myndigheten bör lokaliseras till någon av orterna Västerås, Eskilstuna, Örebro eller Norrköping. Förutsättningarna att där rekrytera personal med den erforderliga kompetensen bör vara goda. I det slutliga valet utgör den starka forskningsmiljö kring yrkesutbildning som finns vid universitetet i Linköping och nedläggningen av Nationellt centrum 
 20 
  
 SOU 2008:29 
  
 Sammanfattning 
  
 för flexibelt lärande argument för att förlägga myndigheten till Norrköping. 
 Kostnader 
 De förslag som innebär kostnadsökningar för staten är utvidgning av rätten till studiestöd, kompensation för avveckling av elevav- gifter, reformering av pilotutbildningen samt uppbyggnaden av den nya myndigheten. Vidare medför en allmän volymökning av den eftergymnasiala yrkesutbildningen en kostnadsökning. 
 Förslagen innebär en nettokostnadsökning  utöver en even- tuell allmän volymökning  på knappt 53 miljoner kronor. Denna merkostnad föreslås bli finansierad genom en minskning av antalet utbildningsplatser inom yrkeshögskolan med ca 550. 
 En utökning av utbildningsvolymen bör finansieras genom om- föring av medel från anslagen till högskoleutbildning. 
 Genomförande 
 Avsikten är att yrkeshögskolan ska bildas den 1 juli 2009. Genom- förandet måste ske så att pågående utbildning och deltagarna i denna påverkas så lite som möjligt. Principen bör vara att KY- myndighetens och Skolverkets beslut enligt nuvarande regelverk ska gälla under den tidsperiod som besluten avser, även för tid efter den 1 juli 2009. Deltagare, som påbörjat en utbildning enligt nu- varande regelverk, ska kunna fullfölja denna. 
 De uppgifter avseende pågående eller beslutad utbildning, som enligt nu gällande reglering ankommer på  
 KY-myndigheten 
  respek- tive Skolverket, ska efter den 1 juli 2009 med stöd av övergångs- bestämmelser, fullgöras av myndigheten för yrkeshögskolan i enlighet med nu gällande författningar. 
 Konsekvenser 
  
 KY-myndigheten 
  i Hässleholm kommer att upphöra och verksam- heten avvecklas. Ett  
 25-tal 
  arbetstillfällen försvinner därmed. De berörda kommer i kraft av lagen om anställningsskydd, att erbjudas anställning vid den nya myndigheten. Ett bortfall av ca 25 arbets- tillfällen bör ha marginell betydelse för kommunen. 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 De gymnasiala pilotutbildningarna i Västerås och Arvidsjaur föreslås upphöra. Detsamma avses gälla pilotutbildningen vid TFHS i Lund. Förändringen innebär ett bortfall av ca 100 elever från gymnasieskolan i Arvidsjaur, praktiskt taget samtliga från andra kommuner. En nedläggning av pilotutbildningen i Arvidsjaur kommer att påverka kommunen negativt. Man bör därför pröva om den nya pilotutbildningen inom yrkeshögskolan till en mindre del kan lokaliseras till Arvidsjaur och där genomföras i samarbete med Luleå. 
 Två syften med den föreslagna reformen är att stärka kvaliteten på den eftergymnasiala yrkesutbildningen och att öka tydligheten för studerande och arbetsgivare. De föreslagna åtgärderna kommer att kräva anpassning från utbildningsanordnarnas sida. 
 Förändringarna för de kompletterande utbildningarna gäller väsentligen att det statliga stödet omfördelas, så att elevavgifterna kan avskaffas för de utbildningar som får statligt stöd. Antalet bidragsberättigade utbildningsplatser kan då beräknas minska och alla nuvarande skolor kommer inte att kunna erhålla statsbidrag. 
 För samtliga utbildningar gäller, att deras ställning i yrkeshög- skolan prövas när nuvarande beslut av Skolverket respektive KY- myndigheten upphör att gälla. Då ska den nya myndigheten pröva en ansökan från anordnaren. Den bedöms då med utgångspunkt i kvalitetskriterierna inom yrkeshögskolan. Utbildningsanordnare, som inte kan eller önskar anpassa verksamheten till de nya kri- terierna, kommer att ställas utanför ramverket och därmed utan statligt stöd, studiestöd och kvalitetskontroll. 
 22 
 Författningsförslag 
 Regeringen har i propositionen  
 Nya skolmyndigheter (prop. 2007/08:50)  
 föreslagit en ändrad ansvarsfördelning mellan myndig- heter inom skolväsendet. Enligt förslagen ska vissa uppgifter som hittills åvilat Statens skolverk i stället fullgöras av en ny myndighet, Statens skolinspektion. Av förslagen framgår också att viss verk- samhet ska överföras från Nationellt centrum för flexibelt lärande (CFL) till Skolverket. CFL ska avvecklas. Ändringarna har före- slagits träda i kraft den 1 oktober 2008. Med hänsyn härtill lämnar jag inte förslag på hur instruktionerna för Skolverket och CFL samt förordningen (2002:1013) om utbildning vid Nationellt centrum för flexibelt lärande behöver ändras till följd av mina för- slag i detta betänkande. 
 Förslag till lag om yrkeshögskolan 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelser 
 1 § Bestämmelserna i denna lag syftar till att säkerställa 
  
 att arbetslivets behov av eftergymnasial yrkesutbildning till- godoses, 
  
 att statens stöd till eftergymnasiala yrkesutbildningar fördelas effektivt, och 
  
 att eftergymnasiala yrkesutbildningar med statligt stöd håller hög kvalitet. 
  
 Syftet med bestämmelserna är även att tillgodose behov av efter- gymnasial yrkesutbildning inom smala yrkesområden som avses leda till förvärvsarbete för deltagarna. 
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 2 § I lagen avses med 
  
 deltagare 
 : den som är antagen till och bedriver studier vid en utbildning som ingår i yrkeshögskolan, 
  
 uppdragsutbildning 
 : utbildningsverksamhet som anordnas mot ersättning från uppdragsgivare som inte är en fysisk person och där uppdragsgivaren utser den som ska få delta i utbildningen, 
  
 yrkeshögskolan 
 : samtliga utbildningar i 3 §, 
  
 årsplats 
 : en deltagarplats i heltidsutbildning. 
 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om vilka utbildningar som ska ingå i yrkeshögskolan. 
 4 § Utbildning inom yrkeshögskolan kan anordnas av statliga uni- versitet och högskolor, kommuner, landsting och enskilda fysiska eller juridiska personer. Utbildningsanordnarna får anordna utbild- ningen i samverkan med andra. 
 5 § Verksamheten inom yrkeshögskolan ska utformas i överens- stämmelse med grundläggande demokratiska värderingar. Var och en som verkar inom yrkeshögskolan ska främja aktning för varje människas egenvärde och respekt för vår gemensamma miljö. Sär- skilt ska den som verkar inom yrkeshögskolan främja jämställdhet mellan könen och aktivt motverka alla former av kränkande behandling såsom mobbning och rasistiska beteenden. 
 Utbildningen 
 6 § En utbildning inom yrkeshögskolan ska väsentligen bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella eller specialutformade program i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. 
 7 § Utbildningen ska 
  
 1. 
  
 ha sin grund dels i kunskap som genererats i produktionen av varor och tjänster, dels i vetenskap och utformas så att en hög kvalitet och yrkesrelevans nås, 
  
 2. 
  
 ge sådana fördjupade teoretiska, praktiska och erfaren- hetsbaserade kunskaper som krävs för att självständigt och i arbetslag kunna utföra kvalificerade uppgifter i arbetslivet, 
  
 3. 
  
 präglas av såväl teoretiskt djup som en stark arbetslivs- anknytning, 
  
 4. 
  
 utvecklas och bedrivas i samverkan mellan arbetsliv och utbild- ningsanordnare, och 
  
 24 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 5. bidra till att bryta traditioner i fråga om könsbundna utbild- nings- och yrkesval. 
 Bidrag och avgifter 
 8 § En anordnare av utbildning inom yrkeshögskolan kan efter ansökan få statsbidrag eller särskilda medel. Bidragen eller medlen fördelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer. 
 9 § Utbildning inom yrkeshögskolan, för vilken utbildnings- anordnaren får statsbidrag eller särskilda medel enligt 8 §, ska vara avgiftsfri för deltagarna. 
 Deltagaravgifter, som utbildningsanordnaren tar ut för annan utbildning än som avses i första stycket, ska vara skäliga med hän- syn till de kostnader som anordnaren har, förutsatt att kostnaderna i sig kan anses rimliga för verksamheten. 
 Uppdragsutbildning 
 10 § En anordnare av utbildning inom yrkeshögskolan får efter anmälan till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bedriva sådan utbildning även som uppdragsutbildning. 
 11 § Regeringen får meddela föreskrifter om att en myndighet får ta ut avgifter av en sådan utbildningsanordnare som avses i 10 §. 
 Organisation 
 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om hur många årsplatser en utbildning inom yrkeshög- skolan ska omfatta. 
 13 § De personer som anlitas av utbildningsanordnaren för under- visning eller handledning ska genom utbildning eller erfarenhet ha kompetens för den utbildning som de ska bedriva. 
 14 § Utbildningsanordnaren ska se till att kompetensutveckling anordnas för de personer som anlitas för undervisning eller hand- ledning. 
 25 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 15 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka examina som får avläggas. 
 Utbildningsanordnaren får utfärda utbildningsbevis och examensbevis enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 
 Deltagare 
 16 § En utbildning inom yrkeshögskolan ska vara öppen för alla som uppfyller behörighetskraven för utbildningen. 
 17 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka behörighetsvillkor som ska gälla för att bli antagen till en utbildning inom yrkeshögskolan. 
 18 § Kan inte alla behöriga sökande till en utbildning inom yrkes- högskolan tas emot, ska urval göras bland de sökande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om urval. 
 19 § Deltagarna i en utbildning inom yrkeshögskolan ska ha rätt att utöva inflytande över utbildningen. 
 Utbildningsanordnaren ska verka för att deltagarna tar en aktiv del i arbetet med att vidareutveckla utbildningen. 
 20 § Regeringen får meddela föreskrifter om att en deltagare tills vidare ska avskiljas från utbildningen i fall då deltagaren 
  
 1. 
  
 lider av psykisk störning, 
  
 2. 
  
 missbrukar alkohol eller narkotika, eller 
  
 3. 
  
 har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. 
  
 Som ytterligare förutsättning för ett avskiljande gäller att det, till följd av något sådant förhållande som avses i första stycket  
 1-3, 
  bedöms föreligga en påtaglig risk att deltagaren kan komma att skada annan person eller värdefull egendom under utbildningen. 
 Övriga föreskrifter 
 21 § En särskild nämnd ska pröva frågor om avskiljande. Nämnd- ens ordförande ska vara jurist och ha erfarenhet som domare. 
 Nämndens beslut i avskiljandefrågor får överklagas till allmän förvaltningsdomstol av deltagaren och utbildningsanordnaren. 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 26 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Ett beslut om avskiljande ska, om den som har avskiljts begär det, omprövas efter två år. 
 22 § För prövning av överklagande av vissa andra beslut än de som avses i 21 § svarar en särskild överklagandenämnde. Nämndens beslut med anledning av ett överklagande dit får inte överklagas. 
 23 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om utbildningarna inom yrkes- högskolan. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2009, då lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning ska upphöra att gälla. 
  
 2. 
  
 Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för utbildning för vilken det före den 1 juli 2009 har beviljats statligt stöd enligt bestämmelserna i förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkes- utbildning. Detsamma gäller för utbildning, för vilken beslut om statligt stöd har förlängts enligt punkten 2 i övergångsbestäm- melserna till förordningen om upphävande av förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning. 
  
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till lag om bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om statligt stöd till vissa efter- gymnasiala utbildningar 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 1 § Regeringen får meddela föreskrifter om grunderna för kom- muners och landstings organisation och verksamhetsformer samt deras befogenheter och åligganden när det gäller statligt stöd till utbildningar som avses i 2 §. 
 2 § Föreskrifterna ska avse statligt stöd för av kommunen eller landstinget anordnad eftergymnasial utbildning som 
  
 1. 
  
 förbereder för konstnärlig högskoleutbildning, eller 
  
 2. 
  
 bidrar till att bevara det svenska kulturarvet. 
  
 U 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2009. 
 28 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (1985:1100) 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 dels  
 att 2 kap. 3 § och 11 kap. 1, 2, 20, 21 och 24 §§ ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken närmast efter 11 kap. 16 § ska lyda Gymnasial vuxenutbildning. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
  
 3 § 
  
 Kommuner och landsting är 
  
 Kommuner och landsting är 
  
 skyldiga att för undervisningen 
  
 skyldiga att för undervisningen 
  
 använda lärare, förskollärare 
  
 använda lärare, förskollärare 
  
 eller fritidspedagoger som har 
  
 eller fritidspedagoger som har 
  
 en utbildning avsedd för den 
  
 en utbildning avsedd för den 
  
 undervisning de i huvudsak  
 skall 
  
 undervisning de i huvudsak  
 ska 
  
 bedriva. 
  
 bedriva. 
  
 Undantag får göras endast om personer med sådan utbildning inte finns att tillgå eller det finns något annat särskilt skäl med 
  
 hänsyn till eleverna. 
  
 Varje kommun och landsting 
  
 Varje kommun och landsting 
  
 skall  
 vidare sträva efter att för 
  
 ska  
 vidare sträva efter att för 
  
 undervisning i gymnasieskolan, 
  
 undervisning i 
  
 gymnasieskolan 
  
 gymnasial vuxenutbildning  
 och 
  
 och  
 gymnasial 
  
 vuxenutbildning 
  
 påbyggnadsutbildning 
  
 anställa 
  
 anställa lärare som har forskar- 
  
 lärare som har forskarut- 
  
 utbildning. 
  
 bildning. 
  
 11 kap. 
 1 § 
 Komvux består av grund- läggande vuxenutbildning, gym- nasial vuxenutbildning  
 och påbyggnadsutbildning. 
  
 Utbildningen i komvux  
 skall  
 anordnas i form av kurser. 
 Komvux består av grund- läggande vuxenutbildning  
 och  
 gymnasial vuxenutbildning. 
 Utbildningen i komvux  
 ska  
 anordnas i form av kurser. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Lagen omtryckt 1997:1212. 
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Grundläggande vuxenutbild- ning syftar till att ge vuxna sådana kunskaper och färdig- heter som de behöver för att delta i samhälls- och arbetsliv. Den  
 skall  
 också syfta till att möjliggöra fortsatta studier. 
 Gymnasial vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kun- skaper och färdigheter på en nivå som motsvarar den som ut- bildningen i gymnasieskolan  
 skall  
 ge. 
 Påbyggnadsutbildning syftar till att ge vuxna en sådan utbild- ning som leder till en ny nivå inom deras yrke eller till ett nytt yrke. Vad som sägs i detta kapitel om gymnasial vuxenutbildning gäller också påbyggnadsut- bildning. 
  
 2 § 
 TPF 
 2 
 FPT 
 Grundläggande vuxenutbild- ning syftar till att ge vuxna sådana kunskaper och färdig- heter som de behöver för att delta i samhälls- och arbetsliv. Den  
 ska  
 också syfta till att möjliggöra fortsatta studier. 
 Gymnasial vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kun- skaper och färdigheter på en nivå som motsvarar den som ut- bildningen i gymnasieskolan  
 ska  
 ge. 
  
 2 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse 2001:293. Ändringen innebär bl.a. att tredje stycket upphävs. 
 30 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Kommuner och landsting är skyldiga att till sin gymnasiala vuxenutbildning ta emot en be- hörig sökande från en annan kommun, om 
  
 1. 
  
 hemkommunen har King tagit sig att svara för kostnader- na för elevens utbildning, 
  
 2. 
  
 det är fråga om en sådan utbildning eller utbildningsplats för vilken kommunen eller landstinget har rätt till ersätt- ning enligt föreskrifter som meddelats med stöd av  
  
 24 §, eller 
  
 3. 
  
 det är fråga om en påbyggnadsutbildning som fi- nansieras med statliga medel en- ligt beslut av Statens skolverk 
  
 . 
  
 20 § 
 TPF 
 3 
 FPT 
 Kommuner och landsting är skyldiga att till sin gymnasiala vuxenutbildning ta emot en be- hörig sökande från en annan kommun, om 
  
 1. 
  
 hemkommunen har King tagit sig att svara för kostnader- na för elevens utbildning,  
  
 eller 
  
 2. 
  
 det är fråga om en sådan utbildning eller utbildningsplats för vilken kommunen eller landstinget har rätt till ersätt- ning enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 24 §. 
  
 21 § 
 TPF 
 4 
 FPT 
 Den som vill delta i gymnasial vuxenutbildning  
 skall  
 ansöka om detta hos styrelsen för utbildningen i sin hemkommun.  
 Detta gäller dock inte ansökan om att delta i på- byggnadsutbildning som finansi- eras med statliga medel enligt beslut av Statens skolverk. En sådan ansökan skall lämnas till styrelsen för utbildningen i den kommun eller det landsting som anordnar eller låter anordna ut- bildningen. 
  
 Den som vill delta i gymnasial vuxenutbildning  
 ska  
 ansöka om detta hos styrelsen för utbildningen i sin hem- kommun. 
  
 3 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse 2006:528. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse 2006:528. 
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Om ansökan  
 i andra fall 
  
 Om ansökan avser en ut- 
  
 avser en utbildning som en 
  
 bildning som en annan kommun 
  
 annan kommun eller ett lands- 
  
 eller ett landsting anordnar eller 
  
 ting 
  
 anordnar 
  
 eller 
  
 låter 
  
 låter 
  
 anordna, 
  
 ska 
  
 styrelsen 
  
 anordna,  
 skall  
 styrelsen skynd- 
  
 skyndsamt sända ansökan vidare 
  
 samt sända ansökan vidare till 
  
 till 
  
 styrelsen 
  
 för 
  
 utbildningen 
  
 styrelsen 
  
 för 
  
 utbildningen 
  
 där. 
  
 där. Till en sådan ansökan  
 ska 
  
 Till en sådan ansökan  
 skall 
  
 styrelsen foga ett yttrande av 
  
 styrelsen foga ett yttrande av 
  
 vilket det framgår om hem- 
  
 vilket det framgår om hem- 
  
 kommunen åtar sig att svara för 
  
 kommunen åtar sig att svara för 
  
 kostnaderna 
  
 för 
  
 elevens 
  
 kostnaderna för elevens utbild- 
  
 utbildning, såvida det inte på 
  
 ning, såvida det inte på grund av 
  
 grund av tidigare överens- 
  
 tidigare 
  
 överenskommelse 
  
 är 
  
 kommelse är onödigt. Re- 
  
 onödigt. Regeringen 
  
 får vidare 
  
 geringen 
  
 får 
  
 vidare 
  
 meddela 
  
 meddela föreskrifter om när ett 
  
 föreskrifter om när ett yttrande 
  
 yttrande inte behöver fogas till 
  
 inte behöver fogas till en an- 
  
 en ansökan. 
  
 sökan. 
  
 Åtagande att svara för kost- 
  
 Åtagande att svara för kost- 
  
 naderna  
 skall  
 alltid lämnas om 
  
 naderna  
 ska  
 alltid lämnas om 
  
 den sökande med hänsyn till 
  
 den sökande med hänsyn till 
  
 sina personliga förhållanden har 
  
 sina personliga förhållanden har 
  
 särskilda skäl att få gå i en annan 
  
 särskilda skäl att få gå i en annan 
  
 kommuns gymnasiala vuxenut- 
  
 kommuns 
  
 gymnasiala vuxenut- 
  
 bildning 
  
 och 
  
 påbyggnadsutbild- 
  
 bildning. I sådant fall äger 5 kap. 
  
 ing 
 . I sådant fall äger 5 kap. 33 § 
  
 33 § 
  
 motsvarande tillämpning 
  
 motsvarande 
  
 tillämpning 
  
 be- 
  
 beträffande ungdomar fram till 
  
 träffande 
  
 ungdomar 
  
 fram 
  
 till 
  
 och med det första kalender- 
  
 och med det första kalender- 
  
 halvåret det år då ungdomarna 
  
 halvåret det år då ungdomarna 
  
 fyller tjugo år. 
  
 fyller tjugo år. 
  
 24 § 
 TPF 
 5 
 FPT 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för en kommun att betala ersättning för gymnasial vuxenutbildning till den kommun eller det landsting som anordnar utbildningen. 
  
 5 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse 2006:528. 
 32 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Hemkommunen  
 skall  
 lämna stöd till inackordering enligt 5 kap. 33 § till ungdomar fram till och med första kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller 20 år  
 dels i sådana fall som avses i första stycket, dels om ungdom- arna deltar i påbyggnadsutbild- ning som finansieras med statliga medel enligt beslut av Statens skolverk. 
  
 Hemkommunen  
 ska i sådana fall som avses i första stycket  
 lämna stöd till inackordering enligt 5 kap. 33 § till ungdomar fram till och med första kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller 20 år. 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 2. 
  
 Påbyggnadsutbildning som studerande påbörjat före den 31 augusti 2009 ska fortsättningsvis anordnas till dess de studerande har avslutat den. Äldre bestämmelser ska tillämpas på sådan utbild- ning. 
  
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 
 Härigenom 
 T  
 föreskrivs att 7 kap. 36 § sekretesslagen (1980:100) 
 TTPF 
  
 6 
  
 FPT  
 ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 kap. 
  
 7 
  
 36 § 
 TPF FPT 
  
 Sekretess 
  
 gäller 
  
 hos 
  
 Sekretess 
  
 gäller 
  
 hos 
  
 Skolväsendets 
  
 överklagande- 
  
 Skolväsendets 
  
 överklagande- 
  
 nämnd i ärenden som över- 
  
 nämnd i ärenden som över- 
  
 klagats dit samt i Statens 
  
 klagats dit samt i Statens 
  
 skolverks  
 tillsynsverksamhet  
 för 
  
 skolverks  
 och 
  
 Myndigheten för 
  
 uppgift 
  
 om 
  
 enskilds 
  
 personliga 
  
 yrkeshögskolans 
  
 tillsynsverksam- 
  
 förhållanden, om det kan antas 
  
 heter  
 för uppgift om enskilds 
  
 att den enskilde eller någon 
  
 personliga förhållanden, om det 
  
 närstående till den enskilde lider 
  
 kan antas att den enskilde eller 
  
 men 
  
 om 
  
 uppgiften 
  
 röjs. 
  
 någon 
  
 närstående 
  
 till 
  
 den 
  
 Sekretessen 
  
 gäller 
  
 dock 
  
 inte 
  
 enskilde lider men om uppgiften 
  
 nämndens  
 eller  
 verkets beslut i 
  
 röjs. 
  
 Sekretessen 
  
 gäller 
  
 dock 
  
 ett ärende. 
  
 inte nämndens 
 ,  
 verkets  
 eller 
  
 Myndigheten för yrkeshögskolans 
  
 beslut i ett ärende. 
  
 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år. 
 U 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 6 
  
 TP PT  
 Lagen omtryckt 1992:1474. 
  
 7 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse 2006:854. 
 34 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning med instruktion för Myndigheten för yrkeshögskolan 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Uppgifter 
 1 § Myndigheten för yrkeshögskolan är förvaltningsmyndighet för frågor som rör yrkeshögskolan enligt lagen (0000:0000) om yrkes- högskolan. 
 2 § Myndigheten ska verka för att behoven av eftergymnasial yrkesutbildning, som inte anordnas av högskolan, tillgodoses. 
 3 § Myndigheten ska särskilt 
  
 1. 
  
 besluta om vilka utbildningar som ska ingå i yrkeshögskolan enligt förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan, 
  
 2. 
  
 besluta om statsbidrag eller särskilda medel enligt för- ordningen (0000:0000) om statligt stöd till utbildningar inom yrkeshögskolan, 
  
 3. 
  
 svara för information om yrkeshögskolan och det samlade utbudet av utbildningar inom yrkeshögskolan, 
  
 4. 
  
 svara för ett studieregister med individuella uppgifter om del- tagare vid utbildningar inom yrkeshögskolan och deras studie- resultat, betyg och examen, 
  
 5. 
  
 vara personuppgiftsansvarig för behandling av personupp- gifter i sin verksamhet, 
  
 6. 
  
 ha tillsyn över utbildningar inom yrkeshögskolan, 
  
 7. 
  
 följa upp utbildningar inom yrkeshögskolan och utbildnings- anordnarnas kvalitetsarbete, 
  
 8. 
  
 säkerställa att utbildningar inom yrkeshögskolan och utbild- ningsanordnarnas kvalitetsarbete utvärderas, 
  
 9. 
  
 följa upp resultaten av den utvärdering som avses i 8, 
  
 10. 
  
 säkerställa att verksamheten vid myndigheten bedrivs med hög kvalitet, 
  
 11. 
  
 främja utvecklingen av utbildningar inom yrkeshögskolan och utbildningarnas kvalitet, 
  
 12. 
  
 svara för ekonomisk uppföljning inom sitt ansvarsområde, 
  
 13. 
  
 inom sitt verksamhetsområde samverka med berörda organisationer, 
  
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 14. 
  
 på sätt som anges i 6 kap. 1 § förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan svara för där angivna försäkringar, och 
  
 15. 
  
 vara behörig myndighet enligt Europarlamentets och rådets direktiv 2005/36/EG av den 7 september 2005 om erkännande av yrkesvalifikationer 
  
 TPF 
  
 8 
  
 FPT 
 , senast ändrat genom kommissionens för- rdning (EG) nr 1430/2007 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT 
 , när det gäller att utfärda utbildningsbevis och andra handlingar för utbildningar inom yrkeshögskolan. 
 Det som anges i första stycket 1, 2 och 14 gäller inte utbild- ningar inom yrkeshögskolan som bedrivs som uppdragsutbildning. 
 Ledning 
 4 § Myndigheten leds av en myndighetschef. 
 5 § Vid myndigheten ska det finnas ett insynsråd som består av högst nio ledamöter. 
 Särskilda organ 
 Rådet för uppkommande behov 
 6 § Vid myndigheten finns ett råd för arbetsmarknadens upp- kommande behov av kvalificerad arbetskraft. Rådet har till uppgift att bistå myndigheten i frågor om vilka nya kvalifikationer som kommer att efterfrågas inom nuvarande yrkesområden samt vilka nya yrkesområden som är under utveckling och vilka kvalifika- tioner som kommer att efterfrågas inom dessa. 
 Rådet består av högst sju ledamöter. 
  
 8 
  
 TP PT  
 EUT L 255, 30.9.2005, s. 22 (Celex 32005L0036).  
 9 
  
 TP PT  
 EUT L 320, 6.12.2007, s. 3 (Celex 32007R1430). 
 36 
 SOU 2008:29 Författningsförslag 
 Rådet för avtagande behov 
 7 § Vid myndigheten finns ett råd för arbetsmarknadens nuvarande behov av kvalificerad arbetskraft men som bedöms avta. Rådet har till uppgift att bistå myndigheten i frågor om vilka kvalifikationer som inte längre kommer att efterfrågas på arbets- marknaden. 
 Rådet består av högst sju ledamöter. 
 Anställningar och uppdrag 
 8 § Generaldirektören är myndighetschef. 
 9 § Ledamöterna i rådet för uppkommande behov och i rådet för avtagande behov utses av myndigheten efter samråd med före- trädare för berörda myndigheter och organisationer. Ledamöterna förordnas för längst tre år. 
 Tillämpligheten av vissa förordningar 
 10 § Myndigheten ska tillämpa personalföreträdarförordningen (1987:1101). 
 Avgifter 
 11 § Myndigheten har rätt att ta ut ersättning för sådana varor och tjänster som avses i 4 § första stycket  
 1–6 
  och 9 avgiftsför- ordningen (1992:191) utan den begränsning som föreskrivs i andra stycket samma paragraf. 
 Myndigheten har även rätt att av en utbildningsanordnare som bedriver utbildning inom yrkeshögskolan som uppdragsutbildning ta ut avgifter för 
 1. studiedokumentation och administration avseende uppdrags- utbildningen med 2 400 kronor per utbildningsintag, och 
 2. tillsyn och uppföljning avseende uppdragsutbildning som endast i mindre omfattning är integrerad i annan utbildning inom yrkeshögskolan med 23 000 kronor per ärende. 
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009, då förord- ningen (2001:723) med instruktion för Myndigheten för kvali- ficerad yrkesutbildning ska upphöra att gälla. 
  
 2. 
  
 Om inte något annat sägs i punkt 3 ska vad som anges i denna förordning om yrkeshögskolan eller utbildningar inom yrkeshög- skolan även avse kvalificerad yrkesutbildning som avses i punkten 2 
  
 i 
  
 övergångsbestämmelserna till lagen (0000:0000) om yrkeshög- skolan. 
  
 3. 
  
 3 § 1, 2 och 14 gäller inte kvalificerad yrkesutbildning som avses i punkten 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan. 
  
 4. 
  
 Myndigheten ska på sätt som anges i 1 kap. 9 § förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning svara för sådana för- säkringar som anges där när det gäller kvalificerad yrkesutbildning som avses i punkten 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan. Vad som anges i 1 kap. 9 § för- ordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning om Myn- digheten för kvalificerad yrkesutbildning ska i detta fall avse Myndigheten för yrkeshögskolan. 
  
 38 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning om yrkeshögskolan 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 1 kap. Utbildningar inom yrkeshögskolan 
 1 § Den som enligt 4 § lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan kan vara utbildningsanordnare får ansöka om att en viss utbildning ska ingå i yrkeshögskolan. 
 2 § Med utbildning avses i denna förordning den utbildning som omfattas av utbildningsanordnarens ansökan, om inte annat anges. 
 Ansökan 
 3 § Ansökan om att en utbildning ska ingå i yrkeshögskolan ska lämnas till Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan får meddela föreskrifter om innehållet i ansökan. 
 Förutsättningar 
 4 
 T  
 § 
 T  
 För att en utbildning ska ingå i yrkeshögskolan krävs det utöver vad som anges i  
 5–7 
  §§ lagen (0000:0000) om yrkeshög- skolan att utbildningen 
  
 1. 
  
 svarar mot behov av kvalificerad arbetskraft i arbetslivet som inte tillgodoses av högskolan eller 
  
 2. 
  
 medverkar till att utveckla eller bevara kvalificerat yrkes- kunnande inom smalt yrkesområde som är av betydelse för indi- viden eller samhället, 
  
 3. 
  
 har en från samhällssynpunkt lämplig regional placering, och 
  
 4. 
  
 uppfyller villkoren i  
  
 2–4 
  och 8 kap. 
 Beslut 
 5 § Myndigheten för yrkeshögskolan beslutar om utbildningen ska ingå i yrkeshögskolan. 
 Beslutet får begränsas till att avse en viss tid. 
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 6 § Beslut om att en utbildning ska ingå i yrkeshögskolan ska inne- hålla uppgifter om utbildningens inriktning, ansvarig utbildnings- anordnare, högsta antal årsplatser, utbildningens lokalisering och omfattning samt den tid beslutet avser. 
 Återkallande 
 7 § Myndigheten för yrkeshögskolan får besluta att utbildningen ska upphöra att ingå i yrkeshögskolan om utbildningen inte längre uppfyller kraven eller utbildningsanordnaren eller någon annan som medverkar i anordnandet av utbildningen inte iakttar sina skyldigheter enligt denna förordning. 
 Innan ett beslut enligt första stycket meddelas ska den ansvariga utbildningsanordnaren fått tillfälle att avhjälpa bristerna. 
 2 kap. Utbildningen 
 Utbildningens mål 
 1 § I 7 § lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan anges de allmänna målen för utbildningen. 
 Därutöver gäller de särskilda mål och krav som enligt 7 § 6 ska fastställas för en examen. 
 Utbildningens uppläggning 
 2 § Utbildningen ska stödja 
  
 1. 
  
 teoretisk fördjupning, och 
  
 2. 
  
 arbetslivsanknutet lärande, som väsentligen genomförs i sam- arbete med de delar av arbetslivet som berörs av utbildningen. 
  
 Ansvarig utbildningsanordnare 
 3 § För utbildningen ska det finnas en ansvarig utbild- ningsanordnare, som ansvarar för att utbildningen genomförs enligt lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan och enligt denna för- ordning. 
 40 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Den ansvariga utbildningsanordnaren ska se till att det finns vägledning om studiealternativ, antagning och tillträde samt yrkes- vägledning. 
 Omfattning 
 4 § Utbildningens omfattning ska anges enligt ett poängsystem, där fem poäng motsvarar heltidsstudier under en vecka. En poäng benämns  
 YH-poäng. 
  
 5 § Utbildningen ska omfatta minst 100  
 YH-poäng. 
  
 6 § Utbildningen ska bedrivas i form av en eller flera kurser. 
 Utbildningsplan 
 7 § För utbildningen ska det finnas en utbildningsplan som fast- ställs av Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Av planen ska framgå 
  
 1. 
  
 den ansvariga utbildningsanordnaren och övriga utbild- ningsanordnare, 
  
 2. 
  
 utbildningens mål, inriktning och de huvudmoment som ingår 
  
 i 
  
 utbildningen, 
  
 3. 
  
 utbildningens omfattning, huvudsakliga uppläggning och organisation, 
  
 4. 
  
 antalet timmar lärar- eller handledarledd verksamhet som utbildningen omfattar, 
  
 5. 
  
 de krav på särskilda förkunskaper som ställs upp enligt 3 kap. 
  
 4 §, 
  
 6. 
  
 de grunder som ska användas för urval mellan sökande till utbildningen, 
  
 7. 
  
 de särskilda mål och krav som ska gälla för en examen, och 
  
 8. 
  
 hur utbildningen ska kvalitetssäkras. 
  
 8 § För utbildningar med inriktning som kräver nationellt lik- värdigt innehåll får Myndigheten för yrkeshögskolan meddela före- skrifter om vilka kunskaper och färdigheter som alla deltagare ska ha uppnått vid utbildningens slut. 
 Föreskrifterna ska fastställas efter samråd med företrädare för berörda myndigheter och organisationer. 
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kursplan 
 9 § För utbildningen ska det finnas en kursplan som fastställs av utbildningens ledningsgrupp. 
 Av planen ska framgå 
  
 1. 
  
 vilka kurser som utbildningen omfattar, 
  
 2. 
  
 kursernas benämning, 
  
 3. 
  
 antal  
  
 YH-poäng 
  som varje kurs omfattar, 
  
 4. 
  
 målen för varje kurs, 
  
 5. 
  
 det huvudsakliga innehållet i varje kurs, och 
  
 6. 
  
 de principer för betygssättning och former för kunskaps- kontroll som ska tillämpas. 
  
 Betyg 
 10 § Om inte annat är föreskrivet i kursplanen, ska betyg sättas på en genomgången kurs. 
 11 § Som betyg ska användas något av uttrycken Icke godkänd och Godkänd eller Icke godkänd, Godkänd och Väl godkänd. 
 Tillgodoräknande 
 12 § En deltagare ska ha rätt att för en del av utbildningen tillgodoräkna sig annan genomgången utbildning, om de kunskaper och färdigheter som deltagaren åberopar är av sådan beskaffenhet och har en sådan omfattning att de i huvudsak svarar mot den utbildning för vilken de är avsedda att tillgodoräknas. En deltagare ska även få tillgodoräkna sig motsvarande kunskaper och färdig- heter som deltagaren har förvärvat i yrkesverksamhet eller på annat sätt. 
 Examen 
 13 § Om en deltagare har fullgjort vad som krävs för att bli god- känd på alla moment i utbildningen, ska denna få avslutas med 
  
 1. 
  
 yrkeshögskoleexamen  
 om utbildningen omfattar minst 300 YH- poäng, eller 
  
 2. 
  
 kvalificerad yrkeshögskoleexamen  
  
 om utbildningen omfattar minst 400  
  
 YH-poäng 
  
  och minst en fjärdedel av utbildningstiden 
  
 42 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 består av lärande i arbete på en arbetsplats. För kvalificerad yrkes- högskoleexamen ska deltagaren inom ramen för kursfordringarna ha fullgjort ett självständigt arbete (examensarbete). 
 Examens- och utbildningsbevis 
 14 § En deltagare som uppfyller kraven för en examen ska på begäran få ett examensbevis av den ansvariga utbildningsan- ordnaren. I beviset ska utbildningens inriktning anges. 
 Till examensbeviset ska det fogas en bilaga som beskriver utbild- ningens innehåll och mål. 
 15 § En deltagare ska på begäran få ett utbildningsbevis av den ansvariga utbildningsanordnaren om 
  
 1. 
  
 utbildningen inte avslutas med examen, 
  
 2. 
  
 deltagaren inte har fullgjort vad som krävs för en examen, eller 
  
 3. 
  
 deltagaren inte begär att enligt 14 § få ett examensbevis. 
  
 I beviset ska utbildningens innehåll och deltagarens uppnådda mål anges. 
 Ytterligare bestämmelser 
 16 
 T  
 § 
 T  
 Myndigheten för yrkeshögskolan får meddela de ytterligare föreskrifter som krävs för att säkerställa likvärdighet när det gäller betyg, examensarbete samt examens- och utbildningsbevis. 
 Fristående kurs 
 17 § En kurs som ingår i utbildningen får även erbjudas som fri- stående kurs. 
 18 § Det som anges i 4, 12, 15 och 16 §§, 3 kap., 4 kap.  
 5–7 
  §§ samt  
 6–8 
  kap. om utbildning gäller också i tillämpliga delar fristående kurser. 
 3 kap. Tillträde till utbildningen 
 Behörighet 
 1 § Antagning ska avse utbildningen eller en fristående kurs. 
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 2 § Behörig att antas ska den vara som 
  
 1. 
  
 fått slutbetyg från ett fullständigt nationellt eller special- utformat program i gymnasieskolan och har lägst betyget Godkänt 
  
 i 
  
 minst 2 250 gymnasiepoäng, 
  
 2. 
  
 fått slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning och har lägst betyget Godkänt i minst 2 250 gymnasiepoäng, 
  
 3. 
  
 har en svensk eller utländsk utbildning som motsvarar kraven i 1 eller 2, 
  
 4. 
  
 är bosatt i Danmark, Finland, Island eller Norge och där är behörig till motsvarande utbildning, eller 
  
 5. 
  
 genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. 
  
 3 § Den som har annat modersmål än svenska, danska, färöiska, isländska eller norska ska ha de kunskaper i svenska som behövs. 
 4 § För tillträde till utbildningen får det utöver vad som anges i 2 och 3 §§ ställas krav som är helt nödvändiga för att deltagaren ska kunna tillgodogöra sig denna. Kraven får avse 
  
 1. 
  
 kunskaper från en eller flera kurser som erbjuds inom ett och samma nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper, 
  
 2. 
  
 yrkeserfarenhet som kan vara av betydelse för utbildningens speciella inriktning eller det yrkesområde som utbildningen för- bereder för, och 
  
 3. 
  
 andra villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder för. 
  
 5 § Högst 20 procent av deltagarna får antas utan hinder av vad som anges i  
 2–4 
  §§ om den sökande bedöms kunna tillgodogöra sig utbildningen och därefter kunna utöva yrket. 
 Urval 
 6 § Om antalet deltagarplatser inom utbildningen är mindre än antalet behöriga sökande, får ett urval göras. Hänsyn ska då tas till den sökandes möjlighet att tillgodogöra sig utbildningen. 
 7 § Vid urvalet får en eller flera av följande urvalsgrunder användas: betyg, särskilt prov, tidigare utbildning och yrkeserfarenhet. 
 44 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 4 kap. Utbildningens ledning 
 Ledningsgrupp 
 1 § Hos den ansvariga utbildningsanordnaren ska det finnas en ledningsgrupp för utbildningen. 
 2 § Ledningsgruppen för utbildningen ska 
  
 1. 
  
 se till att utbildningen genomförs enligt bestämmelserna i lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan, bestämmelserna i denna förordning och i enlighet med beslut av Myndigheten för yrkes- högskolan, 
  
 2. 
  
 fastställa kursplaner för utbildningen, 
  
 3. 
  
 anta deltagare till utbildningen eller till fristående kurs, 
  
 4. 
  
 pröva frågor om tillgodoräknande enligt 2 kap. 12 §, 
  
 5. 
  
 utfärda examens- och utbildningsbevis, och 
  
 6. 
  
 svara för att ett systematiskt kvalitetsarbete bedrivs. 
  
 3 § Ledningsgruppen ska bestå av 
  
 1. 
  
 företrädare för de delar av arbetslivet som berörs av utbild- ningen, 
  
 2. 
  
 minst en företrädare för deltagarna, och 
  
 3. 
  
 den person som avses i 5 §. 
  
 Den ansvariga utbildningsanordnaren får utse ledamöter utöver dem som anges i första stycket. Flertalet av ledamöterna i lednings- gruppen ska dock vara företrädare för arbetslivet. 
 4 § Om en kommun eller ett landsting är ansvarig utbildnings- anordnare, ska den nämnd som fullmäktige utser ge en lednings- grupp i uppdrag att under nämnden sköta de uppgifter som anges i 2 §. Nämnden får helt eller delvis återkalla uppdraget, om det finns särskilda skäl för det. 
 Ledning av det dagliga arbetet 
 5 § Det ska finnas en av den ansvariga utbildningsanordnaren utsedd person som leder det dagliga arbetet i verksamheten. Det åligger denna person att särskilt verka för att utbildningen utveck- las. 
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Deltagarinflytande 
 6 § Deltagarna ska ges möjlighet till insyn i verksamheten och till- fälle att påverka utbildningens uppläggning och genomförande. 
 Uppföljning och utvärdering 
 7 § De utbildningsanordnare som deltar i anordnandet av utbild- ningen är skyldiga att utvärdera verksamheten och att medverka i den uppföljning och utvärdering av utbildningen som initieras av Myndigheten för yrkeshögskolan. De ska till myndigheten eller den som myndigheten bestämmer lämna de uppgifter som myndig- heten begär. 
 5 kap. Kvalificerad yrkesutbildning 
 1 § En utbildning som utöver villkoren i  
 1–4 
  kap. uppfyller vill- koren i 2 § benämns  
 kvalificerad yrkesutbildning 
 . 
 2 § I stället för vad som anges i 2 kap. 2 § om utbildningens upp- läggning gäller att utbildningen ska 
  
 1. 
  
 stödja teoretisk fördjupning, 
  
 2. 
  
 till minst en fjärdedel av utbildningstiden bestå av lärande i arbete på en arbetsplats, och 
  
 3. 
  
 bestå av ett självständigt arbete (examensarbete). 
  
 3 § Utöver vad som anges i 2 kap. 7 § gäller att det av utbild- ningsplanen även ska framgå inriktning, organisation och omfatt- ning av det lärande i arbete som ingår i utbildningen. 
 4 § Utöver vad som anges i 4 kap. 3 § första stycket ska det i ledningsgruppen även ingå 
  
 1. 
  
 minst en företrädare för ett universitet eller en högskola som utsetts av universitetet eller högskolan, och 
  
 2. 
  
 minst en företrädare för det offentliga skolväsendet som ut- setts av styrelsen för det offentliga skolväsendet i den kommun där utbildningen bedrivs. 
  
 46 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 6 kap. Försäkringar 
 1 § Myndigheten för yrkeshögskolan ska ansvara för att personer, som är antagna till och bedriver en utbildning inom yrkes- högskolan, är försäkrade för personskada. Försäkringen ska avse sådan skada som har uppkommit till följd av olycksfall eller fram- kallats av sådan smitta som avses i 5 § förordningen (1977:284) om arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd, om skadan har inträffat i samband med utbildning inom yrkeshögskolan i Sverige. Försäkringen ska inte ge rätt till ersättning i den mån deltagaren har rätt till ersättning med stöd av författning eller kollektivavtal. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan ska också ansvara för att det finns en ansvarsförsäkring som avser skador som deltagare orsakar arbetsgivaren eller företagaren under utbildningsmoment som genomförs vid företag i Sverige. 
 Försäkringarna ska tecknas av Myndigheten för yrkeshögskolan genom överenskommelser med Kammarkollegiet. Överenskom- melserna och ändringar i dessa ska träffas med förbehåll för regeringens godkännande. 
 7 kap. Avskiljande 
 Förutsättningar för avskiljande 
 1 § En deltagare i utbildning inom yrkeshögskolan, som anordnas av staten, en kommun eller ett landsting, får avskiljas från utbild- ningen under de villkor som anges i 20 § lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan. 
 Frågor om avskiljande prövas av Högskolans avskiljandenämnd enligt  
 8–21 
  §§ förordning (2007:989) om avskiljande av studenter från högskoleutbildning. Deltagarens motpart hos nämnden enligt 7 § andra stycket i den förordningen ska vara den ansvariga utbild- ningsanordnaren. 
 Nämnden tar upp frågor om avskiljande endast efter skriftlig anmälan från ledningsgruppen för utbildningen. 
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Verkan av ett avskiljande 
 2 § Ett beslut om avskiljande ska alltid innebära att deltagaren tills vidare inte får fortsätta den pågående utbildningen. 
 Ett beslut om avskiljande ska också innebära att deltagaren tills vidare inte får antas till eller fortsätta annan utbildning av samma slag som anordnas av staten, en kommun eller ett landsting, om inte avskiljandenämnden beslutar något annat. 
 Ett beslut om avskiljande innebär också att deltagaren tills vidare inte får antas till eller fortsätta någon annan utbildning inom yrkeshögskolan som anordnas av staten, en kommun eller ett land- sting, om det anges i beslutet. 
 3 § Ett beslut om avskiljande som avses i 2 § ska omprövas tidigast två år efter det att beslutet meddelades, om den som beslutet avser begär det skriftligen. 
 Vid en sådan omprövning gäller i tillämpliga delar bestäm- melserna om avskiljande. 
 Upphävande av ett avskiljande 
 4 § När ett beslut om avskiljande upphävs, får deltagaren utan ansökan återuppta utbildningen och tillgodoräkna sig den utbild- ning som fullgjorts tidigare. 
 8 kap. Överklagande 
 1 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande av Myndigheten för yrkeshögskolans beslut enligt denna förordning hos allmän förvaltningsdomstol. 
 2 § Ett beslut av ansvarig utbildningsanordnare om avslag på en deltagares begäran att få examensbevis eller utbildningsbevis får överklagas till Överklagandenämnden för högskolan. 
 Utöver vad som sägs i första stycket får följande beslut av ett universitet eller en högskola som har staten som huvudman över- klagas till Överklagandenämnden för högskolan, nämligen 
  
 1. 
  
 beslut om att en sökande inte uppfyller kraven på behörighet för att bli antagen till utbildningen, och 
  
 2. 
  
 beslut om tillgodoräknande av utbildning. 
  
 48 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Beslut av Överklagandenämnden för högskolan enligt denna förordning får inte överklagas. 
 U 
  
 D 
 enna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till förordning om statligt stöd till utbildningar inom yrkeshögskolan 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelser 
 1 § Statligt stöd får lämnas för utbildningar inom yrkeshögskolan enligt bestämmelserna i lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan och bestämmelserna i denna förordning. 
 2 § För utbildningar inom yrkeshögskolan får statsbidrag lämnas till kommuner, landsting eller enskilda fysiska eller juridiska per- soner och särskilda medel får lämnas till universitet eller högskolor som har staten som huvudman och som omfattas av högskolelagen (1992:1434). 
 3 § Statsbidrag och särskilda medel enligt denna förordning lämnas inom ramen för tillgängliga medel och får inte lämnas för en sådan del av en utbildning för vilken statsbidrag eller särskilda medel lämnas i någon annan ordning. 
 Beslut om statligt stöd 
 4 § Myndigheten för yrkeshögskolan beslutar om statsbidrag eller särskilda medel efter ansökan av den som enligt 4 § lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan kan anordna en utbildning inom yrkeshögskolan. 
 5 § Om anvisade medel för ändamålet inte räcker för statsbidrag eller särskilda medel till alla sökande, ska Myndigheten för yrkes- högskolan vid sin bedömning av vilka utbildningsanordnare som ska få statsbidrag eller särskilda medel särskilt ta hänsyn till i vilken grad en utbildning 
  
 1. 
  
 i kvalitativt och kvantitativt hänseende svarar mot arbetslivets behov av kvalificerad arbetskraft eller 
  
 2. 
  
 medverkar till att utveckla eller bevara kvalificerat yrkes- kunnande inom smalt yrkesområde som är av betydelse för indi- viden och samhället, och 
  
 3. 
  
 finansieras av arbetslivet. 
  
 50 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 6 § Vid beräkning av statsbidrag eller särskilda medel ska Myn- digheten för yrkeshögskolan särskilt beakta 
  
 1. 
  
 de faktiska kostnaderna för utbildningen, och 
  
 2. 
  
 hur det samlade ekonomiska ansvaret för en utbildning delas mellan staten, arbetslivet eller andra finansiärer. 
  
 7 § Beslut om statsbidrag eller särskilda medel ska innehålla upp- gifter om den ansvariga utbildningsanordnare som avses i 2 kap. 3 § förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan, belopp, antal års- platser och utbildningens lokalisering och omfattning. 
 Utbetalning av statligt stöd 
 8 § Statsbidrag eller särskilda medel betalas ut av Myndigheten för yrkeshögskolan till den ansvariga utbildningsanordnare som avses i 2 kap. 3 § förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan. 
 Återkallelse och återkrav av statligt stöd 
 9 § Statsbidrag eller särskilda medel ska upphöra om utbildningen enligt 1 kap. 7 § förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan upphör att ingå i yrkeshögskolan. 
 10 § Statsbidrag får återkrävas, någon annan som medverkar i väsentlig mån åsidosätter någon som gäller för statsbidraget. 
 om utbildningsanordnaren eller anordnandet av utbildningen i bestämmelse eller något villkor 
 Överklagande 
 11 § Beslut av Myndighetens för yrkeshögskolan enligt denna för- ordning får inte överklagas. 
 U 
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till förordning om utbildning inom yrkes- högskolan som uppdragsutbildning 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelser 
 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om utbildning inom yrkeshögskolan som uppdragsutbildning utöver vad som föreskrivs i lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan. 
 2 § Anmälan om att utbildning inom yrkeshögskolan ska bedrivas som uppdragsutbildning ska lämnas av utbildningsanordnaren till Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 3 § Uppdragsutbildningen får inte till någon del finansieras med statsbidrag eller särskilda medel enligt förordningen (0000:0000) om statligt stöd till utbildningar inom yrkeshögskolan. 
 4 § Uppdragsutbildningen ska vara avgiftsfri för deltagarna. 
 Tillämpning av förordningen om yrkeshögskolan 
 5 § Förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan ska tillämpas på uppdragsutbildning med undantag av 1 kap., 2 kap. 2, 5, 12, 17 och 18 §§, 3 kap., 4 kap. 2 § 3 och 4, 5 kap., 6 kap. och 8 kap. 2 § andra stycket. Det som sägs i 2 kap.  
 7–9 
  §§ i den förordningen gäller då den utbildning som uppdragsutbildningen avser enligt 7 § denna förordning. 
 En förutsättning för att 2 kap. 10, 11 och  
 13–16 
  §§ samt 4 kap. 2 § 5 i förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan ska tillämpas är att samma kvalitetskrav ställs på uppdragsutbildningen som på annan utbildning inom yrkeshögskolan. 
 6 § Den ansvariga utbildningsanordnare som enligt 2 kap. 3 § första stycket förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan an- svarar för att utbildningen genomförs ska även ansvara för att upp- dragsutbildningen genomförs enligt denna förordning. 
 Ledningsgruppen för utbildningen som enligt 4 kap. 2 § 1 för- ordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan ska se till att utbild- ningen genomförs ska även se till att uppdragsutbildningen genom- förs enligt bestämmelserna i denna förordning. 
 52 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Utbildningar 
 7 § En uppdragsutbildning ska avse en utbildning inom yrkes- högskolan. Uppdragsutbildningen kan avse en eller flera kurser eller hela utbildningen. 
 8 § Om uppdragsgivaren är svenska staten, en svensk kommun, ett svenskt landsting eller en motsvarande offentlig uppdragsgivare från ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES), ska uppdraget avse 
  
 1. 
  
 personalutbildning, 
  
 2. 
  
 utbildning som behövs av arbetsmarknadsskäl, 
  
 3. 
  
 utbildning som behövs av biståndspolitiska skäl, eller 
  
 4. 
  
 utbildning som utgör ett led i rehabilitering av en enskild. 
  
 När det inte är fråga om en offentlig uppdragsgivare gäller i stället att uppdraget ska avse personalutbildning som är ägnad att få be- tydelse för deltagarnas arbete åt uppdragsgivaren. 
 9 § Uppdragsutbildning får inte anordnas eller bedrivas på sådant sätt eller i sådan omfattning att den får en negativ inverkan på en utbildning inom yrkeshögskolan som inte är uppdragsutbildning eller för deltagarna i en sådan utbildning. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009, då för- ordningen (2006:906) om kvalificerad yrkesutbildning som upp- dragsutbildning ska upphöra att gälla. 
  
 2. 
  
 Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande för kvalificerad yrkesutbildning som avses i punkten 2 i övergångs- bestämmelserna till lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan. Det som i den upphävda förordningen sägs om Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning ska i detta fall avse Myndigheten för yrkeshögskolan. 
  
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till förordning om statligt stöd till vissa efter- gymnasiala utbildningar 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 1 kap. Inledande bestämmelser 
 1 § Statligt stöd får lämnas till kommuner, landsting och enskilda fysiska eller juridiska personer som anordnar eftergymnasial utbild- ning som 
  
 1. 
  
 förbereder för konstnärlig högskoleutbildning, eller 
  
 2. 
  
 bidrar till att bevara det svenska kulturarvet. 
  
 Statligt stöd enligt denna förordning får dock inte lämnas för en utbildning som ingår i yrkeshögskolan enligt lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan, som kan leda fram till en examen, som utbild- ningsanordnaren får utfärda enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina, eller som står under statlig tillsyn som ut- övas av Högskoleverket. 
 2 § Statligt stöd kan lämnas genom att 
 utbildningen omfattas av statlig kvalitetssäkring, eller utbildningsanordnaren får statsbidrag för utbildningen. 
 3 § I denna förordning avses med 
  
 deltagare 
 : den som är antagen till och bedriver studier vid efter- gymnasial utbildning som beviljats statligt stöd enligt denna för- ordning, 
  
 statlig kvalitetssäkring 
 : att Myndigheten för yrkeshögskolan ansvarar för kvalitetsgranskning och tillsyn av utbildningen samt för ett studieregister inom yrkeshögskolan, 
  
 utbildning 
 : den utbildning som omfattas utbildningsanordnarens ansökan om statligt stöd enligt denna förordning, om inte annat anges, 
  
 årsplats 
 : en deltagarplats i heltidsutbildning. 
 54 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 2 kap. Statligt stöd 
 Ansökan 
 1 § Ansökan om statligt stöd ska lämnas till Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan får meddela närmare före- skrifter om innehållet i ansökan. 
 Förutsättningar för statligt stöd 
 Statlig kvalitetssäkring 
 2 § För att en utbildning ska omfattas av statlig kvalitetssäkring krävs att utbildningen, utöver vad som anges i 1 kap. 1 § första stycket 1 eller 2 och andra stycket, uppfyller villkoren i  
 3–6 
  kap. 
 Statsbidrag 
 3 § För att en utbildningsanordnare, som avses i 1 kap. 1 §, ska få statsbidrag för en utbildning krävs att denna enligt 2 § omfattas av statlig kvalitetssäkring. 
 4 § Statsbidrag enligt denna förordning lämnas inom ramen för tillgängliga medel och får inte lämnas för en sådan del av en utbildning för vilken statsbidrag lämnas i någon annan ordning. 
 5 § Myndigheten för yrkeshögskolan ska publicera vilka kriterier som myndigheten tillämpar vid urval av vilka utbildningar som utbildningsanordnare ska få statsbidrag för. Urvalskriterierna ska fastställas efter samråd med företrädare för de konstnärliga hög- skoleutbildningarna, myndigheter eller andra berörda intressenter. 
 6 § Myndigheten för yrkeshögskolan ska vid beräkning av stats- bidrag beakta antalet årsplatser och de faktiska kostnaderna för utbildningen. 
 55 
 Författningsförslag SOU 2008:29 
 Beslut om statligt stöd 
 7 § Myndigheten för yrkeshögskolan beslutar om statligt stöd enligt denna förordning. 
 Beslutet får begränsas till att avse en viss tid. 
 8 § Beslut om att en utbildning ska omfattas av statlig kvali- tetssäkring ska innehålla uppgifter om utbildningens inriktning, utbildningsanordnaren, högsta antal årsplatser, utbildningens lo- kalisering och omfattning samt den tid beslutet avser. 
 Beslut om statsbidrag ska, utöver vad som anges i första stycket, innehålla uppgift om bidragets storlek. 
 Utbetalning av statsbidrag 
 9 § Statsbidrag betalas ut av Myndigheten för yrkeshögskolan till utbildningsanordnaren. 
 Återkallande och återkrav av statsbidrag 
 10 § Myndigheten för yrkeshögskolan får besluta att statligt stöd enligt denna förordning ska upphöra, om utbildningen inte längre uppfyller kraven eller utbildningsanordnaren inte iakttar sina skyl- digheter enligt denna förordning. 
 Innan ett beslut om återkallande av det statliga stödet meddelas ska utbildningsanordnaren fått tillfälle att avhjälpa bristerna. 
 11 § Statsbidrag får återkrävas någon annan som medverkar i väsentlig mån åsidosätter någon som gäller för bidraget. 
 om utbildningsanordnaren eller anordnandet av utbildningen i bestämmelse eller något villkor 
 56 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 3 kap. Utbildningen 
 Innehåll 
 1 § Utbildningen ska väsentligen bygga på de kunskaper som eleverna får i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. 
 En utbildning för deltagare som är utvecklingsstörda ska, i stället för vad som anges i första stycket, väsentligen bygga på de kunskaper som eleverna får i gymnasiesärskolan eller motsvarande kunskaper. 
 2 § Utbildningen ska utformas i överensstämmelse med grund- läggande demokratiska värderingar. Var och en som verkar inom utbildningen ska främja aktning för varje människas egenvärde och respekt för vår gemensamma miljö. Särskilt ska den som verkar inom utbildningen främja jämställdhet mellan könen och aktivt motverka alla former av kränkande behandling såsom mobbning och rasistiska beteenden. 
 Utbildningen ska vila på konstnärlig grund eller på beprövad erfarenhet. 
 3 § Myndigheten för yrkeshögskolan får, efter samråd med före- trädare för de konstnärliga högskoleutbildningarna, myndigheter eller andra berörda intressenter, meddela närmare föreskrifter om utbildningarnas inriktning och innehåll. 
 4 § Det ska finnas vägledning om studiealternativ, antagning och tillträde samt yrkesvägledning. 
 Deltagaravgifter 
 5 § Utbildning för vilken utbildningsanordnaren får statsbidrag enligt denna förordning ska vara avgiftsfri för deltagarna. 
 Deltagaravgifter, som utbildningsanordnaren tar ut för annan utbildning än som avses i första stycket, ska vara skäliga med hän- syn till de kostnader som anordnaren har, förutsatt att kostnaderna i sig kan anses rimliga för verksamheten. 
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Omfattning 
 6 § Utbildningen ska ha en omfattning som sammanlagt motsvarar heltidsstudier under minst 16 veckor och högst 80 veckor. 
 7 § Utbildningen ska bedrivas i form av en eller flera kurser. 
 Utbildningsplan 
 8 § För utbildningen ska det finnas en utbildningsplan som fast- ställs av Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Av planen ska framgå 
  
 1. 
  
 uppgifter om utbildningsanordnaren, 
  
 2. 
  
 utbildningens mål, inriktning och de huvudmoment som ingår 
  
 i 
  
 utbildningen, 
  
 3. 
  
 utbildningens omfattning, huvudsakliga uppläggning och organisation, 
  
 4. 
  
 antalet timmar lärar- eller handledarledd verksamhet som utbildningen omfattar, 
  
 5. 
  
 de krav på särskilda förkunskaper som ställs upp enligt 4 kap. 4 § och de grunder som ska användas för urval mellan sökande till utbildningen, och 
  
 6. 
  
 hur utbildningen ska kvalitetssäkras. 
  
 Kursplan 
 9 § För utbildningen ska det finnas en kursplan som fastställs av utbildningens ledningsgrupp. 
 Av planen ska framgå 
  
 1. 
  
 vilka kurser som utbildningen omfattar, 
  
 2. 
  
 kursernas benämning, 
  
 3. 
  
 varje kurs omfattning, 
  
 4. 
  
 målen för varje kurs, 
  
 5. 
  
 det huvudsakliga innehållet i varje kurs, och 
  
 6. 
  
 de principer för betygssättning och former för kunskaps- kontroll som ska tillämpas. 
  
 58 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Betyg 
 10 § Om inte annat är föreskrivet i kursplanen, ska betyg sättas på en genomgången kurs. 
 11 § Som betyg ska användas något av uttrycken Icke godkänd och Godkänd eller Icke godkänd, Godkänd och Väl godkänd. 
 Tillgodoräknande 
 12 § En deltagare ska ha rätt att för en del av utbildningen tillgodoräkna sig annan genomgången utbildning, om de kunskaper och färdigheter som deltagaren åberopar är av sådan beskaffenhet och har en sådan omfattning att de i huvudsak svarar mot den utbildning för vilken de är avsedda att tillgodoräknas. En deltagare ska även få tillgodoräkna sig motsvarande kunskaper och färdig- heter som deltagaren har förvärvat på annat sätt. 
 Utbildningsbevis 
 13 § En deltagare ska på begäran få ett utbildningsbevis av utbild- ningsanordnaren efter avslutad utbildning. 
 I beviset ska utbildningens innehåll och deltagarens uppnådda mål anges. 
 4 kap. Tillträde till utbildningen 
 Behörighet 
 1 § Utbildningen ska vara öppen för alla som uppfyller behörig- hetskraven för utbildningen. 
 2 § Behörig att antas ska den vara som 
  
 1. 
  
 fått slutbetyg från ett fullständigt nationellt eller special- utformat program i gymnasieskolan och har lägst betyget Godkänt 
  
 i 
  
 minst 2 250 gymnasiepoäng, 
  
 2. 
  
 fått slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning och har lägst betyget Godkänt i minst 2 250 gymnasiepoäng, 
  
 3. 
  
 har en svensk eller utländsk utbildning som motsvarar kraven i 1 eller 2, 
  
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 4. 
  
 är bosatt i Danmark, Finland, Island eller Norge och där är behörig till motsvarande utbildning, eller 
  
 5. 
  
 genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. 
  
 3 § Den som har annat modersmål än svenska, danska, färöiska, isländska eller norska ska ha de kunskaper i svenska som behövs. 
 4 § För tillträde till en utbildning får det utöver vad som anges i 2 och 3 §§ ställas krav som är helt nödvändiga för att deltagaren ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Kraven får avse 
  
 1. 
  
 kunskaper från en eller flera kurser som erbjuds inom ett och samma nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper, 
  
 2. 
  
 erfarenhet som kan vara av betydelse för utbildningens speciella inriktning, och 
  
 3. 
  
 andra villkor som betingas av utbildningen. 
  
 5 § Högst 20 procent av deltagarna får antas utan hinder av vad som anges i  
 2–4 
  §§ om den sökande bedöms kunna tillgodogöra sig utbildningen. 
 Urval 
 6 § Om antalet platser inom en utbildning är mindre än antalet behöriga sökande, får ett urval göras. Hänsyn ska då tas till den sökandes möjlighet att tillgodogöra sig utbildningen. 
 7 § Vid urvalet får en eller flera av följande urvalsgrunder användas: betyg, särskilt prov, tidigare utbildning och sådan erfarenhet som avses i 4 § 2. 
 60 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 5 kap. Utbildningens ledning 
 1 § Det ska hos utbildningsanordnaren finnas en ledningsgrupp för utbildningen. 
 2 § Ledningsgruppen ska 
  
 1. 
  
 se till att utbildningen genomförs enligt bestämmelserna i denna förordning, 
  
 2. 
  
 fastställa kursplaner för utbildningen, 
  
 3. 
  
 anta deltagare till utbildningen, 
  
 4. 
  
 pröva frågor om tillgodoräknande enligt 3 kap. 12 §, 
  
 5. 
  
 utfärda utbildningsbevis, och 
  
 6. 
  
 svara för att ett systematiskt kvalitetsarbete bedrivs. 
  
 3 § Ledningsgruppen ska bestå av minst 3 ledamöter. Av dessa ska 
  
 1. 
  
 minst en vara företrädare för deltagarna, och 
  
 2. 
  
 en vara den person som avses i 5 §. 
  
 Utbildningsanordnaren får utse ledamöter utöver dem som anges i första stycket. 
 4 § Om en kommun eller ett landsting är utbildningsanordnare, ska den nämnd som fullmäktige utser ge en ledningsgrupp i upp- drag att under nämnden sköta de uppgifter som anges i 2 §. Nämnden får helt eller delvis återkalla uppdraget, om det finns sär- skilda skäl för det. 
 Ledning av det dagliga arbetet 
 5 § Det ska finnas en av utbildningsanordnaren utsedd person som leder det dagliga arbetet i verksamheten. Det åligger denna person att särskilt verka för att utbildningen utvecklas. 
 Undervisning och handledning 
 6 § De personer som anlitas av utbildningsanordnaren för under- visning och handledning ska genom utbildning eller erfarenhet ha kompetens och kvalifikationer för den utbildning som de ska be- driva. 
 7 § Utbildningsanordnaren ska se till att kompetensutveckling anordnas för den personal som har hand om utbildningen. 
 61 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Deltagarinflytande 
 8 § Deltagarna ska ges möjlighet till insyn i verksamheten och till- fälle att påverka utbildningens uppläggning och genomförande. 
 Utbildningsanordnaren ska verka för att deltagarna tar aktiv del i arbetet med att vidareutveckla utbildningen. 
 6 kap. Övriga bestämmelser 
 1 § Bestämmelserna i 3 §  
 3–9, 
 11–13 
  och 15 förordningen (0000:0000) med instruktion för Myndigheten för yrkeshögskolan gäller även utbildningar som får statligt stöd enligt denna förord- ning. Det som i dessa bestämmelser anges om utbildningar inom yrkeshögskolan ska i stället avse utbildningar som får statligt stöd enligt denna förordning. 
 2 § Utbildningsanordnaren är skyldig att utvärdera verksamheten och att medverka i den uppföljning och utvärdering av utbildningen som initieras av Myndigheten för yrkeshögskolan. Utbildningsan- ordnaren ska till myndigheten eller den som myndigheten bestämmer lämna de uppgifter som myndigheten begär. 
 3 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande av Myndigheten för yrkeshögskolans beslut enligt denna förordning hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut än beslut om att utbildningen ska omfattas av statlig kvalitetssäkring får dock inte överklagas. 
 4 § Beslut av utbildningsanordnaren om avslag på en deltagares begäran att få utbildningsbevis får överklagas till Överklagande- nämnden för högskolan. 
 _______________________ 
 U 
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
 62 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning om ändring i studiestöds- förordningen (2000:655) 
 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § studiestödsförordningen (2000:655) och bilagan till förordningen ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
  
 2 § 
 TPF 
 10 
 FPT 
 Regeringen bestämmer vid vilka läroanstalter och utbildningar som studerande kan få studiestöd. Läroanstalterna och utbild- ningarna anges i bilagan till denna förordning. 
 Det finns särskilda bestämmelser om studier utomlands i 2 kap.  
 15-17 
  §§ och 3 kap.  
 20-25 
  §§. 
 Det finns särskilda bestäm- melser om kompletterande utbild- ningar i förordningen (2000:521) om statligt stöd till komplett- erande utbildningar. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 2. 
  
 Äldre föreskrifter gäller fortfarande för kompletterande utbildning som enligt bestämmelserna i förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar före den 1 juli 2009 har förklarats berättiga eleverna till studiestöd. Detsamma gäller för kompletterande utbildning, för vilken beslut om att utbildningen förklaras berättiga eleverna till studiestöd har för- längts enligt punkten 2 i övergångsbestämmelserna till förord- ningen om upphävande av förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildning. 
  
 3. 
  
 Äldre föreskrifter gäller fortfarande för kvalificerad yrkes- utbildning för vilken det före den 1 juli 2009 har beviljats statligt 
  
 10 
  
 TP PT  
 Ändringen innebär att tredje stycket upphävs. 
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 stöd enligt bestämmelserna i förordningen (2001:1131) om kvali- ficerad yrkesutbildning. Detsamma gäller för kvalificerad yrkes- utbildning, för vilken beslut om statligt stöd har förlängts enligt punkten 2 i övergångsbestämmelserna till förordningen om upp- hävande av förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesut- bildning. 
 4. Studerande som före den 31 augusti 2009 har påbörjat en utbildning, som inte avses i 2 och 3, för vilken studiestöd kan lämnas enligt föreskrifterna i avdelning A 2 och B 1 i bilagan i dess äldre lydelse ska fortfarande kunna få studiestöd för denna utbild- ning. 
 64 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Bilaga 
 TPF 
  
 11 
  
 FPT 
  
 Förteckning över de läroanstalter och utbildningar vid vilka studiestöd kan lämnas 
  
 ------------------------------------------------------------------------ 
  
 A 1 
 Engelskspråkig gymnasial utbildning i Stockholms kommuns regi 
 Folkhögskola, utbildning på grundskolenivå och utbildning som motsvarar gymnasial vuxenutbildning i kommunal vuxenutbildning (komvux) 
 Grännaskolan, gymnasial utbildning vid riksinternatskolan Gymnasieskola, fristående, i fråga om utbildningar för vilka 
 skolan förklarats berättigad till bidrag enligt 9 kap. 8 § skollagen (1985:1100) eller blivit ställd under statlig tillsyn 
 Gymnasieskola, kommunal 
 Internationell gymnasieutbildning för International Baccalaureate (IB) 
 Kommunal och statlig Kommunal och statlig vuxenutbildning, utom  
 påbygg-  
 vuxenutbildning, utom upp-  
 nadsutbildning och  
 uppdragsut- dragsutbildning 
 bildning 
 Liber Hermods skola, utbildning på gymnasial nivå samt utbild- ning för vuxna på grundskolenivå 
 Lundsbergs skola, gymnasial utbildning vid riksinternatskola Lycée Français  
 Saint-Louis, 
  utbildning på gymnasial nivå Sigtunaskolan Humanistiska Läroverket, gymnasial utbildning 
 vid riksinternatskolan och internationell gymnasial utbildning Torsås kommun, distansundervisning på gymnasial nivå enligt 
 förordningen (1992:1261) om distansundervisning på gymnasial nivå i Torsås 
 Tyska skolan, utbildning på gymnasial nivå 
  
 11 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse 2007:821. Ändringen innebär bl.a. att följande utbildningsanordnare har tagits bort från förteckningen: Kommunal och statlig vuxenutbildning, påbyggnadsutbildning som inte är uppdragsutbildning; Kompletterande utbildningar som enligt förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar har förklarats berättiga till studiestöd enligt avdelning A och B; BF Scandinavian Aviation Academy AB, trafikflygarutbildning samt  
 ATPL-teori; 
  Flygteoriskolan i Barkaby AB,  
 ATPL-teori; 
  Kvalificerad yrkesutbildning enligt lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning som inte är uppdragsutbildning; Statlig trafikflygarutbildning. 
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 A 2 
 Folkhögskola, annan utbildning än sådan som anges i A 1 och B 1 
 Förberedande dansutbildning i grundskolan 
 Stiftelsen Värmlands och Örebro läns skogsskola för Gammel- kroppa skogsskola, arbetsledarfortbildning 
 Kommunal och statlig vuxenutbild- ning, påbyggnadsutbildning som inte är uppdragsutbildning 
 Kompletterande utbildningar som enligt förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbild- ningar har förklarats berättiga till studiestöd enligt avdelning A 
 Samernas utbildningscentrum 
 Sveriges hovslagarskola, Skara, utbildning till hovslagare Sveriges lantbruksuniversitet, seminörutbildning  
 Öster-Malma 
  jaktvårdsskola 
 66 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 A 3 
 Statliga universitet och högskolor, utbildning enligt förord- ningen (2007:432) om behörighetsgivande förutbildning vid universitet och högskolor 
 Utbildning för vilken utbild- ningsanordnaren får statligt stöd enligt förordningen (0000:0000) om statligt stöd till vissa eftergymnasiala utbildningar och som förbereder för konstnärlig högskoleutbildning 
  
 ----------------------------------------------------------------------------- 
  
 B 1 
 BF Scandinavian Aviation Academy AB, trafikflygarut bildning samt Johnson Point North AB, utbildning till flygledare Ersta Sköndal Högskola AB 
 kyrkokameral utbildning, 
 teologisk baskurs 60 högskolepoäng, och påbyggnadsutbildning i psykosocialt arbete Evangeliska Frikyrkan, pastors- och missionärsutbildning 
 Flygteoriskolan i Barkarby AB, 
  
 ATPL-teori 
  Folkhögskola 
 fritidsledarutbildning, 
 utbildning till tolk mellan hörande och barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade, och 
 yrkesutbildning motsvarande högst 80 veckors studier på hel- tid som utgör påbyggnad till gymnasieskolan och som för tillträde fordrar ett slutbetyg från en treårig utbildning i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper 
 Företagshälsovårdsutbildning som bedrivs under överinseende av utredningen Framtidens  
 FHV-utbildning 
  (S 2007:01) 
 Johannelunds teologiska högskola, pastors- och missionärs- utbildning 
 67 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kompletterande utbildningar som enligt förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar har förklarats berättiga till studiestöd enligt avdelning B 
 Korteboskolan 
 pastors- och missionärsutbildning, och utbildning i kristen terapeutisk själavård 
 Kursverksamheten vid Uppsala universitet, kurs i svenska för utländsk hälso- och sjukvårdspersonal 
 Kvalificerad yrkesutbildning enligt lagen (2001:239) om kva- lificerad yrkesutbildning som inte är uppdragsutbildning 
 Marionetteatern, dockspelarutbildning 
 Metodistkyrkans nordiska teologiska seminarium, pastors- och missionärsutbildning 
 Missionsskolan Götabro, pastors- och missionärsutbildning Polishögskolan, polisprogrammet 
 Polisprogrammet, uppdragsutbildning vid Umeå universitet Polisutbildningen, uppdragsutbildning vid Växjö universitet Skandinaviska Naprapathögskolan AB, fyraårig naprapat- 
 utbildning 
 Statens räddningsverk 
 påbyggnadsutbildning i räddningstjänst för brandingenjörer, tvåårig utbildning i skydd mot olyckor som leder fram till 
 examen i säkerhets- och räddningsarbete, 
 utbildning som leder fram till examen som skorstensfejare, vidareutbildning som leder fram till examen som skorstens- 
 fejartekniker, och 
 vidareutbildningarna systematiskt säkerhetsarbete, räddnings- tjänst samt tillsyn och olycksförebyggande arbete 
 Statlig trafikflygarutbildning 
 Stiftelsen Bird, lärarutbildning 
 Stiftelsen 
 T  
 Skandinaviska Kiropraktorhögskolan, fyraårig 
 T  
 kiro- praktorutbildning 
 Stockholms katolska stifts prästseminarium Svenska kyrkans diakoniutbildning 
 Svenska kyrkans pastoralinstitut i Lund och Uppsala 
 68 
 SOU 2008:29 Författningsförslag 
 Utbildning för vilken utbild- ningsanordnaren får statligt stöd enligt förordningen (0000:0000) om statligt stöd till vissa efter- gymnasiala utbildningar och som bidrar till att bevara det svenska kulturarvet 
 Utbildning inom yrkeshög- skolan enligt lagen (0000:0000) om yrkehögskolan som inte är upp- dragsutbildning 
 Waldorfseminariet i Kungälv, lärarutbildning 
  
 ----------------------------------------------------------------------------- 
  
 69 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen (2007:990) med instruktion för Högskolans avskiljandenämnd 
 Härigenom föreskrivs att 1 § förordningen (2007:990) med instruktion för Högskolans avskiljandenämnd ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
 Högskolans avskiljande- nämnd har till uppgift att pröva frågor om avskiljande av 
  
 1. 
  
 studenter från högskole- utbildning enligt bestämmelser i högskolelagen (1992:1434) och förordningen (2007:989) om avskiljande av studenter från högskoleutbildning, och 
  
 2. 
  
 studerande inom kvali- ficerad yrkesutbildning enligt bestämmelser i lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning och förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning. 
  
 Högskolans avskiljande- nämnd har till uppgift att pröva frågor om avskiljande av 
  
 1. 
  
 studenter från högskole- utbildning enligt bestämmelser i högskolelagen (1992:1434) och förordningen (2007:989) om avskiljande av studenter från högskoleutbildning, och 
  
 2. 
  
 deltagare i utbildning inom yrkeshögskolan enligt be- stämmelser i lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan och förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan. 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 2. 
  
 Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om studerande inom kvalificerad yrkesutbildning som avses i punkten 2 i övergångs- bestämmelserna till lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan. 
  
 70 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen (2007:991) med instruktion för Överklagandenämnden för högskolan 
 Härigenom föreskrivs att 1 § förordningen (2007:991) med instruktion för Överklagandenämnden för högskolan ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1§ 
 Överklagandenämnden för högskolan har till uppgift att pröva överklaganden av vissa beslut inom universitetens och högskolornas område och inom  
 kvalificerad yrkesutbildning 
 . Vil- ka beslut som får överklagas till nämnden anges i förordning. 
 Överklagandenämnden för högskolan har till uppgift att pröva överklaganden av vissa beslut inom universitetens och högskolornas område och inom  
 utbildningar som står under statlig tillsyn av Myndigheten för yrkeshögskolan 
 . Vilka beslut som får överklagas till nämnden anges i förordning. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 2. 
  
 Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om kvalificerad yrkesutbildning som avses i punkten 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (0000:0000) om yrkeshögskolan. 
  
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till förordning om upphävande av förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning 
 Härigenom föreskrivs att förordningen (2001:1131) om kvali- ficerad yrkesutbildning ska upphöra att gälla vid utgången av juni 2009. 
 U 
  
 1. 
  
 Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande för utbildning för vilken det före den 1 juli 2009 har beviljats statligt stöd enligt bestämmelserna i samma förordning. Det som i den upphävda förordningen anges om Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning ska i detta fall avse Myndigheten för yrkeshögskolan. 
  
 2. 
  
 Om utbildningsanordnare, som före den 1 juli 2009 beviljats statligt stöd för år 2009 till en utbildning enligt den upphävda förordningen, senast den 31 december 2009 har ansökt enligt förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan att utbildningen ska ingå i yrkeshögskolan, får Myndigheten för yrkeshögskolan på utbildningsanordnarens begäran förordna att beslutet om statligt stöd enligt den upphävda förordningen ska gälla till dess 
  
 - 
  
 att utbildningen ingår i yrkeshögskolan, eller 
  
 - 
  
 att studerande, som antagits till utbildningen innan ansökan 
  
 avslås, har avslutat utbildningen. 
 Vad som sägs i 1 gäller även för utbildning, för vilken beslut om statligt stöd har förlängts enligt denna punkt. 
 72 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning om upphävande av förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar 
 Härigenom föreskrivs att förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar ska upphöra att gälla vid utgången av juni 2009. 
 U 
  
 1. 
  
 Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande för statligt stöd som beviljats före den 1 juli 2009, dock längst till och med den 31 december 2012. Det som i den upphävda förordningen anges om Statens skolverk ska i detta fall avse Myndigheten för yrkeshögskolan. 
  
 2. 
  
 Om utbildningsanordnare, som före den 1 juli 2009 beviljats statligt stöd för år 2009 till en utbildning enligt den upphävda förordningen, senast den 31 december 2009 har ansökt enligt förordningen (0000:0000) om yrkeshögskolan att utbildningen ska ingå i yrkeshögskolan, får Myndigheten för yrkeshögskolan på utbildningsanordnarens begäran förordna att beslutet om statligt stöd enligt den upphävda förordningen ska gälla till dess 
  
 - 
  
 att utbildningen ingår i yrkeshögskolan, eller 
  
 - 
  
 att elever, som antagits till utbildningen innan ansökan 
  
 avslås, har avslutat utbildningen. 
 Vad som sägs i 1 gäller även för utbildning, för vilken beslut om statligt stöd har förlängts enligt denna punkt. 
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till förordning om ändring av förordningen (2000:523) om statsbidrag för att främja internationella kontakter inom skolans område 
 Härigenom föreskrivs att 1 § förordningen (2000:523) om stats- bidrag för att främja internationella kontakter inom skolans område ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 Statsbidrag lämnas enligt denna förordning inom det offentliga skolväsendet och till fristående skolor som står under statlig tillsyn för att främja utveckling av internationella kontakter. 
  
 Med 
  
 fristående 
  
 skolor avses 
  
 Med 
  
 fristående skolor avses 
  
 sådana 
  
 skolor 
  
 och 
  
 utbildningar 
  
 sådana 
  
 skolor som regleras i 
  
 som regleras i 9 kap. skollagen 
  
 9 kap. skollagen (1985:1100). 
  
 (1985:1100) 
  
 och 
  
 förordningen 
  
 (2000:521) om statligt stöd till 
  
 kompletterande utbildningar 
 . 
  
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 2. 
  
 1 § i sin äldre lydelse gäller fortfarande för kompletterande utbildning som avses i punkten 1 i övergångsbestämmelserna till förordningen (0000:0000) om upphävande av förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Detsamma gäller för kompletterande utbildning, för vilken beslut om statligt stöd har förlängts enligt punkten 2 i samma övergångs- bestämmelser. 
  
 74 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning om ändring av förordningen (2002:1012) om kommunal vuxenutbildning 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2002:1012) om kommunal vuxenutbildning 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT 
  
 dels  
 att 2 kap. 20 §, 3 kap. 9 § och 4 kap. 14 § ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 2 kap. 20 § ska utgå, 
  
 dels  
 att 1 kap. 4 §, 2 kap. 2 §, 3 kap. 2 och 7 §§, 4 kap. 3 § samt 5 kap. 1 § ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 
  
 kap. 
  
 4 § 
 För att uppnå syftet med den 
  
 kommunala 
  
 vuxenutbildningen 
  
 enligt 
  
 11 kap. 
  
 2 § 
  
 skollagen 
  
 (1985:1100) 
  
 skall 
  
 kommunens 
  
 stöd 
  
 för lärande 
  
 utöver 1 kap. 
  
 9 § skollagen 
  
 och 
  
 läroplanen 
  
 utgå från 
  
 1. 
  
 nationellt eller lokalt fast- ställda mål i kursplaner inom olika kunskapsområden för grundläggande vuxenutbildning, gymnasial vuxenutbildning  
 och påbyggnadsutbildningar 
 , eller 
  
 2. 
  
 den enskildes utbildnings- mål som har dokumenterats enligt en individuell studieplan för en eller flera sådana indi- 
  
 viduella kurser som avses i 2 kap. 7 §. 
 För att uppnå syftet med den 
  
 kommunala 
  
 vuxenutbildningen 
  
 enligt 
  
 11 kap. 
  
 2 § 
  
 skollagen 
  
 (1985:1100) 
  
 ska 
  
 kommunens 
  
 stöd 
  
 för lärande 
  
 utöver 1 kap. 
  
 9 § skollagen och 
  
 läroplanen 
  
 utgå från 
  
 1. 
  
 nationellt eller lokalt fast- ställda mål i kursplaner inom olika kunskapsområden för grundläggande vuxenutbildning  
  
 och  
 gymnasial vuxenutbildning, eller 
  
 2. 
  
 den enskildes utbildnings- mål som har dokumenterats enligt en individuell studieplan för en eller flera sådana indi- 
  
 viduella kurser som avses i 2 kap. 7 §. 
  
 12 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse av 2 kap. 20 § 2004:640. 
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 2 kap. 
  
 2 § 
 TPF 
 13 
 FPT 
 Inom grundläggande vuxenutbildning finns nationella kurser och lokala kurser. 
 Inom gymnasial vuxenutbildning finns nationella kurser, lokala kurser, individuella kurser och projektarbete. Med projektarbete avses ett större arbete som genomförs inom ramen för utbild- ningen. 
 Inom påbyggnadsutbildning finns nationella kurser och lokala kurser. 
  
 3 kap. 
  
 2 § 
  
 För att vara behörig att tas 
  
 För att vara behörig att tas 
  
 emot till en kurs inom gym- 
  
 emot till en kurs inom gym- 
  
 nasial 
  
 vuxenutbildning 
  
 och 
  
 nasial 
  
 vuxenutbildning 
  
 ska 
  
 påbyggnadsutbildning 
  
 skall 
  
 sökanden dels sakna eller ha 
  
 sökanden dels sakna eller ha 
  
 brister i sådana kunskaper som 
  
 brister i sådana kunskaper som 
  
 kursen avser att ge, dels ha 
  
 kursen avser att ge, dels ha för- 
  
 förutsättningar att följa utbild- 
  
 utsättningar att följa utbild- 
  
 ningen. 
  
 ningen. 
  
 7 § 
  
 Statens skolverk får meddela 
  
 Statens skolverk får meddela 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 särskilda 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 särskilda 
  
 förkunskapskrav 
  
 till kurser 
  
 förkunskapskrav till 
  
 kurser 
  
 inom 
  
 gymnasial 
  
 vuxenut- 
  
 inom 
  
 gymnasial 
  
 vuxenut- 
  
 bildning 
  
 och 
  
 påbyggnadsutbild- 
  
 bildning. 
  
 ning. 
 Styrelsen för utbildningen får meddela föreskrifter om särskilda förkunskapskrav till lokala kurser. 
  
 13 
  
 TP PT  
 Ändringen innebär att tredje stycket upphävs. 
 76 
  
 Personer som är bosatta i Danmark eller Finland med självstyrande områden eller i Island eller Norge, och som genom sin tidigare skolgång i hemlandet har sådana förut- sättningar som bedöms i huvud- sak motsvara svensk grund- skoleutbildning eller motsvar- ande vuxenutbildning,  
  
 ska  
  
 i fråga om gymnasial vuxen- utbildning likställas med sök- ande från den kommun där den sökta utbildningen anordnas. 
  
 SOU 2008:29 Författningsförslag 
 4 kap. 
  
 14 
  
 3 § 
 TPF FPT 
  
 Som 
  
 betyg 
  
 inom 
  
 Som 
  
 betyg 
  
 inom 
  
 grundläggande 
  
 vuxenutbildning 
  
 grundläggande 
  
 vuxenutbildning 
  
 och påbyggnadsutbildning 
  
 skall 
  
 ska  
 någon av följande beteck- 
  
 någon av följande beteckningar 
  
 ningar användas: 
  
 användas: 
  
 Icke godkänt (IG) 
  
 Icke godkänt (IG) 
  
 Godkänt (G) 
  
 Godkänt (G) 
  
 Väl godkänt (VG). 
  
 Väl godkänt (VG). 
  
 5 
  
 kap. 
  
 1 § 
 Personer som är bosatta i Danmark eller Finland med självstyrande områden eller i Island eller Norge, och som genom sin tidigare skolgång i hemlandet har sådana förut- sättningar som bedöms i huvud- sak motsvara svensk grund- skoleutbildning eller motsvar- ande vuxenutbildning,  
 skall  
 i fråga om gymnasial vuxen- utbildning  
 och påbyggnads- utbildning  
 likställas med sökande från den kommun där den sökta utbildningen anordnas. 
 Med självstyrande områden avses Färöarna och Grönland samt Åland. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 2. 
  
 Påbyggnadsutbildning som studerande påbörjat före den 31 augusti 2009 ska fortsättningsvis anordnas till dess de studerande har avslutat den. Äldre bestämmelser ska tillämpas på sådan utbild- ning. 
  
 14 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse 2006:1277 
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Förslag till förordning om upphävande av förordningen (2005:676) om statsbidrag till viss påbyggnadsutbildning 
 Härigenom föreskrivs att förordningen (2005:676) om stats- bidrag till viss påbyggnadsutbildning ska upphöra att gälla vid utgången av juni 2009. 
 U 
 Den upphävda förordningen gäller dock fortfarande för statsbidrag som beviljats före den 1 juli 2009. Det som i den upp- hävda förordningen anges om Statens skolverk ska i detta fall avse Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 78 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning om ändring av förordningen (2007:152) om utbildning vid kriminalvård i anstalt 
 Härigenom föreskrivs att 8 och 13 §§ förordningen (2007:152) om utbildning vid kriminalvård i anstalt ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8 § 
  
 En sökande är behörig att 
  
 En sökande är behörig att 
  
 delta i utbildning som motsvarar 
  
 delta i utbildning som motsvarar 
  
 gymnasial vuxenutbildning  
 eller 
  
 gymnasial vuxenutbildning från 
  
 påbyggnadsutbildning 
  
 från 
  
 och 
  
 och med det år han eller hon 
  
 med det år han eller hon fyller 
  
 fyller 18 år, om han eller hon 
  
 18 år, om han eller hon 
  
 1. saknar 
  
 eller 
  
 har 
  
 brister i 
  
 1. saknar eller 
  
 har brister i 
  
 sådana kunskaper som utbild- 
  
 sådana kunskaper som utbild- 
  
 ningen syftar till att ge, 
  
 ningen syftar till att ge, 
  
 2. har 
  
 förutsättningar 
  
 att 
  
 2. har 
  
 förutsättningar 
  
 att 
  
 följa utbildningen, och 
  
 följa utbildningen, och 
  
 3. uppfyller de särskilda för- 
  
 3. uppfyller de särskilda för- 
  
 kunskapskrav som 
  
 kan 
  
 vara 
  
 kunskapskrav 
  
 som 
  
 kan 
  
 vara 
  
 föreskrivna 
  
 för 
  
 motsvarande 
  
 föreskrivna 
  
 för 
  
 motsvarande 
  
 utbildning 
  
 inom det 
  
 offentliga 
  
 utbildning 
  
 inom 
  
 det 
  
 offentliga 
  
 skolväsendet med stöd av 3 kap. 
  
 skolväsendet med stöd av 3 kap. 
  
 7 § första stycket förordningen 
  
 7 § första stycket förordningen 
  
 (2002:1012) 
  
 om 
  
 kommunal 
  
 (2002:1012) 
  
 om 
  
 kommunal 
  
 vuxenutbildning. 
  
 vuxenutbildning. 
 Behörig är också den som är yngre än vad som anges i första stycket men som har slutfört utbildning på ett nationellt program 
  
 eller likvärdig utbildning i gymnasieskolan. 
  
 I 
  
 övrigt 
  
 skall 
  
 föreskrifterna 
  
 I övrigt  
 ska  
 föreskrifterna om 
  
 om 
  
 behörighet i 
  
 3 kap. 
  
 3 och 
  
 behörighet i 
  
 3 kap. 
  
 3 och 
  
 4 §§ 
  
 4 §§ 
  
 förordningen 
  
 om 
  
 förordningen 
  
 om 
  
 kommunal 
  
 kommunal 
  
 vuxenutbildning 
  
 vuxenutbildning 
  
 gälla 
  
 för 
  
 gälla 
  
 för 
  
 utbildning 
  
 som 
  
 utbildning 
  
 som 
  
 motsvarar 
  
 motsvarar 
  
 gymnasial vuxenut- 
  
 gymnasial vuxenutbildning. 
  
 bildning. 
  
 79 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 15 
  
 13 § 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Betyg som har satts inom utbildning som motsvarar grund- läggande vuxenutbildning får tas in i ett slutbetyg från grund- läggande vuxenutbildning. 
 Betyg som har satts inom utbildning som motsvarar gymnasial vuxenutbildning får tas in i ett slutbetyg från gymnasial utbildning inom det offentliga skolväsendet. 
 Betyg som har satts inom utbildning som motsvarar på- byggnadsutbildning får tas in i ett slutbetyg från påbyggnadsut- bildning. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 2. 
  
 Utbildning som motsvarar påbyggnadsutbildning som studerande påbörjat före den 31 augusti 2009 ska fortsättningsvis anordnas till dess de studerande har avslutat den. Äldre bestäm- melser ska tillämpas på sådan utbildning. 
  
 15 
  
 TP PT  
 Ändringen innebär att tredje stycket upphävs. 
 80 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag om förordning om ändring i förordningen (SKOLFS 1994:2) om 1994 års läroplan för de frivilliga skolformerna 
 Härigenom föreskrivs att bilagan till förordningen (SKOLFS 1994:2) om 1994 års läroplan för de frivilliga skolformerna ska ha följande lydelse. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna förordning ska kungöras i Statens skolverks för- fattningssamling (SKOLFS). 
  
 2. 
  
 Förordningen träder i kraft den 1 juli 2009. 
  
 3. 
  
 Bilagan i dess äldre lydelse gäller dock fortfarande för påbygg- nadsutbildning som studerande påbörjat före den 31 augusti 2009. 
  
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:29 
  
 Bilaga 
 TPF 
  
 16 
  
 FPT 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1994 Gilmore för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) 
 1 Skolans värdegrund och uppgifter 
  
 ------------------------------------------------------------------------- 
  
 1.3 Särskilda uppgifter och mål för olika skolformer 
  
 ------------------------------------------------------------------------- 
  
 Utbildning för vuxna 
 Uppgifter 
 Vuxenutbildningen i komvux och statens skolor för vuxna (SSV) skall, med elevernas tidigare utbildning och livserfarenhet som utgångspunkt, fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som grund för yrkesverksamhet och fortsatta studier samt för del- 
  
 tagande i samhällslivet. 
  
 Komvux och 
  
 SSV  
 skall 
  
 Komvux och 
  
 SSV 
  
 ska 
  
 anordna 
  
 utbildning såväl i 
  
 anordna utbildning 
  
 såväl 
  
 i 
  
 enstaka ämnen som för kompe- 
  
 enstaka ämnen som för kompe- 
  
 tens som svarar mot fullständig 
  
 tens som svarar mot fullständig 
  
 grundskole- eller gymnasieut- 
  
 grundskole- eller gymnasieut- 
  
 bildning 
  
 eller 
  
 påbyggnadsut- 
  
 bildning. 
  
 bildning 
 . 
  
 ----------------------------------------------------------------------------- 
  
 16 
  
 TP PT  
 Senaste lydelse SKOLFS 2006:29. 
 82 
 1 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 1.1 
  
 Uppdraget 
  
 I mina direktiv formuleras uppdraget på följande sätt: en särskild utredare ska göra en analys av och lämna förslag till hur efter- gymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan ska sammanföras under ett gemensamt ramverk benämnt Yrkeshögskolan. Det ingår alltså inte i uppdraget att pröva  
 om  
 en yrkeshögskola behövs eller vilka motiv som kan finnas för att skapa en sådan. 
 Frågan om utveckling av och fastare former för eftergymnasial utbildning utanför högskolan har varit kontroversiell. Den genom 1975 års högskolereform fastlagda principen att all eftergymnasial utbildning ska samlas i högskolan och forskningsanknytas har fortsatt haft många förespråkare. Beslutet att utveckla kvalificerad yrkesutbildning (KY) som en fristående utbildningsform utgjorde ett första större avsteg från principen. Användningen av beteckningen  
 yrkeshögskola 
 , som innefattar ordet högskola, för utbildningar, som inte anordnas enligt högskolelagen, kommer sannolikt fortfarande att ifrågasättas. För egen del ser jag begreppet som en naturlig och tydlig markering av att det handlar om kvalificerad, eftergymnasial utbildning, som för den enskilde utgör alternativ till utbildning vid universitet och högskolor. 
 Förslag om en svensk yrkeshögskola framfördes redan i betänkandet Yrkeshögskolan (SOU 1995:38) av Utredningen om kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning. Benämningen var inspirerad av dels de dåvarande finska försöken att sammanföra olika eftergymnasiala utbildningar i regionala  
 Yrkeshögskolor 
 , dels utvecklingen av  
 Berufsakademie  
 i flera tyska delstater. Utredningens förslag om en kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning anammades, men med benämningen kvalificerad yrkesutbildning. Statsmakten tog också ställning för att utbildningen skulle utvecklas utanför högskolan. 
 83 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 SOU 2008:29 
  
 Det finns anledning att redan inledningsvis betona att likheterna mellan den finska yrkeshögskolan och vad som föreslås i detta betänkande är begränsade. De finska yrkeshögskolornas uppgift är att ge sådan högskoleundervisning för yrkesinriktade expert- uppgifter som baserar sig på arbetslivets och arbetslivsutveck- lingens krav samt på forskning och konstnärliga utgångspunkter. Inom den finska yrkeshögskolan ryms eftergymnasiala utbildningar, som tidigare anordnades inom ett stort antal vertikalt integrerade institut för yrkesutbildning. Utbildningarna är väsentligen det slags utbildningar som i Sverige fördes in i högskolan i samband med högskolereformen på  
 1970-talet. 
  Utveckling av tillämpad forskning och utvecklingsarbete är viktiga delar av verksamheten i den finska yrkeshögskolan. 
 I tyska  
 Berufsakademie (BA)  
 kombineras en treårig lärlings- anställning i ett företag med högskolestudier i tolvveckorsintervall. Examen från BA är i stort sett likvärdig med examen från  
 Fachhochschule  
 på den tyska reglerade arbetsmarknaden. 
 Förslagen i det följande går längre än att bara ange en teknisk lösning för administrationen av en heterogen grupp utbildningar, som är eftergymnasiala, men som inte anordnas inom högskolans ram. De syftar till att definiera ramarna för utveckling av en eftersatt sektor av det svenska utbildningssystemet, den kvali- ficerade eftergymnasiala yrkesutbildningen. Mot denna bakgrund är det rimligt att betänkandet innefattar ett försök, att analysera och beskriva vad begreppet  
 yrkeshögskola  
 skulle kunna stå för i svensk miljö. I själva verket är en tydlig beskrivning av såväl idé och kunskapsbas som organisation en förutsättning för gränsdragning mot och framtida samarbete med andra delar av utbildnings- väsendet, inte minst universitet och högskolor. Är man inte klar över sin egen identitet är allt samarbete svårt. 
 84 
  
 SOU 2008:29 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 1.2 
  
 Ramverket 
  
 Eftergymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan anordnas i dag av en rad olika huvudmän, såväl offentliga som privata. Antalet utbildningsanordnare är mycket stort. Formellt styrs de av flera olika regelverk, nämligen 
  
 lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning och för- ordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning, 
  
 skollagen (1985:1100) och förordningen (2002:1012) om kom- munal vuxenutbildning, 
  
 förordningen (2005:676) om statsbidrag till viss påbyggnads- utbildning, 
  
 förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar, samt 
  
 förordningen (2008:48) om statsbidrag för lärlingsutbildning för vuxna till vissa hantverksyrken. 
  
 Därutöver kan finnas skäl att i detta sammanhang beakta vissa utbildningar inom folkbildningen, främst folkhögskolan, och vissa korta utbildningar med svag eller ingen forskningsanknytning inom högskolan. 
 I betänkandet Eftergymnasiala yrkesutbildningar – beskrivning, problem och möjligheter (SOU 2006:115) föreslog jag att de efter- gymnasiala yrkesutbildningarna utanför högskolan skulle samman- föras under ett ramverk, som skulle kunna benämnas yrkeshög- skolan. Idén med ett ramverk var att skapa en organisation som skulle kunna hantera en heterogen grupp utbildningar, skapa ökad tydlighet för studerande och arbetsgivare samt främja kvalitet, uppföljning och utvärdering, men samtidigt bevara de särarter som en mångfald av anordnare ger. 
 Förslagen i förevarande betänkande innebär  i enlighet med vad som anges i direktiven  att ett ramverk kallat yrkeshögskolan ska skapas. Syftet är alltjämt att säkerställa kvalitet och rättssäker- het för de studerande samt förenkla regelverken, öka tydligheten och förbättra informationen till de studerande och till arbets- marknaden. Vidare avses ramverket medverka till effektivare resursanvändning, till tydligare prioriteringar med utgångspunkt i arbetslivets behov samt till mer likvärdiga ekonomiska villkor för anordnare och de studerande. Ramverket ska också medverka till att säkerställa tillgång på sådan yrkeskompetens som efterfrågas av arbetslivet. 
 85 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 SOU 2008:29 
  
 För att uppnå de önskade effekterna föreslås i betänkandet att ramverket och utbildningarna inom detta regleras genom 
  
 en lag om yrkeshögskolan, 
  
 en förordning om yrkeshögskolan, 
  
 en förordning om statligt stöd till utbildningar inom yrkes- högskolan, samt 
  
 en instruktion för en myndighet för yrkeshögskolan. 
  
 Den nuvarande rättsliga regleringen av utbildningarna  de nyss- nämnda författningarna  föreslås samtidigt bli upphävda, vad gäller skollagen och komvuxförordningen i de delar som avser påbyggnadsutbildningar. Detta innebär att det inom det allmänna utbildningsväsendet inte kommer att finnas någon eftergymnasial yrkesutbildning vid sidan om högskolan och yrkeshögskole- myndighetens ansvarsområde. 
 De fyra nu formellt åtskilda formerna av eftergymnasial yrkes- utbildning samlas i ett regelverk. Detta ska lämna stort utrymme för variation när det gäller utbildningens karaktär, uppläggning och innehåll. Regleringen ska väsentligen avse utbildningens kvalitetssäkring och deltagarnas rättstrygghet. Skillnaderna i villkoren för deltagarna och anordnarna ska minska jämfört med nuläget. Nya krav kommer att ställas på en del anordnare och utbildningar. Man bör räkna med att det, precis som när högskolan skapades för drygt 30 år sedan, kommer att krävas en period av anpassning och utvecklingsarbete, innan nuvarande utbildningar följer alla moment i det nya regelverket. Några kanske inte kan möta de nya kraven och därför behöva ställas utanför det statliga systemet för stöd och kvalitetssäkring. 
 Det ligger i sakens natur att ramverket yrkeshögskolan inte är huvudman för någon utbildning och inte heller är ansvarig anordnare av utbildning. Yrkeshögskolan är ingen juridisk person och inte heller någon fysisk enhet. Det är en samlande beteckning för ett stort antal av varandra oberoende, eftergymnasiala yrkes- utbildningar som uppfyller ett antal kvalitativa krav, en beteckning som ska kunna ses som en kvalitetsmärkning av utbildningen. 
 Utredningar som syftar till förändringar av gymnasieskolan, vuxenutbildningen och arbetsmarknadsutbildningen överlämnar sina betänkanden ungefär samtidigt som jag avslutar detta utredningsarbete. De samråd som skett med dessa utredningar talar för att ingenting av principiell natur påverkar förutsättningarna för 
 86 
  
 SOU 2008:29 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 ramverket. Enstaka utbildningar kan däremot påverkas och på någon punkt kan remissinstansernas synpunkter vara betydelsefulla för valet av utbildningsform för att tillgodose ett utbildningsbehov. 
 För administration av ramverket kommer det att krävas att en ny myndighet skapas. Denna myndighet föreslås därutöver fördela statliga medel till utbildningar inom yrkeshögskolan. Ramverket ska emellertid också kunna omfatta utbildningar som finansieras på annat sätt än genom statsbidrag eller särskilda medel från myndigheten. 
 Avgränsningen av yrkeshögskolan kan inte utgå från vilka utbildningar som nu regleras genom de nyssnämnda lagarna och förordningarna. I stället är det varje utbildnings kunskapsbas och karaktär som bör avgöra tillhörigheten. Gymnasial yrkesutbildning ska även i fortsättningen anordnas i gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Några mycket korta påbyggnadsutbildningar bör föras till kommunal vuxenutbildning i stället för yrkes- högskolan. Eftergymnasiala yrkesutbildningar, som i högskole- lagens mening är högskolemässiga, ska självfallet anordnas av högskolan. För korta yrkesutbildningar inom högskolan, som inte är högskolemässiga, kan yrkeshögskolan vara ett bättre alternativ. För vissa utbildningar inom folkhögskolan kan ramverket yrkeshögskolan vara av intresse som kvalitetsmärkning. För vissa utbildningar som explicit omfattas av uppdraget, främst ett antal kompletterande utbildningar som huvudsakligen förbereder för konstnärlig högskoleutbildning, blir det nödvändigt med en separat lösning utanför yrkeshögskolan, reglerad i en egen förordning. 
  
 1.3 
  
 Kunskap i yrkeshögskolan 
  
 Förslagen i detta betänkande går  som nyss nämnts  längre än att bara forma ett ramverk, under vilket man kan sammanföra vissa nu befintliga utbildningar. Beskrivningen av yrkeshögskolan måste därför börja i ett försök att karaktärisera den kunskap och syn på kunskap som avses prägla yrkeshögskolans utbildningar, inte minst för att göra avgränsningen mot andra utbildningsformer tydlig. En fördjupad diskussion kring dessa frågor finns i avsnitt 6 Yrkes- lärande och yrkeskunnande. För att ytterligare förtydliga yrkeshög- skolans karaktär redovisas i avsnitt 4 Kvalitetskriterier förslag på kvalitetskriterier och indikatorer. 
 87 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 SOU 2008:29 
  
 Arbetslivets behov av nya, förändrade, fördjupade eller breddade kompetenser ställer krav på förändring av utbildningsmöjlig- heterna. Ambitionen är att förslagen i detta betänkande ska medverka till att arbetslivets efterfrågan på kvalificerad yrkes- utbildad personal ska kunna tillgodoses. 
 Yrkeskunnande 
 En teoretisk modell för  
 yrkeskunnande  
 kan utgöra en dimension i strävandena att karaktärisera utbildningar inom yrkeshögskolan. I aktuell forskning beskrivs yrkeskunnande, kompetens och kvalifikationer på olika sätt. Det är inte heller så att arbetslivet som avnämare, generellt sett har en tydlig uppfattning om vad deras framtida behov av kvalifikationer är. Det som ändå är tydligt är att behovet av utbildning och därmed fördjupade eller breddade kompetenser hela tiden ökar. Ingenting talar för att denna utveckling nått sin slutpunkt. 
 Såväl förarbetena till införandet av KY som en reguljär utbild- ningsform (Yrkeshögskolan (SOU 1995:38)) som betänkandet Eftergymnasiala yrkesutbildningar  beskrivning, problem och möjligheter (SOU 2006:115) bygger på tanken, att de efter- gymnasiala yrkesutbildningarna utanför högskolan hämtar väsentliga delar av sitt innehåll från den kunskap som genereras i produktionen av varor och tjänster. Utgångspunkten vid utveckling av dessa utbildningar och vid kvalitetssäkringen av dem är arbets- livets behov. Detta bör gälla även för den yrkeshögskola som nu föreslås. 
 Mot denna bakgrund är det rimligt, att formulera en plattform i form av en beskrivning av begreppet yrkeskunnande. Följande gör inte anspråk på att vara den enda möjliga beskrivningen av begreppet, men den kan tjäna som utgångspunkt för övervägandena om utformningen av yrkeshögskolan. 
  
 Le 
  
 1 
  
 FPT  
 har utvecklat ett synsätt på begreppen yrkeskunnande, kompetens och kvalifikationer, som är användbart i detta sammanhang. Han skriver: Att vara kompetent, kvali- ficerad eller yrkeskunnig innebär att man är kompetent etc. för en viss uppgift. Varje försök att definiera dessa begrepp förutsätter därför, åtminstone implicit, en viss uppgift, situation eller kontext. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Cabrera: Kompetens utbildning och lärande i arbetslivet, Stockholm 1992. 
 88 
  
 SOU 2008:29 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 Med detta synsätt är yrkesutbildning en utbildningsväg som tar sin utgångspunkt i att skapa möjlighet för individer, att skaffa sig kompetenser för olika uppgifter som efterfrågas i arbetslivet. Det yrkeskunnande som yrkeshögskolan ska ge deltagarna möjlighet att tillgodogöra sig, måste därför, vad det gäller innehållet, definieras under ett starkt inflytande av arbetslivet. Ett sådant inflytande är viktigt också mot bakgrund av de snabba förändringarna i arbetslivet, som ständigt medför behov av nya eller förändrade kvalifikationer. Arbetslivets inflytande blir på så sätt en viktig del av kvalitetssäkringen av utbildningarna och deras relevans för individen och för arbetslivet. 
 Yrkesutbildningen måste alltså i hög grad vara situationsbunden. De uppgifter som deltagaren ska bli kvalificerad att utföra, kräver att han eller hon får tillfälle att utveckla och tillämpa olika former av kunskap samtidigt. De situationer som krävs för att en deltagare ska utveckla yrkeskunnandet, kan sällan i hela sin komplexitet återskapas i utbildningslokaler. Yrkeshögskolans utbildningar måste därför genomföras med en del av utbildningstiden förlagd till arbetsplatser eller på annat sätt genomföras med stark arbetslivs- integration. 
 För att tydliggöra vad utbildningarna i yrkeshögskolan ska tillföra i form av efterfrågade kvalifikationer är Taylor analys åter användbar. Han skiljer därvid mellan kompetens och kvalifika- tioner. Han beskriver kompetens som en individs eller grupps förmåga att lösa en uppgift. Det innebär att man kan säga att kompetens är något som individen besitter, medan kvalifikation är något som en arbetsgivare efterfrågar för att utföra arbetsuppgifter. 
 Ellström utvecklar sin analys genom att göra en uppdelning mellan uppgiftsrelaterade kvalifikationer och  
 ideologiska-normativa 
  kvalifikationer. 
 Uppgiftsrelaterade kvalifikationer 
 : 
  
 Psykomotoriska kvalifikationer eller manuella färdigheter. 
  
 Kognitiva kvalifikationer som förtrogenhetskunskap, praktisk kunskap (knowing how), teoretisk kunskap (knowing that), intellektuella färdigheter, rutinbaserade färdigheter, regel- baserade färdigheter, kunskapsbaserade färdigheter, metakogni- tiva färdigheter (förmåga att planera och reflektera över eget tänkande och handlande). 
  
 89 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 SOU 2008:29 
  
 Sociala kvalifikationer såsom kommunikationsförmåga, ledaregenskaper etc. 
  
 Ideologiska-normativa 
  kvalifikationer 
  
 Affektiva kvalifikationer exempelvis attityder, värderingar och motivation. 
  
 Personlighetsrelaterade kvalifikationer såsom noggrannhet, snabbhet, pålitlighet och flit. 
  
 Utvecklingsinriktade kvalifikationer som förmåga att identifiera behov av samt initiera och genomföra en yrkes- och verksam- hetsutveckling när det gäller kvalitet, produktivitet eller arbetsmiljö. 
  
 Inom kategorin uppgiftsrelaterade kvalifikationer kan psyko- motoriska kvalifikationer även omfatta perceptuell förmåga, dvs. förmåga att uppfatta att något inträffat och pga. detta handla. 
 Det är viktigt att poängtera att i verkligheten är de olika kvalifikationerna intimt sammanvävda. 
 Gordon har utvecklat sin analys generellt för kompetens och kvalifikationer i arbetslivet. Den bör dock vara tillämplig på utbildningarna inom yrkeshögskolan. Den kan användas som ett analysinstrument vid planering och utveckling av utbildningar. Den kan medverka till att deltagarna i en utbildning verkligen får möjlighet att utveckla de olika kompetenserna i ett sammanhang och till en nivå som svarar mot arbetslivets efterfrågan och individens behov. 
  
 1.4 
  
 Yrkeshögskolans karaktär och särart 
  
 Yrkeshögskolan ska vara en karriär- och utvecklingsväg för den som har ett mål för sina studier som är direkt relaterat till kvalifikationer som efterfrågas i arbetslivet. Men det kan också vara ett individuellt mål att utveckla en kunskap inom ett yrkesområde, som syftar till någon form av eget företagande. 
 För arbetslivet ska yrkeshögskolans regelverk ge en möjlighet att initiera och påverka utformningen av utbildningar med ett innehåll, som svarar mot aktuella eller förutsebara behov av arbets- kraft inom produktionen av varor och tjänster. 
 90 
  
 SOU 2008:29 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 Utbildningarna inom yrkeshögskolan ska, som nämnts, i hög grad baseras på kunskaper, färdigheter och erfarenheter som genereras och utvecklas vid produktionen av varor och tjänster. Denna kunskap är inte alltid systematiskt dokumenterad, men det betyder inte att den inte tål reflexion och analys. Det saknas ofta en traditionell vetenskaplig grund för denna kunskap och den bearbetas sällan i akademisk forskning. Kunskapen har utvecklats i olika produktionsmiljöer och utvecklas förmodligen bäst vidare där. Inte sällan handlar det om kunskap som en gång vunnits genom forskning och som vidareutvecklats i praktisk tillämpning. Utbildningarna ska, liksom alla annan offentlig utbildning i Sverige, bygga på vetenskap i betydelsen motsats till vantro, vidskepelse och kvacksalveri. 
 Yrkeshögskolans utbildningar ska vara eftergymnasiala och bygga på den grund gymnasieskolan ger. För behörighet ska krävas genomgången gymnasieskola med godkänt slutbetyg eller motsvarande kunskaper förvärvade på annat sätt. Många utbild- ningar inom yrkeshögskolan kommer att direkt bygga vidare på de kunskaper som de yrkesförberedande utbildningarna i gymnasie- skolan avses ge de studerande. Möjligheten att erbjuda yrkesutbild- ning som bygger på gymnasieskolan, men som saknar direkt grund inom en yrkesutbildning inom gymnasieskolan, ska också finnas. 
 Arbetslivets förändring med ett ökat kunskapsinnehåll i produkter och produktionsmetoder, förändrad arbetsorganisation och en utveckling mot en allt större tjänstesektor ställer nya krav på arbetskraftens kompetens. Entreprenörskap blir en allt viktigare del av kvalifikationskraven inom många sektorer i arbetslivet. Kraven på att de enskilda medarbetarna tar aktivt del i utveck- lingsarbete och det interna kvalitetsarbetet ökar. I detta perspektiv ska yrkeshögskolan kunna erbjuda utbildningar, som ger personer med en grundläggande yrkesutbildning möjlighet att bredda och fördjupa sin kunskap inom olika yrkesområden. 
 Den grundläggande yrkesutbildningen är ofta fokuserad på färdigheterna att utöva yrket och det är naturligt att så är fallet. Även yrkeshögskolan kommer utveckling av färdigheter att ha en central roll, men de ska utvecklas i ett helhetssammanhang. Det som skiljer de olika utbildningsnivåerna från varandra är att tyngd- punkterna är olika. För den grundläggande yrkesutbildningen är det en tydlig fokusering på färdighetskunskaper. För den kvalificerade yrkesutbildningen förskjuts tyngdpunkten mot för- ståelse- och förtrogenhetskunskap. 
 91 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 SOU 2008:29 
  
 Den kunskapsmässiga grunden kan då behöva breddas med moment som ingår i gymnasieskolans studieförberedande utbild- ningar. I andra fall handlar det i stället om moment som återfinns i högskolans kursutbud. Oberoende av var den teoretiska grunden hämtas är det utmärkande för utbildningar inom yrkeshögskolan, att det teoretiska innehållet inte behandlas fristående från den yrkeskarakteristiska kärnan. 
 Utbildningarna i yrkeshögskolan ska komma till stånd och utvecklas för att det finns ett behov av bestämda kvalifikationer på arbetsmarknaden. I den processen ska arbetslivet ha ett avgörande inflytande över innehållet. Det betyder också att utbildningarna måste kvalitetssäkras med utgångspunkt i arbetslivets behov och krav. Ett, men inte tillräckligt, mått är då deltagarnas ställning på arbetsmarknaden efter utbildningen. Utbildningarnas förmåga att möta arbetslivets behov av kvalifikationer är ett än viktigare kriterium på kvalitet. 
 Detta utgör också en kärnpunkt vid avgränsningen mellan högskolan och yrkeshögskolan. Högskolans utbildningar kvalitets- säkras ytterst med utgångspunkt i det internationella vetenskaps- samhällets krav. Dess utbildningar utformas  om än mot bakgrund av vilka kvalifikationer som arbetsmarknaden efterfrågar  med samma utgångspunkt, av högskolan själv. Vid utformningen av yrkeshögskolans utbildningar och deras innehåll har arbetslivet ett avgörande inflytande och dess krav är utgångspunkt vid kvalitetssäkring och utvärdering. 
 Dessa avgörande skillnader mellan yrkeshögskolan och hög- skolan utesluter självfallet inte att de kunskaper och färdigheter som en studerande eller deltagare faktiskt förvärvat inom ett system, kan bedömas, värderas och – om de är relevanta – tillgodo- räknas inom det andra systemet. Lika lite som utbildning i klassiska språk med automatik kan tillgodoräknas i en samhällsvetenskaplig eller naturvetenskaplig utbildning inom högskolan kan en utbild- ning inom yrkeshögskolan göra detta. Däremot är det rimligt att anta, att exempelvis en kvalificerad verkstadsteknisk yrkesut- bildning innehåller moment, som är möjliga att tillgodoräkna i en maskinteknisk högskoleutbildning och omvänt. 
 Genom en tydlig beskrivning av grunden för yrkeshögskolan är det min ambition att lägga grunden för framtida samarbete mellan de olika formerna av eftergymnasial utbildning. Ett sådant samarbete är nödvändigt för att uppnå en effektiv resurshållning, för att undvika onödigt förlängda utbildningstider, för att kunna 
 92 
  
 SOU 2008:29 
  
 Grunden för en yrkeshögskola 
  
 skapa flexibla utbildningsvägar och för att med minskande ungdomskullar kunna möta arbetslivets efterfrågan på kvalificerad arbetskraft. 
 93 
 2 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 2.1 
  
 Bakgrund och sammanfattning 
  
 2.1.1 
  
 Bakgrund 
  
 Enligt direktiven är behovet stort av en utredning som lämnar förslag och underlag till vilka utbildningsformer som bör finnas inom ramen för en yrkeshögskola. Direktiven uppdrar åt utredaren att lämna förslag till vilka av de utbildningar som ska sammanföras under ramverket som ska komma i fråga för statligt stöd inklusive studiestöd. 
 Direktiven anger fem utbildningsformer inom vilka det bedrivs eftergymnasial yrkesutbildning; kvalificerad yrkesutbildning, påbyggnadsutbildning inom kommunal vuxenutbildning, folkhög- skoleutbildning, kompletterande utbildning samt vissa kortare utbildningar vid universitet och högskolor. Vidare påpekas också att viss yrkesutbildning på eftergymnasial nivå förekommer inom arbetsmarknadsutbildningen. 
 I detta kapitel behandlas de fem utbildningsformerna. Arbetsmarknadsutbildningen tas inte upp särskilt eftersom den snarast är ett system för att finansiera utbildningsinsatser och sörja för deltagarnas försörjning. Utbildningen som sådan kan utgöras av upphandlade platser i reguljär utbildning, eller utbildning som anordnas särskilt på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Utöver de av direktiven angivna utbildningsformerna behandlas här också lärlingsutbildning för vuxna inom vissa hantverksområden. Lärlingsutbildningen omfattar jämförelsevis få utbildningsplatser men tas upp eftersom den i dag regleras särskilt och har en tydlig eftergymnasial och yrkesinriktad karaktär. 
 Statens åtaganden i form av statsbidrag och särskilda medel uppgår till drygt 1,4 miljarder kronor för eftergymnasial utbildning utanför högskolan, varav ungefär 1,1 miljard kronor lämnas till kvalificerad yrkesutbildning. I betänkandet Eftergymnasiala yrkes- 
 95 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 utbildningar – beskrivning, problem och möjligheter (SOU 2006:115) finns en utförlig statistik över de olika utbildnings- formerna. 
  
 2.1.2 
  
 Sammanfattning av förslagen 
  
 Förslagen innebär att merparten av de berörda utbildningarna bedöms kunna ingå i yrkeshögskolan och att formella beslut om att en utbildning ska ingå i yrkeshögskolan tas av myndigheten efter ansökan från utbildningsanordnaren. (Se avsnitt 13.1 Genom- förande). 
 Kvalificerad yrkesutbildning, påbyggnadsutbildning inom den kommunala vuxenutbildningen, kompletterande utbildning och lärlingsutbildning för vuxna i vissa hantverksyrken upphör att gälla som separat reglerade former av eftergymnasial yrkesutbildning. Utbildningar inom dessa utbildningsformer avses istället ingå i yrkeshögskolan. 
 Utbildningar inom kvalificerad yrkesutbildning, påbyggnads- utbildning och lärlingsutbildning för vuxna bedöms generellt ha goda möjligheter att motsvara yrkeshögskolans kvalitetskrav. När det gäller kompletterande utbildningar bedöms endast gruppen yrkesinriktade utbildningar ha möjlighet att ingå i yrkeshögskolan. Bedömningen av vilka som är yrkesinriktade har gjorts av Skol- verket. 
 Vissa eftergymnasiala utbildningar inom konst- och kultur- området har andra syften och förutsättningar än de som utmärker yrkeshögskolan. Dessa utvecklas därför bäst under ett särskilt regelverk, som presenteras i avsnitt 10.2. De berörda utbildning- arna finns i dag främst inom kompletterande utbildningar men ett par återfinns även inom den kommunala påbyggnadsutbildningen. 
 De eftergymnasiala yrkesutbildningarna inom folkhögskolan föreslås kunna omfattas av kvalitetssäkringssystemet samtidigt som de utgör en del av folkbildningen. 
 För korta yrkesinriktade högskoleutbildningar som har svag forskningsanknytning och inte bedöms högskolemässiga kan yrkeshögskolans kvalitetssäkringssystem vara ett alternativ till anpassning till högskolans krav. Initiativ till en sådan förändring tas av den berörda högskolan. 
 96 
 SOU 2008:29 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 Tabell 2.1 
  
 Den eftergymnasiala yrkesutbildningens omfattning 
  
 Utbildningsform 
  
 Antal anordnare 
  
 Antal utbildningar 
  
 Antal studerande 
  
 1) 
  
 221 
  
 843 
  
 2) 
  
 Kvalificerad yrkesutbildning  
 P 
  
 P 
  
 c:a 33 000  
 P  
  
 P 
  
 3) 
  
 c:a 3 000 
  
 Påbyggnadsutbildning  
 P  
  
 P 
  
 4) 
  
 99 
  
 237 
  
 c:a 5 400 
  
 Kompletterande utbildning  
 P  
  
 P 
  
 5) 
  
 94 
  
 117 
  
 c:a 4 000 
  
 Folkhögskoleutbildning  
 P  
  
 P 
  
 6) 
  
 c:a 5 200 
  
 Högskoleutbildning  
 P  
  
 P 
  
 Lärlingsutbildning för vuxna 
  
 7) 
  
 1 
  
 c:a 50 
  
 P  
 P 
  
 1) 
  
 Siffror från årsredovisningen för år 2006. 
  
 2) 
  
 Individer som varit registrerade någon period under året. Årsstudieplatser är 18 216 år 2006. 
  
 3) 
  
 Skolverkets uppgifter för år 2006. Siffrorna för kommunal påbyggnadsutbildning är något osäkra eftersom ingen samlad uppföljning finns för de utbildningar som inte får statligt stöd. 
  
 4) 
  
 Siffrorna gäller år 2006. Skolverkets redovisning av regeringsuppdrag dnr. 2007:791. 
  
 5) 
  
 Folkhögskolornas informationstjänst, Eftergymnasiala yrkesutbildningar på folkhögskola, EGY, tillhörande CSN:s avdelning B1,  
  
 (2008-02-13). 
  
 6) 
  
 Siffror för år 2005. Kort yrkesinriktad högskoleutbildning enl. SOU 2006:115. 
  
 7) 
  
 Siffror för år 2007. 
  
 2.2 
  
 Kvalificerad yrkesutbildning (KY) 
  
 2.2.1 
  
 Bakgrund 
  
 Kvalificerad yrkesutbildning startade efter beslut av riksdagen (prop. 1995/96:145) som försöksverksamhet år 1996. Proposi- tionen utgick från betänkandet Yrkeshögskolan (SOU 1995:38) som föreslog att en Yrkeshögskola skulle inrättas för kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning. Riksdagen beslutade år 2000 att verksamheten skulle permanentas (prop. 2000/01:63). 
  
 KY-utbildningarna 
  är i dag volymmässigt den klart största utbildningsformen av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna och när yrkeshögskolan startar kommer de att utgöra en mycket stor del av verksamheten. 
 Av  
 KY-myndighetens 
  årsredovisning för år 2006 framgår att det då pågick 843 utbildningar hos 221 olika anordnare. Under år 2006 har verksamheten omfattat 18 216 årsstudieplatser och totalt fanns 32 562 individer registrerade någon period under året i kvalificerad yrkesutbildning. Under samma år påbörjade 12 772 individer en ny utbildning och 10 223 avslutade en utbildning. Denna verksamhet har täckts av det tilldelade anslaget. 
 För år 2006 anvisade riksdagen 1 005 957 tkr under anslaget till kvalificerad yrkesutbildning. Anslagsbelastningen var detta år 1 004 302 tkr. En fördelning av medlen på anordnare visar att 
 97 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 primärkommunernas andel uppgår till 44,7 procent och privata anordnare 37,7 procent. Resten fördelas på övriga organisationer, landsting och högskolor. 
 Platsernas fördelning på utbildningsområden visar att företags- ekonomi, handel  administration står för 23 procent, teknik  teknisk industri 15 procent, personliga tjänster 11 procent, hälso- och sjukvård 9 procent. Övriga områden varierar mellan 18 %. 
 Fördelningen av utbildningar på regioner visar att av de 843 utbildningarna finns 166 i Västra Götalands län, 129 i Stockholms län och 112 i Skåne län. Övriga län varierar mellan 10 i Norrbottens län och 42 i Blekinge län. Gotland har ingen utbildning. 
 Det starka trycket från anordnare som ansöker om att starta  
 KY-utbildning 
  visar inte på någon avmattning. Av 2007 års ansök- ningar som var 534 kunde myndigheten bevilja 97. Av  
 KY-myndig- 
  hetens årsredovisning för år 2006 framgår det att till varje utbild- ningsplats är det 2,9 sökande. 
  
 2.2.2 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Mitt förslag: 
 Pågående och beslutade utbildningar fullföljs enligt hittills gällande regler och de av Myndigheten för kvalificerade yrkesutbildning fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndig- heten för yrkeshögskolan den 1 juli år 2009. Myndigheten för yrkeshögskolan får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom yrkeshögskolan. 
 De kvalificerade yrkesutbildningar regleras genom ett regelverk som i väsentliga delar överensstämmer med de författningar som föreslås gälla för utbildningar inom ramverket yrkeshögskolan. 
 Det blir Myndighetens för yrkeshögskolan uppgift att inom ramen för kvalitetssäkringssystemet göra bedömningar om KY- utbildningar uppfyller kraven för utbildning inom yrkeshögskolan. En sådan bedömning sker vid prövning av ansökan om statsbidrag. Möjligheten för utbildningar som får avslag på statbidragsansökan, kan ändå ingå i yrkeshögskolan genom att de omfattas av kvalitets- säkringssystemet. 
 98 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 2.3 
  
 Påbyggnadsutbildning 
  
 2.3.1 
  
 Bakgrund 
  
 Påbyggnadsutbildningarna kan i många fall följas tillbaka till specialkurser och högre specialkurser som fanns i gymnasieskolan före 1991 års gymnasiereform (prop. 1990/91:85 Växa med kun- skaper). Därefter har utbildningarna anordnats inom den kommunala vuxenutbildningen. I kraft av övergångsbestämmelser till skollagen (1985:1100) och senare med stöd av särskild reglering, har de anordnande kommunerna kunnat kräva interkommunal ersättning från elevernas hemkommuner. År 2002 disponerade Skolverket efter beslut av regeringen 8 519 platser med riksintag, att fördelas efter ansökan enligt förordningen (2002:1012) om kommunal vuxenutbildning. Utbildning enligt fyra nationellt fastställda påbyggnadsutbildningar kunde ingå i ramen för den fast- ställda kvoten för riksrekrytering. Därutöver fanns den nationellt fastställda ramkursplanen för teknikerutbildning, som var riks- rekryterande men där ansökan inte behövde göras till Skolverket. 
 Systemet reformerades år 2005 genom att huvuddelen av påbyggnadsutbildningarna omvandlades och överfördes till den kvalificerade yrkesutbildningen. Några få omvandlades till kompletterande utbildning respektive folkhögskolekurs. Ett mindre antal utbildningar flertalet med lokalt fastställda kursplaner, som inte var lämpliga att föra över till någon annan skolform, fick kvarstå som påbyggnadsutbildningar inom kommunal vuxen- utbildning, men med statlig finansiering. Möjligheten för en kommun att anordna och själv finansiera påbyggnadsutbildning kvarstod efter 2005 års reform. För att stimulera utbildning av personal inom vissa bristområden fastställde Skolverket, på regeringens uppdrag, några nationella kursplaner, bl.a. för utbild- ning till barnskötare och tandsköterska. 
 Skolverket beslutar om statsbidrag med stöd av förordningen (2005:676) om statsbidrag till viss påbyggnadsutbildning. I sam- band med reformen justerades det generella statsbidraget till kom- munsektorn. 
 Av förordningen framgår bl.a. riktlinjer för beslut om stats- bidrag till en påbyggnadsutbildning: 
 Statsbidrag får lämnas till kommuner och landsting för påbygg- nadsutbildningar som utöver vad som följer av bestämmelserna i 
 99 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 skollagen (1985:1100) och förordningen (2002:1012) om kom- munal vuxenutbildning 
  
 bedrivs i samverkan mellan flera kommuner eller landsting, 
  
 anordnas i samråd med företag, organisationer eller andra sammanslutningar som är verksamma inom de branscher som utbildningarna är avsedda för, och 
  
 är inriktade antingen mot ett yrkesområde där behovet av yrkes- utbildad arbetskraft inte tillgodoses på annat sätt eller är av sär- skild betydelse när det gäller att ta till vara angelägna kulturella värden och det svenska kulturarvet. 
  
 En förutsättning för statsbidrag är att behöriga sökande från andra kommuner tas emot på samma villkor som sökande från den kom- mun som anordnar utbildningen. Motsvarande gäller om ett lands- ting anordnar utbildningen. 
 Av Skolverkets föreskrifter för lokalt inrättade påbyggnads- utbildningar framgår t.ex. följande. 
  
 Det ska finnas en utbildningsplan som beskriver utbildningens syfte och karaktär. 
  
 Av utbildningsplanen ska framgå hur kartläggningen av arbets- marknadens behov har skett och hur samverkan med arbetslivet utformas. 
  
 Utbildningen ska omfatta minst 200 verksamhetspoäng, mot- svarande tio veckors heltidsstudier. 
  
 Utbildningen får omfatta högst 1 200 verksamhetspoäng, mot- svarande sextio veckors heltidsstudier. 
  
 Utbildningen ska vara kursindelad för att den lättare ska kunna erbjudas i flexibla former. 
  
 Utbildningsplanen ska registreras hos Skolverket, som också ger utbildningen en studievägskod. 
  
 100 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 2.3.2 
  
 Volymer och statsbidrag 
  
 Tabell 2.2 
  
 Påbyggnadsutbildningar med lokal kursplan och statsbidrag år 
  
 2007 
  
 Utbildning 
  
 Platser 
  
 Omfattning 
  
 Statsbidrag/plats 
  
 Anläggningsmaskinteknik 
  
 16 
  
 400 
  
 47 500 
  
 Bilsystemteknik 
  
 16 
  
 800 
  
 100 000 
  
 Dans med folklig inr. Falun 
  
 8 
  
 800 
  
 100 000 
  
 Flygtekniker 
  
 76 
  
 800 
  
 165 000 
  
 Internationell rörsvetsare 
  
 20 
  
 800 
  
 95 000 
  
 Motorcykelmekaniker 
  
 14 
  
 800 
  
 60 000 
  
 Musik Falun 
  
 36 
  
 800 
  
 100 000 
  
 Möbel och inredningssnickare 
  
 16 
  
 800 
  
 80 000 
  
 Möbeltapetsering 
  
 8 
  
 800 
  
 80 000 
  
 Service och underhåll, vind- 
  
 16 
  
 800 
  
 80 000 
  
 kraftverk 
  
 Sömnad vävning 
  
 24 
  
 800 
  
 90 000 
  
 Textil mode design 
  
 16 
  
 1 200 
  
 80 000 
  
 Trafikflygare 
  
 25 
  
 800 
  
 280 000 
  
 Trädgårdsanläggning 
  
 16 
  
 440 
  
 33 750 
  
 Yrkesvävare 
  
 10 
  
 800 
  
 55 000 
  
 Anm. Omfattningen anges i verksamhetspoäng. 20 verksamhetspoäng omfattar en veckas heltids- studier enligt förordning (2002:1012) om kommunal vuxenutbildning 
 Tabell 2.3 Påbyggnadsutbildningar med nationell kursplan och statsbidrag år 2007 
  
 Utbildning 
  
 Platser 
  
 Omfattning 
  
 Statsbidrag/plats 
  
 Barnskötare 
  
 156 
  
 800 
  
 39 000 
  
 Elinstallation allmän 
  
 46 
  
 400 
  
 25 000 
  
 behörighet 
  
 Trafiklärare 
  
 157 
  
 1 200 
  
 150 000 
  
 Yrkesförare gods- 
  
 312 
  
 800 
  
 100 000 
  
 transporter 
  
 Yrkesförare person- 
  
 480 
  
 300 
  
 50 625 
  
 transport, buss 
  
 Totalt fördelar Skolverket ca. 100 miljoner kronor till påbyggnads- utbildningar. I budgeten för år 2008 har regeringen anslagit ytter- ligare 40 miljoner kronor för statsbidrag till vissa påbyggnads- utbildningar, medlen ska i första hand gå till tandsköterske- utbildning. Antalet intagningsplatser varierar något, men ca 1 200 deltagare börjar varje år någon påbyggnadsutbildning. 
 101 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 Under år 2007 har nya nationella kursplaner fastställts, nämligen för elevassistent, tandsköterska och yrkesförare, godstransporter. 
 Påbyggnadsutbildningar utan statsbidrag. 
 För de påbyggnadsutbildningar som inte har statsbidrag är det statistiska underlaget mycket osäkert. Skolverket har uppgift om vilka utbildningar som är registrerade. Däremot finns inga säkra uppgifter om vilka utbildningar som verkligen har startats. I Skol- verkets statistik redovisas deltagarna i påbyggnadsutbildningar på kursnivå och inte som deltagare i en sammanhållen utbildning. Antal deltagare och kostnader för utbildningarna är därför svårt att bedöma. Skolverket gör en bedömning att det år 2007 var 1 100 deltagare i kommunalt finansierad påbyggnadsutbildning. 
 Exempel på påbyggnadsutbildningar med lokalt fastställda kurs- planer utan statsbidrag är enligt huvudmannens uppgift till Skol- verket 
 Tabell 2.4 Påbyggnadsutbildningar med lokal kursplan utan statsbidrag 
  
 Ambulanssjukvård, 
  
 Lackeringsteknik, 
  
 Behörig frisör, 
  
 Ledarskap inom handel, 
  
 Bergarbetare, 
  
 Maskinförare, 
  
 Bild och form, 
  
 Medicinsk dokumentation, 
  
 Damskrädderi, 
  
 Medicinsk sekreterare, 
  
 Elevassistent, 
  
 Omsorgsassistent – vårdare, 
  
 Fastighetstekniker, 
  
 Omvårdnad  
 -omsorg-demens, 
  
 Frisör, 
  
 Plåtteknik, 
  
 Glashantverk, 
  
 Produktionsledning bygg, 
  
 Herrskrädderi, 
  
 Restaurangkock, 
  
 Hotell och konferens, 
  
 Tandsköterska, 
  
 Hunden som yrke steg 2, 
  
 Travhästskötare, 
  
 Hundinstruktör, 
  
 Träteknik, 
  
 Hälsostrategier för äldre, 
  
 Undersköterska- akutsjukvård, 
  
 Hästpedagog, 
  
 Vidareutbildning skötare, 
  
 Konfektionsteknik, 
  
 Vårdadministratör/läkarsek 
  
 102 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 2.3.3 
  
 Påbyggnadsutbildningar i yrkeshögskolan 
  
 Mitt förslag: 
 Pågående och beslutade utbildningar fullföljs enligt hittills gällande regler och de av Skolverket fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndigheten för yrkeshögskolan den 1 juli 2009. Myndigheten för yrkeshögskolan får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom yrkeshög- skolan. 
 Påbyggnadsutbildning är i dag i allt väsentligt en eftergymnasial utbildningsform, som anordnas inom den kommunala vuxenut- bildningen. Utbildningarna är relativt korta, en till tre terminer. De har inte sällan startats med utgångspunkt i en uttalad efterfrågan från en lokal eller regional arbetsmarknad. En del har emellertid tillkommit snarare för att ta vara på en unik lärarkompetens i en kommun eller för att locka elever från andra kommuner, än för att tillgodose att behov på arbetsmarknaden. De flesta av de sist- nämnda försvann dock i samband med 2005 års avveckling av rätten till interkommunal ersättning. 
 Företrädare för arbetslivet har i varierande omfattning haft inflytande på innehållet i utbildningarna. Omfattningen av arbets- livets medverkan vid genomförandet av utbildningen i form av arbetsintegrerat lärande varierar mycket. Möjlighet för arbetslivet att kontinuerligt påverka innehållet i utbildningen genom repre- sentation i ledningen saknas, eftersom all kommunal vuxenut- bildning styrs av en politisk sammansatt nämnd eller styrelse. 
 Möjligheten för påbyggnadsutbildningarna att utveckla arbets- livsanknytningen är emellertid goda och många har redan en lokal och regional förankring på arbetsmarknaden. De har också goda förutsättningar att omfattas av yrkeshögskolans kvalitetssäkrings- system. De flesta påbyggnadsutbildningar bör efter en anpass- ningsperiod kunna uppfylla kriterierna för utbildningar inom yrkeshögskolan. 
 Ansvaret för påbyggnadsutbildningarna bör därför övertas av Myndigheten för yrkeshögskolan den 1 juli år 2009 och pågående utbildning fullföljas enligt de beslut som Skolverket fattat. Myndigheten för yrkeshögskolan får pröva ansökningar från huvudmannen om fortsatt verksamhet inom yrkeshögskolan. 
 103 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 2.3.4 
  
 Påbyggnadsutbildningar som inte ska vara yrkeshögskoleutbildningar 
  
 Mitt förslag: 
 Förarutbildningarna för buss och godstransporter ska bedrivas som gymnasiekurser inom kommunal vuxenutbildning. 
 Det finns ett litet antal påbyggnadsutbildningar som inte kommer att kunna anpassas så att de uppfyller kraven för att ingå i yrkes- högskolan. 
 Utbildningarna till bussförare är för korta för att passa in i yrkeshögskolan. De är inte heller eftergymnasiala till sin karaktär. Möjlighet finns att gå igenom en förarutbildning hos en privat trafikskola, utan att krav ställs på en genomförd gymnasieut- bildning. Motivet för att de anordnas som påbyggnadsutbildning och inte i gymnasieskolan är ålderskravet på 20 år. Ett av skälen för det statliga stödet till utbildningarna är den stora efterfrågan på förare. 
 Utbildningen till Yrkesförare, godstransporter motsvarar inne- hållsmässigt till stora delar transportteknisk inriktning av fordons- programmet i gymnasieskolan. Yrkesförarutbildningarna bör fort- sättningsvis genomföras som yrkeskurser inom den kommunala vuxenutbildningen. 
 Medel motsvarande dem som nu utgår till kommuner som anordnar förarutbildningarna bör i stället tas upp i det generella statsbidraget till kommunerna. 
 Påbyggnadsutbildningar som förs till konst och kulturutbildningar 
 Mitt förslag: 
 Pågående och beslutade utbildningar fullföljs enligt hittills gällande regler och de av Skolverket fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndigheten för yrkeshögskolan den 1 juli 2009. Myndigheten för yrkeshögskolan får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom regelverket för konst och kulturutbildningar. 
 Vissa påbyggnadsutbildningar har en konstnärlig eller kulturell karaktär snarare än en yrkesinriktad. Dessa utbildningar har bättre förutsättningar att fortsätta och utvecklas utanför yrkeshögskolan. 
 104 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 Påbyggnadsutbildningarna Dans med folklig inriktning (WES117), Musikutbildning i Falun (WES100), Yrkesvävare (WHV101),  
 Sömnad-vävning 
  (WHV137) och Textil mode design (WHV147) bedömer jag inte bör ingå i yrkeshögskolan. Resursmässigt bör de föras till regelverket för konst- och kulturutbildningarna och prövas mot de kvalitetskriterier som ska gälla för dessa utbild- ningar. 
  
 2.4 
  
 Kompletterande utbildningar 
  
 2.4.1 
  
 Bakgrund 
  
 Kompletterande utbildningar drivs av en enskild huvudman och stöds i viss utsträckning av staten. Anordnarna har rätt att ta ut elevavgifter i skälig omfattning. De kompletterande utbildningarna regleras i förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Administrativt hanteras utbildning- arna av Skolverket. 
 En kompletterande utbildning utgör antingen ett komplement till gymnasieskolan eller har lägst genomgången gymnasieskola, gymnasiesärskola eller viss yrkeserfarenhet som antagningskrav. 
 En utbildning kan åtnjuta statligt stöd i tre kombinationer, i form av 
  
 statlig tillsyn, 
  
 statlig tillsyn och berättiga till studiestöd, eller 
  
 statlig tillsyn, berättiga till studiestöd och statsbidrag. 
  
 Några få utbildningar får statsbidrag utan att berättiga till studie- stöd. 
 Det statliga stödet beror på om utbildningen anses  
 värdefull  
 eller  
 särskilt värdefull från nationell synpunkt 
 . Om utbildningen anses värdefull kan den berättiga till studiestöd om den anses särskilt värdefull kan den även ges statsbidrag. Utbildningen anses värdefull om den ökar tillgången på värdefull yrkesskicklighet inom ett yrke som det finns ett nationellt behov av och om den leder till ett arbete, kompetensutvecklar eller förbereder för studier. 
 Utbildningen anses som särskilt värdefull om den ger en särskilt kvalificerad kompetens inom ett yrkesområde och tillgodoser behov inom smala yrkesområden eller leder fram till udda yrken. Utbildningen anses även som särskilt värdefull om den bidrar till 
 105 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 att bevara traditionell yrkeskunskap, till att bevara det svenska kulturarvet eller till att utveckla en ny kunskap inom ett framtids- yrke. 
 Kompletterande utbildning ges inom områdena: Dans, teater och musik; Design, mode; Djurvård; Ekonomi, konsument- ekonomi; Kommunikation och media; Flyg; Hantverk; Hudvård, hårvård; Hälsa, friskvård; Konst samt Teknik. 
 I dag finns cirka 230 olika utbildningar inom denna utbildnings- form. Ungefär 5 400 personer studerar på en kompletterande utbildning. Och det finns cirka 100 utbildningsanordnare. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 Statsbidrag utgår till hantverksutbildningarna med nära 52 mil- joner kronor. Konstutbildningarna erhåller statsbidrag med drygt 43 miljoner kronor. Den totala utgiften för statsbidrag för komp- letterande utbildning är drygt 141 miljoner kronor. 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
  
 Nästan alla utbildningsanordnare tar ut en avgift från de stude- rande. I genomsnitt utgör avgiften cirka en fjärdedel av den totala utbildningskostnaden. 
  
 2.4.2 
  
 Kompletterande utbildning i tre kategorier 
  
 Mitt förslag: 
 Pågående och beslutade  
 yrkesinriktade  
 kompletterande utbildningar fullföljs enligt hittills gällande regler och de av Skolverket fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndigheten för yrkeshögskolan den 1 juli 2009. Myndigheten för yrkeshögskolan får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom yrkeshögskolan. 
 Högskoleförberedande  
 respektive  
 kulturarvsbevarande  
 utbild- ningar förs till ett nytt regelverk för konst- och kulturutbildning. (Se avsnitt 10.2). 
  
 De kompletterande utbildningarna finns i dag inom vitt skilda utbildningsområden och förbereder för såväl fortsatt utbildning som för arbetslivet. De har olika förutsättningar och syften. För att 
  
 1 
  
 TP PT  
 Siffror för år 2006. Skolverkets redovisning av regeringsuppdrag, dnr. 2007:791. 
  
 2 
  
 TP PT  
 Preliminär fördelning för år 2007 enligt Skolverkets lägesbedömning, dnr. 2007:1033. 
 106 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 de ska kunna hanteras under villkor som bäst passar respektive utbildning är det ändamålsenligt att dela in dem i tre kategorier: 
 1. Yrkesinriktade utbildningar 
 Utbildningar som förbereder för arbetsmarknaden och sannolikt leder till arbete/försörjning. 
 2. Högskoleförberedande utbildningar 
 Utbildningar inom främst fri konst, musik och teater som huvud- sakligen förbereder för högre konstnärlig utbildning. 
 3. Kulturarvsbevarande utbildningar 
 Utbildningar som bevarar en kulturhistoriskt värdefull kunskap inom ett yrkes- eller kulturområde men som inte nödvändigtvis leder till arbete/försörjning. 
 En preliminär fördelning av utbildningarna på de tre grupperna har gjorts i samarbete med Skolverket. En fullständig förteckning över utbildningarna finns i bilaga 4. 
 Den förstnämnda gruppen,  
 yrkesinriktade utbildningar 
 , bör kunna passa in i yrkeshögskolan. Dessa utbildningar har i nuvarande ordning fått stöd på grunder som motiveras av arbetsmarknads- relevans. I en del fall krävs dock troligen att samspelet med arbets- livet fördjupas på ett eller flera områden. Även i andra avseenden behöver många utbildningar utvecklas och anpassas till det nya regelverket. Exempel på utbildningar i denna grupp är dansarut- bildning, utbildning i grafisk design, skrädderi och ljudteknik. 
 Den andra gruppen utbildningar,  
 högskoleförberedande konst- närliga utbildningar 
 , bör styras av andra kvalitetskriterier än yrkes- högskolans för att kunna fortleva. Denna bedömning grundas främst på att utbildningarna huvudsakligen avses förbereda för högskolestudier och syftar inte i första hand till att möta arbets- marknadens behov. Det utesluter inte att enskilda elever kan ha andra mål för sina studier än fortsatt utbildning. I praktiken är studier vid en kompletterande utbildning en förutsättning för att bli antagen till någon av de konstnärliga högskoleutbildningarna. Således har dessa konstnärliga högskoleförberedande utbildningar en låg arbetsmarknadsrelevans och kan knappast engagera arbets- livet på det sätt som krävs i yrkeshögskolan. Exempel på utbild- ningar inom denna kategori är konstnärlig grundutbildning, musik- utbildning, teaterlinje och operastudio. 
 107 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 Även den tredje gruppen,  
 kulturarvsbevarande utbildningar 
 , bör staten stödja på andra grunder än arbetsmarknadsrelevans. Med kulturarvsbevarande menas här utbildningar som är bärare och för- medlare av ett svenskt kulturarv, som det är ett nationellt intresse att bevara och stödja. Denna grupp är förhållandevis liten. Exempel på utbildningar i denna kategori är folklig väv och distans- utbildningar i Folklig sång och Nyckelharpsspel. 
  
 I avsnitt 10.2 presenteras ett förslag till ett nytt regelverk för högskoleförberedande konstnärliga utbildningar och kulturarvsbe- varande utbildningar. 
  
 2.4.3 
  
 Utbildningar på gymnasial nivå 
  
 I nuvarande ordning har utbildningens nivå avgjorts indirekt genom Skolverkets beslut om studiestöd. Skolverket har haft en större ram att fördela när det gäller studiestödsplatser på gymnasial nivå än för eftergymnasial nivå. I själva verket är behörighetskravet för tillträde till merparten av utbildningarna genomgången gymnasieskola eller motsvarande. Flertalet utbildningar som berättigar till studiestöd på gymnasial nivå är i gag alltså efter- gymnasiala. Ett fåtal utbildningar kan dock bedömas vara de facto gymnasiala. 
 De utbildningar som inte har eftergymnasial karaktär bör inte hanteras i detta sammanhang utan inom gymnasieskolan och komvux. Det är enligt skollagen (1985:1100) möjligt att inom komvux anordna utbildning som är av gymnasial karaktär, även om den inte motsvaras av en kursplan inom gymnasieskolan. Förslag som inom kort läggs fram av Gymnasieutredningen (dir. 2007:8) och utredningen En fristående vuxenutbildning (dir. 2007:32) bör  enligt vad jag erfarit  underlätta en sådan lösning. 
  
 2.4.4 
  
 Kortkurser 
  
 Några utbildningsanordnare, Sätergläntan, Handarbetets Vänner och Williams institutet, anordnar vid sidan av längre utbild- ningar också korta kurser, som erhåller statsbidrag som komp- letterande utbildning. Dessa korta kurser passar inte in i det generella regelverk som föreslås och det är svårt att anpassa detta så att kortkursverksamheten skulle innefattas, utan att den upp- 
 108 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 stramning som eftersträvas skulle gå förlorad. Man bör därför pröva om utbildningarna i stället kan anordnas inom folkbild- ningens ram eller om de bör stödjas direkt av regeringen genom verksamhetsbidrag. 
  
 2.5 
  
 Folkbildning 
  
 2.5.1 
  
 Yrkesutbildning i folkbildningen 
  
 Folkbildning kännetecknas av att utbildningsformen är fri och frivillig. Folkbildningsaktörerna ska själva formulera mål och bestämma innehåll i utbildningen. Staten stöder folkbildningen genom statsbidrag enligt förordningen (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen. Folkbildningsrådet som är en ideell förening fördelar anvisade medel till folkhögskolor och studieförbund. 
 Folkhögskolorna har kurser på olika nivåer och med olika inriktningar. De långa kurserna varar från en termin upp till flera år. Dessa delas in i så kallade allmänna eller särskilda kurser. De allmänna kurserna är på grundskolenivå eller gymnasial nivå. De gymnasiala kurserna kan ge behörighet till högskolestudier. De särskilda kurserna har en uttalad yrkes- eller ämnesinriktning, t.ex. i musik, mediekunskap, konsthantverk, teater, språk, friskvård, turism. 
 Centrala studiestödsnämnden (CSN) har i studiestöds- hänseende definierat några av de särskilda kurserna som yrkesin- riktade och på eftergymnasial nivå. Det handlar om sammanlagt ungefär 120 särskilda kurser. De mest frekventa inriktningarna är: 
 Fritidsledarutbildning (22 skolor) 
 Journalist/Media (12 skolor) 
 Musiker/kantor (10 skolor) 
 Idrott/Hälsa (10 skolor) 
 Tolkutbildning (7 skolor) 
 Behandlingspedagog (4 skolor) 
 Antalet deltagare på de särskilda kurserna uppgår varje termin till cirka 13 500. Antalet deltagare som får studiestöd på efter- gymnasial nivå är knappt 4 000 per år. Av budgetpropositionen för 2008 framgår att 4 225 personer fanns i folkhögskolans efter- gymnasiala yrkesutbildning år 2006. 
 109 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 All undervisning inom folkhögskolan är avgiftsfri för de stude- rande. 
  
 2.5.2 
  
 Andra utbildningsformer inom folkhögskolan 
  
 Kvalificerad yrkesutbildning 
 10 folkhögskolor anordnade år 2007 sammanlagt 14 kvalificerade yrkesutbildningar (KY). Det handlade om utbildning till exempel- vis behandlingspedagog, kantor och medieproducent. Dessa utbild- ningars innehåll överlappar delvis folkhögskolekurser med samma inriktning. Utbildningarnas uppläggning skiljer sig åt, eftersom utbildningar som finansieras med statsbidrag från  
 KY-myndigheten 
  bland annat har krav på en längre period av lärande i arbete. 
 Vid folkhögskolor som kunnat överföra yrkesinriktade särskilda kurser till  
 KY-utbildning, 
  frigörs folkbildningsmedel för mot- svarande antal deltagarveckor. Skolorna får då möjlighet att använda volymbidraget från Folkbildningsrådet till andra utbild- ningar. Systemet utökar därmed i praktiken folkhögskolornas verk- samhet. 
 Påbyggnadsutbildning 
 I samband med att de interkommunala ersättningarna för kommunala påbyggnadsutbildningar (PU) avvecklades år 2005 överfördes flertalet PU till KY, en till högskolan och ett par till folkhögskolan. Ungefär 100 utbildningsplatser i före detta påbygg- nadsutbildning finns nu i stället i folkhögskoleutbildning vid Mora folkhögskola (vård) och Geijerskolan (hantverk, teater, rockmusik etc.). Dessa utbildningar finansierades fram till och med år 2007 med ett riktat statsbidrag till anordnarna. Från och med år 2008 ingår bidraget i folkbildningens allmänna anslag. 
 SAGA 
  
 SAGA-verksamheten 
  (särskild utbildningssatsning inom aktivitets- garantin) pågick mellan åren 2002 och 2007 och hade totalt cirka 30 000 deltagare vid 130 folkhögskolor. Syftet var att ge långtids- arbetslösa de baskunskaper som krävs för att påbörja yrkes- 
 110 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 inriktade studier eller för att återgå till arbetslivet. Utbildningen innehöll studier i kärnämnen och jobbsökaraktiviteter. AMS finansierade utbildningen och Folkbildningsrådet fördelade medlen. Merparten av  
 SAGA-kurserna 
  var separata skräddarsydda kurser men viss  
 SAGA-verksamhet 
  integrerades i folkhögskolornas ordinarie utbud. 
 En utvärdering av  
 SAGA-verksamheten 
  tyder på att folk- högskolornas kultur med fördel kan sammanflätas med en arbets- marknadsinriktad kultur. Samverkan mellan folkhögskolorna och arbetsförmedlingarna har förbättrats under åren och ansågs år 2007 av folkhögskolorna själva vara väl utvecklad. 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
  
 2.5.3 
  
 Folkbildning i yrkeshögskolan 
  
 Mitt förslag: 
 Eftergymnasiala yrkesutbildningar inom folkhögskolan bör efter ansökan och prövning kunna omfattas av yrkeshögskolans kvali- tetssäkringssystem. 
 Givet folkbildningens syfte och mål finns det inget utrymme för staten att styra folkhögskolornas utbildningsinnehåll. Däremot kan skolorna erbjudas möjlighet att utbildningen kvalitetssäkras inom yrkeshögskolan. Varje folkhögskola erbjuds möjligheten att för varje enskild yrkesutbildning ansöka hos Myndigheten för yrkes- högskolan, att utbildningen ska omfattas av yrkeshögskolans kvalitetssäkringssystem. 
 En sådan åtgärd skulle innebära en inskränkning av folk- högskolans frihet att själv reglera utbildningen. Samma villkor om exempelvis arbetslivsanknytning och ledning skulle gälla för dessa utbildningar som för övriga utbildningar inom yrkeshögskolan. Utbildningens uppläggning och verksamhetsformer eller eventuella ideologiska profil skulle dock inte behöva påverkas. 
 De utbildningar som nu karaktäriseras som eftergymnasiala yrkesutbildningar och berättigar till studiestöd som sådana och som omfattar cirka 4 000 studieplatser skulle i princip kunna kvalitetssäkras inom yrkeshögskolan. Varje utbildning måste dock prövas av Myndigheten för yrkeshögskolan. För ett godkännande skulle sannolikt i flertalet fall ett ökat formellt inflytande över 
  
 3 
  
 TP PT  
 Arbetslinjen inom folkhögskolesatsningen, uppföljning av SAGA 2007 (Folkbildningsrådet och Ramböll management). 
 111 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 verksamheten från berörda delar av arbetslivet behöva utvecklas. Folkbildningsrådet bedömer att ytterligare några utbildningar skulle kunna vara aktuella utöver dem som i dag är klassade som eftergymnasiala yrkesutbildningar. Det gäller främst utbildningar till församlingspedagog. 
 Finansiering av folkhögskoleutbildning inom yrkeshögskolan 
 Kostnaden för de folkhögskoleutbildningar som bedöms kunna passa in i yrkeshögskolan kan uppskattas till ca 270 miljoner kronor per år. Det finns två huvudalternativ för hur dessa utbild- ningar,  
 om  
 de fördes in i yrkeshögskolan, skulle kunna finansieras. Det första är att de även fortsättningsvis finansieras från folkbild- ningsanslaget och yrkeshögskolan endast står för kvalitets- säkringen. Det andra är att motsvarande medel förs över från folk- bildningsanslaget till yrkeshögskolan. Det sistnämnda alternativet är dock knappast realistiskt sett i ett folkbildningsperspektiv. Det är inte rimligt, att en enskild folkhögskola ska kunna besluta om att minska den totalram som anvisats för folkbildningsverksamhet. 
 Däremot skulle det kunna gagna folkbildningen, att dess yrkes- utbildningar granskas och kvalitetssäkras inom ramen för yrkes- högskolan. Visserligen skulle detta innebära krav på ett externt inflytande över utbildningarna, som kan upplevas som främmande inom folkbildningen. Å andra sidan företräder rörelsefolkhög- skolornas huvudmän inte sällan det arbetsliv, som utbildningarna är inriktade mot. Landstingsskolorna utbildar inte minst för den kommunala sektorns behov. Ett vidgat inflytande över utbild- ningarna från arbetslivet skulle därmed, i praktiken, inte nämnvärt inskränka skolans frihet. 
 Om yrkeshögskolan får hög status hos avnämare och studer- ande, bör detta i sig vara en drivkraft för folkhögskolorna att söka kvalitetssäkring inom yrkeshögskolan. Vissa utbildningar är dock så välrenommerade att de möjligen inte anser sig behöva någon ytterligare kvalitetsstämpel. Möjligheten att via prövning mot yrkeshögskolans kriterier berättiga till studiestöd på eftergymnasial nivå kan möjligen innebära ett incitament att söka om yrkes- högskolestatus. 
 112 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 Studiestödsfrågan 
 Förslagen i detta betänkande innebär, som nämnts, bland annat att utbildning inom yrkeshögskolan ska berättiga till studiestöd på eftergymnasial nivå. För folkhögskolans utbildningar prövar i dag CSN på vilken nivå utbildningen kan anses ligga i ett studie- stödssammanhang. 
 Kraven på en likvärdig och enhetlig bedömning av dessa frågor skulle kunna tala för, att den nuvarande ordningen ersätts med ett system där Myndigheten för yrkeshögskolan avgör frågan, genom att pröva om utbildningen kan godtas som utbildning inom yrkes- högskolan. Rätten till studiestöd som eftergymnasial yrkes- utbildning skulle alltså kopplas till godkännande inom yrkeshög- skolan. 
 Mot detta talar dock, att det inom folkbildningen kan finnas yrkesutbildningar på eftergymnasial nivå, som är av god kvalitet, men där det ideologiska motståndet mot ett inflytande för arbets- livet av det slag yrkeshögskolan förutsätter skulle skapa konflikter. Svårigheterna att rekrytera deltagare till utbildningarna utan ett adekvat studiestöd skulle tvinga fram nedläggning eller anpassning till yrkeshögskolans krav. Risken är att utbudet av eftergymnasial yrkesutbildning därför skulle minska. 
  
 2.6 
  
 Kort yrkesinriktad högskoleutbildning 
  
 Mitt förslag: 
 Viss kort högskoleutbildning kan erbjudas en bättre möjlighet till utveckling och bättre anpassning till arbetslivets behov inom yrkes- högskolan än genom forskningsanknytning och anpassning till högskolans kvalitetsnormer. 
 Enligt direktiven ska förslag lämnas till hur eftergymnasiala yrkes- utbildningar utanför högskolan ska sammanföras under ett gemen- samt ramverk benämnt yrkeshögskolan. Det finns alltså inget uttryckligt uppdrag att i detta sammanhang se över högskoleutbild- ningarna. Inom högskolan finns emellertid ett antal korta (högst tvååriga) yrkesinriktade högskoleutbildningar. En del har till- kommit med stöd av beslutet om att införa yrkeshögskoleexamen i högskolan (prop. 2001/02:15). De är till sin karaktär ofta snarlika 
 113 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 bl.a.  
 KY-utbildningar. 
  För den enskilde studerande utgör de inte sällan alternativ till utbildning utanför högskolan. 
 Företrädare för några lärosäten har vittnat om svårigheten att anpassa vissa kortare yrkesutbildningar till högskolans regelverk och kvalitetskriterier. För att passa in i den examensordning som formas på grundval av  
 Bologna-processen 
  ökar kraven på en för- längning och fördjupning av utbildningen. Högskoleverkets slut- rapport om kvalitetsgranskningarna åren  
 2001-2006 
  tar upp vissa förslag till systemförbättringar (2007:31 R, s. 89). Verket påpekar att inom universitet och högskolor ges en rad korta yrkesinriktade utbildningar, där den vetenskapliga grunden inte alltid är uttalad eller ens önskvärd. I rapporten framförs att denna typ av utbild- ningar kanske bäst kommer till sin rätt i andra utbildnings- anordnares regi. Högskoleverket uppmanar därför regeringen att tydliggöra gränserna mellan utbildningsanordnare på efter- gymnasial nivå. 
 Högskolor och universitet har en långtgående autonomi när det gäller utbildningsutbud och utbildningarnas innehåll. Vissa utbild- ningar kan därför inte föras över till en annan utbildningsform genom regeringsbeslut. Däremot kan lärosätena erbjudas möjlighet, att aktualisera en överföring av viss utbildning till yrkeshögskolans kvalitetssäkringssystem. Ett sådant initiativ kan lärosätet ta exempelvis genom att i budgetunderlaget föreslå en överföring. 
 Möjligheten finns också för lärosätena att till Myndigheten för yrkeshögskolan direkt ansöka om medel för yrkeshögskoleutbild- ning. Då konkurrerar naturligtvis utbildningen med de utbildningar som genom yrkeshögskoleanslaget redan har bidrag eller särskilda medel. 
 För flera av högskolans kortare yrkesinriktade utbildningar skulle sannolikt en knytning till yrkeshögskolan erbjuda en bättre möjlighet till utveckling och bättre anpassning mot arbetslivets behov än en forskningsanknytning och anpassning till högskolans kvalitetsnormer. Om högskolan vill kvarstå som utbildningsan- ordnare efter en omföring är detta möjligt. Finansiering från anslaget till högskoleutbildning är dock inte möjlig eftersom det anslaget endast kan finansiera utbildning som drivs i enlighet med högskoleförfattningarna. 
 114 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 2.7 
  
 Lärlingsutbildning för vuxna 
  
 2.7.1 
  
 Bakgrund 
  
 Styrning och finansiering 
 Stockholms Hantverksförening fick år 2004 i uppdrag av regeringen att bedriva en försöksverksamhet med lärlingsutbildning för vuxna till vissa hantverksyrken. Föreningen hade dessförinnan bedrivit en liknande verksamhet med stöd av  
 EU-bidrag. 
  Försöks- verksamheten regleras genom förordningen (2004:167) om statligt stöd till försöksverksamhet med lärlingsutbildning för vuxna till vissa hantverksyrken. Förordningen gäller till och med den 30 juni 2009. Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning administrerar verksamheten. 
 Lärlingsutbildningen är på eftergymnasial nivå. Sökande till utbildningen ska ha slutfört för hantverksyrket relevant utbildning inom gymnasieskolan eller genom yrkesverksamhet ha förvärvat motsvarande kunskaper. Utbildningen är upplagd så att 80 procent av utbildningstiden är arbetsplatsförlagd och 20 procent är skolför- lagd. Lärlingen är studerande och inte anställd. Försöksverk- samheten omfattar utbildning om högst 80 veckor. 
 Lärlingen får studiestöd och betalar en generell avgift till huvud- mannen om 2 100 kronor per termin. Statsbidraget uppgick år 2007 till 76 000 kronor per heltidsstuderande om 40 veckor. Totalt om- fattar statsbidraget till försöksverksamheten cirka 3 miljoner kronor per år. Det innebär cirka 50 studerande om året. 
 I 2007 års vårproposition aviserades att försöksverksamheten med lärlingsutbildning för vuxna till vissa hantverksyrken ska göras permanent och utökas. I budgetpropositionen för 2008 är medel avsatta för att utöka antalet årsstudieplatser till 200. Dessa ska spridas över landet. Regleringen föreslås inte förändras i betydande utsträckning. 
 Begreppet hantverksyrke 
 Hantverksyrken innehåller en hög grad av praktiskt arbete där själva hantverket innebär att producera något med händerna och ofta i småskalig produktion. 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 Hantverksföretagen är ofta enmans- 
  
 4 
  
 TP PT  
 Stockholms hantverksförening, Vad är hantverk? – Förteckning över 305 yrken. 
 115 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 SOU 2008:29 
  
 eller fåmansföretag. Hantverksyrkena kan indelas i fyra olika områden 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT 
 : 
  
 bygghantverk (ex. plåtslagare, elektriker, målare) 
  
 kulturvårdande hantverk (ex. kakelugnsmakare, stuckatör, smed) 
  
 brukshantverk (hovslagare, sadelmakare, skomakare) 
  
 konsthantverk (silversmed, keramiker, konstsmed) 
  
 Till förordningen (2004:167) om statligt stöd till försöksverk- samhet med lärlingsutbildning för vuxna till vissa hantverksyrken har bifogats en lista med 68 hantverksyrken för vilka statligt stöd kan lämnas. 
  
 2.7.2 
  
 Lärlingsutbildning i yrkeshögskolan 
  
 Mitt förslag: 
 Pågående och beslutade lärlingsutbildningar för vuxna fullföljs enligt hittills gällande regler och de av Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndigheten för yrkeshögskolan den 1 juli 2009. Myndigheten för yrkeshögskolan får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom yrkes- högskolan. 
 Syftena med lärlingsutbildningen för vuxna överensstämmer med yrkeshögskolans. Lärlingsutbildningarna är i hög grad utformade i samverkan med arbetslivet och har en god arbetsmarknadsrelevans. Inom de ramar som yrkeshögskolan avses ge finns möjligheter att anordna lärlingsutbildning med en större variationsbredd än vad det hittillsvarande systemet har medgett. Myndigheten för kvali- ficerad yrkesutbildning har i en utvärdering av försöksverksam- heten pekat på att flexibiliteten när det gäller till exempel omfatt- ning och hantverksinriktning bör vara större (dnr. 2007/2365). 
 Gränsdragningen mellan utbildningar mot konsthantverksyrken inom yrkeshögskolan respektive den särskilda ramen för konst- och kulturutbildning kan behöva ses över regelbundet. Det avgörande kriteriet för att en utbildning ska föras till yrkeshög- 
  
 5 
  
 TP PT  
 Stockholms hantverksförening, Starta och driv modern lärlingsutbildning. 
 116 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolans omfattning 
  
 skolan bör vara, att det finns ett arbetsliv som är berett att ställa erforderliga lärlingsplatser till förfogande. 
 117 
  
 3 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 3.1.1 
  
 Genomförande av uppdraget 
  
 Enligt direktiven ska utredaren göra en uppskattning av dimension- eringen av de olika utbildningar som ska sammanföras under yrkes- högskolan i förhållande till samhällets behov av yrkesutbildad arbetskraft inom olika områden. 
 Att i bokstavlig mening genomföra detta dimension- eringsuppdrag skulle kräva avsevärt mer tid och resurser än vad en utredning förfogar över och dessutom ett annat arbetssätt. Upp- giften att bedöma arbetslivets behov av utbildad arbetskraft är av sådant slag, att den inte lämpar sig för en engångsinsats. Det är i stället ett arbete, som måste bedrivas fortlöpande inom ramen för en utvecklad planeringsprocess, som inbegriper aktörer på flera nivåer. 
 Jag har därför tolkat direktiven så, att det är min uppgift, att utarbeta ett förslag till struktur och processer för hur yrkeshög- skolan ska hantera dimensioneringsuppgiften. Inom ramen för denna struktur och dessa processer bör inledningsvis särskild upp- märksamhet ägnas förekomsten av överlappningar mellan nuvar- ande utbildningsformer och anpassning av dimensioneringen av enskilda utbildningar till myndighetens bedömningar av arbets- marknadens behov på kortare och längre sikt. I fråga om pilotut- bildning och hittillsvarande kompletterande utbildningar för jag dock fram konkreta förslag till ändrad dimensionering. Därutöver bedömer jag, att den totala volymen eftergymnasial yrkesutbildning behöver öka. 
 119 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 SOU 2008:29 
  
 3.2 
  
 Bakgrund 
  
 En god utbildningsplanering är viktig för samhället och för indi- viderna. Den kan begränsa samhällets kostnader för outnyttjad till- växtpotential liksom kostnaderna för omskolning och dubbla yrkesutbildningar. För den enskilde ökar den möjligheten till meningsfull sysselsättning och personlig utveckling. 
 Historien bjuder på få lyckade exempel då utbildningssystemen har legat steget före utvecklingen på arbetsmarknaden. De stora teknik- och samhällsskiftena är oftast svåra att förutse på makro- nivå. Också arbetsgivarna har svårt att bedöma rekryterings- och kompetensbehoven på längre sikt. I det korta perspektivet före- faller framskrivning av gällande trender vara den vanligaste  och möjligen säkraste  prognosen. Planering av utbildning handlar dock mera sällan om det korta perspektivet. 
 Trots de uppenbara svårigheterna måste utbildningsmyndig- heterna ständigt göra bedömningar av framtida behov av skilda kompetenser. Det handlar då om att kombinera signaler och initiativkraft från både makro- och mikronivå. Prognosmodellernas resultat måste vägas mot tendenser på individnivå och lokala iakt- tagelser. På samma sätt måste den lokala närsyntheten vägas mot ett nationellt perspektiv. 
  
 3.3 
  
 Planering av eftergymnasial yrkesutbildning, nuläge 
  
 3.3.1 
  
 KY-utbildning 
  
 KY-utbildningen 
  ska utformas så att en hög yrkesrelevans nås, den ska präglas av en stark arbetslivsanknytning och utvecklas och bedrivas i samverkan med arbetslivet (4 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning). 
 Ansvaret för behovsanalysen ligger på det lokala och regionala arbetslivet i samarbete med utbildningsanordnaren. I ansökan om statsbidrag ska anordnaren visa att ett arbetsmarknadsbehov finns. Denna redovisning delas upp i två delar, en behovsbeskrivning och en engagemangsbeskrivning. Arbetslivets engagemang är en god indikator på behovet. Att tillräckligt antal platser för lärande i arbete finns, är en tydlig indikation på att arbetsmarknaden efter- frågar personal med den aktuella utbildningen. 
 120 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 Uppföljning och utvärdering är viktiga instrument i behovs- analysen. Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning tittar då på om de studerande har fått jobb efter avslutad utbildning och hur relevanta arbetsuppgifterna är i förhållande till utbildningen. 
  
 3.3.2 
  
 Påbyggnadsutbildningar inom kommunal vuxenutbildning. 
  
 Enligt Skolverkets föreskrifter ska huvudmannen beakta att utbild- ningen har betydelse i ett lokalt och regionalt perspektiv i fråga om arbetsmarknadens behov. Vidare ska utbildningen inrättas och genomföras i samverkan med arbetslivet. Huvudmannen har skyl- dighet att i en utbildningsplan beskriva hur kartläggningen av arbetmarknadens behov har skett och hur arbetslivet medverkar i utbildningen. 
 Den nationella uppföljningen och utvärderingen ska ske minst vart sjätte år. 
  
 3.3.3 
  
 Kompletterande utbildning 
  
 Skolverket gör utifrån ansökan en bedömning om en utbildning anses värdefull eller särskilt värdefull från nationell synpunkt. I bedömningen beaktas bland annat om utbildningen ökar tillgången på värdefull yrkesskicklighet inom ett yrke som det finns ett nationellt behov av. För att en utbildning ska betraktas som särskilt värdefull beaktas därutöver bland annat om utbildningen tillgodo- ser behov inom smala yrkesområden eller leder fram till ett udda yrke. 
 Utbildningsanordnarna ska i ansökan beskriva det nationella värdet av och arbetsmarknadens efterfrågan på utbildningen. Denna bild kompletteras av Skolverkets omvärldskunskap. 
 Eftersom kriterierna är vaga gör regelverket, enligt Skolverket, det svårt att dra in statsbidrag till utbildningar. Det är därför besvärligt för nya utbildningar som tillgodoser andra, kanske mer angelägna, arbetsmarknadsbehov att få stöd. 
 121 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 SOU 2008:29 
  
 3.3.4 
  
 Folkhögskoleutbildning 
  
 Staten har genom förordning endast angett de vidare syftena för statens stöd till folkbildningen. Det handlar främst om att vissa grundläggande värden ska främjas såsom demokrati och kulturliv. Folkbildningens särställning som fri och frivillig utbildningsform innebär att staten inte föreskriver att t.ex. arbetslivets behov sär- skilt ska beaktas i utformningen av en utbildning. 
 En del av folkhögskolornas utbildningar är resultat av samarbete med avnämare och kan då svara mot en efterfrågan i arbetslivet. Denna samverkan vilar dock på frivillig grund och varierar från folkhögskola till folkhögskola. 
 Det finns ingen nationell uppföljning och utvärdering som fokuserar på matchningen av arbetslivets behov. 
  
 3.3.5 
  
 Yrkesutbildningar inom högskolan. 
  
 Att högskoleutbildning ska svara mot arbetslivets efterfrågan regleras inte närmare i lag och förordning. I regleringsbrev ställs målet upp för den högre utbildningen att den skall svara mot såväl arbetsmarknadens behov som studenternas efterfrågan. 
 Utifrån högskoleverkets underlag regleras dimensioneringen inom vissa utbildningsgrupper direkt av regeringen via reglerings- brev, såsom t.ex. läkarutbildning och i viss mån lärarutbildning och viss konstnärlig utbildning. 
 Högskoleverket presenterar regelbundet rapporter med planeringsunderlag för högskoleutbildning. Dessa rapporter syftar till att ge intressenter (lärosäten, studenter, vägledare) en unge- färlig och översiktlig bild av arbetsmarknadens efterfrågan på olika utbildningsgrupper. 
 I uppföljnings- och utvärderingsarbetet tas matchningen till arbetslivets behov upp. 
  
 3.3.6 
  
 Arbetsmarknadsutbildning 
  
 Arbetsmarknadspolitiken är mitt i en förändringsprocess. Inför den nya struktureringen av verksamheten gör Arbetsförmedlingen bedömningen att arbetsmarknadsutbildningsverksamheten behöver en ökad fokusering på behovsanalyser. Det finns möjlighet att utnyttja prognosmaterialet bättre. Valideringsverktyget måste 
 122 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 användas mer effektivt. Och nationella satsningar bör göras mot expansiva branscher. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 Nyligen lämnade Utredningen om en flexiblare arbetsmarknads- utbildning sitt slutbetänkande (SOU 2007:112), där behandlas arbetsmarknadsutbildningens förutsättningar och möjliga förbätt- ringar. 
  
 3.4 
  
 Nationell och regional planering 
  
 Det är många myndigheter på olika nivåer som arbetar med frågor som berör matchningen mellan utbildningsutbudet och arbets- marknadens efterfrågan. 
 Flera statliga myndigheter och fristående institut har till uppgift att ta fram prognoser och bedömningar över arbetsmarknadens utveckling och behov av arbetskraft. Några av dessa är SCB, Arbetsförmedlingen, NUTEK, Konjunkturinstitutet, ITPS, utbild- ningsmyndigheterna m.fl. 
 Den nationella strategin för regional konkurrenskraft, entre- prenörskap och sysselsättning 20072013 (N2006/11184/RUT) ska bidra till att skapa konkurrenskraftigare regioner och individer i Sverige. Regeringen har identifierat fyra nationella strategiska prioriteringar för lokal och regional konkurrenskraft och syssel- sättning, dvs. Innovation och förnyelse, Kompetensförsörjning och ökat arbetskraftsutbud, Tillgänglighet samt Strategiskt gränsöver- skridande samarbete. Strategin och dess fyra prioriteringar är väg- ledande för det regionala utvecklingsarbetet, liksom för nationella myndigheters medverkan i det regionala utvecklingsarbetet. Strate- gin anger även riktlinjer för genomförandet av EU:s strukturfonds- program i Sverige. 
 Ansvaret för det regionala tillväxtarbetet i länen vilar på regionala självstyrelseorgan, kommunala samverkansorgan respek- tive länsstyrelsen i län utan sådana organ. I detta arbete ingår att ta fram en samlad strategi för ett eller flera läns tillväxtarbete, ett s.k. regionalt utvecklingsprogram (RUP). RUP anger inriktning och prioriteringar för regionens utveckling och ska baseras på en analys av de särskilda utvecklingsförutsättningar och den utvecklings- potential som finns i länet, exempelvis när det gäller kompetensför- sörjning. RUP ligger till grund för olika program och åtgärder i 
  
 1 
  
 TP PT  
 Aktivitetsplan för arbetsmarknadsutbildning, AMS 2007. 
 123 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 SOU 2008:29 
  
 länet och på flerlänsnivå, som t.ex. regionala tillväxtprogram och EU:s strukturfondsprogram. 
 Regionala tillväxtprogram (RTP) är ett instrument för ett processorienterat tillväxtarbete på länsnivå. RTP syftar till att sam- ordna insatser inom områden där sektorssamverkan bidrar till att utveckla hållbara lokala arbetsmarknadsregioner utifrån ett närings- livsperspektiv. 
 AMS fick år 1999 i uppdrag av regeringen att se till att läns- arbetsnämnderna inrättade regionala kompetensråd. Tanken med dessa är att de ska samla berörda regionala aktörer för att stärka regionens kompetensförsörjning. Regionala kompetensråd samlar i regel representanter för näringslivet, arbetstagarorganisationer, kommuner, universitet och högskolor, länsstyrelser och arbets- marknadsmyndigheter. Den faktiska verksamheten och aktiviteten inom råden varierar mellan länen. 
 Den nya myndigheten för yrkeshögskolan måste fungera i en utvecklad samverkan med dessa intressenter. Myndigheten ska inte utveckla en egen prognosverksamhet. Det är i stället i en bred sam- verkan, som myndighetens omvärldskunskap kan utvecklas och bidra till att den gör rätt prioriteringar mellan ansökningar om stöd. Den kan också få underlag för bedömning av vilka kvalifika- tioner som visar en vikande efterfrågan på arbetsmarknaden. 
  
 3.5 
  
 En struktur för planering och dimensionering 
  
 3.5.1 
  
 Modellen 
  
 Dimensioneringen och planeringen av utbildningarna inom yrkes- högskolan ska bygga på en kombination av initiativ på lokal och regional nivå, uppföljning och utvärdering av pågående verksamhet samt en väl utvecklad omvärldsbevakning i samverkan med många andra aktörer. Det är en ständigt pågående process, som ska bidra till att utbildningsutbudet inom yrkeshögskolan kontinuerligt för- nyas. Det hindrar naturligtvis inte att det inom yrkeshögskolan kan finnas utbildningar som tillgodoser en över tid stabil efterfrågan på kvalifikationer. 
 124 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 3.5.2 
  
 Initiering av ny utbildning 
  
 Mitt förslag: 
 Initiering av ny utbildning ska ske huvudsakligen i ett samspel mellan arbetsliv, utbildningsanordnare och andra intressenter på lokal eller regional nivå. 
 Det är i arbetslivet som man först identifierar behov av personal med nya kvalifikationer. I mötet mellan företrädare för företag, fackliga organisationer, branscher, utbildningsanordnare och sam- verkansorgan på lokal och regional nivå konkretiseras behoven. Idéer föds, utvecklas och drivs vidare. Inte sällan initieras frågan om en ny utbildning av en utbildningsanordnare. 
 Identifiering av utbildningsbehov kan också ske på nationell nivå. Det kan vara centrala branschorganisationer, yrkesnämnder eller myndigheter som i sin omvärldsbevakning identifierar lång- siktiga förändringar på arbetsmarknaden och därmed behov av nya kvalifikationer hos arbetskraften. Ett enstaka företags svårigheter att rekrytera personer med rätt kompetens ger sällan upphov till ny utbildning. När samma signaler kommer från många företag och kanaliseras till olika samverkansorgan definieras utbildningsbe- hovet tydligare. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan ska också själv, eller i sam- arbete med andra myndigheter, kunna initiera en utbildning genom att redovisa sin avsikt att fastställa en utbildningsplan. Det kan vara ett sätt för myndigheten att stimulera anordnare att engagera sig på ett område där samhället har intresse av god tillgång på arbetskraft med rätt kvalifikationer, t.ex. inom vård och omsorg. 
  
 3.5.3 
  
 Ansökningsförfarande 
  
 Mitt förslag: 
 Beslut om att en utbildning ska ingå i yrkeshögskolan eller tilldelas statsbidrag, ska grundas på en ansökan från en utbildningsanord- nare. 
 Ansökningsförfarandena inom kvalificerad yrkesutbildning och kompletterande utbildning, har visat sig vara ett effektivt sätt att ta tillvara de utvecklingskrafter som finns på lokal och regional nivå. Det är också en ordning som, så långt möjligt, säkerställer att ini- 
 125 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 SOU 2008:29 
  
 tiativen grundas i verkliga behov av arbetskraft med vissa kvali- fikationer och ett engagemang från arbetslivets sida. Planerings- processen bör därför byggas upp med ansökningar från utbild- ningsanordnare som en hörnpelare. 
 Ansökan bör visa på vilket sätt arbetslivet deltar i planering och genomförande av utbildningen. Av ansökan bör framgå hur utbild- ningen är infogad i ett regionalt sammanhang genom att den är för- ankrad i regionala organ som har ansvar för utvecklingen av utbild- ning och kompetensförsörjning. 
 Kompetensförsörjningen och därmed utbildningsmöjligheterna på eftergymnasial nivå är centrala för den regionala tillväxten. I det perspektivet blir det viktigt att den regionala nivån har ett infly- tande över de prioriteringar som myndigheten ska göra. Enskilda lokala initiativ behöver värderas i ett regionalt perspektiv. 
 Om inflytandet från den regionala nivån sker i form av yttranden över ansökningar som redan har lämnats in, blir det ett reaktivt inflytande. Det byråkratiserar och formaliserar hanteringen och motverkar flexibilitet och snabba beslutsvägar. En utbildnings- anordnare bör i stället inför en ansökan söka samverkan med de regionala organ eller partnerskap som är mest lämpade att bedöma utbildningens betydelse för den regionala tillväxten, arbetslivets efterfrågan av den specifika kompetensen och arbetslivets engage- mang i utbildningen. 
  
 3.5.4 
  
 Att vara en del av yrkeshögskolan 
  
 Mitt förslag: 
 Beslut om att en utbildning omfattas av yrkeshögskolans kvalitets- säkringssystem fattas av Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Yrkeshögskolan utgör ett ramverk, som omfattar eftergymnasiala yrkesutbildningar som uppfyller vissa kvalitativa krav. Ett av ram- verkets syften är att medverka till att dimensioneringen av utbild- ningar är rimligt anpassad till behoven av arbetskraft inom skilda sektorer. Det ska främja en helhetsbedömning och förhindra att utbildningar med mycket olika karaktär och omfattning syftar till att möta samma efterfrågan inom ett arbetsmarknadssegment. 
 Det grundläggande beslutet i planeringsprocessen blir att Myn- digheten för yrkeshögskolan godtar eller avslår en ansökan från en utbildningsanordnare om att omfattas av yrkeshögskolans kvali- 
 126 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 tetssäkringssystem. Detta beslut grundas på en prövning av ansökan mot de kvalitativa krav som skulle följa av ett förverk- ligande av de förslag som förs fram i detta betänkande. Till ett positivt beslut kan kopplas krav på vissa utvecklingsinsatser. Till beslutet kopplas ett beslut om antalet årsplatser. 
 Som framgår av förslagen i avsnitt 9.3 innebär ett sådant beslut att deltagarna i utbildningen är berättigade till statligt studiestöd. Det innebär också att anordnaren åläggs ett antal skyldigheter som följer av kvalitetssäkringssystemet. Beslutet utgör vidare en för- utsättning för att anordnaren ska kunna komma ifråga för stats- bidrag inom yrkeshögskolan. 
 När yrkeshögskolan bildas, tar den nya myndigheten för yrkes- högskolan över det administrativa ansvaret för ett stort antal ut- bildningar som fullföljs enligt hitillsvarande regelverk och fattade beslut. Prövningen mot de kvalitativa krav som yrkeshögskolan ställer och av utbildningens dimensionering får ske successivt i samband med att frågan om fortsatt statligt stöd blir aktuell. 
 Grunden för att hålla isär frågan om att omfattas av kvalitetssäk- ringssystemet och frågan om statsbidrag till utbildningen är att yrkeshögskolan ska vara öppen för alla initiativ, som syftar till kvalitativt god utbildning som leder till en för arbetsmarknaden relevant kompetens. Systemet ska inte utestänga utbildningar endast på grund av de ekonomiska resursernas begränsning. Dess- utom underlättar det både för myndigheten och för anordnarna, att ett godkännande av en utbildning gäller tills vidare, men prövas regelbundet genom kvalitetssäkringssystemet. Arbetet med upp- rättande och prövning av ansökningar kan på så sätt begränsas jäm- fört med nuvarande ordning inom kvalificerad yrkesutbildning. 
  
 3.5.5 
  
 Statligt ekonomiskt stöd 
  
 Mitt förslag: 
 Beslut om statligt ekonomiskt stöd till en anordnare av en utbild- ning fattas av Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Utbildningar som omfattas av yrkeshögskolans kvalitetssäkrings- system kan erhålla statsbidrag eller, när det gäller statliga myndig- heter, särskilda medel. Beslut om statligt ekonomiskt stöd fattas av Myndigheten för yrkeshögskolan. Beslutet ska avse ett visst belopp för ett högsta antal årsplatser. 
 127 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 SOU 2008:29 
  
 Myndigheten förutsätts disponera en ekonomisk ram för statligt stöd. Beslut om stöd ska grundas på en ansökan från utbildnings- anordnaren. Om resurserna inte räcker till samtliga sökande ska myndigheten prioritera mellan dem. Därvid ska myndigheten utgå från i vilken grad utbildningen i kvalitativt och kvantitativt hän- seende svarar mot arbetslivets behov av kvalificerad arbetskraft. Vidare ska myndigheten kunna ta hänsyn till i vilken grad utbild- ningen medverkar till att inom ett smalt yrkesområde utveckla eller bevara kvalificerat yrkeskunnande av betydelse för individen och samhället. Särskild hänsyn ska tas till i vilken grad utbildningen finansieras av arbetslivet. 
 Beräkningen av bidragets storlek ska ta sin utgångspunkt i de faktiska kostnaderna för utbildningen. Hänsyn ska också tas till hur det ekonomiska ansvaret fördelas mellan samhället, arbetslivet eller andra finansiärer. 
 Ett beslut om statligt ekonomiskt stöd ska också innebära att utbildningsanordnaren inte får ta ut avgifter av deltagarna. 
  
 3.5.6 
  
 Utfasning av utbildning 
  
 Mitt förslag: 
 Beslut om utfasning av utbildning som förlorat relevans för arbets- marknaden eller inte längre uppfyller kvalitetskriterierna fattas av Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Det tredje ledet i planeringsprocessen är utfasning av utbildning som förlorat sin arbetsmarknadsrelevans eller inte längre lever upp till de kvalitetskrav som gäller. Utfasningen kan ske successivt genom minskat eller indraget statligt stöd och minskad dimen- sionering eller genom uteslutning från kvalitetssäkringssystemet, dvs. från yrkeshögskolan. 
 Utfasning kan givetvis ske på initiativ från en utbildnings- anordnare, som inte önskar fortsätta anordna en viss utbildning. Skälen kan vara interna hos anordnaren eller grundas på bedöm- ningar av utbildningens relevans för arbetslivet och bland de stude- rande. En nyhet jämfört med nuvarande system är emellertid, att Myndigheten för yrkeshögskolan fortlöpande ska pröva om de skäl som motiverade att en utbildning accepterats inom yrkeshögskolan eller att den fått statligt stöd fortfarande är giltiga. 
 128 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 På grundval av en utvecklad omvärldsbevakning, uppföljning av pågående verksamhet, kvalitetsgranskning, tillsyn och utvärdering ska myndigheten fortlöpande pröva utbildningsutbudet inom yrkeshögskolan. Denna verksamhet ersätter delvis den återkom- mande prövning av ansökningar som inom KY inneburit stor arbetsbelastning på myndigheten och  inte minst  anordnarna. 
 Beslut om att en utbildning inte längre ska anordnas inom yrkeshögskolan måste fattas med omsorg om såväl anordnare som deltagare. Deltagare som påbörjat en utbildning måste alltid beredas möjlighet att fullfölja denna i realistiska former. Innan ett definitivt beslut om utfasning fattas ska en anordnare ges tillfälle att rätta till brister i den mån sådana anförs som grund för att fasa ut utbildning. 
 En fungerande utfasning av utbildningar med lägre kvalitet eller relevans är en förutsättning för att planeringssystemet ska fungera. Genom utfasningen skapas utrymme för förnyelse också vid oför- ändrade totalramar. 
  
 3.5.7 
  
 En förstärkt omvärldsbevakning 
  
 Mitt förslag: 
 En kvalificerad omvärldsbevakning ska utvecklas inom Myndig- heten för yrkeshögskolan. 
 Utbildningar inom yrkeshögskolan ska sålunda regelbundet prövas bland annat mot arbetsmarknadens efterfrågan på arbetskraft med vissa kvalifikationer. Det finns en risk inom utbildningssystemen, att man över tid tenderar att fokusera mer på den formella kompe- tens som utbildningen avses ge, än att kontinuerligt pröva inne- hållet mot förändringar av kvalifikationskraven. En sådan utveck- ling av yrkeshögskolan måste undvikas. Det är viktigt att arbetet i myndigheten präglas av en stor öppenhet och att man utan skygg- lappar tar till sig signaler från omvärldsbevakning, kvalitetssäkring och utvärdering. 
 Utvecklingen av arbetsmarknaden följs noga, som nyss nämnts, av flera myndigheter. Myndigheten för yrkeshögskolan ska inte själv utveckla någon prognosverksamhet utan söka samarbete med befintliga aktörer. Förutsättningarna för myndigheten att vinna respekt och att dess beslut uppfattas som legitima skapas genom en kvalificerad omvärldsbevakning. I avsnitt 11 En ny myndighet före- 
 129 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering 
  
 SOU 2008:29 
  
 slår jag att betydande resurser tillförs myndigheten för att den ska kunna utveckla en sådan verksamhet. Jag föreslår också att till led- ningen ska knytas två särskilda organ som har till uppgift att bredda underlaget för myndighetens bedömningar. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan arbete inom planerings- processen ska präglas av stor öppenhet och transperans. Myndig- hetens beslut kan ha stor ekonomisk betydelse för den utbildnings- anordnare som berörs. Beslut som uppfattas som felaktiga eller oskäliga kan snabbt skada myndighetens legitimitet. Den får ett betydande inflytande över kompetensförsörjningen inom viktiga delar av arbetslivet. Därigenom kan den komma att uppfattas som maktfullkomlig. Det är därför viktigt att myndigheten och dess anställda närmar sig uppgifterna med betydande ödmjukhet. 
 130 
 4 Kvalitetskriterier 
  
 4.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 Yrkeshögskolan ska kännetecknas av att utbildningen anpassas till arbetslivets behov. Dess styrformer behöver därför präglas av flexi- bilitet. Ett mål- och resultatstyrt system av samma typ som inom grund- och gymnasieskolan skulle inte fungera inom yrkeshög- skolan. Regering och myndighet måste lämna över en stor del av ansvaret för målformuleringen till den lokala, anordnarnivån. Det nationella ansvaret handlar då främst om att säkerställa ett kvali- tetssäkringssystem. Ett vedertaget sätt att arbeta med kvalitets- säkring utan tungrodda regelverk är att skapa kvalitetskriterier och identifiera relevanta indikatorer. 
 Begreppet kvalitet bör här uppfattas som ett subjektivt begrepp för vilket någon, subjektet, bestämmer vissa kvalitetskriterier. Detta innebär att prioriteringar inom yrkeshögskolan ska bygga på kvalitetskriterier och att indikatorer ska utvecklas för att mäta i vad mån dessa kriterier uppfylls. De kriterier som redovisas i det följande utgör också ett sätt att närmare konkretisera de egen- skaper som bör vara kännetecknande för utbildning inom yrkes- högskolan. Kännetecknande för en effektiv kvalitetssäkringspro- cess är att även målen ska vara föremål för prövning. Grund- läggande kvalitetskriterier bör beskrivas av regeringen i proposi- tionen. Det blir sedan myndighetens uppgift att efter samråd med berörda intressenter precisera och öppet redovisa vilka kriterier som myndigheten tillämpar. Myndigheten har också att utveckla indikatorer och följa upp dem över tid. 
 De här redovisade kriterierna är inspirerade av den interna- tionella utvecklingen på området, framförallt kvalitetsarbetet inom Bolognaprocessen, samt av kvalitetsnormer inom existerande ut- bildningsformer i Sverige. De har anpassats till och kompletterats med kriterier som springer ur yrkeshögskolans särskilda förut- 
 131 
  
 Kvalitetskriterier 
  
 SOU 2008:29 
  
 sättningar. Kriterierna gäller yrkeshögskolans utbildningar, alltså inte myndighetens arbete. De kan delas in i två typer, de som avser utbildningens innehåll och de som avser de yttre förutsättningarna för denna. Gränsen mellan de två kategorierna är inte skarp. Inte sällan finns det en tydlig koppling mellan innehåll och yttre för- utsättningar. 
 En indikator är enligt Nationalencyklopedin en mätbar egen- skap eller omständighet som kan användas för att kvantitativt uttrycka kvalitetsnivån hos någon del av en verksamhet. De är ofta naturligt kvantifierbara. Till exempel kan antalet producerade varor i timmen vara ett mått på produktionens effektivitet. Om syftet är att påvisa en kvalitativ egenskap, som ofta är fallet inom utbildning, kan man i stället använda sig av skalor för att kvantifiera åsikter, känslor eller uppfattningar. Till exempel kan en indikator på om skolmiljön är god, vara andelen elever som upplever att skolmiljön är bra, mindre bra eller dålig. Eftersom vi har att göra med män- niskor och olika individers bedömning så blir det naturligtvis ingen exakt vetenskap, utan endast en indikation på sakernas tillstånd. 
  
 4.2 
  
 Innehållsliga kriterier 
  
 Kriterium: Arbetsmarknadsrelevans 
 Utbildningen är relevant för arbetsmarknaden. 
 Utbildningens innehåll ska vara relevant för ett specifikt behov på arbetsmarknaden och svara mot samhällets behov av kompetens. Utbildningen ska samtidigt relatera till individens långsiktiga behov av uppehälle och karriärsutveckling. 
 Indikatorer på arbetsmarknadsrelevans kan vara: 
  
 Arbetsmarknadsrelevans i kursernas målbeskrivning 
  
 Deltagarnas kunskapsresultat i relation till efterfrågade kvali- fikationer 
  
 Deltagarnas sysselsättning viss tid efter utbildningen 
  
 Deltagarnas lön och arbetsvillkor efter utbildning 
  
 Arbetsgivarnas uppfattning om relevansen av exami- nerade/nyanställdas kompetens 
  
 De examinerades uppfattning om utbildningens relevans för sys- selsättningen 
  
 132 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kvalitetskriterier 
  
 Kriterium: Integration i yrkeslärandet 
 Utbildningen integrerar färdighetskunskap och förståelsekunskap. 
 Utbildningens innehåll ska ge ett brett yrkeskunnande och ska genom arbetslivsanknytning präglas av en integration mellan teo- retiskt och praktiskt kunnande, s.k. förståelsekunskap och färdig- hetskunskap. Genom arbetslivsanknytningen ska en förtrogenhet med yrket uppnås och därigenom också en progression i yrkes- kunnandet. (Se avsnitt 6 för en diskussion om begreppen). 
 Indikatorer för integration i yrkeslärandet kan vara: 
  
 Utbildningens kunskapsbredd 
  
 Graden arbetslivsanknytning i de teoriska momenten 
  
 Graden av förståelsekunskap som utvecklas under lärande på en arbetsplats 
  
 Kriterium: Entreprenörskap 
 Utbildningen genomsyras av ett entreprenöriellt tänkande. 
 Kriteriet grundas på NUTEKS definition av entreprenörskap som en dynamisk och social process, där individer, enskilt eller i sam- arbete, identifierar möjligheter och gör något med dem för att omforma idéer till praktiska och målinriktade aktiviteter i sociala, kulturella eller ekonomiska sammanhang. 
 Entreprenörskap handlar alltså inte bara om nyföretagande utan om företagsamhet i en vidare mening. Utbildning inom yrkeshög- skolan bör vara uppbyggd så att entreprenörskapsprocessen främ- jas. Entreprenörskap är inget enskilt ämne utan bör ses som ett för- hållningssätt vilket ska genomsyra utbildningen. Samtidigt är utbildning inom det smalare begreppet företagande också viktigt inom många utbildnings- och arbetsområden. 
 133 
  
 Kvalitetskriterier 
  
 SOU 2008:29 
  
 Indikatorer på kriteriet om entreprenörskap kan vara: 
  
 Entreprenörskap i policydokument, utbildningsplan och kurs- plan 
  
 Pedagogiska förutsättningar för kreativa processer 
  
 Deltagarnas uppfattning om förutsättningar finns för problem- baserat lärande och entreprenöriellt tänkande 
  
 Förekomst av utbildningsmoment om villkoren för eget före- tagande 
  
 Kriterium: Hållbar utveckling 
 Utbildningen genomsyras av hållbar utveckling som förhållningssätt. 
 Utbildningen ska rusta deltagarna med ett förhållningssätt som främjar en hållbar utveckling med hänsyn till miljö, ekonomisk och social välfärd, rättvisa och jämställdhet. 
 Indikatorer för kriteriet hållbar utveckling: 
  
 Förekomst av policy/plan för hållbar utveckling 
  
 Hållbar utveckling i kursplaner 
  
 Deltagarnas kunskaper om möjliga miljörisker och miljökonse- kvenser inom yrkesområdet 
  
 Deltagarnas kunskaper om övriga möjligheter att inom yrkes- området bidra till hållbar utveckling 
  
 Utsträckning som kvinnor/män/olika samhällsgrupper söker sig till utbildningen 
  
 4.3 
  
 Organisatoriska kriterier 
  
 Kriterium: Kompetent personal 
 Undervisande och handledande personal har den kompetens som krävs. 
 Den undervisande och handledande personalen ska visa både peda- gogisk skicklighet och gedigen yrkeskunskap. (Se avsnitt 7.3 för en diskussion om begreppen). 
 134 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kvalitetskriterier 
  
 Pedagogisk skicklighet och yrkeskunskap kan uppnås på flera sätt. Inom yrkeshögskolan bör det inte ställas krav på en formell peda- gogisk utbildning. Däremot kan utbildning och kompetens- utveckling antas verka kvalitetshöjande på utbildningen. 
 Indikatorer för kriteriet kompetent personal kan vara: 
  
 Andel deltagare som är nöjda med undervisningen eller hand- ledningen 
  
 Omfattningen av det pedagogiska utvecklingsarbetet 
  
 Deltagarnas progression i yrkeskunnande 
  
 Andel undervisande och handledande personal med formell pedagogisk och relevant ämnesteoretisk utbildning 
  
 Andelen undervisande och handledande personal med doku- menterad kunskap om och erfarenhet från yrkesområdet 
  
 Aktualitet i den undervisande och handledande personalens yrkeskunskaper 
  
 Yrkeserfarenhetens längd hos den undervisande och hand- ledande personalen 
  
 Kriterium: Tillräckliga resurser 
 Utbildningen erbjuder lämpliga och tillräckliga resurser för lärande. 
 Kriteriet bör tolkas både kvalitativt och kvantitativt. Behovet av resurser måste bedömas utifrån utbildningens specifika mål. Det kan handla om tillgång till datorutrustning, annan teknisk utrust- ning, lämpliga lokaler och bibliotek. Det kan också handla om exempelvis vägledning och rådgivning. Stödet till deltagarna måste vara utformat med utgångspunkt i deras behov. 
 Kriteriet är utformat under förutsättningen att anordnaren har att, givet ett begränsat statligt bidrag eller en skälig deltagaravgift, använda och fördela befintliga resurser optimalt. 
 Indikatorer för kriteriet tillräckliga resurser kan vara: 
  
 Deltagarnas uppfattning av om ändamålsenliga resurser finns 
  
 Personalens uppfattning av om ändamålsenliga resurser finns 
  
 Förekomsten av ändamålsenliga lokaler, utrustning, läromedel 
  
 Utsträckning som anordnaren samverkar med andra aktörer för att uppnå en god resursanvändning 
  
 135 
  
 Kvalitetskriterier 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kriterium: Arbetslivsanknytning 
 Utbildningen genomförs i väsentliga delar som arbetslivsanknutet lärande. 
 Utbildningen ska genom sin organisation och uppläggning säker- ställa en tydlig arbetslivsanknytning. Det arbetslivsanknutna läran- det ska organiseras och genomföras på ett sådant sätt att det speglar yrkesområdets bredd och ger möjlighet till utveckling av  
 färdighets-, 
  förståelse- och förtrogenhetskunskap. 
 Indikatorer för arbetslivsanknutet lärande kan vara: 
  
 Arbetslivsföreträdares upplevda inflytande över utbildningen 
  
 Arbetslivets engagemang i utformning och planering av utbild- ningen 
  
 Arbetslivets insatser vid utbildningens genomförande 
  
 Omfattning av det arbetslivsanknutna lärandet 
  
 Kriterium: Samverkan 
 Utbildningens innehåll och utformning skapas i samverkan med sam- hällets och arbetslivets intressenter. 
 Vilka aktörer och perspektiv som bör ha ett inflytande över utbild- ningen varierar naturligtvis beroende på utbildningens syften och mål. Vissa mer generella perspektiv bör dock alltid vara represen- terade i en utbildnings utformning: 
  
 1. 
  
 Arbetsmarknadsperspektivet 
  
 2. 
  
 Universitets- och högskoleperspektivet 
  
 3. 
  
 Gymnasieperspektivet 
  
 4. 
  
 Det lokala och regionala perspektivet 
  
 Indikatorer för kriteriet samverkan kan vara: 
  
 Utsträckning som formerna för samverkan är dokumenterade 
  
 Aktörernas upplevda inflytande över innehåll och utformning 
  
 Aktörernas engagemang i utbildningens planering och genom- förande 
  
 Förekomst av överenskommelser om tillgodoräknande av fakt- iska kunskaper 
  
 136 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kvalitetskriterier 
  
 Kriterium: Konsekvent bedömning 
 Deltagarna blir konsekvent bedömda efter kriterier som är offentliga. 
 Bedömningen och betygssättningen av deltagarnas prestationer är mycket viktig för utbildningens kvalitetssäkring och status. Det har stor betydelse för deltagarens fortsatta karriär. Det är därför ange- läget att bedömningen görs professionellt och tar hänsyn till den kunskap som finns om prov och examinationsprocesser. Det är också viktigt att man utvecklar konsekventa synsätt på reell kom- petens (validering). 
 Likvärdigheten i bedömningen av studerandeprestationer är betydelsefullt för yrkeshögskolans kvalitet. 
 Indikatorer för kriteriet konsekvent bedömning kan vara: 
  
 Utsträckning som bedömningen mäter i vad mån deltagaren nått utbildningsmålen 
  
 Förekomst av tydliga och offentligt tillgängliga kriterier för betygssättning 
  
 Examinators förståelse för bedömningens roll i lärande- processen 
  
 Examinators möjlighet till samspel med andra bedömare 
  
 Arbetslivets medverkan i bedömningsprocessen 
  
 Användningen av validering i bedömningsprocessen 
  
 Kriterium: Flexibelt lärande 
 Utbildningen är flexibelt organiserad. 
 Utbildningen bör vara anpassad och tillgänglig för individer med olika bakgrund och i olika livssituationer. Rätten att i viss utsträck- ning välja tid och plats för sitt lärande bör finnas. 
 Möjligheterna till ett flexibelt lärande ökar i takt med den teknologiska utvecklingen. Distanslärande har underlättats avsevärt tack vare  
 internet-användandet. 
  För att ett flexibelt lärande verk- ligen ska realiseras måste den pedagogiska utvecklingen hålla jämna steg med den teknologiska. Härvid är möjligheten till kontakt med andra deltagare och lärare för reflexion, kritiskt tänkande och diskussion viktig. Individen ska ges möjlighet att identifiera sitt eget sätt att lära. Utbildningen bör anpassas så att en individuell lärandestil är möjlig. 
 137 
  
 Kvalitetskriterier 
  
 SOU 2008:29 
  
 Indikatorer för flexibelt lärande kan vara: 
  
 Deltagarnas möjligheter att välja tid och plats för lärandet 
  
 Möjligheter till utbildning på deltid 
  
 Tillgänglighet till lärare och andra deltagare 
  
 Deltagarnas sammansättning med avseende på ex. utbildnings- och yrkesbakgrund, ålder, kön, m.m. 
  
 Sammansättningen av rekryteringsbasen (de sökande) 
  
 Deltagarnas uppfattning om möjligheterna till en individuell lärandestil 
  
 Användningen av validering 
  
 138 
 5 Kvalitetssäkring 
  
 5.1 
  
 Definitioner 
  
 5.1.1 
  
 Uppföljning och utvärdering 
  
 Med uppföljning menas en fortlöpande och systematisk insamling av information som beskriver den verksamhet man har ett ansvar för. Denna information bygger oftast på kvantitativa data men kan också vara av kvalitativ karaktär. De data som samlas in ska beskriva verksamheten utifrån dess mål och kvalitetskriterier. Upp- följningens syfte är att visa om – och till vilken grad – målen och kvalitetskriterierna har blivit uppfyllda. 
 Begreppet utvärdering har definierats som en noggrann efter- handsbedömning av utfall, slutprestationer eller förvaltning i offentlig verksamhet, vilken avses spela en roll i praktiska besluts- situationer. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 Definitionen utgår från två huvudprinciper. För det första betyder betoningen på noggrannhet krav på ett gott empi- riskt underlag för all utvärdering. Den information en fortlöpande och systematisk uppföljning ger är ett sådant viktigt underlag. För det andra understryks vikten av relevans. Syftet med utvärdering är att analysera utfall, slutprestationer eller förvaltning i förhållande till de mål och kvalitetskriterier som är fastslagna för verksam- heten. En utvärdering ska således göras utifrån ett uttalat syfte och användas som ett underlag för beslut. En utvärdering är på så sätt framåtsyftande och utvecklingsinriktad, trots att den bygger på en tillbakablickande efterhandsbedömning. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Joyce, Utvärdering i politik och förvaltning, Studentlitteratur 1998. 
 139 
  
 Kvalitetssäkring 
  
 SOU 2008:29 
  
 5.1.2 
  
 Tillsyn 
  
 Tillsyn är statens instrument att säkerställa att lagar, förordningar och föreskrifter följs av dem som omfattas av regelverket. Begreppet tolkas emellertid delvis olika av statliga myndigheter. Ett gemensamt kriterium är dock att tillsyn ska leda till ett myndig- hetsbeslut där tillsynsmyndigheten konstaterar om tillsynsobjektet följer gällande regelverk eller inte. 
 År 2000 tillsatte regeringen en särskild tillsynsutredning (dir. 2000:62) som fick i uppdrag att utreda hur den statliga tillsynen skulle kunna bli tydligare och effektivare. En viktig uppgift var att avgränsa och definiera vad tillsyn var och genom detta säkerställa att statlig myndighetsutövning blev mer likvärdig och därmed också mer rättssäker. I sitt förslag till regeringen Tillsyn. Förslag om en tydligare och effektivare tillsyn (SOU 2004:100) definierar utredningen tillsyn som en oberoende och självständig granskning av tillsynsobjekt som syftar till att kontrollera om tillsynsobjekt uppfyller de krav och villkor som följer av lag,  
 EU-förordning 
  eller annan föreskrift och av särskilda villkor som har meddelats i anslut- ning till sådana föreskrifter samt beslut om åtgärder som syftar till att vid behov åstadkomma rättelse av den objektsansvarige. 
 Definitionen syftar i första hand att markera tillsynens kontrol- lerande uppgift och skilja den från annan verksamhet, som ibland kombineras med tillsyn, t.ex. rådgivning och utvecklingsstöd. Utredningen lyfter också fram en tillsynsmyndighets rätt och skyl- dighet att ingripa mot de tillsynsobjekt som på något sätt bryter mot gällande regelverk. Tillsyn måste, enligt utredningen, således kopplas till någon typ av verksamt sanktionssystem. 
 För att tillsyn ska kunna genomföras krävs att regelverket är så tydligt att det inte lämnar utrymme för tolkning. Inom utbild- ningssektorn har regelverket ofta även en normgivande roll för att så tydligt som möjligt formulerar statens kvalitetsmål för verksam- heten. Detta komplicerar dock användningen av tillsynsinstru- mentet. Exempel på detta är författningstexter av typ att utbild- ningen ska bedrivas med god kvalitet, ha tillskapats i samverkan med arbetslivet och studerande ska ha rätt att utöva inflytande över utbildningen. 
 Eftersom det rena tillsynsinstrumentet bara kan fastslå vad som bryter mot ett regelverk och vad som inte gör det, behövs en metodik för en rättssäker och likvärdig bedömning som härleds ur det gällande regelverket. För att lösa detta dilemma har bl.a. Skol- 
 140 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kvalitetssäkring 
  
 verket, Högskoleverket och  
 KY-myndigheten 
  byggt upp inte- grerade och/eller parallella verksamheter för kvalitetsgranskning som en del i myndighetsutövningen gentemot tillsynsobjekten. Här görs kvalitetsbedömningarna utifrån en komparativ skala som då bättre kan beskriva graden av måluppfyllelse och därmed också graden av möjlig kvalitetsförbättring. 
  
 5.1.3 
  
 Granskning av kvalitetssäkringsprocessen 
  
 Till det statliga ansvaret att granska och kontrollera uppnådd kvalitet och regelefterlevnaden har under de senaste decennierna tillförts uppgiften att granska och kontrollera tillsynsobjektens kvalitetssäkring av den egna verksamheten. Statens uppgift blir då att kontrollera att det finns ett system för kvalitetssäkring hos utbildningsanordnaren, att det tillämpas i verksamheten och att det fungerar. 
  
 5.2 
  
 Kvalitetssäkring inom yrkeshögskolan 
  
 5.2.1 
  
 Uppföljning och utvärdering 
  
 Uppföljning 
 Den nya myndigheten ska vara ansvarig statistikmyndighet inom sitt ansvarsområde. Den kommer att behöva bygga upp en fullgod uppföljning framförallt vad gäller resultatuppföljning. För att åstadkomma detta behöver myndigheten ha tillgång till ett stude- rande- och studiedokumentationssystem där studerandepresta- tioner kan följas på individnivå. 
 Myndigheten behöver också bygga upp ett uppföljningssystem som utgår från författningarna och de fastställda kvalitets- kriterierna. Här kan ingå resultatmått såsom uppgifter om deltagar- nas etablering på arbetsmarknaden efter examen och bedömningar av hur väl de kompetenser som deltagarna erhållit överensstämmer med arbetslivets behov. Det kan också omfatta processrelaterade uppgifter såsom former för och innehåll i utbildningens arbets- livsanknytning eller omfattningen av undervisning och hand- ledning. 
 141 
  
 Kvalitetssäkring 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utvärdering 
 Syftet med datainsamlingen, oavsett om den har sitt ursprung i olika databaser, tillsyn eller inspektion, är att skapa underlag för myndighetens beslut och för en oberoende utvärdering. I båda fallen är kraven höga när det gäller god empiri och hög relevans. 
 Myndigheten har att löpande följa, granska och värdera den verksamhet som bedrivs inom ramverket. Ett avgörande motiv för att skapa ramverket är behovet av kvalitetssäkring av de berörda utbildningarna. Myndigheten har också att avgöra hur de begrän- sade ramarna till ekonomisk stöd till eftergymnasial yrkesut- bildning ska fördelas. Därutöver krävs en återkommande fristående utvärdering av såväl yrkeshögskolan som system, som av enskilda utbildningar eller grupper av utbildningar och av myndighetens eget arbete. 
 De data som samlas in ska kunna ligga till grund för en värdering av 
  
 1. 
  
 kvaliteten i enskilda utbildningar, 
  
 2. 
  
 utbildningsanordnares förmåga att anordna utbildningar, 
  
 3. 
  
 utbildningsbehov inom olika yrkesområden eller regioner, 
  
 4. 
  
 inriktning och omfattning av det samlade utbildningsutbudet inom yrkeshögskolan, och 
  
 5. 
  
 myndighetens arbete och arbetssätt. 
  
 De tre första områdena innefattas i myndighetens löpande arbete med prövning av ansökningar, fördelning av statsbidrag och utfas- ning av utbildningar. Inom dessa områden måste myndigheten bygga upp en hög intern kompetens. Den omvärldskunskap som byggs upp i samverkan med branscher, parter, myndigheter och andra organisationer och institutioner är ett nödvändigt underlag i det löpande arbetet. 
 Det fjärde och femte området behöver också uppmärksammas av myndigheten, t.ex. inom ramen för en återkommande egen- utvärdering. Det är emellertid viktigt för att myndighetens legi- timitet inte ska ifrågasättas, att den har resurser att låta oberoende institutioner, t.ex. vid universitet och högskolor, utvärdera olika aspekter av verksamheten inom såväl yrkeshögskolan som myndig- heten. 
 142 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kvalitetssäkring 
  
 5.2.2 
  
 Tillsyn 
  
 Tillsynen inom yrkeshögskolan bör, precis som inom högskole- och skolområdet, fokusera på enskilda deltagares rättigheter. Här ska den nya myndigheten bygga upp en god beredskap för att hantera anmälningar och klagomål. 
 En mer generell tillsyn som syftar till att avgöra om utbildnings- anordnare följer viktiga delar av regelverket bör också ingå som en del i de besök på utbildningar som myndigheten kommer att göra som en del i den kvalitetskontrollerande verksamheten. 
  
 5.2.3 
  
 Kvalitetsgranskning, inspektion 
  
 Inspektionsbesök på utbildningar 
 Erfarenheterna från Högskoleverket, Skolverket och  
 KY-myndig- 
  heten pekar entydigt på vikten av att tillsynsmyndigheter gör fysiska besök på de utbildningar som ligger inom deras ansvarsom- råden. Inte minst ger denna typ av besök möjlighet till en nära dialog mellan granskare och granskad, som ger legitimitet till både granskningsprocessen och dess resultat. Vid besöken får också den granskande myndigheten tillfälle att träffa förutom utbildnings- anordnaren även undervisande personal, deltagare och represen- tanter för samverkande organisationer, företag eller myndigheter. 
 Det är viktigt att betona att en kvalitetsgranskande verksamhet inte bara syftar till att identifiera och åtgärda brister. Även verk- samheter som bedrivs med god kvalitet bör få detta bekräftat av sin tillsynsmyndighet. Det är betydelsefullt att den myndighet som har att bedöma vad som är god, mindre god eller otillräcklig kvalitet på en utbildning har referensramar som täcker hela ansvarsområdet. 
 Inom yrkeshögskolan är det angeläget att inspektionerna sker med relativt täta intervall. Till skillnad mot skolväsendet och hög- skolan bygger inte yrkeshögskolan på fasta institutioner. Verk- samheten vilar i stället i stor utsträckning på lärarinsatser som köps eller lånas in från arbetslivet. Man kan inte räkna med att utbild- ningsanordnaren som sådan generellt är bärare av en pedagogisk tradition och förhållningssätt. Detta motiverar i sig att utbildning- arna granskas ofta. Inspektionerna ger också, tillsammans med data från uppföljning och utvärderingsinsatser, underlag för myndig- hetens kontinuerliga prövning av utbildningarnas kvalitet och di- mensionering. En tät återkoppling från kvalitetsgranskningen till 
 143 
  
 Kvalitetssäkring 
  
 SOU 2008:29 
  
 arbetet med planering och dimensionering av yrkeshögskolan är nödvändig för att upprätthålla en god anpassning till arbetslivets behov av kvalificerade medarbetare. 
 Underlag för inspektion 
 Ett inspektionsbesök hos en utbildningsanordnare ska vara väl för- berett av myndigheten. Den kunskap som finns internt på myndig- heten, t.ex. i studiedokumentationssystemet och i andra databaser, är en given kunskapskälla. 
 Högskoleverket har i sin utvärdering av lärosäten en längre tid arbetat med strukturerade självvärderingar från lärosätena inför utvärderingsbesöken. Dessa självvärderingar består både av kvanti- fierbara uppgifter såsom antalet studenter, lärarkompetens, genom- snittlig undervisningstid, undervisningsformer, examination osv. och av kommenterande och analyserande texter. I Skolmyndighets- utredningens betänkande Tre nya skolmyndigheter (SOU 2007:79) understryker utredaren att den nya inspektionsmyndigheten bör få i uppdrag att utveckla bättre former för självvärderingar inom skol- sektorn där de nationella  inte lokala  målen ska utgöra re- ferensbakgrund för självvärderingarna. 
 Kvalificerade och uttömmande självvärderingar från utbildnings- anordnare är en förutsättning för en fungerande kvalitetssäkring av yrkeshögskolan. Hur dessa konkret ska utformas blir en viktig uppgift för den nya myndigheten att avgöra. Några utgångspunkter är att en utbildningsanordnares självvärdering ska utgå från nation- ella kvalitetskriterier och att den ska innehålla både faktauppgifter och en kritisk analys av den egna verksamheten. Analysen ska också vara tydligt evidensbaserad. 
 Genomförande av inspektionsbesök 
 Skolverket genomför idag inspektionsbesök i huvudsak med egen personal. Inför varje inspektionsbesök i en kommun sätts ett in- spektörsteam samman, där både skolformskompetens och juridisk kompetens ska ingå. 
 Inom högskoleområdet bedöms verksamhetens kvalitet i hög grad utifrån det internationella vetenskapssamfundets normer och värderingar. Vid Högskoleverkets kvalitetsgranskning består därför 
 144 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kvalitetssäkring 
  
 bedömargrupperna helt av externa experter. Högskoleverkets egen personal organiserar besöken och ansvarar för administrativa upp- gifter. Den analys och de bedömningar som avslutar kvalitets- granskningen och som är underlag för Högskoleverkets beslut, är helt bedömargruppens ansvar att ta fram. 
 Yrkeshögskolan har i detta avseende vissa likheter med hög- skolan. Verksamhetens kvalitet ska sålunda ytterst utvärderas mot krav, som inte har angivits av statsmakten. I högskolans fall är det internationella vetenskapssamhället normgivande, i yrkeshög- skolans fall arbetslivet. 
 Externa bedömare från arbetslivet bör därför vara ett viktigt inslag i myndighetens kvalitetsgranskning. 
  
 5.2.4 
  
 Kontroll av systematiskt kvalitetsarbete 
  
 Ett systematiskt kvalitetsarbete ska vara en förutsättning för att få anordna utbildning inom yrkeshögskolan. Anordnarens eget arbete med kvalitetssäkring har betydelse genom att det initierar syste- matiska utvärderingsprocesser, som syftar till att identifiera brister i verksamheten, analysera orsakerna till bristerna och därefter vidta lämpliga åtgärder för att lösa dem. Det ger även insyn som under- lättar för staten  och samverkande aktörer och intressenter  att bedöma kvaliteten i verksamheten. 
 Den nya myndigheten kommer att behöva bygga upp en god kompetens inom kvalitetssäkringsområdet. Bedömningar hur anordnare arbetar med kvalitetssäkring av utbildningarna bör vara en viktig del i myndighetens fortlöpande granskning av verksam- heten. Detta är särskilt viktigt med tanke på den stora mångfald i fråga om anordnare, utbildningsformer och utbildningsinriktningar som kommer att finnas inom yrkeshögskolan. 
  
 5.2.5 
  
 Transparens 
  
 Den nya myndigheten bör ta fram en strategi för transparens eller genomsynlighet, där Internet utnyttjas som en lätt tillgänglig an- slagstavla. All offentlig information om pågående och kommande utbildningar inom ramverket kan på så sätt enkelt göras tillgänglig för exempelvis arbetsgivare, deltagare och vägledare. Detta gäller särskilt sådan information som speglar kvaliteten i utbildningen. 
 145 
  
 Kvalitetssäkring 
  
 SOU 2008:29 
  
 Dessutom skulle myndigheten kunna utveckla en ordning som innebär att utbildningsanordnare inom ramverket har ett funge- rande system för internetbaserad information. 
  
 5.2.6 
  
 Sanktioner 
  
 Villkoren för utbildningar inom yrkeshögskolan skiljer sig princi- piellt från utbildning inom skolväsendet och högskolan. Alla ut- bildningar har en tillfällig karaktär i så måtto att arbetslivet ska efterfråga de kvalifikationer som utbildningen syftar till att ge. Upphör arbetsmarknadens efterfrågan på vissa kvalifikationer ska den berörda utbildningen upphöra. Avveckling eller utfasning av en utbildning ska därför inte ses som en sanktion, utan som ett natur- ligt och nödvändigt inslag i verksamheten. 
 Däremot ska myndigheten ha befogenhet att ompröva ett beslut om att en utbildning ska omfattas av ramverkets kvalitetssäkring eller tilldelas statsbidrag eller särskilda medel. Om en utbildning åsidosätter regelverket, inte längre uppfyller de kvalitativa krav som gäller eller i övrigt åsidosätter sina åtaganden ska statsbidraget kunna återkallas eller i vissa fall återkrävas. Utbildningsanordnaren ska ges tillfälle att rätta till bristerna och hänsyn måste tas till del- tagarna i pågående utbildning, men sanktionsmöjligheten är ett viktigt yttersta medel för myndigheten. 
 146 
  
 6 
  
 Yrkeslärande och yrkes- kunnande 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 I betänkandets inledningskapitel görs ett försök att tydliggöra yrkeshögskolans identitet och särart. I kapitel 4 redovisas ett antal kvalitetskriterier för utbildningar inom yrkeshögskolan, vilka bör bidra till att fördjupa bilden av utbildningarnas karaktär. I förevar- ande avsnitt redovisas i sammandrag några forskningsbaserade beskrivningar av yrkeskunnande, yrkeslärande och lärande i arbete. De utgör viktiga utgångspunkter för mina resonemang och förslag. Det bör också bidra till att ytterligare tydliggöra yrkeshögskolans identitet. Mina förslag om utbildningarnas utformning och om bedömning, betyg och examenssystem motiveras huvudsakligen på detta sätt. 
 Resonemangen i detta avsnitt bör också kunna tjäna som väg- ledning för anordnare av eftergymnasial yrkesutbildning, vars utbildningar ska föras in i yrkeshögskolan och som behöver inleda ett utvecklingsarbete för att långsiktigt svara mot de krav som ska ställas inom ramverket. Avsnittet bygger på aktuell vetenskaplig litteratur och har sammanställts i samarbete med fil. Jacobson. Davis vid Stockholms universitet. 
 147 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 SOU 2008:29 
  
 6.2 
  
 Yrkeslärande 
  
 Yrkeslärande är i första hand en mental fråga och inte primärt en fråga om handrörelser. I uttrycket mental inkluderas tanke, vilja och känsla. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 Att lära sig utföra ett visst arbete kan till viss del vara en fråga om motorisk färdighetsträning, men inte enbart, utan det förutsätter också en mental process. Det som lärs ska både ge per- spektiv, förståelse och konkreta konsekvenser för handlandet. 
 Fokus i yrkesutbildning ligger på samspelet mellan å ena sidan individens föreställningar, förväntningar och förutsättningar och å andra sidan arbetsuppgifternas komplexitet, svårighetsgrad och inbördes sammanhang. Samspelet mellan hur lärandesituationer organiseras, arbetsuppgifternas innehåll och individen utmärker det yrkesdidaktiska kunskaps- och verksamhetsområdet. 
  
 6.2.1 
  
 Praktiskt kunnande 
  
 Praktisk kunskap är ofta förknippat med något som ska utföras och benämns färdighetskunskap, vilket skulle kunna vara en motsvarig- het till teoretisk kunskap som ofta benämns förståelsekunskap. 
 Men praktiskt kunnande 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 är inte en mekanisk process där man följer ett antal uppställda regler. Det går inte att lära sig behärska ett yrke eller kunskapsområde genom att lära sig ren teknik. Man lär sig att göra, genom att få omdömen om en genomförd uppgift. Detta ger egna erfarenheter; genom allt fler erfarenhetssituationer lär man sig tekniken. 
 I Läroplansutredningens betänkande Skola för bildning (SOU 1992:94) delas kunskap upp i fyra olika former som innefattar be- greppen fakta, förståelse, färdighet och förtrogenhet. 
  
 Fakta  
 är kunskap som information. Kunskapen är av teorikarak- tär som är oberoende av yrkeskultur och tradition. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Se vidare Kylén 1992; En helhetssyn på skolan. I:Björklid, Perkins, S (red) Individens samspel med miljön. West, L ; Den bortglömda arbetsuppgiften. I Ds 2000:62; Samverkan mellan skola och arbetsliv. Om möjligheterna med lärande i arbete. 
  
 2 
  
 TP PT  
 Göranzon, B 1988; Den inre bilden. Aspekter på kunskap och handling. Fisher, Larson 1996/2000; Kunskap i handling. Gomez, Bo 1990; Det praktiska intellektet. Lee, Edwards 1991; Kunskapens former. Perby,  
 Clark 
  1995; Konsten att bemästra en process. Om att förvalta yrkeskunnande. Polanyi, M 1983; The tacit Dimension. 
 148 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 Förståelse  
 är kunskap som meningsskapande. Förståelsekun- skapen innebär att förstå samband och innebörd av olika förlopp inom ett yrkesområde. Förståelsekunskapen är också relaterad till yrkestradition. 
  
 Färdighet  
 är kunskap som utförande. I färdighetskunskapen ingår kunskapen om att använda kroppens olika förmågor. 
  
 Förtrogenhet  
 är kunskap som omdöme.Förtrogenhetskunskapen har att göra med kunskap om hur man kan utföra vissa uppgifter genom att man genom erfarenhet tillägnar sig ett sätt att lösa yrkesrelaterade problem. 
 I sammanhanget betonas att det inte finns någon given hierakisk ordning mellan dessa kunskapsformer. En utbildnings uppgift är att ge möjlighet för individen att tillägna sig och utveckla de olika kunskapsformerna. Det som skiljer olika utbildningar från varandra är att tyngdpunkterna är olika. För den grundläggande yrkesutbild- ningen är det en tydlig fokusering på färdighetskunskaper. För den kvalificerade yrkesutbildningen förskjuts tyngdpunkten mot för- ståelse- och förtrogenhetskunskap. 
  
 6.2.2 
  
 Progression i yrkeskunnande 
  
 En vanlig referens och utgångspunkt vid beskrivning av hur män- niskan tillägnar sig ett kunnande finns i bröderna Martinez arbeten 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
 . De presenterar en modell som inne fattar fem stadier då man tillägnar sig en färdighet. 
  
 1. 
  
 Novis 
 : Novisen lär sig regler och använder sig av dem för att styra sina handlingar. 
  
 2. 
  
 Börjar lära sig 
 : Erfarenheterna gör att novisen nu fått tillgång till föredömen och goda exempel på meningsfulla aspekter av olika situationer som används som komplement till reglerna. 
  
 3. 
  
 Kompetent yrkesutövning 
 : Efterhand som förebilderna och de goda exemplen blir för många för att kunna införlivas på ett bra sätt, utvecklas färdigheter i att välja ut de aspekter som är viktigare än andra och uppmärksamma dessa. Engagemanget ökar och yrkes- utövaren känner ansvar för sina insatser på området. 
  
 3 
  
 TP PT  
 Martinez, Jackson, Mccarthy 1986; Mind over Machine. The Power of Human Intuition and Expertise in the Era of the Computer. Se även bröderna Martinez artikel; Mästarlära och experters lärande i Nielsen  Kvale 2000; Mästarlära. 
 149 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 SOU 2008:29 
  
 4. 
  
 Yrkesskicklighet, kompetens 
 : Regler och principer ersätts med situationsbetingade sonderingar; intuitivt beteende ersätter ratio- nellt genomtänkta reaktioner. Man ser vad som måste göras, utan några kalkylerande betraktelser över alternativa möjligheter. 
  
 5. 
  
 Expertis 
 : Man vet nu inte bara vad som ska göras i en viss situa- tion utan också hur det ska göras. Experten skiljer omedelbart mellan de situationer som kräver en viss form av handling och de situationer där man måste bete sig på ett annat sätt. 
 I en antologi 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 skriver Andrade om sin egen yrkesprogression. Han beskriver det första stadiet när han enbart följde regler och rutiner, som att han var omedvetet okunnig om behovet av yrkeskunnande på arbetsplatsen. Nästa stadium när han fick ökat ansvar beskriver han som en insikt som medvetet okunnig. Efter utbildning och ytterligare erfarenheter så genomförde han sitt arbete där han tyckte sig vara medvetet kunnig. Fortsätter med ytterligare kurser och nya praktiska erfarenheter genom att byta arbetsplatser och bedömer att han nått en nivå som han kallar omedvetet kunnig. Han avslutar med att han nu påbörjar sin väg mot en forskarutbildning som han tror leder till nivån medvetet okunnig. 
 Perez beskrivning visar att resonemangen om progression i yrkeskunnade har relevans även inom tjänstesektorn. 
 Några exakta gränser mellan stegen låter sig naturligtvis inte göras. Det går inte heller att placera in individer i ett klart avgränsat stadium. 
 Kraven på kompetens inom ett yrkesområde för ett visst sta- dium är inte heller statiska, utan de förändras över tid i takt med att arbetslivets behov förändras. Det som med stor säkerhet kan sägas är, att kraven hela tiden kommer att öka och förändras. Därmed kommer också kraven att öka på att det ska finnas utbildningsmöj- ligheter som är anpassade efter behovet på arbetsmarknaden. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Arbetsintegrerat lärande, Högskolan Väst, Studentlitteratur. 
 150 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 6.2.3 
  
 Att tillägna sig yrkeskunnande på arbetsplats 
  
 Lärande i arbete eller arbetsplatsförlagt lärande kopplas ofta till teorierna om erfarenhetsbaserat lärande. 
 En utgångspunkt för erfarenhetsbaserat lärande är Kolbs lär- andebegrepp 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT 
 . Han beskriver lärandet som en process där kunskap skapas genom omvandling av erfarenhet. Lärandet är en utveckling av kunskap och förmåga att handla. I detta sammanhang anges fyra sätt att lära: konkret erfarenhet, reflektiv observation, abstrakt begreppsbildning och aktivt experimenterande. James konstaterar att yrkeskunnande är en erfarenhetsbaserad och handlingsinriktad kunskap som det inte enbart går att teoretiskt läsa sig till hur en uppgift skall utföras. 
 Yrkeskunnande är något som infinner sig genom deltagande i yrkeskulturella miljöer. Lärandets sociala aspekt, det vill säga att lärandet sker i en praxisgemenskap, där den lärande kan tillägna sig en yrkesidentitet genom att hela tiden göra, pröva och öva tills ett kunnande erhålls, är viktig för att förstå progressionen i yrkeskun- nandet. Att lära i arbetslivet innebär att deltagaren tar del av arbets- platsens rytm, språk samt får erfarenhet av olika mänskliga rela- tioner som kan uppstå på en arbetsplats. 
 Lärprocessen på en arbetsplats kan vara tämligen osynlig till skillnad från skolförlagd undervisning, där de olika momenten ofta delas upp och lyfts fram ur sitt sammanhang. Genom deltagande i arbetet med andra mer erfarna yrkesmän, lär sig deltagaren handlag och problemlösning utan att alltid själv vara medveten om, att det är en undervisningssituation. 
 Bedömningen av arbetet sker kontinuerligt genom dels kom- mentarer från mer erfarna kollegor eller handledare, dels genom att den produkt som tillverkats, eller den tjänst eller vara som leve- rerats fungerar eller att arbetsmomentet som utförts visar sig omedelbart vara användbart. Lärandet på arbetsplatsen ger en omedelbar respons på kunnande. Det bidrar även till att utveckla en yrkesidentitet, som är svår att tillägna sig i skolmiljö. 
 Nielsen och Kvale har beskrivit fyra aspekter av lärprocessen 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT 
 . Den första är  
 yrkesgemenskap 
 . Den innebär att lärandet sker i en 
 social organisation, i sin traditionella form som en yrkesmässig gemenskap i produktion. Genom deltagande i produktiva aktivi- 
  
 5 
  
 TP PT  
 James, Thompson, 1984; Experiential Learning. Experience as the Source of Learning and Development. 
  
 6 
  
 TP PT  
 Nielsen  Kvale 2003; Praktikkens Lœringslandskab – At lœre gennem arbejde. 
 151 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 SOU 2008:29 
  
 teter tillägnar sig den lärande gradvis yrkets väsentliga färdigheter, kunskaper och värden genom att röra sig från ett perifert del- tagande till att bli en fullvärdig medlem av yrkeskåren. 
 Den andra är att tillägna sig  
 yrkesidentitet 
 . Det sker genom att man lär sig ett yrkes många färdigheter och är ett steg på vägen för att behärska yrket, vilket är avgörande för att etablera en yrkes- identitet. 
  
 Det tredje är  
 lärande utan formell undervisning 
 . Därmed menas att det med arbetsplatsen följer en social struktur, där det finns möjlighet att observera och imitera det arbete som utförs. 
  
 Slutligen  
 utvärdering 
 , vilken huvudsakligen sker i arbets- situationen, genom kontinuerlig prövning av färdigheter och genom respons på hur produkterna eller tjänsterna fungerar och genom kundernas reaktioner. 
  
 6.2.4 
  
 Bedömning av yrkeskunnande 
  
 I anslutning till redovisningarna av kompetensbegreppet, yrkes- kunnande och erfarenhetsbaserat lärande är det naturligt att ställa frågan hur utförs bedömning inom yrkesutbildning? Eftersom alla sinnen berörs i begreppet yrkeskunnande behöver bedömning utföras med hjälp av olika metoder. Generellt föreligger ett behov av att kunna dels synliggöra vilken kompetens som krävs för olika yrken i olika miljöer, dels bedöma hur en persons kunnande svarar upp mot den kompetensen. Traditionellt handlar bedömning av kunskap om att bedöma intellektuella förmågor där det praktiska genomförandet åsidosätts. Vid bedömning inom yrkesutbildning ska den intellektuella förmågan och den praktiska genomförande- förmågan vara väl sammanflätade. 
 Varför ska man göra en bedömning, vad ska bedömas, vem ska göra bedömningen, hur ska bedömningen gå till och när ska bedömningen ske? De fem frågorna hänger ihop och det finns inga på förhand givna svar på någon av frågorna, utan dessa måste han- teras i ett sammanhang. 
 För utbildningsanordnare inom yrkeshögskolan blir det viktigt att utveckla den egna kompetensen när det gäller bedömning och synliggörande av yrkeskunnande. Nya metoder för bedömning av yrkeskunnande har på uppdrag av Skolverket utvecklats av PRIM- gruppen vid Stockholms universitet under den senaste tioårsperi- 
 152 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 oden. 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT  
 För den eftergymnasiala yrkesutbildningen och sådant yrkeskunnande som en person tillgodogjort sig genom informellt lärande i arbetslivet, återstår mycket utvecklingsarbete. I det per- spektivet kan arbetet som utförts av Valideringsdelegationen ut- göra ett av flera underlag. I allmänna termer är det emellertid ange- läget att betona att bedömningen ska handla om den bedömdes (deltagarens) faktiska yrkeskunnande, oberoende av hur detta kun- nande förvärvats. I Myndighetens för yrkeshögskolan uppföljning av anordnarnas arbete med kvalitetssäkring kommer bedömning av yrkeskunnande och formerna för kunskapskontroll, att vara viktiga områden. 
  
 6.3 
  
 Dokumentation och examina 
  
 6.3.1 
  
 Lärande i arbete 
  
 Mitt förslag: 
 Utbildningarna i yrkeshögskolan ska ha ett väsentligt inslag av arbetslivsanknutet lärande. 
 Inom yrkesutbildningen har strävan varit att den ska ske i en sam- verkan mellan utbildningsanordnare och arbetsliv. En viktig fråga har då varit på vilket sätt som arbetslivet tar en aktiv del i utbild- ningen och då i första hand ger möjlighet för deltagare att genom- föra delar av sin utbildning på arbetsplatser. 
 Utbildning som bedrivs i samverkan med arbetslivet har skapat många namn och begrepp under den senaste  
 20-årsperioden. 
  Prak- tik, APU  arbetsplatsförlagd utbildning, APL  arbetsplats- lärande, AIL  arbetsintegrerat lärande, LPA  lärande på arbets- plats och LIA  lärande i arbete är exempel på beteckningar som använts och används. 
 Många upplever ett behov av att ringa in begreppen och skapa tydliga definitioner av vad de står för. Det är inte säkert att det vore en bra utveckling och kanske skulle motverka en utveckling av nya former för arbetsplatsernas möjlighet att bidra till progression av deltagarnas yrkeskunnande. En begränsad syn på hur arbetslivsan- knutet lärande kan organiseras, skulle också stänga ute en del av de utbildningar som i dag är eftergymnasiala yrkesutbildningar. 
  
 7 
  
 TP PT  
 Bedömning av yrkeskunnande från Hill  
 Buchanan, 
  Gates, Pettersson A, 2007; Bedömning av yrkesrelaterat kunnande. 
 153 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 SOU 2008:29 
  
 Att utveckla formerna för arbetslivsanknytning av lärandet blir en utmaning för yrkeshögskolan. Begreppet LIA (lärande i arbete) är inom KY starkt förknippat med att en bestämd del av utbild- ningstiden ska vara förlagd till arbetsplats. För att inte en stor del av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna ska hamna utanför möj- ligheten att ingå i yrkeshögskolan, måste formerna för arbetslivsan- knytning utvecklas. Denna utveckling måste utgå från den kunskap som finns om hur yrkeskunnande utvecklas i samspel med produk- tion. Även om deltagarna inte alltid behöver befinna sig på en arbetsplats i bestämda perioder måste undervisning och handled- ning samt undervisande personal och handledande personal ha en stark anknytning till arbetslivet. Arbets- och övningsuppgifter behöver utformas så att en reell progression i lärandet kan uppnås. 
 Utveckling av arbetslivsanknytning 
 De utbildningar som i dag har en svag koppling till arbetslivet i sin undervisning, måste ges viss tid för att utveckla arbetsformer som möjliggöra ett arbetslivsanknutet lärande. 
 Hantverksutbildningar som riktas till yrkesområde där före- tagen ofta är enmansföretag behöver en flexibel syn på hur arbets- livsanknutet lärande kan organiseras. Den försöksverksamhet med lärlingsutbildning för vuxna i vissa hantverksyrken som har bedrivits sedan år 2004 är ett exempel på hur sådan utbildning kan organiseras. 
 Ett arbetslivsanknutet lärande borde också kunna uppnås genom att utbildningsanordnaren i samverkan med en bransch eller skråföreträdare, nyföretagarorganisationer och möjliga finansi- ärer, utvecklar en affärsidé som ger möjlighet att starta en verksam- het som utbildningen är ämnad för. 
 För utbildningar som har svårt att finna tillräckligt stora arbets- platser kan tillämpning av projektarbeten och utvecklingsuppgifter hos företagen vara andra möjliga vägar att uppnå vissa av kriterierna för ett arbetslivsanknutet lärande. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan bör genom sina uppföljningar och utvärderingar av kvalitetssäkringssystemet kunna stödja och främja utvecklingen av det arbetslivsanknutna lärandet. 
 154 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 6.3.2 
  
 Dokumentation av kunskaper inom yrkeshögskolan 
  
 Poängsystem 
 Mitt förslag: 
 Utbildningens omfattning ska anges med ett poängsystem där 100 poäng motsvarar heltidsstudier under 20 veckor. 
 När fasta studiegångar infördes vid de filosofiska fakulteterna år 1969 (prop. 1969:4) infördes också det poängsystem, som sedan dess tillämpats inom universitet och högskolor, där 1 poäng mot- svarade en veckas heltidsstudier. Som en följd av den s.k. Bologna- processen sker nu inom högskolan en övergång till ett system där 60 poäng motsvarar ett läsårs heltidsstudier. Inom KY tillämpas ett system med 40  
 KY-poäng 
  per läsår. 
 Modellen med 1 poäng för en veckas studier är enkel och mycket tilltalande. När högskolan nu går över till 1,5 poäng per vecka skulle yrkeshögskolan kunna anpassas till denna norm. 
 Tillämpningen av numeriskt lika, men ändå inte helt jämförbara poängsystem inom KY och högskolan har emellertid skapat för- virring. Frågan om tillgodoräknande av  
 KY-poäng 
  inom högskolan är ständigt aktuell. I det föregående har vikten av att kunna till- godoräkna kunnande som förvärvats i det ena systemet när man går över till det andra betonats. Möjligen skulle diskussionen om till- godoräknande underlättas om yrkeshögskolan använde ett annat poängsystem än högskolan. Fokus skulle då riktas mot förvärvade kunskaper i stället för numeriska värden. 
 Jag föreslår därför att en veckas heltidsstudier skall motsvara 5 poäng och en termin därmed 100 poäng. 
 155 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 SOU 2008:29 
  
 Examina 
 Mitt förslag: 
 Utbildningen får avslutas med yrkeshögskoleexamen om den om- fattar minst 300 poäng. 
 Utbildning som omfattar minst 400 poäng och innehåller minst 25 % lärande i arbete och ett självständigt arbete, får avslutas med kvalificerad yrkeshögskoleexamen. 
 Yrkesutbildning i Sverige har traditionellt inte avslutats med exa- men eller någon form av samlad examination. Yrkesutbildningen har dokumenterats i ett betygsdokument, i någon form av utbild- ningsbevis eller i ett intyg på genomgångna kurser. Detta för- faringssätt har inom landet varit väl förankrat och accepterat av eleverna, utbildningsväsendet och arbetslivet. Undantagen har varit vissa hantverksyrken, där gesäll- och mästarprov förekommit i Hantverksföreningarnas regi. 
 Internationellt skiljer sig det svenska systemet för yrkesut- bildning på denna punkt från i stort sett alla andra  
 EU-länder. 
  Där avslutas yrkesutbildningar med en examen. Detta försvårar inte bara förståelsen för det svenska systemet, utan det leder också till ett outtalat, men ofta synligt ifrågasättande om en svensk utbild- ning utan examen kan hålla en hög kvalitet. En ordning med examina i yrkeshögskolan skulle sannolikt underlätta mobiliteten och erkännande av de svenska utbildningarna i andra länder. 
 På det nationella planet kommer en examensordning i yrkeshög- skolan att underlätta för aktörerna på svensk arbetsmarknad att känna igen utbildningarna och veta vad de står för. För individen kan examen från yrkeshögskolan betyda att ställningen på arbets- marknaden stärks. En examensordning bidrar dessutom troligen till att höja utbildningens status. 
 Av det föregående har framgått att lärande på arbetsplatsen, i samarbete med yrkeskunniga personer, har stor betydelse för för- djupningen av yrkeskunnandet. I en sådan situation kan man nå betydligt längre än i ett skolförlagt lärande. Detta motiverar att det i yrkeshögskolan bör finnas två olika examina. 
 Den allmänna examen bör benämnas  
 yrkeshögskoleexamen  
 och kräva att deltagaren har fullgjort vad som krävs för att bli godkänd på alla moment i en utbildning omfattande minst 300 poäng. För  
 kvalificerad  
 yrkeshögskoleexamen bör krävas dels att utbildningen omfattar minst 400 poäng, dels att minst en fjärdedel av utbild- 
 156 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 ningstiden utgjorts av lärande i arbete. Vidare bör krävas ett själv- ständigt arbete. 
 Skillnaden på examenskraven mellan de två examina är dels om- fattningen av utbildningen, dels vilka möjligheter som deltagarna har haft att fördjupa sitt yrkeskunnande i ett arbetsplatsförlagt lär- andet. Det självständiga arbete eller examensarbete som ska ingå i den kvalificerade yrkeshögskoleexamen ska ta sin utgångspunkt i det som är centralt för progressionen i yrkeskunnandet. Ett för- djupat yrkeskunnande bygger på erfarenhetsbaserat lärande och det i sin tur blir tydligast i lärandet som sker på arbetsplatserna. Exa- mensarbete bör därför utgöras av deltagarnas reflektioner om sitt eget lärande och kunskapsutveckling, kopplad till de arbetslivsan- knutna lärsituationerna. Det bör råda stor frihet i fråga om for- merna för dokumentation av dessa reflexioner. 
 I utbildningsplanen för en utbildning ska anges om utbildningen kan avslutas med en examen och vilka krav som i så fall ska gälla. Utbildningsplanen fastställs av myndigheten. Den deltagare som av någon anledning inte vill ta ut examen ska kunna få ett utbildnings- bevis. För båda formerna av dokumentation gäller, att det ska fram- gå vad utbildningen innehåller och vilka mål som deltagaren upp- nått. 
 Av den kursplan som fastställs av utbildningsanordnaren ska framgå vilka betyg som ska användas. Som betyg bör få användas något av uttrycken Icke godkänd och Godkänd eller Icke godkänd, Godkänd och Väl godkänd. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan bör bemyndigas att utfärda ytterligare föreskrifter för att säkerställa likvärdigheten i fråga om examina, examensarbete, utbildningsbevis och betyg. 
 Dokumentation i ett  
 EU-perspektiv 
  
 En allt viktigare aspekt på hur utbildningar utformas och hur de kvalitetssäkras är hur de förstås och accepteras i andra länder. För utbildningar vid universitet och högskolor pågår nu ett intensivt arbete på svenska lärosäten att anpassa och kvalitetssäkra utbild- ningarna i enlighet med de så kallade  
 Bologna-processen. 
  Även inom yrkesutbildningsområdet har det under de senaste 10 åren pågått olika projekt i syfte att öka transparensen i de nationella systemen och därmed öka möjligheterna för mobilitet. År 2002 inleddes den s.k. Köpenhamnsprocessen som syftar till att finna 
 157 
  
 Yrkeslärande och yrkeskunnande 
  
 SOU 2008:29 
  
 gemensamma former för erkännande av yrkesutbildningar inom EU. 
 För närvarande pågår utveckling av European Qualifications Framework (EQF) som ger möjligheter att beskriva utbildnings- nivåer utifrån utbildningens mål (learning outcomes). Det är nöd- vändigt för Myndigheten för yrkeshögskolan att aktivt följa och delta i det europeiska utvecklingsarbetet för att placera in den svenska yrkeshögskolan på den europeiska utbildningskartan. 
 158 
 7 Utbildningens organisation m.m. 
  
 7.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 Förslaget om yrkeshögskolan innebär att ett ramverk ska skapas, som lämnar utrymme för utbildningar med olika karaktär, tradition och huvudmannaskap. Syftet är inte att utveckla en ny skolform med krav på betydande enhetlighet. Däremot är avsikten att i vissa avseenden utforma enhetliga regler, som medverkar till att säker- ställa utbildningarnas kvalitet, deltagarnas rättssäkerhet och en effektiv resursanvändning. En precisering av yrkeshögskolans idé och karaktär är också nödvändig för att möjliggöra gränsdragning mot andra utbildningsformer, särskilt högskolan. 
 Den föreslagna regleringen av utbildning inom yrkeshögskolan innebär att vissa utbildningar, främst påbyggnadsutbildningar och kompletterande utbildning, behöver utvecklas och anpassas för att passa in i yrkeshögskolan. Detta gäller främst utbildningarnas arbetslivsanknytning och formerna för ledning och styrning av dem. 
 Även inom ramen för den föreslagna regleringen är emellertid friheten stor för anordnarna, att själva bestämma formerna för och innehållet i verksamheten. I flera avseenden ersätts jämförelsevis detaljerade regler i nuvarande författningar med en uppsättning kvalitetskriterier, dvs. närmast med en form av målstyrning. 
 159 
  
 Utbildningens organisation m.m. 
  
 SOU 2008:29 
  
 7.2 
  
 Lokal ledning och styrning 
  
 7.2.1 
  
 Styrinstrument m.m. 
  
 Hur en utbildning ska genomföras lokalt regleras dels genom styr- dokument, dels genom beslut av en lokal ledning för verksamheten. I nuvarande system används olika kombinationer av utbildnings- och kursplaner samt lednings- eller styrgrupper. En lokal skol- ledning, rektor, spelar i vissa fall en viktig roll. Ytterst har natur- ligtvis lärare och handledare stort inflytande över verksamhetens praktiska utformning. 
 Utbildningsplanen är ett övergripande dokument, som i flera fall fastställs av den myndighet som också beslutar att utbildningen får anordnas inom det aktuella regelverket. Utbildningsplanerna definierar bl.a. utbildningens mål, huvudsakliga innehåll, omfatt- ning och utbildningsanordnare. 
 Kursplanen fastställs oftast lokalt och beskriver bl.a. upp- läggning och omfattning av undervisning och handledning samt mål för och innehåll i kurser och delkurser. 
 Inom KY och kompletterande utbildningar finns en lokal led- ningsgrupp, som bl.a. antar deltagare till utbildningen och ansvarar för att verksamheten bedrivs i enlighet med styrdokumenten och andra villkor som kan vara kopplade till exempelvis ett statsbidrag. Påbyggnadsutbildningarna är en del av den kommunala vuxenut- bildningen och är underställd den politiska nämnden i kommunen. Den dagliga ledningen utövas där av en skolledare. 
  
 7.2.2 
  
 Övervägande och förslag 
  
 Daglig ledning 
 Mitt förslag: 
 Vid varje utbildning ska det finnas en person som har ansvaret för det dagliga arbetet i verksamheten. 
 I nuvarande reglering, utom för påbyggnadsutbildningarna, finns inga föreskrifter om ledningen av den dagliga verksamheten hos en utbildningsanordnare. Ledningsansvaret ligger inom KY på led- ningsgruppen. För deltagarna är det otillfredsställande om det inte finns en person, som har ett av anordnaren utpekat dagligt ansvar för utbildningen. I en välfungerande utbildning spelar detta för- 
 160 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningens organisation m.m. 
  
 modligen mindre roll, men när problem uppstår är det viktigt att en sådan person finns. Det gäller inte minst inom utbildningar, där flertalet lärare och handledare har sin huvudsakliga verksamhet i andra företag eller förvaltningar och endast är tillgängliga för del- tagarna vid vissa undervisnings- eller handledningstillfällen. 
 Jag har inte bedömt att det finns behov att definiera befogen- heterna för den person som har den dagliga ledningen. Det bör varje utbildningsanordnare avgöra själv. 
 Ledningsgrupp 
 Mitt förslag: 
 Det ska finnas en ledningsgrupp för varje utbildning. Flertalet av ledamöterna ska vara företrädare för arbetslivet. 
 Utbildningar inom yrkeshögskolan ska ta sin utgångspunkt i och startas utifrån ett behov på arbetsmarknaden. Innehållet ska defi- nieras med hänsyn till arbetslivets efterfrågan på specifika kvalifika- tioner. Utbildningarna ska kvalitetssäkras och utvärderas med ut- gångspunkt i arbetslivets behov. Utbildningen ska genomföras med väsentliga inslag av arbetslivsanknutet lärande. Det ekonomiska åtagandet för en utbildning inom yrkeshögskolan delas mellan det offentliga, arbetslivet och individen. 
 För varje utbildning inom yrkeshögskolan ska det finnas en led- ningsgrupp. Med de nyssnämnda utgångspunkterna för utbild- ningar inom yrkeshögskolan är det rimligt, att arbetslivets inflyt- ande över och ansvar för utbildningen görs tydligt genom att en majoritet i ledningsgruppen företräder det arbetsliv som efterfrågar utbildningen. Med ett starkt inflytande över utbildningens innehåll och genomförande följer också ansvar för att utbildningen kan genomföras med en stark arbetslivsanknytning. 
 Ledningsgruppen bör ha minst 5 medlemmar. I gruppen bör alltid den person som har ansvaret för det dagliga arbetet i verk- samheten och en företrädare för deltagarna ingå. Därutöver avgör utbildningsanordnaren gruppens sammansättning. Det är ändå viktigt att poängtera att en bred representation alltid är värd att eftersträva. 
 Ledningsgruppen ska ansvara för att utbildningen genomförs i enlighet med lag och förordning samt de styrdokument som har fastställts. Den ska fastställa kursplaner för utbildningen och anta 
 161 
  
 Utbildningens organisation m.m. 
  
 SOU 2008:29 
  
 studerande. Ledningsgruppen ska vidare pröva frågor om tillgodo- räknande av kunskaper som förvärvats genom annan utbildning eller på annat sätt. Examens- och utbildningsbevis ska utfärdas av ledningsgruppen som också ska svara för att ett systematiskt kvali- tetsarbete bedrivs. 
 För de utbildningar som avses leda till kvalificerad yrkeshög- skoleexamen bör ytterligare krav ställas på ledningsgruppens sam- mansättning. De längre och mer kvalificerade utbildningarna hämtar sannolikt en större del av det teoretiska innehållet från moment, som ingår i de studieförberedande programmen inom gymnasieskolan eller den grundläggande högskoleutbildningen. En representation för högskolan respektive gymnasieskolan i lednings- gruppen kan ses som ett led i kvalitetssäkringen av utbildningen. Det innebär inte att högskolan eller kommunen som sådana garan- terar utbildningens kvalitet, men det säkerställer att lednings- gruppen innehåller tillräcklig kompetens för sitt uppdrag. 
 Genom högskolans och kommunens representation i lednings- gruppen grundläggs också en samverkan mellan utbildningsform- erna. Denna samverkan är förutsättningen för att man i förväg ska kunna redovisa villkoren för att kunskaper, som är förvärvade i den ena utbildningsformen, ska kunna tillgodoräknas i den andra. 
 Utbildningsplan 
 Mitt förslag: 
 Myndigheten för yrkeshögskolan ska efter förslag från utbild- ningsanordnaren godkänna en utbildningsplan. 
 Den nationella styrningen av utbildningarnas innehåll inom yrkes- högskolan måste i högre grad än för andra delar av det offentliga utbildningsväsendet, präglas av en stor lokal frihet som ger möjlig- het till flexibilitet och anpassning till förändringar i arbetslivet. 
 I anslutning till att Myndigheten för yrkeshögskolan beslutar att en utbildning ska omfattas av ramverkets kvalitetssäkring ska myndig- heten fastställa en utbildningsplan. Denna ska innehålla uppgifter om vem som är ansvarig utbildningsanordnare och eventuella övriga utbildningsanordnare som anlitas. Av planen ska framgå ut- bildningens mål, inriktning och huvudmoment samt dess omfatt- ning och kraven för examen. Vidare ska utbildningsplanen ange utbildningens uppläggning och organisation samt antalet timmar 
 162 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningens organisation m.m. 
  
 lärar- eller handledarledd verksamhet. Slutligen ska framgå even- tuella krav på särskilda förkunskaper och metoder för urval mellan sökande samt hur utbildningen kvalitetssäkras. Utbildningsplanen utgör på så sätt ett viktigt underlag för myndighetens bedömning av en ansökan från en anordnare. 
 Kursplan 
 Mitt förslag: 
 Ledningsgruppen ska fastställa en kursplan för varje utbildning. 
 Kursplaner ska fastställas av ledningsgruppen för utbildningen. Kursplanerna visar vilka kurser som utbildningen omfattar, kurser- nas benämning, målen för dem och det huvudsakliga innehållet i varje kurs, samt hur många poäng kurserna omfattar. Av kurs- planen ska också framgå principerna för betygssättning och form- erna för kunskapskontroll. 
 För utbildningar med inriktningar som kräver nationellt lik- värdigt innehåll får Myndigheten för yrkeshögskolan meddela före- skrifter om vilka kunskaper och färdigheter som deltagarna ska ha uppnått vid utbildningens slut. Det bör i första hand avse utbild- ningar som formellt eller reellt är behörighetsgivande för ett visst yrke eller funktion. I flertalet fall styrs utbildningens innehåll då av de krav en tillsynsmyndighet ställer. Som exempel kan nämnas trafiklärare, pilot och allmän  
 el-behörighet 
  där innehållet reellt sett anges av respektive Vägverket, Luftfartsstyrelsen och Elsäkerhets- verket. 
 Den internationella utvecklingen med ökade krav på igen- kännande av utbildningar mellan länder, kan medföra ett ökat behov av styrning för vissa utbildningar. Myndigheten ska då i sam- verkan med arbetslivet bedöma om det för några yrkesområden finns anledning att utfärda föreskrifter som säkerställer nationell likvärdighet beroende på internationella branschöverenskom- melser. 
 163 
  
 Utbildningens organisation m.m. 
  
 SOU 2008:29 
  
 7.3 
  
 Personal för undervisning och handledning 
  
 Den undervisande och handledande personalen är ofta utbild- ningens främsta resurs. Genom regleringar för samtliga utbild- ningsformer, utom folkhögskolan, markeras betydelsen av lärarnas kompetens. Kraven på denna kompetens tycks dock formuleras olika både mellan och inom respektive utbildningsform. 
 Av de eftergymnasiala utbildningsformerna är det endast på- byggnadsutbildningen, som kräver en längre formell lärarutbild- ning. Samma reglering gäller där som för gymnasieskolan. För vissa lärare vid högskola och universitet krävs en högskolepedagogisk utbildning, som normalt omfattar cirka tio veckor. Staten ställer inga krav på folkhögskolans lärare, men erbjuder utbildning till folkhögskollärare. Lärare och handledare i kvalificerad yrkesutbild- ning och kompletterande utbildning ska enligt förordningarna vara kompetenta för den verksamhet som de ska bedriva. Det fordras ingen formell utbildning och det finns heller ingen särskild lärarut- bildning för dessa sistnämnda skolformer. 
 Lärarbegreppet som sådant är inte självklart. Idag kallas den pedagogiska personalen vid de eftergymnasiala utbildningarna lärare, både i regleringar och i folkmun. Den som har till uppgift att stödja en elevs eller deltagares lärande kallas normalt för lärare. Men utvecklingen går mot formalisering och ökad reglering av läraryrket. I detta betänkande används ibland, i enlighet med gängse språkbruk, beteckningen lärare och handledare för de per- soner som genomför undervisning och handledning inom yrkes- högskolan. Denna terminologi har valts enbart av praktiska skäl och innebär inget ställningstagande för att endast personer med en formaliserad lärarutbildning skulle kunna vara verksamma inom yrkeshögskolan. 
 En stor del av utbildningen inom yrkeshögskolan kommer, som en följd av kravet på en stark arbetslivsanknytning, att genomföras med hjälp av personer, som inte har formell lärarutbildning. Ytter- ligare en anledning till att så måste vara fallet, är att det av naturliga skäl saknas adekvat lärarutbildning för kvalificerad yrkesutbildning och kompletterande utbildning. De nuvarande utbildningsformerna har intill de senaste åren varit av så begränsad omfattning, att en särskild lärarutbildning inte aktualiserats. 
 Detta innebär naturligtvis inte att frågan om lärarnas och hand- ledarnas kompetens är oviktig. Utbildningens kvalitet inom yrkes- högskolan kommer i hög grad att vara beroende av att lärare och 
 164 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningens organisation m.m. 
  
 handledare med erforderlig ämnesmässig och pedagogisk kompe- tens kan rekryteras. Ett viktigt kvalitetskriterium inom yrkeshög- skolan handlar, som framgår av avsnitt 4.3, om lärarnas kompetens för sin uppgift. I likhet med nuvarande författningar föreslås också en reglering som kräver att den undervisande och handledande personalen har den kompetens som krävs. 
 Begreppet lärarkompetens kan i detta sammanhang delas upp i pedagogisk kompetens respektive ämnes/yrkeskompetens. Dessa eller liknande begrepp har behandlats bland annat i flera statliga utredningar. 
 1992 års högskoleutredning Frihet Ansvar Kompetens, Grund- utbildningens villkor i högskolan (SOU 1992:1) utredde begreppet pedagogisk skicklighet. Där togs ett antal kriterier upp som här i modifierad form kan förklara pedagogisk kompetens i yrkeshög- skolan: 
  
 Förmåga att strukturera och organisera kunskapsmassan i kurser och i den egna undervisningen 
  
 Förmåga att förmedla engagemang och intresse för ämnet 
  
 Förmåga att aktivera deltagarna till egen inlärning 
  
 Förmåga till kommunikation med deltagare och arbetsliv 
  
 Förmåga till helhetssyn och förnyelse 
  
 Begreppet yrkeskompetens har i utbildningssammanhang bland annat tagits upp i betänkandet Bates! Lärarkompetens för Yrkesutbildning (SOU 1994:101). Där behandlades kompetens- kraven för yrkeslärare. Yrkeskompetens kan enligt utredningen be- dömas utifrån yrkesverksamhetens 
  
 relevans, 
  
 längd, 
  
 aktualitet, och 
  
 kvalifikationsnivå. 
  
 I förarbetena till propositionen (prop. 1998/99:110) om de komp- letterande utbildningarna beskrevs lärarkompetens i termerna: kompetenta lärare har goda yrkeskunskaper, pedagogisk förmåga, social kompetens, kunskap om samhällets mål för undervisning i frivilliga skolformer samt förmåga att utvärdera och kritiskt gran- ska sin undervisning och skolans verksamhet (SOU 1998:11). 
 165 
  
 Utbildningens organisation m.m. 
  
 SOU 2008:29 
  
 Dessa synsätt på pedagogisk skicklighet och yrkeskompetens kan vara aktuella vid rekrytering av personal, kompetensutveckling och kvalitetsgranskning i yrkeshögskolan. 
 Arbetslivet avses få ett starkt inflytande över utbildningen inom yrkeshögskolan. Med detta inflytande följer ett ansvar. En del av detta ansvar handlar om att medverka till att personer med relevant kompetens för en utbildning också kan engageras för undervisning och handledning. 
 Det är emellertid inte givet att den som har adekvata kunskaper i sak, också har den pedagogiska erfarenheten eller förmågan. Man bör dock inte bortse från, att många av dem som har en formell lärarutbildning är yrkesverksamma inom andra delar av samhället än utbildningsväsendet. För att stärka den pedagogiska skicklig- heten hos lärare och handledare bör det åligga utbildningsan- ordnarna att erbjuda kompetensutveckling. 
 Det bör vara en angelägen uppgift för Myndigheten för yrkes- högskolan att  inom ramen för sitt uppdrag att stödja utveck- lingen av verksamheten  främja pedagogisk fortbildning av per- soner som medverkar i undervisning och handledning. 
  
 7.4 
  
 Flexibelt lärande 
  
 Yrkeshögskolans huvuduppgift är att tillgodose arbetslivets behov av kvalificerade medarbetare. Utbildningen av dem ska genomföras med en stark arbetslivsanknytning, helst i form av lärande i arbete. Målgruppen för utbildningarna är bred. Såväl ungdomar som kom- mer direkt från gymnasiet som vuxna med några års yrkeserfaren- het och yrkesverksamma som behöver stärka sin kompetens kom- mer att söka sig till yrkeshögskolan. 
 För att kunna möta alla deltagares behov av stöd för sitt lärande, måste utbildningarna inom yrkeshögskolan präglas av stor flexi- bilitet. Yttre förutsättningar kan i det enskilda fallet begränsa de möjliga formerna, men utgångspunkten måste vara en hög grad av anpassning till de aktuella behoven. 
 Många skäl talar för att man utnyttjar möjligheterna till distans- utbildning för hela utbildningar eller som ett inslag i denna, t.ex. under den arbetsplatsförlagda delen av en utbildning. Rekryte- ringen av deltagare och tillgången till praktikplatser kan under- lättas, om de geografiska hindren undanröjs. Möjligheterna för yrkesverksamma att ta del av moment och delkurser som led i en 
 166 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningens organisation m.m. 
  
 kompetensutveckling  inom ramen för personalutbildning eller på eget initiativ  ökar kraftigt om utbildningen huvudsakligen ges på distans. Yrkeslärandet gynnas självfallet om det kan genomföras på arbetsplatsen. Den moderna tekniken öppnar många olika möj- ligheter att stödja vuxnas lärande oberoende av plats och tid. 
 En utbildning som i hög grad bygger på en nära samverkan med arbetslivet behöver också anpassa sig till arbetslivets årsrytm. Ter- minsindelningen, som i grunden är utformad för att möta bonde- samhällets behov av arbetskraft, medger sällan ett effektivt resurs- utnyttjande. Det är rimligare att anpassa utbildningarnas längd till vad utbildningsmålen kräver än till terminssystemet. Ett arbetsår på ca 40 veckor dominerar emellertid inom utbildningsväsendet och deltagarnas valmöjligheter underlättas av en i huvudsak gemensam tidpunkt för kursstart kring månadsskiftet augusti/september. 
 En utbildning som är anpassad till det flexibla lärandet utnyttjar också möjligheten till validering och tillgodoräknande av reell kompetens på ett systematiskt sätt. Det kan avkorta utbildnings- tiden för deltagarna och därmed öka systemets kapacitet. 
 167 
 8 Ett delat åtagande 
  
 8.1 
  
 Bakgrund 
  
 I dagens svenska system för grundläggande yrkesutbildning finns primärt tre intressenter: det allmänna, företrätt av staten och kom- munerna, arbetslivet, företrätt av parterna på arbetsmarknaden, branscher och av andra organisationer samt den enskilde del- tagaren. Rollfördelningen är tydlig. Stat och kommun (inom det gröna området även landstingen) svarar för finansiering och/eller anordnande, Arbetslivet tar emot de utbildade och medverkar i varierande omfattning till att möjliggöra arbetsplatsförlagd utbild- ning (APU) och att definiera utbildningsbehoven. Den enskilde investerar något eller några år av sitt liv i utbildning. Dagens situa- tion har huvudsakligen sin grund i utvecklingen under förra seklet. Något annat än marginella förändringar av denna rollfördelning har under senare år sällan diskuterats. 
 Eftergymnasial yrkesutbildning var ursprungligen universitetens huvuduppgift. Efter reformationen och under stormaktstidens territoriella expansion tillkom universiteten i Lund, Åbo, Dorpat och Vargas för att möta statens behov av utbildade och lojala präster, domare och ämbetsmän. Också senare handlade eftergym- nasial yrkesutbildning i hög grad om utbildning för samhälleliga behov inom skola, vård, omsorg och förvaltning. 
 Jämfört med den teoretiskt inriktade utbildningen inom skol- väsendet och på universitetsnivå väcktes statsmaktens engagemang för det vi i dag menar med yrkesutbildning sent. Före industriali- seringen och införandet av näringsfrihet i mitten av  
 1800-talet 
  reg- lerades yrkesutbildningen inom skråväsendet. Först i början av  
 1900-talet 
  tillkom en offentlig utredning om behovet av en tids- enlig och industriorienterad utbildning på en lägre nivå, den s.k. tekniska kommittén. Efter det första världskriget tillkommer de första statliga yrkesutbildningsstadgorna och ett statligt ekonom- 
 169 
  
 Ett delat åtagande 
  
 SOU 2008:29 
  
 iskt stöd till kommunala lärlings- och yrkesskolor, vilka förutsatte en fungerande lärlingsutbildning. 
 Under 1930- och  
 40-talen 
  framfördes politiska krav på lag- stiftning om lärlingsutbildning. Parterna avvisade krav på lagstift- ning och förordade  i Saltsjöbadsavtalets anda  reglering av yrkesutbildningen via kollektivavtal. I början av  
 1940-talet 
  avstod man medvetet från att lagstifta om arbetslivets ekonomiska ansvar för lärlingsutbildning. På den punkten skiljer sig Sverige från många andra länder, t.ex. Danmark. Beslutet blev dock långsiktigt betydelsefullt. Under samma tidsperiod stärktes emellertid arbets- livets inflytande över yrkesutbildningens innehåll. År 1944 skap- ades arbetsmarknadens yrkesråd och Kungl. Överstyrelsen för yr- kesutbildning (KÖY). 
 Under de följande årtiondena ökade de statliga anslagen till kommunala yrkesskolor och landstingsdriva verkstadsskolor. Under  
 1960-talet 
  förlorar den företagsförlagda utbildningen, rela- tivt sett, i betydelse. Tillkomsten av den sammanhålla gymnasie- skolan i början av  
 1970-talet 
  innebar en breddning av innehållet i yrkesutbildningarna samtidigt som karaktären av färdigutbildning försvagades. Den grundläggande yrkesutbildningen integrerades helt i skolan och arbetslivet befriades i praktiken från formellt ansvar. 
 Arbetslivet utövade centralt även fortsättningsvis stort in- flytande på innehållet i utbildningen genom ett väl utvecklat sam- arbete mellan å ena sidan Skolöverstyrelsen  senare Skolverket  och å den andra yrkesnämnder och branschorganisationer. På den lokala nivån var samarbetet av mycket varierande omfattning och form. 
 Med översynen av den gymnasiala yrkesutbildningen (ÖGY) 1986 presenterades förslaget, att arbetslivets ekonomiska åtaganden skulle regleras på nationell nivå. Någon sådan reglering kom dock inte till stånd, utan man hänvisade till olika former av samarbetsav- tal på lokal nivå. 
 Någon diskussion om arbetslivets, utanför den offentliga sek- torn, eventuella medansvar för finansieringen av utbildningen inom universitet och högskolor har inte förts. Däremot har stort intresse ägnats åt frågor om statens ersättning till kommuner och landsting för deras medverkan i läkar- och tandläkarutbildningen. Denna diskussion handlade naturligtvis till någon del om avnämarnas eko- nomiska medansvar. 
 170 
  
 SOU 2008:29 
  
 Ett delat åtagande 
  
 Inte heller för högskolans utbildningar inom teknik och ekonomi, som direkt är riktade mot industrins och näringslivets behov, har medfinansiering av utbildningskostnaderna från arbetslivets sida varit aktuell. Andra former av samarbete mellan dessa utbild- ningsanordnare och arbetslivet är dock sedan länge väl utvecklade. Det har handlat om forskning, om medverkan i undervisning och  inte minst  om examensarbeten. 
 Med tillkomsten av KY i mitten  
 1990-talet 
  bröts nya vägar i två avseenden. Dels etablerades, för första gången efter högskole- reformen, en ny eftergymnasial utbildningsform utanför hög- skolan, dels skapades en utbildningsform, där arbetslivet svarade för ca en tredjedel av utbildningskostnaden. Grunden för detta åtagande från arbetslivets sida var att det fick ett avgörande inflytande över utbildningens innehåll och dimensionering. 
 För den tredje parten i yrkesutbildningen, den enskilde del- tagaren, har utbildning inom de offentliga systemen under de senaste 50 åren varit avgiftsfri. Dessförinnan förekom terminsav- gifter på relativt måttlig nivå inom flera utbildningsformer. Del- tagandet har under de senaste decennierna stimulerats med olika former av familje- och studiestöd. Elevavgifter, i vissa fall höga av- gifter, är regel bland de kompletterande utbildningarna. 
  
 8.2 
  
 Utbildningsmålets förändring 
  
 Den grundläggande yrkesutbildningen i gymnasieskolan är yrkes- förberedande. Färdigutbildning förutsätts ske efter anställning i ett företag. Inom vissa branscher avspeglas detta förhållande i kollek- tivavtalens reglering av ingångslöner m.m. För att betraktas som fullärd arbetare och därmed få full betalning krävs inte sällan ett eller flera års yrkeserfarenhet. 
 Såväl arbetslivets utveckling som förändringar inom gymnasie- skolan har accentuerat detta förhållande. Det ökade kunskapsinne- hållet i produkter och produktionsmetoder liksom ny arbetsorga- nisation kräver djupare och bredare kompetens av de anställda. Möjligheterna för eleverna att nå de kompetensnivåerna inom gym- nasieskolans tre år har minskat. Denna utveckling inom arbetslivet var en av de drivande faktorerna bakom tillkomsten av den kvali- ficerade yrkesutbildningen (KY) i mitten av  
 1990-talet. 
  
 Breddningen av gymnasieskolans program vid gymnasiereformen år 1992, innebar, jämfört med det tidigare linjegymnasiet, både en 
 171 
  
 Ett delat åtagande 
  
 SOU 2008:29 
  
 generalisering och fördjupning av utbildningens innehåll. Antalet utgångar från gymnasieskolan minskade drastiskt. Detta medförde emellertid också att eleverna nådde en lägre grad av yrkesspecifik specialisering. Behovet och omfattningen av färdigutbildning i företag efter anställning ökade sålunda med programgymnasiet. Också dessa förändringar har medverkat till kraven på en efter- gymnasial yrkesutbildning. 
 Den nu sittande Gymnasieutredningen (U 2007:01) arbetar med alternativ, som innebär en högre andel karaktärsämnen och ett större antal utgångar än i den nuvarande gymnasieskolan. Detta kan antas leda till att en något högre grad av färdigutbildning blir möjlig inom vissa yrkesområden. Behovet av eftergymnasial yrkesutbild- ning påverkas dock knappast mer än marginellt. Den högre kompetensnivå som yrkeshögskolan syftar till kan sällan nås inom ett treårigt gymnasieprogram. 
 När KY utvecklades erbjöds arbetslivet att på ett avgörande sätt påverka utbildningens innehåll och dimensionering. Detta utökade inflytande kan, vid sidan av förskjutningen av ansvaret för färdig- utbildningen, ha varit en avgörande faktor för att näringslivet var berett att medverka vid finansieringen av den kvalificerade yrkes- utbildning. 
  
 8.3 
  
 Ett förändrat åtagande 
  
 8.3.1 
  
 Arbetslivets åtagande 
  
 Mitt förslag: 
 Inom yrkeshögskolan bör krävas ett större åtagande från arbets- livets sida när det gäller den eftergymnasiala yrkesutbildningen än vad som är vanligt i fråga om den grundläggande yrkesutbild- ningen. 
 Etableringen av  och en tänkt tillväxt av  yrkeshögskolan utgör en rimlig utgångspunkt för att i generella termer pröva ansvarsför- delningen mellan det allmänna och det arbetsliv som är avnämare av den utbildade arbetskraften. 
 Yrkeshögskolan innebär, principiellt sett, en vidgning av det all- männas åtagande. Detta är delvis förorsakat av arbetslivets föränd- ring, delvis av utvecklingen av gymnasieskolan. Detta motiverar ett större åtagande från arbetslivets sida när det gäller den efter- 
 172 
  
 SOU 2008:29 
  
 Ett delat åtagande 
  
 gymnasiala yrkesutbildningen än vad som är vanligt i fråga om den grundläggande yrkesutbildningen, precis som skedde vid etable- ringen av KY. 
 Ett annat starkt skäl för ett ökat åtagande från arbetslivets sida är det inflytande över utbildningens innehåll och inriktning som följer av den föreslagna utformningen av yrkeshögskolan. Arbets- livet ges genom förslagen stort inflytande över hela processen från initiering till genomförande av utbildningarna inom yrkeshög- skolan. Konstruktionen borgar för att de utbildningar som an- ordnas svarar mot behov som verifieras av arbetslivet. Med ett stort inflytande följer såväl incitament till engagemang som krav på ansvarstagande. 
 Det större åtagandet från arbetslivets sida kan ta sig många ut- tryck. Det behöver anpassas till situationen inom varje bransch eller utbildning. Arbetslivets ökade åtagande bör därför ta sig ut- tryck i ett brett engagemang i utbildningen, ett engagemang som anpassas till utbildningens, branschens och företagets karaktär. Med hänsyn till betydelsen av lärande på arbetsplatsen för progres- sionen i yrkesutbildningen, är tillhandahållande av platser för lärande i arbete (LIA) en viktig och angelägen form av medfinans- iering av den eftergymnasiala yrkesutbildningen även utanför nuva- rande KY. 
 De personer som ska svara för undervisning och handledning inom yrkeshögskolan kommer i stor utsträckning att behöva fri- göras från ordinarie uppgifter i företag eller förvaltningar. En gene- rös inställning från arbetsgivarna är här nödvändig om utbild- ningens kvalitet ska kunna upprätthållas. Det handlar i första hand om att ge möjlighet dvs. tid till medverkan, men kan även avse lönekostnader. 
 Speciallokaler och dyrbar eller skrymmande utrustning är ibland en förutsättning för en realistisk yrkesutbildning. Att ställa sådana till en utbildningsanordnares förfogande stör produktionen, men kan vara ett avgörande bidrag till en kvalitativt god yrkesutbild- ning. 
 Ett engagemang som tar sig uttryck i aktiv medverkan vid ini- tiering, utvärdering eller utfasning av utbildning eller medverkan i ledningsgrupper är också en förutsättning för att yrkeshögskolans syften ska kunna nås. Erfarenheterna av KY pekar entydigt på, att när ett sådant engagemang saknas på lokal nivå, återverkar det men- ligt på utbildningens kvalitet. 
 173 
  
 Ett delat åtagande 
  
 SOU 2008:29 
  
 Alla de nämnda formerna för konkretisering av arbetslivets åtagande utgör en ekonomisk belastning för det eller de företag som direkt berörs. Möjligheten att rekrytera personal med adekvat kompetens är emellertid en förutsättning för en långsiktigt hållbar och konkurrenskraftig verksamhet. 
 En grundläggande svårighet i sammanhanget är att fördela kost- naderna för detta åtagande på ett rimligt sätt mellan företagen och inom branscher. I andra länder har detta problem angripits lag- stiftningsvägen eller genom frivilliga överenskommelser. Kollektiva fonder, lagreglerad uttaxering av avgifter och skattelättnader är tre använda metoder. Samtliga modeller har också vid olika tillfällen aktualiserats i Sverige, främst för finansiering av personalutbild- ning. De har aldrig fått erforderligt politiskt stöd. Inom några branscher med mycket stor andel enmans- och småföretag finns dock överenskommelser om gemensam finansiering av enskilda företags medverkan i den grundläggande yrkesutbildningen. 
 Det saknas förmodligen politiska förutsättningar för att i Sverige genom lagstiftning tvinga fram en medfinansiering av den eftergymnasiala yrkesutbildningen från arbetslivets sida. Ett annat skäl att nu avstå från att föreslå en sådan lösning är, att den efter- gymnasiala yrkesutbildningen, i kvantitativa termer, fortfarande riktar sig mot en relativt begränsad del av arbetsmarknaden. Alltför många skulle uppleva det oskäligt att bidra till en utbildningsform, som saknar relevans för den egna verksamheten. 
 Det är därför en angelägen uppgift för branscher, som för sin kompetensförsörjning är beroende av yrkeshögskolan, att hitta for- mer för utjämning av kostnaderna mellan de företag som aktivt medverkar och övriga. De överenskommelser som finns inom el- och installationsbranscherna borde kunna fungera som förebilder för andra. 
 174 
  
 SOU 2008:29 
  
 Ett delat åtagande 
  
 8.3.2 
  
 Den enskildes åtagande 
  
 Mitt förslag: 
 Elevavgifter ska inte förekomma vid utbildningar som åtnjuter statsbidrag. 
 Bland de utbildningar som är aktuella att föra in i yrkeshögskolan förekommer elevavgifter vid de kompletterande utbildningarna och inom lärlingsutbildningen för vuxna till vissa hantverksyrken. De statliga bidragen  i den mån de utgår  utgör då endast en del- finansiering. Avgifterna ska vara skäliga, men är ändå betungande för deltagarna. De medverkar, enligt företrädare för bl.a. de konst- närliga högskolorna, till att i socialt hänseende snedvrida rekry- teringen till utbildningarna. 
 Yrkeshögskolan får karaktär av en del av det offentliga utbild- ningsväsendet. Också utbildningarna med enskild huvudman inom ramverket får offentlig karaktär, genom att de omfattas av den stat- liga kvalitetssäkringen och studiestödssystemet. Övrig offentlig ut- bildning är avgiftsfri i Sverige. Som ett led i strävandena att begränsa skillnaderna i villkor för de studerande inom yrkeshög- skolan bör möjligheten för anordnare att ta ut elevavgifter upphöra i de fall utbildningen stöds med statsbidrag. Statsbidragen bör då höjas, en höjning som delvis bör finansieras genom en minskning av antalet utbildningsplatser som åtnjuter statligt stöd. 
 Inom yrkeshögskolan ska det också kunna finnas utbildningar, som kan vara viktiga för individen men har ett lägre nationellt intresse och därför inte åtnjuter statligt ekonomiskt stöd. Elevav- gifter är då en förutsättning för verksamheten. Avgifter som är skäliga i förhållande till utbildningskostnaden, bör accepteras i dessa fall. 
 Att mer allmänt ställa ökade krav på åtagande från den enskilde deltagarens sida är inte rimligt. Redan den omständigheten, att arbetslivets och gymnasieskolans förändringar leder till förlängda studietider för att nå anställningsbarhet, innebär att individen får satsa ytterligare tid och därmed resurser på utbildning. 
 175 
  
 Ett delat åtagande 
  
 SOU 2008:29 
  
 Det statliga åtagandet 
 Mitt förslag: 
 Omfattningen av den eftergymnasiala yrkesutbildningen ska öka. 300 miljoner kronor bör successivt tillföras yrkeshögskolan. Medel ska därutöver tillföras för att kompensera bortfallet av vissa elev- avgifter. 
 De statliga bidragen till KY, påbyggnadsutbildningar och kompletterande utbildningar uppgår budgetåret 2008 till ungefär 1 400 miljoner kronor. Dessa medel fördelas mellan utbildningsan- ordnare efter beslut av respektive  
 KY-myndigheten 
  och Skolverket. Myndigheten för yrkeshögskolan förutsätts förfoga över mot- svarande ekonomiska ramar från den 1 juli 2009. Beloppet kommer att behöva justeras dels för de utbildningar som inte går över till yrkeshögskolan, dels för eventuella volymförändringar. 
 Den totala omfattningen av det statliga åtagandet bestäms genom riksdagens beslut om anslaget till yrkeshögskolan. Det är rimligt, att detta av regeringen kopplas till ett prestationskrav ut- tryckt som ett lägsta antal utbildningsplatser. Det bör dock ankomma på myndigheten att fördela tilldelade medel mellan ut- bildningsanordnare. 
 Det statliga åtagandet omfattar även ekonomiskt stöd till del- tagarna, studiestöd. Ett viktigt inslag i strävandena att skapa större enhetlighet är förslaget, att all utbildning inom yrkeshögskolan ska berättiga till studiestöd som eftergymnasial utbildning. Föränd- ringen skulle dels beröra högst ett tusental deltagare i komplet- terande utbildningar, som nu endast står under statlig tillsyn och som skulle komma att omfattas av kvalitetskontrollen inom ram- verket, dels deltagare i sådan utbildning som i dag betraktas som gymnasial i studiestödshänseende. En ram för antalet studiestöd skulle kunna vara en väg för totaldimensionering av ramverket från statsmaktens sida om en sådan skulle bli aktuell. 
 Den statliga satsningen på eftergymnasial yrkesutbildning är liten jämfört med satsningen på högskoleutbildning. En direkt jäm- förelse är varken möjlig eller rimlig eftersom verksamheternas syften är så olika. Man kan dock notera att statens satsning över budgeten på eftergymnasial utbildning för de drygt 50 procent av en årskull som inte söker sig till högskolan är mindre än 10 procent av anslagen till högskoleutbildning (exklusive forskarutbildning). Antalet studieplatser inom eftergymnasial yrkesutbildning är drygt 
 176 
  
 SOU 2008:29 
  
 Ett delat åtagande 
  
 10 procent av högskolans antal helårsstuderande. Detta förhållande återspeglar naturligtvis ställningstagandet på  
 1970-talet 
  att den eftergymnasiala utbildningen skulle anordnas inom högskolan, men också att högskoleutbildning oftast är avsevärt längre än en efter- gymnasial yrkesutbildning. 
 Det är även ett uttryck för att den eftergymnasiala yrkes- utbildningen utvecklats först under den senaste tioårsperioden. Det är en utveckling som drivits fram av arbetslivets krav på en mer kvalificerad yrkesutbildning än vad gymnasieskolan kan erbjuda. Efterfrågan på personal med mer kvalificerad yrkesutbildning manifesteras inte minst genom det stora antalet ansökningar att få anordna  
 KY-utbildning. 
  Från att ha initierats med utgångspunkt i behov inom tillverkningsindustrin finns och efterfrågas KY nu inom ett mycket stort antal branscher. Det finns anledning att er- inra om att varje sådan ansökan innefattar ett löfte om ett avsevärt ekonomiskt åtagande från berörda arbetsgivare.  
 KY-myndighetens 
  uppföljningsundersökningar visar också att utbildningarna i mycket hög utsträckning leder till anställning. 
 Mot bakgrund av utvecklingen inom den kvalificerad yrkes- utbildningen bedömer jag, att den totala volymen eftergymnasial yrkesutbildning behöver öka. Flera allmänna tendenser i arbetslivet talar också för detta. Kunskapsinnehållet i såväl produktionspro- cesser som produkter ökar ständigt. Det ställer krav på både djupare och bredare kompetenser hos de anställda. Det är just denna utveckling som låg bakom initiativen att skapa KY i början av  
 1990-talet. 
  Utvecklingen av arbetsorganisationen vid produk- tionen av varor och tjänster verkar i samma riktning. När den enskilde medarbetarens ansvar ökar följer krav på bredare kompe- tenser. Sysselsättningen inom såväl den offentliga som privata tjänstesektorn förväntas enligt Statistiska Centralbyrån (SCB) att öka. 
 SCB bedömer (Trender och prognoser 2005 m.fl.) att det kom- mer att bli ett överskott på högskoleutbildade inom bl.a. samhälls- vetenskap, ekonomi, handel och administration och att efterfrågan på gymnasialt utbildade inom dessa områden kommer att minska. SCB:s arbetskraftsbarometer 2007 anger brist på t.ex.  
 verkstads-, 
  fordons- och  
 tele-/elektronikutbildade 
  samt utbildade inom  
 drift-, 
 underhåll-, 
  VVS- och kylteknik, medan det är god tillgång på exempelvis samhällsvetare. SCB:s material tar inte upp den efter- gymnasiala yrkesutbildningen specifikt, men det tekniska området är ett där arbetslivets företrädare särskilt pekar på behov av efter- 
 177 
  
 Ett delat åtagande 
  
 SOU 2008:29 
  
 gymnasial yrkesutbildning. Bristen på omvårdnadsutbildade på gymnasial nivå bedöms bli mycket stor. Behovet av omvårdnadsut- bildade med mer specialiserad kunskap inom äldreomsorgen upp- märksammas t.ex. inom utredningen om yrkeskrav inom äldre- omsorgen (dir. 2007:155). Utredningen om flexiblare arbetsmark- nadsutbildning (SOU 2007:112) pekar på två tendenser, nämligen en ökad andel arbeten som kräver högskoleutbildning och en ökad konkurrens om arbete mellan personer som har mer utbildning än arbetena kräver. 
 Man bör kunna dra slutsatsen att det finns en alltför omfattande utbildning inom vissa delar av högskolan i förhållande till arbets- marknadens behov samtidigt som det finns underskott inom andra områden. Vidare finns det behov av mer  
 icke-akademisk 
  yrkesut- bildning inom flera områden, bl.a. teknik och tillverkning samt omvårdnad. Den eftergymnasiala yrkesutbildningen belyses, som nämnts, inte särskilt, men det finns anledning att anta att utbyggd eftergymnasial yrkesutbildning inom vissa områden bättre skulle motsvara arbetsmarknadens behov än en del av den nuvarande hög- skoleutbildningen. De förändringar av yrkesutbildningen inom gymnasieskolan som förbereds inom Gymnasieutredningen (dir. 2007:08) avses leda till, att något mer tid kan anslås till yrkesämnen på kärnämnenas bekostnad. Förändringen möter dock inte de utbildningsbehov som yrkeshögskolans utbildningar avses till- godose. 
 Den demografiska utvecklingen med stora pensionsavgångar och små ungdomskullar under det närmaste decenniet kan förutses leda till svårigheter att ersätta den kompetens som lämnar arbets- marknaden. Tillflödet till arbetsmarknaden kommer av vara avse- värt lägre än avgångarna. Detta kommer att kräva kompetensut- veckling av vuxna för att arbetslivets efterfrågan på vissa kvalifika- tioner ska kunna mötas. Konjunkturrådet framhåller i sin rapport 2008, att det behövs åtgärder för att ge dem [människor, som ska ha sin försörjning genom arbete] förutsättningar för att utveckla sin kompetens och kunskap samt sin förmåga att anpassa sig till omvärldsförändringar. Delar av dessa kvalifikationer kan förvärvas genom eftergymnasial yrkesutbildning. 
 Ansvaret för att sådan kompetensutveckling kommer till stånd ligger delvis på arbetsgivarna. Från individens synpunkt är det emellertid viktigt, att inte vara utelämnad till arbetsgivarens välvilja för att kunna förbättra sin ställning på arbetsmarknaden. Yrkes- högskolans roll bör vara att tillhandahålla såväl utbildningskapacitet 
 178 
  
 SOU 2008:29 
  
 Ett delat åtagande 
  
 som ett kursutbud, till innehåll och form är lämpat för uppdrags- utbildning och arbetsmarknadsutbildning, men även sökbart för enskilda individer. 
 Inom de nuvarande utbildningsformer som yrkeshögskolan avses omfatta finns också utbildningar, som kan bedömas vara mer omfattande än vad som motsvarar arbetslivets och samhällets be- hov. SCB:s rapporter pekar bl.a. på att medieområdet samt handels- och administrationsutbildningar kan vara sådana områden. Den struktur för planering och dimensionering av utbildningen inom yrkeshögskolan som föreslås i avsnitt 3 avses leda till, att vissa utbildningar fasas ut eller ges minskad volym. Därmed kan resurser omfördelas till mer angelägna områden. Enligt min bedömning behöver emellertid den totala omfattningen av den eftergymnasiala yrkesutbildningen öka. Det innebär ett ökat åtagande från såväl staten som arbetslivet. 
 Mot denna bakgrund föreslår jag att 300 miljoner kronor suc- cessivt tillförs yrkeshögskolan med början år 2009. Mycket talar för att en sådan resursförstärkning kan finansieras genom ompriori- tering av resurser från högskolan. De kraftigt minskade ungdoms- kullarna under det kommande decenniet medverkar till att en sådan omföring bör kunna ske utan att den kvalitetsförstärkning av hög- skolan som regeringen aviserat äventyras eller att andelen av en ungdomskull som börjar en högskoleutbildning behöver minska. 
  
 8.4 
  
 Fördelning av statens stöd 
  
 8.4.1 
  
 Beräkning av statligt stöd 
  
 Mitt förslag: 
 Statsbidraget till en utbildningsanordnare ska beräknas med ut- gångspunkt i de faktiska kostnaderna för utbildningen, arbetslivets åtagande och kostnaderna för jämförbara utbildningar. 
 Myndigheten kommer att behöva ta över de prioriteringar och bindningar, som följer av  
 KY-myndighetens 
  och Skolverkets beslut under år 2008 eller tidigare. Möjligheten att fatta beslut om utbild- ning som helt styrs av yrkeshögskolans regelverk kommer att vara begränsat tidigare än inför budgetåret 2010, om inte ytterligare medel tillförs yrkeshögskolan. 
 179 
  
 Ett delat åtagande 
  
 SOU 2008:29 
  
 Den föreslagna modellen utgår från att utbildningar kan omfattas av yrkeshögskolans kvalitetssäkringssystem utan att utbildnings- kostnaderna finansieras inom yrkeshögskolans ram. Myndigheten förutsätts alltså, på grundval av ansökningar, prioritera och pröva vilka utbildningar som ska ges ekonomiskt stöd. Utgångspunkten för denna prövning bör vara i vilken grad utbildningen i kvalitativ och kvantitativt hänseende svarar mot arbetslivets behov av kvali- ficerad arbetskraft. Utbildningar med relativt sett lägre arbets- marknadsrelevans bör alltså ges lägre prioritet vid fördelningen av medlen. Ett undantag kan vara att en utbildning medverkar till att utveckla eller bevara ett kvalificerat yrkeskunnande inom ett smalt yrkesområde som är av betydelse för individen och samhället. Utbildningar där arbetslivets åtagande är stort, bör också ges hög prioritet. 
 Utvecklingen av principer för beräkning av statsbidragen eller de särskilda medlen för olika utbildningar blir en strategisk uppgift för myndigheten. Förutsättning för ett med varje anordnare för- handlat bidrag, av det slag som förekom under försöksverksam- heten med KY, föreligger knappast. En långtgående schablonise- ring, å andra sidan, skulle troligen leda till såväl över- som under- finansiering av enskilda utbildningar. Mot en långtgående schablo- nisering talar även de mycket stora skillnaderna mellan de utbild- ningar som kommer att innefattas i yrkeshögskolan. 
 Myndigheten bör mot denna bakgrund arbeta med ett system där statsbidraget (de särskilda medlen) differentieras med utgångs- punkt i 
  
 1. 
  
 de faktiska kostnaderna för utbildningen, och 
  
 2. 
  
 hur det samlade ekonomiska ansvaret delas mellan staten och andra finansiärer. 
  
 Vid beräkningen av statsbidraget (de särskilda medlen) bör myn- digheten också ta hänsyn till kostnaderna för jämförbara utbild- ningar hos andra anordnare. Andra än marginella skillnader måste vara sakligt välmotiverade för att kunna accepteras. 
 Riksrevisionen har vid sin granskning av  
 KY-verksamheten 
  (RiR2006:13) särskilt pekat på betydelsen av att myndigheten följer upp de faktiska kostnaderna hos utbildningsanordnarna. En sådan uppföljning ger ett viktigt kompletterande underlag vid beräk- ningen av statsbidragens storlek på grundval av anordnarens an- 
 180 
  
 SOU 2008:29 
  
 Ett delat åtagande 
  
 sökan. I avsnitt 11 har jag föreslagit att behovet av resurser för detta ändamål beaktas när myndighetens resursram beräknas. 
  
 8.4.2 
  
 Planeringsproblematiken 
  
 Den modell för finansiering av utbildning som anordnas av enskilda och offentliga anordnare och som tillämpats inom den kvalificerade yrkesutbildningen och som nu föreslås för yrkeshögskolan är för- knippad med särskilda svårigheter. Problemen har sin grund i två svårpåverkbara omständigheter. 
 Den första är det statliga budgetsystemet, som bygger på årliga beslut av riksdagen. En myndighet kan inte utan riksdagens be- myndigande på statens vägnar göra åtaganden i förhållande till enskild, som sträcker sig bortom det aktuella budgetåret. Samtidigt sträcker sig utbildningen ofta över två budgetår och anordnarna behöver rimligt stabila planeringsförutsättningar. 
 Den andra omständigheten har att göra med, att den centrala myndigheten inte förfogar över anordnarna och än mindre över deltagarna. Om en utbildning kommer till stånd och vilket stats- bidrag som då ska utgå, beror på hur många deltagare, som söker sig och blir antagna till utbildningen. Det förhållandet att en utbild- ning leder till kvalifikationer, som efterfrågas på arbetsmarknaden, innebär inte nödvändigtvis att den lockar deltagare. 
  
 KY-myndigheten 
  har i samarbete med Ekonomistyrningsverket samt Utbildnings- och Finansdepartementen under flera år arbetat för att minimera olägenheterna med det tillämpade systemet. Sannolikt går dessa inte att undvika, utan att man ändrar huvud- mannaskapet för utbildningarna eller vidtar andra drastiska  och orealistiska  åtgärder. Ett självförvaltningssystem av den typ som skapats för folkbildningen skulle t.ex. förflytta problemen från den statliga myndigheten till ett enskilt rättssubjekt, men inte lösa dem. 
 Svårigheterna bör i stället mötas genom att myndigheten ut- vecklar en egen hög kompetens och förfinade prognosmetoder inom området. Självfallet ska den ekonomiska uppföljningen utgöra ett centralt underlag för myndighetens dimensionerings- beslut. Trender inom ungdomsgruppernas värderingar och utbild- ningsval bör också vara en del av myndighetens omvärldsbevak- ning. I avsnitt 11 En ny myndighet beräknas resurser för att myn- digheten ska kunna utveckla nödvändig kompetens. 
 181 
  
 9 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen 
  
 9.1 
  
 Målgrupper 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 En viktig målgrupp för yrkeshögskolan är unga vuxna som fullgjort gymnasieskolan. Den ska också erbjuda yrkesverksamma kompetensutveckling i form av kortare kurser och kurspaket med reducerad studietakt i flexibla former. 
 Utbildningarna inom yrkeshögskolan ska vara eftergymnasiala. Det innebär att de bygger på gymnasieskolans utbildning, i första hand de grundläggande yrkesutbildningarna. Också i de fall relevant grundläggande yrkesutbildning saknas inom gymnasieskolan ska yrkeshögskolan kunna erbjuda en yrkesutbildning, som mer allmänt bygger på de kunskaper gymnasieskolan ska ge. 
 Yrkeshögskolan kommer på så sätt att erbjuda en möjlighet till fördjupning inom det yrkesområde, som en elev valt i gymnasieskolan. Yrkeshögskolan blir en intressant väg till vidare utveckling efter gymnasiet för det stora antal gymnasieelever, som inte uppfattar akademiska studier som ett relevant alternativ. 
 En viktig målgrupp för yrkeshögskolan är sålunda ungdomar som fullgjort gymnasieskolan. Det är dock rimligt att räkna med, att insikten om behovet av och intresset för fördjupning av yrkeskunnandet väcks först efter några års yrkeserfarenhet. Erfarenheterna från den kvalificerade yrkesutbildningen stöder en sådan bedömning. 
 Yrkeshögskolan bör också kunna få stor betydelse genom att erbjuda yrkesverksamma kompetensutveckling i form av kortare kurser och kurspaket med reducerad studietakt i flexibla former. Den demografiska utvecklingen kommer, som nämnts, att ställa krav på kraftfulla insatser för kompetensutveckling av 
 183 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen 
  
 SOU 2008:29 
  
 arbetskraften under det närmaste årtiondet. Pensionsavgångarna kommer vida att överstiga tillskottet av unga till arbetskraften. 
 En anpassning av yrkeshögskolans utbildningar så att de kan utnyttjas av enskilda och företag för kompetensutveckling under pågående anställning, kommer att utgöra ett viktigt bidrag till kompetensförsörjningen på arbetsmarknaden. De bör också kunna utnyttjas inom arbetsmarknadsutbildningen. 
  
 9.2 
  
 Behörighet och urval 
  
 Eftersom utbildningen inom yrkeshögskolan avses bygga på gymnasieskolan bör behörighetsbestämmelserna utformas så att den som fått slutbetyg från ett fullständigt nationellt eller specialutformat program i gymnasieskolan och har lägst betyget Godkänt i minst 2 250 gymnasiepoäng är behörig att antas till utbildning inom yrkeshögskolan. 
 Även den som fått slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning och har lägst betyget Godkänt i minst 2 250 gymnasiepoäng, eller har en svensk eller utländsk utbildning som motsvarar de nämnda kraven, eller är bosatt i Danmark, Finland, Island eller Norge och där är behörig till motsvarande utbildning, ska vara behörig. Vidare ska den som genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen vara behörig. 
 Detta innebär att behörighetskraven avviker från dem som kommer att gälla för utbildning inom högskolan från den 1 januari 2010. Skillnaden består i att något krav på betyg från vissa kärnämneskurser, som inte är obligatoriska i programmet, inte ställs. Det är emellertid rimligt att en avslutad utbildning på ett yrkesinriktat program i gymnasieskolan leder till behörighet att antas till yrkeshögskolan utan särskilda villkor. Däremot kan det bli aktuellt att ställa krav på särskilda förkunskaper, som är nödvändiga för att deltagaren ska kunna tillgodogöra sig en viss utbildning. Sådana krav bör få avse kunskaper från en eller flera kurser som erbjuds inom ett och samma nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. Det bör också kunna avse yrkeserfarenhet, som kan vara av betydelse för utbildningens speciella inriktning eller det yrkesområde som utbildningen förbereder för. Det bör vidare vara möjligt att för behörighet ställa krav på att vissa sakliga förutsättningar för utbildningen och för att 
 184 
  
 SOU 2008:29 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen 
  
 kunna utöva yrket är uppfyllda. Det kan då handla om krav på fullgott färgseende och liknande fysiska förutsättningar. 
 Trots att dessa behörighetskrav är mycket generösa bör det finnas en möjlighet till en friare prövning av en sökandes förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen och utöva yrket. Det kan gälla personer från miljöer med helt annat utbildningssystem än det svenska, som bedöms ha särskilda förutsättningar för ett yrke. Det kan också gälla exempelvis hantverksyrken, där speciell färdighet eller fallenhet är av stor betydelse. Upp till en femtedel av platserna bör kunna utnyttjas för en sådan fri prövning. 
 Om antalet platser inom en utbildning är mindre än antalet behöriga sökande, ska utbildningsanordnaren göra ett urval. Hänsyn ska då tas till den sökandes möjlighet att tillgodogöra sig utbildningen. Vid urvalet får en eller flera av följande urvalsgrunder användas: betyg, särskilt prov, tidigare utbildning och yrkeserfarenhet. 
  
 9.3 
  
 Studiestöd 
  
 9.3.1 
  
 Bakgrund 
  
 Studiestödssystemet 
 Det finns två olika typer av studiestöd; studiehjälp och studiemedel. Inom studiehjälpen lämnas ett generellt så kallat studiebidrag om 1 050 kronor i månaden (under särskilda förutsättningar kan även ett extra tillägg, ett inackorderingstillägg och ett bidrag för dagliga resor lämnas). Studiehjälpen kan lämnas till personer som är under 20 år och som läser på grundläggande eller gymnasial nivå. Studiemedel består av både lån och bidrag. För fyra veckors heltidsstudier kan lån och bidrag om tillsammans cirka 7 400 kronor lämnas. Personer över 20 år kan få studiemedel för grundläggande och gymnasial utbildning (särskilda regler gäller för avdelning A3, se nedan). För eftergymnasial utbildning lämnas studiemedel utan nedre åldersgräns. 
 Studiestöd kan lämnas till studerande vid de utbildningar som bestäms av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I bilagan till studiestödsförordningen (2000:655) finns en förteckning över de läroanstalter och utbildningar som berättigar till studiestöd. 
 185 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen 
  
 SOU 2008:29 
  
 Bilagan är indelad i två huvudavdelningar, avdelning A och avdelning B. Utbildningarna i avdelning A definieras som grundläggande eller gymnasiala och utbildningarna i avdelning B som eftergymnasiala. Vidare finns underavdelningarna A1, A2, A3, B1 och B2. Villkoren för stöd skiljer sig åt mellan avdelningarna, till exempel vad gäller åldersgräns, antal veckor med studiemedel och avskrivningsmöjligheter. 
  
 Åldersgräns. En person som är över 20 år kan få studiemedel för utbildning i avdelning A1 och A2, dvs. på grundläggande eller gymnasial nivå. Före 20 års ålder kan studiehjälp lämnas för utbildning i avdelning A1 och A2. För utbildning i avdelning A3, B1och B2 finns ingen nedre åldersgräns för rätt till studiemedel. 
  
 Antal veckor med studiemedel. En person som har en avslutad gymnasial utbildning kan få studiemedel i 80 veckor för utbildning i avdelning A. För utbildning i avdelning B kan studiemedel lämnas för 240 veckor. 
  
 Avskrivning. Studier vid utbildningar under avdelning A1 och A3 kan ge rätt till avskrivning av studielån under förutsättning att individen studerar vidare på högskola eller universitet. 
  
 Studiestödsreglering för yrkesutbildning 
 Dagens yrkesutbildningar finns under olika avdelningar i bilagan till studiestödsförordningen och berättigar därmed till studiestöd på olika villkor. Påbyggnadsutbildning och viss kompletterande utbildning berättigar till studiestöd enligt avdelning A2 i bilagan till studiestödsförordningen. Viss kompletterande utbildning, folkhögskolans eftergymnasiala yrkesutbildningar och KY- utbildning berättigar till studiestöd enligt avdelning B1. 
 Detta innebär att studiestödsvillkoren skiljer sig åt för de studerande i de olika utbildningsformerna. Till exempel måste man ha fyllt 20 år för att få studiemedel för studier vid en påbyggnadsutbildning eller vissa kompletterande utbildningar (A2), yngre studerande får studiehjälp. Däremot finns det inte någon nedre åldersgräns för studiemedel om man studerar vid vissa andra kompletterande utbildningar (B1), folkhögskoleutbildningar eller vid en  
 KY-utbildning. 
  
 186 
  
 SOU 2008:29 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen 
  
 9.3.2 
  
 Studiestöd på lika villkor 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 All utbildning i yrkeshögskolan ska berättiga till studiestöd enligt avdelning B1 i bilagan till studiestödsförordningen. 
 Uppdraget att förenkla och förtydliga systemet för eftergymnasial yrkesutbildning innebär att regleringen av det statliga studiestödet behöver uppmärksammas. För individen är de ekonomiska villkoren för studier ofta avgörande vid val av utbildning eller mellan utbildning och arbete. Villkoren för studiestöd är därför en viktig markering från staten till den enskilde om utbildningens värde. 
 Det är en naturlig följd av en samlad reglering för yrkeshögskolan, att även studiestödsregleringen blir enhetlig. 
 Yrkeshögskolan innebär i många avseenden en skärpning av kvalitetskraven på utbildningarna. Denna kvalitetshöjning bör också tydligt signaleras till deltagarna, genom att all utbildning som omfattas av systemet ska vara studiestödsberättigande. Eftersom all utbildning inom yrkeshögskolan förutsätts vara eftergymnasial bör den definieras som sådan också i studiestödshänseende. Utbildning inom yrkeshögskolan bör därför vara studiestödsberättigande enligt avdelning B1 i bilagan till studiestödsförordningen. 
 De utbildningar som föreslås bli reglerade utanför yrkeshögskolan har andra förutsättningar, vilket innebär att motiv och villkor för studiestödet också skiljer sig åt. För de kompletterande utbildningar och vissa påbyggnadsutbildningar som överförs till ett nytt system för konst- och kulturutbildning föreslås en särskild reglering (se avsnitt 10.2). Förslagen innebär att högskoleförberedande konstnärlig utbildning ska berättiga till stöd enligt avdelning A3, medan kulturarvsbevarande utbildningar ska berättiga till stöd enligt avdelning B1. 
  
 9.4 
  
 Rättssäkerhet 
  
 Deltagarnas rättigheter och rättssäkerhet varierar mellan de utbildningsformer som föreslås föras samman till ramverket yrkeshögskolan. Generellt kan sägas att hithörande frågor är bättre reglerade i utbildningar med statlig eller kommunal huvudman än när huvudmannen är enskild fysisk eller juridisk person. 
 187 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utgångspunkten bör vara att skillnaderna mellan olika utbildningar ska vara så små som möjligt. 
  
 9.4.1 
  
 Studiedokumentation 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 Regeringen bör uppdra åt organisationskommittén för yrkeshögskolan att inleda utvecklingen av ett system för dokumentation av deltagare och studieresultat. 
 I avsnitt 11 betonas betydelsen av att Myndigheten för yrkeshögskolan tillförs resurser för att bygga upp och driva ett system för registrering av deltagare och studieresultat. Inom nuvarande kommunal vuxenutbildning sker detta genom rapportering till Statistiska centralbyrån (SCB). För utbildningar med enskild huvudman saknas samlad dokumentation på individnivå. Om huvudmannen avvecklar sin verksamhet försvinner dokumentationen.  
 KY-myndigheten 
  har med otillräckliga resurser byggt upp ett enkelt eget system för ändamålet. 
 Universitet och högskolor har ett gemensamt system, Ladok. Det är ett nationellt system för studieadministration inom högre utbildning i Sverige. Det består av ett antal delsystem och produkter som ger stöd till olika delar av den studieadministrativa processen. Systemet ägs av högskolorna tillsammans genom ett konsortium. I dag ingår 35 högskolor i konsortiet samt Centrala studiestödsnämnden (CSN). Systemets uppgifter används för rapportering till bl.a. CSN och till SCB. Utbildningsdepartementet får sitt underlag genom högskolornas uttag av Ladokuppgifter. Systemutvecklingen sker gemensamt för alla högskolor, men varje högskola äger sin egen installation och sitt eget Ladokregister. 
 Utbildningarna inom yrkeshögskolan skiljer sig i väsentliga avseenden från högskolans. Det bör dock vara möjligt att med stöd av den kunskap och de erfarenheter som finns inom SCB och  
 Ladok-organisationen 
  jämförelsevis snabbt bygga upp ett studieadministrativt system anpassat till yrkeshögskolans behov. Jag föreslår att regeringen uppdrar redan åt den organisationskommitté, som bör tillsättas för att förbereda inrättandet av yrkeshögskolan, att inleda ett samarbete med SCB och Ladok i syfte att skapa ett system för dokumentation av 
 188 
  
 SOU 2008:29 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen 
  
 deltagare och studieresultat. Erforderliga medel för att inleda utvecklingsarbetet bör ställas till kommitténs förfogande. 
  
 9.4.2 
  
 Avskiljande 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 Deltagare i utbildning inom yrkeshögskolan med statlig, kommunal eller landstingskommunal huvudman ska under vissa villkor kunna avskiljas från utbildningen. 
 Inom högskolan och inom KY finns möjlighet att under vissa villkor avskilja en studerande från utbildningen. En motsvarande reglering bör gälla för utbildningar inom yrkeshögskolan. En deltagare ska kunna avskiljas tills vidare från utbildningen i fall då deltagaren 
  
 lider av psykisk störning, 
  
 missbrukar alkohol eller narkotika, eller 
  
 har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. 
  
 Som ytterligare förutsättning för ett avskiljandebör gälla, att det bedöms föreligga en påtaglig risk att deltagaren kan komma att skada annan person eller värdefull egendom under utbildningen. 
 Frågor om avskiljande bör prövas av Högskolans avskiljandenämnd enligt  
 8-21 
  §§ förordning (2007:989) om avskiljande av studenter från högskoleutbildning. Deltagarens motpart hos nämnden enligt 7 § andra stycket i den förordningen ska vara den ansvariga utbildningsanordnaren. Nämndens beslut i avskiljandefrågor bör få överklagas till allmän förvaltningsdomstol av deltagaren och utbildningsanordnaren. Ett beslut om avskiljande ska, om den som har avskiljts begär det, omprövas efter två år. 
 Denna reglering av avskiljande bör dock vara begränsad till de fall utbildningens huvudman är staten, en kommun eller ett landsting. Regeringen och riksdagen har tidigare bedömt att en sådan inskränkning är rimlig (se t.ex. prop. 2001/02:27 s. 68 och 75, prop. 2000/01:63 s. 31 f., förordningen (2007:989) om avskiljande av studenter från högskoleutbildning). Motsvarande frågor bör, när det handlar om utbildning med enskild huvudman, regleras i civilrättsliga former. Inom yrkeshögskolan kan det handla om att enskilda utbildningsanordnare tecknar ett skriftligt avtal med 
 189 
 Villkor för deltagarna i utbildningen SOU 2008:29 
 motsvarande innebörd med de deltagare som antas till en utbildning. 
 Ett beslut om avskiljande ska alltid innebära att deltagaren tills vidare inte får fortsätta den pågående utbildningen. Det ska också innebära att deltagaren tills vidare inte får antas till eller fortsätta annan utbildning av samma slag som anordnas av staten, en kommun eller ett landsting, om inte avskiljandenämnden beslutar något annat. 
 Ett beslut om avskiljande innebär också att deltagaren tills vidare inte får antas till eller fortsätta någon annan utbildning inom yrkeshögskolan som anordnas av staten, en kommun eller ett landsting, om det anges i beslutet. 
  
 9.4.3 
  
 Försäkringar 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 Myndigheten för yrkeshögskolan bör ansvara för att deltagare i utbildning är försäkrade för personskada m.m. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan ska ansvara för att personer, som är antagna till och bedriver utbildning inom yrkeshögskolan, är försäkrade för personskada. Principiellt kan man hävda att detta bör vara ett åliggande för varje utbildningsanordnare. Med hänsyn till att antalet anordnare är mycket stort, många av dem är jämförelsevis små och resurssvaga samt att samtliga deltagare bör ha ett likvärdigt skydd, är det ändamålsenligt att myndigheten svarar för försäkringsskyddet för alla deltagare. 
 Försäkringen ska avse sådan skada som har uppkommit till följd av olycksfall eller framkallats av sådan smitta som avses i 5 § förordningen (1977:284) om arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd, om skadan har inträffat i samband med utbildning inom yrkeshögskolan i Sverige. Försäkringen ska inte ge rätt till ersättning i den mån deltagaren har rätt till ersättning med stöd av författning eller kollektivavtal. 
 Myndigheten för yrkeshögskolan ska också ansvara för att det finns en ansvarsförsäkring som avser skador som deltagare orsakar arbetsgivaren eller företagaren under utbildningsmoment som genomförs vid företag i Sverige. 
 Försäkringarna ska tecknas av Myndigheten för yrkeshögskolan 
  
 genom 
  
 överenskommelser 
  
 med 
  
 Kammarkollegiet. 
  
 190 
  
 SOU 2008:29 
  
 Villkor för deltagarna i utbildningen 
  
 Överenskommelserna och ändringar i dessa ska träffas med förbehåll för regeringens godkännande. 
 191 
 10 Särskilda utbildningar 
  
 10.1 
  
 Pilotutbildningar 
  
 10.1.1 
  
 Bakgrund 
  
 I direktiven uppdras åt utredaren att lämna förslag om hur ansvaret för speciella och särskilt kostnadskrävande utbildningar, t.ex. flyg- utbildningar, där bl.a. nationella intressen eller internationella kon- ventioner eller regler måste beaktas, ska fördelas mellan staten, annan huvudman, arbetslivet och andra intressenter. 
 Frågan om fördelningen mellan samhällets, arbetslivets och den enskildes åtagande behandlas i avsnitt 8.3. Den avvägning som redovisas där med en starkare betoning av arbetsgivarnas ansvar än vad som traditionellt gäller i Sverige, bör gälla all eftergymnasial yrkesutbildning oberoende av kostnadsnivån. Det är i samman- hanget värt att notera, att inom universitet och högskolor görs ingen åtskillnad avseende den enskildes eller arbetsgivarnas åtagan- den mellan t.ex. civilingenjörs- och läkarutbildning å ena sidan och allmän humanistisk eller samhällsvetenskaplig utbildning å den andra. Samhällets åtagande regleras genom att kostnadsnivån påver- kar dimensioneringen. Flygutbildningarna kännetecknas, utöver kostnadsnivån, av att de är mycket attraktiva. Vidare vänder de sig mot en utpräglat internationell arbetsmarknad. Omfattningen av samhällets åtagande bör därför bestämmas vid dimensioneringen genom en avvägning mellan behovet av utbildad arbetskraft i landet och tillgängliga resurser. 
 Givet en viss omfattning av det statliga åtagandet måste höga krav ställas på en effektiv resursanvändning. Det innebär i det flesta fall att utbildningen ska anordnas på ett någorlunda enhetligt sätt i en utbildningsform. Mycket små elevgrupper är normalt kostnads- drivande, varför en koncentration av utbildningarna till få orter behöver eftersträvas. Ett samarbete med den närmast berörda delen av arbetslivet kan  i förekommande fall  begränsa kostnaderna, 
 193 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 särskilt för investeringstunga delar av utbildningarna. Detta synsätt utgör grunden för mina förslag i det följande. 
 Dagens flygutbildningar är svåröverskådliga och har de mest varierande finansieringsformerna inom det eftergymnasiala utbild- ningsområdet. Villkoren för de studerande är också mycket olika. En person som vill utbilda sig till pilot kan i vissa fall själv få betala hundratusentals kronor. För dem som kommer in på offentligt finansierade utbildningar är själva utbildningen gratis. Inom de offentligt finansierade utbildningarna har deltagarna rätt till studie- stöd, liksom vid utbildning hos vissa, men inte alla, privata utbild- ningsanordnare. 
 Samtidigt som utbildning till piloter anordnas inom fyra olika skolformer, är utbildningarna hårt reglerade till både tid och innehåll. Kraven för olika certifikaten är internationellt reglerade av organisationen Joint Aviation Authority (JAA). 
  
 10.1.2 
  
 Regelverket 
  
 Joint Aviation Authority är en europeisk samverkansorganisation som fastställer minimikrav på utbildningarna. Varje land beslutar sedan genom lagstiftning hur dess rekommendationer ska följas. Föreskrifter utfärdas av varje lands tillsynsmyndighet, för Sveriges del har Luftfartsstyrelsen ansvaret. JAA:s minimirekommenda- tioner måste följas, men det finns möjligheter för det enskilda landet att skärpa bestämmelserna. Luftfartsstyrelsens föreskrifter innebär en skärpning av JAA:s bestämmelser. 
 Inom EU pågår förändringar av systemet. JAA som organisa- tion är på väg att ersättas av en ny flygsäkerhetsorganisation, som kommer att ta över uppgifterna. Den nya myndigheten heter Euro- pean Aviation Saftey Authority (EASA). Den stora förändringen blir, att området kommer att regleras genom gemensam  
 EU-lag- 
  stiftning. 
  
 10.1.3 
  
 Behörigheter 
  
 En utbildningsanordnare får behörighet av Luftfartsstyrelsen att utbilda för vissa certifikat och uppdelningen av certifikat är följ- ande: 
 PPL = Privat Pilot Licens. 
 194 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 Certifikatet ger möjlighet att flyga enmotoriga plan, men inte i kommersiell luftfart. 
 CPL = Commercial Pilot Licens. 
 Certifikatet ger möjlighet att flyga enmotoriga plan i kommersiell fraktluftfart. 
 ATPL = Airline Transport Pilot Licens. 
 Certifikatet ger möjlighet att flyga flermotoriga plan i pas- sagerartrafik. 
 IR = Instrument rating. 
 Detta är ett särskilt certifikat för instrumentflygning och därmed mörkerflygning. Utbildningen för detta certifikat ges i kombina- tion med  
 ATPL-utbildningen. 
  
 ME = Multi engine. 
 Certifikatet gäller för flermotoriga plan. 
 MCC = Multi crew cooperation. 
 Detta är kurs som ger behörighet att flyga i tvåpilotsflygplan. Kapten och styrman. 
  
 ATPL-utbildningen 
  är en omfattande teorikurs som erbjuds inom påbyggnadsutbildningen i Västerås och vid TFHS i Ljungbyhed. På dessa utbildningar erbjuds också ME, IR och MCC. 
 De olika delkurserna erbjuds vid vissa kompletterande utbild- ningar som fristående moduler. I andra utbildningar integreras kurserna om målet är att nå  
 ATPL-behörighet. 
  
 ATPL-teorikursen 
  är grunden för att få en anställning som pilot i passagerartrafik, men den måste alltid kombineras med en typ- utbildning på den aktuella flygplanstypen, som genomförs hos flygbolagen. Det är inte ovanligt att den enskilde själv får betala typutbildningen. 
 I de följande avsnitten så används benämningen  
 ATPL-behörig- 
  het. Det omfattar då också övriga behörigheter. 
  
 10.1.4 
  
 Offentliga anordnare 
  
 Inom det offentliga utbildningssystemet sker utbildningen i tre olika skolformer. 
 Inom ramen för specialutformade program vid gymnasieskolan i Västerås och Arvidsjaur ges utbildning för certifikaten PPL och 
 195 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 CPL under årskurserna 2 och 3. Utbildningen bedrivs med riks- intag. Västerås har 30 och Arvidsjaur 50 intagningsplatser. Till de 80 platserna söker årligen ca. 500 elever. Urval mellan sökande sker inte enbart på grundval av betyg, utan man använder sig även av obligatoriska psykologiska tester. Testerna genomförs av inhyrda konsulter. 
 Som påbyggnadsutbildning inom den kommunala vuxenut- bildningen ges utbildning till trafikflygarcertifikatet ATPL. Ut- bildningen anordnas i Västerås och har 25 intagningsplatser. Ut- bildningen har årligen ca 80 sökande. Urvalet mellan sökande sker på grundval av betyg i kombination med psykologiska tester. Testerna genomförs även här av inhyrda konsulter. 
 Trafikflygarhögskolan vid Lunds universitet, TFHS, utbildar till trafiklygarcertifikatet ATPL. Utbildningen har hittills varit  
 2-årig 
  och har 12 intagningsplatser. Inför 2008 års antagningar har utbild- ningen förändrats och anpassats till den nya examensordningen. Det innebär att TFHS kommer att erbjuda ett treårigt trafikflygar- program. Inom TFHS bedrivs även flyglärarutbildning och en mindre del uppdragsutbildning för försvaret, kustbevakningen och polisen. Ledarskapskurser och kurser för service management inom flygbranschen bedrivs också. 
  
 10.1.5 
  
 Fysiska förutsättningar 
  
 I Västerås och Arvidsjaur bedrivs utbildningarna på kommunernas flygplatser. Flygplatserna drivs av kommunen eller kommunalt bolag och utbildningarna betalar start och landningsavgifter. Flyg- platsen i Arvidsjaur är utpekad som flygplats med riksintresse av Luftfartsverket. TFHS bedriver sin utbildning på flygplatsen i Ljungbyhed. Den flygplatsen ägdes förut av Klippans kommun, men har övertagits av byggbolaget PEAB. TFHS betalar start och landningsavgifter till PEAB. 
 I Västerås och Arvidsjaur hyr man flygplanen och flyglärarna från Skandinavian Aviation Academy, SAA (f.d. Bromma Flyg- skola). TFHS har egna flygplan som ägs av Lunds universitet. Antalet flygplan uppgår i dag till 11. TFHS har även fast anställda flyglärare. 
 196 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 10.1.6 
  
 Anordnare av kompletterande utbildning m.m. 
  
 Utbildningar som anordnas av enskilda anordnare kan få visst stat- ligt stöd genom förordningen om kompletterande utbildningar. Åtta kompletterande utbildningar har någon form av statligt åtag- ande. Alla utbildningarna står under statlig tillsyn. Vid sex av dem har deltagarna rätt till studiemedel enligt avdelning B1 i bilagan till studiestödsförordningen (2000:655), dvs. studiemedel för efter- gymnasial utbildning. Antalet studiestöd är begränsade till totalt 130. 
 Alla anordnarna erbjuder utbildning fram till certifikat CPL, vilket ger möjlighet att flyga i kommersiell fraktflygtrafik. Två av de åtta skolorna ger också möjlighet att ta  
 ATPL-behörighet, 
  vilket är grunden, i kombination med flygbolagens typutbildningar, för att flyga i passagerartrafik. 
 Flyginstruktörsutbildning erbjuds vid fyra av de 8 skolorna. Utbildningens längd varierar något, men 44 veckor är ett genom- snitt. 
 Helikopterutbildning bedrivs vid en av skolorna. Utbildningen berättigar till studiestöd för 8 platser. Utbildningens längd är 88 veckor. 
  
 10.1.7 
  
 Övriga flygutbildningar med statligt stöd 
  
 Pilotutbildningar bedrivs även inom andra offentligt finansierade verksamheter. Den ojämförligt största är Försvarsmaktens flyg- förarutbildningar. Utbildningarna är baserad på Malmen i Lin- köping. Här bedriver försvaret grundutbildningar för stridspiloter. Utbildningen sker utifrån Regler för Militär luftfart. Någon direkt samverkansmöjlighet mellan den civila flygfarten och den militära är svår att se när det gäller flygplan. Undantaget är de militära fraktflygplanen, som i sin uppgift mer liknar kraven för den civila flygfarten. TFHS vid Lunds universitet bedriver på uppdrag av För- svarsmakten utbildning för detta ändamål. 
 Försvarsmaktens grundläggande utbildning av helikopterförare utförs från och med år 2007 av det tyska arméflygets Heeres- fliegerwaffenschule i Bückeburg några mil utanför Hannover. Vid samma skola utbildas även den tyska polisens helikopterpiloter. Den militära utbildningen är 14 månader lång och omfattar 200 
 197 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 flygtimmar, varav hälften genomförs i simulator. Den första svenska kullen om fyra piloter examineras under år 2009. 
 Polisflyget, som organisatoriskt tillhör Rikspolisstyrelsen, bedriver en egen flygskola för helikopterpiloter. Skolan är sam- lokaliserad med Polisflygets bas på Göteborg City Airport. Utbild- ningen sker enligt Bestämmelser för Civil Luftfart (BCL), omfattar 200 flygtimmar och tar ett och ett halvt år att genomföra. Skolan har en fast anställd lärare, medan övriga instruktörer till vardags arbetar som piloter inom polisflyget. När pilotutbildning bedrivs tjänstgör instruktörerna vid skolan. Teoriutbildningen köps in från en privat flygskola. 
 En statlig utredning, Helikopterutredningen (dir. 2007:108), ser för närvarande. över hur den offentliga sektorns användning av helikoptertjänster kan bli mer effektiv. I deras uppdrag ingår dock inte frågan om utbildning av helikopterförare. 
  
 10.1.8 
  
 Flygklubbar 
  
 Det finns ett stort antal flygklubbar, som inom sin verksamhet ger möjlighet att utbilda sig till piloter för mindre flygplanstyper. Utbildningen leder oftast till  
 PPL-certifikat, 
  och därmed rätten att framföra flygplan i icke kommersiell trafik. Denna verksamhet ligger helt utanför det offentliga utbildningssystemet. 
 198 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 10.1.9 
  
 Pilotutbildning i yrkeshögskolan 
  
 Mitt förslag: 
 Den offentligt finansierade pilotutbildningen utanför försvars- makten ska bedrivas inom yrkeshögskolan. 
 I februari år 1999 redovisade Skolverket ett regeringsuppdrag, En översyn av det statliga stödet till flygutbildningar, U98/3405/V U38/3497/UH. I denna rapport föreslog Skolverket med stöd av Svensk Pilotförening (SPF) och Luftfartsinspektionen, att trafik- flygarutbildningen skulle bedrivas som en eftergymnasial utbild- ning. Skolverket föreslog med stöd av SPF, att utbildningen skulle bedrivas som högskoleutbildning av TFHS vid Lunds universitet och därmed ge högskolepoäng. Luftfartsinspektionen tog enbart ställning till att trafikflygarutbildning inte skulle bedrivas inom gymnasieskolan. (Luftfartsinspektionens uppgifter har sedan år 2005 övertagits av Luftfartsstyrelsen.) 
 Vid den tidpunkt när uppdraget redovisades fanns inte kvali- ficerad yrkesutbildning (KY) som reguljär utbildningsform. Efter- gymnasial utbildning förutsattes ske inom högskolan och det var därför naturligt att Skolverket föreslog högskolan som anordnare. Samtidigt föreslogs i utredningen, att det statliga stödet till de kompletterande skolorna i form av studiemedel och tillsyn skulle behållas. Skolverkets förslag förverkligades endast delvis, utbild- ningen inom gymnasieskolan och komvux avvecklades inte. Utbild- ningen bedrivs nu i fyra skolformer, inom gymnasieskolan, inom kommunal vuxenutbildning, inom högskolan och som komplet- terande utbildning. Genom studiestödssystemet stödjer staten ett antal enskilda kompletterande utbildningar. 
 Utbildningen till pilot är en av de mest reglerade yrkes- utbildningarna i utbildningssystemet. Utbildningen styrs både till innehåll och till tid av internationella överenskommelser. Detta innebär i sig, att det är en utbildning som passar dåligt in i den aka- demiska traditionen. Innehållet och utformningen av utbildningar inom högskolan bestäms normalt av högskolan själv. Den akade- miska utbildningen avser att utveckla ett kritiskt förhållningssätt byggt på vetenskaplig grund med en stark forskningsanknytning. Utbildningar inom högskolan ska också kvalitetssäkras med ut- gångspunkt i det internationella vetenskapssamhällets kriterier. 
 Pilotutbildningen måste kvalitetssäkras enligt de kriterier som ställts upp i de internationella överenskommelserna. I de tester som 
 199 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 föregår antagning till pilotutbildningarna ligger fokus på individens spatiala förmåga, simultankapacitet kopplad till stresstålighet, per- ceptuell förmåga, finmotorik och personliga egenskaper. Yrket i sig är strikt reglerat, allt från vilken klädsel som ska bäras till säker- hetsregler och checklistor som ska följas på exakt samma sätt vid varje start och landning. Sammantaget kräver yrket människor, som accepterar och kan arbeta i en hårt reglerad miljö. Utrymmet för kreativitet och egna initiativ under yrkesutövningen är mycket begränsat. 
 Därmed inte sagt att yrket inte har behov av djup i utövarnas teoretiska kunskaper. Det kräver god grund i många ämnen för att deltagarna ska kunna tillägna sig tekniska kunskaper, navigations- kunskaper och förståelse för flygegenskaper. Språkkunskaper och kunskaper om andra kulturer är en naturlig del av en utbildning för en internationell arbetsmarknad. 
 Deltagarnas bakgrund när de påbörjar pilotutbildningarna inom respektive TFHS i Lund och påbyggnadsutbildningen i Västerås skiljer sig åt på ett markant sätt. Under de två senaste åren hade praktiskt taget samtliga studerande som påbörjade utbildningen i Lund avslutat en högskoleutbildning eller i några fall officersut- bildning. I Västerås, med dubbelt så många intagningsplatser, hade under samma period ingen nybörjare på utbildningen till ATPL- behörighet genomgått någon högskoleutbildning. Organisationen av utbildningen inom universitetet i Lund och de urvalsmetoder som tillämpats har uppenbarligen medverkat till omotiverat långa studietider och att de studerande gått igenom dubbla högskoleut- bildningar. Även om en avveckling av högskoleutbildningen sanno- likt påverkar rekryteringsbilden för en ny utbildning inom yrkes- högskolan talar även detta förhållande mot fortsatt pilotutbildning inom högskolan. 
 Mot denna bakgrund bedömer jag att pilotutbildningen passar väl in i yrkeshögskolan, såsom den utformas genom förslagen i detta betänkande, medan den har lite gemensamt med högskoleut- bildningarna. Huvuddelen av de nuvarande utbildningarna sker också i former, som föreslås föras in i yrkeshögskolan. Några andra än historiska skäl att fördela resurserna för dessa mycket kost- samma utbildningar mellan yrkeshögskolan och högskolan före- ligger inte. 
 Det är, som tidigare nämnts, viktigt att utbildningarna inom yrkes- högskolan utvecklar samarbete med universitet och högskolor. Pilotutbildning inom yrkeshögskolan skulle med fördel kunna 
 200 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 byggas på med managementkurser, kunskap om human factors, olika typer av ledarskapskurser eller med tekniska fördjupnings- kurser i enlighet med TFHS och Luleå tekniska universitets planer. På det sättet kan en möjlig kandidatexamen inom det flygtekniska området skapas även om själva pilotutbildningen ligger utanför högskolan. 
 Behovet 
 Arbetsmarknaden inom flygbranschen är inte en nationell arbets- marknad utan den kanske mest gränsöverskridande som vi har i dag. Det är därför svårt att bedöma behovet i ett nationellt per- spektiv. Flertalet bedömare tycks anse att behovet av utbildade piloter kommer att öka. Det beror dels på ett ökat resande inom Sverige, men också på ökat resande till andra länder, inte minst till och från länder som har en snabb ekonomisk utveckling. Det finns dock många osäkerhetsfaktorer. Resandet är påtagligt konjunktur- känsligt. Terrorattackerna den 11 september 2001 medförde temporärt en kraftig minskning av flygtrafiken i hela världen. Ansträngningarna att begränsa den globala uppvärmningen kan komma att innebära restriktioner för flygtrafiken. Vidare skulle en eventuell framtida höjning av uttaget av flygtid inom alla flygbolag till den nivå som tillämpas av lågprisbolagen påtagligt påverka behovet piloter för passagerartrafik. 
 Två stora internationella, av varandra oberoende undersökningar har genomförts av flygplanstillverkarna Airbus (Global Market Forecast  
 2007-2026) 
  och Boeing (Current Market Outlook). De redovisar i huvudsak samstämmiga bedömningar. Undersök- ningarna visar på ett årligt behov av ca 17 000 piloter världen över. Av dessa bedöms 4 000 behöva rekryteras inom flygbolagen i Europa. Det är mycket svårt att med detta underlag uppskatta om- fattningen de svenska behoven. En inom branschen vanlig bedöm- ning är ett årligt behov av  
 100-150 
  piloter för passagerartrafik. 
 201 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 Statens åtagande 
 Mitt förslag: 
 Staten ska finansiera utbildning till  
 ATPL-behörighet 
  för 55 utbild- ningsplatser i en tvåårig utbildning. 
 I dag svarar samhället för kostnaderna för utbildning som leder fram till  
 ATPL-behörighet 
  med 25 platser vid påbyggnadsutbild- ningen i Västerås och 12 platser vid TFHS. Dessutom finansierar det allmänna utbildning till certifikat CPL med 80 platser inom gymnasieskolans årskurs 2 och 3 i Västerås och Arvidsjaur. Utbild- ningen för CPL bedrivs med 50 platser i Arvidsjaur och 30 platser i Västerås. Totalt finansierar det stat och kommun utbildningskost- nader för 117 utbildningsplatser inom någon form av pilot- utbildning. Åtagandet kan också beskrivas som 37 platser för full- ständig utbildning till Smith och 55 platser för utbildning till CPL. 
 Arbetsmarknaden för dem som avslutar utbildningen med enbart  
 CPL-certifikat, 
  som ger rätt till fraktflyg med enmotoriga plan, är mycket begränsad. Det kan ifrågasättas om utbildningen utgör en fullständig yrkesutbildning i egentlig mening. Den kan också utnyttjas för ungdomar som egentligen eftersträvar ett PPL- certifikat. Det offentliga åtagande bör därför enbart omfatta full- ständig utbildning till  
 ATPL-behörighet. 
  
 Förslaget innebär att pilotutbildning inte längre ska anordnas inom gymnasieskolan. Jag har på denna punkt samrått med Gymnasieutredningen (U 2007:01). 
 På grundval av en avvägning mellan en uppskattning av behovet och kostnaderna för åtagandet föreslår jag, att staten ska finansiera kostnader för 55 utbildningsplatser i en tvåårig utbildning, som leder fram till ATPL- behörighet. Detta är en ökning med närmare 50 procent av det offentliga åtagandet för utbildning till ATPL- behörighet. Motivet för denna förändring är främst strävan, att använda den offentliga satsningen på pilotutbildning på ett med hänsyn till arbetsmarknadens behov så effektivt sätt som möjligt. 
 Den föreslagna volymen tillgodoser sannolikt inte hela behovet av piloter Sverige. Det bör därför vara möjligt för anordnare att utan statligt ekonomiskt stöd, inom ramen för yrkeshögskolan, erbjuda pilotutbildning i den omfattning som vid varje tidpunkt bedöms rimlig. Det finns givetvis heller inget som hindrar en anordnare, att därutöver på rent kommersiella villkor erbjuda utbildning på flygområdet. 
 202 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 10.1.10 Kostnader 
 Mitt förslag: 
 Statens åtagande bör inledningsvis beräknas till ca 32 miljoner kronor per år. 
 För de elever som först går två år på gymnasieskolans specialutformade program i Västerås och Arvidsjaur och därefter påbyggnadsutbildningen till  
 ATPL-behörighet 
  på ett år i Västerås utgår statsbidrag för påbyggnadsutbildningen med 282 000 kronor per årsstudieplats. Kostnaden för gymnasieutbildningen är, enligt uppgifter från skolorna i Västerås och Arvidsjaur, 292 000 kronor per år, varav 182 000 kronor kan uppskattas vara merkostnader för flygutbildningen jämfört med annan yrkesutbildning i gymnasie- skolan. 
 TFHS vid Lunds universitet har ett särskilt åtagande att utbilda trafikflygare. I statsbudgeten för 2008 uppgår anslaget till 21 753 000 kronor. Medlen avser driften av TFHS och inom den ramen utbildas 12 studenter årligen i en  
 två-årig 
  utbildning. Detta motsvarar en kostnad per årselevplats på drygt 900 000 kronor. Den höga kostnaden per plats kan till viss del förklaras med höga fasta kostnader, där underhållet av egna flygplan är en del. 
 Anordnarna av kompletterande utbildning har olika deltagar- avgifter. Den skola som utbildar flest piloter, BF Scandinavian Aviation Academy, tar ut en avgift på 535 000 kronor för hela utbildningen till  
 ATPL-behörighet. 
  Det motsvarar en kostnad per årsstudieplats på ca 280 000 kronor. 
 Merkostnaderna för pilotutbildningarna inom gymnasieskolan med 80 elever i årskurs 2 och 80 elever i årskurs 3 kan uppskattas till 29 miljoner kronor. För de 25 utbildningsplatserna i påbygg- nadsutbildningen utgår statsbidrag med 7 050 000 kronor. TFHS disponerar ett särskilt anslag på 21 753 000 kr för 24 utbild- ningsplatser. Det sammanlagda offentliga åtagandet, utöver studie- stöd, uppgår således till omkring 58 miljoner kronor. 
 Kostnaderna per årsstudieplats i påbyggnadsutbildningen och hos de kompletterande utbildningarna ligger något under 300 000 kronor. Kostnaden för 110 årsstudieplatser inom yrkeshögskolan bör därför beräknas till ca 32 miljoner kronor i 2007 års prisnivå. En utökad offentlig satsning på en fullständig yrkesutbildning till trafikflygare skulle på detta sätt kunna förenas med en begränsning av det allmännas kostnader med över 25 miljoner kronor. 
 203 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 10.1.11 Studiestöd 
 Mitt förslag: 
 De särskilda besluten om studiestöd för kompletterande utbildning vid BF Scandinavian Aviation Academy AB och vid Flygteori- skolan i Barkaby AB upphör att gälla. 
 Vid införandet av yrkeshögskolan föreslås att eftergymnasiala yrkesutbildningarna ska uppfylla ett antal kriterier och att utbild- ningarna ska omfattas av ett gemensamt kvalitetssäkringssystem för att ingå i yrkeshögskolan och därmed vara berättigade till olika former av statligt stöd. 
 Bedömningen om en utbildning kan ingå i och därmed få statligt stöd, görs av Myndigheten för yrkeshögskolan efter ansökan av utbildningsanordnaren. 
 Om en statlig pilotutbildning till  
 ATPL-behörighet 
  med 55 års- platser förverkligas inom yrkeshögskolan behöver omfattningen av statens stöd till övrig pilotutbildning omprövas. Det ökade statliga åtagandet bör innebära att antalet platser i studiestödsberättigande pilotutbildning utan statlig finansiering minskar i motsvarande mån. De särskilda besluten om studiestöd till utbildning vid BF Scandinavian Aviation Acedemy AB och Phillips i Barkar- by AB bör ersättas med att utbildningarna prövas inom ramen för yrkeshögskolan. Man bör i det sammanhanget också pröva om utbildning till enbart  
 CPL-certifikat 
  bör ses som en fullständig yrkesutbildning och kunna anordnas inom yrkeshögskolan. 
 10.1.12 Närliggande utbildningar med flyganknytning 
 Inom flygområdet finns utöver pilotutbildningen, utbildning till flygmekaniker och flygtekniker. Den förstnämnda utbildningen sker inom gymnasieskolans fordonsprogram, medan den senare anordnas som statligt finansierad påbyggnadsutbildning i Luleå, Västerås och Nyköping. Också dessa utbildningar är mycket kost- nadskrävande och styrs av internationella regelverk. 
 Man bör enligt min mening pröva om det finns samord- ningsvinster vid en samlokalisering av utbildningarna av flygteknisk underhållspersonal och piloter. Möjligheterna till samverkan med en kommersiell flygplats och därmed kommersiella flygbolag bör vara en fördel i båda fallen. Tillgång till luftrum för utbild- 
 204 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 ningsändamål är en annan faktor, som måste påverka valet av anordnare och utbildningsort inom flygområdet. Därutöver be- höver möjligheterna att rekrytera lärare och elever samt de sociala förhållandena för eleverna under utbildningstiden vägas in. 
 Det är rimligt att anta, att det också inom detta område finns skalfördelar, varför antalet anordnare bör vara litet. 
 10.1.13 Helikopterutbildning 
 Mitt förslag: 
 Regeringen bör utreda hur en civil utbildning till helikopterförare kan organiseras och finansieras. 
 Helikopterförarutbildning för den privata sektorns behov och som är offentligt finansierad finns f.n. hos en anordnare av komp- letterande utbildning. Högst åtta deltagare har rätt till statligt studiestöd, men något statsbidrag utgår inte till anordnaren. Heli- kopterutredningen (dir. 2007:108) ser över hur den offentliga sek- torns användning av helikoptertjänster kan bli mer effektiv. I dess uppdrag ingår dock inte frågan om utbildning av helikopterförare. 
 Behovet av helikopterförare inom den civila sektorn är växande. Polisen bedriver i dag egen helikopterförarutbildning på Göteborg City Airport. Sjöräddningen och sjukvården är andra offentligt verksamheter som är beroende av att det utbildas tillräckligt med helikopterförare. Helikoptern har också stor betydelse för utveck- lingen av upplevelseindustrin, inte minst i Norrland, liksom inom flera andra näringsgrenar. 
 Mycket talar för att en grundläggande helikopterförarutbildning bör komma till stånd inom det offentliga utbildningsväsendet. De höga kostnaderna motiverar att man noga prövar möjligheterna till samordning mellan en sådan utbildning och den som bedrivs av polisen. En möjlighet kan vara att sådan utbildning inordnas i yrkeshögskolan. 
 Jag föreslår därför att regeringen låter utreda hur en civil utbild- ning till helikopterförare kan organiseras och finansieras. 
 205 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 10.2 
  
 Konst- och kulturutbildningar 
  
 10.2.1 
  
 Ett särskilt regelverk 
  
 Mitt förslag: 
 Högskoleförberedande konstnärliga utbildningar och kulturarvs- bevarande utbildningar bör regleras genom ett särskilt regelverk som formar ett ramverk för kvalitetssäkring och statligt eko- nomiskt stöd. 
 Enligt utredningsuppdraget ska utredaren lämna förslag till hur eftergymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan ska samman- föras under ett gemensamt ramverk benämnt yrkeshögskolan. Utgångspunkten för förslagen i betänkandet är att yrkeshögskolans utbildningar ska präglas av arbetsmarknadsrelevans och arbetslivs- anknytning. Detta är varken rimligt eller möjligt att förverkliga för ett stort antal av de kompletterande utbildningarna och för ett par påbyggnadsutbildningar (se avsnitt 2.2 och 2.3). Som antytts i det föregående bör de därför regleras i särskild ordning. I det följande redovisas hur administration, finansiering och kvalitetssäkring kan regleras för dessa utbildningar. 
 En reglering för konst- och kulturutbildningar kan när det gäller avgränsningen mellan olika utbildningsområden utgå ifrån den befintliga förordningen (2000:521) om statligt stöd till komp- letterande utbildningar. Samtidigt bör en ny förordning i sin upp- byggnad ansluta till den föreslagna regleringen för yrkeshögskolans utbildningar. Detta för att förenkla systemen och öka likvärdig- heten mellan utbildningsformerna, främst ur ett deltagar- och anordnarperspektiv. Men även myndighetens arbete underlättas om regleringen för de båda systemen följer samma logik. Detta innebär att den föreslagna förordningen reglerar ett ramverk för kvali- tetssäkring och fördelning av statligt ekonomiskt stöd till konst- och kulturutbildningar. 
 Benämningen kompletterande utbildningar syftar på att utbildning- arna, när förordningen skrevs, kompletterade gymnasieskolans ut- bildningar. De flesta av dagens kompletterande utbildningar ligger dock i själva verket på en eftergymnasial nivå. Därför föreslås här att utbildningsformen även formellt sett ska definieras som efter- gymnasial. Dessutom ska regleringen även omfatta vissa nuvarande påbyggnadsutbildningar. Därmed är inte heller benämningen kompletterande utbildningar längre adekvat. I det följande kommer 
 206 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 dessa utbildningar att med ett samlingsnamn kallas konst- och kulturutbildningar. I den föreslagna förordningen blir benäm- ningen mer generell, vissa eftergymnasiala utbildningar. 
  
 10.2.2 
  
 Statligt stöd 
  
 Statligt stöd till kompletterande utbildningar kan i dag erhållas efter ansökan och prövning av Skolverket. Ett ansökningsför- farande bör gälla även i det nya systemet för konst- och kultur- utbildningarna. 
 De kompletterande utbildningarna åtnjuter i dagens system statligt stöd i tre olika former. Samtliga utbildningar står under statlig tillsyn. Därutöver kan de kompletterande utbildningarna efter beslut av Skolverket berättiga till studiestöd och i vissa fall även tilldelas statsbidrag. Ett syfte som uttrycks i direktiven är att göra systemet tydligare och begränsa skillnaderna i villkor för de studerande och anordnarna. 
 Det här föreslagna systemet för konst- och kulturutbildning innebär att statligt stöd kan ges i två former. En utbildning kan endast komma att omfattas av statlig kvalitetssäkring eller både av statlig kvalitetssäkring och statsbidrag. Utbildningar i båda kate- gorier ska berättiga till studiestöd. 
 207 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 Statlig tillsyn 
 Mitt förslag: 
 Möjligheten för en utbildning att stå under statlig tillsyn utan några andra förmåner upphör. 
 År 2007 stod 67 utbildningar enbart under statlig tillsyn enligt för- ordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbild- ningar. Denna form av statligt stöd tillkom främst i syfte att anpassa det svenska regelverket till den  
 EG-rättsliga 
  regleringen av momsbefrielse för utbildningstjänster (se prop. 1996/97:10). 
 Av konkurrensskäl kräver  
 EG-rätten 
  att enskilda utbild- ningsanordnare likabehandlas vad gäller statligt stöd. Det innebär att samma villkor måste gälla för alla utbildningsanordnare för rätten att erhålla statliga förmåner. I detta avseende skiljer sig inte mitt förslag från nuvarande ordning. Likabehandlingsprincipen står fast men kraven för att omfattas av det föreslagna nya systemet för kvalitetssäkring och studiestödsberättigande är högre (se nästa avsnitt) än för att på motsvarande sätt endast ställas under statlig tillsyn i det nuvarande systemet. 
 Detta förslag medför sannolikt att antalet utbildningar som omfattas av någon typ av statligt stöd kommer att minska. De utbildningar som inte accepteras inom ramverket kan fortfarande bedrivas utan statligt stöd, utanför systemet. 
 Statlig kvalitetssäkring och studiestödsberättigande 
 Mitt förslag: 
 Konst- och kulturutbildningar som omfattas av statlig kvalitets- säkring ska berättiga till studiestöd. 
 Förslagen om yrkeshögskolan innebär att alla utbildningar som omfattas av kvalitetssäkringssystemet ska berättiga till studiestöd. Detsamma bör gälla i systemet för konst- och kulturutbild- ningarna. 
 Statlig kvalitetssäkring för konst- och kulturutbildningar inne- bär dels att staten erbjuder tillsyn i betydelsen att författningarna efterlevs, dels en kvalitetsgranskning av verksamheten mot vissa kvalitetskriterier. Dessutom garanterar systemet en rättssäker studiedokumentation. 
 208 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 De föreslagna författningsknutna villkoren för att omfattas av kvalitetssäkringssystemet är i flera fall mer långtgående än mot- svarande villkor för statlig tillsyn eller studiestödsberättigande i det nuvarande systemet för kompletterande utbildning. Den föreslagna regleringen är mer detaljerad när det gäller exempelvis utbildnings- plan, betyg, tillgodoräknande och ledningsgrupp. För en utförligare motivering och beskrivning av dessa regleringar hänvisas till mot- svarande skrivningar för yrkeshögskolan. 
 Det är svårt att avgöra i vilken omfattning anordnare som i dag endast står under statlig tillsyn kommer att ansöka om samt be- viljas statlig kvalitetssäkring och studiestödsberättigande i det nya systemet. Vissa anordnare som står under statlig tillsyn har ansökt till Skolverket om studiestödsberättigande för ett visst antal platser. Dessa anordnare tycks därmed ha bedömt att de har möj- lighet att möta de utökade krav som studiestödsberättigandet i dag innebär. Det handlar om cirka 1 000 platser totalt i kompletterande utbildning, varav cirka 200 platser inom konst- och kulturut- bildningar. 
 Statsbidrag 
 Mitt förslag: 
 Statsbidraget till konst- och kulturutbildningarna omfördelas så att deltagaravgifterna inom utbildning som erhåller statsbidrag kan avvecklas. Utbildning som endast omfattas av statlig kvalitets- säkring och studiestöd får finansieras med deltagaravgifter. 
 I likhet med vad som föreslås i fråga om yrkeshögskolan bör konst- och kulturutbildningar som åtnjuter statligt ekonomiskt stöd inte kunna ta ut deltagaravgifter. Deltagaravgifterna vid konstutbild- ningarna verkar påtagligt socialt segregerande, vilket återverkar på rekryteringen till de högre konstnärliga utbildningarna. Deras ansträngningar att bredda den sociala basen för rekryteringen av studenter motverkas av deltagaravgifterna vid de förberedande utbildningarna. 
 Avveckling av deltagarvgifterna förutsätter att statsbidraget ökar i motsvarande mån. En sådan ökning kan finansieras genom att antalet utbildningsplatser med statsbidrag minskas, upp- skattningsvis med ungefär 220 platser. 
 209 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 Jag gör bedömningen att de högskoleförberedande konstnärliga utbildningarna är överdimensionerade i förhållande till omfatt- ningen av den konstnärliga högskoleutbildningen. Det bör ankomma på myndigheten att i samråd med de konstnärliga hög- skolorna och andra intressenter prioritera och fördela utbildnings- platserna mellan utbildningsanordnarna. 
 Regelbunden omprövning 
 Systemet för konst- och kulturutbildningarna måste precis som yrkeshögskolan byggas upp så att gamla utbildningar regelbundet prövas. En utbildning som en gång har kommit i åtnjutande av statsbidrag måste kunna förlora bidraget även om kvalitén fort- farande håller måttet. Detta kan exempelvis ske då en konkurre- rande utbildning bättre uppfyller syftena med utbildningsformen. På samma sätt bör en utbildning som endast omfattas av kvalitets- säkringssystemet utfasas ur systemet om utbildningen inte längre uppfyller de kvalitativa kraven. 
  
 10.2.3 
  
 Utbildningens längd 
  
 Mitt förslag: 
 Utbildningens omfattning ska motsvara heltidsstudier under minst 16 veckor och högst 80 veckor. 
 Regleringen när det gäller möjligheten att studera på deltid bör mjukas upp jämfört med förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Inte heller bör de krav på omfatt- ning i antal lärarledda timmar som finns i nuvarande förordning regleras på nationell nivå. 
 Staten stödjer också denna typ av utbildning inom folkbild- ningen, där är det även möjligt att för kortare perioder förkovra sig i ett hantverk eller i en konstform. Syftet med den här föreslagna utbildningsformen är dock att utbildningen ska förbereda för högre konstnärliga studier eller bevara ett kulturellt arv. Detta låter sig troligen inte göras under en kortare tid än knappt en termin, det vill säga 16 heltidsveckor eller motsvarande. Samtidigt är det viktigt, både för den enskilde och för samhället, att den förbered- ande nivån inte sträcker sig över en alltför lång tid. Högst två års 
 210 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 studier, 80 heltidsveckor eller motsvarande, är en rimlig avgräns- ning som överensstämmer med omfattningen av de flesta nuvar- ande kompletterande utbildningarna. 
  
 10.2.4 
  
 Studiestödsreglering 
  
 Mitt förslag: 
 Högskoleförberedande konstnärliga utbildningar bör berättiga till stöd enligt avdelning A3 i bilagan till studiestödsförordningen (2000:655). Kulturarvsbevarande utbildningar bör berättiga till stöd enligt avdelning B1. 
 Kompletterande utbildningar kan idag vara studiestödsberättigande enligt antingen villkoren för avdelning A2 i bilagan till studiestöds- förordningen (2000:655) eller villkoren i avdelning B1. Utbildning- arna i avdelning A definieras som grundläggande eller gymnasiala och utbildningarna i avdelning B som eftergymnasiala. En person som har en avslutad gymnasieutbildning och är över 20 år kan få studiemedel under 80 veckor för utbildning i avdelning A2. För avdelning B1 finns ingen nedre åldersgräns för rätt till studiemedel och individen kan få stöd för 240 veckor. 
 Skolverket har haft att fördela ett begränsat antal studiestöds- platser inom de respektive avdelningarna, varav ramen för avdel- ning A har varit avsevärt större än ramen för avdelning B. Många utbildningar har därför definierats som gymnasiala i studiestöds- hänseende trots att anordnarna och Skolverket bedömer att utbild- ningen snarare är eftergymnasial. 
 Utbildningar inom det konstnärliga utbildningsområdet låter sig dock inte indelas i eftergymnasial och gymnasial nivå på samma enkla sätt som utbildningar inom många andra utbildningsom- råden. Den konstnärliga utbildningsbanan är avsevärt längre än inom de flesta andra områden. De högskoleförberedande konstnär- liga utbildningarna är därmed svåra att självklart placera in i som gymnasiala eller eftergymnasiala. De konstnärliga högskolorna kräver inte formellt att sökande ska ha gått igenom en förbe- redande utbildning efter avslutat gymnasium. I praktiken antas emellertid få personer som inte gått igenom en sådan utbildning. Det har delvis att göra med att för antagning krävs ett mått av konstnärlig och personlig mognad, som tar tid och kräver handled- ning. Den förberedande konstnärliga utbildningen får således 
 211 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 betraktas som en nödvändig mellannivå och den medverkar till att den svenska konstnärliga högskoleutbildningen håller en interna- tionellt sett hög nivå. 
 Studiestödsregleringen är inte anpassad efter förutsättningarna på detta område. Många studerande kommer direkt från gymnasiet och är ofta  
 18-19 
  år, vilket innebär att de inte kan få studiemedel om utbildningen står under avdelning A2. Är utbildningen däremot studiestödsberättigande enligt avdelning B1 finns ingen nedre åldersgräns för rätt till studiemedel. Däremot begränsas antalet veckor med studiemedel till 240 veckor på eftergymnasial nivå, vilket innebär att den studerande inte har tillräckligt många veckor med studiemedel kvar för en fullständig masterutbildning inom högskolan. 
 Den så kallade basårsutbildningen vid universitet och högskolor berättigar till studiestöd enligt avdelning A3. Det innebär att utbildningen är definierad som gymnasial men berättigar, till skill- nad från annan utbildning på gymnasial nivå, till studiemedel även före 20 års ålder. Målgruppen för dessa utbildningar är de som avser att påbörja en högskole- eller universitetsutbildning. Utbild- ningsformerna basårsutbildning respektive förberedande konstnär- lig utbildning har principiellt olika karaktär men individernas situa- tion är i högsta grad jämförbar. 
 De konstnärliga utbildningarna som kan anses vara huvudsak- ligen högskoleförberedande bör således vara studiestödsberättig- ande enligt avdelning A3 i bilagan till studiestödsförordningen. 
 Förutsättningarna för de studerande vid de kulturarvsbevarande utbildningarna skiljer sig från de högskoleförberedande utbildning- arna. De kulturarvsbevarande utbildningarna syftar inte till högre studier utan för den enskilde handlar det främst om att förkovra sig inom ett speciellt område. De kulturarvsbevarande utbildningarna definieras som främst eftergymnasiala och bör därför berättiga till stöd enligt avdelning B1. 
 212 
  
 SOU 2008:29 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 10.2.5 
  
 Administration 
  
 Mitt förslag: 
 Konst- och kulturutbildningarna ska administreras av Myndigheten för yrkeshögskolan. Den närmare utformningen av kriterier för prioritering och kvalitetsgranskning ska fastställas av myndigheten efter samråd med berörda intressenter. 
 När en myndighet för yrkeshögskolan skapas innebär det att en organisation särskilt utformad för eftergymnasial utbildning utan- för högskolan kommer att byggas upp. Denna organisation bör kunna nyttjas även för administrationen av konst- och kulturut- bildningarna. 
 Under utredningsarbetet har olika alternativ till att lägga admi- nistrationen på Myndigheten för yrkeshögskolan prövats. Att be- hålla administrationen på Skolverket har uteslutits eftersom denna myndighet inte bör ha ansvar för eftergymnasial utbildning. Folkbildningsrådet administrerar statsbidrag till delvis snarlika ut- bildningar inom folkhögskolor och studieförbund. Rådet är emellertid en enskild juridisk person som bl.a. har till uppgift att fördela statens stöd till folkbildningen mot bakgrund av folkbild- ningens fria och självständiga ställning. Det statliga stödet till de här aktuella utbildningarna bör hanteras av en statlig myndighet med den öppenhet och de styrningsmöjligheter som följer av för- valtningslagen. 
 De övriga alternativ som övervägts är, förutom Myndigheten för yrkeshögskolan, Högskoleverket, Statens kulturråd och de konst- närliga högskolorna. De konstnärliga högskolorna har en över- lägsen kompetens i sak, men saknar en gemensam organisation för administration, prioriteringar och kvalitetssäkring. De har därför bedömts vara ett olämpligt alternativ. Kulturrådet skulle vara ett tänkbart alternativ, men huvudprincipen i svensk förvaltning är att den allmänna utbildningen hålls samman inom Utbildningsdeparte- mentets ansvarsområde. Högskoleverket har valts bort av två skäl, dels handlar det inte om utbildning som regleras genom hög- skolelagen, dels har verket i övrigt inte till uppgift att fördela medel till utbildningsverksamhet. 
 Myndigheten kommer att inom regelverket för yrkeshögskolan hantera vitt skilda utbildningar med minsta gemensamma nämnare att de svarar mot arbetslivets behov. En mycket viktig förutsätt- ning för myndighetens arbete blir en nära samverkan med före- 
 213 
  
 Särskilda utbildningar 
  
 SOU 2008:29 
  
 trädare för berörda branscher och parter. De konstnärliga och kul- turarvsbevarande utbildningarna skiljer sig från yrkeshögskolans utbildningar genom att de inte i första hand syftar till att möta arbetslivets behov. Men givet utbildningarnas särskilda syften bör samma princip om samverkan med företrädare för avnämare gälla som i yrkeshögskolan. Det handlar då om de konstnärliga hög- skolorna, intresseorganisationer som kan vara berörda och enskilda med erkänd ställning inom respektive område. 
 Det är inte möjligt eller lämpligt att i förordning definiera inne- hållslig kvalitet för de aktuella konst- och kulturutbildningarna. Det bör i ställa åligga myndigheten att i nära samråd med berörda intressenter formulera grunderna för prioriteringar och utforma kvalitetskriterier för utbildningarna. 
 Mot bakgrund av förordningen och fastställda kriterier ska myndigheten fatta beslut om vilka utbildningar som ska omfattas av kvalitetssäkringssystemet för de enskilda konst- och kulturut- bildningarna och vilka som ska vara berättigade till statsbidrag. Myndigheten ska i dessa frågor arbeta med stor öppenhet och offentligt publicera vilka kriterier som den tillämpar. 
 Det bör ankomma på myndigheten att själv välja formerna för samverkan med intressenterna. En fast grupp som utses för viss tid skapar kontinuitet och tydlighet, men kan utesluta ett antal in- tressen. Mer tillfälligt sammansatta grupper som ofta växlar har andra nackdelar. 
 214 
 11 En ny myndighet 
  
 11.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 En ny myndighet för yrkeshögskolan skapas, som tar över upp- gifter från  
 KY-myndigheten, 
  Skolverket och Myndigheten för skolutveckling.  
 KY-myndigheten 
  avvecklas därmed. 
 Av direktiven framgår att uppdraget innefattar att lägga fram för- slag om hur yrkeshögskolan ska administreras. Genom tilläggs- direktiven (dir. 2007:121) utvidgades uppdraget formellt till att omfatta frågan om hur verksamheten vid Myndigheten för kvali- ficerad yrkesutbildning  
 (KY-myndigheten) 
  ska förhålla sig till det nya ramverket yrkeshögskolan. Denna myndighet omfattades då inte längre av översynen av organisationen av de statliga förvalt- ningsmyndigheterna inom skolväsendet m.m. (dir. 2007:28 och 122). Utöver  
 KY-myndigheten 
  berörs Skolverket och Myndig- heten för skolutveckling direkt av de förslag till en yrkeshögskola som redovisats i det föregående. De båda sistnämnda myndig- heterna har nu uppgifter rörande den kommunala vuxenutbild- ningen, dit påbyggnadsutbildningarna hör. Skolverket har därut- över uppgifter rörande de kompletterande utbildningarna. 
 Skulle utbildningar som nu anordnas inom högskolan eller folk- bildningen föras in i yrkeshögskolan, påverkas inte uppgifterna för någon central förvaltningsmyndighet i nämnvärd omfattning. 
  
 11.2 
  
 Uppgifter 
  
 Enligt förslagen i det föregående ska den nya myndighetens upp- gifter i fråga om yrkeshögskolan sammanfattningsvis vara följande. 
 215 
  
 En ny myndighet 
  
 SOU 2008:29 
  
 1. 
  
 Besluta om vilka utbildningar som yrkeshögskolan ska om- fatta. 
  
 2. 
  
 Besluta om statligt stöd till utbildningar. 
  
 3. 
  
 Ansvara för dokumentation av deltagare och av deras studie- resultat. 
  
 4. 
  
 Utöva tillsyn över utbildningar. 
  
 5. 
  
 Ansvara för uppföljning av utbildningarna och utbildningsan- ordnarnas kvalitetsarbete. 
  
 6. 
  
 Säkerställa att all verksamhet utvärderas. 
  
 7. 
  
 Främja utveckling av utbildningar och utbildningarnas kvalitet. 
  
 8. 
  
 Säkerställa att verksamheten vid myndigheten bedrivs med hög kvalitet. 
  
 9. 
  
 Svara för ekonomisk uppföljning. 
  
 10. 
  
 Ansvara för vissa försäkringsfrågor. 
  
 11. 
  
 Utgöra behörig myndighet när det gäller att utfärda utbild- ningsbevis enligt  
  
 EG-direktivet 
  2005/36/EG. 
  
 12. 
  
 Ansvara för en samlad information om utbildningarna. 
  
 Därutöver föreslås myndigheten fullgöra i huvudsak motsvarande uppgifter i fråga om vissa utbildningar, som inte ingår i yrkeshög- skolan. Det gäller de huvudsakligen högskoleförberedande konst- närliga utbildningarna samt vissa kulturarvsbevarande utbildningar bland de kompletterande utbildningarna. 
  
 11.3 
  
 Arbetsformer 
  
 Utbildningarna inom yrkeshögskolan ska kännetecknas av en stark arbetslivsanknytning samt utvecklas och bedrivas i samverkan mellan arbetsliv och utbildningsanordnare. Arbetslivet förutsätts få ett starkt inflytande också över myndighetens prioriteringar och beslut. En kvalificerad omvärldsbevakning med inriktning på för- ändringar av kompetensbehoven på arbetsmarknaden är en förut- sättning för att myndighetens verksamhet ska vinna respekt och upplevas som legitim. Myndigheten måste ha breda kontaktytor såväl mot företag, myndigheter, branscher och näringslivsorganisa- tioner som mot arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer. Detta gäller både nationellt och på regional nivå. Också förändringar av ungdomars prioriteringar och intresseområden behöver följas. Myndigheten ska ha kontakter med forskningsinstitutioner och 
 216 
  
 SOU 2008:29 
  
 En ny myndighet 
  
 tankesmedjor. Arbetsmarknadens förändringar och utvecklingen av utbildningssystemen i andra länder behöver följas. 
 Myndighetens uppgifter innefattar myndighetsutövning mot enskilda fysiska och juridiska personer, som kan ha stor ekonomisk betydelse. Kraven på en effektiv, rättssäker och oberoende hante- ring av förvaltningsärenden är därför höga. Grunderna för myndig- hetens prioriteringar och beslut måste vara offentliga och trans- parenta. 
 Med de föreslagna uppgifterna får myndighetens prioriteringar betydande konsekvenser såväl för den långsiktiga kompetensför- sörjningen inom vissa segment av arbetsmarknaden, som för vill- koren för ett stort antal anordnare av eftergymnasial yrkesutbild- ning. Kraven på integritet och oberoende liksom på ett fortlöpande inre kvalitetsarbete måste ställas högt. Samtidigt krävs öppenhet och lyhördhet för förändringar i omvärlden. Detta gäller såväl förmågan att tidigt identifiera efterfrågade kvalifikationer, som att fasa ut utbildningar med avtagande relevans. 
 Uppföljning och kvalitetssäkring av utbildningarna förutsätter löpande kontakter med och besök hos utbildningsanordnarna. Innebörden av denna verksamhet har diskuterats i kapitel 5. Det kan självfallet ifrågasättas om de kontrollerande uppgifterna, upp- giften att främja utveckling av utbildning inom yrkeshögskolan samt uppgiften att prioritera mellan och fördela resurser till utbild- ningarna ska utföras av en och samma myndighet. I andra samman- hang har man ansett att den kontrollerande och den främjande upp- giften bör skiljas åt, liksom den prioriterande och beslutande från den utvärderande. 
 Verksamhetens omfattning inom yrkeshögskolan är dock för liten för att uppgifterna på ett meningsfullt sätt skulle kunna delas mellan två myndigheter. Myndighetens arbete med prövning av frågor om prioritering och utfasning av utbildningar måste i hög grad grundas på kunskap, som vinns i arbetet med tillsyn och kvali- tetsgranskning. Man bör i stället genom organisationen av arbetet i myndigheten säkerställa att jävsliknande situationer inte uppstår. Vidare är det centralt att utvärderingen upphandlas från fristående institutioner. 
 Myndighetens insatser för att främja verksamheten ska inte inne- fatta stöd till enskilda anordnare. Däremot kan generella insatser som stöder exempelvis den undervisande och handledande personalens kompetensutveckling, vara viktiga mot bakgrund av att flertalet av dem sannolikt saknar lärarutbildning. Myndigheten 
 217 
  
 En ny myndighet 
  
 SOU 2008:29 
  
 skulle kunna medverka till att ändamålsenliga studiematerial finns tillgängliga. Det kan avse pedagogiskt material om exempelvis handledning, bedömning, betygsättning och utveckling av flexibelt lärande. 
 Erfarenheterna från  
 KY-myndighetens 
  arbete visar att särskild uppmärksamhet måste ägnas den ekonomiska planeringen samt villkoren och formerna för statsbidrag till enskilda och juridiska personer. 
 Det europeiska samarbetet rörande yrkesutbildning kan bedömas få en allt större betydelse för utformningen av svenska utbildningar och för de utbildades möjligheter att arbeta inom övriga EU. Mångfalden reglerade yrken i flertalet andra europeiska länder kräver ett utvecklat internationellt kontaktnät om inte Sverige och svenskutbildad arbetskraft ska missgynnas vid en ökande mobilitet bland yrkesutbildade. Kunskap om utvecklingen av yrkesutbildningen, inte minst på eftergymnasial nivå, blir viktig. 
 All verksamhet förutsätts bedrivas med ett kvalificerat  
 IT-stöd. 
  
 11.4 
  
 Erforderliga kvalifikationer 
  
 Myndigheten behöver en kvalificerad ledning, som samtidigt kan verka för utveckling av en strategisk del av yrkesutbildningen och hålla samman en verksamhet, som ska genomföras av hundratals utbildningsanordnare. Förmåga till överblick och utåtriktade kon- takter behöver förenas med insikter om villkoren för statlig myn- dighetsutövning. Ledningen behöver ett stabsstöd i form av en controller, en chefsjurist och en informationschef. 
 Informationen om yrkeshögskolans utbildningar till studerande, arbetsgivare och andra intressenter kräver specialistkompetens. Svårigheterna, att få en samlad och jämförbar information om de många eftergymnasiala yrkesutbildningarna utanför högskolan, var ett motiv bakom riksdagens tillkännagivande i samband med dess beslut om vuxenutbildningen med anledning av den allmänna motionstiden år 2003. Eftersom antalet anordnare är stort och många av dem är jämförelsevis resurssvaga, är det rimligt att myn- digheten ges ett vidare informationsansvar än det som åvilar Skol- verket eller Högskoleverket. 
 Prövningar av ansökningar att ingå i yrkeshögskolan, prioritering mellan ansökningar om statsbidrag eller särskild medel och den rullande omprövningen av beslut om tillhörighet respektive statligt 
 218 
  
 SOU 2008:29 
  
 En ny myndighet 
  
 stöd kräver utvecklad analytisk förmåga samt goda insikter om såväl yrkesutbildning som arbetslivets efterfrågan på kvalifika- tioner. Denna kompetens uppnås endast genom samverkan mellan medarbetare med olika kvalifikationer. Verksamheterna kan behöva metodstöd av forskarutbildad personal. Behovet av juridisk kompe- tens är uppenbart. 
 Myndighetens föreslagna fokusering på kvalitetsfrågorna behöver förankras vetenskapligt. Också myndighetens beställar- kompetens när det gäller utvärdering och konsultrapporter m.m. bör säkerställas genom forskarutbildade medarbetare. 
 Den omfattande statsbidragshanteringen kräver kvalificerad ekonomisk kompetens när det gäller planering, beslut och praktisk hantering. Bristen på ekonomisk uppföljning av verksamheten hos anordnarna har, när det gäller  
 KY-myndigheten, 
  kritiserats av Riks- revisionen. Myndigheten behöver kompetens och resurser härför. 
 De konstnärliga och kulturarvsbevarande utbildningarna kom- mer att kräva särskild kompetens inom myndigheten. Även om bedömningar och prioriteringar ska ske i samarbete med de konst- närliga högskolorna och andra intressenter behöver myndigheten egen kompetens på området. 
 Ett kvalificerat  
 IT-stöd 
  inom alla sektorer kräver att special- kompetens finns inom myndigheten. 
  
 11.5 
  
 Myndighetens storlek 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 Myndigheten bör inledningsvis dimensioneras för ungefär 55 an- ställda. 
 Vid  
 KY-myndigheten 
  finns f.n. 28 anställda, motsvarande ca 26 års- arbeten. Inom Skolverket arbetar mellan fem och sju personer helt eller delvis med hanteringen av kompletterande utbildningar och påbyggnadsutbildningar. Myndighetens för skolutveckling insatser rörande påbyggnadsutbildningarna har ingått som en mindre del av dess arbete med vuxenutbildningen, vilket totalt omfattat ca tre årsarbetskrafter. 
 Som jämförelseobjekt vid mina bedömningar har jag i det följande använt bemanningen av  
 KY-myndigheten. 
  Hanteringen av de utbildningar som nu utgör KY kommer att vara en viktig del också av den nya myndighetens verksamhet. Antalet utbildningsanord- 
 219 
  
 En ny myndighet 
  
 SOU 2008:29 
  
 nare inom Myndigheten för yrkeshögskolans ansvarsområde kan beräknas öka med 100 % jämfört med nuvarande  
 KY-utbildningar. 
  Yrkeshögskolan innebär också en påtaglig ambitionshöjning när det gäller de centrala insatserna för nuvarande kompletterande ut- bildningar och påbyggnadsutbildningar. Hanteringen av de konst- närliga och kulturbevarande utbildningarna enligt ett särskilt regel- verk utanför yrkeshögskolan innebär att ytterligare uppgifter tillkommer. 
 Arbetet med hantering av ansökningar om statligt stöd är rela- tivt resurskrävande. Enligt den enkät till samtliga anställda vid KY- myndigheten, som utredningen genomfört, används närmare 30 procent av den totalt arbetade tiden (exklusive semestrar och andra ledigheter) till olika faser av ansöknings- och beviljandeprocessen. Till verksamhetsgrenen tillsyn, vilken torde inbegripa alla former av granskning på plats av en utbildning, förs knappt tre årsarbets- krafter motsvarande drygt 11 procent. 
 Andra mer omfattande verksamhetsgrenar inom  
 KY-myndig- 
  heten är verksamhetsstyrning med ca 12 procent, ekonomi- och personaladministration 9 procent, information med 7 procent samt IT, övrig administration och omvärldsanalys med vardera ca 5 pro- cent av den totalt arbetade tiden under år 2006. 
 Enligt min mening är det viktigt att den nya myndigheten tillförs resurser i sådan omfattning att en påtaglig ambitionshöjning jämfört med den nuvarande  
 KY-myndigheten 
  blir möjlig inom om- rådena 
  
 1. 
  
 uppföljning, tillsyn och kvalitetsgranskning, 
  
 2. 
  
 ekonomisk planering och ekonomisk uppföljning av anordnar- nas verksamhet, 
  
 3. 
  
 omvärldsanalys, 
  
 4. 
  
 utvärdering, samt 
  
 5. 
  
 studerande- och studiedokumentation. 
  
 Ett centralt inslag i den kvalitetsförstärkning som yrkeshögskolan avses innebära är en förstärkt uppföljning, tillsyn och kvalitets- granskning. Myndigheten bör ha resurser för regelbundna besök hos alla utbildningsanordnare, förslagsvis vart tredje år. Den högre omsättningen av utbildningar motiverar tätare inspektioner än inom skolan eller högskolan, där sexårsintervall eftersträvas. Med nuvarande omfattning på verksamheten innebär det ca 200 tillsyns- besök per år, som ska förberedas, genomföras och efterarbetas. 
 220 
  
 SOU 2008:29 
  
 En ny myndighet 
  
 Detta kan uppskattas kräva en förstärkning med minst fyra årsar- betskrafter. 
 Den ekonomiska hanteringen inom myndigheten blir om- fattande. Erfarenheten från  
 KY-myndigheten 
  visar att planeringen av utbildningsverksamhet, som ska genomföras av fristående anordnare med statligt ekonomiskt stöd, rymmer många osäker- hetsfaktorer och därför är komplicerad. Det statliga budget- systemet med årliga beviljningar framtvingar suboptimala lös- ningar. Uppföljning av anordnarnas faktiska kostnader för verk- samheten kräver att ytterligare resurser tillförs. En förstärkning med fem årsarbetskrafter kan vara erforderlig. 
 Omvärldsanalysen är tydligt eftersatt i nuvarande system. Inom  
 KY-myndigheten 
  redovisas drygt ett manår. En förstärkning med fem årsarbetare, varav två kvalificerade handläggare med forskarut- bildning krävs. 
 Myndigheten ska, som nämnts, inte själv genomföra utvärdering av verksamhet inom yrkeshögskolan, men ska initiera utvärderings- arbete lokalt och upphandla studier från oberoende institutioner. För detta krävs en utvecklad beställarkompetens. Myndigheten behöver en samordnare med forskarkompetens inom området. 
 I en utbildningsorganisation, som bygger på verksamhet hos ett stort antal anordnare och där kontinuiteten hos den enskilde anordnaren inte är säkerställd, riskerar dokumentation av stude- rande och studieresultat att gå förlorad. Företrädare för regeringen har nyligen pekat på detta problem när det gäller fristående skolor. Deltagarnas rättssäkerhet och möjligheten att över tid lägga sam- man kurser till en examen kräver att myndigheten tar ansvar för deltagar- och studiedokumentationen. Universitet och högskolor har för sin del samordnat detta arbete i Ladok.  
 KY-myndigheten 
  har själv utvecklat ett enkelt dokumentationssystem, som dock av kostnadsskäl håller en otillfredsställande standard. Den nya myn- digheten behöver tillföras resurser för att utveckla ett system, kvalitativt likvärdigt med Ladok och möjligen genom samarbete med Ladok eller SCB. För löpande administration av systemet kommer att krävas ett par årsarbetskrafter. 
 Sammanfattningsvis bör myndigheten tillföras resurser, utöver dem som f.n. tas i anspråk på central nivå för de aktuella utbildningarna (31– 33 årsarbeten), med 
  
 1. 
  
 4 årsarbetskrafter för  
  
 inspektions-/uppföljnings-/tillsyn, 
  
 2. 
  
 5 årsarbetskrafter för ekonomisk styrning och uppföljning, 
  
 3. 
  
 5 årsarbetskrafter för kvalificerad omvärldsanalys, 
  
 221 
  
 En ny myndighet 
  
 SOU 2008:29 
  
 4. 
  
 1 årsarbetskraft för utvärdering, och 
  
 5. 
  
 2 årsarbetskrafter för studiedokumentation, samt 
  
 6. 
  
 medel för en controller, en chefsjurist och en informationschef. 
  
 Myndigheten bör således omfatta ungefär 55 årsarbetare, varav minst 6 med forskarutbildning. Därutöver behöver myndigheten tillföras resurser för utveckling och drift av ett system för stude- rande- och studiedokumentation. 
  
 11.6 
  
 Myndighetens namn 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 Myndigheten bör för dagligt bruk benämnas NAAVET 
 En praktisk, men oegentligt benämning av myndigheten skulle vara "yrkeshögskolan". Myndigheten bedriver dock själv ingen utbild- ning och begreppet ska stå för mycket mer än den samordnande myndigheten. Denna benämning bör därför förbehållas det ram- verk som konstituerar yrkeshögskolan och där myndigheten utgör ett administrativt nav. I konsekvens härmed bör inte heller begrepp som "yrkeshögskolan i  
 x-regionen" 
  användas. Däremot kan en utbildning "ingå i" eller "omfattas av" yrkeshögskolan eller "kvali- tetssäkras inom denna". 
 Varje kombination av orden yrkeshögskola och myndighet blir språkligt otymplig. Ordet "Yrkeshögskolemyndigheten" innehåller 9 stavelser och 24 bokstäver. I analogi med Skolverket och Hög- skoleverket skulle Yrkeshögskoleverket vara möjligt, men också det är otympligt. Å andra sidan är det rimligt, att en myndighets namn avspeglar dess verksamhet och ansvarsområde. Den formella benämningen i författningarna bör därför vara Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Under senare år har emellertid akronymer eller bearbetningar av sådana använts både som formella beteckningar och som praktiska dagliga benämningar för att man ska komma ifrån långa och otympliga namn. Vilken typ av verksamhet som åsyftas är inte alltid uppenbar. Vinnova, Verva och Nutek är exempel på sådana. 
 Mot denna bakgrund skulle myndigheten för dagligt, praktiskt bruk kunna benämnas NAAVET. Beteckningen ansluter till myn- dighetens roll i nätverket. Det är också en förkortning av en engelskspråkig benämning, som skulle kunna vara "National 
 222 
 SOU 2008:29 En ny myndighet 
 Authority for Advanced Vocational Education and Training (NAAVET)". 
  
 11.7 
  
 Lokalisering 
  
 Mitt förslag 
 : 
  
 Myndigheten ska lokaliseras till Norrköping. 
 Utgångspunkter 
 Ett ställningstagande till frågan om myndighetens lokalisering kräver analys av flera olika faktorer. 
 Utgångspunkten måste vara att skapa en rationell och kostnads- effektiv organisation, som väl motsvarar de krav som statsmakten ställer på myndigheten. Hur man väljer att lokalisera myndigheten är då av betydelse. Villkoren för det kontaktnät som myndigheten kommer att ha och formerna för dessa kontakter påverkar såväl verksamhetens kvalitet som kostnaderna för arbetstid, resor och andra kommunikationer. 
 För samtliga funktioner är möjligheterna att rekrytera personal med rätt kompetens av avgörande betydelse. Det är givetvis möjligt att över tid kompensera kvalifikationsbrister hos den personal som kan rekryteras på en viss ort, men utbildningskostnaderna och effektivitetsförlusterna kan under en tid bli påtagliga. Stats- kontorets utvärdering av tidigare utlokalisering av statliga verk (1989:8B) visar att sådana problem finns, men att de är övergående. 
 En central del av myndighetens verksamhet ska vara omvärlds- bevakning. Den ska etablera samarbete inom ett brett nätverk i syfte att identifiera förändringar av kompetensbehoven i arbets- livet. Såväl statliga centrala och regionala organ som regionala sam- verkansorgan och arbetslivets organisationer på central och regio- nal nivå är berörda. Också forskningsmiljöer inom och utom uni- versitet och högskolor är viktiga kontakter i detta arbete. 
 Prövning av ansökningar är väsentligen en skriftlig procedur och är relativt oberoende av lokaliseringsort, under förutsättning att kompetent personal kan rekryteras. 
 Uppföljning, kvalitetskontroll och tillsyn förutsätter besök hos anordnarna och det finns alltid ett intresse att minimera restider 
 223 
  
 En ny myndighet 
  
 SOU 2008:29 
  
 och resekostnader. Långa resor motverkar också strävandena att nå klimatmålen. 
 En samlad lokalisering 
 Vid mina överväganden har jag arbetat med några alternativ. Ett första val anges av direktiven, som formulerar uppdraget att föreslå hur myndigheten ska lokaliseras. Det handlar då om frågan om en sammanhållen myndighet på en ort eller en delning på två eller flera orter. Myndigheten kommer att vara relativt liten, drygt 50 årsar- betare. Det går inte att utskilja någon verksamhetsgren, som är så väsensskild eller fristående från övrig verksamhet, att den bildar en naturlig enhet med rimlig omfattning. Båda dessa omständigheter talar för att verksamheten hålls samman på en ort. 
 Inspektion och tillsyn skulle, vad det gäller tid och resor, kunna gynnas av en spridning till flera orter, men dessa aktiviteter svarar för en begränsad del av verksamheten, som i övrigt skulle lida av en splittring. Endast mycket starka skäl av annan art än verksamhetens rationalitet och kostnadseffektivitet skulle, enligt min mening, kunna motivera en delning mellan två eller flera orter. 
 Grunder för valet av ort 
 Jag har tolkat uppdraget att föreslå hur verksamheten ska lokali- seras också innebär val av ort. Av avgörande betydelse vid detta val är, som nämnts, kompetensförsörjningen. De relativt speciella arbetsuppgifter som kommer att prägla verksamheten förutsätter, att personer med goda insikter om yrkesutbildning och arbets- marknad kan rekryteras. Normalt torde det krävas högskoleutbild- ning av den handläggande personalen, för flera  som tidigare nämnts  forskarutbildning. Detta talar för en lokalisering nära något av de större universiteten, där möjligheterna att rekrytera och, inte minst, behålla expertis inom olika områden kan antas vara större än i landet i övrigt. 
 Det breda nätverk av kontakter på såväl nationell som regional nivå, som myndigheten måste arbeta med, innebär krav på goda kommunikationer och begränsade restider till stora delar av landet. Visserligen kan mycket av dessa kontakter skötas via elektroniska medier, men värdet av det personliga mötet är ovedersägligt. 
 224 
  
 SOU 2008:29 
  
 En ny myndighet 
  
 För tillsyn och inspektion är det fysiska mötet ett oeftergivligt krav. Den helt övervägande delen av de utbildningar som yrkeshög- skolan avses omfatta finns i Svealand och Götaland. Av KY utbild- ningarna fanns åren 2006 och 2007 ungefär 55 procent i Götaland, 35 procent i Svealand och 10 procent i Norrland. För de komp- letterande utbildningarna är motsvarande siffror 31, 66 och 3 pro- cent. 
 Uppföljning, tillsyn och kvalitetsgranskning skulle påtagligt underlättas om myndigheten lokaliserades centralt i södra hälften av landet. En betydande del av de organisationer och inrättningar som ska ingå i myndighetens kontaktnät finns i Stockholm. Det ligger ett betydande värde i att det är möjligt att genomföra möten med företrädare för myndigheten utan övernattningar eller stora arbetstidsförluster i form av resor. Sammantaget talar myndig- hetens verksamhet entydigt mot en lokalisering i landets nordligare eller sydligaste delar. En sådan skulle försvåra och fördyra verk- samheten och medföra påtagliga effektivitetsförluster. 
 Jag har utgått från att en ny statlig myndighet inte ska förläggas till  
 Stockholms-, 
  Göteborgs- eller  
 Malmö/Lund-regionerna. 
  Jag har därutöver avstått från att utgå från sysselsättnings- eller regional- politiska motiv vid mina ställningstaganden, men väl försökt vär- dera dem från ett sådant perspektiv. De skäl som år 2000 anfördes för att förlägga  
 KY-myndigheten 
  till Hässleholm har jag inte be- aktat särskilt. 
  
 KY-myndigheten 
  som hinder och resurs 
 Jag har försökt bedöma värdet av den kompetens inom området som utvecklats vid den nuvarande  
 KY-myndigheten. 
  Personalen vid  
 KY-myndigheten 
  har självfallet sammantaget en kompetens, som i vissa delar skulle vara av värde för den nya myndigheten. Viktigare i sammanhanget är dock att yrkeshögskolan inte utgör en utvidgning av den nuvarande kvalificerade yrkesutbildningen. Den nuvarande kvalificerade yrkesutbildningen kommer att utgöra en del av yrkeshögskolan, men yrkeshögskolan är något mer och större och delvis väsensskilt från nuvarande kvalificerade yrkes- utbildning. Nuvarande påbyggnadsutbildningar och komplett- erande utbildningar samt eventuellt ytterligare utbildningar ska också rymmas inom ramverket. 
 225 
  
 En ny myndighet 
  
 SOU 2008:29 
  
 Yrkeshögskolan ska sålunda etableras som ett nytt koncept med egen tydlig identitet vid sidan av traditionella strukturer i det svenska utbildningssamhället. Det vore då oklokt att bygga den nya myndigheten med en stor andel personal, som präglats av  
 KY-verk- 
  samheten som har en mycket stark egen profil. Det skulle tveklöst komma att försvåra arbetet, att ge yrkeshögskolan en egen identi- tet. 
 Vid mina överväganden har jag sökt väga in hur långtgående statens sociala ansvar kan vara för de personer, som nu är knutna till  
 KY-myndigheten 
  och Skolverket, och om detta bör påverka förslaget om lokalisering. Jag har då konstaterat att riksdag och regering vid de senaste förbandsnedläggningarna och påföljande omlokalisering av statlig verksamhet såg allvarligt på konse- kvenserna för berörd personal. Särskilda insatser gjordes för den personal som blev övertalig på en ort eller som valde att inte följa med vid utlokaliseringen från Stockholm. 
 Skolmyndighetsutredningen föreslår inte några särskilda åt- gärder för personal som blir övertalig på en ort i samband med för- slagen om ny organisation av förvaltningsmyndigheterna inom skolväsendet (Tre nya skolmyndigheter (SOU 2007:79)). Det generella skyddsnät som finns för statligt anställda vid omstruk- turering av verksamhet bedöms uppenbarligen vara tillräckligt. 
 Den nya myndigheten tar över administration av den kvali- ficerade yrkesutbildningen, de kompletterande utbildningarna och påbyggnadsutbildningarna. Det bör därför, enligt min bedömning, handla om sådan övergång av verksamhet som avses i 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd. De anställda vid de nu ansvariga myndigheterna ska därför erbjudas att gå över till den nya myndig- heten. Erfarenheterna från andra omlokaliseringar, främst utloka- lisering från Stockholm, tyder dock på att få medarbetare väljer att flytta med till en ny ort. 
 Förslaget 
 Ett långtgående hänsynstagande till de anställda vid  
 KY-myn- 
  digheten kan inte vara utgångspunkten för ett lokaliseringsbeslut. Placeringen av  
 KY-myndigheten 
  i Hässleholm har medfört olägenheter och medförde, särskilt inledningsvis, svårigheter att rekrytera och behålla kvalificerade medarbetare. Även om Hässle- holm har goda tågförbindelser med  
 Malmö/Lund-området 
  och med 
 226 
  
 SOU 2008:29 
  
 En ny myndighet 
  
 Mälardalen, genererar denna lokalisering långa resor och därmed tidspillan. Möjligheterna att i Hässleholm eller dess närhet ny- rekrytera medarbetare med de kvalifikationer som den nya myndig- heten behöver måste bedömas vara begränsade. 
 Möjligheterna till nära samverkan med andra myndigheter inom utbildningsområdet skulle kunna utgöra motiv för en viss lokali- sering. Samtliga aktuella myndigheter, Högskoleverket och, enlig skolmyndighetsutredningens förslag, från den 1 juli 2008 Skol- verket och Skolinspektionen ligger dock huvudsakligen i Stock- holm. Verksamheten vid det Specialpedagogiska institutet (SIT) i Härnösand har inga eller få beröringspunkter med den nya myndig- hetens verksamhet. De geografiska skäl som talar mot Hässleholm, talar i än högre grad mot Härnösand. 
 Sammantagna leder mina överväganden till att den nya myndig- heten bör lokaliseras inom pendlingsavstånd från Stockholm. På orter som Västerås, Eskilstuna och Norrköping finns en industriell tradition och kultur, som skulle göra dem till ett naturligt hemvist för en myndighet för eftergymnasial yrkesutbildning. De två sist- nämnda kommunerna har båda framgångsrikt tagit emot utlokali- sering av statlig verksamhet. På alla tre orterna, liksom i Örebro, finns förutom relativ närhet till de största universiteten också mindre universitet eller högskolor. Förutsättningarna att rekrytera personal med den erforderliga kompetensen bör vara goda. Den nya myndigheten skulle sannolikt med framgång kunna byggas upp på var och en av dessa orter. 
 I det slutliga valet mellan dessa fyra orter utgör den starka forskningsmiljön kring yrkesutbildning som finns vid universitetet i Linköping ett tungt argument för att förlägga myndigheten till Norrköping. Den föreslagna avvecklingen av verksamheten vid Nationellt centrum för flexibelt lärande i Norrköping kan också anföras som argument för denna lokalisering. 
 227 
  
 En ny myndighet 
  
 SOU 2008:29 
  
 Ledning 
 Mitt förslag 
 : 
  
 Myndigheten ska vara ett enrådighetsverk med insynsråd. Myndig- hetens ledning ska åläggas att till sig knyta fristående särskilda organ. 
 På grundval av den förvaltningspolitiska propositionen (prop. 1997/98:136) beslutade riksdagen om principer för utformningen av förvaltningsmyndigheternas ledning. I budgetpropositionen för 2007 (prop. 2006/07:1) angav regeringen, att ambitionen är att styrelser med begränsat ansvar inte längre ska förekomma. En ny myndighetsförordning ersatte den 1 januari 2008 verksförord- ningen (1995:1322), varvid endast de tre ledningsformerna en- rådighetsmyndighet, styrelsemyndighet och nämndmyndighet reg- leras. 
 Den föreslagna myndigheten kommer att ha ansvar för fördel- ning av betydande ekonomiska resurser, inledningsvis ca 1,4 mil- jarder kronor. Den ska också svara för myndighetsutövning, som kan ha betydande ekonomiska konsekvenser för enskild. Öppenhet och transparens i prioriteringar och beslut är förutsättningar för att den ska vinna legitimitet. Insyn från de berörda är därför ange- lägen. Den ska vidmakthålla ett brett kontaktnät med olika delar av samhället för att kunna göra rimliga avvägningar och bedömningar. Den ska utöva tillsyn och kontroll av enskilda utbildningsan- ordnare. 
 Mot denna bakgrund bör myndigheten utformas som en en- rådighetsmyndighet med insynsråd. I detta råd bör ingå före- trädande för såväl arbetsliv som utbildningsanordnare. 
 I syfte att förebygga ensidighet eller bristande kreativitet vid prioriteringarna bör myndighetens ledning i instruktionen åläggas att till sig knyta två oberoende beredningsgrupper (särskilda or- gan), som med sekretariatsresurser från myndigheten har till upp- gift att regelbundet redovisa bedömningar av förändringar av kvali- fikationskraven på arbetsmarknaden. Syftet, att bredda underlaget för myndighetens prioriteringar och beslut och undvika intrycket av en monolitisk maktstruktur, talar för att myndighetschefen inte ska vara ordförande i de särskilda organen. 
 Enligt min bedömning är det särskilt angeläget att bered- ningsgrupperna fokuserar dels på uppkommande, men ännu inte manifesta behov, dels på kompetensbehov som kan vara på väg att 
 228 
  
 SOU 2008:29 
  
 En ny myndighet 
  
 fasas ut. Ledamöterna i dessa beredningsgrupper bör i första hand sökas utanför de partsintressen som kommer att vara starka aktörer i myndighetens dagliga kontaktnät. 
 229 
 12 Kostnader 
  
 12.1 
  
 Merkostnader och besparingar 
  
 De förslag som förs fram i detta betänkande har ett antal anslagsmässiga och budgetmässiga konsekvenser. De förslag som innebär kostnadsökningar för staten är utvidgning av rätten till studiestöd, kompensation för avveckling av elevavgifter, reformering av pilotutbildningen samt uppbyggnaden av den nya myndigheten. Vidare medför en allmän volymökning av den efter- gymnasiala yrkesutbildningen en kostnadsökning. 
 Förslagen om överföring av nuvarande utbildningar till yrkes- högskolan innebär att de beslut som fattats av Skolverket och KY- myndigheten gäller för den tid de avser också efter den 1 juli 2009. Utbildningarna kommer alltså att successivt prövas enligt de kvali- tetskrav som ramverket ställer upp och myndigheten ges möjlighet att fatta beslut om finansiering och eventuellt statligt stöd med utgångspunkt i de förutsättningar som yrkeshögskolan ger. De kostnadsökningar och besparingar som redovisas i det följande kommer därför att förverkligas successivt t.o.m. budgetåret 2011. Den exakta tidpunkten är beroende av hur Skolverkets och KY- myndighetens beslut är utformade i det enskilda fallet. Myn- digheten föreslås också få bemyndigande att i det enskilda fallet förlänga gällande reglering, om det är nödvändigt för att en pröv- ning ska kunna göras. 
 Studiestöd 
 Rätten till statligt studiestöd föreslås utvidgad till samtliga utbild- ningar som omfattas av ramverket. Totalt berör utvidgningen principiellt ca 1 000 årsplatser inom kompletterande utbildningar, som nu endast har statlig tillsyn. Kalkylmässigt beräknas 700 av 
 231 
  
 Kostnader 
  
 SOU 2008:29 
  
 dem klara kvalitetskraven i yrkeshögskolan och sålunda bli studie- stödsberättigande. Merkostnaden beräknas till 25 200 tkr. 
 Elevavgifter 
 Elevavgifter förekommer inom de kompletterande utbildningarna och lärlingsutbildningen för vuxna till vissa hantverksyrken. För- slagen innebär att de ska avvecklas. Enligt uppgifter från Skolverket utgör de i genomsnitt 22 procent av den totala utbildningskost- naden för de högskoleförberedande konstnärliga och de kulturbe- varande utbildningar samt i genomsnitt 29,7 procent för de yrkes- förberedande utbildningarna. 
 Avvecklingen av elevavgifterna bör till viss del kompenseras med höjda statliga bidrag. Det är inte sannolikt att samtliga utbild- ningar kommer att klara de kvalitetskrav som ramverket ställer. Inom ramverket ställs krav på en stark arbetslivsanknytning bl.a. i form av lärande i arbete, vilket minskar kostnaderna för utbild- ningsanordnaren. Det är vidare rimligt att anta att utbildnings- volymen minskar vid en prövning mot arbetslivets och samhällets behov. Avvecklingen av elevavgifterna bör därför kalkylmässigt kompenseras till 70 procent för yrkesförberedande och kulturarvs- bevarande utbildningar. För de högskoleförberedande utbild- ningarna föreslås, av skäl som redovisats i avsnitt 10.2, ingen kom- pensation. Lärlingsutbildningen bör kompenseras fullt ut. Den ute- blivna kompensationen leder kalkylmässigt till en minskning av antalet utbildningsplatser, som i sin tur minskar behovet av studie- stöd. 
 232 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kostnader 
  
 Kostnader och volymförändringar som följer av förslagen framgår av följande sammanställning. 
  
 Ändamål 
  
 Total utb- 
  
 Antal 
  
 Elevavgifter 
  
 Kom- 
  
 Volym- 
  
 Minskat studie- 
  
 kostnad tkr. 
  
 platser 
  
 tkr. 
  
 pensation 
  
 minskning 
  
 stöd tkr. 
  
 tkr. 
  
 Högskoleförberedande 
  
 83 903 
  
 994 
  
 18 459 
  
 0 
  
 220 
  
 7 920 
  
 Yrkesutbildning 
  
 81 774 
  
 842 
  
 24 278 
  
 16 995 
  
 75 
  
 2 700 
  
 Kulturbevarande 
  
 25 177 
  
 210 
  
 5 539 
  
 3 877 
  
 14 
  
 504 
  
 Lärlingsutbildning 
  
 200 
  
 420 
  
 420 
  
 0 
  
 - 
  
 Pilotutbildningen 
 En statligt finansierade tvåårig pilotutbildning till  
 ATPL-be- 
  hörighet med 55 intagningsplatser inom yrkeshögskolan beräknas medföra en årlig kostnad på ca 32 000 tkr. Härtill kommer kost- nader för studiestöd på 3 960 tkr. Förslaget leder emellertid också till stora kostnadsminskningar för staten och kommunerna. 
 Avvecklingen av TFHS i Lund medför en besparing på 21 700 tkr. Eftersom nästan samtliga deltagare i denna utbildning har en grundläggande högskoleutbildning, är det inte rimligt att beräkna en alternativkostnad för annan högskoleutbildning. Även studie- stödskostnaderna bör därför minska med ca 850 tkr. 
 Avvecklingen av pilotutbildningen till  
 CPL-certifikat 
  inom gymnasieskolan innebär ett bortfall av 160 årsplatser med en beräk- nad kostnad av 292 tkr per elev. Man bör dock räkna med att dessa elever i stället går ett annat gymnasieprogram, kalkylmässigt beräknat till 110 tkr per elev. Den totala nettobesparingen inom gymnasieskolan på ca 29 miljoner kronor avser kommunernas kost- nader. Kostnaderna för studiestöd påverkas inte. 
 Påbyggnadsutbildningen i Västerås ersätts av den nya utbild- ningen vilket innebär en besparing på 7 500 tkr och minskat studie- stöd med 900 tkr. 
 En utökning av den statliga utbildningen till  
 ATPL-behörighet 
  motiverar att antalet studiestödsberättigande platser i nuvarande kompletterande utbildningar minskar i motsvarande mån, vilket innebär en besparing på 3 060 tkr. 
 233 
  
 Kostnader 
  
 SOU 2008:29 
  
 Myndigheten 
 Kostnaderna för uppbyggnad av den nya myndigheten är schablon- mässigt skattad till 1 000 tkr per medarbetare. Kostnaden ligger i nivå med kostnaderna i  
 KY-myndigheten. 
  En ökning med 24 med- arbetare kostar då 24 000 tkr. Kostnaden för utveckling av ett system för studiedokumentation är mycket svår att beräkna. Här markeras kostnaden med 10 000 tkr. Också kostnaderna för av- veckling av verksamheten i Hässleholm är svåra att beräkna, men uppskattas till 10 000 tkr. 
 Ökning av utbildningsvolymen 
 En successiv utökning av utbildningsvolymen med 5 000 platser under de närmaste åren kan beräknas kosta 300 miljoner kronor. 
  
 12.2 
  
 Finansiering 
  
 De redovisade förändringarna innebär en nettokostnadsökning  utöver en eventuell allmän volymökning  på knappt 53 miljoner kronor. Jag förordar att denna merkostnad finansieras genom en minskning av antalet utbildningsplatser inom yrkeshögskolan med drygt 500. Siffran bygger på en genomsnittskostnad för utbildning på 60 tkr och för studiestöd på 36 tkr per plats. 
 En utökning av utbildningsvolymen bör, som framgått av av- snitt 8.3 Ett förändrat åtagande finansieras genom omföring av medel från anslagen till högskoleutbildning. 
  
 12.3 
  
 Omföringar 
  
 Huvudprincipen för förslagen är att statliga medel motsvarande dem som nu disponeras för kvalificerad yrkesutbildning, påbygg- nadsutbildning, kompletterande utbildningar och lärlingsutbildning för vuxna ska föras till yrkeshögskolan. I avsnitt 12.1 Merkostnader och besparingar redovisas de kostnadsökningar och besparingar som följer av förslagen. Därutöver har förslagen ett antal anslags- mässiga konsekvenser som redovisas i det följande. 
 Medel motsvarande dem som nu disponeras för högskole- förberedande konstnärlig utbildning och kulturarvsbevarande 
 234 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kostnader 
  
 utbildning förs, med de justeringar som redovisas i avsnitt 12.1, till ett anslag för vissa eftergymnasiala utbildningar (konst- och kultur- arvsutbildningar) (65 444 + 19 638 + 3 877 =) 88 959 tkr. Till detta anslag förs även medel motsvarande dem som nu disponeras för vissa statligt finansierade påbyggnadsutbildningar inom konst- och kulturområdet (7 200 tkr). 
 Förarutbildningen föreslås övergå till den kommunala vuxen- utbildningen. Medel som nu beräknas för statligt finansierad påbyggnadsutbildning, (31 200 + 24 288 =) 55 488 tkr, bör då i stället beräknas under anslaget till statens allmänna bidrag till kom- munerna. Samtidigt avses yrkeshögskolan omfatta de nu kom- munalt finansierade påbyggnadsutbildningarna, där kostnaden kan beräknas till 47 640 tkr motsvarande nära 800 platser. Om staten ska överta kostnadsansvaret för dessa, bör motsvarande medel föras från statens allmänna bidrag till kommunerna till anslaget till yrkes- högskolan. 
 235 
  
 13 
  
 Genomförande och konsekvens- analys 
  
 13.1 
  
 Genomförande 
  
 Avsikten är att yrkeshögskolan ska kunna sjösättas den 1 juli 2009. Vid denna tidpunkt upphör påbyggnadsutbildning inom den kom- munala vuxenutbildningen, den kvalificerade yrkesutbildningen (KY), de kompletterande utbildningarna och lärlingsutbildningen för vuxna till vissa hantverksyrken som separat reglerade former av eftergymnasial yrkesutbildning. Det nya regelverket för vissa efter- gymnasiala utbildningar inom konst och kulturområdet föreslås gälla från samma tidpunkt. Vid samma tidpunkt bör Myndigheten för yrkeshögskolan överta ansvaret för utbildningarna från KY- myndigheten och Skolverket. 
 Genomförandet måste ske så att pågående utbildning och del- tagarna i denna påverkas så lite som möjligt. Principen bör vara att  
 KY-myndighetens 
  och Skolverkets beslut enligt nuvarande regel- verk ska gälla under den tidsperiod som besluten avser, även för tid efter den 1 juli 2009. Ingångna avtal och gjorda åtagande ska gälla. Deltagare, som påbörjat en utbildning före den 31 augusti 2009 en- ligt nuvarande regelverk, ska kunna fullfölja denna. Övergångs- bestämmelser till de berörda författningarna ska ge formell grund för en sådan ordning. 
 Yrkeshögskolan kommer sålunda i viss mening att förverkligas successivt. Detta är också av praktiska skäl nödvändigt, eftersom Myndigheten för yrkeshögskolan inte skulle kunna pröva alla cirka 850 utbildningar inför höstterminen år 2009.  
 KY-myndigheten 
  och Skolverket måste fatta beslut om statsbidrag eller särskilda medel för hela år 2009 och enligt hittillsvarande principer göra åtaganden för tiden därefter. Beslut som har en räckvidd bortom år 2011 bör dock undvikas, men kan bli nödvändiga t.ex. i fråga om utbildning på deltid. 
 237 
  
 Genomförande och konsekvensanalys 
  
 SOU 2008:29 
  
 De uppgifter avseende pågående eller beslutad utbildning, som enligt nu gällande reglering ankommer på  
 KY-myndigheten 
  respek- tive Skolverket, ska efter den 1 juli 2009 fullgöras av Myndigheten för yrkeshögskolan i enlighet med nu gällande författningar, med stöd av övergångsbestämmelser. Den nya lagen om yrkeshögskolan och de nya förordningarna ska sålunda tillämpas först på utbildning som beslutats av Myndigheten för yrkeshögskolan. Under åtmin- stone ett par år kommer Myndigheten för yrkeshögskolan att behöva administrera flera separata regelverk. 
 Motiven för att låta hela ansvaret gå över till den nya myndig- heten är två. Det bör förenkla för utbildningsanordnarna att ha  
 en  
 central myndighet att vända sig till oavsett när det formella beslutet om en utbildning fattades. Det andra argumentet har sin grund i organisatoriska förändringar på myndighetsområdet. Den nuva- rande  
 KY-myndigheten 
  avses upphöra den 1 juli 2009 och kan således inte fullgöra några andra än avvecklingsuppgifter efter denna tidpunkt. Skolverket omformas den 1 oktober 2008. Verket måste visserligen fatta beslut om statsbidrag till kompletterande utbildningar och påbyggnadsutbildningar för år 2009 under hösten 2008, men har i övrigt knappast intresse av att bygga upp en organisation för en verksamhet som de inte ska ansvara för i fort- sättningen. 
 Samtliga kompletterande utbildningar, påbyggnadsutbildningar och  
 KY-utbildningar, 
  som pågår våren 2009 och som inte upphör vid vårterminens utgång, bör därför administreras av Myndigheten för yrkeshögskolan med stöd av övergångsbestämmelserna. Många av dessa utbildningar kommer att vara mindre väl anpassade till det nya regelverket. Det gäller särskilt påbyggnadsutbildningar och kompletterande utbildningar, men även en del  
 KY-utbildningar. 
  
 Det är inte praktiskt möjligt för myndigheten att under sina första verksamhetsmånader pröva samtliga utbildningar mot de kri- terier som ska gälla för ramverket. Det är sannolikt också praktiskt omöjligt för anordnarna att utveckla och anpassa utbildningarna till yrkeshögskolans krav eller kraven för statligt stöd som konst och kulturutbildning under perioden mellan riksdagsbeslutet och som- maren 2009. Granskningen och värderingen av utbildningarna mot de nya kvalitetskriterierna måste därför ske successivt. Denna pro- cess kommer att ställa krav på att många utbildningar anpassas och förändras och myndigheten måste bistå anordnarna med tydliga anvisningar om vilka villkor som kommer att gälla. Prövningen kan dock leda till att myndigheten bedömer att ett antal utbildningar 
 238 
  
 SOU 2008:29 
  
 Genomförande och konsekvensanalys 
  
 inte möter kraven. De kommer därmed att ställa utanför varje form av statligt stöd. 
 Den nya myndigheten kommer under hösten 2009 att behöva ta ställning till ansökningar, som avser utbildning som avses starta under år 2010, liksom till ansökningar om fortsatt ekonomiskt stat- ligt stöd till utbildning som bedrivits under år 2009. Av samma skäl som nyss redovisats kan dessa uppgifter komma ställa orimliga krav på den nyinrättade myndigheten. Man bör därför acceptera att myndighetens första prövning av ansökningar om fortsatt statligt stöd i många fall får karaktär av förlängning av gällande beslut. 
  
 13.2 
  
 Konsekvensanalys 
  
 13.2.1 
  
 Kommunerna 
  
 Som framgått av förslagen kommer  
 KY-myndigheten 
  i Hässleholm att upphöra och verksamheten i Hässleholm att avvecklas. Det innebär att ett  
 25-tal 
  arbetstillfällen, som skapades för att kom- pensera förbandsnedläggningarna i Hässleholm, avvecklas efter drygt åtta år. Enligt förslag från Skolmyndighetsutredningen, Tre nya skolmyndigheter (SOU 2007:79), ska också Nationellt Cent- rum för Flexibelt Lärande (CFL), vars ledning lokaliserades till Hässleholm med samma motiv, avvecklas den 1 juli 2008. Denna nedläggning berör mindre än 10 anställda i Hässleholm. 
 Konsekvenserna för den berörda personalen har berörts i avsnitt 10. En ny myndighet. Förutsättningarna för dem, som inte väljer att flytta med verksamheten, att hitta annan statlig anställning i Hässleholm är begränsade. Möjligheterna till pendling ut från Hässleholm är dock goda. Flera anställda vid  
 KY-myndigheten 
  pendlar f.n. in från bl.a.  
 Malmö/Lund-området. 
  
 Hässleholms kommun har nära 50 000 invånare och drygt 21 000 arbetstillfällen. Kommunen har under  
 2000-talet 
  haft en positiv befolkningsutveckling och ökat med ca 1 300 personer. Ett bortfall av ca 25 arbetstillfällen (0,12 procent) bör ha marginell betydelse. Den psykologiska betydelsen av att två statliga myndig- heter i kommunen avvecklas i stort sett samtidigt kan vara viktigare. 
 Inte heller etablering av Myndigheten för yrkeshögskolan i Norr- köping kan antas ha någon avgörande betydelse för kommunens utveckling. Trots avståndet i tid mellan avvecklingen av CFL i 
 239 
  
 Genomförande och konsekvensanalys 
  
 SOU 2008:29 
  
 Norrköping och den nya myndighetens tillkomst kan nyetable- ringen ha betydelse för dem som friställs. Verksamheternas art och kraven på de anställdas kvalifikationer skiljer sig visserligen åt i rätt så hög grad, men ett antal övergångar skulle kunna vara möjliga. 
 De gymnasiala pilotutbildningarna i Västerås och Arvidsjaur föreslås upphöra. Detsamma avses gälla utbildningen till  
 ATPL-be- 
  hörighet vid TFHS i Lund. Förslaget innebär att en ny, samman- hållen, tvåårig utbildning till  
 ATPL-behörighet 
  med 55 platser anordnas inom yrkeshögskolan, i första hand på orter där den kan samordnas med utbildningarna till flygmekaniker och flygtekniker, dvs. Västerås, Nyköping och Luleå. Omfattningen av de pilotut- bildningar som därutöver kan komma att anordnas utan statligt ekonomiskt stöd inom yrkeshögskolan får prövas av den nya myn- digheten. 
 Förändringen innebär ett bortfall av ca 100 elever från gym- nasieskolan i Arvidsjaur, praktiskt taget samtliga från andra kom- muner. Skolans kostnader för flygutbildningen kan beräknas till ca 30 miljoner per år. Även om flyginstruktörer och flygplan f.n. hyrs in från ett stockholmsbaserat företag, kommer en nedläggning av pilotutbildningen att påverka kommunen negativt. Man bör därför pröva om den nya pilotutbildningen inom yrkeshögskolan till en mindre del kan lokaliseras till Arvidsjaur och där genomföras i sam- arbete med Luleå. 
 Avvecklingen av trafikflygarhögskolan vid Lunds universitet återverkar främst på verksamheten vid f.d. flygflottiljen i Ljungby- hed i Klippans kommun. 
  
 13.2.2 
  
 Utbildningsanordnarna 
  
 Två syften med den föreslagna reformen är att stärka kvaliteten på den eftergymnasiala yrkesutbildningen och att öka tydligheten för studerande och arbetsgivare. De föreslagna åtgärderna kommer att kräva anpassning från utbildningsanordnarnas sida. 
 För all utbildning inom yrkeshögskolan ska gälla samma grund- läggande kvalitetskriterier. Det gäller bl.a. prioritering med ut- gångspunkt i arbetslivets behov, direkt inflytande för arbetslivet på utbildningens innehåll och arbetsintegrerat lärande. Anordnarna av KY har sannolikt en verksamhet som är väl anpassad till de nya kriterierna. Övergångsproblemen för anordnarna av KY kan för- väntas bli små. 
 240 
  
 SOU 2008:29 
  
 Genomförande och konsekvensanalys 
  
 Bland anordnarna av kompletterande utbildningar är spännvidden stor. De högskoleförberedande konstnärliga utbildningarna och de kulturarvsbevarande utbildningarna bör, som framgått, inte föras till yrkeshögskolan utan till en särskild reglering, administrerad av Myndigheten för yrkeshögskolan. Förändringarna för dem gäller väsentligen att det statliga stödet omfördelas så att elevavgifterna kan avskaffas för de utbildningar som får statligt stöd. Antalet bidragsberättigade utbildningsplatser kan då beräknas minska med ca en femtedel och alla nuvarande skolor kommer inte att kunna erhålla statsbidrag. Myndigheten för yrkeshögskolan avses få i uppdrag att, i samråd med de konstnärliga högskolorna och andra intressenter, göra den nödvändiga prioriteringen inför budgetåret 2010. De kulturarvsbevarande utbildningarna förs in under samma regelverk men bortfallet av elevavgifter kompenseras delvis genom att nya resurser tillförs. De mycket korta kurserna bör dock föras över till folkbildningen. Organisationskommittén bör få i uppdrag att inleda överläggningar med Folkbildningsrådet och de berörda huvudmännen. 
 För övriga kompletterande utbildningar gäller, att deras ställ- ning i yrkeshögskolan prövas när nuvarande beslut av Skolverket upphör att gälla. Då ska myndigheten för yrkeshögskolan pröva en ansökan från anordnaren. Den bedöms då med utgångspunkt i kriterierna inom yrkeshögskolan. Utbildningsanordnare, som inte kan eller önskar utveckla verksamheten, kan komma att ställas utanför ramverket och därmed utan statligt stöd, studiestöd eller kvalitetskontroll. 
 Påbyggnadsutbildningarna upphör att vara en del av den kom- munala vuxenutbildningen, oavsett om de är statligt eller kommu- nalt finansierade. Skolverkets beslut om finansiering gäller för år 2009. Elever som påbörjat utbildningen före den 31 augusti 2009 ska kunna fullfölja denna enligt hittillsvarande regler. Ansökan om fortsatt verksamhet ska prövas av Myndigheten för yrkeshögskolan enligt de nya kriterierna. Flertalet utbildningar kan komma att behöva utveckla formerna för arbetslivsanknytningen. Av praktiska skäl kan en del i praktiken komma att drivas vidare som påbygg- nadsutbildning med stöd av övergångsbestämmelser t.o.m. läsåret 2010/11. 
 De påbyggnadsutbildningar som är kortare än en termin, främst förarutbildningarna, bör inte föras in i yrkeshögskolan utan an- ordnas inom kommunal vuxenutbildning. Utbildningarna är i egentlig mening inte eftergymnasiala, utan anordnas nu som 
 241 
  
 Genomförande och konsekvensanalys 
  
 SOU 2008:29 
  
 påbyggnadsutbildning eftersom de p.g.a. ålderskrav inte kan an- ordnas i gymnasieskolan. Medel för dessa utbildningar, ca 24 mil- joner kronor, bör återföras till den kommunala sektorn. Några på- byggnadsutbildningar inom kulturområdet bör inte föras till yrkeshögskolan utan i stället till regleringen av de konstnärliga och kulturarvsbevarande utbildningarna. 
 De kommunalt finansierade påbyggnadsutbildningarna med nationellt fastställd kursplan, ca 1 120 platser, kommer också att övergå till yrkeshögskolan. Kvalitetsgranskning och dimension- ering m.m. blir därmed en fråga för Myndigheten för yrkes- högskolan. Utbildningarna riktar sig i hög grad mot den kom- munala arbetsmarknaden. En fortsatt kommunal finansiering är därför inte orimlig. Alternativt kan medel för dessa utbildningar, enligt Skolverkets uppskattning knappt 50 miljoner kronor, föras från den kommunala sektorn till yrkeshögskolan. 
 För samtliga utbildningsanordnare gäller att Myndigheten för yrkeshögskolan har att ta ställning till utbildningens dimension- ering i ett nationellt och ett regionalt perspektiv. Denna prövning kan innebära att utbildningskapacitet behöver avvecklas, dvs. att ut- bildningar ställs utanför statligt stöd, studiestöd och kvalitets- granskning. 
  
 13.2.3 
  
 Deltagarna 
  
 Deltagare som påbörjat sin utbildning före den 31 augusti 2009 ska kunna fullfölja utbildningen enligt de villkor som gällde vid utbild- ningens start. Detta ska också gälla deltagare som startar vid en senare tidpunkt i de fall kursstarten grundas på ett beslut som fattats enligt gällande reglering. 
 Reformen syftar inte minst till att minska skillnaderna i villkor för deltagarna i eftergymnasial yrkesutbildning. Sålunda avses all utbildning inom yrkeshögskolan berättiga till statligt studiestöd för eftergymnasial utbildning (enligt avdelning B1 i bilagan till studie- stödsförordningen (2000:655)). De studerande kommer att om- fattas av ett studiedokumentationssystem som innebär att studie- resultat sparas och kan verifieras även om utbildningsanordnaren avvecklar sin verksamhet. 
 242 
 14 Författningskommentarer 
  
 14.1 
  
 Förslaget till lag om yrkeshögskolan 
  
 1 § 
 Av paragrafen framgår de huvudsakliga syftena med lagen. Bestämmelserna i lagen ska alltid tolkas så att tillämpningen på bästa sätt tjänar dessa syften. 
 Merparten av utbildningarna inom yrkeshögskolan avses att komma till stånd och utvecklas för att det finns efterfrågan av bestämda kvalifikationer på arbetsmarknaden. Av  
 andra stycket  
 framgår dock att bestämmelserna i lagen även har till syfte att till- godose behov av eftergymnasial yrkesutbildning inom smala yrkes- områden. I dessa fall kan det vara svårt att visa något behov av utbildningen på arbetsmarknaden. Däremot kan det från samhällets sida finnas intresse av att bevara vissa yrkeskunskaper. Vidare kan utbildningen ha betydelse för personers försörjning. Utbildningen skulle kunna avse t.ex. förgyllare, konstgjutare eller modist. 
 De utbildningar som omfattas av andra stycket ska, liksom övriga utbildningar inom yrkeshögskolan, avses leda till försörjning genom förvärvsarbete för deltagarna. Detta betyder inte att utbild- ningen måste leda till ett helt nytt förvärvsarbete utan den kan också innebära att deltagarens kunskaper inom yrkesområdet utvidgas, fördjupas eller utvecklas. 
 Grunden för ramverket yrkeshögskolan har behandlats i avsnitt 1.2. 
 243 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:29 
  
 2 § 
 Paragrafen anger innebörden av olika begrepp som används i lagen. Begreppet  
 deltagare  
 motsvarar vad som avses med student i hög- 
 skolan. 
 Innebörden av  
 uppdragsutbildning  
 är densamma som i dag anges i 3 § förordningen (2006:906) om kvalificerad yrkesutbildning som uppdragsutbildning. 
 Med  
 yrkeshögskolan  
 avses samtliga utbildningar som ingår i denna. Yrkeshögskolan är således en samlande beteckning för ett stort antal oberoende eftergymnasiala yrkesutbildningar. 
 Definitionen av  
 årsplats  
 motsvarar vad som avses med årselev- plats enligt 15 § förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Det är regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer som enligt 12 § beslutar om hur många årsplatser en utbildning inom yrkeshögskolan ska omfatta. Om utbildningen är kortare än ett år eller bedrivs på mindre än hel- tid, kommer antalet deltagarplatser vara fler än antalet beviljade års- platser. 
 3 § 
 I paragrafen anges att det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som beslutar om vilka utbildningar som ska ingå i yrkeshögskolan. Av 1 kap. 5 § förslaget till förordning om yrkeshögskolan framgår att det är en ny myndighet, Myndigheten för yrkeshögskolan, som ska fatta dessa beslut. 
 4 § 
 Av paragrafen framgår vilka som kan anordna en utbildning inom yrkeshögskolan. Bestämmelsen motsvarar 1 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 5 § 
 Paragrafen innehåller grundläggande bestämmelser om hur verk- samheten inom yrkeshögskolan ska utformas. De angivna värde- ringarna ska genomsyra hela verksamheten. Bestämmelserna tar 
 244 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningskommentarer 
  
 inte bara sikte på utbildningens innehåll utan också på t.ex. under- visningsmetoder och hur alla som verkar inom yrkeshögskolan ska uppträda i relation till deltagarna. Övriga regler om yrkeshögskolan måste således tolkas mot bakgrund av dessa bestämmelser. 
 Enligt 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen ska det all- männa verka för att demokratins idéer blir vägledande inom sam- hällets alla områden. Detta kommer till uttryck genom att all verk- samhet ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar. 
 Aktningen för varje människas egenvärde är också en viktig värdegrund. Det är även angeläget att alla former av mobbning motverkas och att på alla sätt främja att människor av olika ur- sprung och bakgrund i vårt land ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället. Strävan mot jämställdhet mellan könen är ett annat centralt mål. 
 Vidare är respekten för vår gemensamma miljö viktig. Yrkes- högskolan ska verka för att deltagarna tillägnar sig en på kunskap grundad respekt för vår gemensamma miljö och det ansvar som var och en därför har gentemot sina medmänniskor och kommande generationer. 
 Motsvarande bestämmelser finns i 1 kap. 2 och 9 §§ skollagen (1985:1100). 
 6 § 
 I paragrafen anges de kunskaper som en utbildning inom yrkeshögskolan ska bygga på. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 3 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Tillägget att utbildningen väsentligen ska bygga på de kunskaper som fås på nationella eller specialutformade program, innebär att utbildningen i viss omfattning kan avse kunskapsområden som inte har mot- svarighet i gymnasieskolan. I dessa delar kommer utbildningen så- ledes ha karaktär av grundläggande yrkesutbildning. 
 7 § 
 Av paragrafen framgår de övergripande målen för utbildningen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 § lagen (2001:239) om kvali- ficerad yrkesutbildning. 
 245 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:29 
  
 I  
 andra punkten  
 har  
 erfarenhetsbaserade  
 kunskaper lagts till. Med detta avses sådana kunskaper som skapas genom omvandling av deltagarens egna erfarenheter. Yrkeslärande och olika kunskaps- former har behandlats i avsnitt 6. 
  
 8 § 
 Av paragrafen framgår att en anordnare av en utbildning inom yrkeshögskolan kan ansöka om statsbidrag eller särskilda medel. Enligt 4 § förslaget till förordning om statligt stöd till utbildningar inom yrkeshögskolan ska ansökan om statsbidrag eller särskilda medel lämnas till Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Till skillnad mot vad som i dag gäller för kvalificerad yrkes- utbildning innebär bestämmelsen att statsbidrag eller särskilda medel inte är en förutsättning för att utbildningen ska omfattas av kvalitetssäkringssystemet, dvs. ramverket yrkeshögskolan enligt förslaget. Däremot är det en förutsättning att utbildningen ingår i yrkeshögskolan för att anordnaren ska kunna få statsbidrag eller särskilda medel. Det är givetvis möjligt att samtidigt ansöka såväl om att utbildningen ska ingå i yrkeshögskolan som om statligt stöd för utbildningen. 
 Den finansiella ansvarsfördelningen har behandlats i avsnitt 8. 
 9 § 
 Paragrafen innehåller bestämmelser om deltagareavgifter. Möjlig- heten för en utbildningsanordnare att ta ut sådana avgifter har behandlats i avsnitt 8.3.2. 
 10 § 
 I paragrafen anges att en utbildning inom yrkeshögskolan även får bedrivas som uppdragsutbildning. Utbildningsanordnaren måste dock anmäla detta till regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer. Enligt 2 § förslaget till förordning om utbild- ning inom yrkeshögskolan som uppdragsutbildning ska anmälan lämnas till Myndigheten för yrkeshögskolan. 
 Bestämmelsen omfattar alla utbildningar inom yrkeshögskolan. Således får såväl utbildningsanordnare som får statsbidrag eller 
 246 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningskommentarer 
  
 särskilda medel för en utbildning som utbildningsanordnare som inte får sådant statligt stöd bedriva utbildningen som uppdragsut- bildning. 
 Bestämmelsen motsvarar 2 § andra stycket lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 11 § 
 Paragrafen anger att regeringen får meddela föreskrifter om att en myndighet får ta ut avgifter av utbildningsanordnare som bedriver utbildning inom yrkeshögskolan som uppdragsutbildning. Myndig- heten ska kunna ta ut avgifter av utbildningsanordnaren för sådana kostnader som är förknippade med uppdragsutbildningen, t.ex. kostnader för studiedokumentation, administration, tillsyn och uppföljning. 
 Bestämmelsen motsvarar 2 § tredje stycket lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 12 § 
 Av paragrafen framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om hur många årsplatser en utbild- ning inom yrkeshögskolan ska omfatta. Myndigheten för yrkes- högskolan ska enligt 1 kap. 6 § förslaget till förordning om yrkes- högskolan i sitt beslut om att en utbildning ska ingå i yrkes- högskolan ange högsta antalet årsplatser. 
 Ett grundläggande syfte med yrkeshögskolan är att utbild- ningarna inom denna ska komma till stånd och utvecklas för att det finns efterfrågan av bestämda kvalifikationer på arbetsmarknaden. Det ska således inte utbildas fler personer än vad arbetsmarknaden förmår ta emot. Detta är viktigt för att det ska finnas tilltro till och möjligheter för utbildningar inom yrkeshögskolan att erbjuda ut- bildning som leder till förvärvsarbete. 
 När det gäller utbildningar med inriktning mot smala yrkesom- råden kan det vara svårt att bedöma efterfrågan av arbetskraft med denna utbildning. Det är dock angeläget, liksom för övriga utbild- ningar inom yrkeshögskolan, att det inom dessa områden inte utbildas fler personer än vad som kan anses rimligt för att utbild- ningen ska leda till förvärvsarbete. 
 247 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:29 
  
 Utbildningsplanering och dimensionering har behandlats i avsnitt 3. 
 13 § 
 Paragrafen innehåller bestämmelse om vilka krav som ska gälla för de personer som anlitas för undervisning eller handledning. Något krav på att de ska ha en formell lärarutbildning finns inte. Perso- nalen för undervisning och handledning har behandlats i avsnitt 7.3. 
 Bestämmelsen motsvarar 5 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 14 § 
 Av paragrafen framgår att utbildningsanordnaren ska se till att kompetensutveckling anordnas för den personal som har hand om undervisning eller handledning. Kompetensutvecklingen kan avse t.ex. pedagogisk kompetens. 
 Personalen för undervisning och handledning har behandlats i avsnitt 7.3. 
 15 § 
 I  
 första stycket  
 anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka examina som får avläggas. Vilka examina en utbildning ska få avslutas med har behandlats i avsnitt 6.3.2. Bestämmelsen motsvarar en del av 6 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 Bestämmelsen i  
 andra stycket  
 innebär att utbildningsanordnaren anförtros uppgiften att utfärda utbildningsbevis och examensbevis enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer. Bestämmelsen motsvarar 7 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 248 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningskommentarer 
  
 16–18 
  §§ 
 Av 16 § framgår att utbildningar inom yrkeshögskolan ska vara öppna för alla som uppfyller behörighetskraven. Detta innebär att de urvalsgrunder som tillämpas inte får sätta öppenheten ur spel genom att vara direkt eller indirekt diskriminerande. Enligt 3 kap. 6 § förslaget till förordning om yrkeshögskola ska vid urval hänsyn tas till den sökandes möjlighet att tillgodogöra sig utbildningen. I 3 kap. 7 § samma förordning anges att betyg, särskilt prov, tidigare utbildning och yrkeserfarenhet får användas som urvalsgrunder. 
 I 17 och 18 §§ finns bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om behörighetsvillkor och urvalskriterier som ska tillämpas vid utbild- ningar inom yrkeshögskolan. 
 19 § 
 I  
 första stycket  
 anges det att deltagarna ska ha rätt att utöva in- flytande över utbildningen. Ytterligare bestämmelse om deltagar- inflytande finns i 4 kap. 3 § förslaget till förordning om yrkes- högskolan. Enligt den bestämmelsen ska det finnas minst en före- trädare för deltagarna i utbildningens ledningsgrupp. 
 Av  
 andra stycket  
 framgår att utbildningsanordnaren ska verka för att deltagarna tar aktiv del i arbetet med att vidareutveckla utbildningen. Det kan gälla utbildnings- och undervisningsfrågor eller mer övergripande principiella frågor. Alla deltagare ska kunna påverka utbildningen genom förslag och konstruktiv kritik. Detta kan ske genom kursutvärderingar. Deltagarna bör sedan få del av resultaten av dessa för att kunna delta i diskussioner om för- bättringar. Det ligger på utbildningsanordnaren att praktiskt underlätta och på andra sätt uppmuntra och medverka till att del- tagarna aktivt engagerar sig i utvecklingsarbetet. 
 Motsvarande bestämmelser finns i 1 kap. 4 a § högskolelagen (1992:1434). 
 20 och 21 §§ 
 Av 20 § framgår att regeringen får meddela föreskrifter om att en deltagare tills vidare ska avskiljas från utbildningen under vissa för- utsättningar. Avskiljande har behandlats i avsnitt 9.4.2. 
 249 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:29 
  
 Bestämmelsen motsvarar 9 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 I 21 § finns bestämmelser om vem som ska pröva frågor om av- skiljande och om överklagande av sådan frågor. Bestämmelsen mot- svarar 10 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 22 § 
 Paragrafen anger att det ska finnas en särskild överklagandenämnd som prövar frågor om överklagande av vissa beslut. Av 8 kap. 2 § första stycket förslaget till förordning om yrkeshögskola framgår att beslut av ansvarig utbildningsanordnare om avslag på en del- tagares begäran att få examens- eller utbildningsbevis får överklagas till Överklagandenämnden för högskolan. 
 Enligt 8 kap. 2 § andra stycket förslaget till förordning om yrkeshögskolan ska även vissa beslut av ett universitet eller en hög- skola som har staten som huvudman få överklagas till Över- klagandenämnden för högskolan. Det är beslut om att en sökande inte uppfyller kraven på behörighet för att bli antagen till utbild- ningen och beslut om tillgodoräknande av utbildning. 
 Nämndens beslut med anledning av överklagande dit får inte överklagas. 
 Bestämmelsen motsvarar 11 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 23 § 
 I paragrafen anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om utbildningarna inom yrkeshögskolan. Föreskrifterna kan avse organisationen av utbildningen hos utbildningsanordnaren och om deras befattning i övrigt med utbildningen. Bestämmelsen mot- svarar 12 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
  
 Punkten 1  
 anger att lagen träder i kraft den 1 juli 2009. Samtidigt upphör lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning att gälla. 
 250 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningskommentarer 
  
 Av  
 punkten 2  
 framgår att lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesut- bildning ska fortsätta att gälla för de utbildningar för vilka utbild- ningsanordnare beviljats statligt stöd före den 1 juli 2009. Med att statligt stöd ska ha beviljats före nämnda dag, avses att beslutet om statligt stöd ska ha meddelats senast den 30 juni 2009. 
 Vidare anges det i punkten 2 att lagen (2001:239) om kvali- ficerad yrkesutbildning ska fortsätta att gälla även för utbildningar, för vilka beslut om statligt stöd har förlängts enligt andra punkten i övergångsbestämmelserna till förslaget till förordning om upp- hävande av förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbild- ning. 
 Enligt andra punkten i nyss nämnda övergångsbestämmelser får Myndigheten för yrkeshögskolan under vissa angivna förutsätt- ningar besluta att tidigare beslut om statligt stöd ska fortsätta att gälla till dess att beslut har meddelats i ansökningsärendet om att en utbildning ska ingå i yrkeshögskolan. Grunden för denna möj- lighet är att myndigheten inledningsvis troligen inte kommer att hinna pröva alla ansökningar. Utbildningsanordnaren måste därför kunna ges möjlighet till kontinuitet i sin verksamhet. 
 Om Myndigheten för yrkeshögskolan sedan beslutar att utbild- ningen, för vilken tidigare beslut har förlängts, ska ingå i yrkes- högskolan, kommer utbildningen att omfattas av de nya bestäm- melserna från och med den dag beslutet börjar gälla. Skulle myn- digheten i stället avslå ansökan, ska de studerande som antagits till utbildningen innan avslagsbeslutet vunnit laga kraft få avsluta denna enligt äldre bestämmelser. 
 Genomförande har behandlats i avsnitt 13.1. 
 251 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:29 
  
 14.2 
  
 Förslaget till lag om bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om statligt stöd till vissa eftergymnasiala utbildningar 
  
 Förslaget till förordning om statligt stöd till vissa eftergymnasiala utbildningar innehåller bestämmelser om kommuners och lands- tings organisation och verksamhetsformer samt deras befogenheter och åliggande när kommunen eller landstinget anordnar utbildning som omfattas av förordningen. För att regeringen ska kunna med- dela dessa bestämmelser krävs enligt 8 kap. 5 och 7 §§ regerings- formen bemyndigande i lag. 
  
 14.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 
  
 Föreslagna ändringar är följd av att påbyggnadsutbildning inom kommunal vuxenutbildning inte ska finnas som utbildningsform från och med den 1 juli 2009. Studerande som påbörjat påbygg- nadsutbildning före den 31 augusti 2009 ska dock få avsluta utbildningen enligt äldre bestämmelser. 
 Överföring av påbyggnadsutbildningar till yrkeshögskolan har behandlats i avsnitt 2.2.4 och genomförande i avsnitt 13.1. 
  
 14.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 
  
 Statens skolverk har i dag tillsyn över bl.a. påbyggnadsutbildningar och kompletterande utbildningar. Enligt 7 kap. 36 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess i denna tillsynsverksamhet för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den en- skilde eller någon närstående till den enskilde lider men om upp- giften röjs. Bestämmelsen är tillämplig på uppgifter som inkommer från såväl andra myndigheter som från enskilda. 
 Sekretessen gäller med ett rakt skaderekvisit, dvs. det föreligger presumtion för att uppgifterna är offentliga. Syftet med sekretessen är att skydda typiskt sett känsliga uppgifter om enskildas person- liga förhållanden. Uppgifter om betyg och studieresultat är sådana uppgifter som typiskt sett inte omfattas av sekretess. Sekretessen 
 252 
  
 SOU 2008:29 
  
 Författningskommentarer 
  
 gäller inte för uppgifter som tas in i beslut i ett ärende. (se prop. 2005/06:161 s. 101) 
 Grunden för att införa sekretess i Skolverkets tillsynsverksam- het var bl.a. att frånvaron av ett sekretesskydd kunde medföra att enskilda avstod från att skicka in uppgifter som var väsentliga för att ett ärende skulle kunna utredas på ett fullgott sätt. Det skulle kunna avse känsliga uppgifter i t.ex. läkarintyg och psykologut- låtanden. Om uppgifterna ändå skickades in riskerade de att bli offentliga, vilket kunde leda till stort obehag för den enskilde. (se prop. 2005/06:161 s. 63 ff.) Av samma skäl bör motsvarande sekre- tess gälla i Myndigheten för yrkeshögskolans tillsynsverksamhet. 
 253 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
 Utredning om införandet av en yrkeshögskola Dir. 2007:50 
 Beslut vid regeringssammanträde den 29 mars 2007 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall göra en analys av och lämna förslag till hur eftergymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan skall sammanföras under ett gemensamt ramverk benämnt Yrkeshögskolan. Utredaren skall utarbeta förslag till de lag- och förordningstexter som behövs för att införa detta ramverk. Utredarens förslag skall syfta till att förenkla och förtydliga systemet för eftergymnasial yrkesutbildning samt till att underlätta prioritering och resursfördelning på nationell nivå. Förslagen skall vidare syfta till att säkerställa att uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring sker inom området. Utredaren skall analysera det statliga och offentliga åtagandet vad gäller yrkesutbildning på eftergymnasial nivå. Utredaren skall även lämna förslag till struktur för Yrkeshögskolan och ange hur ansvar och administration för denna verksamhet skall se ut. Utredaren skall klargöra hur olika former av eftergymnasiala yrkesutbildningar tillgodoser olika intressenters behov, uppskatta dimensioneringen av de utbildningar som skall sammanföras under Yrkeshögskolan samt bedöma hur ansvaret för finansieringen av utbildningarna skall fördelas och i vilken utsträckning studiefinansiering kan komma i fråga. Ansvaret för särskilt kostnadskrävande utbildningar, t.ex. flygutbildningar, skall uppmärksammas. 
 Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 29 februari 2008. 
 255 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:29 
  
 Bakgrund 
 Med stöd av den tidigare regeringens bemyndigande den 23 mars 2006 gav chefen för dåvarande Utbildnings- och kulturdepartementet en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn och en djupare analys av den eftergymnasiala yrkesutbildningen utanför högskolan (dir. 2006:33). Regeringen beslutade den 2 november 2006 tilläggsdirektiv (dir. 2006:108) som innebar en tidigareläggning av slutredovisningen till den 31 december 2006. 
 Utredaren överlämnade den 11 januari 2007 betänkandet Eftergymnasiala yrkesutbildningar - beskrivning, problem och möjligheter (SOU 2006:115). Betänkandet behandlar delar av de frågeställningar som formulerats i de ursprungliga direktiven. 
 Av betänkandet framgår bl.a. att den eftergymnasiala yrkesutbildningen kännetecknas av mångfald vad gäller utbudet men även svåröverskådlighet vad gäller skillnader och likheter mellan utbildningsformerna, liksom i fråga om bl.a. statens stöd och regelverkens utformning. Utredaren anser att det saknas principer för vilka villkor som skall ligga till grund för den eftergymnasiala yrkesutbildningen. Utredaren anser också att problemen handlar både om hur utbudet är dimensionerat i förhållande till arbetslivets behov och om hur utbildning initieras, finansieras och följs upp. Utredaren föreslår att de utbildningsformer som staten bör stödja skall infogas i ett ramverk med en paraplyorganisation med uppgift bl.a. att svara för prioriteringar och resursfördelning på nationell nivå samt säkerställa att utvärdering och kvalitetssäkring sker. Ramverket skulle kunna benämnas Yrkeshögskolan. Ett sådant ramverk förutsätter enligt utredaren ingen förändring av nuvarande huvudmannaskap för utbildningarna. Utredaren framhåller vidare att en nära samverkan mellan arbetsmarknadsutbildningen och den eftergymnasiala yrkesutbildningen är viktig. En sådan bör enligt utredaren omfatta bl.a. analyser av behov och förändringar på arbetsmarknaden. Utredaren anser att hela eller delar av utbildningar knutna till ramverket bör kunna utgöra viktiga inslag i arbetsmarknadsutbildningen. 
 Utredaren framhåller samarbetet inom EU och den så kallade Köpenhamnsprocessen som syftar till att främja livslångt lärande, kvalitet och rörlighet. Ett ömsesidigt förtroende för de nationella 
 256 
  
 SOU 2008:29 
  
 Bilaga 1 
  
 systemen är enligt utredaren en förutsättning för att samarbetet inom EU skall fungera. 
 Regeringen gör bedömningen att det eftergymnasiala yrkesutbildningssystemet utanför högskolan bör förenklas så att oönskade överlappningar mellan utbildningar och utbildningsformer reduceras och ingångarna i systemet blir tydligare. 
 Tidigare utredningar och överväganden 
 Utredningen om kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning 
 Den 21 april 1994 beslutade den dåvarande regeringen direktiv för en utredning om kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning (dir. 1994:36). Utredningens uppdrag var bl.a. att definiera behovet av kvalificerad yrkesutbildning på eftergymnasial nivå, bedöma behovet av avgränsningar mellan den kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningen och andra  
 utbildnings-sektorer 
  och lämna underlag till ställningstaganden i fråga om strukturen för den kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningen. 
 Utredaren överlämnade i mars 1995 betänkandet Yrkeshögskolan - Kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning (SOU 1995:38) i vilket det föreslogs att en parallell organisation för kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning vid sidan av högre utbildning skulle inrättas. Denna borde benämnas yrkeshögskola för att markera att det rörde sig om en alternativ studieväg som var likvärdig, men väsensskild från högskoleutbildning. Utredaren föreslog att vissa kompletterande utbildningar och kommunala påbyggnadsutbildningar skulle överföras till yrkeshögskolan. 
 Införandet av kvalificerad yrkesutbildning 
 Den efterföljande regeringen beslutade att en försöksverksamhet med en ny kvalificerad yrkesutbildning med stark arbetslivsanknytning skulle bedrivas under ledning av en kommitté (dir. 1996:26 och 1996:41). Kommittén skulle även ta fram underlag för ställningstaganden till hur denna verksamhet kunde inordnas i utbildningssystemet. 
 Kommittén för kvalificerad yrkesutbildning lämnade i oktober 1999 sitt slutbetänkande KY Kvalificerad yrkesutbildning (SOU 
 257 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:29 
  
 1999:122). Kommittén ansåg att kvalificerad yrkesutbildning borde ges en reguljär form inom utbildningssystemet samt att kommunala påbyggnadsutbildningar och kompletterande utbildningar - de senare med sin särart i behåll - borde införas under samma organisatoriska ram i form av en samlad, nationell administration. 
 Lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning trädde i kraft den 1 januari 2002. Kvalificerad yrkesutbildning blev en egen, reguljär utbildningsform inom det offentliga utbildningssystemet. Den dåvarande regeringen inrättade en särskild myndighet med uppgift att administrera den nya kvalificerade yrkesutbildningen. Övriga, befintliga former för eftergymnasial yrkesutbildning bedömdes inte vara aktuella att inordna i denna struktur. 
 Riksdagens tillkännagivande 
 Riksdagen gav med anledning av utbildningsutskottets betänkande 2003/04:UbU8 till känna att en översyn av den eftergymnasiala yrkesutbildningen var nödvändig (rskr. 2003/04:184). Utskottet ansåg att bilden av den eftergymnasiala yrkesutbildningen var svåröverskådlig. I juni 2004 förordnades därför en interdepartemental arbetsgrupp med uppgift att analysera utbudet av eftergymnasial utbildning. Arbetsgruppens kartläggning publicerades i dåvarande Utbildnings- och kulturdepartementets skriftserie år 2005. Kartläggningen pekade bl.a. på behovet av en mer sammanhållen och effektiv organisation av den eftergymnasiala yrkesutbildningen. 
 Behovet av en utredning om införandet av en yrkeshögskola 
 Det finns flera utbildningsformer inom vilka det bedrivs eftergymnasial yrkesutbildning: kvalificerad yrkesutbildning, påbyggnadsutbildning inom kommunal vuxenutbildning, folkhögskoleutbildning, kompletterande utbildning samt vissa kortare utbildningar vid universitet och högskolor som mer specifikt är inriktade mot ett visst yrke. De har vuxit fram under olika epoker och i olika sammanhang för att svara mot aktuella eller förväntade behov. Yrkesutbildning på eftergymnasial nivå förekommer också inom arbetsmarknadsutbildningen. 
 258 
  
 SOU 2008:29 
  
 Bilaga 1 
  
 I betänkandet Eftergymnasiala yrkesutbildningar - beskrivning, problem och möjligheter (SOU 2006:115) lämnas vissa fakta om utbildningsformerna och bedömningar som ger en god plattform för en grundligare analys och utredning. Regeringen gör bedömningen att viktiga frågeställningar återstår att utreda införas. De eftergymnasiala  
 yrkes-utbildningarna 
  skall fungera som vidareutbildning där gymnasieskolans yrkesutbildningar inte är tillräckligt omfattande eller saknas. Det behöver klargöras hur den eftergymnasiala yrkesutbildningen påverkas av en reformerad gymnasieskola och vuxenutbildning, vilka eftergymnasiala yrkesutbildningsformer som staten helt eller delvis bör stödja och vilka förutsättningar för studiefinansieringen som skall gälla. Detta gäller inte minst för olika kostnadskrävande utbildningar inom systemet. Vidare behöver det klargöras vilka möjligheterna och konsekvenserna blir för de olika utbildningsformer som bör inordnas under ett gemensamt ramverk samt vilka behov de kan tillgodose i  
 2000-talets 
  samhälle. Dessa senare frågeställningar har inte behandlats i ett sammanhang under de senaste decennierna. 
 Utgångspunkten skall vara att de eftergymnasiala yrkesutbildningarna vid sidan av befintlig högskoleutbildning skall kunna tillgodose samhällets behov av yrkeskunnig arbetskraft i vid bemärkelse. Ansvarsfördelningen mellan olika intressenter och parter behöver analyseras liksom formerna för finansiering av utbildningarna inom ramverket Yrkeshögskolan. 
 Det är angeläget att frågorna om flygutbildningarnas villkor, omfattning och hemvist samtidigt blir föremål för övervägande. Kännetecknande för flygutbildningarna är att deras innehåll och utförande i stor utsträckning styrs av internationella konventioner och regelverk. Utbildningarna saknar en tydlig plats inom det svenska utbildningssystemet. Det finns ett flertal olika utbildningar vilka leder till olika certifikat för privat- och trafikflygare, helikopterpiloter, helikoptertekniker, flygtrafiklärare, flygtekniker och flygmekaniker. De bedrivs inom olika utbildningsformer, har olika huvudmän, olika former av statligt stöd samt olika villkor för finansieringen. Vissa utbildningar anordnas av privata anordnare och står av olika skäl helt utanför de statliga stödformerna. Det är även möjligt att utbilda sig till trafikflygare utomlands. Det är önskvärt att förenkla utbildningsstrukturen och klarlägga behovet på arbetsmarknaden inom flygområdet. Frågan om hur ansvaret och kostnaderna skall fördelas mellan staten, annan huvudman, arbetslivet och andra intressenter behöver utredas. 
 259 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:29 
  
 Det är av vikt att kvalitetssäkringen av utbildningarna som sammanförs inom ramverket särskilt uppmärksammas. En tydlig uppföljning och utvärdering av och tillsyn över utbildningarna måste säkerställas. Det finns också ett behov av att klarlägga hur ramverkets former och organisation i dessa avseenden skall se ut. 
 Validering och erkännande av reell kompetens liksom tillgodoräknande mellan utbildningsformer är frågor som rönt allt större intresse, bl.a. genom det europeiska och nordiska samarbetet. Den av den förutvarande regeringen tillsatta Valideringsdelegationen berörde i december 2006 i Delrapport från Valideringsdelegationen (dnr VLD 2006/81.5) bl.a. olika aspekter på validering. Det behöver inte minst inom yrkesutbildningsområdet tydliggöras vilka villkor och förhållanden som bör gälla. 
 Mot denna bakgrund bedöms behovet vara stort av en utredning som lämnar förslag och underlag för ett ställningstagande i fråga om bl.a. vilka utbildningsformer som bör finnas inom ramen för en yrkeshögskola samt om dess struktur och funktion i utbildningssystemet. 
 Uppdraget 
 En särskild utredare skall göra en analys av och lämna förslag till hur eftergymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan skall sammanföras under ett gemensamt ramverk benämnt Yrkeshögskolan. Utredarens förslag skall syfta till att förenkla och förtydliga systemet för eftergymnasial yrkesutbildning samt till att underlätta prioritering och resursfördelning på nationell nivå. Förslagen skall vidare syfta till att säkerställa att uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring sker inom området. Utgångspunkten skall vara att olika huvudmän även fortsättningsvis skall kunna bedriva utbildningar inom ramverket. Utredaren skall utarbeta förslag till de lag- och förordningstexter som behövs för att införa ramverket. Utredaren skall analysera det statliga och offentliga åtagandet vad gäller yrkesutbildning på eftergymnasial nivå. Utredaren skall även lämna förslag till struktur för Yrkeshögskolan och ange hur ansvar och administration för denna verksamhet skall se ut. Utredaren skall i en eventuell redovisning av de ekonomiska konsekvenserna av förslagen enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) särskilt beakta hur statens 
 260 
  
 SOU 2008:29 
  
 Bilaga 1 
  
 kostnader för studiefinansiering kan komma att påverkas av de förslag som utredaren lämnar. 
 Utredaren skall 
  
 klargöra hur olika former av eftergymnasiala yrkesutbildningar tillgodoser olika intressenters behov, 
  
 lämna förslag på hur det eftergymnasiala yrkesutbildningssystemet utanför högskolan kan förenklas så att oönskade överlappningar mellan utbildningar och utbildningsformer reduceras och ingångarna i systemet blir tydligare, 
  
 lämna motiverade förslag om vilka av de utbildningar som skall sammanföras under Yrkeshögskolan som skall komma i fråga för statligt stöd inklusive studiestöd och i vilken utsträckning samt på vilket sätt stödet skall lämnas, 
  
 göra en uppskattning av dimensioneringen av de olika utbildningar som skall sammanföras under Yrkeshögskolan i förhållande till samhällets behov av yrkesutbildad arbetskraft inom olika områden, 
  
 föreslå hur gränsdragningen i fråga om olika huvudmäns ansvar för de utbildningar som skall sammanföras under Yrkeshögskolan skall se ut för att uppnå en så hög samhällsekonomisk effektivitet som möjligt, 
  
 analysera och bedöma hur ansvaret för planering, utförande och finansiering av de aktuella utbildningsformerna skall organiseras och fördelas mellan olika regionala och nationella intressen samt mellan stat och kommun, 
  
 lämna förslag om hur ansvaret för speciella och särskilt kostnadskrävande utbildningar, t.ex. flygutbildningar, där bl.a. nationella intressen eller internationella konventioner eller regler måste beaktas, skall fördelas mellan staten, annan huvudman, arbetslivet och andra intressenter, 
  
 föreslå former och organisation för en enhetlig kvalitetssäkring innefattande tillsyn över och uppföljning samt utvärdering av utbildningar som skall sortera under Yrkeshögskolan, 
  
 lämna förslag om hur validering och tillgodoräknande av utbildningar, t.ex. vad avser utländsk utbildning, delar av högskoleutbildning m.m., skall hanteras inom Yrkeshögskolans ramverk, 
  
 261 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:29 
  
 bedöma hur gymnasieskolans och den gymnasiala vuxenutbildningens utveckling påverkar den eftergymnasiala yrkesutbildning som skall sammanföras under Yrkeshögskolan, och 
  
 bedöma hur det europeiska och nordiska samarbetet avseende bl.a. ökad transparens mellan ländernas yrkesutbildningar samt arbetskraftens rörlighet påverkar Yrkeshögskolan. 
  
 Samråd 
 Utredaren skall samråda med utredningen om en reformerad gymnasieskola (dir. 2007:8), utredningen om en fristående vuxenutbildning (dir. 2007:32), utredningen om översyn av myndighetsstrukturen inom skolväsendet m.m. (dir. 2007:28) och utredningen om en flexiblare arbetsmarknadsutbildning (dir. 2006:70 och 2006:125). 
 Utredaren skall även samråda med Valideringsdelegationen och andra berörda myndigheter, arbetsmarknadens intressenter samt berörda studerandeorganisationer. 
 Redovisning av uppdraget 
 Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 29 februari 2008. 
 (Utbildningsdepartementet) 
 262 
 Bilaga 2 
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till Yrkeshögskoleutredningen 
  
 Dir. 
  
 (U 2007:07) 
  
 2007:121 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 30 augusti 2007 
 Utvidgning av uppdraget 
 Med stöd av regeringens bemyndigande den 29 mars 2007 gav ansvarigt statsråd en särskild utredare i uppdrag att bl.a. göra en analys av och lämna förslag till hur eftergymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan skall sammanföras under ett gemensamt ramverk benämnt Yrkeshögskolan (dir. 2007:50). 
 Regeringen ger nu utredaren i uppdrag att utöver det som omfattas av de ursprungliga direktiven också föreslå hur verksamheten vid Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning skall förhålla sig till det nya ramverket benämnt Yrkeshögskolan. Utredaren skall, bl.a. med beaktande av myndighetsförordningen (2007:515) utarbeta nödvändiga författningsförslag och även föreslå hur den samordnade myndighetsorganisationen för Yrkeshögskolan skall lokaliseras. 
 Uppdraget skall fortfarande redovisas senast den 29 februari 2008. 
 (Utbildningsdepartementet) 
 263 
 Bilaga 3 
 Referensgrupp 
 Utredningen har sammankallat en referensgrupp. Vid fyra tillfällen har frågeställningar och underlag till betänkandet diskuterats: Den 19 juni 2007, den 23 oktober 2007, den 6 december 2007 och den 17 januari 2008. 
 Referensgruppen har bestått av följande personer: 
  
 Moore, Lin 
  
 Svenskt Näringsliv 
  
 Adams, Schmitt 
  
 Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning 
  
 Lee, Perez 
  
 Valideringsdelegationen 
  
 Williams, Cherry 
  
 Fria konstnärliga och hantverksinriktade utbildningar 
  
 (FRIKS) 
  
 Emriksdotter, Jackson 
  
 Sveriges kommuner och landsting (SKL) 
  
 Torres, Mcdowell 
  
 Arbetsförmedlingen 
  
 Hektor, Ward 
  
 Svenska Industritjänstemannaförbundet(f.r.o.m 
  
 1 jan 2008 Unionen) 
  
 Rios,  
 Rivas 
  
 Landsorganisationen i Sverige (LO) 
  
 Butler, Signild 
  
 Folkbildningsrådet 
  
 Mitchell, Thornton 
  
 Myndigheten för Skolutveckling 
  
 Hill, Wallace 
  
 Lärarnas riksförbund (LR) 
  
 Strong, Hart 
  
 Skolverket 
  
 Reed, Thornton 
  
 Valideringsdelegationen 
  
 Rivera, Mcgee 
  
 Skolverket 
  
 Harrison, Johnson 
  
 Regionförbundet Östsam 
  
 Hayes, Chavez 
  
 Sveriges kommuner och landsting (SKL) 
  
 Thapper, Walker 
  
 Teknikföretagen 
  
 Jones, Holmes 
  
 Fria konstnärliga och hantverksinriktade utbildningar 
  
 (FRIKS) 
  
 Tucker, Hines 
  
 Mälardalens högskola 
  
 Frazier,  
 Friedman 
  
 Högskoleverket (HSV) 
  
 Swanson, Cummings 
  
 Valideringsdelegationen 
  
 265 
 Bilaga 4 
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier 
 Skolverket har på utredningens uppdrag gjort en preliminär fördelning över dagens kompletterande utbildningar i tre kategorier, högskoleförberedande (H), kulturarvsbevarande (K) och yrkesinriktade 
 (Y). I nedanstående fördelning är även korttidskurser inkluderade. Utredningen har dock föreslagit att dessa hanteras särskilt. (Se avsnitt 2.4) 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (H) Högskoleförberedande utbildningar 
  
 H 
  
 Dômen Konstskola Göteborg 
  
 Måleri grundläggande 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 konstnärlig utbildning, 
  
 bidrag 
  
 68 veckor 
  
 H 
  
 Dômen Konstskola Göteborg 
  
 Grafik grundläggande 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 konstnärlig utbildning, 
  
 bidrag 
  
 68 veckor 
  
 H 
  
 Dômen Konstskola Göteborg 
  
 Skulptur grundläggande 
  
 Tillsyn, studiestöd, stat- 
  
 konstnärlig utbildning, 
  
 bidrag 
  
 68 veckor 
  
 H 
  
 Falkenbergs Konstskola 
  
 Konstskola på nätet I, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 34 veckor 
  
 bidrag 
  
 H 
  
 Falkenbergs Konstskola 
  
 Konstskola på nätet II, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 34 veckor 
  
 bidrag 
  
 H 
  
 Folkuniversitetet Stockholm 
  
 Designutbildning – kon- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 struktion och sömnad, 
  
 27 veckor 
  
 H 
  
 Folkuniversitetets Art 
  
 Fotolinjen med digital in- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 College 
  
 riktning 
  
 H 
  
 Folkuniversitetets Art 
  
 Inredning och design, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 College 
  
 37 veckor 
  
 H 
  
 Folkuniversitetets Art 
  
 Mode design, 37 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 College 
  
 267 
  
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier SOU 2008:29 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (H) Högskoleförberedande utbildningar 
  
 H 
  
 Folkuniversitetets Art 
  
 Silversmide 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 College 
  
 H 
  
 Gerlesborgsskolan 
  
 Konstnärlig grundutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Bohuslän 
  
 68 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Gerlesborgsskolan 
  
 Konstnärlig grundutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Stockholm 
  
 68 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Gerlesborgsskolan 
  
 Konstnärlig grundutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Stockholm 
  
 34 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Gerlesborgsskolan 
  
 Konstutbildning grundläggande, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Stockholm 
  
 68 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Gotlands Konstskola 
  
 Fotografi, Video och Web 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Gotlands Konstskola 
  
 Konstnärlig grundutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 "andra året" inriktning pro- 
  
 statsbidrag 
  
 jektkonst 
  
 H 
  
 Gotlands Konstskola 
  
 Konstnärlig grundutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 1 år 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Gotlands Konstskola 
  
 Konstnärlig grundutbildning: in- 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 riktning skulptur 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Gotlands Tonsättar- 
  
 Komposition-Fri 
  konst 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 skola 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Gotlands Tonsättar- 
  
 Kompositionslinje, 74 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 skola 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Grafikskolan i Stock- 
  
 Konstgrafik grundutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 holm 
  
 76 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Göteborgs Konstskola 
  
 Konstnärlig grundutbildning i 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 grafik, 66 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Göteborgs Konstskola 
  
 Konstnärlig grundutbildning i 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 måleri, 2 år 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Göteborgs Konstskola 
  
 Konstnärlig grundutbildning i 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 skulptur, 66 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Göteborgs Konstskola 
  
 Konstnärlig idégestaltning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 33 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Hellefors Design 
  
 Förberedande Industri Design 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 College ändrat till 
  
 Utbildning FIDU 
  
 statsbidrag 
  
 FIDU: Formens Hus 
  
 H 
  
 Konstskolan Basis 
  
 Konstnärlig grundutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 fördjupningsår, 36 veckor 
  
 H 
  
 Konstskolan Basis 
  
 Konstnärlig grundutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 36 veckor 
  
 H 
  
 Konstskolan i 
  
 Grundläggande konstnärlig ut- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Stockholm 
  
 bildning, Konstlinjen  Formlinjen 
  
 H 
  
 Konstskolan Idun Lovén 
  
 Konstnärlig utbildning i målning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 68 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 268 
  
 SOU 2008:29 Kompletterande utbildningar i tre kategorier 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (H) Högskoleförberedande utbildningar 
  
 H 
  
 Konstskolan Idun Lovén 
  
 Konstnärlig utbildning i skulptur, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 68 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Kulturama 
  
 Jazz, Rock/soul, sångare och 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 musikerlinje - ett år heltid 
  
 H 
  
 Kulturama 
  
 Klassisk sång och musiklinje år 1 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 och 2 heltid, 74 veckor 
  
 H 
  
 Kulturama 
  
 Operastudio år 1 heltid, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Kulturama 
  
 Operastudio år 2 heltid, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Kulturama 
  
 Teaterlinje år 1 och 2 heltid, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 74 veckor 
  
 H 
  
 KV Konstskola 
  
 Bild och rumsgestaltning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 37 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 KV Konstskola 
  
 Färg och form - fördjupning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 37 veckor (fd Konstnärlig grund- 
  
 statsbidrag 
  
 läggande utbildning II, 37 veckor 
  
 H 
  
 KV Konstskola 
  
 Konstnärlig grundläggande 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 utbildning I, 37 veckor) 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Lilla Akademiens 
  
 Lilla Akademiens Diplom 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Diplomutbildning i 
  
 utbildning i Musik, 36 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 Musik 
  
 H 
  
 Lunds Konst o 
  
 Lunds Konst o Designskola 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Designskola 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Nyckelviksskolan 
  
 Bild och grafisk form, 40 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Nyckelviksskolan 
  
 Konst och formgivning, Tre- 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 dimensionell form, 40 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Nyckelviksskolan 
  
 Konsthantverk och formgivning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Allmän, 40 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Nyckelviksskolan 
  
 Konsthantverk och formgivning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Keramik, 40 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Nyckelviksskolan 
  
 Konsthantverk och formgivning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Metall, 40 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Nyckelviksskolan 
  
 Konsthantverk och formgivning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Textil 40 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Nyckelviksskolan 
  
 Konsthantverk och formgivning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Trä 40 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Pernbys målarskola 
  
 Grundläggande konstnärlig 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 utbildning, 2 år, 74 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Skara Skolscen 
  
 Förberedande scenisk utbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 52 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Stenebyskolan 
  
 Förberedande/kompletterande ut- 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 bildning för konsthantverk och 
  
 statsbidrag 
  
 design, 80 veckor 
  
 269 
  
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier SOU 2008:29 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (H) Högskoleförberedande utbildningar 
  
 H 
  
 Stockholms Elementära 
  
 Teaterutbildning, 1 år 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Teaterskola 
  
 H 
  
 Studiefrämjandet i 
  
 Folkmusiklinjen i Umeå 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Umeå 
  
 H 
  
 Studiefrämjandet i 
  
 Musikutbildning, 1 år nivå 1 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Umeå 
  
 H 
  
 Studiefrämjandet i 
  
 Musikutbildning, 1 år nivå 2 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Umeå 
  
 H 
  
 Sundsvalls Konstskola 
  
 Sundsvalls konstskola, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Utvecklingsår 35 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Sundsvalls Konstskola 
  
 Sundsvalls  
 konstskola-basår, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 35 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Umeå Konstskola 
  
 Grundläggande konstutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 34 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Umeå Konstskola 
  
 Konstnärlig fördjupning 1 år 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Västerås Konstskola 
  
 Konstnärlig grundutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 68 veckor 
  
 H 
  
 Örebro Konstskola 
  
 Konstnärlig grundutbildning A, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 66 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Örebro Konstskola 
  
 Konstnärligt grundutbildning B, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Konstskola på teckenspråk 
  
 statsbidrag 
  
 H 
  
 Österlenskolan 
  
 för 
  
 Grundutbildning i Konst och 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 Konst och Design 
  
 Design, 72 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 270 
  
 SOU 2008:29 
  
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (K) Kulturarvsbevarande utbildningar 
  
 K 
  
 Capellagården 
  
 Keramik påbyggnad, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 40 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 K 
  
 Capellagården 
  
 Keramik, 40 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 statsbidrag 
  
 K 
  
 Capellagården 
  
 Korttidskurser 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 K 
  
 Capellagården 
  
 Möbel- och inredningssnickeri 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 påbyggnad, 80 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Capellagården 
  
 Möbel- och inrednings- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 snickeri, 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Capellagården 
  
 Textil påbyggnad, 40 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Capellagården 
  
 Textil, 40 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Robles Institutet 
  
 Distanskurs i Folkmusik på 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 fiol 
  
 K 
  
 Robles Institutet 
  
 Distanskurs i nyckel- 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 harpsbygge, 404 timmar 
  
 K 
  
 Robles Institutet 
  
 Distanskurs i nyckelharpspel, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 110 timmar 
  
 K 
  
 Robles Institutet 
  
 Distansutbildning i Folkdans 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 K 
  
 Robles Institutet 
  
 Folklig sång och berättande 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 K 
  
 Robles Institutet 
  
 Folkmusik med särskild in- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 riktning på nyckelharpsspel, 
  
 bidrag 
  
 32 veckor 
  
 K 
  
 Robles Institutet 
  
 Grundläggande pedagogisk 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 utbildning i folkdans, 
  
 bidrag 
  
 34 veckor 
  
 K 
  
 Robles Institutet 
  
 Korttidskurs i folkmusik, - 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 sång och  
 -dans 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Bildväv fortsättningskurs I, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänner 
  
 Bildväv fortsättningskurs II, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Bildväv grundkurs, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Bindningslära med datoran- 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 vändning fortsättningskurs I, 
  
 40 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Bindningslära med datoran- 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 vändning fortsättningskurs II, 
  
 40 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Bindningslära med datoran- 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 vändning, 40 timmar 
  
 271 
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier SOU 2008:29 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (K) Kulturarvsbevarande utbildningar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Finknyppling, 50 timmar 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Högre hemslöjdsutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, 
  
 skola 
  
 80 veckor 
  
 statsbidrag 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Knyppling formgivning, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 50 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Knyppling fortsättningskurs 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 I, 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Knyppling grundkurs, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Knyppling provinsiell 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 50 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Knypplingfördjupning II 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 50 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Knypplingfördjupning, III, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 50 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Knypplingfördjupning, I, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 50 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Konstsömnad 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 fortsättningskurs I, 80 
  
 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Konstsömnad fortsättnings- 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 kurs II, 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Konstsömnad grundkurs I, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Korttidskurser 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Stickning fortsättningskurs 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 I, 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Stickning fortsättningskurs 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 II, 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Stickning grundkurs, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Stickning med broderi, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 60 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Stickresan genom Sverige, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 60 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Syntetfärgning fortsätt- 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 ningskurs I, 40 timmar 
  
 272 
 SOU 2008:29 Kompletterande utbildningar i tre kategorier 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (K) Kulturarvsbevarande utbildningar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Syntetfärgning grundkurs, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 40 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Textil hantverksutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 skola 
  
 120 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Träslöjd fortsättningskurs I, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Träslöjd grundkurs, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 80 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Vävning fortsättningskurs I, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 120 timmar 
  
 K 
  
 Handarbetets Vänners 
  
 Vävning grundkurs, 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 skola 
  
 120 timmar 
  
 K 
  
 Hantverkscentrum i 
  
 Förgyllning 60 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Tibro AB 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Hantverkscentrum i 
  
 Träbildhuggeri 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Tibro AB 
  
 60 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Skrivarakademin i 
  
 Barn- och ungdoms- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Stockholm 
  
 litteraturlinjen 
  
 K 
  
 Skrivarakademin i 
  
 Skrivarlinjen, 60 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Stockholm 
  
 K 
  
 Skrivarakademin i 
  
 Skrivarlinjen, distans 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Stockholm 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 Folklig väv fördjupningsår, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Gård 
  
 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 Folkligt smide fördjup- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Gård 
  
 ningsår, 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 Folkligt smide grundår, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Gård 
  
 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 Slöjd och hantverkstekniker 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 Gård 
  
 1-5 
  veckor 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 Sömnad - folkligt mode för- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Gård 
  
 djupningsår, 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 Sömnad - folkligt mode 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Gård 
  
 grundår, 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 Trä - form och tradition för- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Gård 
  
 djupningsår, 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 Trä - form och tradition 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Gård 
  
 grundår, 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 K 
  
 Sätergläntan Hemslöjdens 
  
 VÄV form och tradition, 
  
 Tillsyn, studiestöd stats- 
  
 Gård 
  
 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 273 
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier SOU 2008:29 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (Y) Yrkesinriktade utbildningar 
  
 Y 
  
 Idéum 
  
 Tekniskt nyskapande, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats 
  
 32 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Airways Flygutbildning 
  
 Privatflygare (PPL), 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 24-27 
  veckor 
  
 Y 
  
 Airways Flygutbildning 
  
 Trafikflygare (CPL), 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 32 veckor 
  
 Y 
  
 Balettakademien Göteborg 
  
 Danslinjen, 105 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Balettakademien Göteborg 
  
 Musikallinjen, 105 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Balettakademien Stockholm 
  
 Dansarutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 107 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Berghs School of 
  
 Interaktiv 
  
 kommunikation- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Communication 
  
 webbkreatör, 40 veckor 
  
 Y 
  
 Berghs School of 
  
 Interaktiv 
  
 kommunikation- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Communication 
  
 webbstrateg, 40 veckor 
  
 Y 
  
 Berghs School of 
  
 Marknadskommunikation, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Communication 
  
 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Berghs School of 
  
 Mediedesign - Grafisk 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Communication 
  
 Design, 80 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Berghs School of 
  
 Produktionsledning – 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Communication 
  
 operativ projektledning, 
  
 40 veckor 
  
 Y 
  
 Berghs School of 
  
 Reklam - art direc- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 Communication 
  
 tion/copywriting - 78 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Berghs School of 
  
 Script, manus och text, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Communication 
  
 40 veckor 
  
 Y 
  
 Berghs School of 
  
 Strategisk 
  
 information och 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Communication 
  
 PR, 40 veckor 
  
 Y 
  
 Capellagården 
  
 Ekologisk trädgårds- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 odling,40 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Danscenter Stockholm 
  
 Danslinje med street, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 35 veckor 
  
 Y 
  
 Dansforum 
  
 Performing Arts School, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats 
  
 105 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Designskolan Malmö 
  
 Produktutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 18 veckor 
  
 Y 
  
 Designskolan Malmö 
  
 Textil designutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 36 veckor 
  
 Y 
  
 Diagonalakademin 
  
 Animation 
  
 och 
  
 experi- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 mentfilm, 80 veckor 
  
 bidrag 
  
 274 
 SOU 2008:29 Kompletterande utbildningar i tre kategorier 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (Y) Yrkesinriktade utbildningar 
  
 Y 
  
 Floristutbildarna 
  
 Fördjupningsutbildning till 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 florist, 40 veckor 
  
 Y 
  
 Floristutbildarna 
  
 Grundutbildning till florist, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 40 veckor 
  
 Y 
  
 Flyguppdraget AB 
  
 Smith teori 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Flyguppdraget AB 
  
 Flyginstruktör (FI ),12 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 månader 
  
 Y 
  
 Flyguppdraget AB 
  
 MCC Multi crew course 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Folkuniversitetet Gotland 
  
 Svensk Musikbransch, 1 år 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Folkuniversitetet Stockholm 
  
 Inrednings och byggnads 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 arkitekturlinjen 
  
 Y 
  
 Formakademin i Lidköping 
  
 Grafisk hantverksteknik, 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 40 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Formakademin i Lidköping 
  
 Keramisk hantverks- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 utbildning, 37 veckor, år 1 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Formakademin i Lidköping 
  
 Keramisk hantverks- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 utbildning, 37 veckor, år 2 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Forsbergs Skola 
  
 Copywriting, 64 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Forsbergs Skola 
  
 Grafisk Design, 64 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, Ej Stats- 
  
 bidrag som upphör 
  
 Y 
  
 Forsbergs Skola 
  
 Rörlig grafisk design, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 64 veckor 
  
 Y 
  
 Fotoskolan i Stockholm 
  
 Yrkeslinjen inriktning digi- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 tal bildbehandling 
  
 Y 
  
 Fotoskolan i Stockholm 
  
 Yrkeslinjen inriktning foto- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 grafi, 80 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Fotoskolan Skåne 
  
 Fotoskolan Skåne, 34 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Fotoskolan Skåne 
  
 Fotoskolan Skåne, projektår 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 17 veckor 
  
 Y 
  
 Gotlands Dansutbildningar 
  
 Dans- och gestaltnings- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats 
  
 linje, 74 veckor 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Grafikskolan i Stockholm 
  
 Konstgrafik , fortsättning 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 inriktning Artist Books 
  
 38 veckor 
  
 Y 
  
 IBS International Business 
  
 IBS ettåriga internationella 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 School 
  
 affärsutbildning, 39 veckor 
  
 Y 
  
 Phillips Blomster 
  
 Florist  
 -gesällutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 skola 
  
 Y 
  
 Phillips Blomster 
  
 Florist  
 -grundutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 skola 
  
 275 
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier SOU 2008:29 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (Y) Yrkesinriktade utbildningar 
  
 Y 
  
 Komplementärmedicinska 
  
 Medicinsk Massageterapeut 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Högskolan  
 (KMH-skolan) 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Artist och Musikproducent - 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Yrkeslinjen ett år heltid 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Danslinje år 1 och 2 heltid, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 74 veckor 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Filmlinjen år 1 heltid, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 37 veckor 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Filmproduktion 1 år heltid, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 37 veckor 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Fotolinjen, år 1 heltid 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 37 veckor 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Högre fotografisk utbild- 
  
 Tillsyn, studiestöd, stats- 
  
 ning, ett år heltid 
  
 bidrag 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Komposition och Musikpro- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 duktionslinje år 1, 
  
 37 veckor 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Musikallinje år 1 och 2 hel- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 tid, 74 veckor 
  
 Y 
  
 Kulturama 
  
 Scenkonstlinje År 1 och 2 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 heltid 
  
 Y 
  
 Kungsair Training 
  
 Modulbaserad trafikpilot- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 utbildning, praktisk del, 
  
 modulerna CPL , IR och CR 
  
 ME , 10 veckor 
  
 Y 
  
 Lid-Air 
  
 Flyglärar/instruktörsutbild- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 ning, 52 veckor 
  
 Y 
  
 Lid-Air 
  
 Trafikflygarutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 104 veckor 
  
 Y 
  
 Malmö Tillskärarakademi 
  
 Mode och produktionsteck- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 ning, 18 veckor 
  
 Y 
  
 Malmö Tillskärarakademi 
  
 Yrkesinriktad utbildning i 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 mönsterkonstruktion och 
  
 modeteckning, 36 veckor 
  
 Y 
  
 Medicinskt Kursforum 
  
 Idrottsmassör 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Medicinskt Kursforum 
  
 Massageterapeut 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 276 
 SOU 2008:29 Kompletterande utbildningar i tre kategorier 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (Y) Yrkesinriktade utbildningar 
  
 Y 
  
 Medieskolan 
  
 Copywriter/Manusförfattare 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Medieskolan 
  
 Cross Media Producer, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 40 veckor 
  
 Y 
  
 Medieskolan 
  
 Digital Design 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Medieskolan 
  
 Grafisk kommunikation, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 40 veckor 
  
 Y 
  
 Medieskolan 
  
 Webbredaktör 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Nordisk Designskola 
  
 Designutbildning, 40 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Y 
  
 Nordisk Designskola 
  
 Skodesignutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Y 
  
 Nyckelviksskolan 
  
 Hantverkspedagogisk 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 yrkesutbildning, 80 veckor 
  
 Y 
  
 Palm Fine Arts utbild- 
  
 Måleridesign, 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 ningscenter för dekorativt 
  
 74 veckor 
  
 måleri 
  
 Y 
  
 Ridskolan Strömsholm 
  
 Islandshästutbildning på 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Strömsholm, 40 veckor 
  
 Y 
  
 SAE Institute 
  
 Audio Diploma program, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 48 veckor 
  
 Y 
  
 SAE Institute 
  
 Film making Diploma pro- 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 gram, 48 veckor 
  
 Y 
  
 Scandinavian Hair Academy 
  
 Frisörutbildning 4 terminer 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Smedja Volund 
  
 Smidesutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 38 veckor 
  
 Y 
  
 Stenebyskolan 
  
 Yrkesinriktad utbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Finsnickeri och Möbel- 
  
 restaurering, 80 veckor 
  
 Y 
  
 Stenebyskolan 
  
 Yrkesinriktad utbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Läder-skinn- 
  pälshantverk, 
  
 80 veckor 
  
 Y 
  
 Stockholms Tillskärar- 
  
 Skrädderi Dam,18 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 akademi 
  
 Y 
  
 Stockholms Tillskärar- 
  
 Skrädderi Gesäll Dam klän- 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 akademi 
  
 ning, 38 v 
  
 Y 
  
 Stockholms Tillskärar- 
  
 Skrädderi Klänning, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 akademi 
  
 18 veckor 
  
 Y 
  
 Studiefrämjandet i 
  
 Bildpsykoterapi, Steg 1, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Stockholm 
  
 68 veckor 
  
 Y 
  
 Studio Blue 
  
 Ljudtekniker/Producent- 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 linjen, 64 veckor 
  
 Y 
  
 Cooper Center 
  
 Modulindelad flygutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 med modulerna PPL, IR A, 
  
 och CPL, ca 40 veckor 
  
 277 
 Kompletterande utbildningar i tre kategorier SOU 2008:29 
  
 KATEGORI 
  
 SKOLA 
  
 UTBILDNING 
  
 BESLUT 
  
 YRKESHÖG- 
  
 SKOLA 
  
 (Y) Yrkesinriktade utbildningar 
  
 Y 
  
 Svensk Pilotutbildning 
  
 Flyglärarutbildning, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 44 veckor 
  
 Y 
  
 Svensk Pilotutbildning 
  
 Trafikflygarutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Helikopter 
  
 Y 
  
 Svensk Pilotutbildning 
  
 Trafikflygarutbildning med 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 modulerna PPL, IR, CPL och 
  
 Smith, 110 veckor 
  
 Y 
  
 Svensk Pilotutbildning 
  
 Type ratings 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y 
  
 Tillskärarakademin i 
  
 Direktris, 38 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Göteborg 
  
 Y 
  
 Tillskärarakademin i 
  
 Sherman, 76 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Göteborg 
  
 Y 
  
 Tillskärarakademin i 
  
 Skrädderi  Konfektion, 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Göteborg 
  
 76 veckor 
  
 Y 
  
 Tillskärarakademin i 
  
 Teaterkostym/Historiska 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Göteborg 
  
 dräkter, 76 veckor 
  
 Y+H 
  
 Medieskolan 
  
 TV journalistik, 20 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Y+K 
  
 Sadelmakeriskolan i 
  
 Sadelmakeriutbildning 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Williams 
  
 grundutbildning, 80 veckor 
  
 Y+K 
  
 Sadelmakeriskolan i 
  
 Sadelmakeriutbildning, ge- 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Williams 
  
 sällutbildning, 45 veckor 
  
 Y+K 
  
 Skogshästen-Kvinnersta- 
  
 Kuskutbildning, bruks- och 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 skolan 
  
 skogskörning, 60 veckor 
  
 Y+K 
  
 Urmakareskolan 
  
 Urmakareutbildning ge- 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 sällutbildning, 40 veckor 
  
 Y+K 
  
 Urmakareskolan 
  
 Urmakareutbildning grund 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 utbildning, 80 veckor 
  
 Y förbered 
  
 Balettakademien Umeå - 
  
 Förberedande danslinje, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 Folkuniversitetet 
  
 heltid 
  
 Y förbered 
  
 Stockholms Tillskärar 
  
 Basår, 36 veckor 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 akademi 
  
 Y förbered 
  
 Stockholms Tillskära 
  
 Mönsterkonstruktör, 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 akademi 
  
 18 veckor 
  
 Y förbered 
  
 Tillskärarakademin i 
  
 Mönsterkonstruktion med 
  
 Tillsyn, studiestöd, statsbidrag 
  
 Göteborg 
  
 sömnad, 36 veckor 
  
 Gymnasial 
  
 Installatörernas Utbild- 
  
 Lärlingsutbildning till VVS- 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 ningscentrum IUC 
  
 montör, 16 veckor 
  
 Y sär 
  
 Konstskolan Phelps 
  
 Konstskolan LINNEA 3 år 
  
 Tillsyn, statsbidrag 
  
 Kulturcent- 
  
 Kulturcentrum Skåne, 3 år 
  
 Dans, teater, musik 
  
 Tillsyn, studiestöd 
  
 rum Skåne 
  
 278