Civilsamhället 
  
 Jones 
  
 Nguyen 
  
 Parker 
  
 Martinez 
  
 Anderson 
  
 Arroyo 
  
 Chambers 
  
 Kim 
  
 Schmidt 
  
 Whitehead 
  
 Perry 
  
 Solomon 
  
 Coleman 
  
 Redaktör Jimenez 
  
 Demokratiutredningens forskarvolym VIII 
 SOU 1999:84 
  
 084Demok.p65 
  
 1 
  
 1999-07-21, 
  09:48 
  
 Förord 
 Ett av Demokratiutredningens uppdrag är att summera och värdera de senaste årens demokratiutredningar och demokratiforskning, ett annat att stimulera det offentliga samtalet om demokratin. Av de skälen har redan åtskilliga demokratiforskare medverkat på våra temaseminarier runtom i landet liksom i flera av våra debattorien- terade småskrifter. Av de skälen har också den här boken kommit till. 
 Den här boken är en i en serie av tretton böcker där drygt ett hundra forskare inom samhällsvetenskap och humaniora kommer att belysa olika aspekter av den svenska folkstyrelsens utveckling. Författarna är verksamma inom drygt tio vetenskapliga ämnesom- råden. Artiklarnas vetenskapliga kvalitet har vanligtvis säkerställts genom att författarnas kollegor granskat dem inom ramen för institutionernas forskarseminarier. 
 Forskarvolymerna har tillkommit efter en genomgång av den demokratirelevanta forskning som pågår på universitet och hög- skolor. En del forskare har ombetts att redovisa forskningsläget jämte sina egna, pågående eller nyligen avslutade studier. Andra har fått uppdraget att genomföra studier inom områden som forsk- ningen eftersatt men som Demokratiutredningen behöver kunskap om. Tack vare att nästan alla som blivit ombedda också lämnat ett bidrag har denna breda, om än långt ifrån fullständiga exponering av vår nationella kunskap om demokratin blivit möjlig. Att forskarna ser det som en del av sin yrkesroll att leverera underlag för det offentliga samtalet är värt att notera med tillfredsställelse. Inte för att forskarna skulle sitta inne med alla svaren. Men för att deras olika teoretiska infallsvinklar och verklighetsbilder kanske kan göra det politiska samtalet mer insiktsfullt. 
 Förhoppningen är nu att dessa texter ska kunna läsas med behåll- ning även utanför forskarsamhället. Det betyder inte att författarna förenklat svåra orsakssammanhang. Men jag bad dem skriva så att texten blir läsbar för inte bara forskare inom andra ämnesområden utan även för en allmänbildad medborgare. Detta kan kräva viss återhållsamhet med inomvetenskapliga jargonger. Särskilt svåra och komplicerade tankegångar kan behöva en något större pedagogisk 
 3 
  
 F 
 ÖRORD 
 omsorg än vanligt. Av samma skäl har Adams biträtt med en språklig granskning av nära nog alla texter i den här volymen. 
 Civilsamhället 
 Civilsamhället och det sociala kapitalet blev två av nittiotalets mest använda begrepp inom samhällsforskningen. Båda refererar till hur och var någonstans demokratins grundläggande värden, förhåll- ningssätt och färdigheter utvecklas medborgare emellan. Det bygger på en insikt om att utan demokrater stannar demokratin. Mot med- borgare som varken kan eller vill ta det ansvar folkstyrelsen kräver förslår inga institutionsbyggen. Begreppen rör vid demokratins allra grannaste rottrådar. När i synnerhet begreppet civilsamhället im- porterades till Sverige blev det emellertid ideologiskt så exploaterat och med tiden så oklart, att det nära nog föreföll otjänligt för veten- skapligt bruk, vilket  
 Whitehead  
 också påpekar i sitt inledande kapitel. Han börjar med att lokalisera debatten om  
 civil-samhället 
  i den internationella samtiden. Det för honom bland annat till öst- europeiska och latinamerikanska dissidentmiljöer men också till den svenska  
 vänster/höger-debatten. 
  Därifrån försöker han historiskt förklara hur det svenska arvet av både en stark stat och ett brett deltagande i sockenstugans angelägenheter smält samman i ett stats- bärande parti. Det svenska civilsamhället har därigenom, anser han, en mycket stark koppling till ett nationellt och nationalstatligt projekt. I jämförelse med t.ex. det tyska civilsamhället har däför det svenska betydligt svårare att utvecklas mot en transnationell, civil arena. Somliga menar att ekonomins globalisering kan matchas av ett globaliserat civilsamhälle. Men, menar Barr, den svenska nationalstatscentrerade traditionen hämmar en sådan utvidgning av folkstyrelsens territorium. Den något motsägelsefulla slutsatsen skulle alltså vara, att ett starkt svenskt civilsamhälle motverkar folkstyrelsens utbredning. 
 Utifrån sina jämförande studier av demokratiska statsskick be- tonar  
 Parker  
 hur beroende demokratierna är av demokrater med särskilda färdigheter och kvaliteter. Demokratin behöver humankapital, dvs. individer med särskilda attityder, kunskaper och kontakter men också tid och ekonomi. Men det räcker inte. Det är också beroende av ett socialt kapital, ett tillitsfullt samarbete mellan medborgare. Det betyder ingalunda att institutionerna är oviktiga. Vi vet t.ex. numera ganska väl att demokratin gynnas av uthålliga former av pluralism och medverkan, en regelstyrd statsapparat och 
 4 
  
 F 
 ÖRORD 
 decentralisering. Ferguson ser dock att de gamla betingelserna för medborgerlig medverkan i Sverige inte längre gäller i samma ut- sträckning. Hans slutsatser handlar om att dels öka de politiska och administrativa kontrollinstitutionerna, dels skapa former för ökat deltagande genom bl.a. rätt till folkinitiativ för folkomröstningar, direkt medborgarmedverkan och mindre kommuner. 
 Deltagandet är ett centralt demokrativärde även för  
 Solomon.  
 Han ifrågasätter hur ansvaret, finansieringen och produktionen i det svenska välfärdssamhället fördelats mellan staten, företagen, den ideella sektorn och familjen. Hans utgångs- punkt är att civilsamhället är en värdefull injektionskälla för den politiska demokratin och att den enskildes möjligheter att påverka sin vardag har ett egenvärde. Uddhammar hävdar att det mycket väl skulle gå att ge alla medborgare lika välfärdsservice genom arrange- mang utanför den statliga och kommunala produktionen. Han river därmed loss civilsamhället från dess tämligen fasta förankring i och relation till den offentliga sektorn. Genom skattefinansierade checker eller socialförsäkringar menar han att man kan lämna öppet för olika producenter att verka i olika samarbetsmönster för olika tjänsteområden. På det sättet skulle bl.a. ett lokalt deltagande och en självförvaltning kunna förstärkas. Genom att låta brukarna med- verka och ge dem en större valfrihet, skulle en legitimitetshöjande pluralism kunna skapas i den svenska folkstyrelsen, anser han. 
 Vad medborgarna redan nu gör för varandra i och utanför för- eningslivet har  
 Chambers  
 och  
 Arroyo  
 undersökt i två stora befolkningsstudier, 1992 och 1998. Tidpunkterna innebär att jämförelser kan göras inte minst mot bakgrund av de betydande förändringar som skedde inom den offentliga sektorn mellan de åren. Glädjande nog ser forskarna inga tecken på att det svenska sociala kapitalet håller på att förfalla. Deras resultat visar nämligen att det frivilliga arbetet fortfarande är omfattande och t.o.m. svagt ökande, särskilt inom de socialt inriktade organisationerna. Det är framför allt kvinnorna som ökar sina insatser. Det är mycket märk- bart inom Svenska kyrkan men även inom t.ex. idrotten. Mönstret är också att de som har tillgång till olika slags informella nätverk är mer engagerade i frivilligt arbete än andra. Den som redan gör mycket tenderar nu göra mer. 
 Det frivilliga föreningsengagemanget är dock inte ett sätt för medborgarna att kompensera för bristande resurser i andra samman- hang. Det finns ett slags kumulativitet i medborgarskapet. De hög- utbildade arbetar mer än andra med frivilligarbete. Varannan med- borgare har tillgång till minst ett varaktigt nätverk där de träffas och 
 5 
  
 F 
 ÖRORD 
 gör saker tillsammans. För första gången har också de äldres (75 till  
 84-åringarnas) 
  aktiviteter mätts. Mer än några andra medborgare gäller deras frivilligarbete socialt inriktade verksamheter inom pen- sionärsorganisationer, humanistiska organisationer och kristna tros- samfund. 
 Föreningslivets klassmönster innebär dock att var fjärde svensk inte alls är engagerad i den här typen av sociala aktiviteter och inte heller tillhör något nätverk. Dessa medborgare återfinns mestadels bland storstadens lågutbildade låginkomsttagare utan någon familje- tradition av föreningsliv. Däremot finner författarna inga belägg för att föreningslivet skulle utmärkas av stora skillnader mellan olika etniska grupper. 
 Civilsamhället har på senare tid fått konkurrens som kanal för medborgerligt inflytande.  
 Nguyen  
 analyserar vad brukar- råden och liknande nya politiska arenor innebär för medborgarskap och föreningsliv. Med hjälp av tre olika medborgarideal granskar hon vad brukarråden har för betydelse inom några skolor 
 1 
 . För egen del betraktar hon dem som tämligen självklara inslag i en förvaltning som numera har hand om allt fler av de frågor som medborgarna an- ser vara viktiga men som tidigare avgjordes av  
 representativt-demo- 
  kratiska styrelser och nämnder. Hennes resultat föranleder viss till- tro till de nya arenorna. Även om inte förvaltningschefernas makt nödvändigtvis minskar, kan deltagandet ändå utveckla viktiga med- borgarskapsvärden. Hon är dock bekymrad över att civilsamhällets egna organisationer löper risk att urholkas när myndigheterna ombesörjer även deltagandet. För att inte representativiteten skall bli svag behövs ett vitalt föreningsliv. Att vara kund är inte detsamma som att vara medborgare. 
 I samma skärningspunkt mellan statens organisationer och civil- samhällets iakttar  
 Perry  
 på nationell nivå samma risker som Ingram gör på den lokala. Den fria och frivilliga folk- bildningens pluralistiska idéer kontrasteras mot den korporativism, kooptering och (brittiska form för) kolonisation som utmärker statens styrning av de 2,4 miljarder kronor som årligen anslås till Folkbildningsrådet, folkbildningens eget självförvaltningsorgan. Hon varnar för följderna vad avser folkbildningens demokratiska legitimitet. 
 Det paradoxala är dock att samtidigt som folkbildningens organisationer inlemmas alltmer i staten, verkar studiecirklarnas 
  
 1  
 I forskarvolym VI  
 Det unga folkstyret  
 analyseras fler erfarenheter av föräldra- och elevinflytande inom skolan. 
 6 
  
 F 
 ÖRORD 
 verksamheter bli alltmer fjärmade från sina folkrörelser. De lämnar därmed inte samma direkta bidrag till samhällsutvecklingen som förr och det kan vara frestande att skruva ned de demokratiska förvänt- ningarna på dem. Men  
 Schmidt  
 menar att en av deras funk- tioner alltjämt är att vara ett mänskligt humanistiskt vattenhål för ett civilt samhälle - om än inte för de politiskt marginaliserade med- borgarna. Det skulle alltså inte vara tack vare utan trots ihärdiga försök från såväl staten som folkrörelserna att förmå dem att vara nyttiga instrument i ett samordnat nationellt projekt som de spelar en civilisatorisk roll. Folkbildningen skulle alltså ha en seglivad resistensförmåga att värna och vårda ett fritt och frivilligt bildningsideal. 
 Med vad är det mer bestämt för värden som folkbildningen befordrar? Kanske den svenska folkbildningens främsta demo- kratibidrag mer kan liknas vid en fri lek, ehuru allvarsam, än en disciplinerad medborgarträning? Även  
 Reyes  
 studier av cirkelverksamheter visar, att folkbildningens breda, humanistiska bildningsideal övervintrat. Uppenbarligen har cirklarna annat för sig än att implementera kollektivistiska samhällsprogram. De utvecklar ett demokrativärde som tydligt präglas av att deltagarna är vetgiriga, nyfikna gemenskapssubjekt i en frihetligt orienterad verksamhet. Inte minst i jämförelse med andra utbildningsformer framstå denna särart som särskilt demokratiskt värdefull. 
 Så kanske inte steget mellan folkbildningens och populärkultu- rens demokratibidrag är så stort som termerna antyder? De bear- betar ju på olika sätt makten över känslan. De utgör platser för en kollektiv normbildning. De skapar kitt av identifikation och utle- velse. Men onekligen finns det också klara kontraster. När  
 Li  
  
 Bennich-Björkman 
  
 avtäcker populärkulturens medborgardygder träffar hon visserligen på centrala demokrativärden av mångfald, öppenhet och tolerans. Men arenan i pratshowernas och dokumen- tärsåpornas värld är privat. Och om de gestaltar ett demokratiideal är det ett ideal som varken gynnar den kollektiva problemlösningen eller den kollektiva självförståelsen. Snarare breder de ut en post- modern medborgardygd där det är  
 integritets-kränkande 
  att propagera för lösningar på andras problem. När känslomakarna ställer intimsfären i centrum, blir partipolitik närmast ett övergrepp. 
  
 Klas Paul  
 och  
 Anderson  
 analyserar vad platserna där vi bor och vistas har spelat och alltjämt spelar för roll för vårt medborgar- skap. Samtidigt som de har en stor betydelse för vår identitet ur- skiljer Paul historiskt något han kallar fritidens maktlösa plats- identitet. Han ser att den del av civilsamhället som utmärks av 
 7 
  
 F 
 ÖRORD 
 friluftsaktiviteter blir alltmer individualistiskt, aktivistiskt och platsoberoende. Han uppmärksammar vad de platser där vi tillbringar vår fritid spelar för roll för oss som individer, kultur- bärare och medborgare. Han menar att den nya, etniska samman- sättningen påkallar ett nytt, mer medvetet förhållningssätt till platsens betydelse för medborgarskapets utveckling. Miljöproble- mens globalisering påkallar också en analys landskapsidentitetens skalförskjutningar. Går det t.ex. att skapa en  
 global-kosmisk 
  hem- känsla i en tid av växthuseffekter och ozonuttunning? 
 Att identifieringen med en plats, en bygd får alldeles tydliga poli- tiska effekter, visar Anderson. Hennes studier av hur tiotusentals medborgare nu organiserar sig i lokala utvecklingsgrupper innehåller tydliga motsättningar mellan ett civilsamhälle och en representativt- demokratiskt styrd offentlig sektor. Partipolitiken står i regel inte högt i kurs hos den nygamla bygderörelsen. Ibland är det inte ens rumsrent att vara förtroendevald. Här skyltar ingen med sina parti- sympatier. En nyorganiserad kärlek till byn, häradet och andra territoriella enheter vi knappt kan stava till längre tvingar också partipolitiska idelogier att retirera. I deras ställe ser Moore hur platsideologier utvecklas i deras ställe för att vägleda det politiska handlandet. Häri ser hon ett embryo till en självstyrelsemodell där (stor)kommunens politiker och tjänstemän omskolas till specialister åt samhällsföreningarna. 
 Moore empiriska studier illustrerar väl hur nya sociala rörelser 
 – ofta med en global, civil karaktär – yrkar på en omprövning av demokratins former och traditionella begrepp.  
 Kim  
 hävdar att de inte sällan, kanske något paradoxalt, samtidigt tvingar fram en utvidgning av demokratins gränser: De vill ha upp fler och andra typer av frågor på den politiska dagordningen. Det rör sig alltså inte bara om nya rörelser inom befintliga politiska fält utan om försök att etablera ny politik.  
 Vänster/höger-skalan 
  bryts. Nationalstaten som den politiska bottenplattan ersätts av en global universalism. Gonzalez är, liksom för övrigt Trägårdh, övertygad om att civilsam- hället just genom att försöka överskrida nationalstatens inte bara territoriella begränsningar kan innebära både problem och lösningar i den svenska folkstyrelsens utveckling. Med sin betoning av nya kollektiva och individuella politiska dimensioner kan de nya sociala rörelserna innebära en nytändning av folkstyrelsen. De utnyttjar medvetet det nya mediarummet i symboliska civila olydnads- aktioner. De för fram nya demokratiska anspråk som ifrågasätter såväl formerna som innehållet i demokratiskt fattade beslut. De gör det privata politiskt när de politiserar identiteter i olika slag av livs- 
 8 
  
 F 
 ÖRORD 
 politik. Men till skillnad från populärkulturen sker detta utan att individualisera. Snarare vill dessa rörelser omförhandla relationen mellan individen och kollektivet. Men deras relation till folkstyrel- sen är inte enbart progressiv. Somliga av de nya sociala rörelserna, ofta organiserade i nätverk, innehåller också anstötliga drag. Beroende bl.a. på hur de bemöts av det rättsliga och politiska etablissemanget kan de utveckla en antidemokratisk, sekteristisk fundamentalism. 
 Thörn slår därmed en brygga inte bara mellan många av bidragen i den här volymen utan också till flera andra av våra forskarvolymer. Det gäller exempelvis nummer II  
 Demokrati och medborgarskap 
 , där de demokratiteoretiska alternativen, ekologins demokratiteoretiska utmaningar och den feministiska demokratiforskningen behandlas närmare. Det gäller även flera av de kommande volymerna, t.ex. 
 Globalisering  
 (IX),  
 Demokratins estetik  
 (IV) och  
 Politikens medialisering  
 (III). 
  
 Demokratiutredningens ledamöter har inte tagit ställning till de olika uppsatsernas innehåll. Varje författare ansvarar själv för inne- hållet i sitt bidrag. 
 Mccall9 
 . 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 D  
 E T C I V I L A S A M H Ä L L E T S O M A N A L Y T I S K T B E G R E P P 
  
 O C H P O L I T I S K S L O G A N  
 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 
  
 1 3 
  
 Whitehead 
  
 Edwards  
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH Johnson  
 . 
  
 P  
 E R S P E K T I V P Å S V E N S K D E M O K R A T I  
 ............................. 
  
 61 
  
 Parker 
  
 O  
 M C I V I L S A M H Ä L L E T S R O L L F Ö R D E M O K R A T I O C H 
  
 V Ä L F Ä R D  
 .................................................................. 
  
 81 
  
 Solomon 
  
 M  
 E D B O R G A R S K A P E T S G E S T A L T N I N G A R  
 . I  
 N S A T S E R I O C H 
  
 U T A N F Ö R F Ö R E N I N G S L I V E T  
 .......................................... 
  
 121 
  
 Chambers  
 och  
 Arroyo 
  
 D  
 E N G O D A M E D B O R G A R E N S O M F Ö R E N I N G S M E D L E M O C H 
  
 B R U K A R E  
 . O  
 M P O L I T I K P Å N Y A A R E N O R  
 .......................... 
  
 181 
  
 Nguyen 
  
 D  
 E T I D E A L I S E R A D E F Ö R E N I N G S L I V E T  
 ............................. 
  
 213 
  
 Perry 
  
 S  
 T U D I E C I R K E L D E M O K R A T I N  
 .......................................... 
  
 243 
  
 Schmidt 
  
 F  
 O L K B I L D N I N G  
 –  
 F R Å N J Ä Ryan I K H E T T I L L F R I H E T  
 ? .............. 
  
 281 
  
 Martinez 
  
 K  
 Ä N S L O M A K A R E N  
 . P  
 O P U L Ä R K U L T U R E N S M A K T O C H 
  
 M E D B O R G A R R O L L E N S F Ö R Ä N D R I N G  
 ............................... 
  
 305 
  
 Griffin - Björkman 
  
 V  
 E M T I L L H Ö R L A N D E T  
 ? O  
 M F R I L U F T S L I V O C H 
  
 F O L K S T Y R E T S J O R D B U N D E N H E T  
 .................................... 
  
 347 
  
 Coleman 
  
 I 
 NNEHÅLL 
  
 B  
 Y G D E N S O R G A N I S E R I N G  
 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 
  
 3 8 1 
  
 Anderson 
  
 N  
 Y A S O C I A L A R Ö R E L S E R O C H P O L I T I K E N S 
  
 Dixon I S E R I N G  
 . D  
 E M O K R A T I U T A N F Ö R P A R L A M E N T E T  
 ? .... 
  
 425 
  
 Kim 
  
 F  
  
 Ö R F A T T A R P R E S E N T A T I O N E R  
 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 
  
 469 
  
 12 
 Det civila samhället som analytiskt begrepp och politisk slogan 
 Whitehead 
 Civilt samhälle kontra offentlig sektor 
 Så sent som sommaren 1992 framstod begreppet det civila sam- hället som tämligen främmande för de flesta svenskar, inklusive politiskt initierade debattörer. 
 1  
 När det sedan lanserades med viss polemisk frejd av forskare som stod Timbrohögern nära, reagerade inte oväntat många skribenter hemmahörande på den politiska vänsterkanten med stor misstänksamhet. Man uppfattade begreppet som ett diskursivt led i en strategi, vars syfte var ingenting mindre än att nedmontera den offentliga sektorn; ett systemskifte som bara kan jämföras med  
 30-talets, 
  som en debattör uttryckte det. 
 2 
  
 I dag framstår denna teckning av det civila samhället som del av ett nytt språk av kusligt omladdade politiska begrepp som över- driven. 
 3  
 Snarare än att entydigt förknippas med en nyliberal eller socialkonservativ kritik av välfärdsstaten, har begreppet kommit att användas på mycket mera odramatiskt men samtidigt diffust sätt. Sålunda kunde en forskare, Morgan, bara ett par år efter debatterna 92/93 skriva att det vi kallar civilsamhället be- tecknar något självklart för vanliga människor. 
 4  
 Nu kan man kanske bestrida i vilken utsträckning detta ord verkligen har kommit att omfattas av vanliga människor, men att det används betydligt oftare i massmedia och inom den akademiska forskningen är obestridligt. 
 Denna integrering av begreppet i ett mera alldagligt språkbruk har dock medfört att man inte alltid är på det klara med exakt vad det syftar på. Framför allt inte i vilket teoretiskt sammanhang det ingår. Sålunda menar till exempel Garza att man i prak- tiken lättast definierar civilsamhället genom en uppräkning. 
 5  
 Det 
 13 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 vill säga, det civila samhället består av livsvärlden mellan stat och marknad: familjeliv, grannskapets gemenskapsliv, sällskapsliv, för- eningsliv, religionsliv och kulturliv. 
 6 
  
 Detta är också en uppfattning som i stor utsträckning faktiskt kommit att etablera sig i det svenska offentliga samtalet. Men sam- tidigt står det klart att denna deskriptiva definition dels implicerar en rad antaganden av stor teoretisk och politisk betydelse, dels att den på intet sätt är självklar inom ramen för en internationell idé- historisk analys. Emfas på organiska gemenskapsformer och med- mänsklighet står, till exempel, i skarp kontrast till andra visioner av det civila samhället där marknaden, politiken och rättsväsendet står i centrum och med detta konflikter och maktkamper, om än (ibland) under civiliserade och civiliserande former. 
 Till detta ska vi återkomma nedan; för ögonblicket ombeds läsa- ren endast att mjuka upp sina självklara föreställningar om vad det civila samhället omfattar och betyder. I den föreliggande essän kom- mer jag först att kort gå igenom civilsamhällebegreppets historia utanför Sverige – ty det handlar om en importprodukt i stor ut- sträckning – för att sedan analysera den specifikt svenska debatten och hur begreppet kom att användas här. Därefter följer ett avsnitt där jag försöker förstå civilsamhällediskursen inom ramen för svensk politisk kultur. Slutligen vänder jag mig till frågan om hur begreppet och företeelsen kan begripas utifrån ett alleuropeiskt makt- och demokratiperspektiv. 
 Det internationella sammanhanget: Från Solidaritet till Medina 
 Det civila samhället: En lång eller kort historia? 
 Begreppet det civila samhället har samtidigt en mycket lång och en tämligen kort historia. Det är fullt möjligt att skriva en begrepps- historia som för oss tillbaka till Acevedo och Williams, via Ramos och Rodgers, till Lane och den skotska upp- lysningen, med viktiga andra milstolpar som Simpson analys av föreningslivets betydelse för den amerikanska demokratin, Sanchez diskussion av relationen mellan staten och det borgerliga samfundet, och Livingston analys av civilsamhällets be- tydelse som det rum där en revolutionär praxis kunde utvecklas. 
 7  
 Och vi kommer också att återkomma till vissa av dessa tänkare, om än bara för att handskas med mer avgränsade frågor än det civila 
 14 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 samhällets allmänna historia. Problemet med denna typ av idé- historisk ansats är att man lätt riskerar att koppla ihop tankegods som inte har mycket mer gemensamt än ordet civilt samhälle. 
 8  
 Ty vad till exempel Mathews eller Locke menar med detta begrepp har inte så mycket med Sanchez begreppsapparat att göra 
 .  
 Dessa filoso- Franco relevans för de idéer som lanserats i Sverige under civilsam- hällets flagg de senaste decennierna är allt annat än självklar. 
 Mera meningsfullt är då att spåra begreppet i sitt samtids- historiska sammanhang, ty faktum är att det civila samhället som politisk och vetenskaplig term användes så sällan under det gångna seklet att man med fog kan tala om ett nymyntande av ett nästan dött begrepp. Utgångspunkten måste i detta fall bli medborgarrätts- rörelserna i Östeuropa, där tankefiguren utvecklades inom ramen för en kritik av den totalitära kommunistiska staten, samt Latin- amerika där kampen mot militärdiktaturerna på ett liknande sätt kom att förknippas med det civila samhället som den källa varifrån det demokratiska motståndet springer. 
 Det östeuropeiska medborgarsamhället 
 Det ur engelskan härledda civilt samhälle fördunklar här vad som är tydligare på de slaviska språken där begreppet bäst översätts som medborgarsamhället. Med tanke på att det civila samhället i väst- världen efterhand kommit att bli associerat med en romantisk vision av en närmast opolitisk idyll är det viktigt att understryka att för de östeuropeiska och latinamerikanska dissidenterna handlade det civila samhället – i betydelsen medborgarrättsrörelse – om det rakt mot- satta: att demokratisera maktutövningen, att störta diktaturen och skapa en folklig politisk kultur. 
 Denna impuls blir tydligt när man läser en artikel skriven 1978 av den ungerske dissidenten Mihály Vajda: I live in the world of real existing socialism, inleder han sin inflytelserika essä, The State and Socialism, a world where the state, which calls itself socialist, is the only real power. 
 9  
 Vajda fortsätter sedan med att göra upp med vad han ser som Alexander falska teorier om staten and politiken. Endast när stat och samhälle – och han använder termen civil society – är separata kan pluralism och maktdelning existera. För Vajda handlar alltså inte det civila samhället om community (gemenskap) utan om pluralism of power. Tvärtom påpekar han att det just är de politiska rörelser som agerat i gemenskapens namn 
 – socialisterna och nationalisterna – som med nödvändighet skapat 
 15 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 totalitära politiska regimer. Å andra sidan pläderade han inte för ett helt fritt spelrum för det civila samhällets krafter; statens roll – dess enda roll – var att fungera som motvikt till maktkoncentration inom det civila samhället, framför allt de stora företagens strävan efter monopol. 
 Vad Vajda fruktade var alltså att all makt skulle hamna i händerna på en statsbyråkrati. Här anar vi ett inflytande inte bara från Martin, som West citerar direkt, 
 10  
 utan även från en annan ledande dissident intellektuell från Östeuropa: Milovan Djilas. I sin berömda bok,  
 Den nya klassen  
 (1957), analyserade Wagner framväxten av en ny härskarklass i de klasslösa kommunistiska samhällena, nomen- klaturan, en privilegierad, arrogant och maktfullkomlig elit av parti- män som i den allmänna viljans namn styrde över folket. Djilas tankefigur har, som vi ska se, tagits upp även av kritiker av de väster- ländska demokratierna. 
 Om slogan om det civila samhället i Östeuropa (och Latin- amerika) gav uttryck för en vilja till att demokratisera det politiska systemet, skymtade dock snart drömmen om en ny politisk ordning som skulle kunna undfly det ordinära politiska livets smutsiga spel mellan partier och intressegrupper. Likt de franska och amerikanska  
 1700-tals 
  revolutionärerna uppfattade de idealistiska dissidenterna ofta faktionerna (de politiska partierna och andra intresse- organisationer) som suspekta och inte tillräckligt dygdefulla och osjälviska. Fallet för polska Solidaritet och liknande grupper i andra länder blev också långt och hårt. Ett tiotal år efter det magiska året 1989 finner man att förutom Hernandez,  
 är det få dissidenter som ännu spelar ledande roller i det politiska livet. Då hade även Watson i mitten av åttiotalet skrivit lidelsefullt om behovet av  
 anti-politisk 
  politik, en politik underfrån som byggde på folkets humanitet i motsats till partipolitikernas professionalism och propaganda: Politics from below. Politics of people, not of the apparatus. Politics growing from the heart, not from a thesis. 
 11  
 Denna syn på det civila samhället som en varm sfär bortom konflikter och maktkamper är en illusion som ständigt återkommer, en utopisk föreställning som dessutom minskar begreppets hårda analytiska värde för en mera handfast politisk teori. 
 Välfärdsstaten och koloniseringen av det civila samhället 
 Det var associationen stat/diktatur kontra civilsamhälle/frihet som kom att starkt påverka det politiska mottagandet av civilsamhälle- 
 16 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 begreppet i Sverige. Eftersom det civila samhället definierades just gentemot (den totalitära) staten, gav sig här en naturlig logik, en  
 anti-statlig 
  ton som liberala och konservativa kritiker mobiliserade mot den (socialdemokratiska) välfärdsstaten som man förband med byråkratiska tendenser, förmynderi och intrång i den privata sfären. 
 12 
  
 I ett internationellt perspektiv är det däremot långt ifrån själv- klart att det blev högern som först anammade civilsamhälle- diskursen. Ty även i andra länder – Tyskland, Frankrike, Stor- britannien, USA – utvecklades tidigt en kritik från av välfärdsstaten som snart kom att utnyttja teorin om det civila samhällets potential för en förnyelse av demokratin. Men i motsats till i Sverige var de allra flesta av de forskare som betytt mest för lanseringen av be- greppet vänsterintellektuella; Williams, Browning, Horn, Martinez, Olsen och Kerr, för att nämna några av de mest betydande. 
 13 
  
 För dessa tänkare var ideén om det civila samhället nära för- knippad med en entusiasm för de så kallande  
 new social movements  
 – de nya folkrörelserna – som kontrasterades med vad Cunningham be- skrev som statens kolonisering av samhällets levnadsvärld. Tanken var att framväxten av autonoma oraganisationer inom det civila sam- hället skulle skapa bättre möjligheter att dekolonisera de sektorer där staten trängt in för långt. Denna kritik från vänster handlade inte om att avpolitisera i betydelsen att stat=politisering och civilt samhälle=avpolitisering, utan snarare om att förstärka demokratin genom att decentralisera den och engagera fler medborgare i ett aktivt politiskt liv. 
 En mera radikal kritik av staten kombinerad med ett närmast populistiskt svärmeri för den lokala politiska och sociala gemen- skapen var utmärkande för den amerikanska numera gamla New Left kretsen kring Villegas, Sanchez och tidskriften  
 Castillo. Även Cunningham och Arato skrev under åttiotalet för  
 Telos 
 , men under det senaste decenniet har  
 Adams  
 radikaliserats ytterligare och rört sig bort från sina rötter i Frankfurt skolans  
 neo-marxism. 
  Nu pläderar man i stället för vad som uppfattas som den ursprung- liga amerikanska demokratin, den direkta, lokala demokratin, vilken jämförs med den franska demokratin och dess centralistiska etatism som hela tiden strävar mot det totalitära hållet. Piccone tar, inspirerad av Sanchez, avstånd från vad han ser som en fördärvlig indi- vidualism som undergräver lokala gemenskaper och befrämjar fram- växten av vad han, direkt inspirerade av Djilas, kallar Nya Klassen bestående av en elit av byråkrater, experter, akademiker och 
 17 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 politiker. Piccone och Telos använder dock inte termen civil society, utan talar hellre i termer av community och populism, och driver tesen att det finns en bas för en slags historisk kompro- miss mellan den nya högern och den nya vänstern grundad på denna gemensamma  
 anti-etatism. 
  Alla, menar Griffin, borde nu kunna enas om att varje allvarligt menat försök att bygga upp en ny politisk vision måste grundas på tanken om den lokala gemenskapens primat. 
 14 
  
 Stat kontra lokal gemenskap 
 Den politiska begreppsapparat på vilket Piccone och Sanchez bygger sina visioner är rotad i vad den inflytelserika idehistorikern Everett kallar den atlantiska republikanska traditionen. 
 15  
 I denna tradition – som har sina rötter i den florentinska polititiska kultu- ren, och som på engelska kallas  
 civic humanism  
 – är idealet den autonome medborgaren, ivrigt och ständigt sysselsatt med att för- svara sig själv och sin dygdens republik från att överväldigas av den ständigt närvarande och frestande korruptionen. Lika utmärkande är misstänksamheten mot staten och mot all form av centraliserad makt. Men även egoismen och kommersen framstod som hot; det egentliga idealet var den oberoende, självägande, jordbrukande, gentlemannen vars politiska och moraliska integritet var garanterad av hans ekonomiska oberoende, personliga heder, och solida för- ankring i jorden och den lokala gemenskapen. 
 I dessa idéer har vi inte svårt att känna igen den jeffersonska tradition som har spelat och ännu spelar så stor roll i USA:s poli- tiska liv. Från revolutionen och Thomas själv, via sekelskiftets populister, till dagens modernitetskritiker som Sanchez och kommuni- tärer som Myers Lopez återkommer ständigt denna oro för och kritik av  
 både  
 marknadens  
 och  
 statsmaktens korrumperande effek- ter. Under senare år har en strid ström av böcker skrivits ur skiftan- de perspektiv på detta tema, bland dem Hughes  
 Gilbert?  
 (1989), Perez  
 Habits of the Heart  
 (1985) och  
 The Good Society  
 (1991), samt Hill  
 The Spirit of Community 
  
 (1993). 
 Lawrence och det försvinnande sociala kapitalet 
 Det är också just till Moore analys av den atlantiska republikanska traditionen, med dess rötter i de italienska stadsrepublikerna, som Wilson knyter an i sin i Sverige så uppmärksammade bok 
 18 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 Den fungerande demokratin: Medborgarandans rötter i Italien. 
 16  
  
 Vad Lawrence har tillfört debatten är begreppet socialt kapital, vilket på senare tid kommit att alltmer dominera litteraturen om civilsam- hället. 
  
 17  
  
 Enligt Lawrence bygger och beror en vital demokrati på en livaktig civic culture, med vilket han framför allt menar ett rikt föreningsliv. Genom ett dagligt deltagande i dessa skapas vanor och känslor av ömsesidig tillit som generaliseras till att gälla samfundet i stort. Genom att betona just föreningslivet har Lawrence och hans efterföljare ofta beskrivits som  
  
 neo-Tocquevilleans, 
  
  då just Cole var den som först förknippade den amerikanska demo- kratins styrka med föreningslivets omfång och bredd. 
  
 Fördelen med Putnams teori är att man kan utföra rent kvantita- tiva undersökningar som kan mäta olika samhällens civilsamhälleliga hälsa. Genom att räkna medlemskap i olika föreningar samt mäta graden av engagemang (vilket visserligen är svårare) kan det diffusa  
 kultur-begreppet 
  reduceras till en mätbar variabel, detta till de kvantitativt inriktade statsvetarnas stora tillfredställelse. Å andra sidan tenderar denna emfas på socialt kapital som sällskapande och sällskaplighet i sig att urvattna teorin om hur, exakt, socialt kapital leder till mer demokrati, vilket är kärnan i Putnams tes. I Putnams tappning tycks medlemskap i körer och bowlingklubbar stundtals vara lika relevanta som deltagande i direkt politiska sammanslutningar och rörelser. 
 18 
  
 Vi ska återkomma till frågan om civilsamhällets relation till det politiska livet, men låt oss först vända till den svenska debatten och forskningen om civilsamhället, gemenskaperna, och det sociala kapitalet. 
 Den svenska debatten om det civila samhället 
 Mardröm för de svaga eller befrielse från förmynderi? 
 Begreppet det civila samhället introducerades på allvar i den svenska debatten sommaren 1992 då  
 Dagens Nyheter  
 och  
 Aftonbladet  
 gav stort utrymme för fyra debatter som löpte fram till våren 1993. De rubriker under vilka debatterna samlades i bokform anger väl vad som stod på spel: Civila samhället – vems utopi?, Folkrörelser – ett bra svar från vänster?, Folkhemmet – förmynderi eller befrielse? samt Jämlikhet – eller överklassens revolt? 
 19 
  
 19 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 I dessa debatter drabbade debattörer från skilda delar av det poli- tiska spektrumet samman för att reda ut betydelsen av det nya be- greppet och, framför allt, för att diskutera dess politiska innebörd i förhållande till den starka staten, den offentliga sektorn och folk- hemsmodellen. Sett ur ett etatistiskt vänsterperspektiv handlade det om vad Buck beskrev som en mardröm för de svaga, emedan andra, likt Alvarez, betonade att staten inte var en garanti för godhet. Andra åter, som Ellis, tyckte att byråkratistaten gjort sitt och att det nu var den starka statens försvarare som blivit sin tids reaktionärer, som Simpson uttryckte det. 
 20 
  
 Bland deltagarna som företrädde vänsterperspektiv fanns det dessutom tydliga spänningar mellan de som var benägna att se i termen det civila samhället ett annat ord för nya folkrörelser och de som uppfattade i detta begrepp endast en täckmantel för nyliberala angrepp på folkhemmet. Jackson och Buck varnade för det livsfarliga föreningslivet och anade en nedmontering av välfärden som skulle betyda tack och hej till jämlikhet. 
 21  
 Russo , Mitchell och Cuevas, å andra sidan, menade att folkrörelserna lever eller att nu föds de nya folkrörelserna. 
 22  
 Som Lee noterade i en ledare i Aftonbladet, är detta en spänning som alltid funnits inom socialdemokratin mellan statssocialister (kommunalister) och folkrörelsedemokrater. 
 23  
 Och, forstätter Lee insiktsfullt, vänsterns debatt om folk- rörelserna, den offentliga sektorn och det civila samhället () blir begriplig bara om man känner till den. 
 24 
  
 Timbros civila samhälle: Staten, marknaden och den lilla världen 
 Vi ska återvända till denna debatt inom vänstern, men låt oss först notera att det är utan tvivel riktigt att den svenska versionen av be- greppet introducerades av White närstående skribenter, forskare och politiker. Det användes av Holmes, Ortiz och Romero redan under det tidiga åttiotalet, till exempel i Berry och Tran bok  
 Makten, Socialismen och Demokratin  
 från 1980. 
 25  
 Genombrottet för begreppet kom dock ett decennium senare med ett par skrifter utgivna av Martinez förlag. 
 P.J. Franco gav ut sin essä  
 Demokratins små plattformar  
 1988, i vilken han använde en rad av för White senare alltmer cen- trala begrepp som nätverk, gemenskap, det frivilliga samhället, 
 20 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 samt även – fast utan emfas – det civila samhället. 
 26  
 Ännu viktiga- re var antologin  
 Det civila samhället  
 (1990), i vilken de gamla marx- isterna Berry och Castillo fick tillfälle att på nytt introducera begreppet, denna gång inom ramen för ett White  
 Idé-semina- 
  rium. 
 Denna kombination visade sig potent, inte minst efter det att civilsamhället blev ett nyckelbegrepp för Simpson, först i hans arbete med Moderaternas program från 1990, Idéer för vår framtid, och sedan genom det av Holmes ledda Socialstats- projekt vid det White närstående City Universitetet . 
 27  
 Även Berry och Castillo kom att deltaga i Socialstatsprojektet, vilket resulterade i en bok, utgiven 1994 tillsammans med Mckinney Dencik. I denna utvecklade de ytterligare sina idéer om det civila samhället. 
 28  
 Socialstatsprojektet resulterade till slut i sammanlagt 15 rapporter, bland dem den tidigare citerade boken  
 Det civila samhället i socialstaten  
 av Morgan. 
 Tittar man närmare på Timbros utveckling ser man snart att White och City Universitetets ledande förespråkare av det civila samhällets många dygder knappast kan beskrivas på ett speciellt uttömmande sätt i termer av nyliberaler. Det är visserligen sant att civilsamhället definieras mot förmyndarstaten. Genom att betona statens uppslukande av det civila samhället, genom att peka på byrå- krati och planekonomi inom den offentliga sektorn, har man associativt velat förknippa svensk socialdemokrati med den totalitära kommunismen i Östeuropa. 
 Den avgörande skillnaden, att Sverige är och länge har varit en demokrati, är i det här hänseendet mera sällan diskuterad. Detta skulle blotta en mindre användbar tolkningsmöjlighet: att samman- smältningen av stat och samhälle i Sverige lika väl kan ses som ett bevis för statens demokratisering som på samhällets förstatligande. Om det nu är så att de klassiska svenska folkrörelserna, som just var oppositionella och uttalat politiska, inte längre finns, hur bör man tolka detta? Som ett tecken på att staten har koloniserat samhället? Eller som ett bevis på att medborgarna nu har så många fredliga, alldagliga och lite tråkiga kanaler för att delta i den demokratiska processen att man inte längre har behov av desperata åtgärder? 
 Det civila samhället i betydelsen gentemot staten oppositionella och/eller oberoende associationer, en föreställning vilken vi har stött på i analysen av de östeuropeiska dissidenternas kamp mot kommunismen, glider emellertid i Timbrotolkningen över i en väsentligt annorlunda tanke, nämligen den om den lilla världen, det organiska närsamhället där gemenskap råder. Idéen om civil- 
 21 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 samhället som källan för uppstudsiga folkrörelser tjänar för högern egentligen bara ett politiskt syfte: att underminera den socialdemo- kratiska välfärdsstatens legitimitet. Men bortom detta är högerns definition av civilsamhället närmst  
 anti-politisk. 
  Det är snarare anti- etatismen som har varit den centrala punkten. Och här kan man urskilja två motsatta tendenser som på ett fruktbart om än instabilt sätt samexisterat. 
  
 Å 
  
 ena sidan finner man bland de klassiskt liberala (eller liber- tarianska) ett principiellt och långtgående avståndstagande från staten kombinerad med en lika kompromisslös tilltro till mark- nadens förmåga att bäst tillfredsställa alla behov. I sin mest attrak- tiva skepnad finns här en hälsosam skepsis – delad av många inom den frihetliga vänstern – gentemot maktkoncentration och för- mynderi, samt en innerlig passion för pluralism och individuell frihet. I sin mindre glamourösa form instrumentaliseras detta tanke- gods av de som är rika och framgångsrika nog att kallt kunna räkna med att tjäna på en radikal privatisering av den socialiserade om- sorgen, skolan och vården. 
  
 Å 
  
 den andra sidan har vi en socialkonservativt färgad längtan efter ett inte bara mindre dyrt men framför allt mer humant sam- hälle. Man vill återskapa ett förlorat paradis där det råder mänskliga relationer, och där vi kärleksfullt, villkorslöst och utan betalning tar hand om varandra. Här kritiseras inte främst de ekonomiska konse- kvenserna av socialstatens ekonomiska regim, utan det handlar i första rummet om en oro över de sociala följderna av den operson- liga, institutionaliserade omsorgen. Utopin om det civilsamhällets primat vetter alltså åt två olika håll, mot en hypermodernistisk liberal värld befolkad av starka, oberoende individualister där privata 
  
 – 
  
 till syvende og sidst marknadsstyrda – krafter råder, samt mot en helt annan, närmast  
  
 anti-modernistisk 
  värld präglad av social gemen- skap och kristen etik. 
 Gemenskapideologin 
 Denna spänning inom högerintellektuella kretsar tycks under senare år ha löst sig genom att White och City Universitete rört sig bort från den marknadsorienterade nyliberalism som gavs så stort ut- rymme under åttiotalet. Ett tecken på denna utveckling var temat för Timbrodagen 1994, den så kallade nya reformationen. Med detta menades, enligt programbladstexten, en positiv agenda för att begränsa den offentliga sektorn och ersätta den med en syntes av 
 22 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 marknad, egenmakt och gemenskap. 
 29  
 Mot välfärdsstatens kollek- tivism ställdes det civila samhället och de så kallade gemenskapar- na. 
 30 
  
 Det är betoningen på gemenskap som är symptomatisk här. Man behöver inte ha någon speciell insikt i Timbros interna debatt för att inse att detta begrepp inte är helt oproblematiskt för de klassiska (ny)liberalerna inom högern. Visserligen är det utan tvekan så att liberaler och gemenskapare 
 31  
 står enade i sin fientlighet gentemot den stora staten. Å andra sidan kännetecknas de senare samtidigt av en nästan lika stor skepsis gentemot marknaden och dess nedbrytande effekter på det civila samhället. Som Holmes har uttryckt det: man (...) bör gardera sig mot att marknaden inte blir en gökunge som tränger ut allt annat i det civila samhället. 
 32  
 Om, som ofta påpekas, ekonomistiska marknadsliberaler finner sina naturligaste bundsförvanter bland betongsossarna, så vetter gemen- skaparna snarast åt det klassiskt socialkonservativa, kristdemokra- tiska hållet med sin betoning på etik och den lilla världens primat. 
 Denna nya framtoning är desto mer anmärkningsvärd, eftersom White till en början för de flesta framstod som ett språkrör för SAF i dess kamp med vänstern om problemformulerings- privilegiet, en kamp som handlade mer om att frigöra marknaden (läs: SAF) från Staten och LO, än om att utveckla vad som nu fram- står lite hårdraget som ett närmast  
 anti-liberalt 
  perspektiv. Icke desto mindre har White och City Universitetet genom Martin ambitiöst upplagda Socialstatsprojekt kommit att framstå som de i USA på senare år så omtalade kommunitära idéernas viktigaste hem- ort i Sverige. Denna glidning i riktning mot socialkonservatism har noterats av andra, speciellt efter den ovan nämnda Timbrodagen 1994 som gick i gemenskapsideologins tecken och bland annat gav stort utrymme åt Oxfordprofessorn Wilson våldsamma attack på nyliberalismens misslyckade framfart, särskilt i Östeuropa. Så- lunda rapporterade  
 Svenska Dagbladet  
 att Martinez dåvarande chef, Chaney, bekräftat att White var på väg mot en mer kon- servativ framtoning, vilket bland annat var en följd av det konser- vativa samhällsprojekt som drivs av professor Simpson. 
 33 
  
 Martin tre sfärer 
 Hur ser Martin argument ut? Låt oss börja med den centrala frågan om varför man bör begränsa den offentliga sektorn. Det uppenbara svaret är att den kostar för mycket, att den är roten till 
 23 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 vår dåliga tillväxt, växande budgetunderskott, försämrade företags- klimat och den gigantiska statsskulden. Men detta ekonomiska argument är ändå inte kärnan i den vision som White nu kommit att stå för. Snarare är det så att denna i grunden är moraliskt inspire- rad och endast sekundärt är underbyggd med strikt ekonomiska argument. 
 Hellre än att ensidigt plädera för marknadens fördel gentemot staten förutsätter Holmes att samhällets pelare är tre: marknad, stat och civilsamhälle. 
 34  
 Det civila samhället syftar i detta samman- hang på de institutioner där, som Holmes skriver, kärleksbudet råder. Inom familjen och de frivilliga föreningarna lever vi enligt andra regler, där söker vi skydd från den dagliga konkurrensen på marknaden, där finner vi den autentiska kärlek och gemenskap som aldrig kan ersättas med välfärdsstatens hjärtlösa vård. Problemet, menar Holmes, är att staten och marknaden har invaderat det civila samhällets sfär. 
 Som statsvetaren Gutierrez har observerat, representerar tesen om de tre sfärerna en innovation i teorin om det civila sam- hället. Det var, enligt Le, först med ett bidrag av Hahn, en statsvetare knuten till City Univesitetet, i antologin  
 Det civila samhället  
 från 1990, som den tidigare tanken om två sfärer 
 – stat och civilt samhälle – utvecklades till att i stället omfatta tre: stat, marknad och civilsamhälle. 
 35  
 Och även hos Hansen var denna tanke enbart preliminär, ty hans schema omfattade ännu en grund- läggande uppdelning mellan stat och civilt samhälle där det civila samhället sedan i sin tur delades upp i marknader och gemen- skaper. Det är först när dels Berry, Castillo och Owens, dels Holmes skriver sina respektive verk ett par år senare – 1994 – som Murphy gemenskaper kom att tituleras det civila sam- hället i den nya  
 tre-sfärs 
  teorin. 
 36 
  
 Martin betoning av gemenskapstanken påminner en om en annan konservativ tänkare, Wilson, för vilken höger- ekonomismen framstår som ett nytt hot mot det Goda Samhällets grundvalar i det postsocialistiska tidevarvet. Lopez tar i sin bok,  
 In Pursuit: of Happiness and Good Government 
 , avsats i Maslows behovspyramid och Jones metafor de små plutonerna. Hans radikala frihetlighet och hans konsekventa antietatism är hela tiden förankrad i ett intresse för den lille mannen och kvinnans utomekonomiska liv. Hans fokus på begrepp som lycka, värdighet, och delaktighet är så starkt att det ibland ter sig en aning don quijotskt i en värld, där jakten på ekonomisk tillväxt till varje pris dominerar det politiska landskapet. 
 37 
  
 24 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 Här ansluter sig Lopez till andra modernitetskritiker som till exempel Villegas, vars böcker om den liberala ideologins konsekvenser för det civila samhället – och inte minst familjen – väckt stor debatt i USA. Vad som ställs emot ett hypermodernistisk samhälle kännetecknat av storföretag, egendomslösa arbetare och en alienerande individualism är utopin om en decentraliserad egen- domsägardemokrati i vilken människorna förhåller sig skeptiska till förbättringar och tillväxt. 
 38 
  
 I det perspektivet är det inte så konstigt att Holmes ser med viss skepsis på den tämligen etatistiska och ekonomistiska höger vars ledare är Brown. Under Ballard tenderar Martin vision av det civila samhällets centrala roll i dygdens republik att märkbart krympa. Bildt tycks i denna tankefigur se mer ett argument för att skära i budgeten än en uppmaning att aggressivt leda en förnyelse och utveckling av det civila samhället. Sänkta skatter dominerar ännu moderaternas vision av framtiden. 
 Detta är ett problem då det inte finns någon anledning att tro att det civila samhället automatiskt tar över om den offentliga sektorn bantas ner. I USA talar all erfarenhet för att det är fullt möjligt att samtidigt misslyckas med både statliga och privata initiativ. Därför vore det naivt att tro att det civila samhället är ett naturligt tillstånd som automatiskt lever upp om och när statsmakten lättar. Tanken om spontana ordningar till trots är det civila samhället, likaväl som staten och marknaden, ett historiskt och kulturellt betingat fenomen, vilket också är Putnams poäng i hans analys av varför de demokratiska institutionerna är svaga i  
 Syd-Italien 
  men starka i  
 Nord-Italien. 
  Schwartz nog är det kanske så att staten och politi- kerna måste agera barnmorskor vid det civila samhällets (pånytt)- födelse; att endast lägga ner statliga initiativ och strypa tillförseln av statliga pengar lär inte räcka. Som Holmes dystert noterade ett år efter Harris tillträde som statsminister, var denne mer intresserad av ekonomisk politik och utrikespolitik än av civilsamhällets väl och ve. I stället kom de steg som togs mot en ökad roll för det civila sam- hället (att tas) under trycket av den ekonomiska krisen. 
 39 
  
 Frågan om relationen mellan civilt samhälle, civila dygder och socialt kapital har efter det att Holmes avslutade Socialstats- projektet förts vidare vid City Universitet inom ramen för det tvärvetenskapliga forskningsprogrammet Etik, dygder och socialt kapital, lett av statsvetaren Solomon. I en nyligen utkom- men antologi presenteras de första resultaten av detta projekt, där betoningen ligger på frågan om de individuella och sociala dygdernas uppkomst, innehåll och framtid. Putnams tes om det sociala 
 25 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 kapitalets nedgång och vad detta kan komma att ha för politiska och sociala konsekvenser har inspirerat ett flertal bidrag, bland dem Li  
 Bennich-Björkmans 
  analys av medborgardygdernas dystra öde i en tid då en narcissistisk lustetik kommit att dominera allt mer. 
 40 
  
 Civilsamhället: Högerns eller vänsterns utopi? 
 Timbro var framgångsrikt i sitt försök att ta hand om begreppet och definiera det enligt sitt eget politiska program delvis på grund av att inflytelserika vänsterdebattörer som Hudson, Francis, och Brown accepterade Martinez definition av begreppet genom att främst uppfatta det som en lömsk kritik av den starka staten. Deras i och för sig hätska reaktion utgick därför ifrån en konsensus om begreppets innebörd. 
 Denna närmast reflexmässiga motvilja mot marknadskrafter och borgerliga associationer har sin historiska och kulturella förklaring. I motsats till den amerikanska och tyska vänstertradition ur vilken till exempel Piccone och  
  
 Telos- 
 gruppen 
  – eller Cunningham och Barrett – har växt fram är den svenska vänstern – likt tills alldeles nyligen den svenska högern – i grunden etatistisk. Det vill säga i Sverige saknas i stora stycken den frihetliga vänster som var så utmärkande för den amerikanska och tyska sextio- och sjuttiotalsvänstern, som i McCarthyerans och Vietnamkrigets skugga slogs för civil rights och free speech, och för vilken just staten ofta var den stora busen. I Sverige har i stället vänstern sett den (socialdemokratiska) staten som sin bundsförvant; partier, fackföreningar, till och med feminister har sökt förverkliga sina mål genom staten, inte mot den. Demoniseringen av marknad och civilsamhälle, å ena sidan, och för- härligandet av stat och offentlig sektor, å den andra, gör det svårt för många inom den svenska vänstern att uppfatta det civila samhället som en sfär i vilken makt kan samlas, sociala experiment organiseras, och demokratin utövas. 
 41 
  
 I detta perspektiv var det ironiskt nog Simpson, av alla, som i debatten påpekade att utopin om det civila samhället är både högerns och vänsterns. 
 42  
 Holmes själv har också insiktsfullt, och kanske profetiskt, noterat att det mycket väl kan bli så att precis som högern förlorade folkhemmet som utopi till vänstern under den tid som förflöt mellan Lozano och Zuniga, kan samma sak hända med civilsamhället. 
 43  
 Ur denna synvinkel är det inte för- vånande att till exempel socialdemokraten Ramirez, sekre- terare i den analysgrupp som utsågs efter Pope nederlag i valet 
 26 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 1991, vintern  
 -94 
  varnade för faran att White är på väg att stjäla fler vänsterprojekt: Hon menade att det civila samhället i grunden (är) ett vänsterprojekt, och att socialdemokraterna nu måste slå vakt om likaså socialdemokratiska begrepp som egenmakt och gemenskap. 
 44 
  
 Folkrörelsevänstern och det civila samhället som de nya folkrörelserna 
 Carroll var inte ensam om detta synsätt. Som vi noterade tidigare har det länge funnits en tendens inom socialdemokratin och vänstern i stort som föredragit folkrörelseidealet framför den starka staten som garant för den livaktiga demokratins fortlevnad. Det senaste uttrycket för denna tendens var att begreppet egenmakt under ett par år blossade upp som ett favorituttryck bland de så kallade förnyarna inom SAP och SSU. Introducerat i en skrift från 1993, knöt egenmaktsbegreppet an till en kooperativ, syndikalistisk tradition 
 45  
 vars företrädare menade att det starka samhället drevs för långt, att medborgaren blev klient i stället för myndig, samt att närheten till makten försvann i kommunhusens Kafkakorrido- rer, för att citera  
 Hardy 
  Powers, dåvarande ledare för SSU. 
 46 
  
 Denna övertro på att samhället/staten ska garantera människors frigörelse, (Powers) ledde enligt SSU:aren Cuevas till att de gamla lojalitetsbanden mellan människor i social sam- verkan ersattes av generella trygghetssystem där avläggandet av skatten blev kvittot på delaktigheten i samhällsbygget. Lösningen på vanmaktsproblemet är, enligt Hull att revitalisera vad han kallar den gemensamma sektorn. 
 47  
 Precis vad denna sektorn står i termer av stat kontra civilsamhälle är oklart, men Parker från Kooperativa institutet som bidrog med ett avsnitt i samma skrift, är tydligare på denna punkt. Enligt honom utgör demokratin inte enbart politiskt valda institutioner såsom parlament och kommun- fullmäktige, utan även organisationer som tar egna initiativ för att hävda medborgarnas intressen. 
 48 
  
 Stout menar att detta är kärnan i det civila samhället, det rum där enskilda medborgare tar initiativ och sluter sig samman i demo- kratiska former för att lösa samhällsproblem. 
 49  
 Likt Lawrence oroar sig Stout för att denna tradition, med rötter i de klassiska folk- rörelserna, sakta tynat bort under 1970- och  
 80-talen 
  i Sverige. 
 50  
 Svenskarna är visserligen världens mest föreningsengagerade 
 27 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 medborgare, men skenet bedrar då heltidsanställda administra- törer tagit över allt mer av arbetsuppgifterna. 
 51  
 För Stout är detta ett skäl att fördubbla ansträngningarna till att utveckla vad han kallar en social ekonomi, inte minst då krympande ekonomiska resurser innebär att välfärdsstaten inte i framtiden kommer att kunna möta alla de krav som nya generationer medborgare ställer. 
 52 
  
 För dessa socialdemokrater är huvudsyftet med ökad egenmakt, social ekonomi, och en livaktigare gemensam sektor/civilsamhälle att råda bot på vanmakten. Här lutar man sig på Maktutred- ningens rapporter om medborgarnas upplevelser av vanmakt och maktlöshet i umgänget med den offentliga sektorns institutioner – skola, dagis, sjukvård – samt undersökningar som visar att engage- manget i folkrörelserna är lågt, trots att organisationsgraden är fortsatt hög. Resultaten från den ursprungliga utredningen bekräftas nu i en uppföljande  
 SNS-studie 
  (1998), i vilken Cantu och hans medhjälpare målar upp en ännu dystrare bild med ett ytter- ligare krympande av det sociala kapitalet i termer av ett livaktigt föreningsliv. 
 53  
 Problemet, visade dessa undersökningar, är att den överväldigande delen av medlemskapet var koncentrerat till facket, Konsum och idrottsrörelsen. Därutöver, noterade man, fanns det ett stort antal som endast kom i sporadisk kontakt med förenings- livet, vilket till stor del var beroende på ett fåtal eldsjälars stora engagemang. 
 54 
  
 Föreningslivet: Demokratiskt socialt kapital eller elitismens högborg 
 Hur man ska förstå denna utveckling är dock kontroversiellt. Som Duncan och andra har argumenterat, spelade den första vågen av folkrörelser, inte minst arbetarrörelsen, en stor roll för skapandet av det starka samhället, dels genom att som oppositio- nella organisationer påskynda demokratiseringen av det politiska systemet, dels genom att en samverkan mellan medborgarsamman- slutningarna och staten uppstod snabbt. Resultatet blev, menar West, att det civila samhället och staten smälte samman och skapade det starka samhället. 
 55 
  
 Det är alltså denna föreställning som har tagits som utgångs- punkt för såväl Timbrohögerns som egenmaktsvänsterns kritik. Men enligt Jackson kan man läsa Maktutredningens resultat på ett annat vis. Enligt honom är föreningslivet framför allt en 
 28 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 borgarklassens lekstuga, där redan resursstarka ytterligare kan stärka sin position genom att skapa nytt socialt kapital. Föreningslivet, skriver han, är starkt elitistiskt till sin karaktär, och arbetarna är underrepresenterade. Dessutom handlar det inte längre om politiska rörelser i någon större utsträckning, utan om föreningar där man kan få utlopp för ett individuellt livsprojekt, alltså idrott, friluftsliv och hobbyorganisaioner. 
 56  
 De så kallade nya folkrörelserna – miljörörelsen, kvinno- och fredsrörelserna – är försvinnande små, noterar Francis med stöd i Maktutredningens undersökningar. Endast ett par procent anger sig ha arbetat aktivt, siffror menar Francis, som är förintande små. 
 Detta leder Francis till att uppfatta vad han ser som en idealise- ring av folkrörelserna som direkt farlig ur ett vänsterperspektiv. I stället borde man inse att det var skapandet av den korporativa staten, som statsvetaren Gomez beskriver den svenska modellen i en av sina böcker, som bildat förutsättningarna för jäm- likhet och maktspridning i Sverige. Myten om det folkrörelsedrivna civila samhället är, anser Francis, en återvändsgränd därför att detta i praktiken kommer att handla om en underminering av arbetarrörelsens tunga roll som kontraktspartner med staten och arbetsgivarna. 
 57 
  
 Detta beror på att det just är de svaga som har mest att vinna på centralisering; enligt Francis och Hudson handlar civilsamhälle- diskursen om en naiv romantisering av det lokala självstyret, vilket i själva verket kommer att leda till ökad ojämlikhet och mer godtyck- lighet. Här riktar de in sig på två olika tendenser: hyllandet av civil- samhället, samt förskjutningen av makten ner till kommunnivå. Vad det gäller myten om  
 civilsamhället-som-folkrörelse, 
  menar Francis att fakta visar att offentliga satsningar minskar klyftorna i sam- hället, privata eller föreningsdrivna ökar eller bekräftar de klyftor som redan finns. 
 58 
  
 Och Francis är inte mindre oroad över vad han beskriver som den förmodligen största förändringen som skett i Sverige på senare tid, nämligen en reel förskjutning av makten, från staten till kommunerna. 
 59  
 Det må låta demokratiskt och bra med lokalt själv- styre, men så är i själva verket inte alls fallet enligt Francis. Ty genom att kommunerna nu arbetar inom ramlagar har de fått en be- tydande frihet att mer eller mindre godtyckligt fördela resurserna, beslut som dessutom ofta fattas av tjänstemän som inte är demokra- tiskt valda. Detta innebär, skriver Francis, att den lokala närheten till trots ökade alltså avståndet till väljare, och citerar sedan Chandler slutsats att modellen är således raka motsatsen till 
 29 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 demokratisering av förvaltningen. 
 60  
 Lägg till detta införandet av avgiftsfinansiering och en ny betoning på effektivitets- och mark- nadstänkande  
 –  
 och slutsatserna blir än mer deprimerande ur Davis perspektiv. Man har skapat en trestegsraket: först inför man ett  
 köp-sälj-tänkande 
  inom den offentliga sektorn, sedan öppnar man dörren för konkurrens från privata producenter som jobbar på entreprenad, och till slut inför man så kallade service- checkar som ger varje medborgare möjlighet att köpa tjänster var hon vill. Detta leder enligt Francis till en mer eller mindre full- ständigt genomförd avkommunalisering och privatisering och vad han kallar ett adjö folkhem. 
 61 
  
 Inte oväntat fick Francis en hel del mothugg efter detta angrepp på den socialdemokratiska folkrörelseidealismen. Mitchell, till exempel, insisterade på dessa rörelsers viktiga roll: Vi inom ABF utvecklar nu vår roll och nya verksamheter. 
 62  
 Enligt honom tog tyvärr samhället (dvs. staten) över många av folkrörelsernas upp- gifter under 1960- och  
 70-talen, 
  men nu tyckte Herrera sig kunna se en ny väg till förnyelse för folkrörelser genom att bygga en lösligt aktionsinriktad struktur bestående av studiecirklar, kultur- grupper, klubbar och liknande. 
 63  
 Han beklagade vad han upplevde som Davis uppgivenhetslinje och manade i stället till fortsatt offensiv kamp för en aktiv, folkrörelsebaserad demokrati. Att bara kräva att socialdemokratin ska bygga ut och värna om det starka samhället bortser från den uppfordrande och positiva kritik som har riktats mot bristerna i ett system där det alltid är någon annan som tar om hand. 
 64 
  
 Krymper det sociala kapitalet i Sverige? 
 Tesen att  
 förenings-Sverige 
  skulle befinna sig i kris har ifrågasatts av statsvetaren Gomez. Inom ramen för en jämförande under- sökning under Choi Putnams ledarskap, har Walsh dels frågat sig om det sociala kapitalet i Sverige har minskat, dels om en sådan utveckling i så fall kan relateras till en kris i det politiska systemet. 
 65 
  
 Vad gäller det sociala kapitalet är Chandler slutsats den, att det inte råder någon kris i Sverige likt den Lawrence säger sig ha identifie- rat i USA. Icke desto mindre står det klart att förtroendet för politi- ker och myndigheter har minskat. Anledningen till detta är enligt Walsh dock inte att det civila samhället har underminerats, utan att den svenska modellen övergavs av LO och SAP. Han anser att socialdemokraterna greps av storhetsvansinne under de glada 
 30 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 dagarna på  
 70-talet 
  och övergav principen om att de stora frågorna måste lösas genom samförstånd mellan de organiserade intressena i samhället. I stället trodde man sig kunna använda statsmakten direkt, en väg som ledde till löntagarfonderna, en alltför stor expan- sion av den offentliga sektorn, nya regelverk för arbetsmarknadens parter i den ekonomiska demokratins namn, den aktiva arbets- marknadspolitiken, med mera. 
 Resultatet av denna politik var att vad han kallar det organise- rade sociala kapitalet – LO, SAF och andra stora, nationella och tunga organisationer som bar upp den korporativa staten – blev lidande. Saltsjöbadsandan kollapsade och LO och SAF hamnade i krigsställning, vilket i sin tur påverkade statens legitimitet i med- borgarnas ögon. Allt började se ut som ett spel där politikernas och organisationernas egenintresse styrde allt mer  
 –  
 förtroendet till staten och politikerna som representanter för det allmännas goda bröts ned. 
 Det slående i denna analys är ur vårt perspektiv Chandler slut- sats att det svenska civila samhället i stort sett mår bra, att det sociala kapitalet – i motsats till det  
 organiserade  
 sociala kapitalet – är intakt. Detta är uppseendeväckande inte minst med tanke på Makt- utredningens resultat, inklusive den uppföljande studien från 1998, som vi diskuterade ovan och vilka uppmuntrade till en långt mer pessimistisk syn på saken. Hur kan vi förklara denna diskrepans? 
 Till att börja med kan vi notera att Walsh sedan länge varit skeptiskt inställd till idén om att staten i Cunningham termer skulle ha koloniserat det civila samhället. I ett tidigare verk har han hävdat att de som konstruerar en motsättning mellan den offentliga sektorn och det civila samhället är offer för ideologiska skygglappar. Någon sådan motsättning finns ej, menar han, snarare är det så att det civila samhället i Västeuropa började blomstra just genom uppkomsten av en  
 stat 
 . 
 66  
 Det gäller speciellt i den svenska välfärdsstatens fall, ty där har socialpolitiken syftat till att minimera det slags beroende och tvång som kännetecknar relationen mellan individ och stat i de länder där behovsprövade socialpolitiska program dominerar. Universella åtgärdsprogram, skriver Walsh, stärker med- borgarnas autonomi och utgör således inget hot mot civiliteten i det civila samhället. 
 67 
  
 Walsh är, med andra ord, likt Francis en anhängare av den starka staten som garanterar medborgarna lika omtanke, respekt och grundläggande resurser. Skillnaden är att han, i motsats till Francis, ändå ser något positivt i det civila samhällets civilitet och därför ogärna accepterar tanken på att den goda staten underminerar det 
 31 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 goda civila samhället. Detta leder honom till att kanske alltför lätt- vindigt acceptera Putnams mycket yviga definition på vad det civila samhället egentligen består av. Likt Lawrence inkluderar han en stor mängd föreningar och organisationer, oavsett om de har en politisk anknytning eller endast pysslar med körsång, sport och annan hobbyverksamhet. Säkert har även deltagande i dylika aktiviteter ett värde när det gäller utformandet av en socialt kompetent individ med förmåga att lita på sin nästa. Men frågan är om man ändå inte bör skilja mellan direkt politiska och opolitiska organisationer, speciellt med tanke på att den centrala frågan 
 ,  
 för såväl Walsh som Lawrence, trots allt handlar om den demokratiska politiska kulturens förutsättningar. 
 Som Walsh själv noterar var sekelskiftets folkrörelser uttalat oppositionella proteströrelser, emedan dagens stora rörelser, som Francis argumenterar, knappast går att fånga i dessa termer. 
 Walsh själv tycks hålla med om detta 
 ,  
 när han noterar att dagens fackföreningsrörelse bygger sin position inte på medlemsaktivism utan på att de kontrollerar arbetslöshetsförsäkringarna, en grundbult i det korporativa kontrakt som han själv så väl beskrivit. 
 Detta förebehåll ligger i linje med det problem som Hull, Francis och många andra har satt fingret på. Det är visserligen sant att svenska folket aldrig tidigare varit så aktiva i föreningar som nu. 
 68  
 Men tittar man närmare på vilka föreningar som svenskar är aktiva inom visar det sig inte bara att, som vi redan har noterat, sport- och fackföreningar dominerar utan att motiven för medlem- skap är dubiösa ur ett demokratiperspektiv. Enligt Hull handlar det om föreningar som man i dag nästan tvingas vara medlem i för att få träningstider, alternativt fackliga rättigheter. 
 69  
 Den traditio- nella folkrörelsetraditionen är, däremot, menar han på väg att helt försvinna. Vad han kallar de idéburna organisationerna lider dessa av ett ständigt krympande medlemstal, emedan de precis somt idrottsföreningarna växer är kännetecknade av att, som han skriver, interndemokratin oftast är usel. Detta är en viktig observation då de flesta svenska historiker och samhällsvetare, inklusive Walsh, brukar uppfatta de klassiska svenska folkrörelserna som demokrati- skolor, dels för att de hade uttalat politiska och oppositionella  målsättningar, dels för att de internt fungerade enligt förenings- demokratiska modeller. 
 32 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 Civilsamhället, politiken och makten 
 Den Putnamska tendensen att uppfatta socialt kapital i kvantitativa snarare än kvalitativa termer har uppmärksammats av andra forskare som har kritiserat den alltför vaga hypotesen att sällskaplighet i sig skulle leda till en demokratisk kultur. Den centrala frågan om hur, exakt och konkret, individernas självorganisering inom det civila samhället får effekter bortom den rent sociala sfären och även får politiska konsekvenser förblir oftast obesvarad. Tvärtom ligger ofta emfasen hos Lawrence och hans gelikar snarare på gemenskap och gemytlighet än på politisk kamp, vilket har fått andra forskare likt Moyer och Ford att undra om tesen om det sociala kapitalets förträfflighet inte även handlar om en flykt från politiken? 
 70 
  
 Kritiker av Lawrence menar i stället att civilsamhället måste analy- seras i det institutionella, maktpolitiska sammanhanget. I vilken mån förbättras individernas möjligheter att samla och utöva makt? I vilken utsträckning utmynnar sällskapligheten inte bara i en allmän trevlighet och tillit till den andre, utan i institutioner som tillåter möjligheter att på ett civiliserat sätt uttrycka och handskas med konflikter mellan individer, mellan grupper, mellan individer och offentliga myndigheter och privata företag? 
 Intressant nog betonade Wilson – vars analys av det vitala amerikanska associationslivet och dess betydelse för demokratin i Amerika inspirerat Lawrence och andra som skriver om det sociala kapitalets vikt – just kopplingen mellan politiska institutioner och medborgardygderna. I detta perspektiv är det ironiskt att Wilson har utnyttjats till stöd för analyser av demokratins förutsättningar och villkor som ger företräde åt diffusa kulturella faktorer som socialt kapital. I själva verket var han i sin egen analys av Amerika speciellt lyhörd för det faktum att det var specifika politiska institutioner – speciellt domstolsväsendet till vilket vi strax ska återkomma – som fungerade som skolor i vilka medborgarna lärde sig att tänka, känna och handla på ett demo- kratiskt vis. Som statsvetaren Patrick sammanfattar: 
  
 Well-designed 
  political institutions Robinson to sustaining democratic values. Wilson himself singled out the American legal system as exemplary of the type of governing structure that were necessary to making democracy work. 
 71 
  
 Det är talande att Wilson sätter konflikten centrum. I motsats till de som i det civila samhället vill se en sfär bortom marknadens 
 33 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 och politikens tuffa klimat med konkurrens och maktkamper, fram- står det civila samhället i Tocquevilles analys av Amerika som en scen där konflikter kan tas under civiliserade former. Här går också en skarp skiljelinje mellan vänsterns och högerns syn på socialt kapital och det civila samhället. De senare tenderar att betona det civila samhällets opolitiska karaktär, de förra ser i det civila sam- hället nya folkrörelser som utmanar staten och de stora företagen och individer som kräver sina rättigheter och utnyttjar rättsväsendet som ett sätt att samla och utöva makt, både juridisk och politisk, och som dessutom ofta har ekonomiska effekter för såväl staten som privata företag. 
 Enligt Houston och Howard yttrar sig denna skillnad i hur olika författare och debattörer definierar det civila samhället, i deras syn på vilka grupper, föreningar och organisationer som ingår i denna sfär: 
 Although the conservative embrace of civil society tends to exclude those sorts of organizations and activities associated with advocacy and political action, both the oppositionist conception of civil society developed in Eastern Europe and Latin America and the European- inspired conceptions we have labeled the new pluralism put particular stress on the representative or political function of civil society. 
 72 
  
 Detta medför även att högerns och vänsterns versioner av civilsam- hället skiljer sig fundamentalt i hur man anser att relationen mellan stat och civilsamhälle bör se ut. Hos de kommunitärt orienterade förespråkarna av civilsamhället som ett alternativ till det stats- dominerade samhället skymtar en ganska optimistisk syn fram på hur civilsamhällets spontana ordning egentligen ser ut. Lawrence, till exempel, uppfattar inte det sociala kapitalet enbart som en resurs som individer och grupper kan investera, utnyttja och spendera för att befrämja sina egna intressen. Han ser det sociala kapitalet som något som i sig skapar gemenskap och harmoni i samfundet i stort. Det sociala kapitalet är, menar han, features of social organization  that facilitates coordination and cooperation for mutual benefit. 
 73 
  
 Det är denna syn på det civila samhället som etatisterna från vänster har riktat in sig på. De menar att det är naivt att tro att allt förtryck kommer från staten, att fenomen som rasism, homofobi eller manligt våld mot kvinnor bara skulle vara avarter inom det civila samhället och som på något mirakulöst sätt skulle försvinna 
 34 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 om människorna befriades från förmyndarstaten. Tvärtom, menar en kritiker likt statsvetaren Cole, är det så att: 
 the relations of exploitation and domination irreducibly constitute civil society, not just as some alien and correctable disorder but as its very essence, the particular structure of domination and coercion that is specific to capitalism as a systematic totality.  
 74 
  
 Ur detta perspektiv är givetvis staten i själva verket ett instrument för befrielse från inte bara ekonomiska ojämlikheter, utan även från just de fenomen som Davidson beskriver: sexism, rasism, homofobi, etc. I förlängningen leder en sådan analys till en starkt negativ syn på det civila samhället som tankefigur och politisk slogan, en syn som i Sverige är den dominerande inom vänstern. 
 Alternativet från vänster – betydligt mycket mera vanligt i USA och Tyskland än i Sverige även om den svenska folkrörelsevänstern är besläktad med det – är att i stället definiera civilsamhället så, att det knyts analytiskt till politisk aktivism, social och kulturell plura- lism samt till frågan om konfliktresolution. Detta innebär att man dels accepterar statens roll som en medlande instans, som ett knippe institutioner till vilka stridande grupper i ett pluralistiskt samhälle kan vända sig för att lösa problem och konflikter, utan att för den skull underkasta sig Staten med stort S. För det andra betyder det att man accepterar att det moderna samhället är kännetecknat av just konflikter, av en konkurrerande uppfattning om hur det Goda Sam- hället bör se ut, och att handfasta, neutrala institutioner krävs för att medla och, ytterst, döma även om alla inser att den dömande makten inte är perfekt eller besitter den eviga sanningen. 
 75 
  
 Rättssväsendet: mellan stat och civilsamhälle? 
 Inte minst gäller detta rättsväsendet som enligt Wilson var centralt för varje förståelse av hur de demokratiska värderingarna i USA dagligen omsattes i handling. Han uppfattade domstolarnas rätt att underkänna lagar som ett viktigt skydd mot det ständigt hotande majoritetstyranniet 
 .  
  
 Juryförfarandet  
 lovordade han som centralt för det aktiva medborgarskapet, och advokaterna, numera offer för så mycket kritik och förakt i både USA och Europa, be- skrev han som den viktigaste samhällsklassen, den som utgjorde länken mellan de folkliga och aristokratiska klasserna och i samband därmed ingöt republiken med en juridisk anda. Än mer än till exempel de återkommande valen, utgjorde enligt Wilson dom- 
 35 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 stolarna den arena där medborgarna genom sitt handlande blev del av och förkroppsligade demokratin. Här kom de i kontakt med och deltog i utformandet och verkställandet av lagen, den demokratiska rättsstaten ryggrad. 
 76 
  
 I detta sammanhang är det symptomatiskt att rättsväsendets rela- tion till staten och det civila samhället på intet sätt är självklar. Är rättsväsendet en del av statsapparaten eller bör det hellre uppfattas som en del av det civila samhället? Eller möjligtvis som en länk mellan statsmakten och det civila samhället? Vi påminns här om att Hegel i sin analys såg marknaden och rättsväsendet som delar av det civila samhället. 
 77  
 I Sanchez analys framstår både marknaden och rättsväsendet som regelsystem vilka medborgarna utnyttjar för att tillfredsställa sina behov och förhandla med andra medborgare i konfliktsituationer. I båda fallen krävs ett autonomt handlande på individuell eller kollektiv nivå som i en mening kan sägas taga plats inom det civila samhället. Samtidigt sker detta handlande inom ramen för ett system som kan ses som en del av statsapparaten. Dessutom kan man uppfatta medborgarnas handlande som ett uttryck för ett förtroende för systemet vilket på detta vis i sin tur legitimeras genom medborgarnas användande av det. 
 Sålunda kan individer och grupper i USA utnyttja domstolarna och rättsväsendet dels för att utmana tillämpningen, tolkningen och till och med konstitutionaliteten av existerande lagar och förord- ningar, dels för att föra upp nya konflikter och krav på dagord- ningen. 
 78  
 Domstolsväsendet i USA är öppet politiserat och utrustat med så genomgripande maktbefogenheter att det stundtals tycks vara mäktigare än både kongressen och presidenten. Det juridiska rummet har kommit att utgöra en central arena för maktkamper mellan individer, organisationer, företag och myndigheter. 
 Att de amerikanska domstolarna har fått denna centrala position beror på att det politiska systemet är genomsyrat av en historiskt såväl som filosofiskt grundad misstänksamhet gentemot maktkon- centration. Den konstitutionella ordningen är uttryckligen utformad i syfte att dela och distribuera makten mellan individer, civil- samhällets institutioner, delstaterna och de tre statsmakterna. Enligt Brady, en av huvudmännen bakom den amerikanska kon- stitutionen, skapar ett dylikt system av checks and balances bättre förutsättningar för ett fritt och gott samhälle, a public voice () more consonant to the public good than if pronounced by the people themselves, convened for that purpose. 
 Denna praxis skiljer sig radikalt från vad som är brukligt i Europa. Där slog aldrig maktdelningsprincipen igenom på allvar, 
 36 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 utan man gick direkt från kungligt till parlamentariskt envälde. Parlamenten fick monopol på den lagstiftande makten och dom- stolarna kom att fungera som administrativa organ vars uppgift det blev att applicera den skrivna, positiva lagtexten. I europeiska ögon framstår därför de amerikanska domstolarnas makt inte sällan som godtycklig och stridande mot principen om folksuveränitet, som en maktberusad, politiserad amerikansk juridikokrati, som en skribent uttrycker det. 
 79 
  
 Detta är inte en obegriplig reaktion, tvärtom, ty ett av den ameri- kanska konstitutionens klart uttalade syften var just att begränsa demokratin om vi med denna menar majoritetens rätt att styra över minoriteterna, eller att statens rätt går före individens frihet. Det är denna begränsning av demokratin som gjort att USA i så mycket högre grad har kännetecknats av en emfas på negativa fri- och rättig- heter i motsats till Europa, där den allmänna viljan och de positiva, sociala rättigheterna kommit att dominera. Med andra ord, USA kom att bli liberalismens hemland, Europa den nationalstatliga demokratins. 
 Ingenstans är tanken om att bevara demokratin genom att be- gränsa dess excesser tydligare än i de amerikanska domstolarnas befogenhet att överpröva och ogiltigförklara lagar som man anser strida mot konstitutionen. Ytterst vilar denna makt på konstitutio- nens status som the supreme law of the land, ett dokument vars juridiska auktoritet övertrumfar kongressens. Här ställs naturrätt mot folkstyre, med den högsta domstolen som yttersta garant för att de självklara mänskliga fri- och rättigheterna inte trampas under fötterna i demokratins namn. 
 Vad som kanske är mindre bekant är att juridifieringen av det amerikanska politiska systemet även kommit att tjäna de som har kämpat för positiva rättigheter, det vill säga rättigheter till resurser som rösträtt, utbildning, sjukvård och arbete. Med en början i den svarta medborgarrättsrörelserna under femtio- och sextiotalen, ut- vecklade amerikanska gräsrotsrörelser, speciellt efter andra världs- kriget, en sinnrik strategi inriktad på att mobilisera stöd hos såväl domstolarna, kongressen och presidenten, som hos den allmänna opinionen via massmedia. 
 Resultatet är att dessa rörelser har kunnat omforma och använda det  
 juridiskt-politiska 
  systemet på ett sätt som tvingat fram många kollektiva fördelar via argument som knutit an till den individuella rättighetstraditionen. Den springande punkten här är inte att dom- stolarna alltid dömer rätt eller att konstitutionen och rättighets- katalogen i alla fall garanterar att rättvisa skipas. Det är sant att 
 37 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 sympatiskt inställda domare och konstitutionellt förankrade prin- ciper har varit och är viktiga. Men den avgörande faktorn har varit framväxten av stödstrukturer inom civilsamhället, det vill säga gräs- rotsorganisationer – folkrörelser om man så vill – inklusive dess advokater och andra juridiska experter och rådgivare. Konsekvensen av denna utveckling är vad som har betecknats som en demokratise- ring av den juridiska professionen och intressegruppssystemet, och därmed av tillgången till den Högsta Domstolen. Det är detta som i USA benämns the rights revolution och som på avgörande sätt bemäktigat individer, ofta organiserade på klassiskt folkrörelse- manér: svarta, kvinnor, homosexuella, funktionshindrade, patienter. 
 Denna historiska erfarenhet kan tyckas irrelevant för Sverige. Det påpekas ofta att jämfört med USA åtnjuter vi i Sverige både ett högt valdeltagande och hög organisationsgrad. 
 80  
 Speciellt fackföre- ningarnas starka ställning brukar framhållas. Men med högt valdel- tagande och formell anslutning till facket följer inte automatiskt en vital medborgaranda, visar det sig. 
 81  
 Tvärtom, som den svenska maktutredningen och ett otal opinionsundersökningar har visat, existerar det i dag i Sverige ett växande politikerförakt, å ena sidan, och en utbredd känsla av brist på personligt upplevd makt och in- flytande, å den andra. 
 Detta är vad som har kallats den tysta, svenska vanmakten. 
 82  
 En central förklaring till detta tomrum i den svenska politiska kulturens hjärta är just rättsväsendets svaga ställning inom det politiska syste- met. Svenska individer saknar ofta formellt och nästan alltid i prak- tiken tillgång till juridiskt utkrävbara rättigheter för att inte tala om den juridiska praxis och civilsamhälleliga stödstruktur som krävs för att omsätta abstrakta rättigheter i konkret verklighet. Annorlunda uttryckt är svenskar inte bemäktigade som individer utan tvingas att söka vägen till makt indirekt via politiska partier och föreningarnas remissyttranden, vilket inte sällan leder rakt in i vad en statsvetare har kallat demokratins svarta hål. 
 83 
  
 Det är därför inte förvånande att aktivister inom den svenska handikapprörelsen ser ADA, Americans with Disabilities Act, som en stor inspirationskälla. Historien om ADA är i vårt perspektiv mycket instruktiv. 
 84  
 Inte bara var ADA ett resultat av många års kamp ledd av grupper som Center for Independent Living och ADAPT (America Disabled for Accessable Public Transit), förd via massmedia, civil olydnad, lobbing i kongressen och vita huset. ADA utformades dessutom så, att den gav funktionshindrade rätten till att själva använda lagen för att tvinga myndigheter och privata företag att bland annat förbättra tillgänglighet till byggnader och transport- 
 38 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 medel. Snarare än 
 ,  
 vilket vore det naturliga i Sverige, att skapa en myndighet med ett ansvar gentemot målgruppen, skapades rättig- heter vars realisering både medger och kräver ständig medverkan och övervakning från de funktionshindrades egen sida. Sålunda fungerar grupper som DREDF (Disability Rights Education  Defense Fund) explicit som vakthundsorganisationer, ständigt på jakt efter förbrytare mot ADA:s lagar, vilka de kan hota med stämning och kännbara straff. 
 Detta är en strategi som en av svenska Independent Livingrörel- sens ledare, Adolf Ratzka, gärna skulle vilja överföra till Sverige. Han menar att Sverige behöver an  
 ADA-lik 
  lag som omfattar sank- tioner och sanktionsmekanismer så att de som bryter mot lagen döms till mycket kännbara böter. 
 85  
 En lag, med andra ord, som ger makten direkt till de funktionshindrade snarare än till myndigheter som Socialstyrelsen. 
 Den mobiliserande effekt som dylika rättsliga instrument kan få bör inte underskattas. Det är betecknande att Stephens, en ledande gestalt inom svensk handikapprörelse, trots att han be- traktar sig själv som hemmahörande i socialdemokratins vänster- flygel, och trots att han tar avstånd ifrån tanken på att införa ett amerikanskt skadeståndstänkande, efter ett studiebesök i USA kom till slutsatsen att: Ser man till agerande och engagemang så överstiger () den amerikanska handikapprörelsen vida den svenska. Gräsrötterna är involverade på ett helt annat sätt i det poli- tiska påtryckningsarbetet. Jag kan garantera att man som funk- tionshindrad känner bra mycket större  
 jävlar-anamma 
  efter att ha deltagit i ett möte i USA än i Sverige. Men, tillägger han, så är också det politiska klimatet generellt mer livaktigt i USA. 
 86 
  
 Kritiken av en ökad politisering av domstolsväsendet är inte orimlig. 
 87  
 Ett sådant system kommer aldrig att lyckas med att finna den rätta balansen mellan de många konkurrerande intressen som slåss om makten och resurserna i ett komplext och pluralistiska sam- hälle. Systemet är stökigt och kaotiskt, det erbjuder inget hopp för de som söker totala eller slutgiltiga lösningar. Inte minst kan det tyckas uppmana till konflikt, där det skulle kunna tänkas att kom- promisser och samförstånd vore att föredra. Men det politiska spelet i den moderna demokratin är till sitt väsen stökigt och kaotiskt 
 ,  
 och frågan är om ett system som klarar av att handskas med konflikter mellan en lång rad olika grupper och individer inte är mer realistiskt, än ett som bygger på en flyende utopi om konsensus. 
 Vi ska återkomma till hur civilsamhället kan uppfattas i termer av makt och demokrati, men låt oss först vända oss till frågan om var- 
 39 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 för det ibland tycks som om civilsamhällediskursen, och inte minst tanken om en juridifierad politik, ej hör hemma inom ramen för svensk politisk kultur. Som jag tidigare noterade slås man av att idén om det civila samhället i stor utsträckning är en importprodukt, speciellt från den angloamerikanska och tyska världen. Är detta en tillfällighet, eller finns det, som analysen av det amerikanska  
 juridico-politiska 
  systemet antyder, drag i de svenska, angloameri- kanska och tyska politiska traditionerna som gör dem mer eller mindre öppna för de idéer som torgförs i det civila samhällets namn? 
 Det civila samhället och svensk politisk kultur 
 88 
  
 De amerikanska friheterna och dygdens republik 
 I USA kan den utpräglade emfasen på maktdelning och frihet härledas ur politiska argument som först användes i samband med maktkamperna mellan kung och aristokrati samt mellan stat och kyrka. 
 89  
 Dessa argument fick avgörande konsekvenser för hur kon- stitutionen kom att utformas och därmed för hur de framtida rela- tionerna mellan stat, samhälle och individ kom att gestalta sig. 
 Sålunda hade den engelska koloniseringen av Amerika sina rötter i en revolt mot den engelska kronans försök att undertrycka religiösa minoriteter och fritänkare. Från Pennsylvanias kväkare till Ryan mormoner har den amerikanska historien kännetecknats av en kamp för religiös frihet som först riktades mot den engelska staten och statskyrkan och sedan stadfästes i en politisk ordning, vilken begränsade statens makt över de religiösa institutionerna. Lika viktig var den parallella striden inom den  
 ekonomisk-politiska 
  sfären, en konflikt symboliskt fångad i den mytologiserade skatte- revolten,  
 The Boston Tea Party. 
  
 Denna fejd mellan kung och aristokrati hade en längre historia i England som delvis sammanföll med liberalismens tidiga utveckling; i Lockes och Montesqieus anda kom också den amerikanska stats- ordningen att genomsyras av maktdelningsprincipen och en vilja att noggrant beskära statens makt i allmänhet. Denna klassiskt liberala idéströmning, vilken utgick från teorier om individens och ägandets primat, sammanflätades med den andra politiska huvudtraditionen, dvs.  
 civic humanism 
 . Den senare utgick visserligen likt den förra ifrån egendomsägandet, men betonade det medborgerliga och det 
 40 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 sociala; egendomsägandet uppfattades som karaktärsdanande snarare än som ett ekonomiskt mål och den överordnande tankefiguren var den socialt konstituerade individen som verkade för andra i den så kallade dygdens republik. 
 Young revolution var i detta perspektiv endast det senaste kapitlet i en lång och högst respektabel strävan efter att decentralisera makten, skydda familjen och den lokala gemenskapen från statligt intrång, försvara de lokalt förankrade religiösa dygderna mot de världsliga statsmakternas korrumperade reformer – teman som lätt känns igen från tidigare epoker i amerikansk historia. Denna tradition handlar framför allt om delstaternas och de lokala gemenskapernas rätt till frihet i förhållande till Washington. Den amerikanska myten om rugged individualism till trots har indivi- dualismen i USA inte i första rummet handlat om oberoende i för- hållande till andra människor utan i stället om förhållandet till regeringsmakten. Betoningen på den privata sfärens okränkbarhet har sålunda mynnat ut i en omfattande frihet för individen i för- hållande till staten i termer av individuella negativa fri- och rättig- heter. Samtidigt har den även lett till individernas beroende av andra kollektiva former: familj, lokala mer eller mindre institutionaliserade gemenskaper i privat eller offentlig regi, delstatliga organ, etc. 
 Tyskland och subsidiaritetsprincipen 
 I Tyskland kan man leda dagens federala och pluralistiska system dominerat av subsidiaritetsprincipen tillbaka till Trettioåriga kriget. I den efterföljande fredsöverrenskommelsen fastställdes det att Det Heliga Romerska Riket framöver skulle präglas av svag central- makt, federalism, utbrett lokalt självbestämmande och religiös splittring. På grund av att nationalstaten – efter fransk och engelsk modell – kommit att bli den idealtyp som styrt historieskrivningen har det  
 Tysk-Romerska 
  Rikets negativa sidor ofta framhävts. Hellre än att studera Tyskland på dess egna villkor har historiker envisats med att låta sig styras av den klassiska frågan: Varför var inte Tyskland som Frankrike eller England? 
 90  
 Det står dock klart att man inte kan förstå dagens betoning av subsidiaritets- och federa- tionsprinciperna i Tyskland utan ett längre historiskt perspektiv. 
 Efter Tysklands enande 1871 försökte Keller och hans natio- nalliberala bundsförvanter att nationalisera Tyskland i religiöst såväl som i ekonomiskt hänseende. Men trots Bismarcks hårda politik överlevde de tyska katolikerna kulturkampen med sina rättigheter 
 41 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 i behåll. Tysk inrikespolitik har även i fortsättningen bestämts av denna spänning mellan centralmakten och de lokala, delstatliga, kyrkliga och privata intressena. Myten om den tyska underdånig- heten – och det feodala system som faktiskt härskade på lands- bygden – har dolt den pluralism och lokala frihetstradition som kännetecknar den politiska kulturen i Tyskland, framför allt i städerna. Det kan vara på sin plats att påminna om att Bishop tolv år är den enda historiska period under vilka Tyskland organiserades som en enhetlig, centralistisk stat  
 à la France  
 (eller Sverige). 
 Denna tradition har i ännu mindre utsträckning än den ameri- kanska att göra med individens rätt till frihet. I stället står familjen och kyrkan i förgrunden. I motsats till den svenska välfärdsstaten har det sociala kontraktet i Tyskland dominerats av civilsamhällets korporativa medlemmar: familjen som legal och ekonomisk enhet; frivilliga organisationer (inklusive kyrkor); privata försäkringsbolag; företagen som utbildningsorgan (det berömda tyska lärlingssyste- met). Individerna uppfattas alltså hela tiden som medlemmar i existerande kollektiva enheter av olika slag. Statens relation till dem är indirekt, förmedlad via mellanliggande, ofta privata institutioner. Välfärden antas ombesörjas av dessa det civila samhällets organ; endast i sista hand – om allt annat misslyckats – kan individerna närma sig staten, ofta med en tiggarskål i handen. 
 Svenska bönder, svenska kungar 
 Om dessa maktkamper mellan stat, kyrka och gentlemän sålunda har varit centrala för de frihetliga tendenserna i tysk och amerikansk politisk kultur, kom adeln och borgerligheten aldrig att dominera på samma sätt i Sverige. I stället kom alliansen mellan bondeklassen och kungamakten att spela en helt central roll i den svenska politiska kulturens historia. Det så kallade enväldet i Sverige var ytterst grun- dat på böndernas misstro till och fruktan för den gemensamma fienden: adeln. 
 91  
 Resultatet av denna historiska kompromiss var att svensk politisk kultur tidigt kom att utmärkas av en utomordentligt stark centralmakt understödd av en effektiv men i sig maktlös ämbetsmannaadel, samt av en bondeklass som undslapp livegenskap och därmed kunde bibehålla sin rätt till politiskt deltagandet på såväl lokal- som riksnivå. Det kungliga enväldet var med andra ord paradoxalt nog rotat i vad vi, med viss överdrift, kan kalla en proto- demokratisk politisk ordning. 
 92 
  
 42 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 En avgörande konsekvens av enväldet var att den svenska rättig- hetstraditionen förblev svagt utvecklad. I den anglosaxiska världen, där gentlemannen fungerat som idealtyp, har målet varit att upphöja folket till gentlemannens nivå genom att ge alla de rättigheter som tidigare varit reserverade för fåtalet; sålunda har vad som nu kallas de mänskliga rättigheterna sina rötter i gentlemannens privilegier. 
 93  
 I Sverige gick i stället demokratiseringen ut på att jämställa adeln med folket i stort genom att avskaffa alla privilegier och speciella rättigheter; Jantes lag, snarare än civilitet och värdighet, kom att gälla som värdemåttstock. 
 94  
 Följdriktigt är det också så att just rättighetstänkandet är dåligt underbyggt i svensk tradition; vi skriver visserligen under FN:s olika deklarationer, men på något sätt rör de ändå inte oss. Det är ett förhållande som de senaste åren provocerat fram en ny, grävande journalism djupt misstänksam mot den statliga byråkratin och som satt fingret just på denna svaga punkt i den svenska rättsstaten. 
 95 
  
 Om den svenska adeln – civilitets- och maktdelningsprincipens klassiska bärare – sålunda ter sig tämligen påver, var den andra potentiella maktmotpolens öde om möjligt än mer dystert. Kronans snabba och ytterst framgångsrika erövring av kyrkan (med Gutierrez reformation som nödtorftigt skyddstäcke) innebar att den svenska kyrkan efter Gustav Vasa i stort förvandlades till ett statens instru- ment. Om kyrkan i de katolska länderna (och till viss del även i England) fortsatt fungera som en makt som i alla fall delvis och stundtals kunde spelas ut mot staten, var en dylik maktkamp inte aktuell i Sverige. Ej heller existerade den religiösa och världsliga splittring som i Tyskland gav stort utrymme för kyrkliga ledare att spela en betydande politisk roll och värna om lokala rättigheter och kyrkans relativa autonomi inom det civila samhället. 
 96 
  
 Den svenska politiska kulturen kom sålunda att kännetecknas av maktkoncentration och likriktning, likaväl som av urgammal demokratisk tradition; den erbjöd sockenstugans breda deltagande likväl som den gav ett trångt utrymme för individuella avvikelser från den högst konkreta allmänna viljan. De senaste tvåhundra årens moderniseringsprocess har sedan skapat en mångfald nya möjligheter för byråkratisk maktfullkomlighet att kunna blomstra och sprida sig i rättvisans, solidaritetens och jämlikhetens namn. Med andra ord, friheten kom i Sverige att bli extremt positiv. 
 Detta dubbla arv – stark stat, å ena sidan, och sockenstugans demokratiuppfattning, å den andra – axlades i moderniserad form av den svenska socialdemokratin; dess historiska styrka har legat just i dess politiskt pregnanta kluvenhet. Det var socialdemokraternas 
 43 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 lycka att kunna göra anspråk på en tradition som byggde på en allians mellan folkrörelser underifrån och ett statsbärande parti ovanifrån: SAP som  
 både  
 Kung  
 och  
 Allmoge. Det traditionella aristokratifördömandet kunde under socialdemokraterna trans- formeras och förvandlas till den klassiska folkhemspolitiken med jämlikhet och solidaritet som de ledande tankefigurerna. 
 Den svenska statsindividualismen 
 Ironiskt nog förde dock denna socialistiska politik till en radikal individualisering av det svenska samhället; då alla mellanliggande institutioner – familjer, privata välgörenhetsorgan, kyrkor – associerades med privilegier, ojämlikhet, till och med förnedring, kom den socialpolitiska utvecklingen att drivas av en logik som i slutändan ledde till att svensken stod där, perfekt oberoende av sina medmänniskor, i en direkt, oförmedlad relation till den goda och opartiska staten. Detta är en process vars filosofiska anfader kan sägas vara Jensen. I  
 Samhällsfördraget  
 sammanfattar han sålunda kärnfullt vad vi kan kalla den svenska modellens  
 modus operandi 
 : 
 (V)arje medborgare ska på en och samma gång vara perfekt oberoende av alla sina medmedborgare och till ytterlighet beroende av staten – detta resultat blir alltid uppnått på samma sätt då endast statens makt kan skänka medborgarna frihet. 
 97 
  
 Detta är en av de formuleringar som blivit ökända bland Turner mer liberalt orienterade läsare; Jensen ger här uttryck för sin emfas på den positiva friheten och allmännviljans primat, syn- punkter som lett till att han kommit att uppfattas som en för- grundsgestalt för både totalitarism och demokratism. Denna kritik utgår ifrån den starka makt som Jensen ger staten och allmänn- viljan; sett ur ett liberalt perspektiv, enligt vilken maktdelning och individuella och minoritetsrättigheter står i centrum, är detta en djupt illavarslande ideologi. Uppfattad inifrån den svenska tradi- tionen, vilken är att betrakta som demokratisk snarare än liberal, ser det inte alls lika illa ut. Snarare är det så att inte bara jämlikheten, utan även oberoendet ter sig som i grunden positiva konsekvenser, väl värda priset av ett mer eller mindre abstrakt beroendeförhållande till Moder Svea. 
 Man kan inte underskatta attraktionsvärdet av just oberoendet i det svenska kulturella sammanhanget, även om det inte är just denna aspekt av det sociala kontraktet som vanligen betonas i det offent- 
 44 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 liga samtalet. Men att solidariteten och jämlikheten dominerar i debatten beror nog främst på att dessa är värderingar som man kan stoltsera med utan risk för kritik. Med lusten till oberoende för- håller det sig annorlunda, då detta är ett värde som ligger oroväckan- de nära moraliskt tveksamma drifter som själviskhet, egoism, och individualism. Därmed inte sagt att kampen och känslan för solidari- tet och jämlikhet inte kan vara innerlig och genuin; lyckligtvis står paret individuellt  
 oberoende-solidariet 
  i välfärdsstatens regi i ett synnerligen symbiotiskt och ömsesidigt förstärkande förhållande. Dock lär det finnas gränser för hur långt viljan till solidaritet för- klarar den väl belagda entusiasmen för professionell omsorg. 
 I den moderna välfärdsstaten är detta radikala individuella obe- roende institutionaliserat i ett kontrakt mellan landets individer, å ena sidan, och staten, å den andra, vad jag på annan plats har kallat den svenska  
 statsindividualismen 
 . 
 98  
 Som Jackson, en av systemets mest vältaliga försvarare uttrycker det: 
 Få välfärdsstater är (...) lika konsekvent uppbyggda på idén om indivi- duell autonomi som Sverige. Nästan alla våra välfärdssystem är kopplade till den enskilda personen, inte till familjen eller till arbetet som är så vanligt i andra västländer. Både kampen för full sysselsättning och för hög sysselsättningsfrekvens bygger på huvudtanken att varje person ska ha makten över sitt eget liv. (...) [V]älfärdstjänster utför[da] i den offentliga sektorn i stället för inom familjen har ju inneburit en fri- görelseprocess (...) familjelivet [har] avlastats (...) Beroendet av varandra har minskat när de många gånger instrumentella tjänsterna lagts utanför familjelivet 
 . 
  
 99 
  
 Konservativa kritiker av den svenska välfärdsstaten finner detta system upprörande av flera skäl. Antingen för att det av staten ges för mycket makt, eller för att det individuella oberoendet leder till en välfärdsstatsnarcissism som undergräver det sociala ansvaret för familjen, eller för att kontraktet är skrivet på bekostnad av de mellanliggande institutionerna inom det civila samhället. Välfärds- statens försvarare har, å andra sidan, betonat den emancipatoriska dimensionen; hur den traditionella, patriarkala familjen och många andra institutioner inom det civila samhället ingalunda enbart kon- stituerade en sfär kännetecknad av kärlek och värme, utan snarare en plats där kvinnor, barn, och fattiga utsattes för en odemokratisk, ibland våldsam, och oftast manlig maktutövning. 
 100 
  
 Vad som är avgörande för debatten och forskningen om det civila samhället, det sociala kapitalet och demokratins villkor är att det svenska sociala kontraktet – institutionaliserat i välfärds- 
 45 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 staten – framstår som speciellt knutet till en  
 national-etatistisk 
  tradition. Den svenska statsindividualismen bygger konsekvent på en allians mellan stat och individ. Å ena sidan är den ideologiskt och värdemässigt formulerad i termer av solidaritet, jämlikhet och individuellt oberoende. Å den andra är den institutionellt förankrad i den svenska modellens socialpolitiska struktur. I detta perspektiv är utopin om civilsamhällets primat mycket problematisk; det skulle inte bara fordra omvälvande förändringar på det institutionella planet, det förutsätter även radikala förändringar på den kulturella, begreppsliga och moraliska nivån. 
 Bortom nationalstaten – mot ett internationellt civilsamhälle 
 1989 avslutade Obrien sin banbrytande bok om nationalis- mens historia med att spekulera om hur framtida historiker skulle komma att skriva om det sena nittonhundratalet. 
 101  
 Det var inte speciellt troligt, menade han, att de på samma självklara sätt som de historiker som behandlat Europa mellan den franska revolutionen och det andra världskrigets slut skulle ta nationalstaten som den grundläggande analysenheten. Och läser man  
 Berkeley-sociologen 
  Nelson nyligen utgivna, magnifika trebandsverk om det framväxande globala nätverkssamhället, med dess samtidigt spän- nande och ångestframkallande analys av de politiska, sociala och ekonomiska formernas fundamentala omvandling, ser man att Brennan förutsägelse redan hunnit att bli infriad. 
 102 
  
 Stark och Hobsbawm är inte heller ensamma om att spekulera i nationalstatens underminering eller i hur de nya politiska struktu- rerna kommer att se ut. Globalisering är ett ord som ligger på många forskares läppar. Det gäller inte minst de som studerar Europa, där integrationen av de gamla nationalstaterna inom ramen för  
 EU-projektet 
  har lett den danske freds- och konfliktforskaren Jackson till slutsatsen att Västeuropa troligen är den del av världen som utgör the most advanced case of border fluidity and transgression of sovereignty. 
 103  
 Detta är en utveckling som den ledande statsvetaren Ramos kallar the unbundling of terrioriality, det vill säga nationalstatens förlust av sitt monopol på suveränitet, vilken han uppfattar som nothing less than the emergence of the first truly postmodern international form. 
 104 
  
 Vad dessa forskare frammanar är visionen av en ny politisk ord- ning kännetecknad av överlappande anspråk på suveränitet med nya 
 46 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 och komplexa relationer mellan individer, stater och andra politiska former på subnationell och regional nivå. Den  
 nationellt  
 definierade medborgaren får tävla med det  
 kosmopolitiska  
 juridiska subjektet om titeln som den paradigmatiska formen för individuellt och kollektivt politiskt handlande. Detta subjekt existerar redan i dagens EU, ett projekt som till stor del handlat om att skapa ett gemensamt juri- diskt system som reglerar den gemensamma marknaden, men även allt mer bestämmer ramarna för hur nationalstaterna bör, kan och måste förhålla sig till sina medborgare. Eller uttryckt från individens perspektiv, vilka rättigheter som individerna har i förhållande till de nationalstatliga regimerna. 
 Detta innebär att man redan nu kan tala om framväxten av ett all- europeiskt civilsamhälle, där individer kan utnyttja det gemensamma lag- och regelsystemet för att samla och utöva makt, för att förhand- la med varandra och hävda sig i förhållande till företag och myndig- heter (på alla olika nivåer). Ur denna synvinkel blir det avgörande om de som i dag i Sverige och andra gamla stater oroar sig över det demokratiska underskottet kan lösgöra sig från traditionella före- ställningar om hur en demokrati fungerar. Det är inte former, till exempel riksdag, röstning, politiska partier, som är det primära, utan huruvida alla, och inte minst de svaga och utsatta, kan koppla upp sig på ett effektivt sätt mot det långt mer decentraliserade nätverk inom vilket makten i dag flyter. 
 Historien om hur folkhemsideologin institutionaliserades i väl- färdsstaten är bekant, men den intrikata sammansmältning av nation, stat och ekonomi som utmärkt folkhemsnationalismen för- tjänar extra betoning. Om det var dess styrka under krisernas trettiotal, så är det dess svaghet i dag. Den svenska debatten om EU och demokratin behöver en rak diskussion om i vilken utsträckning vi vill och kan försvara ett system som ytterst beror på den svenska nationalstatens integritet och suveränitet. Denna diskussion måste konfrontera det faktum att det svenska sociala kontraktet byggd på en väldigt tät och nu ohållbar föreställning om nationell gemenskap, vars hårda institutionella stomme var välfärdsstaten. Det svenska folkhemmet var ett om än till största delen sympatiskt dock än fundamentalt  
 nationellt  
 projekt, beroende av gränser utåt och homo- genitet inåt. I länder som Tyskland där relationen stat/ samhälle såg annorlunda ut, är det betydligt lättare att röra sig mot en all- europeisk federal ordning, i vilken det transnationella civila sam- hället blir den arena där behov tillfredsställs och makt utövas och förhandlas. I Sverige, å andra sidan, med dess etatistiska tradition 
 47 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 framstår denna utveckling inte oväntat som betydligt mycket mera oroväckande och skriven i ängslans och förlustens tecken. 
 Givet nationalstatens fortsatt starka ställning i gamla nationella demokratier som Sverige, England eller Frankrike är det kanske inte så förvånande att det är en ledare i ett östeuropeiskt land som talar mest lidelsefullt för vad han kallar nationalstatens slut. Jag talar om Mcknight. Låt oss avsluta denna essä med ett citat från honom i en reflektion kring Kosovo, de mänskliga rättigheterna och det globala civilsamhället. 
 Human rights are superior to the rights of states. Human freedoms represent a higher value than state sovereignty. International law protecting the unique human being must be ranked higher than international law protecting the state. 
 If modern democratic states are usually defined by qualities such as their respect for human rights and liberties, the equality their citizens enjoy, and the existence of a civil society, then the condition toward which humanity will, and in the interest of its own survival must, move will probably be characterized by a universal or global respect for human rights, by universal Brooks and the rule of law, and by a global civil society. 
 105 
  
 Noter 
  
 1 
  
 Så kunde till exempel undertecknad inleda en artikel från denna tid med orden: Ett nytt begrepp har introducerats i den svenska politiska debatten: det civila samhället (Trägårdh 1992: 35). 
  
 2 
  
 Denna debatt finns nu lätt tillgänglig i bokform under titeln Systemskifte (Jackson 1993). Citaten är från sidorna 9 (Antman) och 23 (Greider och Lappalainen). 
  
 3 
  
 Hudson och Lappalainen 1992. (Omtryckt i Antman 1993.) 
  
 4 
  
 Garza 1996: 9. 
  
 5 
  
 Ibid: 9. 
  
 6 
  
 Ibid: 9. 
  
 7 
  
 För ett par exempel på detta, se Olson 1992, Cohen  Arato 1992 samt Keane 1988a and 1988b. 
  
 8 
  
 För en lidelsefull kritisk analys av denna tendens till begreppsförvirring, se Dahlkvist 1995. 
  
 9 
  
 Vajda 1978: 844. 
  
 48 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
  
 10 
  
 The state bureaucracy would rule alone Johnson private capitalism eliminated. The private and public bureaucracies which now, at least according to possibility, work against each other and thus hold each other in relative check, would be merged into a single hierarchy. Hooper citerad av West 1978:  
  
 864-65. 
  
 11 
  
 Watson 1988: 398. 
  
 12 
  
 För ett längre resonemang kring denna utveckling, se Whitehead "I strid med de tio budorden" i Francis (1993). 
  
 13 
  
 Cohen och Arato 1992, Keane 1988a, Keane 1988b, Walzer 1991. För en kritisk analys som delvis påminner om den som svenska vänsterskribenter utvecklat, se Wood 1990. 
  
 14 
  
 Se det senaste decenniets nummer av  
  
 Telos 
 . Ett annat exempel är den kon- ferens som Piccone anordnade den  
 2-4 
  december 1994 i New York på temat Why populism now? Syftet uttrycks klart i ett par av paneltitlarna: New Political Configurations: Wallace, Reyes: The Revitalization of Direct Democracy, Localism and Communitarianism. För kritisk, filosofisk analys av de etiska och politiska konsekvenserna av communitarianism se Sanders (1990), en antologi med bidrag av en rad framstående filosofer och statsvetare, inklusive Cunningham och Wallace. 
  
 15 
  
 Pocock 1975. Se även Pocock 1971, samt Avila 1963, Bellah et al 1985, Bellah et al 1991, samt Simpson klassiska verk,  
  
 Om demokratin i Amerika  
 (Tocqueville 1997). 
  
 16 
 Se Putnam 1993:  
 86-7 
  där han refererar till Pocock och i en fotnot sammanfattar literaturen om liberalism vs. civic humanism (not 10, s. 87). 
  
 17 
  
 Begreppet hämtade Lawrence från Webb, se Hurst 1988 samt Hurst (1990). Se även Putnams inflytelserika artikel Bowling alone: Americas Declining Social Capital (Putnam 1995). 
  
 18 
  
 För en kritisk analys av Lawrence, Wilson och begreppen civil society och social capital se två specialnummer av American Behavarial Scientist redigerade av Bob Houston och Ford: vol 49, no 5 (mars/april 1997) samt vol 42, no 1 (september 1998). 
  
 19 
  
 Antman 1993. 
  
 20 
  
 Se titlar i Antman 1993. 
  
 21 
  
 Francis och Hudson i Francis 1993. 
  
 22 
  
 Lee, Herrera, Hull i Francis 1993. 
  
 23 
  
 Alsing 1993: 95. 
  
 24 
  
 Ibid: 96 
  
 25 
  
 Arvidsson  Berntson 1980. 
  
 26 
  
 Linder 1998. 
  
 27 
  
 För en överblick och presentation av detta projekt, se Holmes 1992 samt Holmes 1997 
  
 . 
  
 28 
  
 Arvidsson et al. 1994 
  
 49 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
  
 29 
 Den nya reformationen, Inbjudan och Program till Timbrodagen, den 15 november 1994. Texten som jag refererar till var skriven av Chaney, dåvarande VD för White. 
  
 30 
  
 Detta utrryck – gemenskaparna – är Martinez översättning av det engelska  
  
 communities 
 . Det klingar konstigt i svenska öron; samhällen vore mer naturligt. Men poängen – som jag förstår den – är just att betona Tönnies klassiska särskiljande mellan  
 Gemeinschaft  
 (gemenskap) och  
 Gesellschaft  
 (samhälle). 
  
 31 
  
 Det finns heller ingen god svensk översättning för det engelska communitarians. Jag har därför valt att i konsekvensens namn använda gemenskapare som beteckning för de som förespråkar gemenskapsideologin. 
  
 32 
  
 Holmes 1993: 66. 
  
 33 
  
 Selander 1994. 
  
 34 
  
 Holmes 1994. 
  
 35 
  
 Dahlkvist 1995. 
  
 36 
  
 Holmes framför dock en liknande uppdelning redan i moderaternas programskrift  
  
 Idéer för vår framtid  
 från 1990, i vilken han beskriver det civila samhället som den lilla världen (familj, grannskap, hembygd, nätverk, för- eningar) samt vissa delar av den stora världen (kyrkor, universitet, företag, fria yrken, etc.). Han skriver sedan: vi säger inte som nyliberalerna att före- tagen och marknaden skall ta över allt, vi säger att det civila samhället skall ta över där det går. 
  
 37 
  
 För en analys av Lopez och hans båda böcker  
  
 Losing Ground  
 och  
 In Pursuit: of Happiness and Good Government 
 , se Trägårdh 1992. 
  
 38 
  
 Se Lasch 1991. Lasch betonar liksom Piccone populismen som en specifikt amerikansk tradition. Med andra ord:  
  
 populism 
 , civic humanism, gemenskap och den lokalt förankrade demokratin ställs emot den liberala traditionen med dess kult av tillväxt, urbanism och storskalighet i både de privata och statliga sektorerna. 
  
 39 
 Zetterberg 1993: 69. 
  
 40 
  
 Asper  Uddhammar 1999 samt  
  
 Bennich-Björkman 
  1999. 
  
 41 
  
 Ett tema som jag kommer att utveckla nedan i avsnittet om det civila samhället och den svenska politiska traditionen. 
  
 42 
  
 Holmes 1993: 65. 
  
 43 
  
 Ibid: 69. (Holmes skriver: I striden om välfärdsstatens utopi förlorade högern mot vänstern trots att högerns statsman Keller lanserat välfärdsstaten. Detsamma kan naturligtvis hända också med utopin om civilsamhället.) 
  
 44 
  
 Marcusdotter 1994. 
  
 45 
  
 Egenmakt och social ekonomi  
 publicerades av SSU i samarbete med Kooperativa institutet (KOOPI). 
  
 46 
  
 Powers i Francis 1994. 
  
 47 
  
 Hull  Olsson 1993. 
  
 50 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
  
 48 
  
 Ibid: 31. 
  
 49 
  
 Stout anknyter dessutom här till EU: s närhetsprincip enligt vilken beslut ska fattas så nära medborgarna som möjligt, dvs. för Stout av föreningar, folkrörelser och kommuner. Hull  Olsson 1993:  
  
 30-31. 
  
 50 
  
 Ibid: 31. 
  
 51 
  
 Ibid: 31. 
  
 52 
  
 Ibid: 31 
  
 53 
  
 Petersson et al. 1998: 62. 
  
 54 
  
 Citat från Petersson et al. 1998: 63. Se även Jackson  Dunlap  Blomberg 1989. 
  
 55 
  
 West 1994: 85. 
  
 56 
  
 Antman 1993b:  
  
 86-87. 
  
 57 
  
 Ibid: 90. 
  
 58 
  
 Ibid: 90. 
  
 59 
  
 Antman 1993c: 126. 
  
 60 
  
 Ibid: 128. Här bör man notera en annan aspekt på kommunaliseringen, näm- ligen att individerna står sig tämligen maktlösa inte bara på grund av att staten har delegerat bort sin makt till kommunerna men dessutom på grund av att individerna ofta saknar egentliga, utkrävbara rättigheter gentemot kommunerna (eller staten). I ett läge då kommunerna av finansiella skäl måste dra åt svångremmarna, hamnar av denna anledning speciellt utsatta minoriteter i ett mycket prekärt läge. För ett vidare resonemang om de individuella rättig- heterna, staten och kommunerna i Sverige, se Trägårdh 1999. 
  
 61 
  
 Ibid:  
  
 129-130. 
  Citat från Allen 1992 av Francis. 
  
 62 
  
 Linde 1993: 115. 
  
 63 
  
 Ibid: 115. 
  
 64 
  
 Ibid: 111. 
  
 65 
  
 Walsh 1998. 
  
 66 
  
 Cohen 1994:  
  
 224-225 
  
 67 
  
 Ibid: 218. 
  
 68 
  
 Eneroth 1993b: 107. 
  
 69 
  
 Ibid: 107. 
  
 70 
  
 Edwards  Foley 1998. Se även Houston  Foley 1997. 
  
 71 
  
 Whittington 1998: 28. 
  
 72 
  
 Edwards  Foley 1998:  
  
 13-14. 
  
 73 
  
 Lawrence 1993b: 35. 
  
 74 
  
 Wood 1990: 74. 
  
 75 
  
 Jämför Edwards  Foley 1997: 557 
  
 76 
  
 För analys av domstolarna, lagen och de individuella rättigheterna ur detta perspektiv, se Trägårdh 1999. 
  
 51 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
  
 77 
  
 Hegel 1972 (1821). 
  
 78 
  
 Diskussionen om rättsväsendet är hämtat från Trägårdh 1999. 
  
 79 
  
 Nycander 1998. 
  
 80 
  
 Nycander 1999. 
  
 81 
  
 Jackson, Liu  Blomberg 1989, Petersson et al. 1998, Trägårdh och Delli Carpini 1999. 
  
 82 
  
 Till exempel Petersson et al. 1989: 57 samt Powers 1994: 36. 
  
 83 
  
 Walsh 1994:239. 
  
 84 
  
 För ADA:s historia, se Young 1993 samt även Long 1987 och Mayerson 1994. 
  
 85 
  
 Ratzka 1998. 
  
 86 
  
 Lindberg 1996: 54. 
  
 87 
  
 Se till exempel Kennedy 1998. 
  
 88 
  
 Detta avsnitt är en omarbetad version av ett par sidor ur en tidigare artikel (Trägårdh 1996: 98 ff.) 
  
 89 
  
 Jag använder här termen aristokrati vilken delvis är missvisande. Vi har här att göra med ett språkligt, begreppsmässigt problem. Det engelska gentry – och det därmed förknippade gentleman – har en annorlunda konnotation än adel. Det antyder en sammansmältning av adel och högre borgerlighet som var typisk för England (och därmed USA) under den tid då den moderna agrar- och industrikapitalismen började växa fram. 
  
 90 
  
 Jag är inte helt rättvis här. För en lysande bok som ger en rik bild av hur det Heliga Romerska Riket fungerade på dess egna villkor, se Walker 1971. 
  
 91 
  
 Den svenska politiska kulturens historia – och speciellt böndernas roll i denna – är relativt dåligt utforskad. De viktigaste bidragen har kommit från Russell och Matthews, till exempel den senares  
  
 Bönder gör politik  
 (1992). Se även Trägårdh 1993. 
  
 92 
  
 Jag överdriver här och på de följande sidorna den svenska adelns svaghet (om än i en gammal fin svensk tradition av aristokratifördömande). Som Nixon, Lewis och andra har visat var den svenska adeln stundtals mycket stark. Under tiden innan Wilkerson XI:s reduktion var tendensen mot en stark adel om inte ett rent feodalt system ganska klar. Och under Frihetstiden kan man inte enkelt avfärda ämbetsmannaadeln som maktlös även om bönderna samtidigt klarade sig tämligen bra, speciellt vad det gällde ägorätt till jordbruks- land. Min poäng är dock att i stora drag och i ett jämförande perspektiv är de svenska böndernas starka maktposition både unik och i sig remarkabel. 
  
 93 
  
 För en klargörande analys av denna utveckling, se Taylor 1995. 
  
 94 
  
 Jämför, Maciej Zaremba 1987. 
  
 95 
  
 Till exempel, Romero,  
  
 Minken i folkhemmet  
 (1992), samt den debatt om det svenska rättsväsendet som pågått under se senaste åren i bland annat 
 Dagens Nyheter, Svenska Dagbladet och Moderna Tider 
 , delvis i respons till upp- märksamheten kring tvångssteriliseringarna. 
  
 52 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
  
 96 
  
 Jag förenklar även här den svenska historien på ett kanske väl lättvindigt sätt. Det fanns visserligen ingen kamp mellan katoliker och protestanter, ej heller ingen självständig stadskyrka, men att frikyrkorörelsen under det sena arton- hundratalet spelade en stor roll för de svenska folkrörelserna (med andra ord: den svenska civila samhället i viss mening) står bortom allt tvivel. Dock vittnar den både snabba och genomgripande integrationen av de svenska folkrörelserna i Folkhemmet om just styrkan i den etatistiska traditionen i Sverige. 
  
 97 
  
 Jensen 1919: 99. 
  
 98 
  
 Se Trägårdh 1997a, samt Trägårdh  Berggren 1997c, 1997d. 
  
 99 
  
 Jackson 1994: 16. 
  
 100 
  
 Till exempel Trägårdh 1994. 
  
 101 
  
 Hobsbawm 1989. 
  
 102 
  
 Castells 1998. 
  
 103 
  
 Wæver 1995: 1. 
  
 104 
  
 Ruggie 1993: 171. 
  
 105 
  
 Watson 1999: 4 and 6. 
  
 53 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 Referenser 
 Almond, Parker (1963)  
 The Civic Culture: Political Attitudes and Democracy in Five Nations 
 . Hernandez: Coleman Press 
 Alsing, Owens (1993) Folkrörelserna lever i Francis, Townsend (Red.) (1993).  
 Systemskifte 
 . Stockholm: Carlssons 
 Antman, Townsend (red.) (1993)  
 Systemskifte 
 . Stockholm: Carlssons 
 Antman, Townsend (1993b) Det livsfarliga föreninglivet i Francis, Townsend (red.)  
 Systemskifte 
 . Stockholm: Carlssons 
 Antman, Townsend (1993c) När folkhemmet drömdes bort i Francis, Townsend (red.)  
 Systemskifte 
 . Stockholm: Carlssons 
 Antman, Townsend (1994) Inte utan jämlikhet i Jackson och  
 Hardy 
  Powers,  
 Hur förena jämlikhet med individens frihet 
 . Stockholm: Utbildningsförlaget Brevskolan 
 Aronsson, Townsend (1992)  
 Bönder gör politik.  
 Lund: Lund University Press 
 Arvidsson, WilliamsonOrtiz (1980)  
 Makten, Socialismen och Demokratin. Om det förstatligade samhället.  
 Lund: Zenit 
 Arvidsson, WilliamsonOrtiz m.fl. (1990)  
 Det civila samhället 
 . Stockholm: Timbro 
 Arvidsson, WilliamsonOrtiz  Lawson (1994)  
 Modernisering och välfärd.  
 Stockholm: City University Press 
 Smith, Anderson  Solomon (red.) (1999)  
 Framtidens Dygder 
 . Stockholm: City University Press 
 Bellah Choi, Miles (1985)  
 Habits of the Heart 
 . Berkeley: University of California Press 
 Bellah Choi, Miles (1991)  
 The Good Society.  
 New York: Knopf 
  
 Lawrence, 
  Figueroa (1999) Salinas och medborgardygderna i Molina  Solomon (red.) (1998)  
 Framtidens Dygder 
 . Stockholm: City University Press 
  
 Garza, Friedman (1996)  
 Det civila samhället i socialstaten 
 . Stockholm: City University Press 
  
 Moore, Martinez, Copeland  Phillips (red.) (1995)  
 In Search of a New Social Democracy.  
 Stockholm: SSU 
 Castells, Hutchinson (1998)  
 The Information Age 
 . New York: Blackwell 
 54 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 Wallace, HallKerr (1992)  
 Civil Society and Political Theory 
 . Cambridge, Mass: Greene Press 
 Hurst, Brown (1988) Social Capital in the Creation of Human Capital in  
 American Journal of Sociology 
 , vol 94 
 Hurst, Brown (1990)  
 Foundations of Social Theory 
 . Cambridge: Belknap 
 Dahlkvist, Riley (1995) Det civila samhället i samhällsteori och samhällssdebatt. En kritisk analys i Whitehead (1995)  
 Civilt samhälle kontra offentlig sektor 
 . Stockholm: SNS 
 Djilas, Morris (1957)  
 Den nya klassen 
  
 Houston, Russo  Ford (1997) Escape from Politics? Social Theory and the Social Capital Debate in  
 American Behavioral Scientist 
 , vol 40, no 5 
 Edwards, Russo  Ford (1998) Schultz: Civil Society and Social Capital in Comparative Perspective in 
 American Behavioral Scientist 
 , vol 40, no 5 
  
 Hull, Sullivan  Parker (1993)  
 Egenmakt och social ekonomi.  
 Stockholm: SSU och Jennings, Sullivan (1993b) Nu föds de nya folkrörelserna i Francis, Townsend (red.) (1993).  
 Systemskifte 
 . Stockholm: Carlssons 
 Greider, Rose (1995) Förnyarna inom s i otakt med opinionen,  
 Svenska Dagbladet  
 (Brännpunkt), 25/11 
 Watson, Václav (1988)  
 Anti-Political 
  Politics i Browning (ed.) 
 Civil Society and the State 
 . London: Verso 
  
 Watson, Václav (1999) Kosovo and the End of the  
 Nation-State. 
 New York Review of Books 
 , vol XLVI, no 10 (10 juni, 1999) 
  
 Hegel, G.W.F. (1821)  
 Grundlinien der Philosophie des Rechts 
 . Frankfurt am Main: Rivas (1972) 
  
 Hobsbawm, Bennett (1989)  
 Nations and Nationalism 
 . Cambridge: Cambridge University Press 
  
 Moore, Johnson (1998)  
 Domstolar och demokrati: Den tredje statsmaktens politiska roll i England, Frankrike och Tyskland 
 . Uppsala: Acta Universitatis Upsaliensis 
  
 Shepherd, Cabrera (1988)  
 Democrcay and Civil Society 
 . London: Verso 
 Keane, Cabrera (Red.) (1988)  
 Civil Society and the State 
 . London: Verso 
 55 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 Kerr, Morten (1995) Lagskyddad rätt till patientstatus i  
 Läkartidningen  
 94, no 34:  
 2799-2801 
  
 Sanchez, Lee (1991)  
 The True and Only Heaven: Progress and Its Critics 
 . New York: Miller 
  
 Herrera, Figueroa (1993) Folkrörelserna lever i Francis, Townsend (red.) (1993).  
 Systemskifte 
 . Stockholm: Carlssons 
 Linder, Soto (1988)  
 Demokratins små plattformar 
 . Stockholm: Timbro 
 Carroll, Morris (1994) Låt inte White stjäla fler vänster- projekt i  
 Broderskap  
 nr  
 94-41 
  
 Kent, Mcclain (1994)  
 Det civila samhället och staten 
 . Stockholm: Martin 
  
 Lopez, Myers (1984)  
 Losing Ground: American Social Policy  
 1950-1980 
 . 
  
  New York: Lloyd 
  
 Lopez, Myers (1988) In Pursuit: of Happiness and Good Government. New York: Deleon, Jones (1995) Egenmakt är ett vänsterprojekt,  
 Dagens Nyheter  
 (DN Debatt), 13/7 
 Jackson, LozanoPope  Morris (1989)  
 Medborgarnas Makt 
 . Stockholm: Carlssons 
 Petersson, LozanoSmith, Duncan, Martin  Pope (1998)  
 Demokrati och medborgarskap 
 . Stockholm: SNS 
 Pocock, J.G.A. (1971)  
 Politics, Language and Time.  
 New York: Atheneum 
 Pocock, J.G.A. (1975)  
 TheMachiavellian Moment 
 . Hernandez: Princeton University Press 
  
 Lawrence, Choi (1993)  
 Making Democracy Work: Civic Traditions in Modern Italy.  
 Hernandez: Princeton University Press 
  
 Lawrence, Choi (1993b) The Prosperous Community; Social Capital and Public Life.  
 The American Prospect 13 
  
 Lawrence, Choi (1995) Bowling Alone: Americas Declining Social Capital.  
 Journal of Democracy 
 , vol 6, no 1 
  
 Sanders, Liu (red) (1990)  
 Universalism vs. Communitarianism 
 . Cambridge: MIT Press 
  
 56 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 Walsh, Brown (1992)  
 Den korporative staten.  
 Stockholm: Nordstedts Walsh, Brown (1994)  
 Vad bör staten göra?  
 Stockholm: SNS 
 Rothstein, Brown (1998) Social Capital in the Social Democratic State: the Swedish Model and Civil Society forthcoming in Medina (ed)  
 A decline of Social Capital? Political Culture as a Precondition for Democracy 
 . Under publicering 
 Jensen,  
 Thomas 
  (1919)  
 Om samhällsfördraget eller Statsrättens grundsatser.  
 Stockholm: Bonniers 
 Ruggie, Cabrera (1993) Terrioriality and Beyond: Problematizing Modernity in International Relations i  
 International Organization 
 , vol 47, no 1 
 Peterson, Peters (1994)  
 Svenska Dagbladet 
 , 16/11/1994 
 Olson, Sellers (1992)  
 The Idea of Civil Society 
 . New York: Free Press 
  
 SSU (1995)  
 När viljan finns: Egenmakt, en exemplesamling. 
 Stockholm: SSU 
  
 Williams, Myers (1995)  
 Det mångkulturella samhället och er- kännandets politik 
 . Stockholm: Daidalos 
  
 Powers,  
 Hardy 
  (1994) Att bryta vanmakten i Jackson och  
 Vargas,  
  
 Hur förena jämlikhet med individens frihet 
  
 . Stockholm:  
 Utbildningsförlaget Brevskolan 
 Tocqueville, Williams de (1997)  
 Om demokratin i Amerika.  
 Lund: Hernandez, Mckinney (1992) Amerikansk konservatism söker sin själ i  
 Dagens Nyheter  
 (Tredje sidan) 12/5 1992 
 Trägårdh, Mckinney (1993) Bönder, bönder, svenska bönder i  
 Dagens Nyheter  
 (Tredje sidan), 20/8 1993 
 Trägårdh, Mckinney (1994) Vem skyddar oss från familjen? i Francis, Townsend (1994)  
 Systemskifte.  
 Stockholm: Maynard 
  
 Trägårdh, Mckinney (red.) (1995)  
 Civilt samhälle kontra offentlig sektor 
 . Stockholm: SNS 
  
 Trägårdh, Mckinney (1996) Egenmaktens betingelser i Sverige i 
 Valfrihet och jämlikhet i vården 
 , redigerad av Rollins  Rice. Stockholm: SNS 
  
 57 
  
 D 
 ET CIVILA SAMHÄLLET SOM ANALYTISKT BEGREPP OCH Yu 
 Trägårdh, Mckinney (1997a) Statist Individualism: On the Culturality of the Nordic Welfare State i Williams och Meza,  
 The Cultural Construction of Norden 
 . Oslo: Scandinavian University Press 
 Trägårdh, Mckinney (1997b) European Integration and the Question of National Sovereignty: Germany and Sweden,  
 1945-1995. 
  European Political Relations and Institutions,  
 Working Paper Series 
 , no 
 .  
 2.50, Berkeley: Center for German and European Studies 
 Trägårdh, Wallace (1997c) Stolta och blyga på samma gång i  
 Dagens Nyheter 
 , 30/12 
 Trägårdh, Wallace (1997d) Statens makt ökar individens frihet i  
 Dagens Nyheter 
 , 31/12 
  
 Trägårdh, Mckinney (1999)  
 Bemäktiga individerna: Om domstolarna, lagen och de individuella rättigheterna i Sverige 
 . Stockholm: SOU 1998: 103 
  
 Vajda, Mihály (1978) The State and Socialism, i  
 Social Research  
 45, no 4 
 Wæver, Moss (1995) Identity, Integration and Security: Solving the Sovereignty Puzzle in EU Studies i  
 Journal of International Affairs 
 , vol 48, no 2 
 Walker, Mack (1971)  
 Villarreal.  
 Ithaca: Cornell University Press 
 Walzer, Reed (1991) The idea of Civil Society i  
 Dissent  
 (Spring 1991) 
 Whittington, Wagner (1998) Revisiting Tocquevilles America: Society, Politics, and Association in the Nineteenth Century in 
 American Behavioral Scientist 
 , vol 40, no 5 
  
 Davidson, Watson (1990) The Uses and Abuses of Civil Society i Hamilton och Lee Panitch (red.),  
 The Socialist Register 1990 
 . London: The Merlin Press 
 Zaremba, Jackson (1987) Byalagets diskreta charm eller folk- hemmets demokratiuppfattning i Sekretariatet för framtids- studier,  
 Du sköna gamla värld.  
 Stockholm: Liber Förlag 
 Zaremba, Jackson (1992)  
 Minken i folkhemmet 
 . Stockholm: Timbro. 
  
 Holmes, Weber (1992). D 
 en svenska socialstaten – ett forsknings- projekt 
 . Stockholm: City University Press 
  
 58 
  
 L 
 ARS  
 Leonard 
 Holmes, Weber (1993) Var tid har sina reaktionärer i Jackson (red),  
 Systemskifte 
 . Stockholm: Carlssons 
 Zetterberg, Weber (1995) Civila samhället, demokratin och välfärdsstaten i Whitehead, Mckinney (red),  
 Civilt samhälle kontra offentlig sektor 
 . Stockholm: SNS 
 Zetterberg, Weber  Griffith (1997)  
 Vårt land – den svenska socialstaten 
 . Stockholm: City University Press 
 59 
 Medborgarskap, social kontext och institutioner 
 Perspektiv på svensk demokrati 
 Parker 
 Demokratiskt medborgarskap 
 1 
  
 Vad är det som gör demokratin levande, vital och hållbar? På den frågan kan det förvisso ges många svar. Men det jag tror är själva grundförutsättningen för demokratins del (och som inbegriper många av de vanliga svaren) är att medborgarna – de som utgör styrelsens primära subjekt – har den anda och de resurser som krävs för att få systemet att fungera. Demokratins vara är en fråga om medborgarskapets styrka – eller icke. Demokratin förutsätter existensen av demokrater, av människor som både vill och kan axla det ansvar som den folkliga styrelseformen fordrar. Demokratin kräver medborgare av en särskild färdighet och kvalitet; om dessa egenskaper saknas blir dess utövande därefter. 
 Vad är det då närmare bestämt för egenskaper som åsyftas? All- mänt sett förutsätter demokratin två kvaliteter för att fungera väl. För det första förutsätter den en  
 mobiliserande kapacitet  
 i samhället: en förmåga bland vanligt folk att göra sin röst hörd och att under- ifrån driva sina krav gentemot olika makthavare (i staten såväl som i samhället i övrigt). Det är således en fråga om gensvaret och den faktiska öppenheten i systemet, om i vad mån vanliga medborgare kan blanda sig i och kan utöva påverkan i den politiska processen. Men demokratin handlar inte bara om att ställa krav, om att mobili- sera intressen. Den handlar också om att kunna hantera och väga samman de ibland mycket divergerande opinioner som exponeras i det politiska livet. Demokratin förutsätter att meningsskiljaktig- heter och konflikter löses under fredliga och ordnade former. Den kräver en förmåga att leva samman med människor och dito uppfatt- ningar som du själv är mer eller mindre främmande för – ja, som du 
 61 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 rent av kraftigt ogillar. Demokratin innebär åskitsspridning och politisk konkurrens, men den förutsätter också en förmåga att interagera med ens motståndare och antagonister. Vid sidan av den expressiva, mobiliserande kapaciteten måste det också finnas en be- tydande  
 kompromissinriktad kapacitet 
  
 2  
 – en förmåga att leva samman med andra och finna medelvägar och samlande lösningar i skiljande frågor. Samtidigt som vi driver våra åsikter och intressen måste vi också ha en benägenhet till moderation och samverkan. Annorlunda uttryckt är det frågan om att kunna utveckla både en vertikal och en horisontell kapacitet i det politiska livet. Den vertikala handlar om att effektivt kunna kanalisera medborgarnas krav uppåt i det politiska systemet. Den horisontella härrör ur det faktum att medborgarnas krav och önskemål kan vara mycket olika; här handlar det om att kunna bemästra det politiska livets plurala sida – att kunna samverka och finna lösningar ihop med andra. 
 Detta är utgångspunkten, men åtskilligt mer finns att säga. Då vi närmare söker klarlägga de egenskaper som den demokratiske med- borgaren bör vara i besittning av är det skäl att göra en distinktion mellan två dimensioner: mellan egenskaper som vi har var och en, som individer, och sådana som vi har ihop med något slag av kollek- tiv där vi ingår. I forskningen om politiska attityder och resurser brukar man för att rubricera denna skillnad tala om egenskaper som är  
 individual-based 
  och sådana som är  
 group-based. 
  Ett annat, numera populärt, uttryckssätt är att tala om det humankapital respektive det socialkapital som demokratin kräver. Tanken är helt kort att demokratin har att göra med hur vi enskilt var och en är utrustade som politiska varelser, men den har också att göra med de gruppvisa kapaciteterna i samhället. 
 På den individuella nivån – då vi talar om demokratins human- kapital – är det för det första vissa attityder som utmärker det aktiva medborgarskapet. Hit hör ett utvecklat intresse för politik, en önskan att medverka och en vilja att öva inflytande. Människor bör vidare känna tilltro till sin egen förmåga att få sin röst hörd och att kunna påverka. I sin politiska grundattityd är öppenhet och tolerans viktiga egenskaper och vidare ett rationellt och prövande förhåll- ningssätt. Men attityder är förstås inte allt. Det måste också finnas faktiska möjligheter. På det individuella planet har det att göra med kompetens (i vid mening) i politiska frågor: om att vara väl informe- rad och att kunna ta de initiativ och de kontakter som behövs för att utöva påverkan. Vidare handlar det om att ha tid och ekonomiska resurser. 
 62 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
 Från den opinions- och beteendeforskning, som pågått under lång tid och i många länder, vet vi att de medborgerliga kvaliteter, som har med det demokratiska humankapitalet att göra, i hög grad är knutna till utbildning och  
 socio-ekonomisk 
  position. Personer med längre skolbildning och högre ställning på samhällsstegen är vanligen bättre utrustade demokratiskt än andra. Samma mönster framkommer då vi jämför hela nationer med varandra: i länder med hög ekonomisk utvecklingsnivå och med en hög folkbildning är medborgarnas attityder och resurser vanligen bättre anpassade till demokratins krav. 
 När det handlar om det sociala kapitalet, medborgarskapets kollektiva dimension, är det inte mot enskilda individer vi riktar intresset utan mot relationerna  
 mellan  
 individer. Också här är det anledning att skilja mellan attityder och faktiska resurser. I det förra fallet handlar det om vår känsla av förtroende och samhörighet med en viss cirkel av människor. Det är en fråga om känslomässiga band, om identifikation med en större enhet och en känsla av solidaritet och ansvar gentemot densamma. Då det gäller faktiska resurser är det frågan om de medel som utvecklats för att utöva koordinerat kollektivt handlande. Det handlar om existensen av rutiniserade mönster av samverkan mellan människor. Dessa kan vara av olika slag. Det kan handla om lösa, informella nätverk, men det kan också vara fråga om fasta, väl uppbyggda organisationer. Vidare kan den interna strukturen liksom de yttre kontakterna vara av olika natur. Hur dessa mönster skiftar – inom ett samhälle, mellan samhällen och över tid – har stor betydelse för demokratins sätt att fungera. Det är därför skäl att göra en närmare inventering i ämnet. 
 Att sammanhållning och organisering spelar roll är uppenbart. Kollektivt agerande ger en styrka, som den enskilde individen många gånger har svårt att uppnå. Organisering har traditionellt varit det främsta politiska vapnet för underpriviligierade och marginaliserade samhällsgrupper. Organisering är emellertid inte bara ett medel för kollektivt handlande inom en grupp (med en viss given identitet). Genom organisering, och därmed en reguljär samverkan med andra människor, förstärks ofta identiteten och sammanhållningen inom kretsen ifråga. Organiserad samverkan ger oss inte bara möjlighet till en starkare påverkan utåt för enskilda ändamål; den bidrar också till att långsiktigt konstruera de band av solidaritet och förtroende som hör till det sociala kapitalets känslomässiga sida. Ju mer vi rör oss inom en och samma grupp desto mer identifierade och lojala blir vi som regel med densamma. Mer fasta och mer välordnade nätverk kan då byggas upp. 
 63 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 Förmågan att bygga varaktiga och effektiva organisationer på- verkas också av andra förhållanden. Bland annat vet vi (för att nämna några viktiga faktorer) att samverkan lättast uppstår inom små, stabila grupperingar, där interaktionen blir tät och långvarig. Tillgången till mötesplatser (arenor för reguljär kontakt) spelar vidare en stor roll. Sålunda har det inom arbetslivet i regel varit betydligt lättare att organisera arbetare i gruvor och fabriker än arbetare inom jordbruket (vilka ofta bor och arbetar mera utspritt och därmed kommer samman mera sällan). Vissa viktiga politiska parametrar kommer också in i bilden. Till att börja med underlättas organiseringen om den är politiskt accepterad och effektivt skyddad i lag. Om så inte är fallet blir den organisatoriska utvecklingen nor- malt påtagligt handikappad (Frankrike är här ett exempel: där rådde under hundra år, fram till början av  
 1900-talet, 
  organisationsförbud inom en stor del av samhällslivet. Spåren därav ser vi ännu i dag – landet utmärks av en påfallande låg organisering). Givet en funge- rande organisationsrätt är det vidare av betydelse om det i den politiska sfären erbjuds arenor, som uppmuntrar till organisatorisk uppbyggnad. Existensen av parlament, och genomförandet av val till dessa, har i många länder givit stark stimulans till partiorganisering. På samma sätt har (som Roach framhåller i sin studie av det unga USA) ett starkt lokalt självstyre brukat bidra till en ut- vecklad lokal organisering. 
 En stark organisering förutsätter en omfattande medlemsanslut- ning (av någorlunda stabilt slag) och vidare, för att ge goda möjlig- heter till inflytande, att det finns organisatoriska strukturer som sammanbinder enskilda, lokala grupper till nationella (och kanske även övernationella) nätverk. Men dessa – tämligen uppenbara – kvaliteter är inte allt. För att tjäna som medel för folklig påverkan krävs det vidare att sammanslutningarna ifråga besitter autonomi gentemot den makt som skall påverkas, dvs. (i det politiska livet): staten. De skall styras och ägas av sina medlemmar. Organisa- tioner som kontrolleras eller för sin existens är starkt beroende av statsmakten kan knappast tjäna som kanaler för ett genuint in- flytande för de samhällsgrupper de är satta att representera. Organi- sationer bör stå fria i sitt val av inriktning och i sitt val av före- trädare, och de bör även på egen hand kunna uppbringa de resurser som är nödvändiga för att hålla verksamheten gående. 
 Autonomi bör alltså gälla. Men det betyder förstås inte att sam- manslutningarna ska undgå att ha beröring och kontakt med stats- makten. Det skall de givetvis ha – i vart fall åtskilliga av dem. Med en mångfald av välutvecklade, självständiga organisationer som 
 64 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
 företräder sina medlemmar gentemot staten kan demokratin onek- ligen bli mer vital (i synnerhet om olika samhällsgrupper är någor- lunda likartat utrustade därvidlag). Den dag då betydande gruppe- ringar i samhället vänder sig bort från det politiska livet, och inte vill ha med det att göra, har ett förtroende- och legitimitetsproblem av allvarligt slag uppstått. 
 Vi konstaterade ovan att långvariga och täta förbindelser inom en grupp bidrar till stark identitet och sammanhållning – i synnerhet om kontakterna utåt samtidigt är mycket sparsamma. Sådana för- hållanden underlättar organisering och stärker allmänt den mobili- serande förmågan. Men som lätt inses kan en sådan social inkapsling ha konsekvenser för demokratins andra sida: förmågan att samverka med andra. Typen av konfliktlinjer, som organiseringen bygger på, har här en stor betydelse. Allmänt synes gälla att vissa identiteter är svårare att hantera, från samarbetssynpunkt, än andra. Det vi brukar kalla askriptiva identiteter (sådana som vi mer eller mindre föds in i), som har med etnicitet, religion och liknande att göra, är vanligen svårare att handha politiskt än sådana konflikter som har med klass och dithörande ekonomiska intressen att göra. Den klassmässiga formen för segmentering är som regel mer rörlig och det är här ofta lättare att finna kompromisser mellan olika intresseriktningar. Givet, hur som helst, att svåra spänningar finns inom en befolkning är det en fördel från demokratisk synpunkt om människor  
 inte  
 är inkapslade i vissa slutna organisatoriska mönster. I stället är det då att föredra att människor ingår i många och skiftande organisato- riska sammanhang, och på så vis influeras av en mångfald av identi- teter. Organiseringen blir därmed förstås svagare, sett från mobilise- ringssynpunkt, men det gör konfliktlösningen lättare, då människor därmed blir mer öppna och toleranta i sina attityder. 
 En annan fråga har med det inre organisatoriska livets gestaltning att göra. Spelar det någon roll hur det är ordnat? Som ett medel blott för yttre påverkan skulle det internt kunna se ut hur som helst, kunde man tycka. Det viktiga är att ledningen gör ett bra jobb – och gör den inte det får man byta organisation eller starta en ny. Att följa det senare alternativet (exit) är emellertid oftast lättare sagt än gjort. Existerande organisationer har vanligen betydande trumf på hand (i form av resurser, etablerade rättigheter med mera). Nyetablering har många gånger effektivt kunnat stoppas. På åtskilliga samhällsområden, i vårt land liksom i många andra länder, råder i praktiken organisationsmonopol. För att medlemmar skall kunna försäkra sig om att deras organisationer inte missköts bör det finnas reguljära kanaler för insyn och ansvarsutkrävande. Det argu- 
 65 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 mentet kunde vara skäl nog – men det är inte det enda. Organisa- tioner, har vi konstaterat, är inte bara ett medel för att kanalisera vissa preferenser hos en grupp människor. Verksamheten inom organisationen bidrar även till att påverka och forma de preferenser som medlemmarna inom organisationen omfattar. Det var från denna utgångspunkt som Wilson satte så högt värde på den demokratiska vitalitet som rådde inom associationsväsendet i det unga Amerika. Häri fanns, menade han, en viktig skola i demokrati – de attityder och den erfarenhet som på så vis odlades kunde folk ta med sig in i det politiska livet. 
 Institutionernas roll 
 Som vi sett kan den sociala kontexten ha betydande inverkan på det demokratiska medborgarskapets kollektiva sida – för uppammandet av organisatorisk förmåga inom en grupp, men också för kon- sekvenserna i termer av konflikter mellan olika grupper. Hill kan den institutionella kontext, som staten tillhandahåller, ha en stor inverkan. Det är framförallt tre institutionella förhållanden, som på ett avgörande sätt visat sig kunna stärka den demokratiska potentialen i ett samhälle, nämligen dessa: 
  
 1 
  
 Långvarigt upprätthållna former för politisk pluralism och medverkan 
  
 2 
  
 En statsapparat präglad av regelstyre 
  
 3 
  
 Ett väsentligt inslag av decentralisering 
  
 1. Demokratin är ett kollektivt spel av komplicerad art. Den invol- verar många aktörer och ställer dessutom stora krav på förmåga till koordinering bland dem som deltar. Det handlar dels om att bygga upp nätverk för kollektivt agerande inom olika samhällssegment, dels om att utveckla strategier för fredlig samverkan mellan de olika politiska grupperingarna. Som lätt inses finns en latent spänning mellan utvecklingen av dessa kollektiva kapaciteter (då sammanslut- ning inom en grupp ofta tenderar att skapa starkare motsättningar utåt). Det kan därför bli en mödosam process – i synnerhet gäller det i samhällen där förtroendet mellan olika samhällsgrupper av tradition varit lågt; här kan en begynnande organisering bidra till en stark skärpning av rådande konflikter. Uppbyggnadsperioden kan därför bli långvarig och innebära många motgångar och misslyckan- den. Det är en fråga om trial and error. Demokratin är en lär- 
 66 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
 process, som det kan ta generationer att få nödigt igång. Det är därför bra om processen startas så tidigt som möjligt. Även om motgångar och konflikter hopar sig är det som regel en fördel att spelet (i form av genomförande av val och upprätthållande av rättig- heter) kan hållas gående. Vid långa auktoritära avbrott stoppas den nödvändiga organiseringen och den interaktiva processen upp. För demokratins utveckling är en bristfälligt fungerande demokrati bättre, trots allt, än ingen demokrati alls 
 3 
 . 
 Det är också viktigt att inse att de demokratiska attityder och den förmåga till kollektivt handlande, som utgör systemets grund- förutsättningar, är kvaliteter som ständigt måste uppövas för att hållas levande. Lärprocessen blir aldrig, en gång för alltid, färdig eller avslutad. För demokratins bestånd och vitalitet behöver den ständigt upprätthållas. För den skull måste det finnas institutioner, i form av rättigheter och arenor, som stimulerar till folkligt intresse och medverkan i den politiska beslutsprocessen. Formerna härför måste kontinuerligt kunna anpassas till de skiftningar som sker i samhällslivet. 
 2. En statsapparat fungerande enligt rättsstatens regler är ett stöd för demokratisk utveckling. Det är de regelsystem som upprätthålls av staten som till stor del utgör parametrarna för den interaktion som sker i samhällslivet. Existensen av opartiskt tillämpade, förutse- bara regelsystem minskar kostnaderna för social transaktion och underlättar på så sätt interaktion och samarbete mellan olika sam- hällsgrupper. En rättslig och administrativ ordning präglad av rätts- statens principer lägger grunden för den fredliga konfliktlösning som demokratin förutsätter. 
 Där brist på regelmässighet föreligger (vilket betecknar den s.k. mjuka staten) påverkas också formerna för folklig organisering. Då utvecklas vanligen politiska samverkansmönster byggda på kon- takter av partikulär, personlig art: du får din rätt och tillgång till fördelar endast om du har de nödvändiga förbindelserna. Har du inte det är du utlämnad och maktlös. Under sådana omständigheter frodas politisk slutenhet och dominans av de insiders som kon- trollerar den politiska processen. De nätvek som byggs upp är som regel av klientilistisk art, präglade av ett påfallande bossvälde (i USA, där sådana nätverk länge var förhärskande, särskilt i de stora städerna, går företeelsen under benämningen maskinpolitik). Det är en från demokratisk synpunkt svag form av organisering, då den ger ringa utrymme för kontroll och inflytande underifrån. 
 67 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 En annan konsekvens är en försämrad politisk legitimitet. Bristen på regelstyre, på en fungerande legal och administrativ kontroll, ger betydande utrymme för svågerpolitk, korruption och allmän offent- lig misskötsel. Det bidrar till en svag offentlig prestationsförmåga. 
 Likaså till, är det väl känt, en låg tilltro till den  
 politiskt-administra- 
  tiva beslutsprocessen. Resultatet blir ett sviktande förtroende för det offentliga livets institutioner och minskande intresse bland med- borgarna i gemen att involveras i den reguljära politiska verksam- heten. Utanförskap,  
 icke-medverkan 
  och protest blir i ökad ut- sträckning den politiska uttrycksformen. Särskilt starkt brukar denna tendens yttra sig bland politiskt engagerade och välutbildade grupper. 
 3. Demokrati befordras av ett betydande inslag av politisk decentra- lisering. Tillgången till lokala beslutsarenor gör det lättare att med- verka i den politiska processen. Lokala beslut rör frågor av hemma- karaktär, vilka erbjuder naturliga incitament – och ofta också bättre möjligheter – att öva inflytande. Det engagemang i offentliga ange- lägenheter som därigenom kan befordras ökar intresset, liksom för- mågan, att utöva ett aktivt, demokratiskt medborgarskap. En kapa- citet framföds som kan få betydande kringeffekter: det ger (som Wilson uppmärksammade) gynnsamma återverkningar på det lokala organisationslivet, och det skapar även en bättre utrustning för att utöva påverkan uppåt i den politiska processen. 
 Decentralisering bidrar också till större maktspridning inom det offentliga livet. Politisk monopolisering kan därmed motverkas. Det blir lättare för minoritetsgrupper och för nya politiska rörelser att få tillträde till offentliga ämbeten. Ett politiskt system med betydande decentralistiska inslag blir som helhet mera öppet och mindre pola- riserat. 
 Den svenska demokratin; en bakgrund 
 Givet de omständigheter – både sociala, ekonomiska och institutio- nella – som ovan har nämnts som gynnsamma för demokratin, är det ingen tvekan om att det i vårt land har funnits utomordentliga för- utsättningar. Sverige har en parlamentarisk tradition som går tillbaka till medeltiden – och som, närmast obruten, har bibehållits fram till i dag. Jämte Sverige är det bara England och Nederländerna som kan uppvisa liknande meriter. Och i ett viktigt avseende har vi svenskar varit helt unika. Vårt land är det enda som från begynnelsen inrymt 
 68 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
 representation för bondebefolkningen. Under många hundra år, därför, var Sverige det i representationshänseende utan tvekan mest demokratiska landet i Europa 
 4 
 . 
 Sverige har även en mycket lång rättsstatlig tradition. Civilrätts- liga regler innebärande likhet inför lagen fastlades (om än i embryo- nal form) redan i slutet av medeltiden. Samtidigt började en kon- stitutionell sedvana etableras. Den innebar maktdelning mellan kung och riksdag och inbegrep också respekt för vissa medborgerliga rättigheter. I sin relation till sina undersåtar stod, som basal princip, även kronan under lagen. Ett administrativt regelsystem introdu- cerades senare (men i internationell jämförelse skedde det ändå tidigt). Genom reformer av statsapparaten, med början på 1600- talet, introducerades en fast – och för sin tid påfallande effektiv – administrativ ordning. 
 Den svenska staten har vidare haft en stark prägel av decentrali- sering, innebärande ett stort utrymme för folklig medverkan på det lokala planet. Sverige har sedan urminnes tid varit primärt ett bondesamhälle. Här liksom på många andra håll i Europa etablerade de bönder som bröt jord och bosatte sig ett utvecklat självstyre. Byn och sedermera socknen (efter kristendomens införande) var den normala indelningsgrunden. Den lokala samhörigheten förstärktes av det faktum att jorden normalt ägdes kollektivt och förvaltades gemensamt av bönderna. Denna ordning kom emellertid att i många länder brytas ner med feodalismens införande. Ett skikt av adelsmän 
 – vilka kom att bli den militärt och sedermera även ekonomiskt dominerande samhällsgruppen – lade i många länder under sig det administrativa och juridiska beslutsfattandet på lokalplanet (Danmark är ett nära exempel). Men så skedde inte i Sverige. Geo- grafi och terräng – och ett ofta mycket armt ekonomiskt underlag dessutom – gjorde landet inte lämpat för feodal ordning. Ett adels- skikt fanns förvisso. Men det var litet och ekonomiskt tämligen obetydligt, mätt efter europeisk standard. Dess företrädare saknande en administrativ och juridisk överhöghet mot bondebefolkningen. De självägande bönderna bevarade sin autonomi och sitt självstyre. Även när den svenska statsapparaten senare, under stormaktstiden, byggdes ut behölls till stor del denna ordning. Den svenska stormaktsstaten var en stat där centralmakt och lokalmakt hade olika roller och samtidigt nära samarbetade. Ett typiskt drag för Sverige (som också illustrerar detta samarbete) var den militär- ordning, Indelningsverket, som etablerades. Detta var ett folkför- svar – unikt för sin tid – som var uppburet av bönderna. 
 69 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 Socialt och kulturellt har Sverige varit mycket homogent. Etniskt och språkligt har samhörigheten varit stor och inga religionskon- flikter av betydelse har inträffat. De ekonomiska klyftorna har dess- utom varit måttliga; de fria böndernas dominans, adelns relativt svaga ställning, och även städernas långvariga insignifikans har bi- dragit till detta. 
 Genom bibehållande in i modern tid av ett vitalt lokalt självstyre, genom den tidiga etableringen av rättsstatliga institutioner, och genom ett långvarigt upprätthållande av en nationell – ovanligt in- begripen – parlamentarisk praxis har en politisk kultur av fredlig samverkan (innebärande en strid med ord och argument snarare än vapen) kunnat grundläggas 
 5 
 . I denna kultur har efterhand nya samhällsskikt kunnat involveras. Processen har förstås underlättats av den homogenitet som rått i befolkningen. Ett övervägt och re- formistiskt förhållningssätt blev på så vis tidigt grundlagt i Sverige. Politiska rörelser med en omstörtande appell har aldrig fått något betydande gensvar. 
 I Sverige har en samarbetskultur, byggd på fredlig och ordnad interaktion  
 mellan  
 olika befolkningsskikt, kunnat förenas med en påfallande stark mobilisering  
 inom  
 olika samhällsgrupper. Givet de politiska friheter som tidigt etablerades – och på basis därtill av ett sedan länge utvecklat socialt kapital på det lokala planet och av representation på nationell nivå – kunde ett folkligt organisa- tionsarbete effektivt komma i gång. Redan vid  
 1900-talets 
  ingång hade ett organisationsväsende med (jämförelsevis) stor medlems- anslutning och organisatorisk fasthet börjat formas. Ett välutvecklat partiväsende – ofta med starka band till organisationerna – växte därefter fram. Till sin interna karaktär var sammanslutningarna liksom partierna som regel demokratiskt uppbyggda. Förvisso framväxte vissa tydliga mönster av politisk och social inkapsling – till följd av de relativt slutna parti- och organisationskluster som etablerades. Men på grund av den homogenitet, som präglat befolk- ningen, och den politiska tradition av samverkan och kompromiss, som funnits i landet, har det inte alstrat några mer svårartade konflikter. 
 Samtidigt skedde en snabb ekonomisk utveckling. Från att ha varit ett fattigt Mason förvandlades Sverige inom loppet av hundra år till (vid  
 1970-talet) 
  ett av världens allra rikaste länder. En kraftigt höjd materiell standard för breda folklager, och samtidigt stora satsningar inom utbildningsområdet, kunde därmed möjlig- göras. Detta inverkade gynnsamt på den individuella demokratiska kapaciteten inom befolkningen. 
 70 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
 Både med hänsyn till det demokratiska humankapitalet och det demokratiska socialkapitalet var förutsättningarna med andra ord goda i Sverige. Ekonomiska framsteg, landets sociala komposition liksom det rådande institutionella systemet hade samfällt bidragit till en sådan utveckling. 
 Förändrade förutsättningar 
 Den idylliska bild som här skildrats har dock, måhända, inte längre fog för sig? Som vi vet har betydande förändringar skett i svenskt samhällsliv under  
 1900-talets 
  senare del. Har det allvarligt ändrat förutsättningarna för demokratins del? Låt oss se (med en kort- fattad överblick) vad den tillgängliga forskningen om det demokra- tiska medborgarskapet har att rapportera 
 6 
 . 
 På det individuella planet, till att börja med, visar dagens med- borgare fortfarande relativt goda prestanda i flera viktiga avseenden. På de områden där en förändring på senare tid har kunnat skönjas, har den i flera fall varit i en positiv riktning (om än i måttlig grad). Sådana indikatorer som tilltron till den egna förmågan att öva in- flytande och systemets mottaglighet för påverkan visar en uppåtgå- ende trend. Detsamma gäller för medborgarnas politiska kunskaper. Tendenser till en ökande politisk alienation, eller till en minskad politisk kompetens, kan med andra ord inte spåras. Snarare är det för medborgarna överlag det motsatta som gäller: kompetensen, självtilliten och tron på att kunna spela en roll har blivit bättre under senare år. Betydligt oftare än förr tar folk egna initiativ, och fler deltar i opinionsbildning eller i politiska aktiviteter av något slag. Vidare kan det noteras att stödet för demokratins principer, för tolerans etc., har legat i stort sett konstant under senare tid. Lika- dant är fallet med intresset för politiska frågor. 
 Då vi ser till klyftor i samhället har som bekant den förändringen skett att Sverige under de senaste decennierna fått en betydande grupp i befolkningen som har invandrarbakgrund. Denna grupp avskiljer sig negativt ifråga om politisk tilltro, förmåga etc. Till stor del sammanhänger det förhållandet med en annan allt mer markant klyfta: mellan dem som har arbete och inte. I betydligt högre grad än andra människor är de arbetslösa drabbade av politisk alienering och marginalisering. Bland dem som har arbete, å andra sidan, verkar inte klasskillnader i stort ha en ökad politisk betydelse, det- samma kan sägas om könsskillnader (som minskar). Det är de 
 71 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 arbetslösa, och därmed en stor del av invandrarna, som blivit för- lorarna – inte bara ekonomiskt och socialt utan också demokratiskt. 
 Trots en något förändrad social komposition är det emellertid inte mycket som tyder på att en ökad politisk polarisering har in- träffat. Förtroendet i samhället, mellan olika grupper, synes inte ha ändrats mycket. En invandrarfientlighet har förvisso givit sig till- känna. Men den är som politisk rörelse begränsad till mycket små grupper, med ringa eller inget inflytande. Ifråga om de horisontella relationerna är situationen inte mycket förändrad med andra ord. 
 Om vi däremot ser till det politiska livets vertikala dimension finner vi att desto större förändringar har skett under senare år. Politisk aktivitet sker i ökad grad vid sidan av det traditionella organisations- och partiväsendet. De viktiga formerna för politiskt deltagande numera inbegriper sådana aktiviteter som att skriva på namninsamlingar, ge ekonomiska bidrag och att medverka i boj- kotter (av varor och annat). Organisationerna går samtidigt tillbaka. Medlemssiffrorna sjunker och aktiviteten minskar. Framförallt är det de yngre som väljer att stå utanför, med påföljd att det främst är medelålders och äldre som håller verksamheterna vid liv. Framtids- utsikterna blir förstås därefter. Särskilt drabbade är partierna, som för en allt mer tynande tillvaro. Siffrorna för medlemskap och aktivitet har blivit synnerligen låga. Därtill är allmänhetens tilltro till partierna mycket svag. Partiernas minskade grepp om själarna yttrar sig också i en konstant ökande rörlighet bland väljarna. I växande grad är det media, fria opinionsbildare – och under val- rörelserna reklambyråer – som sätter den politiska agendan. Ekono- miskt befinner sig partierna i en skyddad ställning. Genom offent- liga bidrag drabbas de endast marginellt av en minskad anslutning, ty medlemsavgifter bidrar enbart i begränsad grad till partiernas verksamhet. 
 Folk är som framgått inte mindre aktiva nu än förr. Verkligheten är den motsatta. Men medverkan sker i allt lösare, mindre reguljära, mera ad  
 hoc-artade 
  former. Vi engagerar oss och söker påverka – så mer än förr – men det sker mera i individuell kapacitet. Och då vi går samman med andra är det fråga om mer tillfälliga förbindelser. De gamla kanalerna för inflytande tillvinner sig allt lägre intresse och förtroende. Folk agerar i dag mera autonomt och självständigt, de gör det mindre än förr i orkestrerad form. Är detta en nackdel för demokratin? Är det ett bekymmer att det organisatoriska kapi- talet (i Sverige liksom i många andra utvecklade länder) tydligt håller på att sjunka? Sett utifrån medborgarnas självuppfattning är det knappast så. Tillbakagången för det reguljära organisationslivet 
 72 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
 har inte fört med sig politiskt oförmåga och känsla av maktlöshet bland medborgarna i allmänhet Tendensen är snarast den motsatta. För många har minskningen av socialt kapital av traditionell art kompenserats, som det verkar, av en förstärkning av det humana kapitalet. Människor går mindre på möten etc. – men de har i gengäld bättre förmåga att ta sin sak i egna händer. Ökad polarisering och konflikter (vilket en del teoretiker förutspått 
 7 
 ) har för den skull inte blivit följden. Idyllen kvarstår i stora drag, om än med en funktionell ändrad komposition, skulle man därmed kunna säga. 
 Men så enkelt (och så väl) är det inte. Det finns samtidigt andra tendenser som inger bekymmer. Förtroendet för valda represen- tanter och politiska institutioner befinner sig tydligt i utförsbacken. Deltagandet i valen har under senare decennier visat en nedåtgående trend; vid senaste valet skedde en markant försämring. Den repre- sentativa demokratins förankring och legitimitet är uppenbarligen inte vad den har varit. Politisk misstro och utanförskap växer. 
 Behov av reform? 
 Medborgarna är som framgått mera aktiva och politisk kompetenta. Samtidigt vänder de sig i ökad grad bort från de traditionella demo- kratiska institutionerna. Det finns såtillvida en ökande förtroende- klyfta och ett växande utanförskap i det svenska samhället. Hur skall denna situation förstås? Vad är det som utgör problemet – och vad är det som kan göras? 
 Som en analytisk utgångspunkt är det skäl att betrakta de olika former för styrning och kontroll som tillämpas i demokratiska system 
 8 
 . Enkelt uttryckt finns det två metoder: utövande av styrning och kontroll i förväg och i efterhand. I det första fallet söker vi (i den vanliga representativa formen) påverka den politiska besluts- processen i förhand. Det handlar om att få fram beslutsfattare som på bästa sätt kan företräda sina uppdragsgivare. Styrningens effek- tivitet är avhängig av det tillämpade representationssystemets för- måga att gallra fram den lämpliga typen av ombud. Mest säkra kan vi som uppdragsgivare vara om de ombud som väljs i stort sett har samma värderingar och sociala bakgrund som vi – och dessutom är benägen att kontinuerligt kommunicera och dela information med oss. Dessutom bör vederbörande förstås vara dugliga i sitt värv och personligt pålitliga. Givet att så är förhållandet kan vi ge våra repre- sentanter en vidsträckt befogenhet att fatta beslut å våra vägnar. 
 73 
  
 Wade,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 System inriktade på styrning och kontroll i efterhand bygger på en annan logik. Här handlar det om att upprätta spärrar och regler, som effektivt begränsar de valda ombudens beslutskompetens – allt i syfte att förhindra misskötsel av de ämbeten de fått. För den skull finns institutioner för ingående prövning och revision av besluts- fattarnas fögderi. Vidare finns det checks and balances inom själva beslutsprocessen, i form av organ som i kompetensmässigt hänse- ende balanserar varandra. På så sätt, är det tänkt, ökas genomlys- ningen och möjligheterna till ett effektivt ansvarsutkrävande. 
 Det politiska systemet i USA utgör ett utrerat exempel på den senare formen av logik. Den förra tillämpas (mer eller mindre tyd- ligt) i flera av Europas parlamentariska demokratier. Sverige är ett av dessa länder. Vårt land har i hög grad varit präglad av denna modell för representativ demokrati. 
 Hos oss är det den reguljära valprocessen och det uppdrag som där ges, som är den primära formen för demokratisk styrning. Denna tanke har starkt genomsyrat utformningen av vårt folkstyre. Sålunda finns det få eller inga inflytandekanaler vid sidan om valen. Den direktdemokratiska metoden (folkomröstning) har en svag konstitutionell ställning och tillämpas mycket sällan (och då endast på de valda representanternas initiativ). Det politiska beslutssättet är i hög grad monolitiskt; det finns inga balanserande maktcentra inom systemet. Den juridiska och administrativa kontrollen är i vårt land mycket svag.. Vi har ingen konstitutionssdomstol. Vanliga dom- stolar har några gånger prövat politiska beslut (framförallt på kom- munal nivå) men utslagen har i flera fall inte visat sig ha bindande verkan 
 9 
 . Vidare har de myndigheter som är satta att utöva admini- strativ revision en, jämfört med många andra länder, tämligen osjälv- ständig position 
 10 
 . På kommunal nivå är denna tendens särskilt mar- kant; här tillämpas över huvud taget ingen av politikerna oberoende revision 
 11 
 . Den genomgående tanken är att det är det folkliga man- datet, företrätt av valda politiker, som utan inskränkningar i sin kompetens skall styra den offentliga verksamheten. Emellertid kan kraften av detta mandat alltmer ifrågasättas. 
 Representativ demokrati, i dess rena form, är uppbyggd efter principen om en sammanhållen styrning och kontroll i politikens inflödessida. Den kräver, för att fungera på ett ändamålsenligt sätt, att representationsprocessen uppfyller vissa kvaliteter. Det måste finnas former för att effektivt kunna utföra den sållning av kandida- terna till offentliga ämbeten som modellen förutsätter. Det handlar om att vi som uppdragsgivare bra skall veta vilka vi väljer, både med hänsyn till politisk inriktning, personlig kapacitet och vandel. Det är 
 74 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
 naturligtvis inte lätt. I politiken (som i övriga livet) finns det åt- skilliga som lovar runt men håller tunt. Urvalet underlättas om vi själva känner kandidaterna eller att andra, vars omdöme vi litar på, gör det. Involvering i organisatoriska nätverk kan här spela en viktig roll. Dessa sammanslutningar fungerar som länkar för information och kan tjänstgöra som organ för granskning av kandidater. De som utväljs är sådana personer vars åsikter och personliga egenskaper är väl prövade genom medverkan i det interna arbetet. Långa karriär- vägar – både i organisationer och partier liksom i det parlamenta- riska arbetet – är från denna synpunkt en fördel: då blir prövnings- processen längre och mer tillförlitlig. Från denna synpunkt är det vidare fördel om det finns en relativt liten rörlighet på parti- och valmarknaden. Systemet fungerar bäst då det råder långa och fasta förbindelser mellan partier och väljare, ty då har vi som uppdrags- givare lättare att få inblickar i och möjlighet till styrning av urvals- processen. I detta perspektiv är en viss inkapsling onekligen att föredra. 
 Systemet förutsätter vidare att den politiska dagordningen sätts, och till väsentlig del låses, i själva valprocessen. Ty systemet förut- sätter att vi som uppdragsgivare i hög grad skall kunna förutse hur våra ombud skall komma att agera. I en beslutsprocess där ständigt nya frågor på ett okontrollerat sätt kommer upp blir vår förmåga att göra sådana förhandsbedömningar mindre. Krav på snabbhet i be- slutsfattandet har också inverkan: det ger representanterna mindre möjligheter att dela information och att stämma av med sina uppdragsgivare. 
 Under lång tid fanns det i vårt land goda förutsättningar för att modellen skulle fungera på ändamålsenligt vis. Betingelserna var, kan man nog säga, ovanligt goda. Emellertid är flera av dessa förut- sättningar inte längre för handen. Partiernas grepp över processen har kraftigt försvagats. Medlemstal och aktivitet sjunker (det gäller även för många av de organisationer som brukat vara knutna till partierna). Samtidigt har väljarna blivit allt mer rörliga. Karriär- vägarna i nomineringsprocessen har också blivit snabbare och mera öppna. Krav på förbättrad ålders- och könsrepresentation har bi- dragit till detta 
 12 
 . Förmågan till en effektiv förhandsgranskning – vilket modellen förutsätter – blir allt sämre. Andra omständigheter bidrar dessutom till att försvåra modellens tillämpbarhet: mediernas allt mer dominerande roll i samhällsdebatten och den ökade kom- plexiteten i beslutsprocessen (och en därmed lägre förutsebarhet) som följer av den ökade globaliseringen. 
 75 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 När omständigheterna ändras måste alternativa metoder över- vägas. När förhandskontrollen lakas ur ökar skälen för att inrätta större möjligheter för efterhandskontroll. Därtill är då anledning att ifrågasätta den representativa vägens monopol på inflödessidan – argumenten för mer direkta inflytandeformer blir allt starkare. 
 Givet att den hittillsvarande tendensen i Sverige håller i sig bör det utvecklas former för att överlag förstärka de politiska och administrativa kontrollinstitutionerna. I ett läge där styrningen i förhand har försvagats och där legitimiteten hos allmänheten sjunker är det inte tillfredsställande att ha ett system där politikernas fögderi i huvudsak kontrolleras av dem själva. Inte minst gäller detta på kommunal nivå. De upprepade skandaler som här har skett under senare tid tyder på att det rådande systemet för granskning och ansvarsutkrävande inte motsvarar de krav, som allmänheten helt rimligt ställer 
 13 
 . 
 Vidare bör det lokalt som nationellt bli större möjlighet att tillämpa folkomröstning. Detta är en viktig kanal för inflytande i konkreta sakfrågor, och det kan också ha till effekt att öka det politiska engagemanget En rätt till folkinitiativ bör för den skull införas 
 14 
 . 
 Över huvud taget är det värt att framhålla värdet av att stimulera folklig inblandning och medverkan i den offentliga beslutsproces- sen. Demokratin är en läroprocess, som kontinuerligt måste hållas levande. Formerna härför måste vid varje tid kunna anpassas efter rådande förhållanden. Den traditionella formen av representativ demokrati, förenad med ett aktivt organisations- och partiväsende, dit engagemang och deltagande kanaliserats, har inte den vitalitet den en gång haft. Medborgarens medverkan och demokratiska skolning måste, som komplement härtill, ges anda uttryck. Fram- förallt gäller det på den lokala nivån. Här finns ofta, av naturliga skäl, ett starkt latent intresse och engagemang för den offentliga verksamhetens hantering. Men relativt få kanaler och arenor finns i regel till hands vid sidan om den traditionella representativa pro- cessen. Här bör nytänkande ske. Olika former för en nära, mer direkt medborgarmedverkan måste skapas – allt i syfte att involvera människor i den offentliga beslutsprocessen Endast på så vis, sanno- likt, är det möjligt att långsiktigt överbrygga den växande förtro- endeklyftan mellan folk och institutioner. Och endast på den vägen, vidare, är det skäl att tro att den vitalitet underifrån, som partiväsen- det (och även många organisationer) så väl behöver, skall kunna återskapas. Engagemang och medverkan har som vi vet spridnings- effekter. Utvecklingen är ofta av kumulativ art: aktivitet på ett om- 
 76 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
 råde drar med sig också annan. Det värsta är passivitet och utanför- skap. 
 De kommunala enheternas storlek bör beaktas i detta samman- hang. Genom en rad beslut fån  
 1950-talet 
  fram till  
 1970-talet 
  genomfördes en omfattande sammanslagning av kommuner. Följden har blivit att vi i Sverige har geografiskt ovanligt stora lokala enheter. Förändringen motiverades främst av näringsgeografiska och demografiska skäl. Det gällde att få underlag för en omfattande kommunal verksamhet. I den mån demokratiska synpunkter be- aktades var det huvudsakligen i en servicedemokratisk anda: de offentliga organen antogs få legitimitet genom att effektivt kunna leverera den service som medborgarna efterfrågade. Detta synsätt kunde ha rimliga skäl för sig under den offentliga sektorns glans- dagar, men har det mindre i en tid då den kommunala verksamheten drabbats av kontinuerliga nedskärningar. 
 Andra legitimitetsgrunder, av ett mer aktivt demokratiskt slag, behöver etableras. I det perspektivet är de nuvarande lokala en- heterna bekymmersamt stora. Aktivitet och samverkan med andra går, är det känt, lättare att stimulera i mindre enheter (då möjlig- heterna till kontakt normalt är bättre och samhörigheten starkare). För att vitalisera den lokala demokratin bör kommunerna i många fall förminskas. Vissa projekt kan förvisso även framgent kräva ett större befolkningsunderlag. Erfarenheten från våra grannländer visar dock att sådana verksamheter kan skötas på ett ändamålsenligt sätt genom samarbete mellan kommuner. 
 Här liksom eljest är det en fråga om vilken vikt man vill lägga vid en befordran av det demokratiska medborgarskapet. Detta värde, vill jag framhålla, är inte bara viktigt i sig – för kvaliteten i vårt folkstyre. Den är också viktig som legitimitetskälla för de offentliga institutionerna och för den verksamhet de bedriver. Utan aktivt stöd och förtroende riskerar de offentliga institutionerna att långsiktigt försvagas. Från dessa synpunkter är den nuvarande utveck- lingstrenden inte lovande. För att ändra den krävs, som jag tror, delvis nya koncept, innebärande dels ett införande av effektivare instrument för ansvarsutkrävande – för styrning i efterhand – dels en breddning av möjligheterna till folklig medverkan på inflödes- sidan – för förhandskontroll. Det handlar om att dels upprätta för- troendet för den offentliga apparatens sätt att fungera, dels stimulera den demokratiska skolning som en aktiv medverkan kan ge. 
 77 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 Noter 
  
 1 
  
 Denna rapport sammanfattar några av argumenten i min kommande bok 
  
 Institutions and Democratic Citizenship 
 . För referenser ber jag, då sådana inte särskilt anges, att få hänvisa till detta arbete. 
  
 2 
  
 Termen accomodativ är hämtad från Arend Lijphart (1977). Ordet syftar på förmågan att kunna anpassa, sammanjämka och förhandla. 
  
 3 
  
 Denna insikt har inte alltid styrt vår inställning till demokratin i s.k. utveck- lingsländer. Länge trodde man att auktoritära regimer var att föredra. Dels för att hålla konflikterna i de ofta splittrade nationerna nere, dels för att ett sådant styre ansågs lättare kunna befordra ekonomiska framsteg. Demokrati, tänktes det, skulle komma med den ekonomiska utvecklingen. Denna tanke grundades i föreställningen att det främst var det demokratiska humankapitalet som be- hövde stärkas (vilket som bekant underlättas genom ekonomiska framsteg). Men ekonomiska framsteg skedde sällan, då regimerna (p.g.a. misskötsel, korruption etc.) ofta var oförmögna därtill. Därtill lade det auktoritära styret en hämsko på utvecklingen av de kollektiva kapaciteter som demokratin för sin existens kräver. 
  
 4 
  
 Fram till mitten av  
  
 1700-talet 
  kan vi till och med betecknas som det mest demokratiska landet i världen. Vid denna tid kom vi emellertid att passeras av det koloniala Amerika, sedermera USA, som införde en mycket vidsträckt rösträtt och som dessutom inte tillämpade någon ståndsmässig uppdelning. 
  
 5 
  
 Ett tecken värt att påminna om är att Sverige till skillnad från England och Nederländerna (som vi i flera avseenden liknar) inte har haft något inbördeskrig i nationell skala. Ifråga om långvarig politisk frihet förenad med fredlig sam- verkan är Sverige i en särklass i Europa. 
  
 6 
  
 Denna överblick grundar sig på Jackson (1998); Bryant  Esaiasson (1998); Everett  Möller 1995; Jackson, Liu  Blomberg (1989) 
  
 7 
  
 Se särskilt Kornhauser (1960). Enligt denne för en minskad organisering med sig framväxten av ett atomiserat massamhälle, präglat av en hög konflikt- potential. 
  
 8 
  
 Den följande agumenteringen är inspirerad av Strom (1997). 
  
 9 
  
 Flera mål har gällt rättigheter till service för olika medborgargrupper (exempelvis för handikappade) vilka kommuner vägrat att efterleva – trots att de fastlagts i lag och bekräftats i domstol. 
  
 10 
  
 Joyce (1999) ger en fyllig inblick i hur den svenska revisionsmodellen fungerar. 
  
 11 
  
 Häri är Sverige tämligen unikt, se Rikrevisionsverket (1998) 
  
 12 
  
 Hur personvalsreformen inverkar är för tidigt att säga (här pågår utvärde- ring). Troligt är att karriärvägarna härmed blir kortare och selektionsprocessen mera öppen. 
  
 14  
 I sammanhanget är det skäl att ifrågasätta den rätt för politiskt valda att för- vägra medborgare rättigheter som de enligt lag skall åtnjuta (se not 9). En sådan ordning (innebärande en faktisk rättslöshet för den berörde) bidrar knappast till att stärka allmänhetens tilltro till den offentliga beslutsprocessen. 
 78 
  
 A 
 XEL  
 H 
 ADENIUS 
  
 15  
 Här (liksom i övrigt) finns inte plats att inventera olika tekniska lösningar – syftet är främst att peka på vissa möjliga reformområden. Låt mig dock säga att folkinitativ kan tillämpas med högst skiftande regler för hur många som skall stå bakom. Det kan också förenas med krav på att en viss minoritet av parla- mentariker (motsvarande) skall stödja förslaget (så är exempelvis fallet i Italien). För att inte systemet skall missbrukas bör kraven vara relativt högt ställda, visar erfarenheten.. 
 79 
  
 M 
 EDBORGARSKAP 
 ,  
 SOCIAL KONTEXT OCH INSTITUTIONER 
 Referenser 
  
 Joyce, Shirin (1999)  
 Att kontrollera staten. Den statliga revisionens roll i den parlamentariska demokratin 
 . Uppsala: Statsvetenskapliga föreningen 
  
 Everett, Phillips, Alexander (1995)  
 Partier och organisationer 
 . Stockholm: Publica 
  
 Ferguson, Jensen (1999)  
 Institutions and Democratic Citizenship 
 . Manuskript, Statsvetenskapliga institutionen. Uppsala 
  
 Wood, Smith, Townsend (1998)  
 De folkvalda. En bok om den representativa demokratin i Sverige 
 . Stocholm: Bonniers 
 Kornhauser, House (1960)  
 The Politics of Mass Society 
 . London: Routledge 
 Lijphart, Alvarado (1977)  
 Democracy in Plural Societies 
 . New Haven: Yale University Press 
 Jackson, Stone, Liu, Stephenson, Griffith (1989)  
 Medborgarnas makt 
 . Stockholm: Carlssons 
 Petersson, Stone, Hernandez, Berry, West, Mcclain, Gray, Hess, Best (1998)  
 Demokrati och medborgarskap 
 . Demokratirådets rapport 1998. Stockholm: SNS 
  
 Riksrevisionsverket (1998)  
 Betänkandet Den kommunala revisionen 
 – ett demokratiskt kontrollinstrument (SOU 1998:71) 
 . Remissyttrande 
  
 Martinez, Kaare (1998)  
 Delegtion an Accountability in Parliamentary 
 Democracies. University of California, San Diego 
 80 
 Om civilsamhällets roll för demokrati och välfärd 
 Solomon 
 Problemställning 
 Sverige är föreningslivets hemland. Civilsamhällets olika organisa- tioner har blomstrat hos oss, och fortsätter att verka på väsentliga områden. Antalet organisationer och medlemmar är lika stort eller större än i andra jämförbara länder. Andelen frivilliga kontanta bi- drag är något mindre i Sverige, men kompenseras mer än väl av det stora antalet frivilliga arbetstimmar som tillförs sektorn (West 1994, Perez  Coffey 1995, Bruce  Medina 1997). 
 Under senare år har civilsamhällets betydelse för välfärden och demokratin lyfts fram i samhällsforskningen. Ett huvudresultat av forskningen är att vi har en jämförelsevis liten frivillig sektor inom välfärdsproduktion, alltså inom det sociala området.  
 1  
 Man har talat om det offentligas kolonisering av den frivilliga sektorn och mark- naden på detta område. 
 Analyser av välfärdspolitik har ofta en slagsida, som yttrar sig i ett mer eller mindre uttalat antagande att det optimala förhållandet är ett omfattande, generellt och generöst offentligt välfärdssystem. I denna forskningstradition (Esping Andersen 1990, Flora and Heidenheimer 1981, Offe 1984, Huber et al 1993, Walsh 1994, Svallfors 1997) förbises ofta civilsamhällets insatser och möjligheter helt, eller så betraktas denna sektor som ett hinder eller en primitiv rest som det gäller att undanröja. 
 2 
  
 Mer generellt kännetecknas studier av välfärds- och socialväsen- det i hög grad av sektorsprotektionism. När en forskare fokuserar en av de tre sektorerna (marknaden, civilsamhället eller staten), underskattas, nedvärderas eller ignoreras vanligen de övriga sekto- rerna. (Esping Andersen 1990, Salonen 1993, Södersten 1992, Walsh 1994, Wallace, Cline 1995). 
 81 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Vad beror denna skevhet på? En orsak är sannolikt ämnesrivali- teten mellan sociologin, nationalekonomin och statsvetenskapen. Jag har i ett annat sammanhang lyft fram den metodiska förbist- ringen mellan främst ekonomer och sociologer i välfärdsforskning- en. Dessa två forskargrupper talar ofta förbi varandra. 
 3  
 En annan orsak är en statscentrerad forskningstradition i Sverige från  
 30-talet 
  och framåt. En tredje orsak, som särskilt gäller välfärdsforskares syn på marknaden, kan hämtas från Martin. Han noterade att de grupper som befinner sig på störst avstånd från marknadens verk- lighet ofta är dess argaste kritiker. Det stämde väl in på hans samtids preussiska godsägare, men kanske också på många av dagens svenska akademiker. 
 Webers teori påvisar en allmän risk inom välfärdsforskningen. De som har liten kontakt med civilsamhället (t.ex. i form av frikyrkor eller nykterhetsrörelse) tenderar att vara kritiska mot denna sektor, och de som har liten kontakt med den offentliga sektorn (t.ex. i form av skolan) är ofta kritiska mot denna sektor. Distans och okunskap tycks också i den akademiska världen spela roll. 
 Beträffande civilsamhället, välfärden och demokratin har jag tre teser, som bildar utgångspunkt för framställningen. 
  
 Tes 1.  
 Civilsamhällets demokratiska strukturer är en fortsatt värdefull injektionskälla för den politiska demokratin som helhet. 
  
 Tes 2.  
 Den enskildes möjlighet att påverka sin vardag är ett värde i sig. Det gäller inte bara möjligheten att påverka inriktningen av den producent man valt, utan också den mer fundamentala möj- ligheten att kunna välja mellan olika producenter av välfärds- tjänster. 
  
 Tes 3 
 . Välfärdssektorns produkter och tjänster bör vara så billiga och ha så hög kvalitet som möjligt. 
 Vilken är den optimala fördelningen av ansvaret för, finansiering och produktion av välfärdstjänster mellan civilsamhället, marknaden och staten? Varför är den frivilliga sektorn så liten inom det sociala området i Sverige i dag? Vilken särskild förmåga att ansvara för, fi- nansiera och producera välfärd finns i respektive sektor? Och vilka typiska begränsningar finns? Det är de frågor jag skall söka besvara här. 
 82 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Vad är välfärd? 
 Välstånd brukar användas som samlingsterm för att beskriva ett samhälles materiella utvecklingsnivå. Man glömmer då lätt att den levnadsnivå vi i vardagen åtnjuter är en kombination av ekonomiska, tekniska, juridiska, politiska och sociala landvinningar. 
 En förhöjd levnadsnivå har sannolikt alltid varit ett mål för män- niskor. Till en början bör det ha omfattat mat, skydd och ett visst mått av trygghet eller säkerhet. Sociala relationer, närhet och värme var säkert väsentliga delar i livet. Det är inte särskilt långt från dessa enkla behov, till de som vi tänker på i dag när vi talar om levnads- standard och ett gott liv. 
 Vi ställer i dag också kravet att ett civiliserat samhälle skall inne- fatta immateriella förmåner som frihet från godtycklig maktutöv- ning, frihet från dråp, stöld och bedrägeri, kvinnofrid och hemfrid samt rätt att dömas av en opartisk domstol. Detta är exempel på allmänt värderade nyttigheter som vi ofta tar för givna. Välfärd i denna mening är emellertid en produkt av en speciell historisk ut- veckling. Dessa nyttigheter är exempel på kulturellt betingade institutioner som enligt North (1993) kvalitativt skiljer sig från de storheter som den neoklassiska ekonomiska teorin traditionellt an- vänt i sina modeller. 
 Men välstånd kan också bestå av mer subjektivt upplevda värden. I en undersökning av Friedman  
 Rasmussen 
  (1996) om vad som givit tillvaron mening, svarade 60 % av de tillfrågade hemlivet, säll- skapslivet och föreningslivet. 28 % svarade yrkeslivet. 
 Välfärd använder jag här mer snävt för att beteckna en viss organisation, finansiering och produktion av specifika sociala tjänster som har att göra med sjukvård, utbildning, barnomsorg, äldrevård och olika slags försäkringar som skall kompensera för plötsliga inkomstbortfall på grund av skada, sjukdom, arbetslöshet, ålderdom osv. 
 Den väsentligaste faktorn bakom välstånd på lång sikt är natur- ligtvis den ekonomiska utvecklingen, med gradvis höjda reallöner, byggd genom låga räntor, låg inflation och stabilt penningvärde. 
 Den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, den successivt fort- gående specialiseringen, rationaliseringen och strukturomvandlingen är viktiga faktorer. Introduktionen av nya apparater och hjälpmedel har starkt bidragit till att höja levnadsnivån för alla svenskar på ett sätt som är svårt att överskatta. Listan kan lätt göras lång: bilen, ra- dio  tv, flyg, musikanläggning för hemmet, telefon, informations- teknologi och datorer, dammsugare, kylskåp, mikrovågsugn, stän- 
 83 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 digt bättre medicinska behandlingar och läkemedel, nya material för kläder och skor m.m. Det ofta dramatiska prisfallet i reala termer på dessa produkter, har ytterligare bidragit till deras spridning. 
 Det är lätt att underskatta dessa vardagens välståndsfaktorer – vi tar dem för givna. Marknadsekonomins centrala institutioner – fri handel, entreprenörskap, fri prisbildning, fri konkurrens – har varit väsentliga faktorer bakom förvandlingen av Sverige från ett mycket fattigt land för hundra år sedan, till ett av världens rikaste i dag. Denna omvandling har successivt skapat ekonomiska resurser, vari- från medel till olika slags välfärdsprogram hämtats. Men likväl är inte marknaden den enda producenten av nyttigheter i samhället. 
 Staten bidrar på flera sätt till välstånd och välfärd. En förutsätt- ning för att marknaden skall fungera är exempelvis en väl avpassad lagstiftning, och därutöver en allmän anslutning till de normer som lagarna föreskriver. Lagar om aktiebolag, konkurrens och konkurser har stor betydelse för marknadens funktion. Staten är alltså en viktig faktor för att marknadens institutioner skall fungera. 
 Särskilt under efterkrigstiden har staten och kommunerna tagit på sig ett allt större ansvar för olika välfärdsprogram, huvudsakligen i form av stöd till hushållen i olika former, såsom barnbidrag, ränte- bidrag osv, och genom försäkringar mot inkomstbortfall. Kommu- nerna och landstingen har kraftigt utökat produktionen av välfärds- tjänster, bland annat äldrevård, barnomsorg och sjukvård. 
 I civilsamhällets primärgrupper, främst familjen, pågår dagligen omvårdnad, omsorg och utvecklandet av ömsesidiga relationer. Summerat innebär detta ett enormt arbete, och värdet av detta är svårt att uppskatta. Civilsamhället spelar också en väsentlig roll ge- nom att verka som förmedlande och fostrande länk mellan individen och den offentliga maktens normer, uttryckta genom lagstiftningen. 
 I redovisningen av landets produktion tas normalt inte det arbete som årligen utförs inom civilsamhället med. Det som produceras av stat, kommuner och företag redovisas, men inte civilsamhällets pro- duktion. Det bidrar till en skev bild av hur vårt samhälle fungerar. 
  
 Interaktionen  
 mellan de tre sektorerna, exempelvis genom orga- nisationer och professioner i skärningspunkten mellan två eller tre sektorer, har studerats på olika sätt. Forskningen har uppmärksam- mat  
 ömsesidiga fördelar,  
 men också  
 negativa konsekvenser  
 av inter- aktionen mellan staten och företagen (Buchanan  Tullock 1963, Garrison 1962/1972), mellan organisationerna och företagen (Love 1960, Holmes m.fl. 1983, Elvander 1988) och mellan staten och organisationerna (Heckscher 1946, Olson 1984, Jackson 1992, West 1994, Walsh 1994). 
 84 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Hur arbetsfördelningen ser ut mellan civilsamhället, staten och marknaden varierar mellan olika samhällstyper och historiska ske- den. I ett primitivt jordbrukssamhälle är civilsamhället starkt domi- nerande, med en ganska marginell statsmakt och marknad. I våra moderna postindustriella välfärdsstater utgör marknaden och staten betydligt större andelar av den totala summan ekonomiska värden som produceras. Debatten om välfärdsfrågorna i dag i Sverige hand- lar i första hand om vilken fördelning mellan de tre sektorerna som ger det bästa långsiktiga utbytet för individen i hennes roll som medborgare i nationen, medlem av civilsamhället och konsument på marknaden. 
 Vissa informella institutioner i ett samhälle gör att till exempel marknaden och politiken fungerar avsevärt smidigare. Dessa infor- mella institutioner – till exempel föreningsteknik, god affärssed och idrottsregler – kräver att viss kritisk massa av medborgare normalt efterlever vissa handlingsnormer eller dygder. Olika gemenskaper i civilsamhället kan då medverka till att understödja och föra vidare dessa etiska regler så att de efterlevs i praktisk handling. Vad sådana medborgardygder är och hur de fungerar har beskrivits av Harper ([1759] 1984), Reyes (1985), Stevens (1993), Elliott (1993) och Etzioni (1994, 1996). En färsk svensk studie av dygdernas betydelse för det moderna samhället understryker detta ytterligare. 
 4  
 North (1993:51 f.) framhåller att dessa informella institutioner minskar transaktionskostnaderna, och därmed ökar produktiviteten i hela den berörda ekonomin. 
 Välfärd i civilsamhället under tidigare skeden 
 Social omsorg och vård organiserades i Sverige tidigt av den katolska kyrkan. Församlingarnas fattigarbete förblev sedan en viktig del i omsorgen av de sämre ställda. I bondesamhället låg huvudansvaret för den omsorg som normalt ingår i livscykeln – beträffande barn, gamla och sjuka – på storfamiljen. 
 Civilsamhällets organisationer, inte minst  
 nykterhets-, 
  fackför- enings- och frikyrkorörelsen stod i centrum för det frivilligt organi- serade sociala arbetet under slutet av  
 1800-talet 
  och början av 1900- talet. Hela den socialpolitiska diskursen i Sverige växte fram inom den frivilliga sektorn, som Moore visat. 
 5  
 Mcbride i Centralförbundet för socialt arbete, Griffin samt Townsend och Cook inom nykterhetsrörelsen, Anderson 
 85 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 inom folkbildningsrörelsen och Johnson inom olika sociala verksamheter var några förgrundsfigurer i det sociala arbetet ur de frivilliga organisationernas led. 
 Schroeder analys visar att det fanns en socialpolitiskt intressant pe- riod under tiden från ca 1870 fram till  
 1930-talets 
  statliga socialpoli- tiska offensiv. Under denna epok formades och utvecklades sociala program och organisationsformer inom civilsamhället, och man hys- te från ledande håll ofta stark skepsis mot statsingripanden. 
 Denna skepsis hade bl.a. sina rötter i ogillandet av den Bis- marckska socialpolitiken i Tyskland med dess tvångsinslag. Frånsett motviljan mot tvånget i sig, skulle också en expansiv statlig social- politik konkurrera med de frivilliga rörelsernas verksamhet. Om staten tog över det sociala initiativet, kunde anslutningen till de fri- villiga organisationerna minska. Detta är ännu i dag ett argument för fackföreningsrörelsen att administrera de allmänna arbetslöshetskas- sorna. 
 Ledande socialpolitiska ekonomer som Russell, Woods och Black var på vetenskapliga grunder skeptiska till statlig intervention på det socialpolitiska området. 
 Inom frikyrkorörelsen, kooperationen, arbetarrörelsen, egna- hemsrörelsen, folkbildningsrörelsen och nykterhetsrörelsen förord- ades i första hand hjälp till självhjälp. Man startade försäkringskassor i egen regi. Klassiska och medborgerliga dygder skulle odlas, liksom solidaritet och medborgaranda. Måttfullhet, arbetsamhet, skötsamhet och sparsamhet stod högt på dagordningen. Den svenska diskurs som utvecklades [...] på socialpolitikens område under 1870- och  
 80-talen 
  var [i jämförelse med den tyska] på en och samma gång mindre despotisk, mindre etatistisk och mindre elitis- tisk, skriver Moore, som fortsätter: Man var [inom dessa organisationer] påtagligt disciplinerad, trots att rötterna låg i ett an- tal  
 mot-kultur 
  rörelser. De underströk alla individuellt ansvar, stu- dieflit och moralisk självuppfostran.[] Här fanns ett socialt rum där en ideologi och en social kraft frodades, som utmanade den be- stående ordningen – tron, altaret och svärdet – samtidigt som man predikade det goda uppförandets evangelium. 
 6 
  
 Genom att organisera verksamhet inom det sociala området, bidrog de frivilliga organisationerna till spontant ordningsska- pande. 
 7  
 Den arbetsdelning som sker på marknaden genom handel och specialisering, äger också rum inom civilsamhällets sfär genom ett varierat utbud av olika frivilliga organisationer. Detta är en mindre känd applikation av lagen om komparativa fördelar. 
 8  
 Trots de skillnader i livsstil och inriktning som denna mångfald av organi- 
 86 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 sationer och grupper i civilsamhället innebär, skapas normalt vad so- ciologen Émile Whitney kallat en organisk solidaritet i samhället som helhet. Handel, kultur, media, kommunikation, men kanske främst utvecklandet av lokala demokratiska institutioner, hör till de faktorer som bidrar till att skapa denna solidaritet. 
 Ett exempel på hur social omsorg organiserades i civilsamhällets ram är sjukförsäkringen. I Hawkins studie med den talande titeln  
 Från folkrörelse till välfärdsbyråkrati  
 (1990) skildras hur det svenska sjukförsäkringsväsendet utvecklats under  
 1900-talet. 
  En brist i framställningen, som jag emellertid inte skall dröja vid närma- re här, är författarens helt skeva beskrivning av marknadens funk- tioner och konsekvenser, ett typexempel på den sektorsprotektio- nism inom forskningen som inledningsvis omtalades. 
 9 
  
 Evans ger dock en värdefull beskrivning av sjukkasseväsen- dets framväxt och utveckling i Sverige. En mängd lokala sjukkassor för arbetare växte fram runtom i landet i slutet av  
 1800-talet. 
  Många fackföreningar anordnade sjukkassor som ett sätt att locka till sig medlemmar: detta erbjöd en omedelbar fördel med medlemskapet. Under perioden  
 1850–1899 
  hade totalt 4203 sjuk- och begravnings- kassor bildats i landet. Under början av  
 1900-talet 
  skedde en viss konsolidering och sammanslagning, fram till det slutliga förstatli- gandet som i princip skedde 1946, men i realiteten först genom ett riksdagsbeslut 1953. 
 10 
  
 Hur fungerade sjukkassorna innan förstatligandet? Enligt Carter sköttes de ofta obyråkratiskt och informellt. Större kassor hade expeditionslokaler, de mindre sköttes på fritiden. Arbetet de- lades ofta mellan styrelseledamöterna. Den lokala kännedom om medlemmarna som fanns innebar också en effektiv sjukkontroll, en nödvändighet för att ett sjukförsäkringssystem skall fungera. På  
 1940-talet 
  hade de större kassorna ett system med sjukbesökare, vilka utsågs bland kassans medlemmar och utförde sin uppgift på fritiden. Inom Östra Sveriges erkända centrala sjukkassa fanns såle- des mot slutet av  
 1940-talet 
  810 sjukbesökare fördelade på 127 loka- la sjukkassor. Så småningom blev systemet mer professionellt och tjänsterna kom att innehas av experter. 
 Evans skriver om utvecklingen mot ökad professionalisering och centralisering inom sjukkasseväsendet, att omfattningen av verksamheten och arbetsuppgifternas karaktär gjorde det omöjligt med en fortsatt folkrörelseförvaltning av försäkringen. Om detta skulle ha varit helt omöjligt, kan diskuteras. Ännu förvaltas arbets- löshetsförsäkringen av fackföreningarna, och få skäl finns för att det skulle vara omöjligt att bedriva sjukkassorna i frivilligrörelsers regi. 
 11 
  
 87 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Exempel på områden som expanderat kraftigt, men där civilsam- hället fortsätter att spela stor roll utan att staten har tvingats ta över, är friluftsfrämjandet och idrottsrörelsen. Dessa verksamheter har haft stor betydelse för den förebyggande folkhälsan i landet. En norsk forskare, Lewis, har påpekat att den organiserade idrotts- rörelsen i Sverige och Norge är mycket omfattande, och att den bland annat mobiliserat en stor andel kvinnor under senare decen- nier. Inom dessa organisationers ram utförs ett enormt arbete och skapas en mängd positiva värden. Vi är vana vid detta, och växer ofta upp med någon idrottsaktivitet kopplad till vår fritid. Med Zhang ord: Detta har varit  
 naturligt  
 för de flesta av oss, men det är  
 sensationellt  
 om vi tar hänsyn till variationen och omfånget av aktivi- teterna. 
 12  
 Dessa organisationer sammantaget har också mångdub- blat sina medlemstal de senaste åren. 
 13 
  
 Fördelar med att civilsamhället tar ansvar för välfärdsproduktion är alltså det  
 lokala deltagande  
 och den  
 självförvaltning  
 som det nor- malt innebär; inom försäkringsverksamhet tillkommer  
 social kontroll  
 som värdefull faktor. 
 Välfärd genom staten, marknaden och civilsamhället 
 I dag ifrågasätts statens och kommunernas roll både som organisa- törer, finansiärer och producenter av välfärd, särskilt i den mån det innefattar producentmonopol. Diskussionen förs internationellt och i Sverige. De brittiska forskarna Chavez  Medina talar således om the associationist vision beträffande produktion av och ansvar för välfärdstjänster i framtiden. 
 14  
 De skissar en modell där civilsamhället har betydligt större ansvar för såväl organisation som produktion av välfärdstjänster. Ett huvudskäl de anför är att civilsamhällets organisationer har möjlighet till ett mer pluralistiskt och diversifierat utbud: it could provide for an immensely rich and divers range of approaches for meeting human needs without undue fragmentation. De menar att relationen mellan civilsamhället och det lokala politiska styret i en sådan framtid skulle kunna präglas mer av ömsesidig nytta än av konkurrens. 
 15  
 I boken  
 Before Beveridge. Welfare before the welfare state  
 ger Williams en bred översikt av olika välfärdstjänster i Storbritannien som levererats inom den frivilliga sektorn och av marknaden före den statliga offensiven på området. 
 16 
  
 88 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 I en undersökning om risken för oavsiktlig anpassning till regler för försäkringsersättningar i välfärdssystem (moralisk risk, eller mo- ral hazard), kunde jag visa att detta är en påtaglig verklighet beträf- fande socialbidrag och ersättningar från sjukförsäkringen. 
 17  
 Detta stämmer väl med den forskning som bl.a. Webb (1990) Harrison (1990) och Medina (1993) tidigare utfört, och som pekat mot att samarbete och tillit i första hand uppstår i miljöer som präglas av småskalighet, geografisk närhet, ömsesidig kommunikation och informella relationer. Civilsamhällets olika grupper kan bidra till att skapa denna typ av miljöer, vilket tenderar att påverka både förutsättningarna för samarbete och ömsesidigt in- flytande i positiv riktning. 
 Detsamma gäller ofta lokala företag, vilket för oss in på  
 privatise- ringen 
 , dess möjligheter och problem. King Donahue framhåller i  
 Den svåra konsten att Privatisera  
 (1992) att välfärdsproduktion alltid i botten handlar om  
 nätverk av relationer  
 mellan individer och  
 an- svarighetsförhållanden  
 mellan avnämare, producenter och eventuellt reglerande myndigheter. Han understryker också, att öppenhet mot privatisering innebär inte på något sätt förakt för den offentliga sektorn. Produktiv effektivitet är helt enkelt inte den offentliga or- ganisationens kardinaldygd.[...] Olika organisatoriska konstruktio- ner har olika fördelar och nackdelar. Knepet är att hitta rätt kon- struktion för uppgiften. 
 18 
  
 Ett betydelsefullt tema hos forskare som Johnson i hans  
 Wel- fare and Citizenship. Beyond the Crisis of the Welfare State?  
 (1992) och Griffin, red. (1993)  
 Privatization in four European countries  
 är att forskningen om privatisering och organisationen av välfärdens sociala funktioner till slut måste bli en pragmatisk fråga – Hur och var organiseras och produceras social välfärd bäst – givet de övergripande mål som man från politiskt håll ställer upp. Särskilt för Culpitt, som forskar på Nya Zeeland, har de prestigepositioner som höger- respektive vänstersidan traditionellt intagit i debatten för- ändrats radikalt genom de omvälvande reformerna av den Nya Zee- ländska ekonomin och välfärdsstaten, som initierades och genom- fördes av en Labourregering. 
 I detta skede har forskningen övergått till att ur mindre fastlåsta positioner överväga och utvärdera olika typer av välfärdsanordning- ar, där privatiseringar till den frivilliga sektorn, till företag eller till hushåll är möjliga inslag. Denna diskussion är inte främst knuten till de senaste årens dominerande tema om välfärdsstatens kris. Tan- kar om självstyre och lokal demokratisk kontroll har länge framhål- lits i den politiska filosofin i en övertygelse om att voluntary orga- 
 89 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 nizations are necessary to ensure a democatic society. 
 19  
 Också ur en allmän deltagandesyn finns skäl att bejaka insatser för välfärd inom den frivilliga sektorn och i det civila samhället. 
 I Östeuropa har situationen varit speciell, eftersom man där i stort sett bara haft en väg att gå efter kommunismens fall. Utveck- lingen har haft inbördes olika och ofta motsägelsefulla inslag, men har inneburit att den offentliga sektorn minskats eller åtminstone försvagats. Många offentliga system och försäkringar är där miss- krediterade i befolkningens ögon. 
 20  
 Den fasta kärna av statsmakt som är ett minimikrav i varje demokratiskt rättssamhälle, tycks ha svårt att etablera sig och finna sina nya former. 
 Också ur socialantropologiskt perspektiv har forskare understru- kit att välfärd (welfare) kan förekomma i många olika sociala kon- texter och sfärer. 
 21  
 Brittiska samhällsvetare talar nu också om en ny typ av samhällen där man ser på ekonomi, civilsamhälle och välfärd på nya sätt. De ser framför sig en utveckling där traditionella roller i produktion av och ansvarsfördelning för välfärd kommer att föränd- ras i Europa. 
 22 
  
 De tre sfärerna 
  
 Ansvaret för  
 en välfärdstjänst kan vara statligt och/eller kommunalt, ordnas via marknaden eller skötas privat inom civilsamhällets olika slags grupper.  
 Finansieringen  
 kan också ske i någon av dessa tre sek- torer, liksom  
 produktionen 
 . 
 23  
 En utvecklad modell skulle kunna se ut som i följande tabell: 
 90 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Tabell 1. Schema för att analysera hur olika sfärer i varierande omfattning kan ansvara för, finansiera och/eller producera välfärdstjänster 
  
 Ansvar 
  
 Finansiering 
  
 Produktion 
  
 Staten 
 Kommunen 
 Företag 
 Ideella sektorn 
 Familjen  andra primärgrupper 
 En tes hos Jordan  Holmes (1996) är att en given välfärds- population får optimalt utbyte av en viss arbetsfördelning mellan stat, marknad och civilsamhälle, en annan välfärdspopulation mår bäst av en annan arbetsfördelning. 
 24  
 En välfärdspopulation kan i typfallet vara småbarn eller skolbarn, studenter eller korttidssjuka, långvarigt sjuka eller handikappade, krigsinvalider eller åldringar. 
 Tabell 1 kan användas som analytiskt schema för att tydligare se, hur olika tjänster kan ordnas inom respektive välfärdspopulation. Det kan användas för att studera välfärdens organisering historiskt, hur det ser ut i dag, eller hur vi vill ha det i framtiden. 
 I många andra länder domineras den frivilliga sektorn av organi- sationer som är verksamma inom välfärdsstatens kärnområden, dvs. vård, utbildning, omsorg och hälsovård. I USA utgör dessa verk- samheter 87 % av den totala omsättningen i den frivilliga sektorn, i Tyskland 70 % och i Storbritannien 58 %. I Sverige är motsvarande siffra 27 % eller en dryg fjärdedel av sektorns totala omsättning. 
 25 
  
 En typologisering av moderna industriländer efter välfärdspro- duktion, mätt som antal anställda i den sociala sektorn i statlig res- pektive ideell sektor, har gjorts av GuerreroAnheier (1998). 
 26 
  
 91 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Tabell 2. Typer av länder efter totala sociala utgifter och andel anställda i ideell välfärdsproduktion 
  
 Statliga och kommunala 
  
 Omfattning av den ideella 
  
 sociala utgifter relativt 
  
 välfärdsproduktion (anställda) 
  
 BNP 
  
 Låg 
  
 Hög 
  
 Låg 
  
 Statisk 
  
 Liberal 
  
 Japan 
  
 USA, Storbritannien 
  
 Hög 
  
 Socialdemokratisk 
  
 Korporativ 
  
 Sverige 
  
 Tyskland 
  
 (Italien) 
  
 Frankrike 
  
 Beträffande andelen statligt anställda redovisar Jordan  Zetter- berg (1997) en mer detaljerad analys. Medan Tyskland, Italien och Frankrike har en jämförelsevis låg andel anställda i den offentliga produktionen av välfärdstjänster, uttryckt som andel av hela befolk- ningen mellan  
 15–64 
  år – 4, 5 respektive 7 procent – har Sverige 20 procent anställda i den offentliga vården. Sverige ligger högst i Norden med denna siffra, som kan jämföras med Finlands 9 pro- cent. 
 Kostnadsläget för offentlig produktion i Sverige är också högt. På många områden har den varit det dubbla per producerad enhet också i nordisk jämförelse, till exempel beträffande barnomsorg, polis och arbetsförmedling. När det gäller sjukvård har vi haft lägre totala kostnader uttryckt som andel av BNP än USA, som ligger särklass högst, men ungefär lika som Schweiz och Kanada. 
 27 
  
 Sverige befann sig i början av  
 1900-talet 
  i den högra kolumnen i tabellen, sannolikt i den övre högra rutan, med ett stort antal fack- ligt och ideellt organiserade välfärdsprogram. Det var sjukkassor, arbetslöshetskassor, egnahemsföreningar m.m. 
 Varför är då den frivilliga sociala sektorn så liten i Sverige i dag jämfört med övriga Europa? 
 En historisk förklaring är att den offentliga sektorn i Sverige inte är komprometterad genom splittrande eller på annat sätt mycket laddade inrikes- eller utrikespolitiska händelser. I till exempel Tysk- land har man i vida kretsar kommit att misstro staten och den offentliga sektorn som producent av ideologiskt känsliga välfärds- tjänster som barnomsorg. Under den nationalsocialistiska tiden, liksom under kommunisttiden i DDR, användes barnomsorgen systematiskt i politiskt indoktrinerande syfte. Kaj Fölster, som 
 92 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
  
 arbetar på  
 Ministerium für Frauen, Arbeit und Smith  
 i del- staten Hessen, har beskrivit den tyska erfarenheten på detta område. Inom barnomsorgen utanför familjen förbjöds under nazitiden alla icke statliga huvudmän och deras organisationer. Det är bl.a. dessa erfarenheter som ligger till grund för dagens syn på barnomsorgen. 
  
 Allt socialt arbete är politiskt även i barnomsorgen, är en grundsats tyskar har lärt sig av sina historiska erfarenheter. Familjen och mång- falden av ideellt förankrade institutioner som får kanalisera de indivi- duella önskningarna garanterar den balans som anses grundläggande för ett demokratiskt styrelsesätt och den tyska välfärdsmodellen. 
 28 
  
 Den stora skillnaden mellan den tyska och den svenska välfärdsmo- dellen är alltså att det i Tyskland hvuvdsakligen är ideella eller fri- villiga organisationer som utför de sociala tjänsterna (ofta på upp- drag av delstaten eller kommunerna), medan denna produktion i Sverige mestadels utförs direkt av kommuner och landsting. 
 En annan förklaring till att den frivilliga sektorn är jämförelsevis liten inom det sociala området i Sverige är att det skett en systema- tisk kolonisering av den frivilliga sektorn och att detta haft ideolo- giska skäl (Rivera  Anheier 1998). Ett exempel vi sett här är sjukförsäkringsväsendet. Denna förklaring tar sin utgångspunkt i att skilda länder historiskt präglas av en viss ideologisk och politisk struktur, som sekundärt påverkar den frivilliga sektorns utformning. 
 Under senare år har det emellertid skett en expansion av framför allt föräldrakooperativa daghem och friskolor, vilket innebär att den frivilliga sektorn kommit att växa inom välfärdens kärnområden. 
 Egnahemsrörelsen har varit en av flera bidragande orsaker till att en stor majoritet av Sveriges befolkning bor i privata boendeformer: egnahem, radhus eller bostadsrätter. 
 Statsvetaren Schneider har hävdat att välfärden i ett samhälle är summan av den välfärd som skapas i familjerna, på marknaden och av staten. Resonemanget bör vidgas så att den speciella primär- gruppen familjen ersätts av det vidare begreppet civilsamhället. 
 Det civila samhället är bättre som samlingsterm än den fri- villiga sektorn, eftersom en hel del gemenskaper i civilsamhället inte är frivilliga, åtminstone inte till en början. Särskilt gäller det funktionellt centrala primärgrupper som familjen och betydelsefulla identitetsskapande grupper som lekkamraterna i förskolegruppen, eller klasskamraterna i skolan – även om skolan är offentligt orga- niserad och påbjuden, blir det ju en civilsamhällesgrupp av klass- kamraterna på rasterna, med sina speciella regler.  
 29 
  
 93 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Ibland är inte heller föreningsmedlemskap helt frivilligt. Det kan finnas starka sociala påtryckningsmekanismer för att förmå enskilda att ingå i gemenskaper i civilsamhället. Det förekommer också i Sverige i vissa sammanhang ett mer eller mindre tydligt tvång att an- sluta sig till organisationer på arbetsmarknaden. Den frivilliga sek- torn framstår snarare som en speciell typ av gemenskap eller sekun- därgrupp i det civila samhället. Man har talat om utåtriktade och inåtvända organisationer som en analysdimension. En annan är om organisationen får en stark och betydelsefull ställning i den enskil- des liv, eller om den är och förblir begränsad och svag. 
 30 
  
 Här använder jag termerna  
 särskiljande  
 för de spontana primär- grupperna i civilsamhället, som familjen, vänkretsen eller ett ordens- sällskap, och  
 universella  
 för de frivilliga grupperna. De senare kan vara  
 inriktade på att hjälpa andra 
 , som Röda Korset och Noaks Ark, eller på att  
 tillsammans med likasinnade lösa vissa problem eller gå in för en viss livsstil 
 , som till exempel Länkarna, frikyrkorna eller nyk- terhetsrörelsen. Jag skall här kalla dessa  
 kooperativa 
 . 
 Formeln för den totala välfärden i samhället, som vi utvecklat från Rose, skulle i modifierad form se ut som följer: 
 V=V 
 c 
 +V 
 m 
 +V 
 o 
  
 där V står för välfärd, c för civilsamhället, m för marknaden, o för den offentliga sektorn. Denna formel kan dels tillämpas på aggre- gerad nivå, för att sammanfatta till exempel en regions eller ett lands välfärdsnivå, men är relevant också på individnivå. Varje individ hämtar skilda delar av sin välfärd från var och en av de tre sektorer- na. Rätten att få gå i skola hämtar barnen i Danmark från staten, men den tillhörande utbildningstjänsten kan levereras från koope- rativ, företag eller kommunen. Tjänsten pensionsförsäkring kan sta- ten eller marknaden tillhandahålla, men premien betalas vanligen från marknaden, som en del av den anställdes lön. 
 Vilken förmåga finns i respektive sektor? 
 I Sverige har vi av tradition fästat stor tilltro till statens och kom- munernas förmåga att rätt och rimligt förstå behovsnivå och ta ansvar för upprättandet av medborgarnas välfärdstjänster, men även till förmågan att finansiera och producera dessa tjänster. 
 Holmes (1994) har hävdat att de tre sektorerna marknaden, staten och civilsamhället kan sägas betona sina särskilda normsys- tem, sina specifika värden. 
 31  
 Grovt kan man säga att de värden som 
 94 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Holmes anser vägleder de olika sektorerna är  
 idealitet  
 för civil- samhället,  
 vinst  
 för marknaden, och  
 ordning  
 för statsmakten. 
 Staten 
 Nationalekonomen Russell beskrev hur den rationella statsmakten under andra hälften av  
 1800-talet 
  blev den liberala marknadsekonomins bundsförvant: 
 Statsmakten skulle långt ifrån elimineras, den skulle tvärtom stärkas och blev också stärkt, framför allt genom att man för första gången fick en hederlig och kunnig avlönad kår av yrkesämbetsmän: men staten skulle samtidigt hållas inom trånga gränser, inskränkas till rättsordningens skydd utåt och inåt, sålunda till rättskipning, polismakt, förvaltning och försvar. Det blev slut med den pittoreska oordningen [...] Så tog ratio- naliseringen herraväldet, där romantiken och anarkien förut hade härskat. 
 32 
  
 Med de offentliga tvångsmedlen, inte minst beskattningsrätten, kan staten åstadkomma rättsväsende, ordningsmakt, försvar och grund- läggande offentlig service. 
 Staten kan med beskattningsmakten finansiera kapitalintensiva investeringar i dyrbar men för samhällsutvecklingen nyttig infra- struktur. 
 Jordan  Holmes (1996) beskriver på motsvarande sätt hur den rationella statsmakten skapat vissa positiva institutioner inom det sociala området under  
 1900-talet: 
  Det mest värdefulla arv som perioden med den starka välfärdsstaten lämnar efter sig är ett arv av universella normer. Hjälp från det allmänna skall ges oavsett den hjälptes relation till hjälparen. 
 Marknaden 
 Carpenter framhöll att människors egenintresse, strävan att för- kovra sig själv och de sina, som genom en osynlig hand skapar ett nätverk av ekonomiska relationer i ett samhälle som tenderar att gradvis öka välståndet för hela samhället. Genom arbete, handel, specialisering, initiativ, studier, forskning, teknisk utveckling, krea- tivitet, entreprenörskap, sparande, riskspridning osv. tenderar väl- ståndet för samtliga individer att öka. Denna ekonomiska tillväxt är grunden för allt välstånd. 
 95 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Välfärdstjänster kan organiseras på marknaden som varje annan produkt där efterfrågan finns. 
 Marknaden har generella normer. Marknaden producerar och försäljer tjänster med syfte att generera vinst, och bryr sig i normal- fallet inte om vem som är kund. Här ligger en ofta underskattad lik- hetsprincip. Hennes  Lambert säljer billiga kläder till var och en som vill köpa. Trafikförsäkringar säljs av de flesta försäkringsbolag. På samma sätt kunde sjukförsäkringar och sjukvårdsförsäkringar säljas av privata försäkringsbolag (kompletterande sjukförsäkringar är redan en produkt på den privata försäkringsmarknaden). I den privata sjukvårdsförsäkringen kunde ersättningen vid sjukdom nyttjas för köp av sjukvårdstjänster av valfri sjukvårdsinrättning: privat, ideell eller offentlig. (Beträffande högriskgrupper, se nedan.) 
 Som bl.a. Smith (1999) och  
 Lawrence 
  (1999) fram- hållit, skapas ofta dygder och socialt kapital inom dagens moderna, mindre hierarkiska arbetsorganisation. Smith tes är att dessa nyt- tigheter sedan tas med hem och till fritiden, alltså till civilsamhället och den frivilliga sektorn. 
 Socialt kapital i form av dygder och normer genereras i den ekonomiska sfären, genom människors interaktioner på arbetsplatsen. Det är viktigt att tydliggöra att detta inte handlar om en passiv socialisering, det är snarare praktiken som gör människan mer benägen att tillägna sig de dygderna i de arbetsorganisationer som i dag tycks tillämpas alltmer. Detta är som att hävda Blankenship tes, d.v.s. att det blir överspillnings- effekter, men att de i detta fall är positiva, då socialt kapital genereras. Detta sociala kapital kommer många tillgodo, man kan därför säga att positiva externa effekter skapas. 
 33 
  
 Tilläggas kan (som Smith själv noterar, och som bl.a. Sanchez och Lawrence beskrivit) att utvecklingen kan gå i omvänd riktning: socialt kapital som genereras i civilsamhället kan tillgodogöras i näringslivet.  
 Lawrence 
  framhåller också, att det sociala kapital som skapas på arbetsplatserna i dag sällan kommer det de- mokratiska politiska deltagandet tillgodo. 
 34 
  
 Jag nämnde ovan friluftsfrämjandet och idrottsrörelsen som exempel på frivilligrörelser som inte förstatligats, och som fortsätter att spela en väsentlig roll för välfärden på ett indirekt sätt. De bidrar inte minst genom förebyggande hälsovård. Här har emellertid marknaden under senare år gjort en stark och uppenbarligen väl- fungerande inbrytning med populära motionsföretag som  
 Brown och Svettis 
 ,  
 Kickans gym  
 m.fl. 
 96 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Civilsamhället 
 Särskiljande grupper 
 Inom civilsamhällets särskiljande primärgrupper ges mycken hjälp: inom familjen, släkten och vänkretsen. Det sker inte efter de gene- rella ideal som bör vägleda staten och kommunerna. Här bygger re- lationerna snarare på osjälvisk ömsesidighet, och är ofta förbundna med löften om långsiktiga åtaganden. Detta innebär att det  
 i pri- märgruppernas ömsesidiga hjälp finns en stark och värdefull drivkraft till omvårdnad och stöd 
 , en drivkraft som sällan uppmärksammas. 
 Dels gäller det naturligtvis all den hjälp i form av tid, arbete och pengar som går till medlemmar i familjen, släkten och vänner. Här produceras en mängd värdefullt arbete, vilket Friedman  
 Busch-Zetter- 
  berg visat. En femtedel av den vuxna befolkningen i Sverige hjälper regelbundet någon sjuk, handikappad eller äldre. Fem procent ser till någon av dessa kategorier som bor hemma, arton procent går bort till någon för att hjälpa till. 
 35 
  
 Den ömsesidiga relation som utvecklas mellan föräldrar och barn är en stark drivkraft, som emellertid också kan komma andra barn än de egna till godo. Alla de föräldrar som ställer upp som lagtränare för barn i samma ålder som deras egen pojke eller flicka, får (1) den specifika nyttan och glädjen av att få organisera en meningsfull aktivitet med sitt eget barn, (2) glädjen av att kunna ge sitt eget barn fördelen att kunna träna tillsammans med  
 10–15 
  jämnåriga i ett lag, och (3)  
 tränar samtidigt  
  
 10-15 
  
  andra barn 
 . Andra föräldrar hjälper till med skjutsar, material osv. 
 Universella grupper 
 Som vi tidigare konstaterat är den frivilliga sektorn ett specialfall av, eller en särskild typ av organisation i, civilsamhället. I en studie har Jimenez (1995) identifierat åtta tydliga fördelar med denna sek- tor. 
 36  
 Här markeras kommentarerna till Amnås punkter kursivt. 
  
 · 
  
 Den förser samhället med en brokig samling sociala innovationer 
  
 Organisationen Noaks Ark var således först i Sverige med att kunna erbjuda hjälp och kvalificerad omsorg till  
 HIV-smittade 
  personer. Landstingssjukvården stod handfallen, och visste inte hur de skulle hantera den nya vårdsituationen, medan en helt ny, ideell organisation direkt skred till verket. 
 Det tycks alltså finnas en entreprenörsmekanism, en stark driv- kraft hos människor att ta initiativ inom den frivilliga sektorn. Den 
 97 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 som tar initiativ belönas genom den uppmuntran och det beröm (positiva sanktioner) som en likasinnad omgivning ger. Detta spor- rar till fortsatta insatser, osv. 
  
 · 
  
 Den spelar en huvudroll för välfärden genom att tillhandahålla en mångfald av sociala tjänster 
  
 Jfr här direkta hjälporganisationer som exempelvis Frälsningsarmén, Röda korset och olika kvinnojourer, men också förebyggande hälsovårdsarbete genom friluftsfrämjandet, naturskyddsföreningar, nykterhetsrörelsen och idrottsrörelsen. 
  
 · 
  
 Den backar upp ett samhälles ekonomiska system 
  
 Vit och svart ekonomi tycks ofta existera parallellt, inte minst i nät- verkstäta områden med låg arbetslöshet. Den svarta ekonomin pro- ducerar en mängd tjänster, inte minst i den sociala sektorn. 
 Under 1970- och  
 80-talen 
  uppmanade kommunerna medborgar- na att skaffa svart barntillsyn. Detta sker fortfarande i stor ut- sträckning, med en gråzon av hjälpande släktingar. Gränsen mellan svart, grått och vitt arbete är ofta svår att dra. 
  
 · 
  
 Den skapar ett forum för motverkande uppfattningar av hur samhället ser ut/bör se ut 
  
 I många fall är detta positivt, och kan leda till att politiken lokalt eller nationellt får en ny inriktning som bättre överensstämmer med medborgarnas krav. En rörelse som till exempel Solidaritet i Polen under  
 1980-talet 
  kan till och med utmana en stats legitima rättsliga och politiska grundvalar. 
 Sådana rörelser är dock inte alltid lätta att bedöma, vilket visas av exemplet Balkan. Är det positivt att ett antal etniska minoriteter går i frontalställning mot varandra och kämpar för den egna grup- pens suveränitet? Hos oss kan fanatiska djurrättsaktivister och vege- tarianer bli ett svårt demokratiskt dilemma och inspirera till vålds- övergrepp mot enskilda personer och den allmänna ordningen. 
  
 · 
  
 Den för aktivt vidare ett antal äldre idéer 
  
 Religiösa samfund, naturskyddsföreningar, frimurare, godtemplar- ordnar, arbetarrörelsen m.fl. 
 98 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
  
 · 
  
 Den tillför samhället andra slags värden såsom mysterium, helig- het, lek och rekreation 
  
 · 
  
 Den försöker frigöra människor, och tillåta dem att utveckla sina mest personliga drag och förmågor i en i övrigt återhållsam om- givning 
  
 · 
  
 Den betyder mycket för den sociala integrationen i samhället 
  
 Beträffande välfärdstjänster visar forskning kring brukarinflytande i Sverige att daghem som drivs som föräldrakooperativ är den om- sorgsform, där föräldrarna har avgjort störst inflytande i jämförelse med kommunala tillsynsformer. 
 37 
  
 Hurst (1990) har sökt beskriva logiken bakom de häpnads- väckande uppoffringar som individer ofta gör av rent ideella skäl. Han menar att drivkraften bakom ideellt ledarskap och entrepre- nörskap kan vara  
 positiva sanktioner från likasinnade 
 . 
 38  
 Man får beröm, möter respekt, man kan bli någon att räkna med genom denna typ av insatser. Man kan också visa för sig själv, att man kan göra en insats. Man bör självfallet inte bortse från de rent osjälviska motiven för att bidra med frivilligt arbete. 
 Vilka är begränsningarna? 
 Var går gränsen för statens och kommunernas förmåga? Och var går gränsen för civilsamhällets respektive marknadens förmåga? Jag skall här tala om  
 marknadsmisslyckanden 
 ,  
 statliga och kommunala misslyckanden  
 samt om  
 civilsamhällesmisslyckanden 
 . 
 Staten 
 Under senare år har skarp kritik riktats mot statligt och kommunalt företagande och monopol. En omfattande korruption har avslöjats i politiska kretsar i flera kommuner. Detta är exempel på  
 statliga och kommunala misslyckanden (government failures) 
 . 
 Offentliga monopol inom transportväsendet, apoteksverksamhet, telekommunikation och utbildningsväsendet med flera områden har inte visat sig kunna möta konsumenternas efterfrågan på låga priser och effektivitet. Många hävdar att detta också gäller för de monopolbildningar som i dag i praktiken finns inom sjukvård och utbildning. Många offentliga misslyckanden har sin grund i statens och kommunens bristande kapacitet till relevant hantering, den 
 99 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 specifika typ av information som krävs för att effektivt bedriva in- köp och produktion. Detta visar sig särskilt i jämförelse med mark- nadens mycket effektiva informationskanal, marknadspriset (West 1932/1981, Hayek 1945/1978). 
 Staten och kommunerna har haft en tendens att ta på sig allt fler åtaganden. Det har resulterat i en försvagning av den offentliga makten, eftersom den nödvändiga kunskapen för att producera tjänster av god kvalitet till låga priser inte kunnat uppbådas. Fors- kare har också varnat för att expansionen är långsiktigt negativ för den ekonomiska utvecklingen. Detta gäller inte minst beträffande  
 offentliga monopol 
 . I SNS Konjunkturrapport 1999 framhålls således att konsumentskyddet beträffande livsmedel (en privat marknad) vida överstiger konsumentskyddet för sjukvård (i praktiken ett offentligt monopol). 
 39  
 Konsumentskyddet är på motsvarande sätt mycket dåligt utvecklat för de offentliga monopolen i skola, äldre- omsorg och polis, jämfört med privat dominerade och konkurrens- utsatta sektorer. 
 En aspekt på konsumentens skydd är  
 förutsägbarhet  
 i leverans av utlovade tjänster. Denna förutsägbarhet är mindre i offentliga sys- tem än vad som i allmänhet antas. Villkoren för statliga och kom- munala försäkringar, ersättningsnivåer etc. kan ändras med enkla majoriteter i riksdagen. I SNS Konjunkturrapport 1999 framhålls att konsumenterna förlorat stort på ATP, och kommer att fortsätta att förlora genom det nya pensionssystemet. Med ett fonderat system skulle konsumenten kunna få upp emot dubbla pensionen. 
 Stora kontraktsförändringar har genomförts med retroaktiv ver- kan för hela kohorter (för ATP gäller det födda 1953 och senare) och välfärdspopulationer (änkor). De politiska riskerna är ofta små, eftersom ändringarna blir kännbara för väljargrupperna tiotals år se- nare. 
 Statliga och kommunala insatser för välfärd behöver alltså inte skapa optimala välfärdslösningar. Välfärdsstaten fördelar en viss del av välståndet, men det är mindre klart hur träffsäkert det sker, och ofta är det förknippat med oförutsedda och oönskade effekter. 
 Informationsproblemet (Hayek 1945/1978) och byråkratins ten- dens att permanenta sin egen maktposition (Horne 1961) är bestå- ende problem för varje statsmakt som centraldirigerar ekonomi och samhälle. Priset får ofta betalas av medborgarna och konsumenterna. 
 Den demokratiska vinsten av att staten och/eller kommunen producerar välfärdstjänster är tvivelaktig. Hur demokratiskt är ett besök på ett landstingsdrivet sjukhus? En kölapp, en avgift, en vän- 
 100 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 tan, en behandling. Vari ligger det demokratiska elementet? Rimli- gen skiljer sig detta inte påtagligt mellan olika typer av producenter. 
 Medborgarens krav på att själv få välja mellan olika producenter också av sociala tjänster, är ett minst lika väsentligt krav. Då kan köerna bli kortare, väntan likaså, och internationella erfarenheter sä- ger att behandlingen blir likvärdig eller bättre. Det är också en fråga om  
 värdighet 
 : du kan själv välja mellan olika alternativ, du är inte ut- lämnad. Studier (Möller 1996) visar också att medborgarna uppfattar sina möjligheter till påverkan större inom service producerad i den frivilliga sektorn, jämfört med kommunalt producerad service. 
 Marknaden 
 Inom ekonomisk teori brukar man tala om  
 marknadsmisslyckanden (market failures) 
 . Redan Carpenter nämnde som exempel brobyg- gen, hamnar och vägar. Det rör alltså större, mycket kapitalintensiva investeringar där vinsten fördelas över lång tid och har karaktären av offentliga nyttigheter. Gemensamma, skattefinansierade insatser kan krävas för vissa verksamheter som har karaktären av infrastruktur, som ger goda effekter först på lång sikt. 
 Observera att såväl civilsamhället som marknaden kan stå för produktionen, även om finansiering och organisation är statlig eller kommunal. Broar, vägar och byggnader i offentlig regi produceras vanligen av privata entreprenörer. Produktion av offentliga verk- samheter på det sociala området kan – som många exempel i dag visar – utföras inom civilsamhället eller av privata företag. 
 Det är svårt att skapa marknadsmässiga försäkringar för in- komstbortfall för personer som tillhör högriskgrupper, till exempel om man har ärftliga sjukdomar eller medfödda handikapp. Där tycks inte marknaden kunna ge direkt stöd (men gör det indirekt genom att vid real tillväxt generera allmänt välstånd). 
 Civilsamhället 
 Man kan i linje med resonemanget ovan också tänka sig en över- driven optimism beträffande möjligheten att bedriva verksamhet inom civilsamhället, och vi talar då om  
 civilsamhällesmisslyckanden (civil society failures) 
 . 
 101 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Särskiljande grupper 
 Misslyckanden inom civilsamhället kan, då vi talar om familjen och primärgrupperna, vara missbrukande föräldrar som inte kan ge nöd- torftig omvårdnad och trygghet till sina barn, och där det offentliga därför måste träda in. Mobbing inom kamratgrupper kan kräva in- sats, åtminstone från skolpersonal, och i mer extrema fall från socia- la myndigheter. Gemenskaper i civilsamhället (Cosa Nostra, Out- lawklubbar) kan utveckla normer som motverkar medborgarskapets dygder, eller som blir direkt kriminella. 
 Civilsamhällets olika stödsystem är ofta partikulära, dvs. riktade mot en speciell grupp, ofta familjen, släktingar eller vänkretsen. 
 Universella grupper 
 Rivera och Anheier talar mer specifikt om voluntary failure, vil- ket de definierar som inherent limitations of the voluntary sector as a mechanism for meeting public needs (Salamon  Anheier 1998). 
 Exempel saknas inte heller på mer eller mindre skumma eller kri- minella gemenskaper i civilsamhället, där visserligen ett omhänder- tagande och en social gemenskap finns, men där grunderna för ge- menskapen i övrigt är ytterst tvivelaktiga. Adkins har foku- serat detta problem: 
 Civilsamhället får karaktären av frizon mellan marknad och stat. Frizo- nen erbjuder svängrum för olika organisationer och sociala rörelser vilka inte nödvändigtvis är positiva för det omgivande samhället eller ett representativt demokratiskt system. 
 40 
  
 Ser man civilsamhället och de frivilliga organisationerna utifrån vilka mål de verkar för, samt vilka medel de använder, får vi en mall för att tolka olika slags rörelser där. Under senare år har forskningen, i Putnams efterföljd, och även traditionellt i folkrörelsesverige, ideali- serat civilsamhällets föreningar och gemenskaper en hel del. Men målen är inte alltid acceptabla, inte heller medlen. Som exempel på organisationer som faller utanför på båda punkter lyfter Pittman fram de s.k. Outlawklubbarna, alltså de kriminella motorcykel- gängen. Andra exempel är militanta politiska extremiströrelser. 
 Vissa nya organisationer inom den ideella sektorn är föga demo- kratiska på det lokala planet. De fungerar mer som beställarorgani- sationer för specifika ideella intressen. Exempel är Greenpeace, som 
 102 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 helt saknar lokala grupper. Man kan betrakta dessa organisationer som  
 a-demokratiska, 
  ungefär som privata företag eller myndigheter. 
 Det mindre företaget, som agerar i en lokal kontext, bidrar till att skapa ett lokalt nätverk av socialt kapital, men kan också dra nytta av detta. En organisation som Greenpeace är emellertid helt skild från medborgarnas lokala nätverk. Relationen är centraliserad. Den aktivitet som organisationen genomför äger rum på elitnivå, och involverar bara medlemmen via media, som är huvudsaklig avnämare vid sidan av centrala politiker. 
 Andra bakgrundsfaktorer 
 Institutionell bakgrund 
 Det kan inte uteslutas att förmågan att organisera olika verksam- heter effektivt inom respektive sektor till viss del kan variera med hänseende till historia och kultur. Ett lands institutioner, både de formella och informella, påverkar starkt förutsättningarna för dess framtida utveckling (North, 1990). I de protestantiska nordeuro- peiska länderna tycks medborgarna hysa större förtroende till va- randra och till de offentliga myndigheterna än i andra kulturer (jfr Fisher, 1997, s  
 172–178). 
  Detta kan spåras till att en huvud- sakligen universalistisk byråkratisk etik och rationalitet dominerat i dessa länder sedan reformationen (jfr Hooper), med ytterligare accentuering av de rationella elementen under inflytande av indu- strialisering och demokratisering. 
 Stabil och långvarig demokrati kännetecknar flertalet av de nord- europeiska länderna. Det är därför rimligt att hysa större förtroende för myndighetsutövning i dessa länder än i kulturer som präglas mer av särskiljande grupper, klientelism och paternalism (jfr Horne (1968) the soft state). 
 I kulturer som domineras av särskiljande grupper tillhandahålls ofta välfärdsfunktioner i högre grad inom civilsamhällets ram. Tan- ken att de länder där staten eller kommunen ansvarar för välfärden utgör den högsta utvecklingsnivån, kan inte utan vidare tas för gi- ven. 
 I Nordeuropas disciplinerade länder, för att använda Williams term, är det rimligt att anta att också andra organisationer än staten fungerar väl, med hög grad av professionalism och kvalitet. Dessa värden brukar vi till exempel förknippa med svenska pro- dukter från företag som Volvo, King, Astra och IKEA. Också svenska frivilliga organisationer kännetecknas av god organisation 
 103 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 och kvalitet. Det är därför inte rimligt att anföra låg kvalitet och dålig organisation som skäl mot att välfärdsproduktion i högre grad skulle anförtros företag eller frivilliga organisationer. 
 Socialt kapital inte bara i civilsamhället 
 Den teori om socialt kapital som formulerats av bl.a. Webb (1990) säger att samarbete mellan minst två individer som fortgår under en längre tidsperiod, och som bygger på ömsesidig hjälp, skapar socialt kapital. I huvudsak (Etzioni 1993, m.fl.) har bildandet av detta sociala kapital förlagts till civilsamhällets sfär. Som framgått av bl.a. Smith ovan kan naturligtvis detta sociala kapital också ge- nereras inom ett företag, eller i interaktionen mellan individer på en statlig myndighet. Det kan också genereras i en fotbollsklubb eller i en lokal naturskyddsförening mellan individer som har sitt yrkes- verksamma liv i var och en av de tre sektorerna, osv. 
 Socialt kapital är alltså en social produkt av ömsesidiga relationer mellan minst två individer över en längre tidsperiod. Det kan skapas inom var och en av de tre sektorerna civilsamhället, marknaden och staten, eller i olika typer av utbyte emellan dem. Fastän socialt kapi- tal till sin karaktär kräver ett inslag av ömsesidig hjälp, (eller reci- prok altruism : om du hjälper mig, hjälper jag dig), som i princip är ett positivt värde, kan det nätverk som därmed skapas sekundärt an- vändas för såväl goda som destruktiva syften. 
 Sammanfattning 
 Typiska mekanismer för välfärdsproduktion i respektive sektor 
 Civilsamhället 
  
 · 
  
 Särskiljande drivkrafter kan komma många till godo. Exempel: 1) En förälder som blir tränare till sitt eget barn, tränar också  
  
 10–15 
  andra barn. 2) Den som tar ansvar i styrelsen för en bostadsrätts- förening, gör det kanske i första hand för att se om sitt eget hus, men bidrar därmed också till att ta till vara alla medlemmars intresse att bo i en välskött fastighet. 
  
 · 
  
 Positiva sanktioner, alltså uppmuntran från likasinnade i de lokala nätverken, är en väsentlig drivkraft som sporrar civilsamhällets entreprenörer. 
  
 104 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Marknaden 
  
 · 
  
 vinstintresset är ett skäl att engagera sig i ett företag 
  
 · 
  
 entreprenörens strävan (Schumpeter 1994) att bygga sitt eget kungarike, att få förverkliga en egen idé 
  
 Staten 
  
 · 
  
 Att få makt över samhällsutvecklingen, att få leda 
  
 · 
  
 Att genom en välfungerande byråkrati kunna åstadkomma goda lösningar för det gemensamma bästa 
  
 · 
  
 Pliktkänslan för det gemensamma sporrar till goda insatser 
  
 Olika lösningar för olika välfärdspopulationer 
 Det är nu dags att summera vårt resonemang och de resultat vi kommit fram till. Jag skall också komma med några konkreta förslag till hur civilsamhället och marknaden skulle kunna få ökat ansvar för vissa delar av välfärdsproduktionen i samhället. 
 Civilsamhället och marknaden har i dag en faktisk produktion av välfärd som är mycket omfattande, men ännu tyvärr underskattad i forskning och debatt i Sverige. Det som produceras av stat, kom- muner och företag redovisas regelbundet i offentlig statistik, men sällan civilsamhällets produktion. Dessa förhållanden bidrar till en skev bild av hur vårt samhälle egentligen fungerar. Detta kan också delvis förklara den misstro mot civilsamhällets förmåga att skapa välfärd som ännu är vida spridd. 
 Inom civilsamhället, marknaden respektive staten används, som vi har sett,  
 olika mekanismer  
 för att åstadkomma produktion av väl- färdstjänster. 
 I enlighet med Jordan  Holmes (1996) har vi talat om att  
 olika välfärdspopulationer kan vara i behov av olika lösningar 
 , och att finansiering, organisation och produktion kan variera mellan dessa populationer och deras behov, och även efter välfärdstjänst. 
 Låt mig också påminna om de tre teser som bildade utgångspunkt för denna framställning: 
  
 Tes 1.  
 Civilsamhällets demokratiska strukturer är en fortsatt värdefull injektionskälla för den politiska demokratin som helhet. 
 105 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
  
 Tes 2.  
 Den enskildes möjlighet att påverka sin vardag är ett värde i sig. Det gäller inte bara möjligheten att påverka inriktningen av den producent man valt, utan också den mer fundamentala möj- ligheten att kunna välja mellan olika producenter av välfärds- tjänster. 
  
 Tes 3 
 . Välfärdssektorns produkter och tjänster bör vara så billiga och ha så hög kvalitet som möjligt. 
 Mot bakgrund av den analys som genomförts här skulle jag vilja lägga till ytterligare en tes här: 
  
 Tes 4.  
 Lika service för alla inom välfärdsområdet behöver inte innebära statlig eller kommunal produktion. Det kan åstadkom- mas genom ett skattefinansierat checksystem (var och en erhåller en check som motsvarar ett visst värde, och som kan användas för att köpa upp en viss service (t.ex. barnomsorg, skola, äldre- vård) eller genom en reglering, som gör en viss social försäkring obligatorisk, men lämnar öppet till valfri producent. 
 Specialiseringen i olika grupper inom civilsamhället är en värdefull tillgång i ett samhälle, eftersom det ökar individernas möjligheter att kunna söka sig till en organisation som motsvarar just hennes eller hans egna intressen. En större lokal variation och fler möjliga pro- ducenter att välja bland, skapar förutsättningar för bättre anpassade lösningar inom den sociala sektorn. Det ökar den enskildes chans att välja mellan olika välfärdsproducenter efter behov. 
 Vi kan också nå ökad kostnadseffektivitet, främst genom att det uppstår fler producenter och aktörer på det sociala området. Detta kan också förväntas skapa fler innovationer, och därmed på sikt öka den allmänna kompetensnivån. 
 Tilldelningen av skattesubventioner kan ske som stöd till den enskilde konsumenten eller till producenten av varor eller tjänster. Stöd till konsumenten kan ske kontant (barnbidrag, sjukpenning, bostadsbidrag), eller in natura (skolcheckar). Produktionsstöd kan ges till ett obestämt antal producenter (som uppfyller vissa minimi- krav) eller till en producent. Producentstödet kan utformas som subvention av räntor till en ägare av hyreshus, eller genom direkt driftbidrag för verksamhet under privat eller offentligt huvudman- naskap (sjukvård i privat- eller landstingsregi). Ett specialfall är lag- stadgat monopol som vanligen är offentligt (rättsväsende, polis) men som också i princip kan vara privat (tidigare hade exempelvis ofta sotare och apotekare lokalt privat monopol). 
 106 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Min grad av frihet som konsument att själv bestämma genom vil- Mckinney producent jag skall tillgodogöra mig en viss subvention, är störst vid kontant konsumtionsstöd (men träffar då inte alltid den avsedda tjänsten, vilket får antas vara skälet för stödet), ganska stor i ett checksystem (barnomsorgscheckar, skolcheckar osv.), mindre vid stöd till ett antal producenter och minst vid stöd till en produ- cent (eftersom jag då bara kan välja den gynnade producenten för att tillgodogöra mig subventionen). Tilldelningsformen är alltså av- görande för den offentliga politikens grad av paternalism – givet att en verksamhet erhåller skattefinansierad subvention. 
 En möjlig framtida fördelning av ansvar för och produktion av välfärdstjänster, som i högre grad än dagens situation skulle ta till- vara de särskilda drivkrafterna i respektive sektor, och som även skulle tillåta konkurrens mellan olika producenter av välfärdstjäns- ter, ser vi i tabell 3. Raderna är indelade efter ett antal exempel på olika välfärdspopulationer. I tabell 4 ser vi fyra mer detaljerade exempel på hur vissa välfärdstjänster kan organiseras, finansieras och produceras för några bestämda välfärdspopulationer. 
 107 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Tabell 3. Framtida möjlig fördelning av ansvar för och produktion av välfärdstjänster inom olika välfärdspopulationer 
  
 Välfärdspopulation 
  
 Civilsamhällets organisationer 
  
 Marknaden 
  
 Stat / kommun 
  
 Särskiljande 
  
 Universella 
  
 Familjen 
  
 Hjälpa andra 
  
 Kooperativ 
  
 Samtliga grupper 
  
 Hjälp och stöd, 
  
 Allmän varu- och 
  
 Rättsskydd, skydd av 
  
 gemenskap 
  
 tjänsteproduktion 
  
 fri- och rättigheter 
  
 Socialbidrag vid nöd 
  
 Småbarn 
  
 Försörjning, 
  
 Om familjen ej 
  
 Barnomsorg 
  
 Barnomsorg 
  
 Hälsokontroll 
  
 omsorg, 
  
 klarar uppgiften 
  
 Stöd till ensam- 
  
 Övervakar om barn far 
  
 lärande 
  
 pga sociala 
  
 problem 
  
 stående föräldrar 
  
 illa 
  
 Skolbarn 
  
 Försörjning 
  
 Praktik 
  
 Skolor, praktik 
  
 Skolor, praktik 
  
 Skolplikt, skolor 
  
 och omsorg, 
  
 Fritidshem 
  
 Fritidshem 
  
 Skolcheckar 
  
 hjälp med läxor 
  
 Studenter 
  
 Ev. försörjning, 
  
 intresseförening 
  
 Lån till utbildning 
  
 Universitet 
  
 uppmuntran 
  
 Studentnationer 
  
 och uppehälle 
  
 ger social service, 
  
 Universitet 
  
 nätverk, roar och 
  
 uppmuntrar 
  
 Korttidssjuka 
  
 Huvudansvar 
  
 Stöd till forskning 
  
 Hälsobevarande 
  
 Sjukvårdsför- 
  
 Försäkrings- 
  
 organisationer 
  
 säkring 
  
 obligatorium 
  
 HBO 
  
 Försäkring mot 
  
 Betalar premie till dem 
  
 inkomstbortfall 
  
 utanför arbetslivet 
  
 Långvarigt sjuka 
  
 Huvudansvar 
  
 Stöd till forskning 
  
 Hälsobevarande 
  
 Sjukvårdsför- 
  
 Försäkrings- 
  
 organisationer 
  
 säkring 
  
 obligatorium 
  
 HBO 
  
 Försäkring mot 
  
 Betalar premie till dem 
  
 inkomstbortfall 
  
 utanför arbetslivet 
  
 Korttidsarbetslösa 
  
 Gemensamt stöd, 
  
 Arbetsförmedling 
  
 uppmuntran 
  
 Långtidsarbetslösa 
  
 Gemensamt stöd, 
  
 Arbetsbevarande 
  
 uppmuntran 
  
 organisationer, 
  
 ABO 
  
 Handikappade 
  
 Frivillig 
  
 Stöd till forskning, 
  
 Gemenskap, 
  
 Huvudansvar för 
  
 hemvård om 
  
 vård och 
  
 rekreation 
  
 omsorg och försörjning 
  
 möjligt 
  
 rekreation 
  
 Friska pensionärer 
  
 Boende, service 
  
 Boende, service 
  
 Boende, service 
  
 Gemenskap, 
  
 Pensionsför- 
  
 Obligatorisk försäkring 
  
 rekreation 
  
 säkring 
  
 tidigare i livet. 
  
 Sjuka pensionärer 
  
 Frivillig 
  
 Hjälp och stöd 
  
 Boende, service 
  
 Boende, service 
  
 Boende, service 
  
 hemvård om 
  
 Ledsagare för att 
  
 Gemenskap, 
  
 Pensionsförsäk- 
  
 Obligatorisk försäkring 
  
 möjligt 
  
 kunna handla 
  
 rekreation 
  
 ring 
  
 tidigare i livet. 
  
 108 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Tabell 4. Olika välfärdstjänster kan organiseras på olika sätt för olika välfärdspopulationer 
 Småbarn – Barntillsyn 
  
 Ansvar 
  
 Finansiering 
  
 Produktion 
  
 Staten 
  
 Kommunen 
  
 Lika för alla 
  
 Checksystem 
  
 Minskad roll 
  
 Företag 
  
 Ökad roll 
  
 Ideella sektorn 
  
 Ökad roll 
  
 Familjen  andra 
  
 Skatteavdrag 
  
 primärgrupper 
  
 om kommunalt 
  
 finansierad 
  
 tillsyn ej nyttjas 
  
 Skolbarn – skolundervisning 
  
 Ansvar 
  
 Finansiering 
  
 Produktion 
  
 Staten 
  
 Kommunen 
  
 Lika för alla 
  
 Checksystem 
  
 Minskad roll 
  
 Företag 
  
 Ökad roll 
  
 Ideella sektorn 
  
 Ökad roll 
  
 Familjer / 
  
 primärgrupper 
  
 109 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Korttidsjuka – sjukvård 
  
 Ansvar 
  
 Finansiering 
  
 Produktion 
  
 Staten 
  
 Tillsyn och 
  
 Betalar premie 
  
 kvalitetskontroll 
  
 för dem utan 
  
 arbetsgivare 
  
 Obligatorisk 
  
 sjukvårdsför- 
  
 säkring 
  
 Kommunen 
  
 Sjukvårdsför- 
  
 Avskaffas 
  
 säkringspremie 
  
 för anställd 
  
 Företag 
  
 Sjukvårdsför- 
  
 Sjukvårdsför- 
  
 säkringspremie 
  
 säkring 
  
 för anställd 
  
 Ökad roll 
  
 (Hälso- 
  
 bevarande 
  
 organisationer) 
  
 Ideella sektorn 
  
 Ökad roll 
  
 Familjer / 
  
 Självriskpremie 
  
 primärgrupper 
  
 (avgift vid 
  
 sjukbesök) 
  
 Kort- och långtidssjuka – sjukförsäkring 
  
 Ansvar 
  
 Finansiering 
  
 Produktion 
  
 Staten 
  
 Obligatorisk 
  
 Betalar premie 
  
 försäkring 
  
 för ej anställda 
  
 Kommunen 
  
 Betalar anställds 
  
 Minskad roll 
  
 premie 
  
 Företag 
  
 Betalar anställds 
  
 Ökad roll 
  
 premie 
  
 Ideella sektorn 
  
 Ökad roll 
  
 Familjer / 
  
 Betalar självrisk 
  
 primärgrupper 
  
 110 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 De särskiljande grupperna har ofta dåligt rykte som producenter av välfärd, eftersom de inte är universella utan inriktade mot den egna familjen eller gruppen. Då bortser man från de mäktiga drivkrafter som finns i dessa grupper och de positiva sekundära effekter för samhället i stort som de innebär. 
 Två exempel: En förälder som blir tränare till sitt eget barn, trä- nar också  
 10–15 
  andra barn. Den som tar ansvar i styrelsen för en bostadsrättsförening, gör det kanske i första hand för att se om sitt eget hus, men bidrar därmed också till att alla medlemmars intresse att bo i en välskött fastighet förverkligas. 
 Positiva sanktioner, alltså uppmuntran från likasinnade i de lokala nätverken, är en väsentlig drivkraft som sporrar civilsamhällets entreprenörer. 
 Den demokratiska vinsten av att en viss välfärdstjänst produceras av staten och/eller kommunen (särskilt om det sker i en monopol- situation) är ytterst tvivelaktig. En kölapp, en avgift, en väntan, en behandling – vari ligger det demokratiska elementet? 
 En fördel med att civilsamhället tar ansvar för välfärdsproduktion är det  
 lokala deltagande  
 och den  
 självförvaltning  
 som det normalt innebär. 
 Det är därför en demokratisk vinst för samhället som helhet om produktion av välfärd i allt högre grad kan skötas av civilsamhällets närdemokratiska institutioner eller av lokalt förankrade privata före- tag. 
 Detta är också i linje med subsidiaritetsprincipen, eller närhets- principen, en av grundidéerna bakom den Europeiska Gemenskapen. 
 Finansieringen och ansvaret för  
 olika välfärdstjänster kan även fortsatt ske genom beskattning och generella bidrag lika för alla. För att skapa pluralism i produktionen är det dock ofta fördelaktigt med ett checksystem (barnomsorg, skolor) eller en obligatorisk för- säkring (sjukförsäkring, sjukvårdsförsäkring). 
  
 Det är fullt möjligt att driva också omfattande försäkringssystem inom den frivilliga sektorn (så sker i dag i många arbetsmark- nadsorganisationer) eller av privata företag (så sker som bekant sedan länge på andra områden). 
 Förutsägbarheten beträffande välfärdstjänster, som produceras av staten och/eller kommunen, är betydligt mindre än vad som allmänt antas. Villkoren för statliga och kommunala försäkringar, er- sättningsnivåer etc. kan ändras med enkla majoriteter i riksdagen, och så har ofta skett beträffande ATP, änkepension m.fl. system. 
 111 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Civilsamhället har under vårt århundrade fått se flera centrala väl- färdsfunktioner tas över av staten eller kommunen i Sverige. Detta har inte varit en nödvändig utveckling, och knappast till medborgar- nas bästa. Det finns många goda egenskaper i civilsamhällets organi- sationer – inte minst ett aktivt deltagande och medlemsinflytande – som gör att de skulle berika samhället ytterligare genom att överta viss välfärdsproduktion. Det demokratiska inflytandet över välfär- den kan stärkas dels genom att den tredje sektorn som producent är mer öppen för påverkan från brukarna, men också genom den ökade möjlighet att välja mellan olika producenter – frivilliga organisationer, företag och eventuella kommunala producenter – som denna pluralism skulle innebära. Och det är ett minst lika legi- timt värde för medborgaren. 
 Noter 
  
 1 
  
 Se till exempel Perez  Coffey (1995), Pittman (1996) samt GuerreroAnheier (1998). 
  
 2 
  
 Salamon  Anheier (1998) s.  
  
 223–224. 
  
 3 
  
 Uddhammar (1997), s.  
  
 127–190. 
  
 4 
  
 Arias (1999). 
  
 5 
  
 Olsson (1993) s. 47 f. 
  
 6 
  
 Olsson (1993) s. 85. Förf:s övers. från engelskan. 
  
 7 
  
 Dessa organisationer bidrog till att promote social order in a spontaneous way som statsvetaren Luna uttrycker det i en teoretisk analys av relationerna mellan civilsamhället och staten. Jackson (1993) s. 102. 
  
 8 
  
 Jackson (1993) s. 102. 
  
 9 
  
 Avsnittet 3.4. Försörjningsform och sjukkassor, inleds således på följande sätt: Marknadens sätt att hantera den mänskliga arbetskraften medförde förödande sociala och ekonomiska följdverkningar för de inblandade: barnarbete, oreglerade arbetstider och yrkesskador, ofta med lemlästning eller dödlig utgång som följd. Som generell beskrivning av konsekvenserna för arbetskraften av marknadens funktion och sätt att hantera den mänskliga arbetskraften är detta naturligtvis en grov förenkling och nidbild. I själva verket bidrog marknaden generellt sett till en enastående ekonomisk utveckling, vilken mångdubblade lönerna, inte minst för de till städerna inflyttande arbetarna. Det var ju också därför man flyttade till städerna och övergav jordbruket. De problem Evans fokuserar fanns naturligtvis, men knappast i den omfattning som beskrivs. Lemlästning eller dödlig utgång är en helt orimlig beskrivning av vad som ofta blev följden för arbetskraften. Beskriv- ningen kan i linje med Webers ovan anförda teori tolkas som en parallell till de konservativa lantjunkrarnas kritik mot industrialiseringen. 
  
 112 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
  
 10 
  
 Uddhammar (1993) s. 437. 
  
 11 
  
 Evans (1990) s. 121. 
  
 12 
  
 Hudson (1995), s. 340. 
  
 13 
  
 Cit. i  
  
 Lawrence 
  (1999) s. 230. 
  
 14 
  
 Hogget  Thompson (1998). 
  
 15 
  
 Hoggett  Simpson, 1998, s. 250. 
  
 16 
  
 Gladstone (1999). 
  
 17 
  
 Uddhammar (1997), s.  
  
 169–189. 
  
 18 
  
 Donahue (1992) s. 209. Privatisering i komparativt perspektiv är temat också i Johnsson (1995), Kiss (1994), Olson (1995), Kent (1994). 
  
 19 
  
 Kramer (1993) s. 5. 
  
 20 
  
 Om situationen i Ungern rapporteras till exempel att Because of the previous monopoly of the State Insurance Company, there was an anti insurance attitude, vilken även varit kännbar för den gryende privata försäkringsvmarknaden. Oroz (1995). 
  
 21 
  
 Jfr Elgar  Bailey (1998). 
  
 22 
  
 Thompson  Oconnell (1998). 
  
 23 
  
 Jfr Kramer (1992). 
  
 24 
  
 Jordan  Holmes (1996) s. 279. För en kritik av begreppet civilt sam- hälle, se Barnes (1994). 
  
 25 
  
 Pittman (1996) s.  
  
 45–46. 
  
 26 
  
 Salamon  Anheier (1998) s. 240. 
  
 27 
  
 Roberson, Cunningham och Mcclure (1994) s.  
  
 18–21. 
  
 28 
  
 Fölster (1996) s. 84. 
  
 29 
  
 Skolklassen som grupp kan som bekant bestå av både vin och vatten. I Filmen  
  
 Utomjordingen  
 av Sutton ger Torres en mörk beskrivning av hennes sex år i låg- och mellanstadiet: – Alla klasser är som ett eget land, där man utser en drottning eller kung. I mitt fall var det en drottning. Hon sitter i mitten, och runt omkring sig har hon sina vicedrottningar och lakejer och sådana. Och alla lyder drottningen blint, gör allt för att vara henne till lags. Men Torres vägrade, hon gick sin egen väg. Straffet blev utfrysning. Ingen såg henne, alla undvek henne. Torres gjorde allt för att synas, men utan resultat. SvD 11/1 1999, s. 23. 
  
 30 
  
 Bruce  Coffey (1998) s. 117. 
  
 31 
  
 Holmes (1994) s.  
  
 65–66 
  f. 
  
 32 
  
 Lopez (1936) s. 79. 
  
 33 
  
 Smith (1999) s. 193. 
  
 34 
  
 Bennich-Björkman 
  
  (1999) s. 260. 
  
 35 
  
 Rasmussen 
  
  (1996). 
  
 36 
  
 Amnå (1995) s.  
  
 119–171. 
  
 37 
  
 Stevens (1996) s. 295. 
  
 113 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
  
 38 
  
 Hurst (1990) s.  
  
 273–275. 
  
 39 
  
 Jacobsson (1999) s.  
  
 86–89. 
  
 40 
  
 Pittman (1999) s. 274. 
  
 114 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Referenser 
 Ahrne, Griffith (1994) Organiseringen av det civila samhället i 
  
 Sociologisk Forskning 
 , nr 2 , 1994, s.  
 38–45 
  
 Amnå, Martinez (1995) Det mångtydiga mellanrummet, i Amnå, Martinez, red.  
 Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet 
 . Stockholm: Libris s.  
 119-171 
  
 Berry, Bailey, red. (1996)  
 Demokratins utmaning. Politikens gränser och det civila samhällets möjligheter.  
 Stockholm: Ekerlids förlag 
  
 Berry, Lopez, Owens (1993)  
 Modernisering och välfärd 
 . Stockholm: City University Press 
 Smith, Washington, Taylor, red. (1999)  
 Framtidens dygder 
  
 – om etik i praktiken 
 . Stockholm: City University Press 
 Smith, Anderson (1999) Socialt kapital och dygder i det postindustriella samhället i Smith  Uddhammar (1999) 
 Bengtsson, Cunningham och Mcclure (1994)  
 Etik och ekonomi i vården 
 . Stockholm: SNS 
  
 Lawrence, 
  Figueroa (1999) Salinas och medborgardygderna, i Smith  Uddhammar (1999), s.  
 224–270 
  
 Ford, Roberts och Vaughan, Simmons (1962)  
 The Calculus of Consent 
 . Wright: The University of Michigan Press 
  
 Rasmussen, 
  Friedman (1996) Det civila samhället i socialstaten. Inkomstkällor, privata transfereringar och omsorgsvård. Stockholm: City University Press 
  
 Edwards, Cabrera, red. (1998)  
 Postmodernity and the Fragmentation of Welfare 
 . London: Routledge 
  
 Love, R H (1960) The problem of social cost i  
 Journal of Law and Economics 
 , vol. 3, s.  
 1–44 
  
 Wallace, Cline (1995) The Pareto argument for inequality, i  
 Social Philosophy  Policy 
 , vol. 12, nr 1, s.  
 160–187 
  
 Hurst, Rice (1990)  
 Foundations of Social Theory 
 . Cambridge: Belknap 
  
 Culpitt, Delgado (1992)  
 Welfare and Citizenship. Beyond the Crisis of the Welfare State?  
 Sage 
  
 Donahue, King (1992)  
 Den svåra konsten att privatisera 
 . Stockholm: SNS 
  
 115 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
 Elgar, Bush, Herman, ed. (1998)  
 The Anthropology of Welfare 
 . London: Routledge 
  
 Johnson, Pratt (1988)  
 Den svenska modellen: Löneförhandlingar och inkomstpolitik  
  
 1982–1986. 
  
  Stockholm : Publica 
  
 Neal, 
  
  Nelson (1990)  
 The three worlds of welfare capita- lism 
 . Oxford: Polity press 
  
 Bailey, Douglas (1994)  
 The Spirit of Community 
 . New York: Basic Books 
  
 Bailey, Douglas (1996)  
 The New Golden Rule. Community And Morality In A Democratic Society 
 . New York: Basic Books 
  
 Flora, Jackson, A, red. (1981)  
 The development of welfare states in Europe and America 
 . Transaction 
 Garrison, Garrett (1962/1972)  
 Kapitalism och frihet 
 . Stockholm: Aldus 
  
 Fölster, Nunez (1996)  
 Barn och äldreomsorg i Tyskland och Sverige. Tysklandsdelen.  
 Välfärdsprojektets skriftserie Fakta/kunskaper nr 4. Stockholm: Norstedts 
  
 Gladstone, Liu, red. (1999)  
 Before Beveridge. Welfare before the welfare state 
 . London: IEA Health and Welfare Unit. Choice in welfare series 
  
 Walker, Donaldson (1945/1978) The use of knowledge in society i  
 Individualism and Economic Order 
 . Chicago: Pratt 
 Lopez, Nicholson (1946)  
 Staten och organisationerna 
 . Stockholm: Kooperativa förbundets bokförlag 
 Lopez, Jones (1936)  
  
 Ekonomisk-historiska 
  
  studier 
 . Stockholm: Bonniers 
 Hogget, Harrison, Howell (1998) The delivery of welfare. The associationist vision i Edwards, Cabrera, red. (1998) s.  
 237–251 
  
 Barry, E  Ragin, Taylor, Morgan (1993) Social democracy, Warren, constitutional structures and the welfare state i  
 American Journal of Sociology 
 , vol 99, nr 3, s.  
 711–749 
  
 Browning, Cole (1999)  
 Vägen till välstånd. Konjunkturrådets rapport 1999 
 . Stockholm: SNS 
  
 Perez, Smith, Mckinney (1995) Frivilligt socialt arbete i Sverige – både mer och mindre. i Amnå, Martinez, red. (1995) 
 116 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Johnsson, Rodriguez, red. (1995)  
 Private Markets in Health and Welfare. An international perspective 
 . Jackson 
  
 Jackson, Pratt (1993)  
 The State of State. An inquiry Concerning the Role of Invisible Hands in Politics and Civil Society 
 . Uppsala: Jackson international 
  
 Kiss, Miller (1994) Privatization Paradoxes in East Central Europe i  
 East European Politics and Societies 
 , vol. 8, no 1, s. 122– 152 
  
 Kramer, Savage, red. (1993)  
 Privatization in four European countries 
 . Sharpe 
  
 Jackson, Figueroa (1992)  
 Samhället och de organiserade intressena. 
 Stockholm: Norstedts 
  
 Evans, Williams (1990)  
 Från folkrörelse till välfärdsbyråkrati 
 :  
 det svenska sjukförsäkringssystemets utveckling  
 1900-1990. 
 Lund: Arkiv 
  
 Jordan  Holmes (1996)  
 Vårt land. Den svenska socialstaten 
 . Stockholm: City University Press 
  
 Bruce  Pittman (1997)  
 The nonprofit sector in Sweden 
 . Manchester: Manchester University Press 
 Lundström, Washington, Mckinney (1998) Svensk frivillighet i internationell belysning – en inledning i  
 Socialvetenskaplig tidskrift 
 , vol. 5, s.  
 106–127 
  
 Reyes, Mitchell (1985)  
 After Virtue 
 , 2:a uppl. Clark 
  
 West, Mcclain (1994)  
 Det civila samhället och state: medborgar- sammanslutningarnas roll i svensk politik 
 . Stockholm: Martin 
  
 West, Wilson (1932/1981)  
 Socialism 
 . Indianapolis: Liberty Classics 
 Mullard, English  Oconnell, Russell (1998)  
 Social Policy in a Changing Society 
 . London: Routledge 
 Horne, Nicholson (1961)  
 Planhushållning i välfärdsstaten 
 . Stockholm: Tidens förlag 
  
 Horne, Nicholson (1968)  
 Asian Drama. An inquiry into the poverty of nations.  
 Vol.  
  
 1–3. 
  
  Brown: Perry 
  
 Stevens, Griffith (1993)  
 Etikens landskap; etik och kristen livstolkning. 
 Arena, Stockholm 
 117 
  
 O 
 M CIVILSAMHÄLLETS ROLL FÖR DEMOKRATI OCH VÄLFÄRD 
  
 Stevens, Alexander (1996)  
 Brukare och klienter i välfärdsstaten. Om missnöje och påverkansmöjligheter inom barn- och äldreomsorg 
 . Stockholm: Publica 
  
 North, Douglass E (1993)  
 Institutionerna, tillväxten och välståndet 
 . Stockholm: SNS Förlag 
  
 Offe, Buchanan (1984) Contradictions of the welfare state. Cambridge, Mass: MIT Press 
 Olson, Mancur (1984)  
 Nationers uppgång och fall.  
 Stockholm: Ratio 
  
 Stout, Willis (1993)  
 Social Policy and Welfare State in Sweden.  
 2 
  
 nd 
  
 , enlarged red. Lund: Arkiv 
  
 Oroz, Morris (1995) Hungary i Smith (1995) 
 Ostrom, Castro (1990)  
 Governing the commons 
 : The evolution of institutions for collective action. Cambridge: Cambridge University Press 
  
 Olson, Smith, red. (1995)  
 Reforming social services in Central and Eastern Europe - an eleven nation overview 
 . Krakow 
  
 Lawrence, Wright (1993)  
 Making democracy work. Civic traditions in modern Italy 
 . Hernandez: Princeton University Press 
  
 Walsh, Brown (1994)  
 Vad bör staten göra?  
 Stockholm: SNS 
 Salamon, Sharp, Oconnell (1998) Social origins of civil society. Explaining the nonprofit sector  
 cross-nationally 
  i 
 Voluntas. International Journal of voluntary and nonprofit organizations 
 . Vol. 9, no 3, 1998, s.  
  
 213–248 
  
 Salonen, Tapio (1993)  
 Margins of welfare 
 . Hällestad: Hällestad Press 
  
 Huynh, Bowen (1994)  
 Schumpeter om skapande förstörelse och entreprenörskap i urval och med inledning av Bird 
 Stockholm: Ratio 
 Kent, Barrett (1994) Small states in big trouble. State reorga- nization in Australia, Denmark, New Zealand and Sweden in then 1908s i  
 World Politics  
 1994, vol. 46, s.  
 527–555 
  
 Hudson, Perez (1995) Idretten og det offentlege: ein familie?, i Hudson  Rich (1995) s.  
 336–353 
  
 Hudson, Perez och Yates, Mccormick, red. (1995)  
 Frivillig organisering i Norden 
 . Oslo: TANO 
 Harper, Sellers ([1759] 1984)  
 The Theory of Moral Sentiments 
 . Liberty Classics 
 118 
  
 E 
 MIL  
 U 
 DDHAMMAR 
 Södersten, Brown, red. (1992)  
 Den offentliga sektorn 
 . Stockholm: SNS Förlag 
  
 Uddhammar, Taylor (1993)  
 Partierna och den stora staten. En analys av statsteorier och svensk politik under  
 1900-talet 
 . 
  
  Stockholm: City University Press 
  
 Uddhammar, Taylor (1997)  
 Arbete, välfärd, bidrag. En dynamisk ana- lys om folkets välstånd och välfärdsforskningens missförstånd. 
 Stockholm: City University Press 
 Pittman, Crane (1996) Den ideella sektorns roll i välfärdssam- hället i Berry, Bailey, red. (1996) 
 Pittman, Crane (1999) Svarta änglar och vita dygder i Smith och Uddhammar (1999) 
 Elliott, Dodson (1993)  
 The Moral Sense 
 . New York: Free Press 
 Zetterberg, Castro (1994) Samhällssfärerna i historiens ljus i 
 Sociologisk Forskning 
 , 1994, s.  
  
 63–85 
  
 Holmes, Castro, m.fl. (1983)  
 Det osynliga kontraktet. En studie i  
 80-talets 
  arbetsliv 
 . Stockholm: SIFO 
  
 119