6 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 Den svenska organisationen för exportkontroll fungerar i allt väsentligt väl. Utredningen finner inte anledning att föreslå ändringar i det övergripande förhållandet att ISP verkställer regeringens politik genom att pröva enskilda ärenden, under de förutsättningar som ges i lagar och förordningar och efter sam- råd med EKR när det gäller särskilt viktiga ärenden. Det finns emellertid utrymme för fortsatt utveckling av organisationen. 
 Utredningen har i uppdrag att se över de organisatoriska formerna för den svenska exportkontrollen samt lämna förslag till eventuella förändringar som anses behövliga. En introduktion till den svenska exportkontrollorganisationen finns i kapitel 2. 
 Enligt regeringen är det av särskilt intresse att utvärdera hur ISP förhåller sig till regeringen, eftersom myndigheten har givits ansvar för frågor som traditionellt ansetts vara politiska och i första hand regeringens ansvar. Till uppdragets bakgrund hör också att ISP:s verksamhet har ändrat karaktär från ren tillståndsprövning till att även delta i internationella förhandlingar (dir. 2003:80, s. 19). Enligt utredningsdirektiven är det också av särskilt intresse att ut- värdera hur EKR utövar sina funktioner. Allmänna frågor om det politiska och parlamentariska inflytandet på området utgör också del av uppdraget (s. 25). 
 Utredningens översyn av de organisatoriska formerna för ex- portkontrollen bygger på en genomgång av lagstiftning, intervjuer och jämförande internationella utblickar. Utredningen har inter- vjuat ledamöterna i EKR. Samtal har också förts med tjänstemän vid UD och ISP samt med ISP:s förre chef. Försvarsdeparte- mentets sakkunnige i EKR är också sakkunnig i utredningen och har löpande lämnat synpunkter. 
 201 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 Som ett komplement till samtalen har utredningen genomfört en enkätundersökning bland chefer och handläggare på ISP respektive UD:s enhet för strategisk exportkontroll  
 (UD-ESEK). 
  Organisa- tionsfrågor har också berörts i konsultationer med försvarsindu- strin och civilsamhället. För att få perspektiv på den myndighets- baserade organisationsmodell som finns i Sverige har utredningen studerat interdepartementala modeller som är vanligast internatio- nellt. 
  
 6.1 
  
 Framväxt 
  
 De organisatoriska formerna för exportkontrollen har förändrats avsevärt under  
 1900-talet. 
  De första svenska exportkontrollagarna från 1918 berättigade endast konungen att bevilja undantag från utförselförbudet. Genom en lagändring 1930 övertog chefen för handelsdepartementet ansvaret för att pröva merparten av tillståndsansökningarna, men när det gällde utförsel av större om- fattning eller vikt krävdes fortsatt kungens ställningstagande. Sedan 1949 och fram till 1996 har emellertid regeringen eller enskilda statstråd prövat samtliga ärenden om tillstånd till utförsel av krigsmateriel. År 1984 inrättade regeringen en rådgivande nämnd för krigsmaterielfrågor med representanter för de sex partier som vid tidpunkten var företrädda i Utrikesnämnden. 
 Redan innan riksdagen hade röstat om gällande krigsmateriellag och yttrat sig till fördel för regeringens förslag till riktlinjer för krigsmaterielexport och annan utlandssamverkan diskuterades möjligheterna att delegera ansvaret för krigsmaterielärendena till myndighetsnivå. Regeringens särskilde utredare av frågan, Pollard, överlämnade i juni 1993 betänkandet Kontrollen över export av strategiskt känsliga varor (SOU 1993:56), som kom att remiss- behandlas och hanteras vidare i en arbetsgrupp inom Regerings- kansliet under ledning av dåvarande krigsmaterielinspektör Davis. Denna behandling resulterade i propositionen Ny myn- dighet för kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter (prop. 1995/96:31), som vann riksdagens gillande. 
 Den 1 februari 1996 ombildades Krigsmaterielinspektionen, som tillhörde handelsavdelningen på UD och var regeringens bered- ningsorgan för krigsmaterielärenden, till en ny myndighet vid namn Inspektionen för strategiska produkter. Myndigheten har ansvaret för att pröva merparten av ärenden om kontroll över 
 202 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter. De senare omfattar produkter med dubbla användningsområden och sådant som faller inom ramen för Kemvapenkonventionen. Genom ovan- nämnda proposition ombildades också Rådgivande nämnden för krigsmaterielfrågor till EKR. Detta råd sammankallas av ISP:s generaldirektör samt har både en bredare parlamentarisk samman- sättning och ett vidare arbetsfält än Rådgivande nämnden. 
 Som motiv för att delegera ansvar till myndighetsnivå har reger- ingen fört fram behovet av att minska regeringens och de enskilda statsrådens växande arbetsbörda. Delegeringen av krigsmateriel- ärenden är villkorad mot att myndigheten på eget initiativ skall överlämna ärenden till regeringen, om de har principiell betydelse eller annars är av särskild vikt. Det är också ett villkor att tillstånd endast får medges om det finns säkerhets- och försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. Därutöver får regeringen meddela ytterligare föreskrifter om över- lämnade av ärenden. Dessa lagfästa villkor syftar till att säkerställa att regeringen skall kunna behålla det övergripande ansvaret för praxisutvecklingen. 
 Det finns inom regeringen en ambition att separera export- kontroll från exportfrämjande när det gäller krigsmateriel. Samma minister bör inte vara ansvarig för exportkontroll, inklusive styr- ningen av ISP, och främja svenska företags export av krigsmateriel. Inom Regeringskansliet handläggs exportkontrollfrågorna sedan 1996 av  
 UD-ESEK. 
  
 6.2 
  
 Utvärdering 
  
 Den svenska exportkontrollorganisationen är unik i ett internatio- nellt perspektiv. I de länder som utredningen studerat prövas samt- liga ärenden formellt av regeringarna och utan involvering av parlamentariker. Företagen skickar sina ansökningar till ansvarigt departement, till exempel  
 Försvars-, 
  Handels- eller Näringsdepar- tementen, som sedan bereder ansökningarna internt och interde- partementalt. Svåra eller kontroversiella ärenden avgörs av den an- svariga ministern, grupper av ministrar eller av hela regeringen. Det förekommer dock olika grader av delegering till tjänstemän inom departementen. 
 Den svenska exportkontrollorganisationen illustreras översikt- ligt i bilden nedan. Relationerna mellan de inblandade institutio- 
 203 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 nerna och intressenterna diskuteras i detta kapitel i den sifferföljd som framgår av bilden. Jämfört med organisationsbilden i kapitel 2 framhävs här särskilt ISP:s relationer. 
 Bild 6. Illustration av den svenska exportkontrollorganisationen 
  
 Riksdagen 
  
 Export- 
  
 Utrikes- 
  
 1 
  
 kontrollrådet 
  
 Teknisk-veten- 
  
 nämnden 
  
 skapliga rådet 
  
 3 
  
 5 
  
 Regeringen 
  
 2 
  
 Inspektionen 
  
 6 
  
 Andra svenska 
  
 för strategiska 
  
 myndigheter 
  
 produkter 
  
 7 
  
 4 
  
 8 
  
 9 
  
 Utländska export- 
  
 Internationellt 
  
 Försvars- 
  
 kontrollmyndigheter 
  
 samarbete 
  
 industrin 
  
 Allmänheten 
  
 6.2.1 
  
 Riksdag och regering 
  
 Relationen mellan riksdagen och regeringen (1) regleras i konsti- tutionen. Riksdagen antar lagar om krigsmateriel. Regeringen beslutar om förordningar samt utformar och driver svensk politik på exportkontrollområdet. Det finns i Sverige en tradition som innebär att riksdagen även ges möjlighet att ta ställning till regeringens riktlinjer. Riksdagen utövar kontroll över regeringen och utkräver ansvar vid behov. 
 Riksdagens möjligheter att utkräva ansvar 
 Det finns i huvudsak två möjligheter för riksdagen att kontrollera och ställa regeringen till ansvar i krigsmaterielfrågor. Den första möjligheten går via konstitutionsutskottet. Detta utskott har till uppgift att granska statsrådens tjänsteutövning och handläggning 
 204 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 av regeringsärenden, på eget initiativ eller efter anmälan. Konstitu- tionsutskottet har inte konstaterat några formella felaktigheter i regeringens handläggning eller statsrådens hantering av krigs- materielärenden. Det har dock inte inträffat så ofta sedan 1996 och inte alls under de senaste fyra åren att regeringen själv avgjort ett ärende. Detta förhållande kommenteras i nästa avsnitt. 
 Regeringen kan formellt inte ställas till ansvar av riksdagen om ISP inte överlämnar ett visst ärende. Det är myndighetens general- direktör som själv tar ställning till om det aktuella ärendet har prin- cipiell betydelse eller annars är av särskild vikt och i så fall bör överlämnas. Regeringen kan inte heller ändra ett beslut om tillstånd som ISP fattat. Myndighetens beslut om tillstånd kan inte heller överprövas av domstol. 
 Den andra kontrollmöjligheten uppstår i samband med fråge- stunder, interpellationsdebatter och med att regeringen på våren överlämnar sin årliga skrivelse om krigsmaterielexporten. Denna skrivelse, som bereds av utrikesutskottet och är offentlig, inne- håller statistik och beskriver relevant utveckling på området. I dessa riksdagsdebatter svarar statsråden inte för ISP:s beslut i en- skilda ärenden utan endast om exportkontrollpolitikens inriktning i allmänhet. 
 Regeringen skall inte påverka ISP:s beslutsfattande i enskilda ärenden - det skulle utgöra ministerstyre och vara oförenligt med den svenska konstitutionen. Myndighetens generaldirektör, som är en tjänsteman, kan inte avkrävas politiskt ansvar. Regeringen kan dock som en yttersta konsekvens entlediga generaldirektören om den är missnöjd med inriktningen på prövningen. 
 Vid sidan av dessa två möjligheter till ansvarsutkrävande kan riksdagen ta initiativ till en förändring av krigsmateriellagen, rikt- linjerna eller andra ingångsvärden för tillståndsprövningen. Reger- ingens beslut i november 1997 att tillsätta en utredning om praxis- utvecklingen vid följdleveranser och beslutet att tillsätta den här utredningen i juli 2003 kan till del ses som en följd av riksdagens inflytande. 
 Riksdagens involvering 
 Riksdagen har ställt sig bakom riktlinjerna, det vill säga kärnan i regeringens exportkontrollpolitik. Riktlinjerna lades fram av regeringen 1992 och är på papperet alltsedan dess orörda. Genom 
 205 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 att anta lagförslagen i propositionen 1995/96:31 rörande bildandet av ISP godkände riksdagen ansvarsdelegeringen och dess villkor. Riksdagspartierna involveras i riktlinjernas tillämpning i viktiga ärenden genom EKR. Partiernas representanter i rådet får även exklusiv insyn i beslutade ärenden och i andra aktuella frågor. 
 Riksdagen skall enligt 10 kap. regeringsformen godkänna att regeringen ingår internationella överenskommelser, som inverkar på lagar eller som i övrigt gäller ett ämne som ligger inom ramen för riksdagens beslutskompetens. Ett ganska aktuellt exempel inom krigsmaterielområdet är FA/LOI. Sveriges tillträde till avtalet före- gicks av en proposition och riksdagsbehandling under våren 2001 (prop. 2000/01:49). 
 Enligt regeringsformen skall regeringen också överlägga med Ut- rikesnämnden i utrikesärenden som är av större vikt. Utrikes- nämnden består av riksdagens talman och nio andra ledamöter som riksdagen utser. Dess möten leds av statschefen, eller om denne är förhindrad av statsministern. Under årens lopp har regeringen tagit upp ett antal krigsmaterielärenden i nämnden. 
 Utredningen anser att riksdagens möjlighet att yttra sig över riktlinjerna och det inflytande över deras tillämpning som riks- dagspartiernas företrädare har, stärker den demokratiska legitimi- teten i ISP:s exportbeslut. Involveringen av samtliga riksdagspartier kan också resultera i större kontinuitet för exportkontrollpolitiken. 
  
 6.2.2 
  
 ISP 
  
 Förhållandet mellan regeringen och ISP (2) regleras i allmänhet av regelverket för det svenska myndighetsväsendet och i synnerhet av lagen om krigsmateriel respektive lagen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och tekniskt bistånd och till dessa tillhörande förordningar och regeringsbeslut. Grundläggande är att regeringen med vissa förbehåll delegerar ansvaret till ISP att verkställa regeringens exportkontrollpolitik. 
 Krigsmateriellagen 
 I krigsmateriellagens inledning står att tillstånd endast får lämnas om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. Denna bestämmelse är en 
 206 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 sammanfattning av de övergripande principerna i riktlinjerna. I lagens 1 a § anges vidare: 
 Inspektionen för strategiska produkter prövar frågor om tillstånd, förbud och undantag i enskilda fall enligt denna lag. 
 Inspektionen skall med eget yttrande lämna över ett ärende till regeringens prövning, om ärendet har principiell betydelse eller annars är av särskild vikt. 
 Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om överlämnande av ärenden till regeringen. 
 Dessa tre bestämmelser, som också fördes in i lagen 1996, innebär att regeringen delegerar ansvaret att pröva företagens ansökningar om export och internationellt samarbete avseende krigsmateriel samt relaterade tillsynsuppgifter. ISP skall emellertid inte fatta be- slut i sådana ärenden som dess generaldirektör anser ha principiell betydelse eller annars vara av särskild vikt utan överlämna dem till regeringen med ett eget yttrande. För att kunna styra ISP:s arbete finns också en möjlighet för regeringen att meddela ytterligare föreskrifter om överlämnande. 
 I propositionen Ny myndighet för kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter (prop. 1995/96:31) finns ingen uttömmande förklaring av vad som avses med ärenden som har principiell betydelse eller annars är av särskild vikt. Reger- ingen konstaterar emellertid att det kan räcka att regeringen prövar de ärenden som är viktiga för praxisutvecklingen eller är svår- bedömda; i de flesta fall ger riktlinjerna, som uttrycker principer som regeringen har lagt fast i sin praxis, god vägledning för prövningen (kap. 4). I ett ytterligare försök att beskriva om- ständigheter som talar för ett överlämnande skriver regeringen att i krislägen eller andra tillspetsade situationer kan det vara moti- verat att regeringen prövar fler eller andra ärenden än vad som normalt är ändamålsenligt (kap. 5). 
 Bestämmelserna om överlämnande av ärenden måste också ses i ljuset av EKR:s rådgivande funktion. En av ledamöternas uppgifter är att ge rekommendationer till ISP:s generaldirektör. Utöver dessa rekommendationer har generaldirektören att ta fasta på UD:s och Försvarsdepartementets respektive föredragningar. Föredragning- arna utgör ett viktigt underlag för att kunna bedöma ärendets pre- judicerande natur. Faktorer som också kan påverka general- direktörens ställningstagande är om regeringen tagit beslut i en 
 207 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 närliggande fråga eller gjort ett allmänpolitiskt uttalande om det land eller den produkt som ärendet avser. 
 I fråga om regeringens möjlighet att meddela ytterligare före- skrifter om överlämnande är ovannämnda proposition fåordig. Regeringen anger att det till exempel kan gälla alla ärenden som avser export till ett visst land eller som avser varor av ett visst slag. Eftersom möjligheten hittills aldrig har använts är det svårt att föreställa sig i vilket läge den skulle nyttjas. Regeringen kan knappast meddela föreskrifter för att  
 kalla till sig  
 enskilda ärenden från ISP då detta skulle kringskära myndighetens oberoende ställning. 
 Förordningen (1992:1303) om krigsmateriel behandlar inte för- hållandet mellan regeringen och ISP annat än indirekt. Regeringen kan ändra i förordningens bifogade materiellista så att produkter som inte tidigare varit tillståndspliktiga blir kontrollerade och tvärtom. Denna förordning tar främst upp praktiska och tekniska frågor, till exempel vilken information en ansökan om tillstånd bör innehålla. 
 Andra styrdokument 
 Vid sidan av lagen respektive förordningen om krigsmateriel regleras förhållandet mellan regeringen och ISP genom förord- ningen (1995:1680) med instruktion för Inspektionen för strate- giska produkter samt genom årliga regleringsbrev. I ISP:s instruk- tion återfinns bestämmelser om bland annat myndighetens upp- gifter, ledning, sammankallande av EKR och  
 Teknisk-vetenskapliga 
  rådet. 
 I instruktionen framkommer få nya detaljer om förhållandet mellan ISP och regeringen utöver vad som finns i krigsmateriel- lagen. Ett par bestämmelser bör dock uppmärksammas. I 9 § anges att EKR:s sakkunniga i  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska frågor är den statssekreterare som svarar för exportkontrollfrågor, det utrikesråd i UD som Regeringskansliet bestämmer och stats- sekreteraren i Försvarsdepartementet eller den som någon av dem sätter i sitt ställe. I 12 § slås fast att ISP:s generaldirektör anställs genom beslut av regeringen. 
 Varje år beslutar regeringen om ett regleringsbrev med budgetram för ISP. I flera avsnitt överlappar regleringsbrevet och instruktionen varandra, även om det förra dokumentet beskriver 
 208 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 arbetsfördelningen mellan myndigheten och regeringen på ett ut- förligare vis. I regleringsbrevet för 2004 (UD2003/63151/ESEK) uppräknas tre verksamhetsgrenar för exportkontroll inom vilka myndigheten skall verka: tillsyn och licensprövning, internationellt samarbete och information. För varje verksamhetsområde specifi- ceras dels målen, dels kraven på återrapportering till regeringen. När det gäller prövning av krigsmaterielärenden anges som mål: 
 ISP skall på ett kompetent och resurseffektivt sätt och med utgångs- punkt från Sveriges försvars- och säkerhetspolitiska intressen och i samklang med principerna för utrikespolitiken, pröva ärenden som faller under lagen om krigsmateriel för att genom bl.a. effektiv export- kontroll bidra till internationell fred och säkerhet samt  
 icke-spridning. 
  
 Överlämnande av ärenden 
 I proposition 1995/96:31 om ISP:s bildande anges att det sedan länge är en strävan att befria regeringen från ärenden av förvalt- ningskaraktär för att departementen skall få mer tid åt reform- arbete, planering och annat som kräver ett politiskt ställnings- tagande. Tanken med att delegera ansvaret för prövningen av merparten av ärenden om kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter är ett led i den strävan. 
 Sedan ISP:s bildande i februari 1996 har myndigheten över- lämnat totalt 15 ärenden till regeringens prövning, varav 13 har rört krigsmateriel och 2 PDA. Omkring 1 000 utförselärenden be- träffande krigsmateriel inkommer varje år till ISP. Motsvarande antal utförselärenden avseende PDA är  
 200–300. 
  Av tabellen fram- går att inget ärende har överlämnats till regeringen under de senaste fyra åren. 
  
 Tabell 3 
 . Till regeringen överlämnade ärenden  
 1996–2004 
  
 Källa: ISP 
  
 År 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 96-04 
  
 Antal 
  
 1 
  
 5 
  
 6 
  
 2 
  
 1 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 15 
  
 Det bör noteras att av de tretton krigsmaterielärenden som över- lämnats till regeringen är endast sex ärenden direkt relaterade till exportaffärer. Fem ärenden rör försäljning av företag till utländska ägare i ljuset av krav på nytt tillverkningstillstånd och eventuella 
 209 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 villkor förknippade med ett sådant tillstånd. Återstående två regeringsärenden kan sägas ha haft mer allmän karaktär än varit förknippade med ett specifikt land eller företag. 
  
 Tabell 4.  
 Till regeringen överlämnade krigsmaterielärenden 1996– 2000 fördelade på olika prövningsfrågor 
 Källa: ISP 
  
 Prövningsfråga 
  
 Antal 
  
 Försäljning av företag till utländsk ägare 
  
 5 
  
 Anbudsunderrättelse om exportaffär 
  
 4 
  
 Ansökan om utförseltillstånd 
  
 1 
  
 Förhandsförfrågan om exportaffär 
  
 1 
  
 Principfråga om begreppet identitet 
  
 1 
  
 Krav på utförseltillstånd för svensk försvarsmyndighet 
  
 1 
  
 Som grundförutsättning för delegeringen till myndighetsnivå har regeringen framhållit att delegeringen inte skall innebära att pröv- ningen i ärendena ändras i sak. Regeringen slår i propositionen om ISP:s bildande fast att  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska överväganden liksom hittills skall fälla utslaget vid prövningen (prop. 1995/96:31 kap. 4). Därutöver anger regeringen att det är en utgångspunkt att regeringen också i fortsättningen skall ansvara för och kunna styra utvecklingen i praxis på området och anpassa den till växlande  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska krav. Dock menar man att det kan räcka att regeringen prövar de ärenden som är viktiga för utvecklingen eller som är svårbedömda. 
 Utredningen sluter sig till att delegeringsreformen uppnått syftet att befria regeringen från krigsmaterielärenden av förvalt- ningskaraktär. Utredningen är klar över att det finns olika meningar i frågan om huruvida regeringen fortfarande styr praxis- utvecklingen, men har inte kunnat konstatera att ISP skulle ha överlämnat för få eller fel ärenden till regeringen. I ljuset av praxis- utvecklingen fram till 2000, då det senaste ärendet överlämnades, och av samtal med företrädare för organisationen finner utred- ningen ingen anledning att framföra kritik i överlämningsfrågan. 
 Utredningens bedömning är att ISP:s generaldirektörer har fattat beslut i enlighet med den inriktning som ges i riktlinjerna och regeringens styrdokument. Även om prövningen inte ändrats i sak efter delegeringen, bör noteras att den snabba utvecklingen av 
 210 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 svensk säkerhets- och försvarspolitik sedan början av  
 1990-talet 
  har haft betydelse för resultatet av riktlinjernas tillämpning. 
 ISP skall ha en oberoende ställning gentemot regeringen i enlig- het med den svenska myndighetsmodellen. Samtidigt måste regeringen kunna styra myndigheten, inte minst med tanke på att krigsmaterielexport är ett politiskt känsligt ämne i Sverige och i förhållande till andra stater. Utredningen gör bedömningen att regeringens formella styrinstrument – rätten att meddela ytterligare föreskrifter om överlämnande av ärenden till regeringens prövning, instruktionen och regleringsbrevet – tillsammans möjliggör nöd- vändig styrning av ISP. 
 Export till Storbritannien och USA under Irakkriget 
 Frågan om regeringens och ISP:s respektive ansvarsområden ställdes i media på sin spets när fyra artillerilokaliseringsradar- system av typen Gilmore hyrdes ut till Storbritannien i början av 2003 när detta land befann sig i krig. 
 Ärendet hade sin upprinnelse i att Försvarsmakten anmälde be- slutsavsikt till Regeringskansliet att hyra ut fyra radarsystem till företaget som hade tillverkat dem och som i sin tur avsåg föra ut systemen till ett presumtivt kundland. Regeringskansliets bered- ning resulterade i att ärendet avskrevs. Försvarsmakten fattade sedermera beslut om uthyrningen. 
 ISP fattade i januari 2003 beslut om utförseltillstånd för fyra Arthursystem till Storbritannien. I enlighet med 1 § i lagen fanns möjlighet för ISP att överlämna ärendet till regeringens prövning om den ansett att ärendet hade principiell betydelse eller annars var av särskild vikt. Myndighetens generaldirektör redovisar i sin års- redovisning för 2003 sina överväganden på följande sätt: 
 Inom verksamhetsområdet krigsmateriel (KM) var den i särklass svåraste frågan under året hur krigsmaterielexporten till USA och Storbritannien skulle hanteras i samband med kriget i Irak. Å ena sidan finns ett starkt svenskt försvars- och säkerhetspolitiskt intresse av försvarsmaterielsamarbete med dessa länder, å andra sidan tog Sverige avstånd från angreppet mot Irak p.g.a. avsaknaden av ett tydligt mandat från FN:s säkerhetsråd. Efter noggranna överväganden, bl.a. i Exportkontrollrådet, och i ljuset av uttalanden från regeringens sida konstaterades att i en helhetsbedömning vägde de långsiktiga svenska försvars- och säkerhetspolitiska övervägandena så tungt att krigs- 
 211 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 materielexporten till USA och Storbritannien fortsatt skulle hanteras på sedvanligt sätt. 
 Som kompletterande information kan nämnas att Storbritannien med ISP:s kännedom importerade fyra Gilmore från Norge redan 2002. Något svenskt tillstånd till vidareexport från Norge till Stor- britannien behövdes inte. I oktober 2003 fattade ISP beslut om utförsel av fyra (andra) fabriksnya system till Storbritannien mot sedvanligt slutanvändarintyg. De system som hyrdes ut och som skapade medial uppmärksamhet har alla återförts till Sverige. 
  
 6.2.3 
  
 ISP och EKR 
  
 Förhållandet mellan ISP och EKR (3) regleras i förordningen (1995:1680) med instruktion för Inspektionen för strategiska produkter. Förhållandet beskrivs närmare i propositionen Ny myn- dighet för kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter (prop. 1995/96:31). 
 Med riksdagens samtycke inrättade regeringen 1984 en råd- givande nämnd för krigsmaterielexportfrågor. Denna kom att bestå av sex personer som regeringen utsåg efter förslag från de partier som vid tidpunkten var företrädda i Utrikesnämnden. Rådgivande nämnden hade till uppgift att lämna råd till krigsmateriel- inspektören i enskilda viktiga ärenden. Syftet med att skapa en särskild nämnd för exportfrågor var att avlasta Utrikesnämnden. 
 I samband med bildandet av ISP 1996 omvandlades Rådgivande nämnden till EKR. Utöver namnändringen förändrades fyra centrala förutsättningar för organets arbete. 
 För det första utvidgades EKR:s sammansättning till att även omfatta företrädare för miljöpartiet, vänsterpartiet och kristdemo- kraterna. Rådet består i dag av tio ledamöter representerande samt- liga nuvarande riksdagspartier. Socialdemokraterna har tre leda- motsplatser, moderaterna två och de övriga partierna var sin. På ISP:s hemsida (www.isp.se) namnges ledamöterna. Det är partierna själva som föreslår ledamöter och regeringen som fattar beslut om deras förordnande. Det är inget krav att ledamöterna samtidigt skall vara riksdagsledamöter. 
 Den andra skillnaden mellan Rådgivande nämnden och det i dag existerande EKR rör de enskilda ledamöternas inflytande över be- sluten i samrådsärendena. I Rådgivande nämnden tillämpades 
 212 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 konsensusprincipen, det vill säga att alla skulle vara ense. Så är inte fallet i EKR, vars ledamöter ger råd eller rekommendationer till generaldirektören inför dennes slutgiltiga ställningstagande. Över- gången från principen konsensus till rådgivande var en åtgärd som vidtogs i ljuset av rådets utvidgning. 
 Det antal ledamöter som respektive parti har i rådet är ingen exakt avspegling av hur riksdagsmandaten fördelar sig. I proposi- tionen Ny myndighet för kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter (prop. 1995/96:31, kap. 7) anger regeringen att rådets sammansättning och arbetsformer bör an- passas för dess funktioner. Den förklarar vidare att formliga om- röstningar inte är nödvändiga i ett råd för samråd utan behand- lingen av ett ärende kan ske så att myndighetschefen eller någon annan föredrar ärendet, att de närvarande överlägger med varandra och att myndighetschefen summerar den diskussion som har varit. Regeringen skriver i samma proposition att förfarandet inte be- höver regleras i detalj. 
 Den tredje förändringen, som trädde i kraft 1996, var att EKR i förhållande till Rådgivande nämnden fick en ny organisatorisk till- hörighet. EKR sammankallas av ISP:s generaldirektör och det är till denne som ledamöterna förmedlar sina synpunkter i samråds- ärenden. Före ISP:s bildande sammankallades rådet av krigs- materielinspektören och då denne tillhörde UD riktade sig leda- möternas råd till regeringen. EKR sammanträder omkring tio gånger per år. 
 Även om regeringen inte längre sammankallar EKR är den före- trädd vid rådets sammanträden. EKR:s sakkunniga i  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska frågor är statssekreteraren som svarar för exportkontrollfrågor, det utrikesråd vid UD som Regeringskansliet bestämmer och statssekreteraren i Försvars- departementet, eller den som någon av dem sätter i sitt ställe. Allt- jämt utses ledamöterna i rådet av regeringen efter förslag från partierna som är företrädda i Utrikesnämnden. 
 Ombildandet av Rådgivande nämnden förändrar inte den omständigheten att regeringen enligt regeringsformen är skyldig att överlägga med Utrikesnämnden om ärendet rör en exportaffär av större vikt. 
 Den fjärde skillnaden mellan Rådgivande nämnden och EKR rör bredden på verksamhetsområdet. Sedan 1996 är EKR också ett organ för samråd och insyn avseende PDA. 
 213 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 Samrådsfunktionen 
 EKR har som funktion att ge råd till ISP:s generaldirektör. I rådet diskuteras ärenden som är viktiga, komplexa, känsliga, prejudice- rande eller i vilka riktlinjerna kan behöva tillämpas på ett nytt sätt. Sådana ärenden benämns samrådsärenden. I ISP:s instruktion anges i 8 § att om det är möjligt skall generaldirektören samråda med rådet, innan Inspektionen lämnar över ett ärende till regeringens prövning i enlighet med 1 a § lagen (1992:1300) om krigsmateriel. I proposition 1995/96:31 tillägger regeringen att samrådet har sin naturliga plats i beredningsprocessens slutskede, dvs. omedelbart innan inspektionen lämnar över ärendet till regeringen eller själv avgör ärendet (kap. 7). 
 Av tabellen nedan framgår utvecklingen av antalet samråds- ärenden under åren  
 1996–2004. 
  Ärendena har avsett förfrågningar om utförsel till olika länder. Ett antal länder har blivit föremål för fler än ett samrådsärende, vid olika tidpunkter och i fråga om olika typer av materiel. Fluktueringarna i antalet samrådsärenden över tid torde bero på flera faktorer såsom praxisutvecklingen och försvars- industrins intresse av nya marknader. 
  
 Tabell 5 
 . Ärenden som varit föremål för samråd i EKR  
 1996–2004 
  Källa: ISP 
  
 År 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 96-04 
  
 Antal 
  
 45 
  
 44 
  
 30 
  
 18 
  
 28 
  
 8 
  
 7 
  
 6 
  
 18 
  
 204 
  
 Samrådet går för tillfället till så att en tjänsteman vid ISP inled- ningsvis redogör för det aktuella ärendet. Detta sker i en prome- moria, som tillsammans med kallelse och dagordning skickas ut till ledamöterna inför sammanträdet. Promemorian innehåller upp- gifter om bland annat den aktuella produkten, det ansökande före- taget, det tilltänkta mottagarlandet och eventuell tidigare export till samma land. Personal från UD föredrar därefter situationen i det tilltänkta landet. Även landpromemoriorna skickas ut till leda- möterna inför sammanträdena. Som ett tredje moment bedömer personal från Försvarsdepartementet den aktuella materielens be- tydelse för Försvarsmaktens försörjning av materiel och kompe- tens. I den efterföljande diskussionen frågar generaldirektören efter ledamöternas syn och rekommendationer. Ledamöterna, likt tjänstemännen, är bundna av handlingssekretess och tystnadsplikt. 
 214 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 Utredningens bedömning är att EKR på ett tillfredsställande sätt har utövat sin funktion att ge råd till ISP:s generaldirektör. Genom samrådet har riksdagspartiernas företrädare fått inflytande över be- sluten och därmed också över tillämpningen av riktlinjerna. I sam- talen med utredningen har ledamöterna uppgivit att ISP tar upp relevanta ärenden för samråd samt tillhandahåller ett tillfreds- ställande beslutsunderlag. Breddningen av rådets parlamentariska sammansättning har enligt utredningen varit till fördel för organi- sationen, eftersom den inneburit att fler åsikter framkommit, och därigenom har den demokratiska legitimiteten i ISP:s beslut stärkts. Utredningen ser ingen anledning att föreslå en annan för- delning av stolarna i rådet eller införa något röstförfarande. 
 Insynsfunktionen 
 EKR har också som funktion att utöva insyn på allmänhetens vägnar. I enlighet med 7 § i ISP:s instruktion skall general- direktören hålla rådet informerat om myndighetens verksamhet på exportkontrollområdet. Det är generaldirektören som bestämmer vilka frågor och andra ärenden än samrådsärenden som skall tas upp i EKR. 
 Insynsfunktionen utövas i dag på så sätt att ledamöterna vid varje sammanträde får listor med beviljade utförseltillstånd sedan föregående sammanträde, som de vid bordet tar del av och sedan lämnar tillbaka. I samband med genomgången kommenterar en tjänsteman från ISP ett eller ett par listade ärenden, till exempel mer omfattande exportaffärer. Om något uppfattas som otydligt eller särskilt intressant ställer ledamöterna frågor. 
 Utredningen betonar vikten av EKR:s insynsfunktion. Alternati- vet till den insyn som partiernas företrädare får är förmodligen ingen insyn alls. Känslig information om exportaffärer kan inte spridas utan risk för att mellanstatliga relationer och kommersiella intressen skadas. Utredningen bedömer att riksdagspartiernas företrädare genom EKR får god insyn i ISP:s verksamhet. I samtal med utredningen har ledamöterna uppgivit att alla deras frågor be- svaras. 
 215 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 Informationsutbyte 
 Vid sidan av samråds- och insynsfunktionerna är EKR ett forum för informationsutbyte. I proposition 1995/96:31 anger regeringen att arbetet i rådet inte bara skall ta sikte på samråd utan även till- föra myndigheten sakkunskap och kontinuerlig inblick i relevanta  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska frågor. Samrådet, menar regeringen, ger ISP kännedom om de länderbedömningar, be- dömningar av spridningsrisker m.m. som görs inom regerings- kansliet  (kap. 7). 
 Utredningen har inte funnit skäl att ifrågasätta om ISP genom samråden eller på annat sätt tillförts sådana sakkunskaper och in- blickar som avses. Det får förväntas att myndigheten organiserar sitt samarbete med Regeringskansliet och andra svenska myndig- heter på så sätt att den håller sig ajour med utvecklingen i svensk  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik och kan erhålla nödvändiga upplysningar om länderna för vilka företagen söker tillstånd. 
 Produkter med dubbla användningsområden 
 Totalt fyra ärenden om PDA har blivit föremål för samråd i EKR. Det relativt låga antalet jämfört med krigsmaterielsidan förklaras av att ISP inte har funnit anledning att samråda i ytterligare ärenden av denna karaktär. 
 Utredningen bedömer att breddningen av EKR:s arbetsfält till PDA inte har slagit igenom i rådets arbete. Det finns dock ingen grund för att rikta kritik mot detta förhållande, eller att föreslå att rådets arbetsfält skall smalnas av till endast krigsmateriel. Det är viktigt att möjligheten till samråd kvarstår. Samtidigt kan konstate- ras att ärenden avseende PDA inte röner lika stort intresse som krigsmaterielärenden i Sverige, terroristhotet till trots. 
 Ett internationellt perspektiv 
 Den svenska modellen som innebär att regeringen delegerar pröv- ningsansvaret av export- och samarbetsärenden till en självständig myndighet är unik i ett internationellt perspektiv. På samma sätt är EKR en unikt svensk företeelse. I inget annat land som utred- ningen studerat ges parlamentariker eller andra partiföreträdare insyn i viktiga ärenden som ännu inte avgjorts och dessutom 
 216 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 möjligheten att i förväg påverka beslutsfattandet. I flera länder begränsas parlamentets och de politiska partiernas roll till att granska beslut i efterhand. 
  
 6.2.4 
  
 ISP och försvarsindustrin 
  
 Förhållandet mellan ISP och försvarsindustrin (4) regleras i lagen respektive förordningen om krigsmateriel. Man kan identifiera ett antal styrinstrument i regelverket, vilka används för att styra för- svarsindustrin och då särskilt dess exportinriktade verksamhet. 
 Styrinstrument 
 Det viktigaste styrinstrumentet som ISP förfogar över är rätten att medge tillstånd för aktiviteterna tillverkning, tillhandahållande, utförsel och samarbete med någon i utlandet avseende krigs- materiel samt för militärt inriktad utbildning. 
 Ett annat instrument är underrättelse- och uppgiftsskyldigheter. Företag med tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel är skyldiga att till ISP redovisa marknadsföring i utlandet, liksom åtgärder som syftar till att avtala om samarbete med någon i utlandet. Företagen skall också underrätta ISP innan de lämnar bindande anbud om eller ingår ett avtal med någon i utlandet. Underrättelserna granskas av ISP. Företagen är också skyldiga att löpande lämna uppgifter om ägande i utländsk försvarsindustri. 
 Ett ytterligare instrument som ISP förfogar över är rätten att ut- öva tillsyn och kontrollera företagen. Företagen skall på anmodan lämna sådana upplysningar och handlingar som behövs för kon- trollen samt lämna tillträde till de lokaler där verksamheten bedrivs. Skulle det visa sig att ett företag har erhållit ett tillstånd på felaktiga grunder kan tillståndet dras tillbaka och ärendet överlämnas till polis och åklagare för vidare åtgärder. I lagen finns bestämmelser om straffrättsliga påföljder. 
 Riktlinjerna är också ett instrument som ISP utnyttjar för att styra försvarsindustrins verksamheter mot acceptabla länder. Det är mot bakgrund av riktlinjerna som enskilda ansökningar om tillstånd till export och internationellt samarbete prövas. Processen beskrivs nedan. 
 217 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 Ansökningsprocessen 
 När ett företag avser exportera eller samarbeta med någon i ut- landet vänder det sig till ISP med en skriftlig förfrågan. Dessa för- frågningar kan utgöras av ansökningar om tillstånd, men kan också ta sig uttryck i en begäran om förhandsbesked. Det stora flertalet ansökningar avser okontroversiella länder eller leveranstyper. I dessa ärenden kan företagen relativt omgående få besked. Ärenden om förhandsbesked, som avser nya eller kontroversiella länder behandlas i EKR och kräver därför längre handläggningstid. 
 Nästa steg i processen – om det rör sig om ett samrådsärende – är beroende av om generaldirektören anser att ärendet kräver ett ställningstagande från regeringens sida. Faktorer som vägs in är hur diskussionerna i EKR fallit ut, om regeringen fattat beslut i en när- liggande fråga eller gjort ett allmänpolitiskt uttalande om det land som ärendet avser. Skulle ISP överlämna ärendet till regeringens prövning kommer det att hanteras som ett regeringsärende, det vill säga handläggas av UD, beredas mellan departementen och avgöras på ett regeringssammanträde. Regeringen kan även höra Utrikes- nämnden innan den fattar beslut. Skulle däremot generaldirektören bedöma att ärendet inte behöver överlämnas fortsätter ISP att handlägga det. 
 De förhandsbesked som ISP meddelar företagen är inte bindande och utgör därför inte en garanti för ett framtida formellt tillstånd till utförsel eller samverkan med utländsk part. Om inga om- ständigheter har förändrats mellan det att ISP givit sitt förhands- besked och företaget ansöker om tillstånd fattas i regel ett snabbt beslut om utförseltillstånd. Skulle någon betydelsefull omständig- het som påverkar bedömningen enligt riktlinjerna ha förändrats under tiden, till exempel att den tilltänka mottagaren hamnar i krig eller att FN:s säkerhetsråd beslutar om ett vapenembargo, krävs en ny prövning. Eftersom affärer inte sällan genomförs under loppet av flera år och ibland skjuts upp, finns möjligheten att ett positivt förhandsbesked följs av ett avslag på ansökan om utförseltillstånd. 
 ISP:s instrument syftar sammantaget till att möjliggöra en styr- ning av försvarsindustrins exportverksamhet i ett tidigt skede så att den inriktas på för Sverige acceptabla köpare och samarbetsländer. På ISP:s hemsida hävdas att systemets fördel är att företagen slipper lägga ner resurser på marknadsföring som inte kan leda till export och skyddar därmed sin trovärdighet. Statsmakterna å sin sida kan undvika olämplig export och de utrikespolitiska 
 218 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 problem som det anses innebära med fastställda listor med oacceptabla mottagarländer eller att stoppa en affär i ett sent skede. 
 Utredningen erfar från samtal med företrädare från både företag och ISP att försvarsindustrin i stort är tillfreds med nuvarande organisationsmodell. Företagen upplever att kontakterna med myndigheten vanligtvis förlöper smidigt. De får inom rimlig tid svar på frågor, begäran om förhandsbesked och ansökningar. När det gäller nya frågor som uppstår med anledning av företags- omstruktureringen uppfattas ISP såsom pragmatisk. En förutsätt- ning för de smidiga kontakterna är att antalet handläggare vid ISP och de exporterande företagen är relativt litet samt att personalen på båda sidor har lärt känna varandra under årens lopp. 
 Enligt utredningens uppfattning möjliggör ISP:s befintliga in- strument en effektiv styrning och kontroll av försvarsindustrins exportinriktade verksamhet. Det är vidare positivt för export- kontrollen att ISP och försvarsindustrin har byggt upp ett gott samarbetsklimat. Täta informella kontakter kan dock vara kompli- cerade, menar utredningen. ISP:s roll att ge service till företagen i praktiska frågor kring tillstånd å ena sidan och att vara tillstånds- prövare å andra sidan skall hållas separata. 
  
 6.2.5 
  
 Utförsel som konsekvens av regeringsbeslut 
  
 Viss export och annan utförsel av försvarsmateriel från Sverige sker som en konsekvens av regeringens ställningstaganden. Regerings- beslut om att ingå mellanstatliga samarbeten leder till utförsel- ärenden. Inom samarbetena överförs tillståndspliktiga teknologier och komponenter mellan deltagande stater och företag. Några exempel på sådana samarbeten ges i kapitel 3. 
 Regeringens beslut om försäljning, uthyrning eller dylikt av statsägd materiel resulterar också i utförsel- och samarbetsärenden. Exempel är här leasingen av svenska stridsflygplan till Ungern respektive Tjeckien. 
 Även i de fall när regeringen formellt tar ställning för ett visst samarbete eller försäljning krävs att ISP prövar frågan om tillstånd till utförsel av komponenter, teknologier och hela system. I normalfallet ger ISP utförseltillstånd i enlighet med regeringsbe- slutet utan att själv göra omfattande undersökningar eller samråda med EKR. 
 219 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 Utförsel som konsekvens av regeringsbeslut kan förväntas bli allt vanligare med anledning av ökningen av internationella samarbeten och det svenska överskottet av vissa typer av försvarsmateriel. I försvarspropositionen Vårt framtida försvar (prop. 2004/05:5, s. 121) efterfrågar regeringen riksdagens bemyndigande att 
 i exportstödjande eller i säkerhetsfrämjande syfte genom inter- nationella samarbeten, överlåta eller upplåta materiel som inte behövs för Försvarsmaktens operativa förmåga eller som annars kan avvaras för en begränsad tid. 
 Beträffande uthyrning anför regeringen i samma proposition att sådan kan komma att öka på grund av en minskade insatsorganisa- tion och att det kan vara ett sätt att inleda en mer omfattande för- säljning. 
  
 6.2.6 
  
 Teknisk-vetenskapliga 
  
  rådet 
 För att i svåra fall kunna bestämma vad som utgör krigsmateriel (eller PDA) och hur produkter skall klassificeras bistås ISP av  
 Teknisk-vetenskapliga 
  rådet (5). I detta råd, som inrättades 1984, ingår sex experter från svenska universitet och forskningsinstitut.  
 Teknisk-vetenskapliga 
  rådet sammankallas sällan. Under 2003 och 2004 sammanträdde rådet endast vid ett tillfälle per år. ISP har för avsikt att reaktivera  
 Teknisk-vetenskapliga 
  rådet. 
  
 6.2.7 
  
 ISP och andra svenska myndigheter 
  
 ISP står i kontakt med andra svenska myndigheter (6). De tätaste kontakterna är med Tullverket, som genom sina lokalkontor vid Sveriges gränspassager kontrollerar att innehållet i företagens för- sändelser överensstämmer med deras utförseltillstånd samt avför utförd kvantitet från den kvantitet som tillståndet totalt omfattar. Genom ett elektroniskt system meddelar ISP företaget och Tull- verket om beslutet att bevilja tillstånd på samma gång. 
 Vid sidan av Tullverket har ISP kontakter och möten med en rad myndigheter, däribland Rikspolisstyrelsen, Försvarets materielverk, Totalförsvarets forskningsinstitut, Statens kärnkraftinspektion samt med militär underrättelsetjänst. Skälen bakom kontakterna varierar. När det gäller det svenska underrättelseväsendet handlar det framför allt om att få fram uppgifter om okända eller tvek- 
 220 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 samma slutanvändare, särskilt vid prövningen av ärenden angående PDA. Mottagarna av krigsmateriel är i regel välkända stater, försvarsmakter och företag. 
  
 6.2.8 
  
 ISP och internationellt exportkontrollsamarbete 
  
 Regeringen företräder Sverige i det internationella exportkontroll- samarbetet (7). ISP har emellertid givits vissa uppgifter i sam- arbetet. Dessa definieras i myndighetsinstruktionen (1995:1680) och det årliga regleringsbrevet (UD2003/63151/ESEK) och kan sammanfattas som följer: 
  
 att vara nationell myndighet under Kemvapenkonventionen och därmed kontaktpunkt för olika intressenter; 
  
 delta i det samarbete som bedrivs i de multilaterala regimerna för produkter med dubbla användningsområden och bistå UD med sakkunskap; 
  
 biträda UD med sakkunskaper i EU:s samarbete om exportkontroll av vapen, produkter med dubbla användnings- områden och Kemvapenkonventionen; 
  
 bevaka andra  
  
 EU-medlemsstaters 
  denials och för Sveriges räkning genomföra bilaterala konsultationer i enlighet med EU:s uppförandekod för vapenexport; 
  
 att vara kontaktmyndighet för  
  
 FA/LOI-frågor 
  och därmed samordna Sveriges praktiska exportkontrollarbete inom ramen för samarbetsavtalet och biträda Regeringskansliet med sak- kunskap; 
  
 biträda UD och det övriga Regeringskansliet med sakkunskap i annat internationellt samarbete som rör exportkontroll, inklu- sive initiativ för att stärka exportkontrollen i andra länder. 
  
 Utredningens undersökning tyder på att politiska frågor ofta smälter samman med tillämpningsfrågor och andra praktiska frågor på den internationella nivån. Detta beror bland annat på att båda typer av frågor i de flesta andra länder hanteras av samma personer. För ett samstämmigt agerande förutsätts även fortsättningsvis ett nära samarbete mellan UD:s och ISP:s företrädare, både inför och under möten. 
 221 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 Om svenska denials 
 ISP har i uppdrag att för Sveriges räkning bevaka andra länders denials och genomföra bilaterala konsultationer enligt uppförande- kodens bestämmelser. Det är även myndigheten som genom UD:s uppkoppling till  
 EU-regeringarnas 
  elektroniska kommunikations- system (COREU) underrättar de andra medlemsstaterna om svenska denials. 
 I tabellen redovisas antalet svenska denials  
 2000–2004 
  fördelade på kriterierna 1 till 8 i koden  
 (K1–K8). 
  Siffran inom parantes betyder att det aktuella kriteriet har angivits tillsammans med ett annat kriterium. Totalt har Sverige utfärdat 57 denials, varav nästan hälften med hänvisning till kodens fjärde kriterium om bevarandet av regional fred, säkerhet och stabilitet. 
  
 Tabell 6.  
 Av Sverige utfärdade denials  
 2000–2004, 
  totalt och för- delade per kriterierna 1 till 8 i EU:s uppförandekod 
 Källa: ISP 
  
 År 
  
 K1 
  
 K2 
  
 K3 
  
 K4 
  
 K5 
  
 K6 
  
 K7 
  
 K8 
  
 Totalt 
  
 2000 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 6 
  
 2 
  
 5 
  
 19 
  
 2001 
  
 5 
  
 3 
  
 6 
  
 1 
  
 2 
  
 17 
  
 2002 
  
 1 
  
 8 
  
 1 
  
 10 
  
 2003 
  
 (2) 
  
 5 
  
 5 
  
 2004 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 (2) 
  
 6 
  
 Hänvisning/ 
  
 kriterium 
  
 2000–2004 
  
 4 
  
 7 
  
 7 
  
 25 
  
 2 
  
 3 
  
 13 
  
 0 
  
 57 
  
 6.2.9 
  
 ISP och utländska exportkontrollmyndigheter 
  
 ISP har kontakter med myndigheter i andra länder (8) för att för- bättra underlaget för beslutsfattande i olika frågor och för att ut- byta information och erfarenheter. Enligt utredningens uppgifter har behovet av kontakter med utländska myndigheter ökat som följd av försvarsindustrins internationalisering, inklusive de krav som både Sverige och dess samarbetsländer ställer i fråga om vidareexport. ISP:s kontakter består såväl av in- och utgående 
 222 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 besök som av skrivelser, informella telefonsamtal och  
 e-postutväx- 
  ling. Exportkontrollmöten inom ramen för bland annat EU och  
 FA/LOI-samarbetet 
  bidrar till att upprätthålla och fördjupa kon- takterna på handläggarnivå. 
  
 6.2.10 
  
 ISP och allmänheten 
  
 ISP har i uppdrag att verka för en breddad kunskap om och för- ståelse för den svenska exportkontrollpolitiken samt informera allmänheten om sin verksamhet (9). Myndigheten sammanställer varje år den statistik om krigsmaterielexporten som regeringen redovisar i sin skrivelse om strategisk exportkontroll. ISP har vidare en hemsida som vänder sig till en bredare allmänhet. Myndigheten anordnar och deltar dessutom i ett antal konferenser och seminarier. 
  
 6.3 
  
 Förslag till organisationsutveckling 
  
 Utredningen gör bedömningen att den svenska organisationen för exportkontroll är ändamålsenlig och i allt väsentligt fungerar väl. Det finns dock utrymme för fortsatt organisationsutveckling, bland annat mot bakgrund av utredningens förslag till riktlinjer. Här nedan diskuteras förslag och iakttagelser beträffande organisa- tionen. 
  
 6.3.1 
  
 ISP:s institutionella minne 
  
 ISP ger per definition tillstånd endast om det finns säkerhets- och försvarspolitiska skäl för det och när det inte strider mot målen och principerna för Sveriges utrikespolitik. Att i någon större utsträck- ning skriftligen dokumentera överväganden bakom beslut har inte ansetts nödvändigt. Övervägandena i utförsel- och samarbets- ärenden, på basis av de svenska riktlinjerna och EU:s upp- förandekod för vapenexport, dokumenteras i dag inte på annat sätt än i beslut om bifall eller avslag (i det senare fallet ofta med hänvisning till ett eller flera kriterier i koden). 
 Utredningen föreslår att ISP som ett led i att utvidga sitt insti- tutionella minne skall dokumentera de överväganden och skäl som ligger till grund för beslut i samrådsärenden (viktiga ärenden som 
 223 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 behandlas i EKR). För att över tid säkerställa ett sådant förfarande krävs en ändring i förordningen (1995:1680) med instruktion för Inspektionen för strategiska produkter. Det finns sekretess- bestämmelser till skydd för både beslut och motiveringar. Besluts- motiveringarna är inte avsedda att skickas till företagen. 
 Ett krav på ISP att dokumentera överväganden bakom beslut i rutinmässiga ärenden, vilka utgör över 95 procent av alla ärenden, skulle vara av begränsad nytta. Det skulle även innebära en admi- nistrativ börda. När det gäller beslut i samrådsärenden bedöms emellertid en dokumentation vara värdefull, bland annat för att över tid kunna följa tillämpningsutvecklingen av riktlinjerna. Ut- redningen gör även bedömningen att utvecklingen av EU:s export- kontrollsamarbete kommer att ställa ökande krav på Sverige att kunna redovisa överväganden utifrån givna kriterier. 
  
 6.3.2 
  
 Underrättelser om avslag enligt koden 
  
 Enligt EU:s uppförandekod skall Sverige underrätta de andra medlemsstaterna om utförselansökningar som avslås med hän- visning till ett eller flera av kodens kriterier (tillämpnings- bestämmelse 3). Det engelska ordet för avslag är denial och vid utfärdandet av en denial finns en skyldighet att informera de andra medlemsstaterna om denna. Utfärdandet av denials bedöms av ut- redningen vara en viktig förutsättning för en harmonisering av tillämpningen av koden inom EU. 
 I den användarmanual för uppförandekoden som EU antog i november 2003 (14283/03) utvidgas begreppet denial till att även omfatta återkallande av tillstånd samt negativa besked på informella exportförfrågningar, som uppnår en i manualen stipulerad detalj- eringsnivå. För att kunna resultera i avslag måste förfrågan innehålla uppgifter om tilltänkt mottagarland, en beskrivning av materiel, inklusive dess värde och kvantitet och eventuellt tekniska egenskaper, köpare och om slutanvändare. I Sverige motsvaras en sådan informell förfrågan av en skriftlig begäran om förhandsbesked samt en underrättelse om anbudsavsikt. 
 Utredningen föreslår att Sveriges åtagande beträffande denials implementeras genom ett tillägg i ISP:s instruktion. Detta skulle förtydliga och konsolidera gällande praxis beträffande handlägg- ningen av denials. I sammanhanget bör också påminnas om att ut- redningen i sitt förslag till riktlinjer understryker Sveriges denial- 
 224 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 åtagande i en bestämmelse om att tillstånd inte bör medges om en medlemsstat i EU under de senaste tre åren har förvägrat den till- tänkta mottagaren en i huvudsak identisk leverans med hänvisning till kriterierna i uppförandekoden. 
 Bakom utredningens förslag att ålägga ISP att utfärda denials i de tre ovannämnda situationerna finns också en ambition att över- brygga en kulturskillnad mellan riktlinjerna och uppförande- koden som hänför sig till själva tillämpningsmomentet. Till skillnad från uppförandekoden är riktlinjerna inte enbart avsedda att tilläm- pas vid det tillfälle en utförselansökan formellt prövas utan är det instrument som kontinuerligt används för att styra företagens verksamhet till acceptabla länder. Riktlinjerna tillämpas till exempel när företagen besöker myndigheten för samtal om nya marknader och redovisar sin marknadsföring. 
  
 6.3.3 
  
 Materielspecifikt synsätt ställer nya krav 
  
 Utredningen vill poängtera att uppförandekodens materielspecifika synsätt, som utredningen även vill föra in i riktlinjerna, ställer nya krav på beslutsunderlaget i export- och samarbetsärenden. Det kan vara befogat att inhämta ytterligare uppgifter om materielens alternativa användningsområden och mottagarens intentioner, till exempel när det rör sig om en ny slutanvändare eller om det finns tvivel kring slutanvändarintyget. 
 ISP har ett samarbete med Regeringskansliet – bland annat inom ramen för EKR – svenska ambassader och andra utlandsmyndig- heter, svenska underrättelsetjänster, utländska exportkontroll- myndigheter med flera för att inhämta och kontrollera uppgifter inför prövningen. Utredningen ser detta samarbete som en viktig förutsättning för övergången till ett materielspecifikt synsätt och rekommenderar att det fördjupas. 
 Det har kommit till utredningens kännedom att ISP genomfört ett antal utlandsbesök, såväl före tillståndsbeslut i syfte att studera effektiviteten hos den tilltänkta mottagarstatens exportkontroll- system som efter utförsel i syfte att verifiera att materielen finns kvar hos den angivna slutanvändaren. Utredningen anser att denna verksamhet också är en viktig förutsättning för övergången till ett materielspecifikt synsätt och rekommenderar att den utvecklas. 
 Iakttagelserna kräver inga författningsändringar. 
 225 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 6.3.4 
  
 Kompletterande kriterier ställer krav 
  
 Utredningen vill uppmärksamma att uppförandekodens åtta krite- rier, som utredningen även vill föra in i riktlinjerna, ställer ytterli- gare krav på beslutsunderlaget i export- och samarbetsärenden. De kriterier som finns i koden, men som inte finns i gällande riktlinjer, rör olika aspekter av det tilltänkta mottagarlandets uppträdande gentemot det internationella samfundet (till exempel terrorism och internationell brottslighet) samt exportens konsekvenser för en hållbar utveckling i det tilltänkta mottagarlandet. 
 Iakttagelsen kräver ingen författningsändring. 
  
 6.3.5 
  
 Strukturerat kompetens- och erfarenhetsutbyte 
  
 Utredningen föreslår att  
 UD-ESEK 
  och ISP tillsammans fortsätter att utveckla formerna för ett strukturerat utbyte av kompetens och erfarenhet. En fortsättning på initiativet till växeltjänstgöring skulle enligt utredningen kunna vara värdefullt. Regelbundna handläggar- träffar, en gemensam planeringsdag, samarrangemang av en öppet-  
 hus-dag 
  är några andra tänkbara möjligheter att undersöka vidare. 
 Behovet av kompetens- och erfarenhetsutbyte förstärks av att Regeringskansliet sedan 1996 av naturliga skäl är mindre involverat i de praktiska frågorna kring tillståndsprövningen och har färre egna kontakter med försvarsindustrin. På motsvarande sätt är tjänstemännen vid ISP vanligtvis inte involverade i Regerings- kansliets handläggning av de politiska frågorna. I samband med att erfarna tjänstemän slutar eller byter arbetsuppgifter på ettdera stället riskerar värdefull kompetens och erfarenhet att gå förlorad. 
 Iakttagelsen kräver ingen författningsändring. 
  
 6.3.6 
  
 Rollfördelningen i internationellt exportkontrollsamarbete 
  
 I internationellt samarbete inom ett givet frågekomplex smälter politik ofta samman med tillämpningsfrågor och andra praktiska aspekter. Det internationella samarbetet avseende exportkontroll av försvarsmateriel är inget undantag. 
 Eftersom vi i Sverige överlag, inklusive i fallet exportkontroll, har delegerat tillämpningen av lagstiftning till myndighetsnivå får ovan beskrivna förhållande implikationer för hur Sverige represen- 
 226 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 teras när det gäller internationellt samarbete. Ofta krävs att repre- sentanter från både regeringen och ISP deltar vid möten och att man har sina egna kontaktnätverk. I många andra länder handläggs politiska frågor och tillämpningsfrågor inom regeringen och av samma tjänstemän eller enhet. 
 Utredningen vill mot denna bakgrund understryka vikten av ett samstämmigt och koordinerat svenskt agerande på internationell nivå. Det är följaktligen viktigt att den i förordningar och regleringsbrev förutbestämda fördelningen av uppgifter mellan regering och myndighet respekteras, liksom att det sker en tidig och strukturerad samordning inför sammankomster på inter- nationell nivå där samtliga berörda tjänstemäns erfarenheter och synpunkter kommer till beaktande. 
 Några författningsändringar krävs inte med anledning av denna iakttagelse. 
  
 6.3.7 
  
 Ett samlat grepp för exportkontrollbistånd (outreach) 
  
 Termen outreach kan förklaras som olika åtgärder som ett land, eller flera länder tillsammans, vidtar för att stärka exportkontroll- systemet i ett tredje land. Outreach har fått ökad aktualitet i sam- band med  
 EU-utvidgningen, 
  eftersom en effektiv exportkontroll i ett land kan motverkas av en ineffektiv exportkontroll i ett annat land. Åtgärderna i fråga kan riktas mot såväl regelverk som praktisk tillämpning av regelverk och ta sig uttryck i utbildningsinsatser, deltagande i konferenser, med mera. 
 Utredningen vill understryka att outreach är en viktig kompo- nent i en effektiv svensk exportkontroll och rekommenderar att både UD och ISP fortsätter sina ansträngningar inom detta om- råde. 
 Såvitt utredningen kan bedöma finns ytterligare utrymme för samordning och planering av de svenska åtgärderna. Det svenska stödet fokuseras förslagsvis mot en eller ett par av de nya EU- länderna som även är mottagare av svensk materiel, till exempel Tjeckien, Ungern och de baltiska staterna. Stödet bör inriktas på tillämpning, vilket inkluderar samarbetet mellan berörda myndig- heter och försvarsindustri. På detta sätt förväntas långsiktigheten i åtgärderna öka och möjligheterna till resultatutvärdering bli större. 
 Utredningen föreslår att möjligheterna att involvera svensk för- svarsindustri (enskilda företag, Exportkontrollföreningen och 
 227 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen 
  
 SOU 2005:9 
  
 Försvarsindustriföreningen) som partner i outreach utnyttjas. Industrins medverkan är viktig för att kunna belysa samspelet mellan myndighet och industri; enligt utredningen är det ett pedagogiskt element när också företrädare för industrin talar om ansvarsfullhet och exportkontroll som en strategisk kompetens. Vidare bör Sverige samordna sina insatser med andra EU- medlemsstater i syfte att identifiera möjligheter till samarbete och bättre utnyttja tillgängliga resurser. 
 Förslaget kräver inga författningsändringar och bedöms kunna genomföras med befintliga resurser genom att resurser omfördelas från handläggningen av rutinärenden. 
  
 6.3.8 
  
 Strategi för samrådet i EKR 
  
 Utredningens utvärdering av EKR talar till förmån för att bevara och utveckla detta organ. Rådets effektivitet som rådgivande organ bygger på att ledamöterna har goda förutsättningar att såväl ta till sig som ta ställning till det underlag som tillhandahålls inför och under sammanträdena. Utredningen föreslår därför att ISP i dialog med rådets ledamöter och sakkunniga utarbetar en strategi för att vidareutveckla samrådet vid sammanträdena. En sådan strategi skulle kunna omfatta såväl praktiska frågor, såsom underlagets omfattning och presentation, som en plan för att fördjupa leda- möternas kunskaper i exportkontrollfrågor. Strategin skulle kunna revideras regelbundet eller vid behov. 
 Förslaget kräver ingen författningsändring. 
 228 
 7 Försvarsindustrins självkontroll 
 I detta kapitel diskuteras förslag att utöka självkontrollen för företag som uppnått erforderlig kunskapsnivå. Förslagen syftar till att dels minska den administrativa börda som ISP och före- tagen har i rutinärenden, dels frigöra resurser vid ISP för svåra ärenden och det internationella exportkontrollsamarbetet. 
 Omkring 90 procent av alla ärenden som handläggs av ISP är rutin- ärenden. I samarbete med Tullverket och försvarsindustrin har myndigheten sedan en tid vidtagit åtgärder för att förenkla admi- nistrationen av rutinärendena. Utredningen ställer sig bakom strävan att ytterligare förenkla handläggningen av de enkla ärendena och har i detta sammanhang undersökt utrymmet för försvarsindustrin att axla ett större ansvar. 
 Under utredningsarbetet har utredningen löpande haft kontakt med försvarsindustrin och ISP. I oktober 2004 gick utredningen ut med en skrivelse med frågor till ISP, Tullverket och Försvars- industriföretagens medlemsföretag för att särskilt efterhöra syn- punkter om vad som ytterligare kan göras för att skapa förutsätt- ningar för en utökad självkontroll inom försvarsindustrin. De inkomna svaren ligger till grund för detta kapitel. 
  
 7.1 
  
 Tre typer av utförseltillstånd 
  
 Tre typer av utförseltillstånd – individuellt, globalt och generellt tillstånd - bör införas och författningsregleras. ISP bör ges rätt att meddela föreskrifter för dessa tillstånd. 
 Det finns inga författningsbestämmelser för hur ett utförsel- tillstånd skall se ut. Det finns dock anvisningar i förordningen 
 229 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 (1992:1303) om krigsmateriel om vilka uppgifter en ansökan måste omfatta. En ansökan skall innehålla information om sökanden, materielens slag och värde, köparen/mottagaren/slutanvändaren, anledningen till utförseln samt begärd giltighetstid och avsedd tid- punkt för utförseln. Praxis är vidare att det före utförseln bör finnas ett slutanvändarintyg. 
 Det traditionella individuella utförseltillståndet utvecklas 
 Alla utförseltillstånd som ISP utfärdar för krigsmateriel har varit och är individuella tillstånd. Dessa tillstånd finns i ett antal olika varianter men det mest använda tillståndet medger en definierad leverans (materielslag och kvantitet) till en i tillståndet angiven mottagare/slutanvändare. Tillståndens normala giltighetstid är upp till två år. Två specialvarianter har getts till Försvarsmakten. Det ena avser materiel tillhörande Försvarsmakten då materielen av olika anledningar skall lämna Sverige men återföras i ett senare skede. Det andra tillståndet avser materiel tillhörig utländsk försvarsmakt då materielen av olika anledningar förs in och sedan ut ur Sverige. 
 En tredje variant av det individuella tillståndet utfärdas till vissa företag. Dessa benämns populärt projekttillstånd och avser sådan utförsel som sker inom ramen för en större försäljning eller ett godkänt internationellt samarbete. Ett projekttillstånd kan gälla över en längre tid och medger upprepade leveranser av materiel, som behövs för genomförandet av ett projekt, till ett angivet land. Utförselns exakta omfattning och värde behöver inte vara angiven i utförseltillståndet men anges i den normala rapportering som företagen årligen lämnar till ISP. 
 För att förenkla hanteringen av bland annat utförseltillstånden har ISP låtit bygga upp ett säkert elektroniskt kommunikations- system. Företaget sänder in ansökan elektroniskt (slutanvändar- intyg måste dock skickas in i original) och får även tillståndet på elektronisk väg. Samtidigt som företaget meddelas skickas en kopia av tillståndet till tulldatasystemet. Detta gör att alla tullstationer i Sverige utan fördröjning får tillgång till tillståndet. ISP uppmuntrar företagen att söka elektroniskt och avser bland annat därför att göra kommunikationssystemet webbaserat och skapa  
 smarta  
 elektroniska ansökningsformulär. 
 230 
  
 SOU 2005:9 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 Ett gemensamt  
 FA/LOI-tillstånd 
  
 Som en följd av tillträdet till  
 FA/LOI-avtalet 
  skall Sverige kunna utfärda globala licenser. En global licens definieras som det enda nödvändiga tillståndet för överföring av materiel inom ramen för ett samarbetsprojekt, utan begränsning i fråga om mängd och värde. En global licens skall, enligt avtalet, också medge leverans av det producerade systemet, innefattande reservdelar, teknisk doku- mentation och underhåll till projektdeltagarnas väpnade styrkor. Utförselns exakta omfattning och värde behöver inte anges i licens- ansökan, men skall framgå i den normala rapportering som före- tagen årligen lämnar till ISP. Under 2004 förhandlade ISP med två länder om att utfärda globala projektlicenser. 
 Det finns inga krav på slutanvändarintyg för utförsel mellan deltagarna i ett  
 FA/LOI-projekt. 
  Den samarbetspart som för ut materiel till ett tredje land, som i förväg godkänts av deltagande parter, är dock skyldig att inhämta ett sådant intyg för alla deltaga- res räkning. 
 Tillstånd för utförsel av PDA 
 För utförsel av PDA utfärdar ISP tre typer av tillstånd som är gemensamma inom EU (EG förordning nr 1344/2000): 
  
 individuellt tillstånd, som medger export av en angiven produkt till en definierad mottagare i ett visst land; 
  
 generellt tillstånd, som medger upprepad export av definierade produkter enligt förteckning till definierade länder; 
  
 och globalt tillstånd, som medger obegränsad utförsel till civila köpare för civil slutanvändning för en exportör med ofta före- kommande export till definierade länder. 
  
 Ett globalt tillstånd förutsätter en viss kunskapsnivå hos exportören, vilken normalt kontrolleras av ISP genom ett besök. 
 För utförsel av PDA enligt ett globalt eller generellt tillstånd tillämpas förenklade tullförfaranden. Exporterande företag kan ges ytterligare ansvar genom att kvalificera sig i enlighet med Tull- verkets servicetrappa, som kan beskrivas som en metod för att kvalitetssäkra företag. Tullverket tillämpar i dag inte förenklade förfaranden för krigsmateriel. 
 231 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 Utförseltillstånd i andra  
 FA/LOI-stater 
  
 I de andra  
 FA/LOI-staterna 
  har det individuella utförseltillståndet kompletterats med bredare tillstånd som påminner om dem som utfärdas inom  
 PDA-området. 
  Storbritannien utfärdar individuella licenser samt öppna individuella respektive öppna generella licen- ser. Tyskland utnyttjar också tre tillstånd: individuellt, kollektivt samt generellt. Frankrike ger tre typer av tillstånd: temporärt tillstånd, individuellt tillstånd samt globalt tillstånd. I såväl Spanien som Italien finns både individuellt och globalt tillstånd. 
 Överväganden och förslag 
 Utredningen föreslår att det införs tre typer av utförseltillstånd: individuellt, globalt samt generellt. Syftet är att konsolidera den praxisutveckling som skett på tillståndssidan samt lägga grunden för en successiv utökning av försvarsindustrins självkontroll och därmed frigöra ISP:s resurser från tillståndsgivning i rutinärenden. En sådan åtgärd gör det också möjligt att i hög grad harmonisera tillstånden för PDA respektive krigsmateriel, vilket förväntas för- enkla för såväl företag och som ISP och Tullverket. 
 Det individuella tillståndet bör användas för enskilda affärer samt kunna övervägas för större exportaffärer när det normalt föreligger ett samarbetsavtal, som prövats i enlighet med 7 eller 8 § i krigsmateriellagen. En variant av det individuella tillståndet blir då även fortsättningsvis projekttillståndet som förenklar på så sätt att ISP endast utfärdar ett eller ett fåtal utförseltillstånd, med en för industrin lämplig omfattning och giltighetstid. Den globala licensen, som beslutats inom FA/LOI, skulle bli en specialvariant av det individuella tillståndet. Företag med breda individuella tillstånd redovisar årligen sin utförsel till ISP. 
 Generella tillstånd bör kunna övervägas för vissa utförselavsikter där slutanvändarintyg inte krävs i dag, till exempel utförsel för reparation eller utbyte, eller då materiel av olika anledningar utförs temporärt. Enligt ISP:s statistik för 2003 års stod denna typ av ut- försel för cirka 15 procent av tillstånden. Utförsel enligt generella tillstånd skulle inte behöva anges i den rapportering som företagen årligen lämnar till ISP. 
 232 
  
 SOU 2005:9 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 Det globala tillståndet kommer förmodligen att användas i liten omfattning för krigsmateriel men kan i vissa situationer komma att användas på motsvarande sätt som för PDA. 
 Utredningen vill understryka vikten av att individuella tillstånd av typen projekttillstånd och licenser för  
 FA/Jones 
  samt generella och globala tillstånd endast bör utfärdas till företag med goda interna rutiner och förmåga att redovisa ut- och införsel. ISP bör för detta ändamål införa någon sorts kvalitetssäkringsprocess för företagen, i likhet med Tullverkets servicetrappa, där företags- besök och utbildning av personal är två av komponenterna. ISP föreslås få rätt att meddela särskilda föreskrifter för utförseltillstånd. 
 Införandet av globala och generella tillstånd medför inte någon förändring i sak för prövningen av enskilda tilltänkta mottagar- länder utifrån riktlinjerna. Vid prövningstillfället krävs dock att man tar ställning till flera angivna mottagarländer och materielslag i stället för ett land och ett materielslag. 
 Införandet av globala och generella tillstånd behöver inte med- föra komplikationer för statistikredovisningen när det gäller värdet av beviljade utförseltillstånd. Värdet av en given affär kan i en an- sökan om generellt eller globalt tillstånd uppskattas av respektive ansökande företag på motsvarande sätt som i dag sker för projekttillstånden. 
 Företagen bör enligt utredningen så långt som är möjligt ange önskemål om följdleveranser i sina ansökningar om utförsel- tillstånd för delsystem och system. Önskemål om lämnande av tekniskt bistånd kan också anges i samma utförselansökan. Om man utnyttjar denna möjlighet till fullo minskar antalet följd- leveransärenden. Möjligheten att återkalla ett tillstånd, om ansökan har varit felaktig eller om det annars finns särskilda skäl såsom ett  
 FN-embargo, 
  påverkas inte. Tillstånd till reservdelar, ammunition med mera. som inte ingår i tillståndet för den ursprungliga leveransen bör som i dag ges i form av individuellt tillstånd. 
  
 7.2 
  
 Flexibilitet i marknadsföringsredovisning 
  
 ISP bör i det enskilda fallet kunna meddela ett annat intervall än kvartalsvis när det gäller redovisning av marknadsföring i ut- landet. 
 233 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 Det krävs inget tillstånd för att marknadsföra krigsmateriel i utlandet. Enligt 11 § i krigsmateriellagen måste emellertid den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel enligt 3 eller 4 §, liksom svenska statliga myndigheter, som bedriver mot- svarande verksamhet, lämna redovisning till ISP om marknads- föring av krigsmateriel som bedrivs i utlandet. ISP har rätt att med- dela undantag från redovisningsskyldigheten i det enskilda fallet. 
 I förordningen preciseras lagens bestämmelse om redovisnings- skyldighet för utrikes marknadsföring. Redovisningen skall enligt 16 § innehålla uppgift om vilka länder marknadsföringen bedrivs i, mot vilka tilltänkta mottagare och vilken materiel den avser. I samma paragraf förordnas också att redovisning skall avse varje kalenderkvartal och lämnas in till ISP senast en månad efter kvar- talets slut. 
 Redovisningsskyldigheten möjliggör att tidigt upptäcka när ett företag marknadsför produkter i ett land för vilket utförseltillstånd sannolikt inte skulle ges. Ett påpekande från ISP leder vanligtvis till att företaget avbryter sin marknadsföring. Eftersom marknads- föring, inte är tillståndspliktigt kan emellertid inte myndigheten förbjuda att svenska företag bearbetar potentiella kunder även i kontroversiella länder. 
 Behov av kvartalsvis redovisning 
 ISP:s behov av kvartalsvis redovisning skiljer sig mellan företag. Det finns en handfull företag med omfattande exportverksamhet som har täta kontakter och kvartalsvis möten med ISP. Myndig- heten är som regel väl informerad om dessa företags marknads- föring och företagen själva ser föga anledning att i en särskild rapport redovisa sin marknadsföring. Å andra sidan finns ett antal små företag, inklusive vapenhandlare, som främst eller endast är aktiva på den svenska marknaden och följaktligen mycket sällan har något att redovisa. 
 Företagen i Sverige har överlag god kunskap om länder för vilka utförseltillstånd tidigare har givits och som är kontroversiella ur exportsynpunkt. ISP:s erfarenhet är att de allra flesta företag tar en kontakt innan de startar marknadsföring i ett land som inte tidigare varit föremål för svensk krigsmaterielexport eller då det rör en pro- dukt som inte tidigare har exporterats. Företagens redovisning innehåller sällan något som är okänt för myndigheten. 
 234 
  
 SOU 2005:9 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 Det bör också noteras att ISP deltar i möten i de arbetsgrupper vid UD och Försvarets materielverk som har till uppgift att koor- dinera statens exportstödjande insatser. Myndigheten lämnar vid dessa möten sina erfarenheter om det finns på förslag att initiera ett nytt exportstödsprojekt. 
 Överväganden och förslag 
 Skyldigheten att redovisa marknadsföring i utlandet är en viktig komponent i en effektiv svensk exportkontroll. Enligt utredningen bör dock flexibilitet i fråga om tidsintervallen införas. För vissa företag kan varje kvartal även fortsättningsvis vara en lämplig inter- vall, medan det för andra torde vara tillräckligt att lämna uppgifter varje halvår eller år. Med större flexibilitet kan ISP anpassa före- tagens redovisning till såväl egna som det enskilda företagets behov. 
  
 7.3 
  
 Befrielse från kravet på anbudsunderrättelse 
  
 Skyldigheten att underrätta ISP om anbudsavsikt för tillhanda- hållande av krigsmateriel eller lämnande av tekniskt bistånd bör inte gälla inom EU samt för Norge, Schweiz och USA. 
 Enligt 12 § i krigsmateriellagen måste den som har tillstånd till att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel enligt 3 eller 4 §, liksom svenska statliga myndigheter som bedriver motsvarande verksam- het, underrätta ISP innan anbud lämnas eller, där anbudsförfarande inte förekommer, innan avtal ingås om: 
  
 1. 
  
 tillhandahållande av krigsmateriel till någon i utlandet, 
  
 2. 
  
 upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt som avses i 7 § eller 
  
 3. 
  
 tillverkning eller utveckling av krigsmateriel eller metod för fram- ställning av krigsmateriel som avses i 8 §. 
  
 I 12 § sägs vidare att regeringen får lämna närmare föreskrifter om senaste tidpunkt för underrättelse och om undantag från under- rättelseskyldigheten. ISP får i sin tur medge undantag från under- rättelseskyldigheten i enskilda fall samt förbjuda att anbud lämnas eller avtal ingås i det enskilda fallet. 
 235 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 I förordningen (1992:1303) om krigsmateriel preciseras lagens innehåll. Det står att underrättelser skall lämnas senast fyra veckor innan anbudet avges eller, där anbudsförfarande inte förekommer, innan avtalet ingås, om inte ISP i det enskilda fallet medger undantag från denna föreskrift (det vill säga fyraveckorskravet). På begäran från företaget tillämpar ISP regeln att korta ned tidsfristen till en vecka. En underrättelse skall enligt förordningen innehålla uppgift om anbudstagaren/avtalsparten samt uppgifter om materi- elens slag, mängd och värde. 
 Bestämmelsen om anbudsunderrättelser implementeras genom en så kallad tyst procedur. Detta innebär att företaget skickar in sin underrättelse till ISP och om myndigheten inte hör av sig till före- taget med anledning av underrättelsen inom loppet av fyra veckor (en vecka om förkortad tidsfrist begärts) kan det gå vidare med sina avsikter. 
 Det finns i förordningen ett undantag från underrättelseskyldig- heten. Undantaget omfattar tillhandahållande till en tidigare köpare eller mottagare av reservdelar, komponenter eller utrustning till krigsmateriel i det fall ISP har meddelat ett utförseltillstånd för krigsmaterielen eller reservdelar, komponenter eller annan utrust- ning för krigsmaterielen under de senaste tre åren. 
 Försvarsindustrins perspektiv 
 I utredningens dialog med företrädare för försvarsindustrin har framkommit att underrättelseskyldigheten när det gäller anbuds- lämnande för tillhandahållande av krigsmateriel (punkt 1 i 12 § i lagen) utgör ett affärsproblem. En förklaring är att tidsfaktorn på den internationella marknaden blir allt viktigare i konkurrensavse- ende. Möjligheten att begära nedsatt tidsfrist har inneburit en förbättring av de svenska företagens villkor, men underrättelse- skyldigheten upplevs alltjämt hämmande. 
 Överväganden och förslag 
 I föreslaget till vidareutvecklade riktlinjer omnämns medlems- staterna i EU, Norge, Schweiz och USA. Också mot bakgrund av att utredningen föreslår en reglering av tekniskt bistånd, för vilket tidsfaktorn är ett än viktigare konkurrensmedel, bör företag som 
 236 
  
 SOU 2005:9 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 avser tillhandahålla materiel eller lämna tekniskt bistånd till någon inom ovannämnda länder befrias från skyldigheten att lämna underrättelse om anbudsavsikt. Kravet på utförseltillstånd ligger fast. Möjligheten för ISP att återkalla meddelade tillstånd enligt 16 § i krigsmateriellagen påverkas inte heller av förslaget. 
  
 7.4 
  
 Utbildning viktigt 
  
 En viktig förutsättning för att försvarsindustrins självkontroll successivt skall kunna utökas är att ISP och försvarsindustrin till- sammans fortsätter att utbilda företagens personal och kvalitets- säkra deras interna rutiner. 
 ISP genomför varje år ett par företagsbesök för att studera och kontrollera administrativa rutiner, uppföljning av utförsel med mera. Vid dessa besök medverkar vanligtvis personal från Tull- verket. ISP anordnar också regelbundet seminarier för att in- formera företagen om bland annat nya bestämmelser och vad som pågår inom ramen för det internationella exportkontrollsamarbetet. 
 Utredningen vill här lyfta fram det utbildningsprogram som Exportkontrollföreningen har dragit upp riktlinjerna för under hösten 2004. Programmet syftar till att leda fram till en gedigen kompetens inom exportkontrollområdet för de av föreningens medlemmar och företag som önskar delta. Utbildningen förväntas omfatta frågor om hur exportkontrollen organiseras i företag så att nationella och internationella regler följs. Det finns idéer om att använda begreppen certifiering och certifierad exportkontroll- handläggare för den nivå som uppnås efter genomgången utbild- ning. 
  
 7.5 
  
 Utrymme för förenklade tullrutiner 
  
 Tullverket får i dag i enskilda fall medge undantag från den an- mälningsskyldighet som anges i 15 § första stycket förordningen. Anmälningsskyldigheten enligt denna bestämmelse innebär att utförsel av krigsmateriel skall anmälas till Tullverket under helgfri  
 måndag–fredag 
  och senast 48 timmar innan utförseln är planerad att genomföras. 
 För att ge Tullverket möjlighet att använda denna bestämmelse på ett mer flexibelt sätt föreslår utredningen att Tullverkets möj- 
 237 
  
 Försvarsindustrins självkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 lighet att medge undantag vidgas något. Det bör dock samtidigt framhållas, såsom också gäller i dag, att detta inte innebär något undantag från deklarationsskyldigheten enligt rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättande av en tullkodex för gemenskapen eller från anmälningsskyldigheten enligt lagen (1996:701) om Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. 
 238 
 8 Importreglering 
 Utredningen anser att införseltillståndskrav för enskilda och företag skulle bidra till att förhindra oönskad spridning inom landet och vidare till utlandet. Undantag bör dock göras för företag som innehar tillverkningstillstånd för materiel av det slag införseln gäller, företag som skall tillhandahålla den införda materielen till företag med tillverkningstillstånd för sådan mate- riel samt för materiel som skall tillhandahållas till svenska stat- liga myndigheter som inte är affärsverk. Som ett led i att under- lätta för Sverige att uppfylla internationella rapporterings- åtaganden föreslås vidare att alla som för in materiel i Sverige årligen skall rapportera om sin införsel. ISP bör bemyndigas att utfärda föreskrifter om vilken materiel som skall rapporteras samt utarbeta en lämplig blankett för detta. 
 I Sverige krävs varken tillstånd till att importera eller inneha krigs- materiel med undantag för sådan materiel som omfattas av vapen- lagen och av lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor samt sådan materiel som är förbjuden enligt internationella avtal. När väl införd krigsmateriel befinner sig i Sverige får den dock inte säljas vidare eller återföras till utlandet utan tillstånd. 
  
 8.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 Utredningen har i uppdrag att pröva behovet och värdet av att reglera privat import av krigsmateriel, utöver vad vapenlagen regle- rar, liksom en reglering av den statliga importen (dir. 2003:80, s. 24). Det går att identifiera ett antal utgångspunkter för arbetet med att pröva värdet av en importreglering. 
 En utgångspunkt är samarbetet för rustningskontroll. Inom ramen för FN, OSSE och  
 Wassenaar-arrangemanget 
  har Sverige 
 239 
  
 Importreglering 
  
 SOU 2005:9 
  
 åtagit sig att rapportera import (och export) av viss krigsmateriel. I fallet FN rör det sig om stridsvagnar, bepansrade stridsfordon, grovkalibriga artillerisystem, attackhelikoptrar, stridsflygplan, stridsfartyg samt missiler och missilavfyringsramper. Avsaknaden av en nationell rapporteringsskyldighet beträffande införsel medför svårigheter för regeringen när svensk statistik skall sammanställas. 
 Samarbetet mot spridningen av illegala vapen är också en ut- gångspunkt. Inom FN, OSSE och EU medverkar Sverige till arbetet med att hindra okontrollerad spridning av små och lätta vapen och uppkomsten av destabiliserande ansamlingar av sådana. Sverige har undertecknat FN:s vapenprotokoll för handeldvapen. I protokollet finns bestämmelser om krav på importreglering. Genomförandet av protokollet i svensk vapenlagstiftning har under 2004 utretts av Justitiedepartementet. 
 En ytterligare aspekt är om eller i vilken utsträckning avsaknaden av en importreglering är ett samhällsproblem. Införsel och innehav av handeldvapen regleras av vapenlagen, men huvuddelen av den krigsmateriel som är tillståndspliktig att tillverka och exportera kan av privatpersoner föras in i Sverige och innehas utan tillstånd. 
 I direktiven skriver regeringen att begränsningar och särskilda restriktioner som gäller för export av svensk krigsmateriel är inte direkt tillämpbara när Sverige importerar krigsmateriel för sitt eget behov (dir. 2003:80, s. 17). I ljuset av direktivens tydlighet i denna del finner utredningen ingen anledning att beröra frågan om eventuella riktlinjer för import av krigsmateriel för Sveriges eget försvarsbehov. 
  
 8.1.1 
  
 Import för statens behov 
  
 De två vanligaste anledningarna till att föra in krigsmateriel i Sverige är för Försvarsmaktens respektive den svenska försvars- industrins behov. Vid inköp av större materielsystem till Försvars- makten består importen ofta av en kombination av direktimport via Försvarets materielverk och av indirekt import via försvars- industriföretag i Sverige eller en representant för utländsk industri i Sverige. 
 Om än i begränsad omfattning har även andra statliga myndig- heter än Försvarsmakten och Försvarets materielverk behov av att importera vissa typer av krigsmateriel, till exempel skyddsutrust- ningar. Det rör sig här om ett relativt litet antal myndigheter: Riks- 
 240 
  
 SOU 2005:9 
  
 Importreglering 
  
 polisstyrelsen, Totalförsvarets forskningsinstitut, Statens rädd- ningsverk, Kustbevakningen och möjligen några till. Importen för dessa myndigheters behov sker antingen direkt eller via Försvarets materielverk. 
 Utredningen anser inte att det är befogat att införa tillståndskrav för import av sådan krigsmateriel som direkt eller indirekt skall levereras till Försvarsmakten och andra statliga myndigheter med legitima behov. Denna införsel sker som en konsekvens av säker- hets- och försvarspolitiska överväganden eller som ett led i att öka samhällets säkerhet och beredskap mot olika hot samt föregås av myndighetsbeslut. 
  
 8.1.2 
  
 Import för försvarsindustrins behov 
  
 Försvarsindustrins införsel av krigsmateriel rör främst delsystem och komponenter för montering, bearbetning eller integration i egna produkter. Dessa produkter levereras dels till Försvarsmakten och andra statliga myndigheter i Sverige, dels till beställare och samarbetspartners i utlandet för slutanvändning respektive vidare bearbetning. 
 Utredningen ser inget mervärde i en tillståndsplikt för sådan in- försel som syftar till försvarsindustrins utveckling och tillverkning av produkter som beställts av Försvarsmakten och andra svenska statliga myndigheter. ISP prövar försvarsindustriföretagens lämp- lighet att befatta sig med krigsmateriel i samband med att de söker tillverkningstillstånd. 
 Utredningen ser heller inget mervärde i ett tillståndskrav för sådan införsel som behövs för försvarsindustrins utveckling och tillverkning av produkter för exportmarknaden. I de flesta fall finns före införseln ett utförseltillstånd från ISP för den tilltänkta exportaffären, alternativt har företaget och ISP diskuterat förut- sättningarna för affären. När företaget skall leverera till en kund utom landet måste alltid ett utförseltillstånd finnas. 
  
 8.1.3 
  
 Vapenhandlare 
  
 Det sker viss införsel av krigsmateriel till vad som brukas kallas vapenhandlare eller vapenförmedlare, personer eller företag som har tillhandahållandetillstånd men inte tillverkningstillstånd för 
 241 
  
 Importreglering 
  
 SOU 2005:9 
  
 krigsmateriel. Antalet vapenhandlare har historiskt varit lågt i Sverige och har under senare år sjunkit ytterligare. Samtidigt har ISP i tillstånden begränsat vilken materiel som dessa vapenhandlare har rätt att tillhandahålla. 
 Enligt 4 § krigsmateriellagen krävs inget tillhandahållande- tillstånd för vapenhandlare som enbart säljer till svenska myndig- heter som inte är affärsverk, eller till försvarsindustriföretag med tillverkningstillstånd för det materielslag försäljningen avser. I enlighet med samma paragraf behöver däremot vapenhandlare tillstånd för att tillhandahålla krigsmateriel till privatpersoner, grossister och andra som inte omfattas av undantaget i lagen samt till någon i utlandet. 
 ISP styr vapenhandlares exportverksamhet genom att den prövar frågan om tillhandahållandetillstånd och tar ställning till varje till- tänkt utförsel. Från ett exportkontrollperspektiv kan det emellertid vara önskvärt att ytterligare kontrollera sådana vapenhandlare som importerar med det enda syftet att exportera. Utredningen bedö- mer att man här, genom krav på införseltillstånd, möjliggör för ISP att i ett tidigt skede styra en given vapenhandlares exportverksam- het samt minskar risken för illegal utförsel. 
 När det gäller vapenhandlare som säljer till privatpersoner och andra i Sverige som inte omfattas av lagens undantag är kontroll- möjligheterna begränsade. Detta beror på att varje enskild försälj- ning inte kräver tillstånd, förutsatt att den aktuella materielen inte omfattas av bestämmelser om innehav. Genom krav på införsel- tillstånd för materiel som skall säljas till privatpersoner ökar förut- sättningarna att förhindra att olämpliga personer kommer i ägo av krigsmateriel. Risken för illegal utförsel minskar också. 
  
 8.1.4 
  
 Privatimport 
  
 Det förekommer viss privatimport av krigsmateriel för samlar- ändamål och annat  
 icke-militärt 
  bruk. I den senare kategorin finns bland annat upplevelseföretag som för sin verksamhet köper in äldre stridsvagnar och överskottsbutiker som använder äldre stridsflygplan för att locka kunder. Exempel finns också på skid- anläggningar som transporterar turister i militära bandvagnar. Det förekommer också privatimport av militära sikten, mörkerkikare och liknande teknologi som klassas som krigsmateriel. Emellertid får inte någon sälja importerad krigsmateriel utan ett tillhanda- 
 242 
  
 SOU 2005:9 
  
 Importreglering 
  
 hållandetillstånd och skall materielen föras ut ur landet förutsätts även ett utförseltillstånd. 
 Utredningen har inte funnit att hittillsvarande privatimport av krigsmateriel utgjort något samhällsproblem. Det finns emellertid ett värde av en importreglering som begränsar importens omfatt- ning och styr den till seriösa företag och personer. En reglering förväntas dessutom förbättra ISP:s förutsättningar att på ett strukturerat sätt informera ägaren om begränsningar i vidare till- handahållande av materielen och om andra regelverk som påverkar innehavet. Utifrån ett exportkontrollperspektiv finns också ett värde i att veta vilka importörerna är för att kunna förebygga illegal utförsel och vid misstanke kontrollera om sådan har skett. 
  
 8.1.5 
  
 Utländska besök och övningar 
  
 I samband med att andra länders försvarsmakter besöker svenska hamnar och flygplatser, eller genomför militära övningar på svenskt territorium, förs vanligtvis krigsmateriel in i landet. För införseln krävs inget tillstånd, men när medhavd materiel skall föras ut måste det finnas ett utförseltillstånd. Av praktiska skäl utfärdar ISP ett generellt utförseltillstånd för materiel som tillhör länder som är aktuella för besök och övningar. 
 Utredningen ser inget värde i att reglera införsel som sker när utländska myndigheter besöker Sverige eller befinner sig på svenskt territorium för att öva, oavsett om det handlar om en övning som genomförs i egen regi på förhyrt område eller tillsammans med svenska myndigheter. Den prövning som sker av regeringen och/eller myndigheter inför beslutet om det utländska besöket eller övningen bör vara tillräcklig. 
  
 8.2 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Utredningen finner inte skäl att föreslå en tillståndsplikt som om- fattar all införsel av krigsmateriel. Det bedöms inte tillföra något till  
 icke-spridningsarbetet, 
  eller till samhällets säkerhet, att reglera importen till Försvarsmakten och andra svenska myndigheter som använder krigsmateriel i sin verksamhet. Det är även svårt att se mervärdet av att reglera införsel med anledning av utländska besök och övningar på svenskt territorium. 
 243 
  
 Importreglering 
  
 SOU 2005:9 
  
 Utredningen anser att införseltillståndskrav för enskilda och företag skulle bidra till att förhindra oönskad spridning inom landet och till utlandet. Undantag bör dock göras för företag som har tillverkningstillstånd för materiel av det slag införseln gäller, företag som skall tillhandahålla den införda materielen till företag med tillverkningstillstånd för sådan materiel samt för materiel som skall tillhandahållas till svenska statliga myndigheter som inte är affärsverk. 
 Kravet på införseltillstånd bör enligt utredningen gälla vid trans- itering av materiel. Införsel av handeldvapen bör emellertid undantas från tillståndskrav enligt krigsmateriellagen om införseln regleras genom föreskrifter i vapenlagen. 
 ISP är den naturliga myndigheten att handlägga frågor om im- porttillstånd. Vid myndigheten finns en etablerad och väl förankrad licensieringsprocess för utförsel av krigsmateriel, som i allt väsent- ligt skulle kunna användas för att pröva ansökningar om tillstånd till införsel. Dessutom utfärdar ISP de grundläggande tillverknings- och tillhandahållandetillstånd som krävs för att tillhandahålla krigsmateriel och har således redan kontakt med många av de vapenhandlare som skulle beröras av en reglering. 
 Handläggningen av ansökningar för införseltillstånd skulle i stort kunna följa samma rutiner som vid utförseltillstånd. Den formella ärendegången skulle utgöras av en ansökan om tillstånd för införsel av krigsmateriel med beskrivning av materielen, volym/antal samt uppgifter om säljare och skälet för importen. Med den begränsade omfattning av importregleringen som föreslås ovan skulle handläggningen av införseltillstånden kunna ske med befintliga personalresurser, under förutsättning att omfördelningen av resurser från rutinärenden fortsätter och att myndighetens elektroniska ärendehanteringssystem och kundkommunikations- system utvecklas. 
 Utredningen ser dock inga skäl till varför alla importörer av krigsmateriel – inklusive statliga myndigheter och tillverkande företag – inte skulle kunna rapportera om sin införsel och föreslår mot bakgrund av svenska åtaganden på rustningskontrollområdet att en generell rapporteringsskyldighet införs. ISP skulle kunna utarbeta lämpliga rutiner och bemyndigas att utfärda föreskrifter om vilken materiel som skall tas upp. 
 244 
  
 9 
  
 Begrepp, materiel och tekniskt bistånd 
  
 I detta kapitel föreslås att begreppet krigsmateriel ersätts med försvarsmateriel, att Sverige går över till den inom EU antagna förteckningen över försvarsmateriel samt att lämnande av tekniskt bistånd avseende försvarsmateriel i utlandet görs tillståndspliktigt. 
 Lagen (1992:1300) om krigsmateriel har avseende på vapen, am- munition och annan för militärt bruk utformad materiel som enligt regeringens föreskrifter utgör krigsmateriel. Föreskrifterna i fråga kallas krigsmaterielförteckningen och utgör en bilaga till förord- ningen (1992:1303) om krigsmateriel. 
 Sedan 1993 delas krigsmateriel in i KS respektive ÖK utifrån kriteriet förstörelsebringande verkan. I de gällande riktlinjerna föreskrivs en positiv presumtion för utförsel av ÖK medan det omvända förhållandet gäller för KS. I riktlinjerna från 1971 talades om utpräglad defensiv materiel respektive krigsmateriel i övrigt. Det sistnämnda motsvaras i dag av KS. 
 Krigsmateriel delas också in i 37 olika kategorier. Några exempel är KS 8 (krigsfartyg), ÖK 28 (fartyg för bevakning, komponenter och utrustning till krigsfartyg samt särskild marin utrustning) och ÖK 25 (spanings- och mätutrustningar). I de flesta kategorierna finns undergrupper med mer detaljerade beskrivningar. Såvitt ut- redningen har förstått tas vid prövningen av utförselärenden också viss hänsyn till vilken kategori produkten hör. 
 Även viss immateriell materiel är tillståndspliktig. I ÖK 37 listas programvara för bland annat ledning och kommunikation. Efter- som programvaror kan exporteras utan att fysiskt passera gräns- stationer understryks i krigsmateriellagens 6 § att tillstånd krävs för överföringar genom telekommunikation eller på annat liknande sätt. 
 245 
  
 Begrepp, materiel och tekniskt bistånd 
  
 SOU 2005:9 
  
 Klassificeringssystemet (ÖK eller KS, de 37 kategorierna och undergrupperna) syftar emellertid främst till att underlätta den praktiska handläggningen av ärenden. I de flesta fall kan ISP utan svårigheter klassificera en given produkt. Skulle emellertid pro- dukten vara ny av sitt slag och myndigheten tvekar görs ett besök hos det tillverkande företaget. Vid behov sammankallas Teknisk- vetenskapliga rådet, som bistår myndigheten i klassificeringsfrågor. 
  
 9.1 
  
 Ersätt krigsmateriel med försvarsmateriel 
  
 Utredningen föreslår att begreppet krigsmateriel byts ut i svensk författningstext. Försvarsmateriel är ett modernare be- grepp och används i dag parallellt med krigsmateriel i export- sammanhang och är etablerat i närliggande politikområden. För- svarsmateriel är också en mer rättvisande benämning, eftersom flera tillståndspliktiga produkter används och kan användas i applikationer som varken är att betrakta som krigföring eller militära. Förslaget bedöms inte innebära att fler eller färre produkter skulle bli tillståndspliktiga. 
 Begreppsutvecklingen inom svensk säkerhets- och försvarspolitik har fortskridit snabbt under de senaste decennierna. Ordstammen  
 krigs- 
  har generellt ersatts med  
 försvars- 
  inom den svenska statsförvaltningen. Det heter till exempel i dag Försvarsmakten och inte som tidigare Krigsmakten. Dagens motsvarighet till Krigs- materielinspektionen är Inspektionen för strategiska produkter och myndighetens chef tituleras inte längre krigsmaterielinspektör utan generaldirektör. Man talar numera om försvarsindustrin och inte som tidigare om krigsmaterielindustrin. 
 Begreppet krigsmateriel används så gott som uteslutande i exportsammanhang. I de senaste försvarspolitiska propositionerna talar regeringen emellertid om export av försvarsmateriel. På inter- nationell nivå, bland annat inom EU, samarbetar Sverige be- träffande conventional arms (konventionella vapen) och defence materiel/equipment (försvarsmateriel). I de engelska versionerna av den svenska regeringsskrivelsen om strategisk exportkontroll översätts krigsmateriel med military equipment (militär utrust- ning) och alltså inte ordagrant med war materiel. 
 246 
  
 SOU 2005:9 
  
 Begrepp, materiel och tekniskt bistånd 
  
 Flera produkter som klassificeras som krigsmateriel, särskilt ÖK, används för ändamål som inte är krigföring, till exempel inom den civila delen av samhällsförsvaret, fredsfrämjande eller humanitära internationella insatser och inom jakt- och sportskytte. I det först- nämnda fallet handlar det främst om slutanvändare såsom polis, gränsbevakning och andra blåljusmyndigheter. Efterfrågan på produkter, som skall kunna användas i både militära och civila funktioner, bedöms öka. Detta förklaras dels av förändringar i hot- bilden, dels av att stater varken vill eller har möjlighet att bekosta utveckling och anskaffning av materiel som endast kan användas för en typ av uppgifter. 
  
 9.2 
  
 EU:s militära lista som svensk materielförteckning 
  
 Utredningen föreslår att den svenska krigsmaterielförteckningen ersätts av EU:s gemensamma materielförteckning. Förslaget bör ses i ljuset av integrationen av EU:s uppförandekod i de svenska riktlinjerna och bedöms på sikt förenkla såväl klassificering som informationsutbytet med de andra medlemsstaterna. Bytet av för- teckning bedöms inte innebära att fler eller färre produkter blir till- ståndspliktiga. Del C i den svenska förteckningen som räknar upp deklarationspliktiga kemiska ämnen bör finnas kvar i förordningen som bilaga 2. 
 I EU:s uppförandekod åtar sig medlemsstaterna att anta en gemensam materielförteckning. En sådan antogs 2000 i form av en politisk deklaration och reviderades i november 2003. Listan, som officiellt benämns EU:s gemensamma militära lista och har beteckningen 2003/C 314/01, är i sak identisk med den förteckning som existerar inom  
 Wassenaar-arrangemanget, 
  där Sverige också är medlem. Skälet att ha en gemensam förteckning är att skillnaderna mellan de nationella förteckningarna hämmar harmoniseringen av kodens tillämpning. 
 Den svenska och europeiska förteckningen bedöms omfatta samma materiel: produkter som kräver tillstånd enligt den ena för- teckningen gör det också enligt den andra. Jämfört med den svenska förteckningen har EU:s förteckning delvis en annan struktur. Materielen delas in i färre kategorier, men i fler under- grupper och i dessa finns detaljerade specifikationer. I enlighet med ingressen till EU:s militära lista skall medlemsstaterna också reglera 
 247 
  
 Begrepp, materiel och tekniskt bistånd 
  
 SOU 2005:9 
  
 export av teknik för utveckling, produktion och användning av uppräknad materiel. 
 Utredningen föreslår att EU:s militära lista görs till svensk för- teckning över tillståndspliktig försvarsmateriel. Detta skulle kräva att regeringen ersätter den i dag gällande förteckningen i förord- ningen (1992:1303) om krigsmateriel med EU:s förteckning. När Sverige och de andra medlemsstaterna i EU antar en ny version av den gemensamma förteckningen kommer regeringen att precis som i dag kunna göra en ändring i förordningen. Del C i den svenska förteckningen, där kemiska ämnen räknas upp, bör dock bli kvar i förordningen så att den deklarationsskyldighet som gäller för sådana ämnen tydligt framgår av förordningen. 
 En övergång till EU:s förteckning följer enligt utredningen logiskt av förslaget att integrera uppförandekodens kriterier och dess materielspecifika synsätt i de svenska riktlinjerna. Eftersom utredningen förordar att de i riktlinjerna föreskrivna presumtion- erna för export av KS respektive ÖK ersätts med uppförande- kodens materielspecifika synsätt, är det ingen försvårande omstän- dighet att EU:s förteckning inte har motsvarande uppdelning av materiel. 
 Med EU:s förteckning som nationell materielförteckning torde utbytet av underrättelser om denials och annan information om export förenklas för svensk del. En annan praktisk fördel med den europeiska förteckningen är dess relativt större detaljeringsgrad, som gör det enklare för företag och enskilda att själva se om en produkt kräver tillstånd. En övergång till EU:s förteckning kommer dock att kräva viss anpassning av den nationella statistik- redovisningen, eftersom denna avspeglar klassificeringssystemet  
 KS–ÖK. 
  En övergång får även vissa konsekvenser för använd- ningen och beskrivningarna av de olika slutanvändarintygen, men kan utgöra ett stöd vid ISP:s rensning och förenkling av den existerande intygsfloran. 
 248 
  
 SOU 2005:9 
  
 Begrepp, materiel och tekniskt bistånd 
  
 9.3 
  
 En reglering av tekniskt bistånd 
  
 Lämnande av tekniskt bistånd avseende försvarsmateriel i ut- landet bör bli tillståndspliktigt för att ISP på mer effektivt sätt än i dag skall kunna styra denna typ av exportverksamhet. För- slaget innebär en utökning av kontrollen. 
 I den svenska krigsmaterielförteckningen nämns inte tjänster, ser- vice och annat tekniskt bistånd som står i samband med de pro- dukter som räknas upp i de 37 kategorierna. I lag finns inte heller något instrument för att styra företagens lämnande av tekniskt bistånd i utlandet, förutsatt att biståndet inte medför utförsel av tillståndspliktiga produkter, ritningar eller annan information som omfattas av försvarssekretess. 
 Avsaknaden av en reglering innebär att företagen inte behöver tillstånd och, omvänt, att ISP inte kan förbjuda att tekniskt bistånd lämnas. I utredningsdirektiven anges att den svenska tillämpningen haltar på ett betänkligt sätt utan en reglering av tjänst, tekniskt bistånd och service, varför det finns goda skäl att utreda och före- slå en sådan (dir. 2003:80, s. 18). 
 På  
 EU-nivå 
  finns ett samarbete i exportkontrollfrågor som om- fattar även lämnande av tekniskt bistånd i utlandet. I unionens gemensamma regelverk för kontroll av PDA, vilket Sverige genomfört i nationell svensk rätt, finns en reglering om kontroll av utförsel av tekniskt bistånd. Medlemsstaterna beslutade 2000 i en gemensam åtgärd (2000/401/Bishop) att kontrollera tekniskt bistånd som står i samband med hantering av massförstörelsevapen. I ingressen till EU:s militära lista finns ett åtagande från medlems- staternas sida att kontrollera: 
 Den export av teknik som krävs för utveckling, produktion eller användning av de produkter som upptas i EU:s gemensamma militära förteckning kontrolleras enligt bestämmelserna för de pro- dukter som upptagits på förteckningen. Denna teknik förblir kon- trollerad även om den tillämpas på okontrollerade produkter. 
 Kontrollerna gäller inte den teknik som minimalt krävs för in- stallation, drift, underhåll (kontroll) och reparation av produkter som inte kontrolleras eller för vilka exporttillstånd har beviljats. 
 Kontrollerna gäller inte teknik på det offentliga området, grundforskning eller de upplysningar som minimalt krävs för patentansökningar. 
 249 
  
 Begrepp, materiel och tekniskt bistånd 
  
 SOU 2005:9 
  
 Avsaknaden av en svensk reglering av tekniskt bistånd på krigs- materielområdet betyder inte att denna verksamhet sker helt utan- för ISP:s vetskap. I praktiken finns ofta ett tillstånd i botten när svenska företag lämnar tekniskt bistånd till någon i utlandet, efter- som lämnande av bistånd vanligtvis förutsätter att tillståndspliktig test- och mätutrustning och reservdelar medtas. Om ett företag vid service av en produkt i utlandet byter ut en trasig del eller tillför någon ytterligare del – och dessa delar utgör krigsmateriel från Sverige – krävs följaktligen att företaget har tillstånd för såväl tillhandahållandet som utförseln. 
 Det finns fall när tekniskt bistånd lämnas utan att ett utförsel- eller tillhandahållandetillstånd finns i botten. Ett exempel är om ett företag utför underhåll för att kontrollera eller förlänga livslängden hos en produkt. Om underhållet utgörs av enbart provning är denna åtgärd inte tillståndspliktig. Inte heller krävs tillstånd om biståndet innebär isärtagning, rengöring eller smörjning. Ett annat exempel är om ett företag provar en produkt. Om resultatet av provningen utgörs av enbart mätdata utan förslag till konstruk- tionsändring är denna provning inte tillståndspliktig. Om däremot provningen resulterar i ett produktionsunderlag för ändring av produkten är resultatet tillståndspliktigt under ÖK 36c. 
 Utredningen förordar att en reglering av tekniskt bistånd införs samt att definitionen av tekniskt bistånd skall bygga på den defini- tion som finns i lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och tekniskt bistånd. En reglering motiveras av att ISP effektivt skall kunna kontrollera och styra exporten av försvarsrelaterat tekniskt bistånd. Länder som av Sverige bedöms vara oacceptabla som mottagare av krigsmateriel bör givetvis inte heller komma i fråga för tekniskt bistånd. 
 I vissa definierade fall bör ISP kunna göra undantag från tillståndskravet för tekniskt bistånd, bland annat när det tekniska biståndet rör sig om överföring av uppgifter som är allmänt tillgängliga eller utgör grundläggande vetenskaplig forskning, när biståndet lämnas muntligt och inte hänför sig till tillståndspliktiga produkter eller lämnas av svenska myndigheter inom inter- nationella samarbeten beträffande forskning om skydd och mot- medel mot massförstörelsevapen. 
 Tekniskt bistånd bör enligt utredningen inte innefatta militärt inriktad utbildning av personer som inte är svenska medborgare. För sådan utbildning finns särskilda bestämmelser i 10 § krigs- materiellagen. Någon ändring av dessa bestämmelser föreslås inte. 
 250 
  
 SOU 2005:9 
  
 Begrepp, materiel och tekniskt bistånd 
  
 9.4 
  
 Intellektuell kunskap 
  
 I Sverige finns ingen reglering av sådan intellektuell kunskap som kan användas för utveckling och tillverkning av krigsmateriel. Av- saknaden av en reglering innebär dock inte att det är fritt fram att sprida sådan kunskap. Det krävs enligt krigsmateriellagen tillstånd för utförsel av ritningar och annat konstruktionsunderlag som avser krigsmaterielprodukter. Militära programvaror, vilka bygger på kunskap, är också föremål för utförselkontroll. I regelverket förutsätts också tillstånd för den som avser ge militärt inriktad utbildning, vilket är en form av kunskapsöverföring. Dessutom skyddas känslig kunskap i många fall genom ingående av sekretess- avtal. Sådana finns såväl på företags- som statsnivå. 
 Frågan om spridning av intellektuell kunskap har på inter- nationell nivå aktualiserats i samband med de ökade farhågorna att vissa stater och terroristorganisationer vill skaffa sig olika typer av massförstörelsevapen. Kunskapsspridningen är i dag mycket snabb och sker ibland genom elektroniska distributionsformer. Informa- tionsspridning sker även via bidrag till internationella vetenskapliga symposier, vilka ibland är offentliga. 
 USA är såvitt utredningen erfar det enda land som reglerar muntlig överföring av försvarsmaterielrelaterad kunskap. Det är i USA utan tillstånd förbjudet att, förutom skriftligen, muntligen eller visuellt överföra teknisk data till en utländsk person, oavsett om denna befinner sig i USA eller utomlands. Regleringen imple- menteras genom att skapa ett efterlevnadsklimat. För att undvika eventuella påföljder anmäler företagen själva överträdelser. Efter misstanke eller på tips från företagens personal eller konkurrerande företag gör myndigheterna också egna undersökningar. Före- byggande åtgärder såsom utbildning och informationsinsatser ingår också i USA:s efterlevnadsprogram. 
 Utredningen har diskuterat behovet av en svensk reglering av intellektuell kunskap, men funnit att det gällande regelverket kom- pletterat med en reglering av tekniskt bistånd är tillräckligt tills vidare. ISP:s insatser att utbilda företagens personal bör givetvis omfatta även problematiken beträffande muntlig och visuell sprid- ning av intellektuell kunskap om tillståndspliktig materiel. 
 251 
 10 Straffskalan 
 Utredningen föreslår att maxstraffet för grovt brott enligt lagen om krigsmateriel höjs från fängelse i högst fyra till sex år. Skälet är att grovt brott när det gäller tillhandahållande, tillverkning och samarbete med någon i utlandet avseende krigsmateriel samt för militärt inriktad utbildning bör korrespondera med grov smuggling av materiel, där straff utmäts enligt smugglings- lagen. Straffskalan för olovligt lämnande av tekniskt bistånd i utlandet bör vara densamma. 
 Utredningen har i uppdrag att göra en översyn av straffskalorna i krigsmateriellagen. Denna översyn skall enligt direktiven omfatta en kartläggning av de straffrättsliga reaktionerna som kan bli aktu- ella vid överträdelse av krigsmateriellagen samt ett övervägande av behovet av att ändra i lagens straffbestämmelser. Såväl straff- skalorna i vår omvärld som på närliggande områden i Sverige är av intresse att jämföra med. I direktiven nämns vikten av att före- bygga illegal hantering av krigsmateriel på svenskt territorium och detta särskilt i ljuset av regeringens vilja att bekämpa terrorister (dir. 2003:80, s. 19). 
  
 10.1 
  
 Gällande bestämmelser 
  
 De straffbestämmelser som i dag finns i lagen om krigsmateriel (1992:1300) fick sin utformning i och med att lagen om krigs- materiel infördes 1993. Därefter har endast två smärre ändringar gjorts. Straffbestämmelserna finns i lagens  
 24–28 
  §§. En översiktlig bild av ansvarsbestämmelserna ges nedan i tabellform. 
 253 
  
 Straffskalan 
  
 SOU 2005:9 
  
 Tabell 7.  
 Straffsatser (år) för olika brott i fråga om krigsmateriel- hantering 
  
 Brott/Straffsats 
  
 Med uppsåt 
  
 Grovt brott 
  
 Med oaktsamhet 
  
 Olovlig tillverkning av 
  
 0-2 
  eller böter 
  
 0,5-4 
  
 0-0,5 
  eller böter 
  
 krigsmateriel 
  
 Olovligt tillhandahållande 
  
 0-2 
  eller böter 
  
 0,5-4 
  
 0-0,5 
  eller böter 
  
 av krigsmateriel 
  
 Olovlig utförsel av 
  
 0-2 
  eller böter 
  
 0,5-6 
  
 0-2 
  eller böter 
  
 krigsmateriel 
  
 Olovligt samarbete med 
  
 0-2 
  eller böter 
  
 0,5-4 
  
 0-0,5 
  eller böter 
  
 utländsk part avseende 
  
 krigsmateriel 
  
 Olovligt lämnande av militärt 
  
 0-2 
  eller böter 
  
 0,5-4 
  
 0-0,5 
  eller böter 
  
 inriktad utbildning 
  
 Underlåtenhet att lämna 
  
 0-0,5 
  eller böter 
  
 0-0,5 
  eller 
  
 0-0,5 
  eller böter 
  
 uppgifter, anmälan m.m. 
  
 böter 
  
 I 24 § finns en erinran om att överträdelse av utförselförbudet och försök till detta bestraffas enligt bestämmelserna i lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen). 
 Enligt 25 § döms den som uppsåtligen bryter mot någon av 3– 5 §§ eller  
 7–10 
  §§ eller mot förbud som har meddelats med stöd av 12 § till böter eller fängelse i högst två år. Om gärningen har skett av oaktsamhet är straffet böter eller fängelse i högst sex månader. I paragrafens andra stycke finns straffbestämmelser som gäller vilse- ledande av ISP och regeringen. Enligt dessa bestämmelser döms den som uppsåtligen genom vilseledande förmår ISP eller regeringen att lämna tillstånd enligt någon av  
 3–5 
  §§ eller  
 7–10 
  §§ och därigenom föranleder att avtal fullföljs eller tillhandahållande kommer till stånd till böter eller fängelse i högst två år. Om gärningen har skett av oaktsamhet, döms till böter eller fängelse i högst sex månader. 
 254 
  
 SOU 2005:9 
  
 Straffskalan 
  
 Av tredje stycket följer att det i ringa fall inte skall dömas till ansvar. 
 I 26 § finns en särskild straffskala för grovt brott. Om brott en- ligt 25 § har begåtts uppsåtligen och det är att bedöma som grovt skall således dömas till fängelse i lägst sex månader och högst fyra år. Innan lagen om krigsmateriel trädde i kraft fanns det en särskild straffskala för grovt brott endast i utförsellagen och inte i tillverk- ningslagen. I propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174 s. 91) uttalade emellertid det föredragande statsrådet att omständigheterna även vid brott mot tillverknings- och till- handahållandebestämmelserna i vissa fall kan vara sådana att en strängare påföljd är motiverad. 
 Vid bedömande av om brottet är grovt skall enligt paragrafens andra stycke särskilt beaktas om brottet avsett betydande värde, om brottet varit av stor omfattning eller varaktighet eller om gärningen annars varit av särskilt farlig art. I författningskommen- taren till bestämmelsen anges som exempel på när grovt brott kan anses föreligga att överlåtelse av en tillverkningsrätt har inneburit att material av utomordentligt kvalificerat slag kunnat komma att tillverkas i ett land till vilket utförsel av krigsmateriel från Sverige inte kan komma i fråga. Enligt kommentaren kan liknande syn- punkter anläggas i fråga om kunskapsöverföring i form av till exempel samarbetsavtal och militär utbildning. 
 I 27 § finns ytterligare straffbestämmelser. Enligt paragrafen är det således straffbart att 
 underlåta att lämna underrättelse enligt 12 § eller att lämna uppgifter enligt 17 §, 
 underlåta att göra sådan anmälan som avses i 21 §, 
 i annat fall än som avses i 25 eller 26 § lämna oriktig uppgift i ansökan om tillstånd eller i annan handling som är av betydelse för prövningen av ett ärende enligt lagen om krigsmateriel eller som annars ges in till tillsynsmyndigheten. 
 Ringa gärningar enligt paragrafen är inte belagda med straff. 
 I 28 § finns en kollisionsregel enligt vilken ansvar enligt lagen om krigsmateriel inte skall dömas om gärningen är belagd med straff i brottsbalken. 
 Bestämmelser om förverkande finns i lagens 29 §. Enligt den bestämmelsen skall utbyte av brott som avses i 25 eller 26 § förklaras förverkat om det inte är uppenbarligen oskäligt. 
 255 
  
 Straffskalan 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bestämmelserna i smugglingslagen 
 Som nämnts ovan hänvisar lagen om krigsmateriel vad gäller olovlig utförsel till lagen om straff för smuggling. Detta innebär att över- trädelse av utförselförbudet och försök till detta bestraffas enligt bestämmelserna i den lagen. Även den som genom vilseledande förmår tillståndsgivande myndighet att lämna tillstånd för utförsel och därigenom föranleder att godset förs ut kan dömas till straff för smuggling. 
 Enligt 3 § tredje stycket smugglingslagen döms den som upp- såtligen 
 1. från landet för ut en vara i strid med ett särskilt föreskrivet förbud mot eller villkor för utförsel eller efter utförseln förfogar över varan i strid med förbudet eller villkoret, 
  
 ----------------------------------------------------------------------------- 
  
 3. till landet för in eller från landet för ut en vara med stöd av ett till- stånd som föranletts av att någon lämnat oriktig uppgift eller underlåtit att lämna föreskriven uppgift till en tillståndsmyndighet eller förfar på ett sådant sätt hos en tillståndsmyndighet och där- igenom föranleder att tillstånd meddelas och att varan förs in till eller ut från landet med stöd av tillståndet, till böter eller fängelse i högst två år. 
 Om brottet är att anse som grovt, döms för grov smuggling till fängelse i lägst sex månader och högst sex år. Det kan således noteras att straffet för grovt brott är högre för olovlig utförsel än för andra överträdelser av lagen om krigsmateriel. Vid bedömning av om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om gärningen in- gått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning, om gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art eller om gärningen annars inneburit en allvarlig kränkning av ett betydande samhällsintresse. 
 Den som av grov oaktsamhet begår gärningar enligt ovanstående döms till böter eller fängelse i högst två år. Om brottet är ringa är straffet penningböter. 
 256 
  
 SOU 2005:9 
  
 Straffskalan 
  
 10.2 
  
 Straffrättsliga bestämmelser på närliggande områden 
  
 Som påpekas i direktiven bör de nationella straffrättsliga reaktio- nerna på illegalt handhavande av vapen vara sammanhängande och konsekventa. Det är därför av intresse att i detta sammanhang jämföra med vapenlagens (1996:67) straffbestämmelser, de straff- bestämmelser som finns i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor samt lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd. Nedan ges en översiktlig bild av de olika lagarnas ansvarsbestämmelser i tabellform. 
  
 Tabell 8.  
 Översikt över straffskalor (år) enligt fem olika lagar 
  
 Lag/Straff 
  
 Hela skalan 
  
 Med uppsåt 
  
 Grovt brott 
  
 Med oaktsamhet 
  
 Lagen om krigsmateriel 
  
 0-4 
  eller 
  
 0-2 
  eller 
  
 0,5-4 
  
 0-0,5 
  eller böter 
  
 böter 
  
 böter 
  
 Lagen om varu- 
  
 0-6 
  eller 
  
 0-2 
  eller 
  
 0,5-6 
  
 0-2 
  eller böter 
  
 smuggling 
  
 böter 
  
 böter 
  
 Vapenlagen 
  
 0-4 
  eller 
  
 0-1 
  
 0,5-4 
  
 0-0,5 
  eller böter 
  
 böter 
  
 Lagen om brandfarliga 
  
 0-4 
  eller 
  
 0-1 
  eller 
  
 0,5-4 
  
 0-1 
  år eller böter 
  
 och explosiva varor 
  
 böter 
  
 böter 
  
 Lagen om kontroll av 
  
 0-6 
  eller 
  
 0-2 
  eller 
  
 0,5-6 
  
 0-0,5 
  år eller böter 
  
 PDA och av tekniskt 
  
 böter 
  
 böter 
  
 bistånd 
  
 Vapenlagen 
 Den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms för vapenbrott till fängelse i högst ett år (9 kap. 1 § första stycket vapenlagen). Om brott enligt 9 kap. 1 § första stycket är grovt döms för grovt vapenbrott till fängelse i lägst sex månader och högst fyra år. Den nuvarande straffskalan för 
 257 
  
 Straffskalan 
  
 SOU 2005:9 
  
 grovt brott infördes den 1 juli 1993. I förarbetena (prop. 1992/93:141, s. 52) till ändringen anfördes att som grovt brott bör särskilt bedömas brott under former som medför att vapnen kan befaras komma till brottslig användning, exempelvis innehav av livsfarliga vapen som saknar lagligt användningsområde och inne- hav av en större mängd vapen. 
 Om gärning som nämns i 9 kap. 1 § har begåtts av oaktsamhet eller om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse i högst sex månader. 
 Vad gäller olovlig införsel av vapen eller ammunition och för för- sök till sådant brott hänvisas på samma sätt som är fallet i lagen om krigsmateriel till smugglingslagen (9 kap. 4 § vapenlagen). 
 Straffskalorna för vapenbrott var senast föremål för behandling i propositionen En skärpt vapenlagstiftning (prop. 1999/2000:27). Där konstaterades att förändringen av straffskalan i skärpande rikt- ning beträffande vapenbrott hade haft en stark inverkan på dom- stolarnas syn på straffvärdet. I propositionen konstaterades att det hade ifrågasatts om straffskalan behövde skärpas ytterligare. I likhet med den utredning som hade föregått lagstiftningsärendet ansåg emellertid regeringen att det inte förelåg något reellt behov av detta. Det konstaterades också att straffskalan för vapenbrott i övriga nordiska länder inte sträcker sig längre än till fyra år. 
 Rikspolisstyrelsen har i sin årliga rapport på området för civila skjutvapen nyligen föreslagit att straffskalan för grova brott över- vägs. 
 Lagen om brandfarliga och explosiva varor 
 I lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor finns be- stämmelser om hantering och import av brandfarliga och explosiva varor. Lagens syfte är att hindra att sådana varor orsakar brand eller explosion som inte är avsedd samt att begränsa skador på liv, hälsa, miljö eller egendom genom brand eller explosion vid hantering av sådana varor. 
 I lagens 7 § sägs att den som hanterar brandfarliga eller explosiva varor skall vidta de åtgärder och försiktighetsmått som behövs för att förhindra brand eller explosion som inte är avsedd och för att förebygga och begränsa skador på liv, hälsa, miljö eller egendom genom brand eller explosion. Den som av uppsåt eller av grov oakt- samhet bryter mot den bestämmelsen döms till böter eller fängelse 
 258 
  
 SOU 2005:9 
  
 Straffskalan 
  
 i högst ett år (21 § första stycket). I ringa fall döms inte till ansvar (21 § andra stycket). 
 Enligt lagens 11 § krävs tillstånd för att hantera brandfarliga eller explosiva varor och för att yrkesmässigt eller i större mängd hantera brandfarliga varor. Den som bryter mot den bestämmelsen döms till böter eller fängelse i högst ett år (21 § första stycket). I ringa fall döms inte till ansvar (21 § andra stycket). Den som med uppsåt bryter mot bestämmelsen i 11 § såvitt avser tillståndsplikten för explosiva varor döms, om brottet är grovt, till fängelse i lägst sex månader och högst fyra år (21 § tredje stycket). 
 Vidare är det straffbelagt att bryta mot föreskrift, villkor eller förbud som har meddelats med stöd av lagens  
 6–12 
  eller 14 §§ eller att med uppsåt eller av oaktsamhet underlåta att efterkomma en begäran enligt 17 § (begäran av tillsynsmyndigheten att få de upp- lysningar och handlingar som behövs för tillsynen). Straffskalan är densamma som för brott mot 7 §. 
 I likhet med vad som är fallet med lagen om krigsmateriel och vapenlagen finns en hänvisning till smugglingslagen. Enligt 21 § fjärde stycket döms således inte till ansvar enligt paragrafens första stycke om ansvar för gärningen kan ådömas enligt smugglings- lagen. 
 Regeringen har nyligen tillsatt en utredning med uppgift att göra en översyn av bestämmelserna om hantering och import av brand- farliga och explosiva varor (dir. 2004:142). I uppdraget ingår att se över straffskalorna för uppsåtliga brott i lagen om brandfarliga och explosiva varor. 
 Lagen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd 
 I lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla använd- ningsområden och av tekniskt bistånd finns bestämmelser om export, överföring och införsel av sådana produkter och bistånd. Produkter med dubbla användningsområden är produkter som har en etablerad civil användning men som också kan användas för militärt bruk. Lagen ersatte lagen om strategiska produkter. Lag- stiftningen har sin grund i en  
 EG-förordning 
  på området (förord- ning nr 1334/2000 om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export av produkter och teknik med dubbla använd- ningsområden). 
 259 
  
 Straffskalan 
  
 SOU 2005:9 
  
 Enligt 5 § lagen om kontroll av produkter med dubbla använd- ningsområden och av tekniskt bistånd får regeringen meddela före- skrifter om att en produkt med dubbla användningsområden skall omfattas av krav på tillstånd till export enligt artikel 5.1 i förord- ningen. Enligt lagens 7 § får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om krav på tillstånd till överföring som avses i artikel 21.2 a i förordningen. Detsamma gäller införsel av vissa kemiska ämnen (10 §). Regeringens före- skrifter på området återfinns i förordningen (2000:1217) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd. 
 Den som uppsåtligen utan tillstånd exporterar vissa i  
 EG-för- 
  ordningen angivna produkter eller överför vissa i  
 EG-förordningen 
  angivna produkter döms till böter eller fängelse i högst två år (18 §). Om brottet är grovt döms till fängelse, lägst sex månader och högst sex år. Vid bedömningen av om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning, eller om gärningen inneburit en allvarlig kränkning av ett betydande samhällsintresse. Samma straffskala gäller för brott mot lagens 9 § om förbud mot lämnande av tekniskt bistånd utanför EU. Bestämmelserna i 18 § motsvarar smugglingslagens bestämmelser om fysisk export. 
 Den som lämnar oriktiga uppgifter i en ansökan om tillstånd eller i någon annan handling som är av betydelse för prövningen av ett ärende enligt rådets förordning eller lagen döms till böter eller fängelse i högst sex månader. Om gärningen är ringa skall inte dömas till ansvar. 
  
 10.3 
  
 Utländsk lagstiftning 
  
 Som framhålls i direktiven bör särskilt beaktas intresset av att de straffrättsliga reaktionerna som kan bli aktuella i Sverige inte av- viker från vår omvärld på ett sätt som skulle kunna utnyttjas av personer som planerar att begå brott av det aktuella slaget. Det är därför av vikt att i detta sammanhang titta på straffskalorna i utländsk lagstiftning på området för krigsmateriel. Nedan ges en sammanfattande beskrivning av förhållandena i våra nordiska grannländer. Översynen begränsas till olovlig utförsel av krigs- materiel och lämnande av felaktiga uppgifter. 
 260 
  
 SOU 2005:9 
  
 Straffskalan 
  
 De nordiska länderna 
 Enligt den danska lagstiftningen på området döms den som utan tillstånd för ut krigsmateriel ur landet till böter eller fängelse i högst fyra månader. Om det föreligger försvårande omständigheter är maxstraffet fängelse i högst två år. Både uppsåtliga gärningar och gärningar som sker av oaktsamhet är straffbara. Om utförseln också innebär att ett juridiskt bindande vapenembargo utfärdat av FN överträds är straffet böter eller fängelse i högst fyra månader eller om försvårande omständigheter föreligger fängelse i högst fyra år. 
 Den som i samband med en ansökan om tillstånd att föra ut vapen uppsåtligen lämnar falska eller felaktiga upplysningar till en offentlig myndighet döms till böter eller fängelse i högst fyra månader. 
 Enligt den finska krigsmateriellagstiftningen döms den som utan tillstånd exporterar krigsmateriel till fängelse i högst fyra år. Det- samma gäller den som lämnar falsk information eller undanhåller relevant information i syfte att erhålla tillstånd att exportera eller förmedla krigsmateriel. 
 Enligt den norska lagstiftningen om kontroll av export av krigs- materiel döms den som uppsåtligen exporterar materiel i strid med lagen eller som i vissa i lagen angivna fall lämnar felaktig informa- tion med betydelse för ett tillstånd att exportera krigsmateriel med mera. till böter eller fängelse i högst fem år eller till en kombination av dessa båda påföljder. 
 I tabellen nedan jämförs Sveriges straffsatser i fråga om olovlig utförsel av krigsmateriel med de nordiska ländernas, FA/LOI- ländernas och med USA:s och Kanadas. Med undantag av de nordiska länderna ligger straffskalorna i Sveriges samarbetsländer generellt högre. 
 261 
 Straffskalan SOU 2005:9 
  
 Tabell 9.  
 Ansvarsbestämmelser i fråga om olovlig utförsel av krigsmateriel i 11 länder 
  
 Land 
  
 Straffskala (år) 
  
 Spanien 
  
 0-20 
  
 Tyskland 
  
 1-15 
  
 Italien 
  
 0-12 
  
 Storbritannien 
  
 0-10 
  
 Kanada 
  
 0-10 
  
 USA 
  
 0-10 
  
 Sverige 
  
 0-6 
  
 Frankrike 
  
 0-5 
  
 Norge 
  
 0-5 
  
 Finland 
  
 0-4 
  
 Danmark 
  
 0-4 
  
 10.4 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Som en allmän utgångspunkt för översynen av straffskalorna anges i direktiven problemet med den internationella terrorismen och det faktum att vapenhandeln i många fall har en påtaglig internationell karaktär och att terrorister inte sällan använder vapen som varit föremål för illegal hantering. Vidare skall enligt direktiven särskilt beaktas intresset av att de straffrättsliga reaktionerna som kan bli aktuella i Sverige inte avviker från vår omvärld på ett sätt som skulle kunna utnyttjas av personer som planerar att begå brott av det aktuella slaget. I sammanhanget erinras också om att de natio- nella straffrättsliga reaktionerna på illegalt handhavande av vapen skall vara sammanhängande och konsekventa. 
 Enligt utredningens uppfattning bör straffskärpningar komma i fråga bara om det visats föreligga ett reellt behov av detta. Höj- ningen av straffmaximum för vapenbrott år 1993 (från två till fyra år) skedde exempelvis mot bakgrund av en oroväckande utveckling på området för civila skjutvapen. Särskilt beaktades bland annat att användningen av skjutvapen vid våldsbrott hade ökat och den särskilda risk som ligger i att extremistiska grupper beväpnar sig med en stor mängd farliga vapen. Vidare torde ha vägts in att dom- stolarna inte alltid ansågs se tillräckligt allvarligt på brott mot vapenlagstiftningen. Vid utvärderingen av straffskärpningen som gjordes av 1995 års vapenutredning kunde också konstateras att 
 262 
 SOU 2005:9 Straffskalan 
 skärpningen hade haft en stark effekt på domstolarnas syn på straffvärdet (se SOU 1998:44 s. 246 f.). 
 Ett problem för utredningen i detta avseende är det faktum att de straffrättsliga bestämmelserna i lagen om krigsmateriel har tillämpats mycket sällan av domstol. Den praxis som finns är i det närmaste obefintlig. Något behov av att skärpa straffmaximum i syfte att skärpa domstolarnas syn på brott mot lagen har således inte kunnat konstateras. För övrigt bör man kunna anta att dom- stolarna vid bedömningen av i vart fall vissa överträdelser av lagen om krigsmateriel skulle låta sig påverkas av den praxis som finns vad gäller brott mot vapenlagen. Och på det området har man, som framgått ovan, kunnat konstatera att domstolarna i dag generellt sett ser allvarligt på sådan brottslighet. 
 Vad gäller situationen på andra närliggande områden kan kon- stateras att straffskalorna i till exempel vapenlagen och lagen om brandfarliga och explosiva varor ligger i stort sett på samma nivå som straffskalorna i lagen om krigsmateriel. Av intresse att notera i sammanhanget är att regeringen har initierat en översyn av straff- skalorna i lagen om brandfarliga och explosiva varor och att Riks- polisstyrelsen nyligen hemställt att straffskalan för grovt brott mot vapenlagen skall övervägas. Vad detta kommer att resultera i är emellertid inte möjligt att sia om. 
 Vad sedan gäller lagstiftningen i andra länder kan först konstate- ras att de nordiska länderna ligger relativt lika, dock med vissa skillnader. Sverige ligger generellt inte lägre än de övriga. Om man blickar ut över Europa blir däremot bilden en annan. Här föreligger avsevärda skillnader i förhållande till Sverige och de övriga nordiska länderna med några undantag. Detta är emellertid inte något ovanligt utan är fallet på många områden och bör enligt utred- ningen inte i sig läggas till grund för en straffhöjning. Det är naturligtvis viktigt att inte riskera att få en utveckling som innebär att ett visst land till följd av låga straffskalor lockar till sig viss typ av brottslighet och blir en safe haven. På området för krigs- materiel finns det dock inte några konkreta tecken på att Sverige skulle riskera detta, i vart fall inte inom en rimlig framtid. 
 De nu redovisade omständigheterna kan enligt utredningens be- dömning inte läggas till grund för en höjning av straffskalorna utan talar delvis snarare mot en skärpning. 
 Som framgått av redogörelsen för straffskalorna för brott mot krigsmateriellagstiftningen respektive smugglingslagen är straff- skalan för grovt brott mot exempelvis bestämmelserna om till- 
 263 
  
 Straffskalan 
  
 SOU 2005:9 
  
 ståndsplikt för tillverkning och tillhandahållande av krigsmateriel max fyra år medan maxstraffet för otillåten utförsel av sådan mate- riel är sex år. Lagstiftaren synes således se mindre allvarligt på illegal tillverkning av krigsmateriel än på illegal utförsel av krigs- materiel. 
 Enligt utredningen finns det inte anledning att göra denna åt- skillnad. Enligt utredningens bedömning torde tvärtom olovlig till- verkning av krigsmateriel vara minst lika straffvärd som olovlig utförsel av krigsmateriel. 
 Slutsatsen blir då att straffskalorna för grovt brott enligt lagen om krigsmateriel och för grov smuggling bör korrespondera och att straffskalorna för de grova brotten mot lagen om krigsmateriel därför bör höjas till fängelse i lägst sex månader och högst sex år. 
 Utredningen finner inte anledning att föreslå några andra justeringar av straffskalorna i lagen om krigsmateriel. Med anled- ning av att utredningens förslag att lämnande av tekniskt bistånd i utlandet skall bli tillståndspliktigt förs emellertid in en 24 a §. För- klaringen är att smugglingslagen tillämpas på varor och inte tjänster. 
 264 
 11 Tillhandahållande med mera 
  
 11.1 
  
 Undantag från kravet på tillhandahållandetillstånd 
  
 Utredningen föreslår att endast vissa svenska statliga myndig- heter – och inte som i dag alla – bör undantas från huvudregeln om tillståndskrav för tillhandahållande. Framgent bör det inte vara möjligt för handlare i handeldvapen att få tillstånd enligt krigsmateriellagen. 
 Tillhandahållande definieras i lag som försäljning, upplåtelse, ut- bjudande mot vederlag, lån, gåva eller förmedling. Utredningen har i uppdrag att se över lagens bestämmelser i fråga om tillhanda- hållande av krigsmateriel. I direktiven uppmärksammas särskilt att reglerna skiljer sig åt mellan krigsmateriel som befinner sig i Sverige och som skall säljas inom landet och sådan materiel som befinner sig i utlandet och skall säljas vidare till någon i utlandet (dir. 2003:80, s. 18). Nedan behandlas undantagen från huvud- reglerna om tillhandahållande. 
 Det enskilda fallet 
 Undantaget som nämns i direktiven rör en diskrepans mellan huvudreglerna i 4 § respektive 5 § krigsmateriellagen. I 4 § före- skrivs tillstånd för verksamhet, såväl inom landet som utom landet, som avser tillhandahållande av krigsmateriel som finns i landet. I lagens 5 § föreskrivs tillstånd för tillhandahållande i enskilda fall där både materiel och tilltänkt köpare befinner sig i utlandet. Följ- aktligen krävs inte tillstånd för tillhandahållande i enskilda fall inom Sverige. För utförsel av krigsmateriel till utlandet krävs ett tillstånd enligt 6 § i varje enskilt fall. 
 265 
  
 Tillhandahållande med mera 
  
 SOU 2005:9 
  
 Utredningen har övervägt frågan att införa tillståndskrav i det enskilda fallet när det gäller tillhandahållande av krigsmateriel, även när materielen finns i Sverige. För materiel som finns i utlandet finns en sådan reglering. Bakgrunden till den regleringen var att det ansågs krävas ytterligare kontrollmöjligheter för handel som sker i utlandet, eftersom sådana transaktioner inte kräver utförsel- tillstånd. Samma behov ansågs däremot inte föreligga vad avsåg transaktioner inom landet med hänsyn till att såväl tillverkning som verksamheten tillhandahållande är tillståndspliktigt. 
 Enligt utredningens bedömning har det inte framkommit om- ständigheter som skulle motivera att nu införa tillståndskrav i det enskilda fallet för tillhandahållande av krigsmateriel som finns inom landet. En ytterligare aspekt som talar för detta ställnings- tagande är att utredningen föreslår en införselreglering, vilket inne- bär en utökad kontroll av innehav och tillhandahållande inom landet. 
 Tillståndsbefrielse för statliga myndigheter 
 Ett annat undantag finns i det tredje stycket i 4 §. Genom detta stycke undantas svenska statliga myndigheter som inte är affärs- verk från huvudregeln om verksamhetstillstånd. Detta innebär att alla sådana myndigheter, oavsett arbetsfält, fritt kan sälja materiel som befinner sig i Sverige till någon här i landet. 
 Utredningen anser att omfattningen av detta undantag kan ifrågasättas. Antalet myndigheter som använder krigsmateriel i sin verksamhet och följaktligen av olika skäl skulle vilja sälja materiel vidare är litet. Utredningen förordar att undantaget begränsas till sådana myndigheter för vilka det verkligen kan anses vara motiverat och att regeringen ges ett bemyndigande att i förordningen närmare ange dessa. Myndigheter som enligt utredningens bedöm- ning bör kunna komma i fråga är Försvarsmakten, Försvarets materielverk, Statens räddningsverk, Totalförsvarets forsknings- institut, Rikspolisstyrelsen, Kustbevakningen och Tullverket. 
 266 
 SOU 2005:9 Tillhandahållande med mera 
 Tillhandahållande till statliga myndigheter och företag med tillverkningstillstånd 
 Ett tredje undantag finns i den första meningen i det fjärde stycket i 4 §. Där anges att tillstånd inte behövs för verksamhet som avser tillhandahållande av krigsmateriel till svenska statliga myndigheter eller sådana tillverkare som har tillstånd att tillverka krigsmateriel av det slag som tillhandahållandet gäller. 
 Företag med tillverkningstillstånd 
 Ett ytterligare undantag finns i den andra meningen i fjärde stycket 4 §. Där medges undantag för innehavare av tillverkningstillstånd att tillhandahålla krigsmateriel till svenska statliga myndigheter och andra tillverkare med tillstånd för den materiel som tillhanda- hållandet gäller. Utredningen finner detta undantag befogat, efter- som dessa företags lämplighet att befatta sig med krigsmateriel redan prövats i och med prövningen av ansökan till tillverknings- tillstånd. 
 Materiel som regleras enligt andra lagar 
 Enligt 4 § sista stycket får regeringen meddela föreskrifter om undantag från tillståndskravet i fråga om sådan handel med skjut- vapen som regleras genom föreskrifterna i vapenlagen eller sådan hantering av ammunition eller annan explosiv vara som regleras genom föreskrifter i lagen om brandfarliga och explosiva varor. Möjligheten utnyttjas i krigsmaterielförordningen: 
 4 § Tillstånd enligt 4 § lagen (1992:1300) om krigsmateriel behövs inte för handeldvapen eller delar därtill, om handeln regleras genom före- skrifter i vapenlagen (1996:67). 
 Bestämmelsen ovan, och då i synnerhet uttrycket behövs inte, innebär att krigsmateriel- och vapenlagstiftningarna överlappar var- andra. Om exempelvis en vapenhandlare får sitt tillstånd indraget av polismyndighet kan vederbörande fortsätta med sin handel i oinskränkt utsträckning om han innehar ett tillhandahållande- tillstånd från ISP. Såväl Rikspolisstyrelsen som ISP är väl medvetna om problemet och söker minimera det genom samarbete. 
 267 
  
 Tillhandahållande med mera 
  
 SOU 2005:9 
  
 Justitiedepartementets interna utredning av vapenlagen (Ju 2003:U), som letts av Austin, har kommit fram till slut- satsen att tillstånd till tillhandahållande av handeldvapen och delar därtill framgent endast bör ges i enlighet med en lag och att denna lag bör vara vapenlagen. Utredningen delar denna slutsats. 
  
 11.2 
  
 Vapenförmedling 
  
 Utredningen bedömer att den svenska krigsmateriellagstift- ningen svarar mot de åtaganden angående vapenförmedling som Sverige gjort inom EU. Genom en reglering av införsel för- väntas utrymmet minska för illegal förmedling av materiel som finns i Sverige. 
 Vapenförmedling, eller brokering, har nationellt och internationellt uppmärksammats som en utmaning för en effektiv exportkontroll. Inom EU har medlemsstaterna antagit en gemensam ståndpunkt beträffande vapenförmedling (2003/468/CSSP) som ett led i att försöka förhindra att internationella vapenembargon kringgås och underkasta även vapenförmedlares transaktioner i utlandet pröv- ning enligt uppförandekodens kriterier. 
 EU:s gemensamma ståndspunkt från 2003 definierar förmed- lingsverksamhet som förhandling och organisering av transaktioner av tillståndspliktiga produkter från tredje land till ett annat tredje land, köp, försäljning och organisering av transaktioner av pro- dukter som är i förmedlarens ägo från tredje land till ett annat tredje land. 
 I ståndpunkten åtar sig medlemsstaterna att vidta nödvändiga åt- gärder för att kontrollera förmedling som sker på deras territorier samt att överväga att kontrollera förmedling som deras respektive medborgare företar i utlandet. Medlemmarna bör också tillse att de har tydliga nationella regler för laglig förmedlingsverksamhet. I fråga om tillståndplikt åtar sig medlemsstaterna sammanfattnings- vis: 
  
 att tillståndsbelägga förmedling i det enskilda fallet och pröva den tilltänkta transaktionen mot kriterierna i EU:s uppförande- kod samt föra register över alla som beviljats tillstånd; 
  
 268 
  
 SOU 2005:9 
  
 Tillhandahållande med mera 
  
 att överväga att tillståndsbelägga förmedlingsverksamhet i all- mänhet och pröva den tilltänkta personens lämplighet samt föra register med vapenförmedlare. 
  
 Vapenförmedling omfattas i den svenska definitionen av tillhanda- hållande och är följaktligen tillståndspliktigt enligt andra stycket i 4 § och 5 § krigsmateriellagen. Enligt 4 § måste svenska myndig- heter, svenska företag samt den som är bosatt eller stadigvarande vistas i Sverige ha verksamhetstillstånd för tillhandahållande. Enligt 5 § krävs dessutom tillstånd i det enskilda fallet att tillhandahålla krigsmateriel som finns i utlandet till någon i utlandet. 
  
 11.3 
  
 Utförsel av handeldvapen 
  
 Utredningen föreslår att polismyndighets befogenhet att pröva ärenden om utförsel av handeldvapen med tillhandahållande- avsikt utökas från  
 OECD-området 
  till hela världen. Skulle en ansökan avse ett land utanför EU eller överstiga 30 hand- eldvapen skall dock polisen inhämta ett yttrande från ISP. Möjligheten för polisen att vid behov kontakta ISP existerar generellt. 
 I 11 § i förordningen om krigsmateriel föreskrivs att polismyndig- het prövar ärenden om utförsel av handeldvapen, bland annat jakt- och sportskyttevapen, och delar till dem som utgör övrig krigs- materiel och i förekommande fall tillhörande ammunition, om den ansökande personen är berättigad att inneha vapnet enligt vapen- lagen. Denna bestämmelse infördes i förordningen 1999. 
 När det gäller utförsel av handeldvapen med tillhandahållandeav- sikt finns en begränsning av polisens prövningsrätt. Enligt punkt 3 i 11 § prövar polismyndighet endast ärenden när någon i Sverige vill överföra ett vapen till en enskild person eller vapenhandlare i ett land som är medlem i OECD. Den sökande måste kunna visa att mottagaren i utlandet är berättigad att inneha vapnet i det land dit utförseln skall ske. Ärenden om utförsel av handeldvapen till länder som inte är medlemmar av OECD prövas av ISP. 
 Utredningen har inhämtat att erfarenheterna är goda avseende polisens prövning av ärenden om bland annat jakt- och sport- skyttevapen. De lokala polismyndigheterna har generellt bättre 
 269 
  
 Tillhandahållande med mera 
  
 SOU 2005:9 
  
 förutsättningar än ISP att bedöma uppriktigheten hos personer eller företag utan verksamhetstillstånd för tillhandahållande, vilka står för de flesta ärenden om utförsel av handeldvapen med till- handahållandeavsikt. 
  
 11.4 
  
 Tillverkning av ammunition för jakt- och målskytte 
  
 Utredningen föreslår att undantaget för tillstånd för tillverkning av ammunition utvidgas till fall av tillverkning åt annan enskild eller åt sammanslutning för jakt eller målskytte. En sådan ut- vidgning innebär att den typen av tillverkning skulle komma att regleras endast av lagen om brandfarliga och explosiva varor och till denna hörande föreskrifter. 
 Bestämmelser om tillståndskrav för tillverkning av ammunition finns i både lagen (1992:1300) om krigsmateriel och lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. 
 Enligt 11 § första stycket lagen om brandfarliga och explosiva varor skall den som hanterar, i vilket innefattas att tillverka, explo- siva varor ha tillstånd för det. Enligt 3 § första stycket lagen om krigsmateriel krävs tillstånd för tillverkning av krigsmateriel, i vilket innefattas ammunition. Enligt paragrafens andra stycke får emellertid regeringen meddela föreskrifter om undantag från till- ståndskravet för bland annat tillverkning av ammunition för tillverkarens eget bruk. I 3 § 2 förordningen (1992:1303) om krigs- materiel har regeringen använt sig av detta bemyndigande och före- skrivit att tillstånd inte behövs för tillverkning av laddning av ammunition för eget bruk för den som enligt vapenlagen (1996:67) är berättigad att inneha jakt- eller sportskyttevapen. 
 Detta innebär att den typen av ammunitionstillverkning regleras endast genom lagen om brandfarliga och explosiva varor. Statens räddningsverk, som är tillståndsmyndighet, har emellertid i sina föreskrifter helt undantagit sådan ammunitionstillverkning från kravet på tillstånd med stöd av ett bemyndigande i förordningen (1988:1145) om brandfarliga och explosiva varor. 
 Enligt utredningen finns det skäl att ytterligare utvidga undan- taget för tillstånd för tillverkning av ammunition enligt lagen om krigsmateriel. De fall som utredningen i första hand har i åtanke är tillverkning av ammunition åt annan enskild eller åt samman- 
 270 
  
 SOU 2005:9 
  
 Tillhandahållande med mera 
  
 slutning för jakt eller målskytte. En sådan utvidgning innebär att den typen av tillverkning skulle komma att regleras endast av lagen om brandfarliga och explosiva varor och den därtill hörande för- ordningen samt Statens räddningsverks föreskrifter. Utredningen föreslår därför en sådan utvidgning av lagen. Vidare anser inte ut- redningen att det finns skäl att i förordningen ha kvar kravet på att den som tillverkar skall vara berättigad att inneha jakt- eller sport- skyttevapen enligt vapenlagen (1996:67). Det är tillräckligt att Statens räddningsverk har föreskriftsrätt på området och där- igenom har möjlighet att bestämma de närmare förutsättningarna. 
 I klargörande syfte föreslår utredningen slutligen att det görs ett tillägg i 3 § förordningen om krigsmateriel, vari det uttryckligen framgår att bestämmelser om tillstånd för tillverkning av ammuni- tion också finns i lagen om brandfarliga och explosiva varor. 
 271 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Översyn av krigsmateriellagstiftningen 
  
 Dir. 
  
 2003: 80 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 10 juli 2003. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall tillkallas för att utreda förutsättningarna för den framtida svenska exportkontrollen och ramarna kring den. Utredaren skall ha sin utgångspunkt i de förutsättningar som gäller för  
 utrikes-, 
  försvars- och säkerhetspolitiken samt Sveriges inter- nationella åtaganden på exportkontrollområdet. 
 Utredaren skall kartlägga förändringarna som skett i det inter- nationella samarbetet och utvecklingen inom vapen- och krigs- materielindustrin. Utifrån kartläggningen skall utredaren granska de medel som idag tjänar svensk exportkontroll. I den mån gransk- ningen resulterar i förslag skall förslagen följa de svenska målsätt- ningarna för svensk exportkontroll. 
 Utredaren skall se över gällande författningar och riktlinjer samt lämna förslag på de ändringar som behövs. Utredaren skall särskilt överväga och redovisa bl.a. behovet av att 
 ytterligare reglera olika former för tillhandahållande av krigs- materiel, 
 reglera import av krigsmateriel, 
 reglera aktiviteter under begreppen tjänster, tekniskt bistånd och service på krigsmaterielområdet, samt 
 förändra de straffrättsliga bestämmelserna i krigsmateriel- lagstiftningen. 
 Utredaren skall vidare utvärdera hur delegationen av besluten till Inspektionen för strategiska produkter fungerat och hur samrådet med inspektionens exportkontrollråd utvecklat sig samt lämna för- slag till hur det framtida systemet för exportkontroll bör utformas och hur organisationen bör se ut. 
 273 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bakgrund 
 Inledning 
 Den nu gällande lagen om krigsmateriel trädde i kraft den 1 januari 1993. Förarbetena till lagen skrevs för mer än tio år sedan (prop.1991/92:174) och grundades i väsentliga delar på utredningar som genomförts under andra hälften av  
 1980-talet. 
  Sedan dess har utvecklingen av den svenska  
 utrikes-, 
  försvars- och säkerhets- politiken beskrivits i ett antal propositioner som förelagts riks- dagen. 
 De säkerhetspolitiska förutsättningarna för den svenska för- svarsindustrin har förändrats på ett grundläggande sätt genom de politiska förändringarna i Europa, det svenska medlemskapet i Europeiska unionen (EU) och utvecklandet av en gemensam europeisk utrikes- och säkerhetspolitik med en gemensam civil och militär krishanteringsförmåga och ett gryende europeiskt för- svarsmaterielsamarbete. 
 Det förändrade säkerhetspolitiska läget resulterade generellt i en betydande sänkning av försvarsutgifterna i Europa. Rustnings- nivåerna sjönk och den nationella försvarsindustrin reducerades. 
 På materielförsörjningsområdet har Sverige inlett ett omfattande samarbete med flera krigsmaterielproducerande länder i Europa. I sammanhanget kan nämnas det s.k. sexnationerssamarbetet, där bl.a. frågor om leveranssäkerhet och exportprocedurer behandlas. Vidare kan nämnas den med Amerikas förenta stater underteck- nade principdeklarationen om samarbete rörande försvarsmateriel och försvarsindustri. Den tidigare doktrinen om en relativt stor och mångsidig inhemsk och internationellt oberoende svensk för- svarsindustri, som utvecklar och tillverkar nationella produkter sär- skilt för bruk under svenska förhållanden, gäller inte längre. Den svenska krigsmaterielexportpolitiken skall ses i ljuset av de  
 utrikes-, 
  försvars- och säkerhetspolitiska grundförutsättningarna för en svensk politik på området. När dessa förutsättningar ändras, på- verkas även den svenska exportpolitiken. Även om beslutsformerna skiljer sig åt, har den senaste tidens utveckling tydliggjort behovet av internationellt samarbete inte bara vad gäller krigsmateriel, utan även produkter som kan användas för att tillverka massförstörelse- vapen. Exportkontrollen utgör ett och samma verktyg i ansträng- ningarna att förhindra en okontrollerad spridning av vapen och strategiskt känslig teknologi. Inte minst mot den bakgrunden skall 
 274 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 Sverige även fortsättningsvis aktivt verka för en effektiv och verk- ningsfull exportkontroll. 
 Det är därför på sin plats att även den svenska krigsmateriellagen ses över i ljuset av dessa förändrade förutsättningar. En utgångs- punkt för utredningsarbetet är att exportkontrollen också fortsätt- ningsvis skall ske efter nationella överväganden genom nationella beslut, men där det även skall finnas plats för ett hänsynstagande till det tilltagande samarbetet över gränserna i Europa. En annan utgångspunkt är att den svenska traditionellt restriktiva synen på export av krigsmateriel skall upprätthållas. 
 Den svenska regleringen om export av vapen och annat krigsmateriel 
 Tillverkning och utförsel av krigsmateriel regleras genom lagen (1992:1300) om krigsmateriel, nedan krigsmateriellagen, och för- ordningen (1992:1303) om krigsmateriel, nedan krigsmateriel- förordningen. Båda författningarna trädde i kraft den 1 januari 1993 och ersatte lagen (1983:1034) om kontroll av tillverkningen av krigsmateriel m.m. och lagen (1988:558) om förbud mot utförsel av krigsmateriel m.m., med tillhörande förordningar. 
 Krigsmateriellagen föreskriver att krigsmateriel inte får tillverkas utan tillstånd. Även försvarsindustriell utlandssamverkan förut- sätter tillstånd. Med utlandssamverkan förstås export, upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrättigheter, liksom samarbete med utländsk part avseende gemensam utveckling och produktion av materiel, eller att för utländsk räkning utveckla krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel. 
 Tillståndsplikten omfattar även tillhandahållandefrågor och för- medling av materiel, liksom även vissa former av militärt inriktad utbildning. 
 Beslut på exportkontrollområdet fattades t.o.m. den 31 januari 1996 enbart av regeringen. Genom ändringar i aktuella författ- ningar, vilka trädde i kraft den 1 februari 1996, inrättades en ny myndighet, Inspektionen för strategiska produkter, för prövning av ärenden om kontroll över krigsmateriel och strategiska produkter. Sedan dess fattas besluten i första hand av inspektionen, utom i det fall där ett ärende bedöms vara av principiell betydelse eller annars av särskild vikt. Ärendet skall i sådant fall överlämnas till reger- ingen för avgörande. Samråd skall ske med exportkontrollrådet innan beslut fattas i viktigare ärenden. 
 275 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 I vissa fall prövar polismyndigheterna, enligt  
 11–13 
  §§ förord- ningen (1992:1303) om krigsmateriel, frågor om tillstånd för export av vapen som utgör krigsmateriel. 
 Den verksamhet som Inspektionen för strategiska produkter be- driver finansieras genom avgifter som tas ut av de tillverkande företagen. 
 Enligt 1 § andra stycket krigsmateriellagen får tillstånd till export lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. De närmare principerna för prövningen har lagts fast i regeringens praxis och kommit till uttryck i regeringens riktlinjer för krigsmaterielexport och annan utlandssamverkan (jfr. prop.1991/92:174 s. 41 f., prop.1995/96:31 s. 23 f. och bet. 1992/93:Uu1). 
 Den internationella säkerhetspolitiska utvecklingen i Europa sedan 1990 ur svenskt perspektiv – en sammanfattning 
 De säkerhetspolitiska förutsättningarna för försvarsindustrin har förändrats i grunden under det senaste decenniet, med resultatet att industrin kraftigt reducerats och samtidigt effektiviserats. En ny säkerhetspolitisk karta har ritats i Europa och i vårt närområde. Det föreligger inte längre något hot om en  
 väst-östlig 
  konfronta- tion. Länderna i Central- och Östeuropa integreras i EU och NATO. Ryssland har utvecklat goda relationer med båda dessa organisationer. 
 I takt med den säkerhetspolitiska utvecklingen har tyngdpunk- ten för de europeiska försvarsmakterna, inklusive den svenska, alltmer förskjutits från ett försvar av det egna territoriet i riktning mot internationell samverkan och krishantering. Sverige har sedan 1994 utvecklat en öppen samverkan med såväl NATO som andra militärt alliansfria stater. 
 Genom medlemskapet 1995 i EU deltar Sverige i en solidarisk gemenskap vars yttersta syfte är att förhindra krig på den europeiska kontinenten. Tillsammans med övriga medlemsstater i EU utvecklar Sverige en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, och som en del av denna sedan år 2000 även en civil och militär krishanteringsförmåga. Till stöd för denna förmåga pågår sedan våren 2002 ett försvarsmaterielsamarbete inom ramen för ECAP – European Capabilities Action Plan. I juni 2003 beslutade det Europeiska Rådet att man under år 2004 skall upprätta en mellan- 
 276 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 statlig materielbyrå med uppgift att stärka kapaciteten på kris- hanteringsområdet, underlätta materielsamarbetet, skapa en kon- kurrenskraftig marknad beträffande försvarsmateriel och främja forskning och utveckling. 
 Internationellt materielsamarbete – industrins internationalisering 
 Det internationella materielsamarbetet och industrins internatio- nalisering har påverkats även av andra faktorer än de säkerhets- och utrikespolitiska förändringar som kortfattat redovisats ovan. 
 Den successiva förvandlingen av försvarsindustrin i Västeuropa har lett till att denna utvecklats till att bli en högteknologisk sektor med, för svenskt vidkommande, prioritering av vissa teknik- områden, s.k. strategiska kompetenser. De tidigare rätt klara gräns- dragningarna mellan civil och militär industri suddas successivt ut. 
 Utvecklingen har gått i riktning mot ett allt större samspel mellan de civila och militära industrisektorerna på det högteknolo- giska området. Den allt högre graden av högteknologiskt utnytt- jande har lett till att utvecklingskostnaderna skjutit i höjden. Detta har skett samtidigt som de europeiska staterna under  
 1990-talet 
  gradvis skurit ned sina försvarsutgifter, med åtföljande anslags- minskningar för materielanskaffning, forskning och utveckling. 
 De avsevärda reduceringarna av försvarsutgifterna, med lägre rustningsnivåer som en direkt följd, resulterade också i över- kapacitet, kraftigt minskad investeringsvilja, friställningar av arbetskraft och genomgående mycket stora rationaliseringar i den västeuropeiska försvarsindustrin. De västeuropeiska industriföre- tagen utsattes också under  
 1990-talet 
  för ett kraftigt tryck från statsmakterna att i ökad omfattning fortsätta omstrukturerings- och rationaliseringsansträngningarna, med ökad internationell sam- verkan som följd, för att åstadkomma en mer rationell, kostnads- besparande och effektiv materielförsörjning. 
 Det förändrade säkerhetspolitiska läget och det inledda säker- hetssamarbetet inom EU och med NATO ledde till att regeringen i ett antal propositioner till riksdagen, under senare delen av 1990- talet och framåt, redovisade en förändring i den tidigare svenska doktrinen om en inhemsk och oberoende försvarsindustri som utvecklar och tillverkar utpräglat svenska lösningar. Detta kom alltmer att anses som varken möjligt eller önskvärt att uppnå, givet 
 277 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sveriges intressen och det svenska försvarets behov i det nya säker- hetspolitiska läget. 
 Det ansågs vidare som naturligt att samverka på materielförsörj- ningsområdet med de länder med vilka vi i övrigt utvecklade ett nära säkerhetssamarbete. Koncentrationen inriktades på områden där Sverige kunde delta i materielförsörjningens olika faser, från forskning, tidiga studier och värdering till anskaffning och drift, med ett internationellt samarbete både mellan företag och mellan myndigheter. Detta bedömdes öka möjligheterna för Sverige att påverka de internationella materielprojekten och bidra till att till- godose svenska militära operativa och taktiska krav. Samtidigt till- godosågs den försvarspolitiska målsättningen om tillgång till hög- teknologisk kompetens. Utvecklingsprojekt och gemensam an- skaffning av materiel i samverkan med andra länder, bedömdes komma att få en ökad betydelse för att Sverige också fortsättnings- vis skall kunna anskaffa avancerad materiel till rimliga kostnader. 
 Enligt den nya doktrinen förutsatte en tryggad materielförsörj- ning stor flexibilitet för att kunna utgöra en integrerad del i den svenska försvarsmaktens anpassningsförmåga inför förändrade hot och risker. En internationell tilltro till den svenska anpassnings- förmågan, vilket förutsatte en hög leveranssäkerhet, var av vitalt säkerhets- och försvarspolitiskt intresse för Sverige som militärt alliansfri stat. 
 För att kunna etablera ömsesidiga beroenden på materielförsörj- ningsområdet förutsattes att Sverige har något att bidra med. Man måste alltså se till att bevara inhemska strategiska kompetenser och en viss försvarsindustriell kapacitet. I ett flertal propositioner under senare delen av  
 1990-talet 
  konstaterade regeringen att mål- sättningen måste vara att Sverige även fortsättningsvis skall vara en kompetent och attraktiv partner i internationella materielprojekt på hög teknisk nivå. Ett sätt att bevara och utveckla den nationella högteknologiska kompetensen var att på ett aktivt och strukturerat sätt stödja försvarsindustrins exportansträngningar, förutsatt att dessa stod i överensstämmelse med riktlinjerna för svensk krigs- materielexport. 
 278 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 Närmare om exportkontroll på det internationella planet 
 På exportkontrollområdet har det internationella samarbetet successivt ökat i omfattning. Det är i dag ett erkänt faktum att den nationella kontrollen vinner i effektivitet och styrka genom inter- nationellt samarbete och kontroll. Här kan erinras om de interna- tionella nedrustnings- och  
 icke-spridningsregimerna 
  för kärnvapen och biologiska och kemiska stridsmedel och likaså konventionen om förbud mot antipersonella landminor. Inom FN:s ram har vidare under de senaste åren ansträngningarna intensifierats att förebygga och bekämpa destabiliserande ansamlingar och okontrollerad spridning av lätta vapen. 
 Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhets- politiken inom EU har man bl.a. enats om en gemensam upp- förandekod för vapenexport som antogs år 1998 och som nu successivt vidareutvecklas. Till uppförandekoden finns också knutet en år 2000 gemensamt överenskommen krigsmateriellista. Samtidigt pågår i Europa sedan flera år, såväl inom ramen för EU som utanför, studier inom områdena  
 industri-, 
  export- och upp- handlingspolitik, allt i syfte att underlätta omstruktureringen av den europeiska försvarsindustrin och skapa förutsättningar för att på sikt åstadkomma en gemensam europeisk försvars- materielpolitik. 
 Under våren 2001 godkände riksdagen ett ramavtal mellan de sex ledande försvarsmaterielindustristaterna i Västeuropa: Frankrike, Italien, Spanien, Storbritannien, Sverige och Tyskland (prop. 2000/01:49, bet. 2000/01:UU08, rskr. 2000/01:171). Ramavtalet, som innebär en överenskommelse om åtgärder för att underlätta omstruktureringen och driften av den europeiska försvarsindustrin (det s.k. sexnationssamarbetet), behandlar sakområdena leverans- säkerhet, förfaranden vid överföring och export, säkerhetsskydd för sekretessbelagd information, försvarsrelaterad forskning och teknologi, behandling av teknisk information, harmonisering av militära krav samt skydd av kommersiellt känslig information. 
 Genomförandebestämmelser i form av underavtal till ramavtalet har successivt arbetats fram för undertecknande under 2003. 
 På sikt är det troligt att ramavtalet kommer att omfatta ytterli- gare europeiska stater. Ett alternativ till detta är att arbetet inom sexstatsgruppen helt eller delvis integreras i arbetet inom EU. 
 En nordisk tillämpning av sexnationssamarbetet återfinns i ram- avtalet mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige om stöd för 
 279 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 industrisamarbete inom försvarsmaterielområdet godkändes av riksdagen i december 2001 (prop. 2001/02:10, bet. 2001/02 UFöU01, rskr. 2001/02:104). 
 Även i andra internationella fora pågår arbete där den svenska regeringen aktivt arbetar för att åstadkomma en gemensam syn rörande restriktivitet och kontroll på exportkontrollområdet. 
 Den svenska  
 utrikes-, 
  försvars- och säkerhetspolitiken av i dag innebär större möjligheter att påverka förhållanden i vår omvärld. Vi deltar således i ett brett internationellt säkerhetssamarbete som omfattar samarbete i EU och Förenta nationerna (FN), NATO (partnerskapsarbetet) och Organisationen för Säkerhet och Sam- arbete i Europa (OSSE). 
 Det flexibla och rörliga insatsförsvar som växer fram i Sverige som ett resultat av ett mångårigt reformarbete, med en beredskap för aktioner såväl inom som utom landets gränser, påverkar in- direkt även den svenska exportkontrollen och licensgivningen. Så sker bl.a. genom utfärdandet av en ny typ av breda licenser som skall motsvara de internationella åtaganden Sverige iklätt sig be- träffande svensk beväpnad trupp i tjänst utanför Sverige. 
 Slutligen är det ett välbekant faktum att den internationella terrorismen, med en typ av asymmetrisk krigföring, utgör en ny typ av hot mot alla etablerade samhällsstrukturer. Denna terrorism har förstärkt den svenska regeringens beredvillighet att delta i det gemensamma internationella arbetet, till skydd och värn för våra demokratiska och öppna samhällen. En utökad och intensifierad exportkontroll har en given plats i de internationella ansträngning- arna att komma till rätta med detta gissel, liksom med det hot som den internationella organiserade brottsligheten utgör. 
 Behovet av en översyn 
 Inledning 
 Beskrivningen ovan ger en sammansatt bild, med fortsatt nationell exportkontroll, av en förändrad och internationaliserad försvars- industristruktur och en allt starkare internationell opinion till för- del för samarbete, såväl inom som utom EU:s ramar. 
 Det är motiverat att genom en samlad översyn få en klar bild av de förändringar som har skett och sker för att, med bibehållande av svenska  
 utrikes-, 
  försvars- och säkerhetspolitiska målsättningar, se 
 280 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 över de medel vi förfogar över enligt gällande exportkontrollag- stiftning. Vilka instrument är i dag föråldrade eller har tjänat ut sin roll, vilka har tillkommit, eller behöver närmare utvecklas? Syftet är att definiera hur verktygen skall utformas för att svara mot den verklighet som exportkontrollen har att verka i, såväl på ett natio- nellt som internationellt plan. 
 Allmän inriktning av översynen 
 Det nuvarande regelverket för krigsmaterielexport har i allt väsent- ligt varit oförändrat sedan den 1 januari 1993. Sedan tillkomsten har gjorda ändringar huvudsakligen bestått av de justeringar som föranleddes av tillskapandet av en självständig myndighet på om- rådet, Inspektionen för strategiska produkter, vilket innebar dele- gering av beslutanderätten i ärenden som tidigare avgjordes av regeringen. 
 Den förändrade svenska försvars- och säkerhetspolitiken, den framväxande gemensamma europeiska försvarsmaterielpolitiken samt den tilltagande internationaliseringen och omstruktureringen av försvarsindustrin, motiverar en samlad översyn av förutsättning- arna, formerna samt organisationen för exportkontroll och därmed sammanhängande frågor. 
 Nedan redovisas ett antal frågeställningar kring statens intresse att också framöver, i moderna former, kunna kontrollera industrins och övriga aktörers verksamhet på området. Frågeställningarna skall ses mot bakgrund av prioriteringarna att bevara och utveckla viss utvecklings- och produktionsförmåga, inklusive vissa nyckel- kompetenser, främja svensk högteknologi på området och verka för en fortsatt ansvarsfull, öppen och restriktiv krigsmateriel- exportpolitik, såväl i Sverige som internationellt. 
 Ytterligare om internationaliseringen på försvarsindustriområdet 
 Som ovan redovisats, har det senaste decenniets säkerhetspolitiska utveckling inneburit kraftigt förändrade förutsättningar för såväl Sveriges som andra länders försvarsindustrier. 
 Skeendet präglas av en förändrad syn på de nationella försvarens roll, funktion och sammansättning. Dessa förhållanden påverkas i sin tur av krympande försvarsbudgetar, stigande utvecklingskost- 
 281 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 nader, överkapacitet och en därmed sammanhängande ökad fokus- ering på export. Mot den bakgrunden har en ökad insikt vuxit fram om nödvändigheten av ett gränsöverskridande samarbete vad avser materielförsörjning och harmoniserade krav på militär upphandling och utrustning, för att bl.a. åstadkomma en ökad interoperabilitet. 
 Terroristattackerna i USA den 11 september 2001 har ytterligare förstärkt den internationella gemensamma insikten om nödvändig- heten att samarbeta över nationsgränserna. Detta gäller i lika hög grad kontrollen av exporten av krigsmateriel som för exporten av produkter med dubbla användningsområden. 
 Riksdagen fastslog i 1996 års försvarsbeslut vikten av ökat inter- nationellt samarbete på försvarsmaterielområdet och framväxten av ömsesidiga industriella beroenden som ett sätt att säkra den svenska försvarsmaktens tillgång till nödvändig materiel (prop. 1995/96:12, bet. 1995/96:FöU01, rskr. 1995/96:45 och 46 samt prop. 1996/97:4, bet. 1996/97:UFöU01, rskr. 1996/97:36). 
 I proposition 2001/2002:10, Fortsatt förnyelse i totalförsvaret, redovisade regeringen ett antal faktorer som skäl för statsmakter- nas fortsatta exportstödjande verksamhet, liksom för det allt till- tagande internationella materielsamarbetet. En grundläggande ut- gångspunkt för statsmakternas syn har varit, och förblir, ett väl fungerande exportkontrollsystem 
 Regeringens syn på behovet av internationellt samarbete åter- finns även i de årliga redogörelserna för den svenska export- kontrollpolitiken till riksdagen, senast uttryckt i skrivelse 2002/03:114, som beskriver verksamheten för år 2002. 
 Det svenska krigsmaterielregelverket bygger i dag i allt väsentligt på synsättet att nationella försvarsindustrier utgör basen för pro- duktion av krigsmateriel. Denna utgångspunkt har i stigande takt visat sig föråldrad, låt vara att utvecklingen har kunnat kontrolleras inom ramen för det existerande regelverket. 
 Det är angeläget att särskilt undersöka om det nuvarande regel- verket är tillfyllest även på sikt för att möta den allt tilltagande internationaliseringen på försvarsindustriområdet. För det fall ett svenskt försvarsindustriföretag övergår i utländsk ägo, föreligger ofta ett behov att se över det svenska försvarets intressen. Dessa har under åren bl.a. tillgodosetts genom att särskilt utformade villkor har uppställts i tillverkningstillståndet för företaget. 
 Internationaliseringen har medfört ett nytänkande, där mellan staterna ingångna leveranssäkerhetsavtal helt eller delvis kan komma att ersätta, komplettera eller förändra resonemangen som 
 282 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 tidigare förts rörande behovet av och innehållet i av statsmakten uppställda villkor i samband med företagsöverlåtelser. 
 I det internationella perspektivet behöver ett antal frågor be- svaras, givet de övergripande  
 utrikes-, 
  försvars- och säkerhets- politiska målsättningarna och statens fortsatta intresse att utöva kontroll på området och kunna formulera en framåtblickande exportpolitik. 
 Är det nuvarande nationella regelverket tillfyllest och ger det tillräckligt stöd för den omstrukturering på försvarsindustri- sidan som bedöms fortsatt erforderlig, såväl på ett nationellt som internationellt plan? 
 Motsvarar gällande regelverk aktuella krav beträffande forsk- ning, utveckling och tillverkning på detta område i Sverige i förhållande till andra länder? 
 Vilka är konsekvenserna av pågående internationella och natio- nella industrikonsolideringar för bibehållandet av en svensk försvarsindustriell kompetens och hur påverkas den svenska exportkontrollen av skeendena? 
 Är det dags att ersätta den hittillsvarande exportpolitiken som ställer lika krav på alla mottagarländer, med en mer struktur- erad sådan som, utan att ge avkall på svensk, traditionell, restriktivitet, innebär en modernare beskrivning av Sveriges be- hov av ömsesidig samverkan? 
 Hur kan Sverige bäst verka, nationellt såväl som internationellt, för att förhindra och motverka att den legitima vapenhandeln förvandlas till ett instrument i händerna på den internationella terrorismen, alternativt gynnar profittänkande hos illegala aktörer eller ljusskygga regimer? 
 Hur skall de nationella myndigheterna, självständigt och i samarbete med andra nationer, på bästa sätt kunna utöva en faktisk kontroll, ur ett exportperspektiv, över de framväxande multinationella försvarsindustrikonglomeraten? 
 Internationella samarbetsprojekt förutsätter godkännanden av nationella kontrollerande myndigheter. Innebär dessa god- kännanden en verklig och effektiv kontroll över samarbets- projekten? Om inte, hur kan en sådan kontroll åstadkommas, alternativt effektiviseras? 
 Kan dagens svenska kontrollinstrument generellt sett effektiviseras ytterligare och samtidigt vinna internationellt gehör? 
 283 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 Svarar den svenska exportkontrollorganisationen upp mot det exportstöd som staten lämnar och är de nuvarande organisato- riska formerna de lämpligaste även i framtiden? 
 De svenska riktlinjerna 
 En modernare syn 
 Sedan en lång tid tillbaka tillämpar Sverige en enhetlig politik gent- emot alla länder som visar intresse att förvärva svensk krigs- materiel. Med det menas att samma riktlinjer och kriterier används oavsett det presumtiva mottagarlandets betydelse för Sveriges samlade intressen. 
 Enligt regeringens mening återspeglar ett sådant synsätt inte dagens försvars- och säkerhetspolitiska situation. Inför de känsliga överväganden kring export som sker i dag, ligger tonvikten alltmer vid att slå vakt om Sveriges egen långsiktiga säkerhet. De långt- gående internationella försvarsindustriella samarbeten, som alltmer kommit att utgöra en del av verkligheten, har initierats för att trygga den svenska framtida materielförsörjningen. Som också konstaterats av riksdagen måste, i balansen mellan olika riktlinjer för den svenska krigsmaterielexporten, nationens eget intresse ha förtur (bet. 2002/03:Uu9, s. 11, rskr. 2002/03:179). Omsatt i prak- tisk politik skulle detta kunna innebära ett tydliggörande av den vikt vi i dag fäster vid ett långsiktigt och ömsesidigt samarbete med ett antal länder. 
 Frågan berördes redan i förarbetena till nuvarande krigs- materiellagstiftning (prop.1991/92:174 s. 47 och 67), men inne- börden har därefter vidareutvecklats i ett antal senare försvars- politiska propositioner. 
 Det finns anledning att dessa förhållanden tydliggörs i denna översyn av gällande krigsmateriellagstiftning. 
 - Den europeiska uppförandekoden 
 Genom Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport, som antogs den 8 juni 1998, inrättades en mekanism för informations- utbyte och samråd mellan medlemsstaterna som bygger på de gemensamma kriterierna som antogs av Europeiska rådet i Luxemburg 1991 och i Lissabon 1992. Koden utgör en politisk av- siktsförklaring och används och beaktas inom ramen för den hel- 
 284 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 hetsbedömning som görs enligt de svenska riktlinjerna. De inter- nationella kriterierna anges uttryckligen utgöra en minimistandard i den nationella tillståndsgivningen och välkomnades från svensk sida som ett försök att i restriktiv riktning påverka de nationella tillståndsprövningarna. 
 Det finns goda skäl att nu undersöka möjligheterna att integrera den internationella kodens kriterier med de nationella, svenska, riktlinjerna. En särskild omständighet att uppmärksamma i sam- manhanget är det förhållandet att de internationella kriterierna an- lägger ett materielspecifikt betraktelsesätt. Detta synsätt övergavs i nu gällande svensk krigsmateriellag (se prop. 1991/92:174). 
 - Identitet och visibilitet 
 De svenska riktlinjerna (prop. 1991/92:174 och prop. 1995/96:31) innehåller anvisningar om vilket lands riktlinjer och exportregler som bör användas, beroende på om produkten ifråga har över- vägande svensk eller utländsk identitet. Utredningen bör under- söka om dessa riktlinjer är fortsatt meningsfulla och, om så är fallet, huruvida de behöver kompletteras med anvisningar för pro- dukter med blandad identitet, dvs. produkter för vilka man inte kan ange en övervägande nationell identitet. Utredningen bör vidare utreda frågan om betydelsen av en produkts, eller en del av en pro- dukts, visibilitet för gällande eller förändrade riktlinjer i denna del. 
 - Ytterligare riktlinjer och översyn av gällande riktlinjer 
 Utredningen bör undersöka konsekvenserna av att föreslå införan- det av ytterligare riktlinjer. Exempel på sådana är huruvida man bör tillåta vapenexport till länder som inte årligen rapporterar till FN:s vapenregister och ett eventuellt demokratikriterium. I samman- hanget bör en översyn även i övrigt företas av gällande riktlinjer. 
 Uppföljning av följdleveransutredningen 
 En särskild utredare har utrett frågor om följdleveransbegreppet i samband med export av krigsmateriel. Utredaren drog vissa slut- satser och lämnade i betänkandet Följdleveranser i samband med export av krigsmateriel (SOU 1999:38) vissa förslag rörande för- ändring av lydelsen i gällande riktlinjer för krigsmaterielexport. 
 285 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 Dessa slutsatser och förslag har, förutom remissbehandling, inte föranlett några åtgärder från regeringens sida. Det är naturligt att i denna översyn av krigsmateriellagstiftningen ta ställning till de frågor som behandlades av följdleveransutredningen. 
 Reglering av import 
 Som en förlängning av de internationella perspektiven bör vidare utredas huruvida import av krigsmateriel skall regleras, vid sidan av vapenlagens bestämmelser. 
 Sverige är ett av få länder i Västeuropa som inte reglerar import till landet av krigsmateriel. Den huvudsakliga anledningen till detta är att Försvarets materielverk traditionellt har varit ensam aktör på detta område. Vapenlagen reglerar såväl införsel till landet som innehav, och till följd av att viss krigsmateriel även omfattas av vapenlagen, kontrolleras på så sätt viss införsel. Huvuddelen av vad som allmänt omfattas av begreppet krigsmateriel kan dock införas i landet utan tillstånd. Detta förhållande har uppmärksammats i tidi- gare utredningar, senast 1992 i samband med införande av nu gällande lagstiftning på krigsmaterielområdet. Eftersom omfatt- ningen av privat införsel av krigsmateriel bedömdes som ringa, av- stod regeringen tills vidare från att föreslå att särskilda lagregler på området skulle införas. 
 En bedömning borde göras rörande omfattningen av privat in- försel, liksom huruvida oreglerad införsel av krigsmateriel i belagd omfattning utgör ett problem för samhället. Härvidlag bör särskilt beaktas Sveriges olika internationella åtaganden av rapporterings- karaktär, liksom även eventuella förändringar i krigsmateriel- lagstiftningen som en följd av åtaganden enligt FN:s vapen- protokoll. 
 För det fall att utredaren skulle föreslå en reglering av krigs- materielimporten, bör särskilt erinras om att den import som sker är en konsekvens av svenska försvars- och säkerhetspolitiska över- väganden. De begränsningar och särskilda restriktioner som gäller för export av svensk krigsmateriel är inte direkt tillämpbara när Sverige importerar krigsmateriel för sitt eget behov. Därför är det inte aktuellt att applicera de riktlinjer Sverige använder för export av krigsmateriel på importen till Sverige. 
 286 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 Reglering av tjänster, tekniskt bistånd och service 
 EU:s råd beslutade i en gemensam åtgärd år 2000 rörande kontroll av tekniskt bistånd som står i samband med viss slags militär slut- användning bl.a. att medlemsstaterna skall kontrollera, genom generellt förbud eller krav på tillstånd, det på visst sätt definierade tekniska biståndet som står i samband med hantering av massför- störelsevapen (Rådets gemensamma åtgärd (2000/401/Bishop) av den 22 juni 2000 om kontroll av tekniskt bistånd som står i sam- band med viss slags militär slutanvändning 
 1 
 ). I Sverige har också en lagreglering av detta skett beträffande produkter med dubbel användning. 
 I samma gemensamma åtgärd angav EU:s råd vidare att medlemsstaterna skall överväga motsvarande kontroll också i de fall där det tekniska biståndet står i samband med militär slutanvänd- ning av andra slag än i samband med hantering av massförstörelse- vapen i länder som är föremål för internationellt vapenembargo av något slag. 
 På svensk sida har det senare hittills inte föranlett nationell reglering. Sverige torde vara ett av få länder i Västeuropa där sådan reglering i dag inte är genomförd. 
 De internationella embargon som beslutas och därefter följs i den nationella svenska tillståndsgivningen innehåller inte sällan regleringar avseende tjänster och service i anslutning till militära leveranser, militära kunder och militär slutanvändning. Utan en svensk reglering i lagen om krigsmateriel rörande tjänster, bistånd och service i sammanhanget, haltar den svenska nationella tillämp- ningen på ett betänkligt sätt. 
 Det finns därför goda skäl att utreda och föreslå en reglering av huvudfallen av begreppen tjänst, tekniskt bistånd och service på krigsmaterielområdet. Det bör således övervägas att reglera om tillståndsplikt för tjänster, assistans och tekniskt bistånd för krigs- materielklassificerade produkter 
 Ytterligare reglering av tillhandahållande 
 Sverige var ett av de första länderna i Europa som införde krav på auktorisation av verksamhet som avser tillhandahållande av krigs- materiel m.m. och därtill krav på tillstånd i det enskilda fallet be- 
  
 1  
 EUT L 159, 30.6.2000, s. 216 
 287 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 träffande materiel som befann sig i främmande land. I dag har många länder kommit ikapp och inom EU diskuteras anvisningar som i vissa delar går längre än gällande svenska bestämmelser. 
 Det är på sin plats att nu se över de omfattande undantag från tillståndsplikten som i sammanhanget finns i den svenska lagstift- ningen, i förekommande fall undersöka om dessa är förenliga med vad Sverige åtagit sig internationellt och även att fylla igen de luckor som identifierats av utredaren. I dag finns således inte krav på tillstånd för en enstaka transaktion avseende tillhandahållande, försåvitt inte materielen befinner sig utanför landet. Beträffande tillhandahållande av krigsmateriel, bör således övervägas att införa tillståndsplikt i det enskilda fallet, oavsett var materielen befinner sig. 
 Översyn av straffskalor 
 Utredningen bör också företa en översyn av straffskalorna i krigs- materiellagstiftningen. Vapenhandeln har en i många fall påtaglig internationell karaktär och terrorister använder vapen som inte sällan varit föremål för illegal hantering. Det har ovan konstaterats hur allvarligt regeringen ser på den internationella terrorismen, liksom regeringens vilja att i internationellt samverkan bekämpa densamma. Bl.a. mot denna bakgrund finns anledning att kartlägga de straffrättsliga reaktioner som kan bli aktuella vid överträdelser av krigsmateriellagstiftningen samt att överväga behovet av att ändra i straffbestämmelserna i krigsmateriellagstiftningen. I detta sammanhang bör särskilt beaktas intresset av att de straffrättsliga reaktionerna som kan bli aktuella i Sverige inte avviker från vår omvärld på ett sätt som skulle kunna utnyttjas av personer som planerar att begå brott av förevarande slag. I sammanhanget erinras om att de nationella straffrättsliga reaktionerna på illegalt hand- havande av vapen skall vara sammanhängande och konsekventa. 
 En utvärdering av Inspektionen för strategiska produkters verksamhet 
 Inspektionen för strategiska produkter har varit verksam som en självständig myndighet sedan den 1 februari 1996. Inspektionen fick ansvar för beslutsfattande på ett område som traditionellt an- setts vara politiskt och därmed i första hand regeringens ansvar. 
 288 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 Dessa omständigheter ger anledning till en utvärdering av den verksamhet som myndigheten bedriver. 
 Vidare finns det behov av att, mot bakgrund av denna utvärde- ring, utreda om de organisatoriska formerna för exportkontrollen bör förändras. Omständigheter av betydelse är förhållandet mellan regeringen och myndigheten, liksom det parlamentariska inflytan- det över myndigheten. 
 Ett särskilt förhållande att beakta är den, till följd av den till- tagande internationaliseringen, delvis förändrade karaktären på myndighetens uppgifter: från ren tillståndsprövning till att även deltaga i internationella förhandlingar rörande exportmarknader, inom ramen för den tilltagande gruppen av ärenden som avser internationella projekt rörande utveckling och produktion. 
 Exportkontrollrådet 
 1985 års rådgivande nämnd för krigsmaterielexportfrågor bytte namn år 1996 i samband med att inspektionen fick status av själv- ständig myndighet. Rådet fick samtidigt ett vidare verksamhets- område som nu inbegriper produkter med dubbel användning, och en bredare politisk sammansättning, med representation av samt- liga riksdagens partier, i linje med vad som tidigare hade bestämts rörande sammansättningen av Utrikesnämnden. 
 Exportkontrollrådet som institution är i internationella sam- manhang unik och har under senare år varit föremål för uppmärk- samhet från utlandet. Det särpräglade i sammanhanget är den parlamentariska insyn och rådgivande funktion rådet har och ut- övar på ett mycket tidigt stadium i ett affärsupplägg, oftast innan myndigheten fattar beslut eller lämnar ett förhandsbesked i det en- skilda fallet. 
 En utvärdering av hur rådet fungerat i sin utökade sammansätt- ning och på sitt vidare arbetsfält är, efter dessa år, på sin plats. 
 Öppenhet 
 Regeringen har som målsättning att verka för största möjliga öppenhet. Mot denna bakgrund finns anledning att utreda hur denna målsättning kan ytterligare främjas. 
 289 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 Uppdraget 
 Uppdraget innehåller bl.a. ett antal frågeställningar kring statens intresse att också fortsättningsvis ha kontroll över industrins verk- samhet på detta område. Frågeställningarna skall ses mot bakgrund av prioriteringarna att bevara viss utvecklings- och produktions- förmåga inklusive vissa nyckelkompetenser, främja svensk högtek- nologi på området och verka för en fortsatt ansvarsfull, öppen och restriktiv vapenexportpolitik, såväl i Sverige som internationellt. 
 Allmän översyn över krigsmateriellagstiftningen 
 Utredaren skall, med bibehållande av svenska  
 utrikes-, 
  försvars- och säkerhetspolitiska målsättningar, se över exportkontrollag- stiftningens medel. Vilka instrument är i dag föråldrade och be- höver utmönstras, vilka har tillkommit eller behöver utvecklas? 
 Utredaren skall behandla och söka besvara de frågor som nämnts ovan under avsnittet Ytterligare om internationaliseringen på försvarsindustriområdet. Därutöver skall utredningen särskilt upp- märksamma följande. 
 Internationaliseringen på försvarsindustriområdet 
 Den försvars- och säkerhetspolitiska utvecklingen under det senaste decenniet har haft stor betydelse såväl för den nationella försvarsindustrin som för industrins huvudsakliga avnämare, för- svaret; även de statliga tillståndsgivande och kontrollerande myn- digheterna har direkt och indirekt berörts av den allt tilltagande internationaliseringen. 
 Regeringen och riksdagen har i skilda sammanhang bejakat internationaliseringen och konsolideringen av försvarsindustrin. Internationaliseringen har inneburit att delvis nya doktriner under  
 1990-talet 
  fått läggas fast vad avser svenska materielförsörjnings- behov och svensk leveranssäkerhet. 
 Utredaren skall bedöma vilka konsekvenser den förändrade svenska försvars- och säkerhetspolitiken, den framväxande gemen- samma europeiska försvarsmaterielpolitiken och den tilltagande internationaliseringen och omstruktureringen av den tidigare så nationellt präglade försvarsindustrin får för tillämpningen av de 
 290 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 gällande nationella och internationella riktlinjerna på krigsmateriel- exportområdet. 
 Utredaren skall kartlägga och redovisa vilka konsekvenser denna utveckling medfört för bibehållandet av en svensk försvars- industriell kompetens med prioritering av svensk högteknologi, sett mot bakgrunden av ett fortsatt säkrande av en ansvarsfull, öppen och restriktiv vapenexportpolitik, såväl i Sverige som inter- nationellt. 
 För de tillståndsgivande och kontrollerande myndigheterna på exportkontrollområdet har internationaliseringen medfört såväl ökade krav på samarbete och samordning mellan de olika staterna, som nya frågeställningar om önskad nationell kontroll över multi- nationella krigsmateterieltillverkande företag. 
 Utredaren skall belysa och analysera de förändrade behov och möjligheter som internationaliseringen redan inneburit för myn- digheterna och göra en bedömning av den framtida utvecklingen på området. Särskilt bör utredaren undersöka och förslå former för myndigheternas kontroll över en alltmer internationaliserad försvarsindustri. 
 Utifrån resultatet av denna kartläggning och analys skall utreda- ren överväga behovet av att komplettera eller förändra det svenska regelverket för krigsmaterielexport på nödvändigt sätt. 
 Utredaren skall lämna förslag till sådana eventuella komplette- ringar eller förändringar som bedöms behövliga. 
 En modernare syn 
 De internationella politiska förändringarna i Europa och om- världen, liksom det svenska  
 EU-medlemskapet, 
  har lett till att en politik har formulerats som tar större hänsyn till de ömsesidiga be- roendeförhållanden som växer fram, i takt med Sveriges inter- nationella åtaganden och i enlighet med våra nationella intressen. Det internationella samarbetet har vidare medfört större möjligheter att påverka och att åstadkomma ett ansvarsfullt agerande från flera stater, genom bl.a. ökad samsyn, större tydlighet och öppenhet, konvergerande praxis och avtals- bindningar. Utredaren skall undersöka hur regeringens målsättning att verka för största möjliga öppenhet och tydlighet ytterligare skulle kunna främjas. 
 291 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 Utredaren skall vidare undersöka möjligheterna att tydliggöra den vikt Sverige i dag fäster vid ett långsiktigt och ömsesidigt sam- arbete med ett antal länder. Tonvikten vid export ligger alltmer vid att slå vakt om Sveriges långsiktiga säkerhet. 
 En sådan tydliggörande kan formuleras och följas utan avkall på den svenska traditionellt restriktiva exportpolitiken, såväl på ett nationellt som internationellt plan. 
 Den europeiska uppförandekoden och de svenska riktlinjerna 
 Utredaren skall pröva förutsättningarna att för svensk nationell tillämpning integrera de nationella och internationella riktlinjerna, vilka i dag uttrycks i skilda dokument. 
 De internationella riktlinjernas materielspecifika betraktelsesätt nödvändiggör ett särskilt studium. 
 Identitet och visibilitet 
 Utredaren skall undersöka om gällande riktlinjer för produkter med övervägande svensk, respektive utländsk, identitet är fortsatt meningsfulla, och, om så, huruvida kompletterande anvisningar bör lämnas för produkter där övervägande nationell identitet saknas. Vidare skall utredaren studera frågan om en produkts eller en del av en produkts visibilitet för gällande eller förändrade riktlinjer. 
 Ytterligare riktlinjer och översyn av gällande riktlinjer – frågor om öppenhet 
 Utredaren skall undersöka konsekvenserna av att komplettera rikt- linjerna med nya. Exempel på sådana är huruvida man bör tillåta vapenexport till länder som underlåter att rapportera till FN:s vapenregister, liksom ett eventuellt demokratikriterium. I sam- manhanget bör en översyn även i övrigt företas av gällande rikt- linjer. 
 Utredaren skall undersöka hur regeringens målsättning att verka för största möjliga öppenhet och tydlighet ytterligare skulle kunna främjas. 
 292 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 Uppföljning av följdleveransutredningen 
 Utredaren skall följa upp utredningen om följdleveransbegreppet i samband med export av krigsmateriel (SOU 1999:38) och göra den kompletterande utredning och bedömning, med åtföljande förslag, som anses lämpliga. 
 Reglering av import 
 Utredaren skall pröva behovet och värdet av att reglera privat im- port av krigsmateriel, utöver vad vapenlagen reglerar, liksom en reglering av den statliga importen. 
 Reglering av tjänster, tekniskt bistånd och service 
 Utredaren skall utreda vilka förutsättningar och möjligheter det finns att reglera och tillståndspröva tjänster, tekniskt bistånd och service på krigsmaterielområdet. 
 Ytterligare reglering av tillhandahållande 
 Utredaren skall se över de omfattande undantag från den generella tillståndplikten avseende tillhandahållande av krigsmateriel m.m., och pröva möjligheten att införa krav på tillstånd i det enskilda fallet oavsett var materielen befinner sig 
 Översyn av straffskalor 
 Utredaren skall, mot bakgrund av vad som tidigare sagts om be- hovet av en översyn av de straffrättsliga bestämmelserna i krigs- materiellagstiftningen, överväga om någon förändring av dessa bör ske och i så fall lägga fram förslag om detta. 
 Inspektionen för strategiska produkter och exportkontrollrådet 
 Utredaren skall utvärdera den verksamhet som myndigheten och den till myndigheten knutna parlamentariskt sammansatta export- kontrollrådet har bedrivit sedan 1996. I uppdraget ingår också att 
 293 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:9 
  
 utvärdera förhållandet mellan myndigheten och regeringen samt det politiska och parlamentariska inflytandet på området. 
 Utredaren skall vidare utreda och vid behov presentera förslag rörande de framtida organisatoriska formerna för exportkontrollen. 
 Uppdraget i dess helhet 
 Utgångspunkten för översynen skall vara att, med bibehållande av svenska  
 utrikes-, 
  försvars- och säkerhetspolitiska målsättningar, inklusive de internationella åtaganden Sverige har, se över de medel 
  
 vi 
  
 förfogar över enligt gällande exportkontrollagstiftning. Utredningen skall utgå från vad som uttryckts om försvars- 
  
 industrins framtida roll i 1996 års försvarsbeslut och som berörts i prop.1999/2000:30, Det nya försvaret. 
 Ytterligare skall beaktas den försvarsindustriella utvecklingen, det internationella materielsamarbetet, det framtida behovet och kompetensen för materielförsörjningen samt den exportstödjande verksamheten, såsom dessa ämnen presenterats och redovisats i prop.1998/1999:74 Förändrad omvärld – omdanat försvar, i prop. 2001/2002:10 Fortsatt förnyelse av totalförsvaret samt i Försvars- beredningens försvarspolitiska rapport Vårt militära försvar – vilja och vägval (Ds 2003:34). 
 Omstruktureringen av internationell och svensk försvarsindustri behandlades vidare i det ovan nämnda ramavtalet mellan Frankrike, Italien, Spanien, Storbritannien, Sverige och Tyskland, det s.k. sex- nationssamarbetet, som riksdagen godkände under våren 2001. 
 Det står utredningen fritt att ta upp sådana andra frågor som aktualiseras under utredningsarbetet, som har bäring på de fråge- ställningar som anges i dessa direktiv. 
 Utredningen skall lämna de förslag till lagändringar som över- synen ger anledning till, inklusive de förändringar som kan krävas för att uppfylla kraven i FN:s vapenprotokoll. 
 Utredningen skall under arbetet inhämta erfarenheter och syn- punkter från Inspektionen för strategiska produkter och från det till myndigheten knutna exportkontrollrådet, från berörda myn- digheter, inklusive Försvarsmakten och Försvarets materielverk, från försvarsindustrin samt från andra intressenter. 
 294 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 1 
  
 Kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar skall göras enligt bestämmelserna i kommittéförordningen (1998:1474). De eventuella förslag och författningsändringar som kommittén föreslår skall inte bidra till ökade kostnader på aktuella utgifts- områden. 
 Redovisning av uppdraget 
 Uppdraget skall slutredovisas senast den 15 oktober 2004. 
 (Utrikesdepartementet) 
 295 
 Bilaga 2 
 Riktlinjer för krigsmaterielexport och annan utlandssamverkan 
 Utdrag från propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174, bilaga 3) 
 Tillstånd till utförsel av krigsmateriel, eller till annan samverkan med någon i utlandet avseende krigsmateriel, bör medges endast om sådan utförsel eller samverkan 
  
 1. 
  
 bedöms erforderlig för att tillgodose det svenska försvarets be- hov av materiel eller kunnande eller i övrigt är säkerhetspoli- tiskt önskvärd, samt 
  
 2. 
  
 inte står i strid med principerna och målen för Sveriges utrikes- politik. 
  
 Vid prövningen av ett tillståndsärende ankommer det på regeringen att göra en totalbedömning av alla för ärendet betydelsefulla om- ständigheter med utgångspunkt från de nyss angivna grund- läggande principerna. 
 Utrikespolitiska hinder föreligger inte i fråga om samverkan med eller export till de nordiska länderna och de traditionellt neutrala länderna i Europa. Samverkan med dessa länder får i princip anses stå i överensstämmelse med Sveriges säkerhetspolitik. I takt med att samarbetet med övriga länder inom de Europeiska Gemen- skaperna byggs ut, bör samma principer för utlandssamverkan och export tillämpas i fråga om dessa länder. 
 Tillstånd får endast avse stat, statlig myndighet eller av staten auktoriserad mottagare; vidare bör vid utförsel av materiel ett slut- användarintyg eller ett intyg om egen tillverkning (bearbetnings- intyg) föreligga. En stat som trots åtagande gentemot den svenska regeringen har tillåtit eller underlåtit att förhindra vidareexport av svensk krigsmateriel skall i princip inte komma i fråga som mot- tagare av sådan materiel från Sverige så länge omständigheterna kvarstår. 
 297 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:9 
  
 Tillstånd till utförsel eller annan utlandssamverkan enligt krigs- materiellagen skall inte beviljas om det skulle strida mot interna- tionell överenskommelse som Sverige har biträtt, mot beslut av FN:s säkerhetsråd eller mot folkrättsliga regler om export från neutral stat under krig (ovillkorliga hinder). 
 Tillstånd till utförsel av krigsmateriel, eller annan utlands- samverkan som avser krigsmateriel, bör inte lämnas om det avser stat där omfattande och grova kränkningar av mänskliga rättigheter förekommer. Respekt för mänskliga rättigheter är ett centralt villkor för att tillstånd skall beviljas. 
 Tillstånd till utförsel av krigsmateriel för strid, eller till annan utlandssamverkan som avser krigsmateriel för strid eller övrig krigsmateriel, bör inte beviljas om det avser stat som befinner sig i väpnad konflikt med annan stat, oavsett om krigsförklaring har av- getts eller ej, stat som är invecklad i internationell konflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt eller stat som har inre väpnade oroligheter. 
 Tillstånd bör ges till utförsel av materiel som klassificerats som övrig krigsmateriel, förutsatt att mottagarlandet inte befinner sig i väpnad konflikt med annan stat eller har inre väpnade oroligheter, eller det i landet förekommer omfattande och grova kränkningar av mänskliga rättigheter och om inte ovillkorligt hinder möter. 
 Ett meddelat tillstånd till utförsel bör återkallas, förutom vid ovillkorliga exporthinder, om den mottagande staten kommer i väpnad konflikt med annan stat eller får inre väpnade oroligheter. Undantagsvis bör, i de två senare fallen, återkallande av tillstånd kunna underlåtas om det är förenligt med de folkrättsliga reglerna och med principerna och målen för Sveriges utrikespolitik. 
 Tillstånd bör ges till utförsel av reservdelar till tidigare, med vederbörligt tillstånd exporterad krigsmateriel, om inte ovillkorligt hinder möter. Detsamma bör gälla andra leveranser, t.ex. av ammunition, som har samband med tidigare utförsel eller där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd. 
 Vad särskilt angår avtal med utländsk part om gemensam ut- veckling eller tillverkning av krigsmateriel skall tillståndsbedöm- ningen utgå från de angivna grundläggande kriterierna. Utförsel till samarbetslandet, som följer av avtalet, bör medges om inte ovillkorligt hinder uppstår. Om ett samarbetsavtal med utländsk part förutsätter export från samarbetslandet till tredje land bör fråga om sådan export, i den mån slutprodukten i fråga har en 
 298 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 2 
  
 övervägande svensk identitet, bedömas i enlighet med riktlinjerna för sådan export från Sverige. 
 Beträffande materiel som har övervägande utländsk identitet bör export från samarbetslandet till tredje land medges inom ramen för samarbetslandets exportregler. Föreligger ett starkt svenskt för- svarspolitiskt intresse av att samarbetet kommer till stånd, och det är en förutsättning från samarbetspartnerns sida att viss utförsel får ske från samarbetslandet kan efter omständigheterna export till tredje land även i övrigt medges inom ramen för samarbetslandets exportregler. 
 När det gäller mer omfattande och för Sverige viktigare utlands- samverkan på krigsmaterielområdet bör en regeringsöverenskom- melse träffas mellan Sverige och samverkanslandet. Innan överens- kommelser av detta slag ingås, bör utrikesnämnden höras. 
 299 
 Bilaga 3 
 Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport 
 Utdrag ur regeringsskrivelsen Strategisk exportkontroll 2003 – krigs- materiel och produkter med dubbla användningsområden (skr. 2003/04:114, bilaga 4) 
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD 
 SOM UTGÅR från de gemensamma kriterier som beslutades av Europeiska rådet i Luxemburg 1991 och i Lissabon 1992, 
 SOM ERKÄNNER att vapenexporterande stater har ett särskilt ansvar, 
 SOM ÄR FAST BESLUTNA att fastställa stränga gemensamma normer, som skall uppfattas som miniminormer, i fråga om hantering av och återhållsamhet beträffande överföringar av konventionella vapen av alla medlemsstaterna samt att förstärka utbytet av relevant information för att uppnå ökad insyn, 
 SOM ÄR FAST BESLUTNA att hindra export av materiel som kan användas för internt förtryck eller internationell aggression eller bidra till regional instabilitet, 
 SOM ÖNSKAR förstärka sitt samarbete och främja sin samsyn inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) när det gäller export av konventionella vapen, 
 SOM NOTERAR att kompletterande åtgärder mot olagliga över- föringar har vidtagits med hjälp av  
 EU-programmet 
  för att före- bygga och bekämpa olaglig handel med konventionella vapen, 
 301 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:9 
  
 SOM BEKRÄFTAR att medlemsstaterna önskar upprätthålla en försvarsindustri som en del av såväl sin industriella bas som sina försvarsinsatser, och 
 SOM ERKÄNNER att stater, i enlighet med den rätt till själv- försvar som erkänns i FN:s stadga, har rätt att överföra medel för självförsvar, 
 HAR UPPRÄTTAT följande uppförandekod och tillämpnings- bestämmelser: 
 KRITERIUM ETT 
 Respekt för medlemsstaternas internationella åtaganden, särskilt de sanktioner som påbjuds av FN:s säkerhetsråd och de som påbjuds av gemenskapen, avtal om  
 icke-spridning 
  och andra ämnen samt andra internationella förpliktelser 
 En ansökan om exportlicens bör avslås om bifall skulle stå i strid med bl.a. 
  
 a) 
  
 medlemsstaternas internationella förpliktelser och deras åtaganden att upprätthålla FN:s, OSSE:s och EU:s vapen- embargon, 
  
 b) 
  
 medlemsstaternas internationella förpliktelser enligt fördraget om ickespridning av kärnvapen, konventionen om biologiska vapen och toxinvapen samt konventionen om kemiska vapen, 
  
 c) 
  
 medlemsstaternas åtaganden inom ramen för Australien- gruppen, missilteknologiarrangemanget (Missile Technology Control Regime), gruppen av länder som levererar kärnmaterial (Nuclear Suppliers Group) och  
  
 Wassenaar-arrangemanget, 
  
 d) 
  
 medlemsstaternas åtagande att inte exportera någon som helst typ av truppmina (antipersonell mina). 
  
 KRITERIUM TVÅ 
 Respekten för de mänskliga rättigheterna i det slutliga bestäm- melselandet 
 Efter att ha bedömt mottagarlandets inställning till de relevanta principer i internationella instrument rörande de mänskliga rättig- heterna kommer medlemsstaterna 
 302 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 3 
  
 a) 
  
 inte att utfärda exportlicens om det föreligger uppenbar risk att den tilltänkta exporten kan komma att användas för internt förtryck, 
  
 b) 
  
 från fall till fall och under beaktande av materielens art att iaktta särskild försiktighet vid utfärdande av licenser till för länder där allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna har konstaterats av behöriga  
  
 FN-organ, 
  Europarådet eller EU, Materiel som kan användas för internt förtryck anses i detta sammanhang inbegripa bl.a. materiel, i fråga om vilket den till- tänkta slutanvändaren bevisligen har använt sådan eller liknande materiel för internt förtryck, eller när det finns skäl att tro att materielen kommer att användas till andra ändamål eller av annan slutanvändare än vad som uppgivits, och användas till internt förtryck. I linje med punkt 1 i tillämpningsbestämmel- serna för denna kod kommer materielens art att beaktas nog- grant, särskilt om den är avsedd för interna säkerhetsändamål. Internt förtryck anses inbegripa bl.a. tortyr och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning, summariska eller godtyckliga avrättningar, försvinnanden, godtyckliga gripanden och andra allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheter och de grundläggande friheter som anges i relevanta internationella instrument rörande de mänskliga rättigheterna, inklusive Allmänna förklaringen om de mänsk- liga rättigheterna och Internationella konventionen om med- 
 borgerliga och politiska rättigheter. 
 KRITERIUM TRE 
 Den interna situationen i det slutliga bestämmelselandet som en följd av existerande spänningar och väpnade konflikter 
 Medlemsstaterna kommer inte att tillåta export som skulle pro- vocera eller förlänga väpnade konflikter eller förvärra existerande spänningar i det slutliga bestämmelselandet. 
 KRITERIUM FYRA 
 Bevarande av regional fred, säkerhet och stabilitet Medlemsstaterna kommer inte att utfärda exportlicens om det 
 finns en uppenbar risk för att den avsedda mottagaren skulle 
 303 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:9 
  
 använda den tilltänkta exporten på ett aggressivt sätt mot ett annat land eller hävda ett territoriellt krav med våld. 
 När medlemsstaterna överväger dessa risker kommer de bl.a. att beakta 
  
 a) 
  
 om någon väpnad konflikt pågår eller sannolikt kommer att uppstå mellan mottagarlandet och ett annat land, 
  
 b) 
  
 om det föreligger något territoriellt krav på ett angränsande land som mottagarlandet tidigare försökt eller hotat att genomdriva med våld, 
  
 c) 
  
 om materielen sannolikt kommer att användas för annat än mottagarens legitima nationella säkerhets- och försvarsända- mål, 
  
 d) 
  
 behovet av att inte negativt påverka den regionala stabiliteten på något märkbart sätt. 
  
 KRITERIUM FEM 
 Den nationella säkerheten för medlemsstaterna eller de territorier i fråga om vilka en medlemsstat är ansvarig för de yttre förbindel- serna, samt för vänligt sinnade och allierade länder 
 Medlemsstaterna kommer att beakta 
  
 a) 
  
 den tilltänkta exportens möjliga inverkan på egna, andra medlemsstaters eller vänners och allierades försvars- och säker- hetsintressen, samtidigt som de erkänner att denna faktor inte får påverka deras beaktande av kriterierna om respekt för de mänskliga rättigheterna och om regional fred, säkerhet och stabilitet, 
  
 b) 
  
 risken för att de berörda varorna används mot deras egna styrkor eller mot styrkor från vänner eller allierade eller från andra medlemsstater, 
  
 c) 
  
 risken för reverse engineering eller icke avsedd tekniköver- föring. 
  
 KRITERIUM SEX 
 Köparlandets uppträdande i förhållande till det internationella samfundet, i synnerhet i fråga om dess attityd till terrorism, arten av dess allianser och dess respekt för internationell rätt 
 304 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 3 
  
 Medlemsstaterna kommer bl.a. att beakta köparlandets tidigare uppträdande i fråga om 
  
 a) 
  
 dess stöd till eller uppmuntran av terrorism och internationell organiserad brottslighet, 
  
 b) 
  
 dess uppfyllande av sina internationella åtaganden, i synnerhet i fråga om  
  
 icke-användning 
  av våld, även enligt internationell humanitär rätt som är tillämplig på internationella och icke internationella konflikter, 
  
 c) 
  
 dess engagemang för  
  
 icke-spridning 
  och andra former av vapenkontroll och nedrustning, särskilt undertecknande, ratifi- cering och genomförande av relevanta konventioner om vapen- kontroll och nedrustning enligt punkt b i kriterium ett. 
 KRITERIUM SJU 
 Förekomsten av en risk för att materielen skall användas till annat ändamål inom köparlandet eller återexporteras på oönskade villkor Vid bedömning av den tilltänkta exportens inverkan på det im- porterande landet och risken för att de exporterade varorna kan avledas till en oönskad slutanvändare, kommer följande att beaktas: 
  
 a) 
  
 Mottagarlandets legitima inhemska försvars- och säkerhets- intressen, inbegripet eventuell medverkan i FN:s eller andra fredsbevarande insatser. 
  
 b) 
  
 Mottagarlandets tekniska förmåga att använda materielen. 
  
 c) 
  
 Mottagarlandets förmåga att utöva effektiv exportkontroll. 
  
 d) 
  
 Risken att vapnen kommer att återexporteras eller avledas till terroristorganisationer (antiterroristutrustning bör särskilt uppmärksammas i detta sammanhang). 
  
 KRITERIUM ÅTTA 
 Vapenexportens förenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska förmåga, med beaktande av det önskvärda i att stater får sitt legitima behov beträffande säkerhet och försvar täckt med minsta möjliga användning av mänskliga och ekonomiska resurser till krigsmateriel 
 Medlemsstaterna kommer, mot bakgrund av informationen från relevanta källor såsom FN:s utvecklingsprogram, Världsbanken, 
 305 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:9 
  
 Internationella valutafonden samt  
 OECD-rapporter, 
  att beakta huruvida den tilltänkta exporten allvarligt skulle hindra den håll- bara utvecklingen i mottagarlandet. De kommer i detta samman- hang att beakta mottagarlandets relativa nivå på militära och sociala utgifter och även ta hänsyn till eventuellt bistånd från EU eller bilateralt bistånd. 
 TILLÄMPNINGSBESTÄMMELSER 
  
 1. 
  
 Varje medlemsstat kommer från fall till fall att pröva de ansök- ningar om exportlicens för krigsmateriel som ställs till den, mot bakgrund av bestämmelserna i uppförandekoden. 
  
 2. 
  
 Denna kod kommer inte att inkräkta på medlemsstaternas rätt att tillämpa en mer restriktiv nationell politik. 
  
 3. 
  
 Genom diplomatiska kanaler kommer medlemsstaterna att översända utförlig information om de licensansökningar som har avslagits i enlighet med uppförandekoden i fråga om krigs- materiel, tillsammans med en förklaring av varför ansökan har avslagits. Den information som skall överlämnas anges i form av ett utkast till formulär som återfinns i bilagan. Innan någon medlemsstat beviljar en licens som en annan medlemsstat eller andra medlemsstater har vägrat bevilja för en i huvudsak identisk transaktion under de senaste tre åren kommer den först att samråda med den eller de medlemsstater som avslog licensansökningarna. Om medlemsstaten efter dessa samråd ändå beslutar att bevilja licens kommer den att underrätta den eller de medlemsstater som avslog ansökan (ansökningarna) och därvid utförligt förklara sina egna skäl. 
  
 Beslutet att tillåta eller vägra överföring av någon krigs- materiel skall varje medlemsstat själv fatta. En ansökan om licens skall anses ha avslagits när medlemsstaten har vägrat att tillåta den faktiska försäljningen eller den fysiska exporten av den berörda krigsmaterielen, om försäljning i annat fall skulle ha ägt rum, eller när den har vägrat att tillåta det relevanta av- talets ingående. För detta ändamål kan ett anmälningspliktigt avslag, i enlighet med nationella förfaranden, innefatta avslag på en ansökan om tillstånd att inleda förhandlingar eller ett nekande svar på en formell inledande förfrågan om en särskild beställning. 
 306 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 3 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna kommer att behandla sådana avslag och sam- råd konfidentiellt och de kommer inte att använda dem för att uppnå kommersiella fördelar. 
  
 5. 
  
 Medlemsstaterna kommer att verka för ett skyndsamt an- tagande av en gemensam förteckning över krigsmateriel som omfattas av uppförandekoden, grundad på liknande nationella och internationella förteckningar. Innan detta är gjort kommer uppförandekoden att fungera på grundval av nationella kon- trollförteckningar, vid behov tillsammans med beståndsdelar från relevanta internationella förteckningar. 
  
 6. 
  
 Kriterierna i uppförandekoden samt det samrådsförfarande som föreskrivs i punkt 3 i tillämpningsbestämmelserna kommer också att gälla varor med dubbla användningsområden enligt specifikationen i bilaga 1 till rådets beslut 94/942/GUSP 
  
 1  
 när det finns anledning att anta att slutanvändaren av varorna kommer att vara de väpnade styrkorna eller den interna säker- hetstjänsten eller liknande enheter i mottagarlandet. 
  
 7. 
  
 I syfte att göra uppförandekoden så effektiv som möjligt kom- mer medlemsstaterna att arbeta inom ramen för GUSP för att förstärka samarbetet och främja sin samsyn i fråga om export av konventionella vapen. 
  
 8. 
  
 Varje medlemsstat kommer att sända de övriga medlems- staterna en årlig rapport om sin export av försvarsmateriel och sitt genomförande av uppförandekoden. Dessa rapporter kommer att diskuteras vid ett årligt möte som skall hållas inom ramen för GUSP. Vid mötet kommer en översyn också att ske av uppförandekodens verkan och vilka förbättringar som be- höver göras, och en konsoliderad rapport grundad på bidrag från medlemsstaterna kommer att föreläggas rådet för god- kännande. 
  
 9. 
  
 När det är lämpligt kommer medlemsstaterna inom GUSP:s ram att gemensamt bedöma situationen för de möjliga eller faktiska mottagarna av vapenexporten från medlemsstaterna mot bakgrund av principerna och kriterierna i uppförande- koden. 
  
 1  
 (1) EGT L 367, 31.12.1994, s. 8. Beslutet senast ändrat genom beslut 98/232/Bishop (EGT L 92, 25.3.1998, s. 1). 
 307 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:9 
  
 10. 
  
 Det erkänns vidare att medlemsstaterna, om det är lämpligt, också får beakta den tilltänkta exportens inverkan på sina ekonomiska, sociala, kommersiella och industriella intressen, men att dessa faktorer inte kommer att påverka tillämpningen av ovan nämnda kriterier. 
  
 11. 
  
 Medlemsstaterna kommer att göra sitt yttersta för att upp- muntra andra vapenexporterande länder att ansluta sig till uppförandekodens principer. 
  
 12. 
  
 Uppförandekoden och tillämpningsbestämmelserna ersätter alla tidigare gjorda bearbetningar av de gemensamma kriterierna från 1991 och 1992. 
  
 308 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 3 
  
 Information som skall överlämnas 
 ...........medlemsstatens namn] har äran att informera sina partner om att den i enlighet med EU:s uppförandekod har avslagit följande ansökan om licens: 
 Mottagarland: 
 ......... 
 Kort beskrivning av materielen, inbegripet kvantitet och, när det är lämpligt, tekniska specifikationer: 
 ............ 
 Avsedd mottagare: 
 ............ 
 Avsedd slutanvändare (om annan än mottagaren): 
 ............ 
 Skäl till att ansökan avslogs: 
 ............ 
 Datum för avslag av ansökan: 
 ............ 
 309 
 Bilaga 4 
 1971 års riktlinjer 
 Utdrag ur prop. 1971:146 angående krigsmaterielexport (s.  
 18–-21) 
  
 Som jag förut har anfört måste huvudregeln vara generellt förbud mot att exportera krigsmateriel utan tillstånd. De riktlinjer som här redovisas avser att ge närmare ledning för tillståndsprövningen 
 I vissa fall föreligger ovillkorligt hinder mot krigsmaterielexport. Detta kan vara fallet på grund av internationella avtal, beslut av FN:s säkerhetsråd eller folkrättsliga regler om export från neutral stat under krig. I dessa fall skall självfallet exporttillstånd vägras. 
 Utrikes- och neutralitetspolitiska skäl saknar betydelse i fråga om krigsmaterielexport till de nordiska staterna och till de neutrala staterna i Europa. Därför bör i fredstid tillstånd beviljas för export till dessa stater. I fråga om andra stater måste från fall till fall bedömas om de utrikes- och neutralitetspolitiska skälen har så ringa vikt att export bör tillåtas. 
 De principiella överväganden som här har redovisats leder till att tillstånd inte bör beviljas for export till 
 stat som befinner sig i väpnad konflikt med annan stat, oavsett om krigsförklaring har avgetts eller ej, 
 stat som är invecklad i internationell konflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt, eller 
 stat som har inre väpnade oroligheter. 
 Vid tillämpningen av dessa regler bör man dock skilja mellan materiel av utpräglat defensiv karaktär och krigsmateriel i övrigt. De allmänna utrikespolitiska skälen mot krigsmaterielexport har, som jag tidigare har anfört, inte samma tyngd i fråga om defensiva vapen, t.ex. kustartilleri- och luftvärnsmateriel. Visserligen bör inte ens defensiv materiel kunna exporteras till stat son befinner sig väpnad konflikt med annan stat. Men i de övriga fall som här avses bör export av sådan materiel, som inte kan utnyttjas för att påverka 
 311 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:9 
  
 den föreliggande krissituationen, kunna tillåtas. Detta är helt i överensstämmelse med den praxis som gäller f.n. 
 Starka utrikespolitiska skäl talar vidare mot att Sverige exporterar krigsmateriel, som kan bli utnyttjad för att undertrycka mänskliga rättigheter. Även om denna princip redan nu kan sägas vara vägledande för praxis i tillståndsärenden, är det angeläget att det uttryckligen slås fast som en grundläggande regel att export inte kan medges i dessa fall. Regeln avses medföra ökad restriktivi- tet i fråga om urvalet av mottagare för svensk krigsmaterielexport i överensstämmelse med det allmänna syfte som jag förut har angett för de nya riktlinjerna. Regeln bör uttryckas så, att tillstånd inte skall ges för export av krigsmateriel till stat, som på grund av dekla- rerade avsikter eller rådande politiska förhållanden kan antas använda materielen för att undertrycka mänskliga rättigheter som anges i  
 FN-stadgan. 
  
 I fråga om reservdelar till tidigare levererad krigsmateriel före- ligger särskilda förhållanden. Med den stränga restriktivitet jag för- ordar för urvalet av de stater till vilka krigsmaterielexport skall medges är det osannolikt, att tveksamhet uppstår ifråga om export av reservdelar till materiel, för vilken licens en gång lämnats. Skulle detta ändå inträffa, bör enligt min mening avgörande vikt fästas vid att reservdelarna är ett komplement till materiel, som exporterats med vederbörligt tillstånd. För att svensk krigsmaterielindustri skall kunna verka på exportmarknaden inom de ramar som jag har angivit är det angeläget att köparna har goda garantier för att de får reservdelar till inköpt materiel. Reservdelar till tidigare inköpt materiel bör därför få exporteras oavsett förhållanden som jag här angivit som hinder för export. Ovillkorliga exporthinder gäller dock givetvis även i detta fall. 
 Utredningen och flera remissinstanser har betonat de svårigheter som uppstår i företagens planering, om påbörjade eller kontrakt- erade leveranser måste avbrytas. Dessa svårigheter måste enligt min mening beaktas. Om, som jag har funnit, krigsmaterielexport av viss omfattning skall tillåtas av beredskapshänsyn, bör man också beakta de konsekvenser för sysselsättningen som kan uppstå, om en för export utbyggd kapacitet plötsligt inte kan utnyttjas. Ut- färdad exportlicens bör därför indragas, förutom vid ovillkorliga exporthinder, endast om den mottagande staten kommer i väpnad konflikt med annan stat eller får inre väpnade oroligheter. Även i fall av väpnad konflikt bör indragning av licensen kunna underlåtas 
 312 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 4 
  
 om det är förenligt med de neutralitetsrättsliga reglerna och mot- tagarstaten deltar i konflikten endast symboliskt. 
 Som utredningen anfört och jag tidigare framhållit medför den tekniska utvecklingen att Sverige med begränsade resurser får allt svårare att följa med i den tekniska utvecklingen och med egen produktion täcka hela den sektor som är av betydelse för det svenska försvarets behov. Det är som jag också tidigare framhållit inte tänkbart att vi med hjälp av export av krigsmateriel kan klara detta problem. Det kan därför bli nödvändigt att i framtiden inleda samarbete med företag i andra stater. I ett sådant samarbete måste samarbetspartnern komma med på ett mycket tidigt stadium. Vid samarbetsavtal mellan företag i Sverige och i andra länder om gemensam utveckling och produktion av krigsmateriel bör sådan utförsel till det andra landet som föranleds av avtalet medges oav- sett förhållanden som tidigare angivits som hinder for krigs- materielexport. Dock gäller även i detta fall de tidigare angivna ovillkorliga exporthindren. Avtal av detta slag förutsätter en mycket restriktiv prövning vid val av utländsk samarbetspartner. Jag förutsätter att avtalen alltid skall underställas Kungl. Maj:t och att myndigheterna skall ha full insyn i den svenska samarbets- partnerns verksamhet. 
 Liksom f.n. bör endast statlig myndighet eller av staten auktori- serad vapenimportör godtas som köpare. Detta medför att risken för att krigsmateriel hamnar hos icke avsedd stat är kraftigt reduce- rad. För att ytterligare minska denna risk bör utländska köpare av svensk krigsmateriel, om det inte av särski1da skäl kan underlåtas, skriftligen förklara att materielen under de närmaste fem åren från köptillfället är avsedd för köparens eget behov. 
 I fråga om export av krigsmateriel till befrielserörelser vill jag i likhet med utredningen och remissinstanserna hänvisa till den grundläggande principen, vilken bl.a. fastslagits i ett av riksdagen godkänt utlåtande från statsutskottet (SU 1969:82), att ingen stat har rätt att ingripa i en annan stats inre angelägenheter. Hävdandet av denna princip är framför allt i de mindre staternas intresse. En sanktionering av export av krigsmateriel till vad som från svensk sida betraktas som befrielserörelser i etablerade stater skulle ur- holka principen och undergräva våra möjligheter att hävda den. Trots att neutralitet i formell mening endast föreligger i krig och inte vid inre väpnade konflikter, skulle en inblandning i sådana konflikter genom export av krigsmateriel till endera parten stå i dålig samklang med den svenska neutralitetspolitiken och med det 
 313 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:9 
  
 konsekventa svenska stödet för fredlig lösning av konflikter. Där- till kommer svårigheterna att avgöra vad som skall betraktas som befrielserörelse. Principen att endast etablerade stater och av vårt land erkända regeringar eller deras ombud skall kunna uppträda som köpare bör alltså gälla generellt. 
 314 
 Bilaga 5 
 Tio grupper av följdleveranser 
 Utdrag ur betänkandet Följdleveranser i samband med export av krigsmateriel (SOU 1999:38, s.  
 64–66) 
  
 1. Reservdelsleveranser 
 Reservdelar är själva ursprunget till alla typer av följdleveranser. Det finns en stabil praxis och ärendet tas endast upp till politisk prövning i Exportkontrollrådet om det vid helhetsbedömningen uppenbaras faktorer som talar för ett avsteg från praxis. Reserv- delar exporteras endast till system som ursprungligen exporterats med vederbörligt tillstånd. Reservdelar till länder där ursprungs- leveransen inte kommer från Sverige prövas enligt vanliga regler för export. 
 2. Ammunition 
 För det fall ammunitionen är specifik för ett visst vapensystem innefattas ammunition i följdleveransbegreppet. Såsom ovan nämnts var införandet av ordet ammunition i riktlinjetexten år 1993 en kodifiering av gällande praxis. I utvecklingen av praxis har dessutom visst material som enligt gängse bedömning inte upp- fattas som ammunition kommit att omfattas av begreppet. Det gäller robotar till  
 luftvärns-, 
  pansarvärns- eller sjömålsrobotsystem. Systemets avskjutningsanordning är att likna vid en artilleripjäs och robotarna bedöms därför enligt praxis som ammunition. 
 3. Underhållsutrustning 
 Denna kategori avser utrustning för underhåll som är specifik för den tidigare levererade materialen. 
 315 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:9 
  
 4. Renoverings- och uppgraderingssatser 
 Renovering avser utbyte av skadade och förslitna delar. Upp- gradering avser utbyte som medför förbättrad prestanda. Det är inte ovanligt att renovering får till följd att en viss uppgradering sker i praktiken då reservdelar i det ursprungliga utförandet inte finns att tillgå. Den modernare versioner är ofta tillverkat av ett t.ex. starkare material. 
 5. Ersättningsleveranser, hela system 
 Både reservdels- och ammunitionsleveranser kan beskrivas som en typ av ersättningsleverans. Dock kan det ibland vara aktuellt an er- sätta ett helt system. Som exempel kan nämnas att ersätta utslitna eller förlorade system. Det kan också vara fråga om att byta ut ett, från Sverige tidigare exporterat, system mot t.ex. ett billigare ut- förande. 
 6. Kompletteringsleveranser 
 Denna typ av följdleverans avser ytterligare utrustning av samma slag. I riktlinjerna avslutas avsnittet som reglerar följdleveranser med formuleringen 
 ...eller där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd. 
 Stycket avser den situation där ett mottagarland, genom sina upp- handlingsbeslut, kan anses ha gjort ett systemval och då det skulle vara förenat med betydande tekniska eller ekonomiska svårigheter för detta land att vid senare anskaffning frångå det ursprungligen valda systernet. 
 Med sådana svårigheter avses den situationen att det för ett större system har byggts upp särskilda utbildnings- och underhålls- resurser samt infrastruktur avpassad specifikt för systemet. Hur man drar gränsen för ett systemberoende avgörs från fall till fall. 
 I gruppen kompletteringsleveranser ingår också situationen där ett utländskt system byggts på ett sådant sätt att det särskilt anpassats för en kompletterande svensk del och där, återigen, en omkonstruktion skulle medföra betydande kostnader och förseningar för mottagarlandet. 
 Ovanstående grupper av ärenden är av sådan art att de knappast avgörs utan hörande av Exportkontrollrådet, om inte landbedöm- ningen är helt problemfri. 
 316 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilaga 5 
  
 7. Återkommande anskaffning 
 Av ekonomiska skäl övergår allt fler länder till att köpa ett mindre antal enheter utan att binda sig för en fortsättning, även om denna finns med i den nationella planeringen. Man har inte råd att upp- handla hela sitt behov av ett dyrare system vid ett enda tillfälle. Detta är numera en aspekt som beaktas vid helhetsbedömningen. 
 8. Besläktad materiel 
 I vissa fall har man kommit fram till att det är rimligt att medge export av materiel som på något sätt är besläktad med tidigare levererad materiel. Det kan exempelvis gälla skilda typer av minsvepsutrustning, ytterligare maskiner till en tidigare exporterad produktionsanläggning eller beväpning till en tidigare levererad plattform. 
 9. Leveranser utgående från licensavtal 
 Frågan om en följdleverans föreligger kan också aktualiseras vid export till tredje land av licenstillverkad materiel när denna export direkt - genom avtalsbestämmelse - eller indirekt - genom kompo- nentleveranser - kontrolleras från svensk sida. 
 Om med svenskt medgivande viss export skett tidigare, från licenstagaren till tredje land, bör en presumtion för fortsatta leveranser av t.ex. reservdelar föreligga. Vid helhetsbedömningen beaktas om det tredje landet utvecklats i negativ riktning. 
 10. Tidigare civil materiel 
 Till följd av breddningen av krigsmaterielbegreppet år 1993 kom tidigare civil materiel att omfattas av krigsmateriellagen (1992:1300). Det medförde att frågeställningen uppkom; hur skall man bedöma export av krigsmateriel till ett land som inte är helt okontroversiellt ur riktlinjesynpunkt, när landet ifråga tidigare har erhållit en likadan produkt medan den betraktades som civil? Dessa typer av ärenden avgörs som brukligt efter en helhetsbedömning. Det förekommer dock att exporten villkoras i form av inskränk- ningar, t.ex. att försäljning endast får ske till civila kunder. 
 317 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/1 
  
 (Rättsakter som antagits med tillämpning av avdelning V i Fördraget om Europeiska unionen) 
 EU:s GEMENSAMMA MILITÄRA FÖRTECKNING 
 (utrustning som omfattas av Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport) 
 antagen av rådet den 17 november 2003 
 (som uppdaterar och ersätter den gemensamma förteckningen över militär utrustning som omfattas av EU:s uppförandekod för vapenexport antagen av rådet den 13 juni 2000) 
 (2003/C 314/01) 
 ALLMÄN NOT OM TEKNIKEN 
 Den export av teknik som krävs för utveckling, produktion eller användning av de produkter som upptas i EU:s gemensamma militära förteckning kontrolleras enligt bestämmelserna för de produkter som upptagits på förteckningen. Denna teknik förblir kontrollerad även om den tillämpas på okontrollerade produkter. 
 Kontrollerna gäller inte den teknik som minimalt krävs för installation, drift, underhåll (kontroll) och reparation av produkter som inte kontrolleras eller för vilka exporttillstånd har beviljats. 
 Kontrollerna gäller inte teknik på det offentliga området, grundforskning eller de upplysningar som minimalt krävs för patentansökningar. 
 ALLMÄN NOT OM KEMISKA DATA 
 Kemikalierna är förtecknade efter namn och  
 CAS-nummer. 
  Kemikalier med samma strukturformel (inklu- sive hydrater) kontrolleras utan hänsyn till namn eller  
 CAS-nummer. 
 CAS-nummer 
  anges som hjälp till att konstatera huruvida en särskild kemikalie eller kemisk blandning är kontrollerad, oavsett nomenklatur.  
 CAS-nummer 
  kan inte användas som enda identifiering, eftersom några former av de förtecknade kemika- lierna har olika  
 CAS-nummer 
  och blandningar som innehåller en förtecknad kemikalie kan också ha olika  
 CAS-nummer. 
  
 ML1 
  
 Slätborrade vapen med en kaliber mindre än 20 mm, andra vapen och automatvapen med 
  
 kaliber på högst 12,7 mm (0,50 tum) samt tillbehör, enligt följande, och för dessa särskilt 
  
 utformade komponenter: 
  
 a) Gevär, karbiner, revolvrar, pistoler, kulsprutepistoler och kulsprutegevär: 
  
 Not 
  
 ML1.a omfattar inte följande: 
  
 1. 
  
 Musköter, gevär och karbiner tillverkade före 1938. 
  
 2. 
  
 Reproduktioner av musköter, gevär och karbiner för vilka originalen tillverkades före 1890. 
  
 3. 
  
 Revolvrar, pistoler och kulsprutegevär tillverkade före 1890, samt reproduktioner av dessa. 
  
 b) Slätborrade vapen enligt följande: 
  
 1. 
  
 Slätborrade vapen som utformats speciellt för militär användning. 
  
 2. 
  
 Övriga slätborrade vapen enligt följande: 
  
 a) 
  
 Helautomatiska. 
  
 b) 
  
 Halvautomatisk typ eller pumpgevär. 
  
 C 314/2 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 c) 
  
 Vapen för ammunition utan hölje. 
  
 d) 
  
 Ljuddämpare, särskilda vapenfästen, magasin, vapensikten och flamdämpare för vapen som omfattas av ML1.a, ML1.b eller ML1.c. 
  
 Not 1 ML1 omfattar inte slätborrade sport- och jaktvapen. Dessa vapen får inte vara särskilt utformade för militär användning eller vara helautomatiska. 
 Not 2 ML1 omfattar inte skjutvapen som utformats särskilt för blindammunition och som inte kan användas med kontrollerad ammunition. 
 Not 3 ML1 omfattar inte vapen med kapslad ammunition för falsantändning som inte är av helautoma- tisk typ. 
  
 ML2 
  
 Slätborrade vapen med en kaliber större än 20 mm, andra vapen eller utrustning med 
  
 kaliber större än 12,7 mm (0,50 tum) projektorer samt tillbehör, enligt följande, samt för 
  
 dessa särskilt utformade komponenter: 
  
 a) 
  
 Skjutvapen, haubitsar, kanoner, granatkastare, pansarvärnsvapen, projektilutskjutningsanord- 
  
 ningar, militära eldsprutor, rekyllösa gevär och signaturdämpande anordningar för dessa. 
  
 Not 
  
 ML2.a inkluderar injektorer, mätanordningar, lagringstankar och andra komponenter som utfor- 
  
 mats särskilt för användning med flytande drivladdningar för sådan utrustning som omfattas av 
  
 ML2.a. 
  
 b) 
  
 Militära projektorer eller generatorer för rök, gas eller pyroteknik. 
  
 Not 
  
 ML2.b omfattar inte signalpistoler. 
  
 c) 
  
 Vapensikten. 
  
 ML3 
  
 Ammunition och tändrör enligt följande samt för dessa särskilt utformade komponenter: 
  
 a) 
  
 Ammunition för vapen som omfattas av ML1, ML2 eller ML12. 
  
 b) 
  
 Tändrör som är särskilt avsedda för sådan ammunition som omfattas av ML3.a. 
  
 Not 1 Särskilt utformade komponenter inkluderar: 
  
 a) 
  
 Metall- eller plastkomponenter, till exempel tändhattsstäd, kulmantlar, patronlänkar, roterande band och metalldelar till ammunition. 
  
 b) 
  
 Säkrings- och armeringsinrättningar, tändrör, sensorer och tändkedjeanslutningar. 
  
 c) 
  
 Mills med hör engångseffekt. 
  
 d) 
  
 Förbrännbara hylsor för laddningar. 
  
 e) 
  
 Substridsdelar, inbegripet bomblets, minelets och slutfasstyrda projektiler. 
  
 Not 2 ML3 a omfattar inte ammunition utan projektil (blankstar) och blindammunition med perforerad krutkammare. 
 Not 3 ML3.a omfattar inte patroner som är särskilt utformade för något av följande syften: 
  
 a) 
  
 Signalering. 
  
 b) 
  
 Bortskrämning av fåglar. 
  
 c) 
  
 Tändning av gassignaler vid oljekällor. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/3 
  
 ML4 
  
 Bomber, torpeder, raketer, missiler, andra anordningar och laddningar med sprängverkan 
  
 samt tillhörande utrustning och tillbehör, enligt följande, som särskilt utformats för mili- 
  
 tär användning och för dessa särskilt utformade komponenter: 
  
 Anm.: Beträffande utrustning för styrning och navigering, se ML11.g. 
  
 a) 
  
 Bomber, torpeder, granater, rökkanistrar, raketer, minor, missiler, sjunkbomber, sprängladd- ningar, spränganordningar och sprängtillbehör, pyrotekniska anordningar, patroner och simulatorer (dvs. utrustning som simulerar någon av dessa produkters egenskaper). 
  
 Not ML4.a inkluderar 
  
 1. 
  
 rökgranater, eldbomber, brandbomber och sprängladdningar, 
  
 2. 
  
 missilraketdysor och farkostnosspetsar för återinträde i jordatmosfären. 
  
 b) 
  
 Utrustning särskilt utformats för hantering, övervakning, aktivering, strömförsörjning med engångseffekt, avfyring, läggning, svepning, avlossning, vilseledning, utstörning, detonering eller detektering av produkter som omfattas av ML4.a. 
  
 Not 
  
 Punkt ML4.b inkluderar 
  
 1. 
  
 mobil gaskondenseringsutrustning med en produktionskapacitet på minst 1 000 kg flytande gas 
  
 per dag, 
  
 2. flytande elektriskt ledande kabel lämplig för svepning av magnetminor. 
  
 Teknisk not Anordningar för manuell användning, vars utformning begränsar dem till att användas 
  
 enbart för att upptäcka metallföremål och som ej kan skilja mellan minor och andra metallföremål, 
  
 anses inte som särskilt utformade för att upptäcka föremål som omfattas av ML4.a. 
  
 ML5 
  
 Eldledningsutrustning och tillhörande övervaknings- och varningsutrustning, samt relate- 
  
 rade system, utrustning för försök och inställning samt motmedelsutrustning, enligt föl- 
  
 jande, som utformats särskilt för militär användning, samt komponenter och tillbehör 
  
 som utformats särskilt för dessa: 
  
 a) Vapensikten, bombdatorer, eldriktningsutrustning och vapenövervakningssystem. 
  
 b) 
  
 Målfångnings-, 
 målangivnings-, 
 avståndsmätnings-, 
  övervaknings- eller målföljningssystem; 
  
 detekterings-, 
  datakombinerings-  
 (datafusion-), 
  igenkännings- eller identifieringsutrustning, 
  
 samt sensorintegreringsutrustning. 
  
 c) 
  
 Motmedelsutrustning för produkter som omfattas av ML5.a eller ML5.b. 
  
 d) Utrustning för fältförsök eller inställning, som utformats särskilt för föremål som kontrolleras 
  
 av ML 5 a eller ML 5 b. 
  
 ML6 
  
 Markfordon och tillbehör enligt följande: 
  
 Anm.: Beträffande utrustning för styrning och navigering, se ML11, not g. 
  
 a) 
  
 Markfordon och tillbehör för sådana, särskilt utformade eller modifierade för militär använd- ning: 
  
 Teknisk not I ML6.a avses med markfordon även släpvagnar. 
  
 b) 
  
 Alla hjuldrivna fordon som kan användas i terräng, som har tillverkats av eller utrustats med material som ger ballistiskt skydd upp till nivå III (NIJ 0108.01, september 1985, eller jämför- bar nationell standard) eller bättre. 
  
 C 314/4 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 Anm.: 
  
 Se också ML13.a. 
  
 Not 1 
  
 ML6.a inkluderar 
  
 a) 
  
 stridsvagnar och andra militära bestyckade fordon och militära fordon med lavetter eller utrustning för 
  
 minläggning eller avfyrning av vapen som kontrolleras av ML4, 
  
 b) 
  
 pansarfordon, 
  
 c) 
  
 amfibiefordon och fordon för djupvadning, 
  
 d) 
  
 bärgningsfordon och fordon för bogsering eller transport av ammunition eller vapensystem och till- 
  
 hörande lastningsutrustning. 
  
 Not 2 Modifiering av ett markfordon för militär användning som omfattas av ML6.a innebär en kon- 
  
 struktionsmässig, elektrisk eller mekanisk ändring som omfattar en eller flera särskilt utformade militära 
  
 komponenter. Dessa komponenter inkluderar 
  
 a) 
  
 skydd för luftfyllda däck som utformats särskilt för att vara skottsäkra eller fungera sedan de tömts på 
  
 luft, 
  
 b) 
  
 däcktryckskontrollsystem som handhas från insidan av ett fordon i rörelse, 
  
 c) 
  
 pansarskydd för viktiga delar, (t.ex. bränsletankar eller kupéutrymmen), 
  
 d) 
  
 särskilda förstärkningar eller lavetter, 
  
 e) 
  
 mörkerbelysning. 
  
 Not 3 ML6 omfattar inte civila bilar eller lastbilar som utformats eller modifierats för penning- eller vär- 
  
 detransport och som har pansarskydd eller ballistiskt skydd. 
  
 ML7 
  
 Kemiska eller biologiska toxiska agens, tårgaser, radioaktiva material, tillhörande utrust- 
  
 ning, komponenter, material och teknik enligt följande: 
  
 a) 
  
 Biologisk agens och radioaktiva material anpassade för användning i krig för att döda män- 
  
 niskor eller djur, förstöra utrustning och skördar eller skada miljön, samt kemiska stridsmedel 
  
 (CW). 
  
 Not 
  
 ML7.a omfattar följande: 
  
 1. 
  
 CW-nervstridsmedel 
  
 a) 
  
 O-Alkyl 
  
  (mindre än eller lika med C10, inklusive  
 cykloalkyl)-alkyl-(metyl, 
  etyl,  
 n-propyl 
  eller isopropyl)- fluorfosfonater, såsom 
  
 Long  
  
 (GB):O-isopropylmetylfluorfosfonat 
  (CAS  
 107-44-8); 
  och 
  
 Soman  
  
 (GD):O-pinakolylmetylfluorfosfonat 
  (CAS  
 96-64-0), 
  
 b) 
  
 O-Alkyl 
  
  (mindre än eller lika med C10, inklusive cykloalkyl)  
 N,N-dialkyl 
  (metyl, etyl,  
 n-propyl 
  eller isopropyl) amidofosforylcyanider, till exempel 
 Tabun  
 (GA):O-etyl 
 N,N-dimetylamidofosforylcyanid 
  (CAS  
 77-81-6), 
  
 c) 
  
 O-Alkyl 
  
  (H eller mindre än eller lika med C10, inklusive cykloalkyl)  
 S-2-dialkyl 
  (metyl, etyl,  
 n-propyl 
  eller  
 isopropyl)-aminoetylalkyl 
  (metyl, etyl,  
 n-propyl 
  eller isopropyl)- fosfonotiolater och motsvarande alkylerade eller protonerade salter, till exempel 
 VX:  
 O-etyl 
 S-2-diisopropylaminoetylmetylfosfonotiolat 
  (CAS  
 50782-69-9). 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/5 
  
 2. 
  
 Frätande  
  
 CW-stridsmedel 
  
 a) 
  
 Svavelsenapsgaser, till exempel  
  
 2-kloretylklormetylsulfid 
  (CAS  
 2625-76-5); 
 Bis(2-kloretyl)sulfid 
  (CAS  
 505-60-2); 
 Bis(2-kloretyltio)metan 
  (CAS  
 63869-13-6); 
 1,2-bis 
 (2-kloretyltio)etan 
  (CAS  
 3563-36-8); 
  
 1,3-bis 
 (2-kloretyltio)-n-propan 
  (CAS  
 63905-10-2); 
 1,4-bis 
 (2-kloretyltio)-n-butan 
  (CAS  
 142868-93-7); 
 1,5-bis 
 (2-kloretyltio)-n-pentan 
  (CAS  
 142868-94-8); 
  Bis  
 (2-kloretyltiometyl)eter 
  (CAS  
 63918-90-1) 
  
 Bis  
 (2-kloretyltioetyl)eter 
  (CAS  
 63918-89-8), 
  
 b) 
  
 Foster, till exempel  
  
 2-klorvinyldiklorarsin 
  (CAS  
 541-25-3); 
 Tris(2-klorvinyl)arsin 
  (CAS  
 40334-70-1); 
  
 Bis(2-klorvinyl)klorarsin 
  (CAS  
 40334-69-8), 
  
 c) 
  
 Kvävesenapsgaser, såsom 
  
 HN1:  
 Bis(2-kloretyl)etylamin 
  (CAS  
 538-07-8); 
  HN2:  
 Bis(2-kloretyl)metylamin 
  (CAS  
 51-75-2); 
  HN3:  
 Tris(2-kloretyl)amin 
  (CAS  
 555-77-1). 
  
 3. 
  
 CW-stridsmedel 
  
  som försätter ur stridbart skick, till exempel  
 3-kinuklidinylbensilat 
  (BZ) (CAS  
 6581-06-2). 
  
 4. 
  
 CW-avlövningsmedel 
  
  till exempel 
 Butyl  
 2-klor-4-fluorfenoxiacetat 
 (LNF);2,4,5-triklorfenoxiättiksyra 
  blandad med  
 2,4-diklorfen- 
  oxiättiksyra (Agent Orange). 
  
 b) 
  
 CW-binära 
  
  prekursorer och nyckelprekursorer enligt följande: 
  
 1. 
  
 Alkyl-(metyl, 
  
  etyl,  
 n-propoyl 
  eller isopropyl)  fosfonyldifluorider, t.ex. DF: metylfosfonyldifluorid (CAS  
 676-99-3). 
  
 2. 
  
 O-Alkyl-(H 
  
  eller mindre än eller lika med C10, inklusive  
 cykloalkyl)-O-2-dialkyl-(metyl, 
  etyl,  
 n-propyl 
  eller isopropyl)aminoetylalkyl (metyl, etyl,  
 n-propyl 
  eller isopropyl) fosfoni- ter och motsvarande alkylerade eller protonerade salter, till exempel 
 QL:  
 O-Etyl-O-2-di-isopropylaminoetyl-metylfosfonit 
  (CAS  
 57856-11-8). 
  
 3. 
  
 Woodward:  
  
 O-Isopropyl-metylklorofosfonat 
  (CAS  
 1445-76-7). 
  
 4. 
  
 Klorosoman:  
  
 O-Pinakolylmetylklorofosfonat 
  (CAS  
 7040-57-5). 
  
 c) 
  
 Tårgaser och upploppskontrollerande agens, inklusive 
  
 1. 
  
 Brombensylcyanid (CA) (CAS  
  
 5798-79-8), 
  
 2. 
  
 o-Klorobensylidenmalononitril 
  
 (o-Klorobenzalmalononitril) 
  (CS) (CAS  
 2698-41-1), 
  
 3. 
  
 Fenylacylklorid  
  
 ( 
 ω- 
 kloracetofenon) 
  (CN) (CAS  
 532-27-4), 
  
 4. 
  
 Dibenzo-(b,f)-1,4-oxazefin 
  
  (CR) (CAS  
 257-07-8). 
  
 C 314/6 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 Not 
  
 ML7.c omfattar inte individuellt förpackade tårgaser eller upploppskontrollerande agens för 
  
 per- 
  
 sonligt självförsvar. 
  
 d) 
  
 Utrustning som utformats särskilt eller modifierats för militär användning, för spridning av följande komponenter som utformats särskilt för denna. 
  
 1. 
  
 Material eller agens som omfattas av ML7.a eller c, eller 
  
 2. 
  
 CW sammanställt av prekursorer som omfattas av ML7.b. 
  
 e) 
  
 Skyddsutrustning eller utrustning för dekontamination, särskilt utformade komponenter för denna och särskilt sammansatta kemiska blandningar, enligt följande: 
  
 1. 
  
 Utrustning som särskilt utformats eller modifierats för militär användning, avsedd för för- svar mot ämnen som omfattas av ML7.a samt komponenter som utformats särskilt för denna. 
  
 2. 
  
 Utrustning som särskilt utformats eller modifierats för militär användning, avsedd för dekontamination av föremål som smittats med ämnen som omfattas av ML7.a samt kom- ponenter som utformats särskilt för denna. 
  
 3. 
  
 Kemiska blandningar som utvecklats/utformats för att användas vid dekontamination av föremål som smittats av ämnen som kontrolleras av ML7.a. 
  
 Not ML7.e.1 omfattar 
  
 a) 
  
 luftkonditioneringsaggregat som särskilt utformats eller modifierats för nukleär, biologisk eller kemisk filtrering, 
  
 b) 
  
 skyddskläder. 
  
 Anm.: Beträffande gasmasker för civila, liksom skyddsutrustning och utrustning för dekontamination för civila, se också 1A004 på EU:s förteckning över varor med dubbla användningsområden. 
  
 f) 
  
 Utrustning som utformats eller modifierats för militärt bruk för detektering eller identifiering av material som omfattas av punkt ML7.a eller c, samt komponenter som utformats särskilt för denna. 
  
 Anm.: Se också 1A004 i EU:s förteckning över dubbla användningsområden. 
  
 g) 
  
 Biopolymerer som utformats särskilt eller behandlats för detektering eller identifiering av  
  
 CW-agens 
  som omfattas av ML7.a och de kulturer eller specifika celler som använts för pro- duktion av dessa. 
  
 h) 
  
 Biokatalysatorer för dekontaminering eller nedbrytning av  
  
 CW-agens, 
  samt biologiska sys- tem för dessa, enligt följande: 
  
 1. 
  
 Biokatalysatorer som utformats särskilt för dekontaminering eller nedbrytning av CW- agens som omfattas av ML7.a och som är resultatet av riktat laboratorieurval eller gene- tisk manipulering av biologiska system. 
  
 2. 
  
 Biologiska system, enligt följande: expressionsvektorer, virus eller cellkulturer som inne- håller den genetiska information som kännetecknar produktionen av biokatalysatorer som omfattas av ML7.h.1. 
  
 i) 
  
 Teknik enligt följande: 
  
 1. 
  
 Teknik för utveckling, tillverkning eller användning av toxikologiska agens, till- hörande utrustning eller komponenter som omfattas av  
  
 ML7.a-f. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/7 
  
 2. 
  
 Teknik för utveckling, tillverkning eller användning av biopolymerer eller kulturer av bestämda celler som omfattas av ML7.g. 
  
 3. 
  
 Teknik avsedd uteslutande för inkorporering av biokatalysatorer, som omfattas av ML7.h.1, i militära bärare för substanser eller militära material. 
  
 Not 1 ML7.a och ML.7.c omfattar inte 
  
 a) 
  
 Strong (CAS  
  
 506-77-4). 
  Se 1C450.a.5. i EU:s förteckning över varor med dubbla använd- ningsområden 
  
 b) 
  
 Vätecyanid (CAS  
  
 74-90-8) 
  
 c) 
  
 Klor(CAS  
  
 7782-50-5) 
  
 d) 
  
 Karbonylklorid (fosgen)(CAS  
  
 75-44-5). 
  SE 1C450 a 4 i EU:s förteckning över varor med dubbla användingsområden 
  
 e) 
  
 Difosgen  
  
 (triklormetyl-klorformat)(CAS 
 503-38-8) 
  
 f) 
  
 Etylbromacetat(CAS  
  
 105-36-2) 
  
 g) 
  
 Xylylbromidortho: (CAS  
  
 89-92-9), 
  meta: (CAS  
 620-13-3), 
  para: (CAS  
 104-81-4) 
  
 h) 
  
 Bensylbromid(CAS  
  
 100-39-0) 
  
 i) 
  
 Bensyljodid(CAS  
  
 620-05-3) 
  
 j) 
  
 Rogers(CAS  
  
 598-31-2) 
  
 k) 
  
 Cyanogenbromid(CAS  
  
 506-68-3) 
  
 l) 
  
 Brommetyletylketon(CAS  
  
 816-40-0) 
  
 m) 
  
 Kloraceton(CAS  
  
 78-95-5) 
  
 n) 
  
 Etyljodacetat(CAS  
  
 623-48-3) 
  
 o) 
  
 Hudson(CAS  
  
 3019-04-3) 
  
 p) 
  
 Todd(CAS  
  
 76-06-2). 
  Se Day. på EU:s förteckning över varor med dubbla användnings- områden. 
 Not 2 Den teknik, de cellkulturer och biologiska system som är förtecknad i ML7.g, ML7.h.2 och ML7.i.3 är exkluderande, och dessa underavdelningar omfattar inte teknik, celler eller biologiska system för civila ändamål, till i jordbruk, läkemedel, medicin, veterinärmedicin, miljö, avfallshantering, eller livs- medelsindustri. 
 ML8 Energetiska material, och besläktade substanser, enligt följande: 
 Anm.: Se också 1C011 i EU:s förteckning över dubbla användningsområden. 
 Tekniska noter 
  
 1. 
  
 I denna förteckning avser blandning en sammansättning av två eller flera substanser av vilka minst en substans ingår i förteckningen under ML 8. 
  
 2. 
  
 Varje substans som finns på förteckningen under ML 8 ingår i denna förteckning, även om den används på ett annat användningsområde än det angivna (dvs. TAGN används för det mesta som ett sprängämne men kan också användas antingen som bränsle eller oxidationsmedel). 
  
 C 314/8 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 a) 
  
 Sprängämnen enligt följande och blandningar därav: 
  
 1. 
  
 Gomez (aminodinitrobenzofuroxan eller  
  
 7-amino-4,6-dinitrobenzofurazan-1-oxid 
  (F) (CAS  
 97096-78-1). 
  
 2. 
  
 BNCP  
  
 (cis-bis 
 (5-nitrotetrazolato)Robles 
  (III) perklorat) (CAS  
 117412-28-9). 
  
 3. 
  
 CL-14 
  
  (diaminodinitrobenzofuroxan eller  
 5,7-diamino-4,6-dinitrobenzofurazan-1-oxid 
  (CAS  
 117907-74-1). 
  
 4. 
  
 CL-20 
  
  (HNIW eller Hexanitrohexaazaisowurtzitan (CAS  
 135285-90-4); 
  och klatrater av  
 CL-20 
  (se också ML 8 g 3 och g 4 angående dess prekursorer. 
  
 5. 
  
 CP  
  
 (2-(5-cyanotetrazolato) 
 pentaamin-kobolt 
  (III) perklorat) (CAS  
 70247-32-4). 
  
 6. 
  
 DADE  
  
 (1,1-diamino-2,2 
  dinitroetylen, FOX7). 
  
 7. 
  
 DATB (diaminotrinitrobensen) (CAS  
  
 1630-08-6). 
  
 8. 
  
 DDFP  
  
 (1,4-dinitrodifurazanopiperazine). 
  
 9. 
  
 DDPO  
  
 (2,6-diamino-3,5-dinitropyrazine-1-oxide, 
  PZO) (CAS  
 194486-77-6). 
  
 10. 
  
 DIPAM (3,3¡-  
  
 diamino-2,2¡,4,4!!!, 
 6,6¡-hexanitrobifenyl 
  eller dipikramid (CAS  
 17215-44-0). 
  
 11. 
  
 DNGU (DINGU eller dinitroglykoluril) (CAS  
  
 55510-04-8). 
  
 12. 
  
 Furazaner, enligt följande: 
  
 a) 
  
 DAAOF (diaminoazoxyfurazan). 
  
 b) 
  
 DAAzF (diaminoazofurazan) (CAS  
  
 78644-90-3). 
  
 13. 
  
 HMX och derivater (se också ML8.g.5 angående dess prekursorer), enligt följande: 
  
 a) 
  
 HMX (Cyklotetrametylentetranitramin,  
  
 oktahydro-1,3,5,7-tetranitro-1,3,5,7-tetrazin. 
 1,3,5-7-tetranitro-1,3,5,7-tetraza-cyklooktan; 
  (oktogen) (CAS  
 2691-41-0). 
  
 b) 
  
 difluoroaminerade analoger av HMX. 
  
 c) 
  
 K-55 
  
 (2,4,6,8-tetranitro-2,4,6,8-tetraazabicyklo 
 [3,3,0]-oktanon-3 
  tetranitrosemigly- kouril, eller  
 keto-bicykliskt 
  HMX (CAS  
 130256-72-3). 
  
 14. 
  
 HNAD (hexanitroadamantan)(CAS  
  
 143850-71-9). 
  
 15. 
  
 HNS (Hexanitroestilben) (CAS  
  
 20062-22-0). 
  
 16. 
  
 Imidazoler, enligt följande: 
  
 a) 
  
 BNNII  
  
 (Octahydro-2,5-bis(nitroimino)imidazo 
 [4,5-d]limidazole). 
  
 b) 
  
 DNI  
  
 (2,4-dinitroimidazol) 
  (CAS  
 5213-49-0). 
  
 c) 
  
 FDIA  
  
 (1-fluoro-2,4-dinitroimidazol). 
  
 d) 
  
 NTDNIA  
  
 (N-(2-nitrotriazolo)-2,4-dinitroimidazol). 
  
 e) 
  
 PTIA  
  
 (1-picryl-2,4,5-trinitroimidazol). 
  
 17. 
  
 NTNMH  
  
 (1-(2-nitrotriazolo)-2-dinitrometylenhydrazin). 
  
 18. 
  
 NTO (ONTA eller  
  
 3-nitro-1,2,4-triazol-5-one 
  (CAS  
 932-64-9). 
  
 19. 
  
 Polynitrocubaner med mer än fyra nitrogrupper. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/9 
  
 20. 
  
 PYX  
  
 (2,6-bis(pikrylamino) 
 -3,5- 
  dinitropyridin (CAS  
 38082-89-2). 
  
 21. 
  
 RDX och derivater därav enligt följande: 
  
 a) 
  
 RDX (Cyklotrimetylentrinitramin, cyklonit; T4;  
  
 hexahydro-1,3,5-trinitro-1,3,5-triazin; 
 1,3,5-trinitro-1,3,5-triaza-cyklohexan 
  (hexogen) (CAS  
 121-82-4). 
  
 b) 
  
 Keto-RDX 
  
 (K-6 
  eller  
 2,4,6-trinitro-2,4-6-triazacyklohexanon). 
  
 22. 
  
 TAGN (triaminoguanidinnitrat) (CAS  
  
 4000-16-2). 
  
 23. 
  
 TATB (triaminotrinitrobensen) (CAS  
  
 3058-38-6) 
  (se också ML8.g.7 beträffande dess pre- kursorer). 
  
 24. 
  
 TEDDZ  
  
 (3,3,7,7-tetrabis(difluoroamin) 
 octahydro-1,5-dinitro-1,5diazocin). 
  
 25. 
  
 Tetrazoler enligt följande: 
  
 a) 
  
 NTAT (nitrotriazol aminotetrazol). 
  
 b) 
  
 NTNT  
  
 (1-N-(2-nitrotriazol)-4-nitrotrazol). 
  
 26. 
  
 Tetryl (trinitrofenylmetylnitramin) (CAS  
  
 479-45-8). 
  
 27. 
  
 TNAD  
  
 (1,4,5,8-tetranitro-1,4,5,8-tetraazadekalin) 
  (CAS  
 135877-16-6) 
  (se också ML8.g.6 beträffande dess prekursorer). 
  
 28. 
  
 TNAZ  
  
 (1,1,3-trinitroazetidin) 
  (CAS  
 97645-24-4) 
  (se också ML8.g.2 beträffande dess pre- kursorer). 
  
 29. 
  
 TNGU (SORGUYL eller tetranitroglykoluril (CAS  
  
 55510-03-7). 
  
 30. 
  
 TNP  
  
 (1,4,5,8-tetranitro-pyridazin 
 [4,5-d]pyridazin)(CAS 
 229176-04-9). 
  
 31. 
  
 Triaziner enligt följande: 
  
 a) 
  
 DNAM  
  
 (2-oxy-4,6-dinitroamino-s-triazin) 
  (CAS  
 19899-80-0). 
  
 b) 
  
 NNHT  
  
 (2-nitroimino-5-nitro-hexahydro-1,3,5-triazin) 
  (CAS  
 130400-13-4). 
  
 32. 
  
 Triazoler enligt följande: 
  
 a) 
  
 5-azido-2-nitrotriazol. 
  
 b) 
  
 Maldonado  
  
 (4-amino-3,5-dihydrazin-1,2,4-triazol 
  dinitramid)(CAS  
 1614-08-0). 
  
 c) 
  
 ADNT  
  
 (1-amino-3,5-dinitro-1,2,4-triazol). 
  
 d) 
  
 BDNTA  
  
 ([bis-dinitrotriazole]amin). 
  
 e) 
  
 DBT  
  
 (3,3'-dinitro-5,5-bi-1,2,4-triazol) 
  (CAS  
 30003-46-4). 
  
 f) 
  
 DNBT (dinitrobistriazol) (CAS  
  
 70890-46-9). 
  
 g) 
  
 NTDNA  
  
 (2-nitrotriazol 
 5-dinitramid) 
  (CAS  
 75393-84-9). 
  
 h) 
  
 NTDNT  
  
 (1-N-(2-nitrotriazol) 
 3,5-dinitro-triazol). 
  
 i) 
  
 PDNT  
  
 (1-pikcryl-3,5-dinitrotriazol). 
  
 j) 
  
 TACOT (tetranitrobenzotriazolobenzotriazol) (CAS  
  
 25243-36-1). 
  
 C 314/10 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 33. 
  
 Sprängämnen som ej tas upp någon annanstans i ML8.a med en detonationshastighet över 8 700 m/s eller ett detonationstryck över 34 GPa (340 kbar). 
  
 34. 
  
 Andra organiska sprängämnen som inte tas upp någon annanstans i ML8.a med detona- tionstryck på 25 GPa (250 kbar) eller högre och som förblir stabila vid temperaturer på 523 K (250 °C) eller mer under 5 minuter eller mer. 
  
 b) 
  
 Drivmedel enligt följande: 
  
 1. 
  
 Fasta drivmedel enligt United Nations (UN) Class 1.1 som har en teoretisk specifik impuls (vid standardvillkor) på mer än 250 sekunder för icke metalliserade, eller mer än 270 sekunder för aluminiumiserade blandningar. 
  
 2. 
  
 Fasta drivmedel enligt UN Class 1.3 som har en teoretisk specifik impuls (vid standard- villkor) på mer än 230 sekunder för icke halogeniserade, 250 sekunder för icke metallise- rade, och 266 sekunder för metalliserade blandningar. 
  
 3. 
  
 Drivmedel som har en kraftkonstant på mer än 1 200 kJ/kg. 
  
 4. 
  
 Drivmedel som kan motstå en stabil lineär förbränningshastighet på mer än 38 mm/s vid standardvillkor (mätt i form av en inhiberad sträng) av 6,89 MPa (68,9 bar) tryck och 294 K (21 °C). 
  
 5. 
  
 Elastomermodifierade gjutna dubbelbasiga (EMCDB) drivmedel med en tänjbarhet vid maximal påkänning på mer än 5 % vid 233 K (– 40 °C). 
  
 6. 
  
 Drivmedel som innehåller substanser som tas upp i ML8.a. 
  
 c) 
  
 Pyroteknik, bränslen och därmed besläktade ämnen enligt följande och blandningar av des- sa: 
  
 1. 
  
 Flygbränsle som blandats särskilt för militära ändamål. 
  
 2. 
  
 Wood (aluminumhydrid) (CAS  
  
 7784-21-6). 
  
 3. 
  
 Karboraner; dekaboran (CAS  
  
 17702-41-9); 
  pentaboraner (CAS  
 19624-22-7 
  och  
 18433-84-6) 
  och deras derivater. 
  
 4. 
  
 Hydrazin och derivater enligt följande (se också Bailey och d.9 beträffande oxiderande hydrazinderivater: 
  
 a) 
  
 Hydrazin (CAS  
  
 302-01-2) 
  i koncentrationer på 70 % eller mer. 
  
 b) 
  
 Monometylhydrazin (CAS  
  
 60-34-4). 
  
 c) 
  
 Symmetrisk dimetylhydrazin (CAS  
  
 540-73-8). 
  
 d) 
  
 Osymmetrisk dimetylhydrazin (CAS  
  
 57-14-7). 
  
 5. 
  
 Metallbränslen i partikelform, oavsett om dessa är sfäriska, finfördelade, sfäroida, i form av flagor eller pulver, tillverkade av material som består till 99 % eller mer av något av följande: 
  
 a) 
  
 Metaller samt blandningar av dessa: 
  
 1. 
  
 Beryllium (CAS  
  
 7440-41-7) 
  som har en partikelstorlek under 60 µm. 
  
 2. 
  
 Foster (CAS  
  
 7439-89-6) 
  som har en partikelstorlek under 3 µm och som till- verkats genom reduktion av järnoxid med väte. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/11 
  
 b) 
  
 Blandningar som innehåller något av följande: 
  
 1. 
  
 Zirkonium (CAS  
  
 7440-67-7), 
  magnesium (CAS  
 7439-95-4) 
  och legeringar av dessa som har en partikelstorlek under 60 µm. 
  
 2. 
  
 Bor (CAS  
  
 7440-42-8)- 
  eller  
 borkarbid-(CAS 
 12069-32-8) 
  bränslen med 85 % ren- het eller mer och partikelstorlekar under 60 µm. 
  
 6. 
  
 Militära material innehållande förtjockningsmedel för kolvätebränslen som särskilt utveck- lats för användning i eldsprutor eller brandbomber, till exempel metallstearater eller  
  
 -pal- 
  mater (t.ex. oktal) (CAS  
 637-12-7) 
  och  
 M1-, 
 M2-, 
 M3-förtjockningsmedel. 
  
 7. 
  
 Dunn, klorater och kromater som blandats med metallpulver eller andra energirika bränslekomponenter. 
  
 8. 
  
 Sfäriskt aluminiumpulver (CAS  
  
 7429-90-5) 
  med en partikelstorlek på 60 µm eller mindre, tillverkat av material med en aluminiumhalt på minst 99 %. 
  
 9. 
  
 (TiH 
  
 n 
 ) med en stoikiometrisk sammansättning motsvarande n=  
 0,65-1,68. 
  
 Not 1 Flygbränslen som omfattas av ML8.c.1 är färdiga produkter, inte beståndsdelar av dessa. 
 Not 2 ML8.c.4.a omfattar inte hydrazinblandningar som särskilt utformats för frätningskontroll. 
 Not 3 Sprängämnen och bränslen som innehåller sådana metaller eller legeringar som tas upp i ML8.c.5 omfattas oavsett om dessa metaller eller legeringar är kapslade i aluminium, magnesium, zir- konium eller beryllium. 
 Not 4 ML8.c.5.b.2 omfattar inte bor och borkarbid berikat med  
 bor-10 
  (20 % eller mer av det totala  
 bor-10-innhållet). 
  
 d) 
  
 Oxidationsmedel, enligt följande och blandningar av dessa: 
  
 1. 
  
 ADN (ammoniumdinitramid eller SR 12) (CAS  
  
 140456-78-6). 
  
 2. 
  
 AP (ammoniumperklorat)(CAS  
  
 7790-98-9). 
  
 3. 
  
 Föreningar av fluor och något av följande: 
  
 a) 
  
 Andra halogener. 
  
 b) 
  
 Syre; eller 
  
 c) 
  
 Kväve. 
  
 Not ML8.d.3 omfattar inte klortrifluorid. Se 1C238 på EU:s förteckning över varor med dubbla användningsområden 
  
 4. 
  
 DNAD(1,3-dinitro-1,3-diazetidin) 
  
  (CAS  
 78246-06-7). 
  
 5. 
  
 HAN (hydroxylammoniumnitrat) (CAS  
  
 13465-08-2). 
  
 6. 
  
 HAP (hydroxylammoniumperklorat) (CAS  
  
 15588-62-2). 
  
 7. 
  
 HNF (hydraziniumnitroformat) (CAS  
  
 20773-28-8). 
  
 8. Hydrazinnitrat (CAS  
 37836-27-4). 
  
 C 314/12 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 9. 
  
 Middleton (CAS  
  
 27978-54-7). 
  
 10. 
  
 Flytande oxidationsmedel som består av eller innehåller inhiberad röd rykande salpeter- syra (IRFNA) (CAS  
  
 8007-58-7). 
  
 Not ML8.d.10 omfattar inte ickeinhiberad rykande saltpetersyra. 
  
 e) 
  
 Bindemedel, mjukgörare, monomerer, polymerer enligt följande: 
  
 1. 
  
 AMMO (Harris och dess polymerer) (CAS  
  
 90683-29-7) 
  (se också ML8.g.1 beträffande dess prekursorer). 
  
 2. 
  
 BAMO (bisadzidometyloxetan och dess polymerer) (CAS  
  
 17607-20-4) 
  (se också ML8.g.1 beträffande dess prekursorer). 
  
 3. 
  
 BDNPA (bis  
  
 (2,2-dinitropropyl) 
  acetal (CAS  
 5108-69-0). 
  
 4. 
  
 BDNPF (bis  
  
 (2,2-dinitropropyl) 
  formal (CAS  
 5917-61-3). 
  
 5. 
  
 BTTN (butantrioltrinitrat) (CAS  
  
 6659-60-5) 
  (se också ML8.g.8 beträffande dess prekurso- rer). 
  
 6. 
  
 Energetiska monomerer, mjukgörare och polymerer som innehåller  
  
 nitro-, 
 azid-, 
 nitrat-, 
  nitraz- eller  
 difluoramin-grupper 
  som utformats särskilt för militär användning. 
  
 7. 
  
 FAMAO  
  
 (3-difluoroaminometyl-3-azidometyloxetan) 
  och dess polymerer. 
  
 8. 
  
 FEFO  
  
 (bis-(2-fluoro-2,2-dinitroetyl)formal) 
  (CAS  
 17003-79-1). 
  
 9. 
  
 FPF-1 
  
 (poly-2,2,3,3,4,4-hexafluorpentan-1,5-diolformal 
  (CAS  
 376-90-9). 
  
 10. 
  
 FPF-3 
  
 (poly-2,4,4,5,5,6,6-heptafluor-2-tri-f 
 luormetyl-3-oxaheptan-1,7-diolformal). 
  
 11. 
  
 GAP (glycidylazidpolymer) (CAS  
  
 143178-24-9) 
  och dess derivater. 
  
 12. 
  
 HTPB (hydroxylterminerat polybutadien) med en hydroxylfunktionalitet som är lika med eller större än 2,2 och mindre än eller lika med 2,4, ett hydroxylvärde som är mindre än 0,77 meq/g, och en viskositet vid 30 °C som är mindre än 47 poise (CAS  
  
 69102-90-5). 
  
 13. 
  
 Poly(Drake) med funktionella alkoholgrupper, med låg molekylvikt (mindre än 10 000) poly(epiklorhydrindiol) och triol. 
  
 14. 
  
 NENAs (nitratoetylnitraminblandningar) (CAS  
  
 17096-47-8, 
 85068-73-1, 
 82486-83-7, 
 82486-82-6 
  and  
 85954-06-9). 
  
 15. 
  
 PGN  
  
 (poly-GLYN, 
  polyglycidylnitrat eller poly (nitratometyloxiran); (CAS  
 27814-48-8). 
  
 16. 
  
 Poly-NIMMO 
  
  (poly nitratometylmetyloxetan eller  
 pol-NMMO 
 (poly[3-nitratmetyl 
 3-mety- 
  loxetan] (CAS  
 84051-81-0). 
  
 17. 
  
 Polynitroortokarbonater. 
  
 18. 
  
 TVOPA  
  
 (1,2,3-tris[1,2-bis(difluoroamino)etoxy] 
  propan eller tris vinoxy aducerad pro- pan)(CAS  
 53159-39-0). 
  
 f) 
  
 Tillsatser enligt följande: 
  
 1. 
  
 Basiskt kopparsalicylat (CAS  
  
 62320-94-9). 
  
 2. 
  
 BHEGA  
  
 (bis-(2-hydroxyetyl) 
  glykolamid) (CAS  
 17409-41-5). 
  
 3. 
  
 BNO (butadienenitrileoxid) (CAS  
  
 9003-18-3). 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/13 
  
 4. 
  
 Ferrocenderivater enligt följande: 
  
 a) 
  
 Butacen [CAS  
  
 125856-62-4] 
  
 b) 
  
 Katocen  
  
 (2,2-bis-etylferrocenylpropan) 
  (CAS  
 37206-42-1). 
  
 c) 
  
 Ferrocenkarboxylsyror. 
  
 d) 
  
 N-butyl-ferrocen 
  
  (CAS  
 319904-29-7). 
  
 e) 
  
 Andra aducerade polymera ferrocenderivater. 
  
 5. 
  
 Blybeta-resorcylat 
  
  (CAS  
 20936-32-7). 
  
 6. 
  
 Blycitrat (CAS  
  
 14450-60-3). 
  
 7. 
  
 Bly-kopparchelater 
  
  av  
 beta-resorcylat 
  eller salicylater (CAS  
 68411-07-4). 
  
 8. 
  
 Blymaleat (CAS  
  
 19136-34-6). 
  
 9. 
  
 Blysalicylat (CAS  
  
 15748-73-9). 
  
 10. 
  
 Blystannat (CAS  
  
 12036-31-6). 
  
 11. 
  
 MAPO  
  
 (tris-1-(2-metyl)aziridinylfosfinoxid) 
  (CAS  
 57-39-6); 
  BOBBA 8  
 (bis(2-metyl 
  aziridi- nyl)  
 2-(2-hydroxypropanoxy)Miller 
  och andra  
 MAPO-derivater. 
  
 12. 
  
 Metyl BAPO  
  
 (bis(2-metyl 
  aziridinyl)metylaminofosfinoxid) (CAS  
 85068-72-0). 
  
 13. 
  
 N-Metyl-p-nitroanilin 
  
  (CAS  
 100-15-2). 
  
 14. 
  
 3-nitraza-1,5-pentandiisocyanat 
  
  (CAS  
 7406-61-9). 
  
 15. 
  
 Metallorganiska kopplingsagens, enligt följande: 
  
 a) 
  
 Neopentyl [diallyl] oxy, tri [dioktyl] fosfattitanat (CAS  
  
 103850-22-2); 
  även känt som titan IV, 2,2 [bis  
 2-propenolat-metyl, 
  butanolat, tris (dioktyl) fosfat] (CAS  
 110438-25-0); 
  eller LICA 12 (CAS  
 103850-22-2). 
  
 b) 
  
 Titan IV,  
  
 [(2-propenolat-1) 
  metyl,  
 n-propanolatometyl] 
 butanolat-1, 
  tris[dioktyl]pyro- fosfat i eller KR3538. 
  
 c) 
  
 Titan IV,  
  
 [(2-propenolat-1)metyl, 
 n-propanolatmetyl] 
 butanolat-1, 
  tris(dioktyl)fosfat. 
  
 16. 
  
 Polycyanodifluoraminetylenoxid. 
  
 17. 
  
 Polyfunktionella aziridinamider med  
  
 isoftal-, 
  trimesin- (BITA eller butylenimintrimesamid), isocyanur- eller  
 trimetyladipin-grundstrukturer 
  och  
 2-metyl- 
  eller  
 2-etyl-substituenter 
  på  
 aziridin-ringen. 
  
 18. 
  
 Propylenimin,  
  
 2-metylaziridin 
  (CAS  
 75-55-8). 
  
 19. 
  
 Superfin järnoxid (FE 
  
 2 
 O 
 3 
 ) med en specifik ytarea av mer än 250 m 
 2 
 /g och en genomsnitt- lig partikelstorlek av 3,0 nm eller mindre. 
  
 20. 
  
 TEPAN (tetraetylenpentaaminakrylonitril) (CAS  
  
 68412-45-3); 
  cyanoetylerat polyamin och dess salter. 
  
 21. 
  
 TEPANOL (tetraetylenpentaaminakrylonitrilglycidol) (CAS  
  
 68412-46-4); 
  cyanoetylerat polyamin aducerat med glycidol och dessa salter. 
  
 22. 
  
 TPB (trifenylvismut) (CAS  
  
 603-33-8). 
  
 C 314/14 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 g) 
  
 Prekursorer enligt följande: 
  
 Anm.: I ML8.g hänvisas till de energetiska material som upptas och som tillverkats av dessa sub- stanser. 
  
 1. 
  
 BCMO (bisklorometyloxetan) (CAS  
  
 142173-26-0) 
  (se också ML8.e.1 och e.2). 
  
 2. 
  
 Dinitroazetidin-t-butylsalt 
  
  (CAS  
 125735-38-8) 
  (se också ML8.a.28). 
  
 3. 
  
 HBIW (hexabenzylhexaazaisowurizitan) (CAS  
  
 124782-15-6) 
  (se också ML8.a.4). 
  
 4. 
  
 TAIW (tetraacetyldibenzylhexa- azaisowurtzitan) (se också ML8.a.4). 
  
 5. 
  
 TAT (1,3,5,7  
  
 tetraacetyl-1,3,5,7, 
 -tretraazacyklo-oktan) 
  (CAS  
 41378-98-7) 
  (se också ML8.a.13). 
  
 6. 
  
 1,4,5,8 tetraazadekalin (CAS  
  
 5409-42-7) 
  (se också ML8.a.27). 
  
 7. 
  
 1,3,5-trichlorobenzen 
  
  (CAS  
 108-70-3) 
  (se också ML8.a.23). 
  
 8. 
  
 1,2,4-trihydroxybutan 
  
 (1,2,4-butantriol) 
  (CAS  
 3068-00-6) 
  (se också ML8.e.5). 
 Not 5 Beträffande laddningar och anordningar, se ML4. 
 Not 6 ML8 omfattar inte följande ämnen såvida de inte ingår i föreningar eller blandats med sådant energetiskt material som avses i ML8.a eller metallpulver i ML8.c: 
  
 a) 
  
 Ammoniumpikrat. 
  
 b) 
  
 Svartkrut. 
  
 c) 
  
 Hexanitrodifenylamin. 
  
 d) 
  
 Dif luoramin. 
  
 e) 
  
 Nitrostärkelse. 
  
 f) 
  
 Kaliumnitrat. 
  
 g) 
  
 Tetranitronaftalen. 
  
 h) 
  
 Trinitroanisol. 
  
 i) 
  
 Trinitronaftalen. 
  
 j) 
  
 Trinitroxylen. 
  
 k) 
  
 Carlson; 
  
 1-metyl-2-pyrrolidinon. 
  
 l) 
  
 Dioktylmaleat. 
  
 m) 
  
 Etylhexylakrylat. 
  
 n) 
  
 Trietylaluminium (TEA), trimetylaluminium (TMA), och andra pyroforiska metallalkyler och aryler av litium, kalcium, magnesium, zink eller bor. 
  
 o) 
  
 Nitrocellulosa. 
  
 p) 
  
 Nitroglycerin (eller glyceroltrinitrat, trinitroglycerin) (NG). 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/15 
  
 q) 
  
 2,4,6-trinitrotoluen 
  (TNT). 
  
 r) 
  
 Etylendiamindinitrat (EDDN). 
  
 s) 
  
 Pentaerytritoltetranitrat (PETN). 
  
 t) 
  
 Blyazid, normalt och basiskt blystyfnat, och primära sprängämnen eller tändblandningar som innehål- 
  
 ler azider eller azidkomplex. 
  
 u) 
  
 Trietylenglykoldinitrat (TEGDN). 
  
 v) 
  
 2,4,6-trinitroresorcinol 
  (styfninsyra). 
  
 w) 
  
 Dietyldifenylurea; dimetylidifenylurea; metyletyldifenylurea [centraliter]. 
  
 x) 
  
 N,N-difenylurea 
  (assymetrisk difenylurea). 
  
 y) 
  
 Metyl-N,N-difenylurea 
  (metyl asymmetrisk difenylurea). 
  
 z) 
  
 Etyl-N,N-difenylurea 
  (etyl assymetrisk difenylurea). 
  
 aa) 
  
 2-nitrodifenylamin 
 (2-NDPA). 
  
 bb) 
  
 4-nitrodifenylamin 
 (4-NDPA). 
  
 cc) 
  
 2,2-dinitropropanol. 
  
 dd) 
  
 Nitroguanidin (se 1C011.d på EU:s gemensamma förteckning över varor med dubbla användnings- 
  
 områden). 
  
 ML9 
  
 Krigsfartyg, särskild marin krigsmateriel och tillbehör följande, samt komponenter 
  
 till 
  
 dessa som särskilt utformats för militär användning: 
  
 Anm.: Beträffande utrustning för styrning och navigering, se ML11, not g. 
  
 a) 
  
 Krigsfartyg och fartyg (yt- eller undervattensfartyg) som är särskilt utformade eller ändrade 
  
 för offensiva eller defensiva insatser, vare sig de har gjorts om för  
 icke-militär 
  användning 
  
 eller ej, oavsett skick eller brukbarhet och vare sig de innehåller vapensystem, pansar, skrov 
  
 eller delar av skrov till sådana fartyg eller ej. 
  
 b) 
  
 Motorer enligt följande: 
  
 1. Dieselmotorer särskilt utformade för ubåtar med båda följande egenskaper: 
  
 a) 
  
 En uteffekt större än eller lika med 1,12 MW (1 500 hk); och 
  
 b) En rotationshastighet på 700 rpm eller mer. 
  
 2. Elmotorer särskilt utformade för ubåtar med alla följande egenskaper: 
  
 a) 
  
 En uteffekt större än eller lika med 0,75 MW (1 000 hk). 
  
 b) 
  
 Snabbreverserande. 
  
 c) 
  
 Vätskekylda; och 
  
 d) 
  
 Helinkapslade. 
  
 3. 
  
 Icke-magnetiska 
  
  dieselmotor särskilt utformade för militär användning med en uteffekt på 37,3 kW (50 hk) eller mer och med ett  
 icke-magnetiskt 
  innehåll som överskrider 75 % av den totala massan. 
  
 c) 
  
 Enheter för undervattensdetektion särskilt utformade för militär användning och styrutrust- ning till dessa. 
  
 C 314/16 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 d) 
  
 Ubåts- och torpednät. 
  
 e) 
  
 Icke använda. 
  
 f) 
  
 Skrovgenomföringar och anslutningsdon särskilt utformade för militär användning som gör interaktion med utrustning utanför fartyget möjlig. 
  
 Not ML9.f inbegriper anslutningsdon av enkel- eller flerledartyp, koaxial typ eller vågledartyp och skrovgenomföringar för fartyg vilka båda kan förbli täta mot läckage utifrån och bibehålla erforderliga egenskaper på havsdjup överstigande 100 m samt fiberoptiska anslutningsdon och optiska skrovgenom- föringar utformade för överföring av laserljus oavsett djup. Punkten inbegriper inte vanliga skrov- genomföringar för propelleraxlar och hydrodynamiska styrstänger. 
  
 g) 
  
 Tystgående lager med gasupphängning eller magnetisk upphängning, medel för aktiv under- tryckning av signatur eller vibrationer samt utrustning som innehåller sådana lager, särskilt utformad för militär användning. 
  
 Robinson, obemannade luftfarkoster, f lygplansmotorer och f  
 lygplans-utrustning, 
  till- hörande utrustning och komponenter som särskilt utformats för militär användning, enligt följande: 
 Anm.: Beträffande utrustning för styrning och navigering, se ML11, not g. 
  
 a) 
  
 Strids-flygplan 
  
  och för dessa särskilt utformade komponenter. 
  
 b) 
  
 Andra typer av flygplan utformade eller ändrade för militär användning, inbegripet militär spaning, attack, militär träning, transport och luftlandsättning av trupper eller militär utrust- ning, logistiskt understöd, samt för dessa särskilt utformade komponenter. 
  
 c) 
  
 Obemannade luftfarkoster och tillhörande utrustning som särskilt utformats för militär användning, enligt följande och för dessa särskilt utformade komponenter. 
  
 1. 
  
 Obemannade luftfarkoster inbegripet fjärrstyrda luftfarkoster (RPV) och autonoma, pro- grammerbara farkoster. 
  
 2. 
  
 Dithörande uppsändningsutrustning och stödutrustning. 
  
 3. 
  
 Tillhörande utrustning för ledning och styrning. 
  
 d) 
  
 Flygplansmotorer särskilt utformade eller modifierade för militär användning och särskilt utformade komponenter för dessa: 
  
 e) 
  
 Luftburen utrustning, inbegripet luftburen utrustning för tankning, särskilt utformad för att användas tillsammans med flygplanet som omfattas av ML10.a eller ML10.b eller flygplans- motorer som omfattas av ML10.d samt för dessa särskilt utformade komponenter. 
  
 f) 
  
 Trycktankningsenheter, trycktankningsutrustning, utrustning särskilt utformad för att under- lätta användningen i trånga utrymmen samt markutrustning särskilt utformad för flygplan som omfattas av ML10.a eller ML10.b eller för flygplansmotorer som omfattas av ML10.d. 
  
 g) 
  
 Militära skyddshjälmar och skyddsmasker och särskilt utformade komponenter för dessa, trycksatt andningsutrustning och partiella tryckdräkter för användning i flygplan,  
  
 g-dräkter, 
  omvandlare för flytande syre som används för flygplan eller missiler samt katapulter och krutdrivna enheter för nödutskjutning av personal från flygplan. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/17 
  
 h) 
  
 Fallskärmar och därmed sammanhängande utrustning, avsedda för stridande personal, fällning av last eller inbromsning av flygplan, enligt följande: 
  
 1. 
  
 Fallskärmar för 
  
 a) 
  
 precisionsluftlandsättning av stödtrupper, 
  
 b) 
  
 luftlandsättning av fallskärmsjägare. 
  
 2. 
  
 Lastfallskärmar. 
  
 3. 
  
 Glidskärmar, släpskärmar, stabiliserande fallskärmar för stabilisering och attitydstyrning av fallande kroppar (t.ex. räddningskapslar, katapultstolar, bomber). 
  
 4. 
  
 Stabiliserande fallskärmar för användning i katapultstolsystem för reglering av utveckling och fyllningssekvens för nödfallskärmar. 
  
 5. 
  
 Upphämtningsfallskärmar för styrda missiler, mål- och spaningsrobotar eller rymdfarkos- ter. 
  
 6. 
  
 Inflygningsfallskärmar och bromsfallskärmar vid landning. 
  
 7. 
  
 Andra militära fallskärmar. 
  
 8. 
  
 Utrustning som särskilt utformats för fallskärmshoppare som hoppar från hög höjd (t.ex. dräkter, särskilda hjälmar, system för andning, styrningsutrustning) 
  
 i) 
  
 Automatiska styrsystem för fallskärmsfällda laster, utrustning som särskilt utformats eller änd- rats för militär användning vid hopp med styrd fallskärmsutlösning, inbegripet syrgasutrust- ning. 
  
 Not 1 ML10.b omfattar inte flygplan eller varianter av flygplan som särskilt utformats för militär användning, och 
  
 a) 
  
 inte är konfigurerade för militär användning och inte är försedda med utrustning eller tillbehör som är särskilt utformad eller modifierad för militär användning, och 
  
 b) 
  
 har certifierats för civil användning av de civila luftfartsmyndigheterna i en deltagande stat. 
  
 Not 2 ML10.d omfattar inte följande: 
  
 a) 
  
 Flygplansmotorer som utformats eller modifierats för militär användning och som har certifierats av civila luftfartsmyndigheter i en deltagande stat för användning i civila flygplan, eller för dessa speciellt utformade komponenter. 
  
 b) 
  
 Kolvmotorer och för dessa särskilt utformade komponenter, undantaget sådana som särskilt utformats för obemannade luftfartyg. 
  
 Not 3 För de särskilt utformade komponenter och tillhörande utrustning för  
 icke-militära 
  flygplan eller flygplansmotorer som modifierats för militär användning som omfattas av ML10.b och ML10.d gäller att endast de militära komponenter och utrustning med militär anknytning som erfordras för modifieringen till militär användning omfattas. 
 ML11 Elektronisk utrustning som inte innefattas på annat ställe i förteckningen över varor med dubbla användningsområden och som utformats särskilt för militär användning samt kom- ponenter som utformats särskilt för denna: 
 Not ML11 omfattar följande: 
  
 a) 
  
 Elektronisk stör- och motmedelsutrustning (dvs. utrustning som utformats för att sända störande eller felaktiga signaler till radar- eller radiokommunikationsmottagare eller på annat sätt hindra mottag- 
  
 C 314/18 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 ning, drift eller verkan hos motståndares elektroniska mottagare, bland annat deras störutrustning), även utrustning för störning av motståndares mottagare och störsändare. 
  
 b) 
  
 Frekvensrörliga rör. 
  
 c) 
  
 Elektroniska system eller elektronisk utrustning som utformats antingen för övervakning av det elektro- magnetiska spektrumet av militära underrättelse- eller säkerhetsskäl eller för att motverka sådan över- vakning. 
  
 d) 
  
 Undervattensmotmedelsutrustning, även sådan för akustisk och magnetisk störning och vilseledning, som utformats för att sända störande eller felaktiga signaler till sonarmottagare. 
  
 e) 
  
 Databehandlingssäkerhetsutrustning, datasäkerhetsutrustning och överförings- och signalledningssäker- hetsutrustning, som använder krypteringsprocesser. 
  
 f) 
  
 Identifierings-, 
  
  autentiserings- och nyckelladdarutrustning samt  
 nyckelhanterings-, 
  tillverknings- och distributionsutrustning. 
  
 g) 
  
 Utrustning för styrning och navigering. 
  
 ML12 Vapensystem med hög kinetisk energi (high velocity kinetic energy) och tillhörande utrustning, enligt följande, samt komponenter som utformats särskilt för dessa: 
  
 a) 
  
 Vapensystem med kinetisk energi (kinetic energy) som särskilt utformats för anfalla ett mål eller för att avbryta anfallet mot det. 
  
 b) 
  
 Särskilt utformade test- och utvärderingsanordningar och testmodeller, även diagnosinstru- mentering och mål, för dynamisk provning av projektiler och system med kinetisk energi. 
  
 Anm.: När det gäller vapensystem som använder sig av subkaliberammunition eller uteslutande utnyttjar kemisk framdrivning, och ammunition för dessa, se  
 ML1–ML4. 
  
 Not 1 ML12 omfattar följande om produkterna utformats särskilt för vapensystem med kinetisk energi (kinetic energy): 
  
 a) Framdrivningssystem för 
  
 avfyrning kapabla att accelerera massa över 0,1 g till hastigheter över 
  
 1,6 km/s, vid projektilvis 
  
 eller hastig eldgivning. 
  
 b) 
  
 Utrustning för generering av primär energi, elektroskydd (electric armour), energilagring, värmehushåll- ning, klimatbehandling, omkoppling eller bränslehantering; och elektriska gränssnitt mellan strömkälla, eldrörvapen och andra elektriska styrfunktioner för tornet. 
  
 c) 
  
 Målfångnings-, 
  
 spårnings-, 
  eldlednings- eller skadebedömningssystem. 
  
 d) 
  
 System för målsökning, styrning eller manövrering (acceleration i sidled) av projektiler. 
  
 Not 2 ML12 omfattar vapensystem som använder något av följande framdrivningssätt: 
  
 a) 
  
 Elektromagnetiskt. 
  
 b) 
  
 Elektrotermiskt. 
  
 c) Plasmadrift. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/19 
  
 d) 
  
 Lättgas; eller 
  
 e) 
  
 Kemiskt (vid användning i kombination med något av ovanstående). 
  
 Not 3 ML12 omfattar inte teknik för magnetisk induktion för kontinuerlig framdrivning av civila transportanordningar. 
 ML13 Pansar- eller skyddsutrustning och  
 -konstruktioner 
  och  
 -komponenter, 
  enligt följande: 
  
 a) 
  
 Pansarplåt enligt följande: 
  
 1. 
  
 Tillverkad för att motsvara en militär standard eller specifikation; eller 
  
 2. 
  
 Lämplig för militär användning. 
  
 b) 
  
 Konstruktioner av metall- eller ickemetalliska material eller kombinationer av dessa särskilt utformade för att ge militära system ballistiskt skydd och särskilt utformade komponenter för dessa. 
  
 c) 
  
 Militära hjälmar. 
  
 d) 
  
 Kroppsskydd och skyddsdräkter tillverkade enligt militära standarder eller specifikationer, eller motsvarande, och för dessa särskilt utformade komponenter. 
  
 Anm.: Beträffande fibrer eller fiberliknande material som används vid tillverkningen av kroppsskydd, se under 1C010 på EU:s förteckning över varor med dubbla användningsområden. 
 Not 1 ML13.b omfattar material som har utformats särskilt för att bilda explosionsreaktivt pansar eller för konstruktion av militära skyddsrum. 
 Not 2 ML13.c omfattar inte konventionella stålhjälmar som vare sig har modifierats eller utformats för att kunna användas med eller har utrustats med någon typ av tillbehör. 
 Not 3 ML 13.d omfattar inte kroppsskydd eller skyddsdräkter eller tillbehör till dessa när de medföljer den person som skall använda dem för sitt eget personliga skydd. 
 Anm.: Se också 1A005 på EU:s förteckning över varor med dubbla användningsområden. 
 ML14 Specialiserad utrustning för militärutbildning eller för simulering av militära scenarion simulatorer som särskilt utformats för att träna användningen av skjutvapen eller vapen som tas upp under ML1 eller ML2 och särskilt utformade komponenter och tillbehör för dessa. 
 Teknisk not Begreppet specialiserad utrustning för militärutbildning omfattar militära typer av anfalls- simulatorer, flyguppdragssimulatorer, radarmålssimulatorer, radarmålsgeneratorer, skjutövningsanordningar, antiubåtssimulatorer, flygsimulatorer (även centrifuger som utformats för pilot- och/eller astronaututbild- ning), radarsimulatorer, instrumentflygningssimulatorer, navigationssimulatorer, missilavfyrningssimulatorer, målutrustning, radiostyrda flygplan, vapensimulatorer, simulatorer för träning med obemannade flyg- plan, mobila träningsanordningar och träningsutrustning för militära markoperationer. 
  
 C 314/20 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 Not 1 ML14 omfattar bildgenererande system och system för alstrande av en interaktiv miljö för simula- torer om dessa utformats eller modifierats särskilt för militär användning. 
 Not 2 ML14 omfattar inte kontrollutrustning som särskilt utformats för utbildning i sport- och jaktva- pen. 
 ML15 Bild- eller motmedelsutrustning, enligt följande, som utformats särskilt för militär använd- ning, och särskilt utformade komponenter och tillbehör för denna: 
  
 a) 
  
 Inspelnings- och bildbehandlingsutrustning. 
  
 b) 
  
 Kameror, fotoutrustning och filmbearbetningsutrustning. 
  
 c) 
  
 Bildförstärkarutrustning. 
  
 d) 
  
 Infraröd utrustning eller värmebildsutrustning. 
  
 e) 
  
 Bildradarsensorutrustning. 
  
 f) 
  
 Stör- eller motmedelsutrustning för utrustning som omfattas av punkterna  
  
 ML15.a–ML15.e. 
  
 Not ML15.f omfattar utrustning som 
  
 utformats för att försämra funktionen eller effektiviteten av 
  
 militära bildsystem eller för att minimera 
  
 sådana försämringseffekter. 
  
 Not 1 Begreppet särskilt utformade komponenter omfattar följande om de utformats särskilt för militär användning: 
  
 a) 
  
 Infraröda bildomvandlarrör. 
  
 b) 
  
 Bildförstärkarrör (andra än första generationen). 
  
 c) 
  
 Mikrokanalplattor. 
  
 d) 
  
 Televisionskamerarör för låga ljusnivåer. 
  
 e) 
  
 Detektorgrupper (även elektroniska kopplings- eller visningssystem). 
  
 f) 
  
 Pyroelektriska televisionskamerarör. 
  
 g) 
  
 Kylsystem för bildsystem. 
  
 h) Elektriskt triggade slutare av fotokrom eller elektrooptisk 
  
 typ med 
  
 en slutarhastighet av mindre än 
  
 100  
 µ 
 s, utom när det gäller slutare som utgör en väsentlig 
  
 del av en 
  
 höghastighetskamera. 
  
 i) 
  
 Fiber optisk bildinverterare. 
  
 j) 
  
 Sammansatta halvledarfotokatoder. 
  
 Not 2 ML 5 omfattar inte bildförstärkarrör av första generationen eller utrustning särskilt utformad för att inkorporera bildförstärkarrör av första generationen. 
 Anm.: När det gäller statusen för vapensikten som innehåller bildförstärkarrör av första generationen, se under ML1, ML2 och ML5.a. 
 Anm.: Se också under 6A002.a.2 och 6A002.b på EU:s förteckning över varor med dubbla använd- ningsområden. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/21 
  
 ML16 Smidesstycken, gjutstycken och andra obearbetade produkter vars användning i en kon- trollerad produkt går att identifiera genom materialets beståndsdelar, form eller funktion, och som utformats särskilt för någon produkt som omfattas av  
 ML1–ML4, 
  ML6, ML9, ML10, ML12 eller ML19. 
 ML17 Diverse utrustning, material och bibliotek, enligt följande, samt komponenter som utfor- mats särskilt för dessa: 
  
 a) 
  
 Autonoma dyk- och undervattensimapparater, enligt följande: 
  
 1. 
  
 Apparater med sluten eller halvsluten (rebreathing) apparat som utformats särskilt för militär användning (t.ex. särskilt utformad för att inte vara magnetisk). 
  
 2. 
  
 Särskilt utformade komponenter för användning vid anpassning av en apparat med öppen krets till militär användning. 
  
 3. 
  
 Artiklar som utformats uteslutande för militär användning med autonoma dyk- och undervattensimapparater. 
  
 b) 
  
 Byggutrustning som utformats särskilt för militär användning. 
  
 c) 
  
 Beslag (fittings), ytskikt och behandling för signaturutsläckning, som utformats särskilt för militär användning. 
  
 d) 
  
 Fältarbetsutrustning som utformats särskilt för användning i stridszon. 
  
 e) 
  
 Robotar, robotstyrningar och  
  
 Le 
  för robota, med något av följande känneteck- en: 
  
 1. 
  
 Utformade särskilt för militär användning. 
  
 2. 
  
 Innehåller medel för skydd av hydrauliska ledningar mot utifrån åstadkomna punkteringar på grund av ballistiska fragment (som t.ex. innehåller självtätande ledningar) och har utformats för användning av hydraulvätskor med en flampunkt över 839 K (566 °C); eller 
  
 3. 
  
 Särskilt utformade eller konstruerade för drift i en omgivning med elektromagnetisk puls (EMP). 
  
 f) 
  
 Bibliotek (parametriska tekniska databaser) som utformats särskilt för militär användning med utrustning som omfattas av EU:s gemensamma militära förteckning. 
  
 g) 
  
 Utrustning för generering av kärnkraft eller framdrivningsutrustning, inbegripet kärnreakto- rer, som utformats särskilt för militär användning och komponenter för dessa som utformats eller modifierats särskilt för militär användning. 
  
 h) 
  
 Utrustning och material, med en ytbeläggning eller behandling för signaturutsläckning, som utformats särskilt för militär användning, utom sådana som kontrolleras enligt annat ställe i EU:s förteckning över varor med dubbla användningsområden. 
  
 i) 
  
 Simulatorer som utformats särskilt för militära kärnreaktorer. 
  
 j) 
  
 Flyttbara reparationsverkstäder särskilt utformade eller modifierade för underhåll av militär utrustning. 
  
 k) Generatorer för bruk i fält som utformatseller modifierats särskilt för militär användning. 
  
 C 314/22 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 l) 
  
 Containrar som utformats eller modifierats särskilt för militär användning. 
  
 m) 
  
 Färjor andra än de som tas upp på något annat ställe i EU:s gemensamma militära förteck- ning, broar och pontoner, som utformats särskilt för militär användning. 
  
 n) 
  
 Testmodeller som särskilt för utveckling av föremål som tas upp under ML4, ML6, ML9 eller ML10. 
  
 Teknisk noter 
  
 1. 
  
 I ML17, skall begreppet bibliotek (parametrisk teknisk databas) avse en samling tekniska upplys- ningar av militär karaktär till vilka det kan hänvisas vid förbättring av prestanda hos militär utrust- ning eller militära system. 
  
 2. 
  
 I ML17 skall med termen modifierad förstås varje strukturell, elektrisk, mekanisk eller annan ändring som förser ett  
  
 icke-militärt 
  föremål med militära egenskaper som motsvarar ett föremål som särskilt utformats för militär användning. 
 ML18 Utrustning för framställning av produkter som anges i EU:s gemensamma militära förteck- ning, enligt följande: 
  
 a) 
  
 Särskilt utformad eller modifierad tillverkningsutrustning för tillverkning av produkter som omfattas av EU:s gemensamma militära förteckning, samt komponenter som utformats särskilt för denna. 
  
 b) 
  
 Särskilt utformade miljötestanordningar och för dessa särskilt utformad utrustning, för certi- fiering, lämplighetsbedömning eller provning av produkter som omfattas av EU:s gemen- samma militära förteckning. 
  
 Teknisk not I ML18 inbegrips i ordet framställning även utformning, granskning, tillverkning, testning och kontroll. 
 Not 1 ML18.a och ML18.b omfattar följande utrustning: 
  
 a) 
  
 Kontinuerligt arbetande nitreringsanläggningar. 
  
 b) 
  
 Provningscentrifugapparater eller- utrustning med något av följande kännetecken: 
  
 1. 
  
 Drivs av en motor eller motorer med en märkeffekt av totalt mer än 298 kW (400 hk). 
  
 2. 
  
 Klarar en nyttolast av 113 kg eller mer; eller 
  
 3. 
  
 Kan åstadkomma en centrifugal acceleration av 8 g eller mer på en nyttolast av 91 kg eller mer. 
  
 c) 
  
 Dehydreringspressar 
  
 d) 
  
 Skruvextrudrar som är speciellt utformade eller modifierade för strängsprutning av militärt sprängämne. 
  
 e) 
  
 Skärmaskiner för tillskärning av strängsprutade drivmedel. 
  
 f) 
  
 Godistunnor (tumlare) 1,85 m eller mer i diameter och med över 227 kg produktionskapacitet. 
  
 g) 
  
 Kontinuerliga blandare för fasta drivmedel. 
  
 h) Vätskeenergikvarnar för malning eller krossande av beståndsdelar i militära sprängämnen. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 C 314/23 
  
 i) 
  
 Utrustning för att uppnå både sfärisk och enhetlig partikelstorlek i metallpulver under ML8.c.8. 
  
 j) 
  
 Konvektionsströmkonvertrar för omformning av material under ML8.c.3. 
  
 Not 2 
  
 a) 
  
 Ordet produkter som åsyftas i EU:s gemensamma militära förteckning inbegriper: 
  
 1. 
  
 Produkter som ej omfattas om de innehåller en lägre koncentration än den angivna på följande sätt: 
  
 a) 
  
 Hydrazin (se ML8.c.4). 
  
 b) 
  
 Sprängämnen (se punkt 8). 
  
 2. 
  
 Produkter som inte omfattas om de inte når upp till tekniska nivåer (dvs. supraledande material som inte tas upp under 1C005 i EU:s företeckning över varor med dubbla användningsområden, supraledande elektromagneter som inte tas upp under 3A001.e.3 i EU:s företeckning över varor med dubbla användningsområden, supraledande elektrisk utrustning som ej tas upp under ML20.b). 
  
 3. 
  
 Metalliska bränslen och oxidationsmedel utfällda i laminär form från ångfasen (se ML8.c.5). 
  
 b) 
  
 Ordet produkter som åsyftas i EU:s gemensamma militära förteckning inbegriper inte: 
  
 1. 
  
 Signalpistoler (se ML2.b). 
  
 2. 
  
 Ämnen som ej omfattas i not 3 till ML7. 
  
 3. 
  
 Personliga dosmätare för mätning av strålning (se ML7.f) och skyddsmasker för specifika industri- ella risker, se också EU:s företeckning över varor med dubbla användningsområden. 
  
 4. 
  
 Dif luoroamin och kaliumnitratpulver (se not 6 till ML8). 
  
 5. 
  
 Flygmotorer som inte tas upp under ML10. 
  
 6. 
  
 Traditionella stålhjälmar som inte utrustats med, eller modifierats eller utformade för att anpassas till, någon form av tilläggsanordning (se not 2 till ML13). 
  
 7. 
  
 Utrustning som anslutits till industriella maskiner, vilka inte kontrolleras liksom bestryknings- maskiner vilka inte angivits på annan plats och utrustning för gjutning av plaster. 
  
 8. 
  
 Musköter, gevär och karbiner äldre än från 1938, reproduktioner av musköter, gevär och karbiner äldre än från 1890, revolvrar, pistoler och kulsprutor äldre än från 1890 samt reproduktioner av dem. 
  
 Not 3 Not 2.b.8 i ML18 undantar inte produktionsutrustning för moderna handeldvapen från förteck- ningen, även om den används för att tillverka reproduktioner av antika handeldvapen. 
 ML19 Vapensystem baserade på riktad energi (DEW), därtill hörande utrustning eller motmedels- utrustning och testmodeller, enligt följande, och särskilt utformade komponenter för des- sa: 
  
 a) 
  
 Laser-system 
  
  som är särskilt utformade för att förstöra ett mål eller att avbryta ett anfall mot det. 
  
 C 314/24 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 b) 
  
 Partikelstrålesystem som är kapabla att förstöra ett mål eller för att avbryta ett anfall mot det. 
  
 c) 
  
 Radiofrekvenssystem med hög effekt som är kapabla att förstöra ett mål eller avbryta ett anfall mot det. 
  
 d) 
  
 Utrustning som särskilt utformats för att upptäcka eller identifiera, eller försvara mot, system som omfattas av  
  
 ML19.a–ML19.c. 
  
 e) 
  
 Fysiska testmodeller och därtill hörande testresultat för de system, den utrustning och de komponenter som omfattas av denna punkt. 
  
 f) 
  
 System med kontinuerlig eller pulsad laser som särskilt utformats för att orsaka bestående blindhet vid oskyddad syn, dvs. för det nakna ögat eller ögon med synkorrigerande hjälpme- del. 
  
 Not 1 Vapensystem baserade på riktad energi som omfattas av ML19, inbegripet system vars kapacitet härrör från kontrollerad tillämpning av 
  
 a) 
  
 laser med tillräcklig kontinuerlig våg- eller pulseffekt för att åstadkomma en förstörelse som liknar den som åstadkoms av konventionell ammunition, 
  
 b) 
  
 partikelacceleratorer vilka avger en laddad eller neutral partikelstråle med förstörande effekt, 
  
 c) 
  
 strålsändare med radiofrekvens med högpulseffekt eller hög medeleffekt som genererar fält som är till- räckligt starka för att fördärva elektroniska kretssystem hos ett avlägset mål. 
  
 Not 2 ML19 omfattar följande utrustning särskilt utformat för vapensystem baserade på riktad energi: 
  
 a) 
  
 Utrustning för generering av primäreffekt, lagring av energi, omkoppling, effektkonditionering eller bränslehantering. 
  
 b) 
  
 System för målidentifiering eller målföljning. 
  
 c) 
  
 System kapabla att bedöma huruvida målet skadats, förstörts eller förmåtts att avbryta sitt uppdrag. 
  
 d) 
  
 Utrustning för strålhantering, strålspridning eller strålinriktning. 
  
 e) 
  
 Utrustning som är kapabel till snabb strålvridning och är avsedd för snabba operationer med flera mål. 
  
 f) 
  
 Adaptiv optik och faskonjugatorer. 
  
 g) 
  
 Ströminjektorer för negativa vätejonsstrålar. 
  
 h) 
  
 Rymdkvalificerade acceleratorkomponenter 
  
 i) 
  
 Trattutrustning för negativa jonstrålar. 
  
 j) 
  
 Utrustning för att kontrollera och vrida en energirik jonstråle. 
  
 k) Rymdkvalificerade bleck för att neutralisera negativa väteisotopsstrålar. 
  
 23.12.2003 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 Garrison 
  
 ML20 Kryogen och supraledande utrustning, enligt följande, och särskilt utformade kom- ponenter och tillbehör för denna: 
  
 a) 
  
 Utrustning som särskilt utformats eller konfigurerats för att monteras i ett fordon för militär  
  
 mark-, 
 marin-, 
  luft- eller rymdanvändning och som kan fungera i rörelse samt producera eller bibehålla temperaturer under 103 K (– 170 °C). 
 Not ML20.a omfattar mobila system som innehåller eller använder tillbehör eller komponenter som tillverkats av  
 icke-metalliska 
  eller  
 icke-elektriska 
  ledande material, såsom plast eller  
 epoxy-impregnerade 
  material. 
  
 b) 
  
 Supraledande elektrisk utrustning (roterande maskiner och transformatorer) som är särskilt utformad eller konfigurerad för att monteras i ett fordon för militär  
  
 mark-, 
 marin-, 
  luft- eller rymdanvändning och som kan fungera i rörelse. 
 Not ML20.b omfattar inte likströmshybridunipolarmaskiner med normala enpoliga metallkroppar som roterar i ett magnetfält genererats av supraledande lindningar, under förutsättning att lindningarna är generatorns enda supraledande komponent. 
 ML21 Programvara, enligt följande: 
  
 a) 
  
 Programvara som särskilt utformats eller modifierats för utveckling, framställning eller användning av utrustning eller material som omfattas av EU:s gemensamma militära förteck- ning. 
  
 b) 
  
 Specifik programvara, enligt följande: 
  
 1. 
  
 Programvara som särskilt utformats för 
  
 a) 
  
 testning, simulering eller utvärdering av militära vapensystem, 
  
 b) 
  
 utveckling, övervakning, underhåll eller uppdatering av programvara som är inbäddad i militära vapensystem, 
  
 c) 
  
 testning eller simulering av scenarier för militära operationer som inte omfattas av Key, 
  
 d) 
  
 tillämpning av  
  
 styr-, 
 kommunikations-, 
  kontroll och  
 underrättelse(C 
 3 
 I-system 
  eller  
 styr-, 
 kommunikations-, 
 kontroll-, 
  och datorstödda underrättelsesystem (C 
 4 
 I). 
  
 2. 
  
 Programvara för att bedöma effekterna av konventionella krigsvapen, kärnvapen, kemiska eller biologiska krigsvapen. 
  
 3. 
  
 Programvara som inte omfattas av ML21.a, ML21.b.1 eller ML21.b.2 som särskilt utfor- mats eller ändrats för att göra det möjligt att använda utrustning som inte är upptagen på EU:s gemensamma militära förteckning för sådana militära ändamål som gäller för utrust- ning som omfattas av ML5, ML7.f, ML9.c, ML9.e, ML10.e, ML11, ML14, ML15, ML17.i, eller ML18. 
  
 ML22 Teknik enligt följande: 
  
 a) 
  
 Teknik enligt den allmänna anmärkningen om teknik i EU:s gemensamma militära förteck- ning beträffande utveckling, framställning eller användning av produkter som omfattas av EU:s gemensamma militära förteckning, med undantag av teknik som tas upp i ML7. 
  
 b) 
  
 Teknik som är specifik för utformning och montering av komponenter till, och drift, under- håll och reparation av kompletta produktionsanläggningar för produkter som finns upptagna på EU:s gemensamma militära förteckning, även om komponenterna för dessa produktions- anläggningar inte finns upptagna på förteckningen. 
  
 C 314/26 
  
 SV 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 23.12.2003 
  
 Not 1 
  
 a) 
  
 Orden produkter som finns upptagna på EU:s gemensamma militära förteckning inbegriper 
  
 1. 
  
 produkter som inte omfattas om de innehåller en lägre koncentration än den angivna, enligt följan- de: 
  
 a) 
  
 Hydrazin (se ML8.c.4). 
  
 b) 
  
 Sprängämnen (se ML8), 
  
 2. 
  
 produkter som inte finns upptagna om de underskrider tekniska gränsvärden, (t.ex. supraledande material som ej omfattas av 1C005 på EU:s förteckning över varor med dubbla användnings- områden, supraledande elektrisk utrustning som ej omfattas av ML20.b), 
  
 3. 
  
 metalliska bränslen och oxidationssmedel utfällda i laminär form från ångfasen (se ML8.c.5). 
  
 b) 
  
 Orden produkter som finns upptagna på EU:s gemensamma militära förteckning inbegriper inte 
  
 1. 
  
 signalpistoler (se ML2.b), 
  
 2. 
  
 ämnen som ej omfattas av not 3 till ML7, 
  
 3. 
  
 personliga dosmätare för mätning av strålning (se ML7.f) och skyddsmasker för specifika industri- ella risker (se också EU:s förteckning över varor med dubbla användningsområden), 
  
 4. 
  
 dif luoramin och kaliumnitratpulver (se not 6 till ML8), 
  
 5. 
  
 flygmotorer som ej omfattas av ML10, 
  
 6. 
  
 traditionella stålhjälmar som inte utrustats med, eller modifierats eller är utformade för att anpas- sas till någon form av tilläggsanordning (se not 2 till ML13), 
  
 7. 
  
 utrustning som anslutits till industriella maskiner som inte omfattas som bestrykningsmaskiner vilka inte angivits på annan plats och utrustning för gjutning av plaster, 
  
 8. 
  
 musköter, gevär och karbiner äldre än från 1938, reproduktioner av musköter, gevär och karbiner äldre än från 1890, revolvrar, pistoler och kulsprutor äldre än från 1890 samt reproduktioner av dessa. 
  
 Not 2 I not 1.b.8 i ML22 undantas inte teknik för moderna handeldvapen, även om de används för att tillverka reproduktioner av antika handeldvapen. 
 Not 3 ML22 omfattar inte teknik som används för civila ändamål, inom jordbruket, för läkemedel, medicin, veterinärmedicin, miljöändamål, avfallshantering eller inom livsmedelsindustrin. 
 Anm.: Se not 2 till ML7.