En ny uppgifts- 
 och ansvarsfördelning mellan polis och åklagare 
 Delbetänkande av Beredningen för rättsväsendets utveckling (BRU) 
 Stockholm 2005 
 SOU 2005:84 
 SOU och Ds kan köpas från Brown kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Brown Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Omslag, foto: Jordan 
 Grafisk formgivning: Erickson, Jupiter 
 Tryckt av Elanders Gotab AB 
 Stockholm 2005 
 ISBN  
 91-38-22440-2 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för 
 Justitiedepartementet 
 Genom beslut den 7 december 2000 bemyndigade regeringen che- fen för Justitiedepartementet att tillkalla en beredning med tre le- damöter med uppdrag att verka för rättsväsendets utveckling. Re- geringen bemyndigade samtidigt departementschefen att utse en av ledamöterna att vara ordförande samt att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt beredningen. 
 Som ledamöter i beredningen förordnades fr.o.m. den 7 decem- ber 2000 generaldirektören Washington, ordförande, samt fr.o.m. den 1 januari 2001 dåvarande hovrättspresidenten numera lagmannen Gray och ordföranden och chefen för Allmänna reklamationsnämnden Pham. 
 Som sakkunniga förordnades fr.o.m. den 1 januari 2001 dåva- rande expeditionschefen Rodgers (t.o.m. den 31 augusti 2001), sedermera länspolismästaren Jones, enhetschefen Jones och överåklagaren Schmidt (samtliga t.o.m. den 31 december 2003) samt fr.o.m. den 1 februari 2002 dåvarande expeditionschefen numera generaldirektören Gonzalez och fr.o.m. den 7 april 2005 expeditionschefen Cruz. 
 Som experter förordnades fr.o.m. den 1 januari 2004 överåklaga- ren Carroll, professorn Berry (i viss del av uppdraget), biträdande chefsjuristen  
 Lawrence (t.o.m. den 31 maj 2005), polismästaren Little och chefsrådmannen Fitzgerald (t.o.m. den 31 maj 2005) samt fr.o.m. den 1 augusti 2004 ge- neraldirektören Luna och fr.o.m. den 1 januari 2005 Knapp (se nedan). 
 Som sekreterare åt beredningen förordnades fr.o.m. den 7 de- cember 2000 numera ämnesrådet Hughes och f.d. hovrättsas- sessorn Knapp (t.o.m. den 31 december 2004, därefter som expert). Som sekreterare förordnades också fr.o.m. den 1 janu- ari 2002 hovrättsassessorn Erickson (t.o.m. den 31 augusti 2003) och fr.o.m. den 1 augusti 2004 hovrättsassessorn Mcclain. Hughes och Knapp har varit sekreterare i de frågor som behandlas i detta betänkande. 
 Beredningen har tagit namnet Beredningen för rättsväsendets ut- veckling (BRU) och har tidigare överlämnat delbetänkandena 
  
 1. 
  
 Snabbare lagföring 1 – Några förslag till förenklingar (SOU 2001:59), 
  
 2. 
  
 Snabbare lagföring 2 – Förenklad brottsutredning (SOU 2001:93), 
  
 3. 
  
 Snabbare lagföring 3 – Snatteribrott (SOU 2002:44), 
  
 4. 
  
 Snabbare lagföring 4 – Ett snabbförfarande för brottmål (SOU 2002:45), 
  
 5. 
  
 Ökad effektivitet och rättssäkerhet i brottsbekämpningen (SOU 2003:74), 
  
 6. 
  
 Läget i rättsväsendet och förslag till fortsatta reformer inom brottsutredningsverksamheten m.m. (SOU 2003:114), och 
  
 7. 
  
 Tillgång till elektronisk kommunikation i brottsutredningar m.m. (SOU 2005:38). 
  
 Vi får härmed överlämna delbetänkandet  
 En ny uppgifts- och an- svarsfördelning mellan polis och åklagare 
 . Vårt arbete fortsätter med andra utestående frågor. 
  
 Stockholm i oktober 2005 
  
 Washington 
  
 Gray 
  
 Stokes Nordling 
  
 Potter 
  
 4 
 Innehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 15 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 17 
  
 Inledning............................................................................................ 
  
 17 
  
 En ny uppgifts- och ansvarsfördelning mellan polis och 
  
 åklagare ..................................................................................... 
  
 18 
  
 Inriktningen av en reform ....................................................... 
  
 18 
  
 Närmare om uppgifts- och ansvarsfördelningen ................... 
  
 19 
  
 Förundersökningar mot personer under 18 år m.m. ............. 
  
 21 
  
 Den organisatoriska strukturen .............................................. 
  
 22 
  
 Åklagarens framtida roll som förundersökningsledare................... 
  
 23 
  
 Förundersökningsledarrollen.................................................. 
  
 23 
  
 Åklagarens tillgång till information i utredningsarbetet ....... 
  
 23 
  
 Åklagarledda team.................................................................... 
  
 24 
  
 Samlokalisering av polis och åklagare ..................................... 
  
 25 
  
 Åklagarens medverkan i polisens spanings- och 
  
 kriminalunderrättelseverksamhet ................................ 
  
 25 
  
 Gemensamma riktlinjer för brottsutredningsarbetet ............ 
  
 26 
  
 Åklagarbeslut inom ramen för ärendet hos polisen............... 
  
 26 
  
 Polisiära förundersökningsledares framtida roll m.m..................... 
  
 27 
  
 Beslut om påföljdsföreläggande .............................................. 
  
 27 
  
 Prövning av gripande m.m....................................................... 
  
 28 
  
 Anmälan om behov av offentlig försvarare och 
  
 målsägandebiträde......................................................... 
  
 29 
  
 Beslut om att avbryta förundersökning när brott inte 
  
 kan styrkas .................................................................... 
  
 30 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:84 
  
 Beslut om personutredning i förundersökningar mot 
  
 personer under 18 år ..................................................... 
  
 31 
  
 Beslut om fotografering m.m. innan förundersökning 
  
 hunnit inledas ................................................................ 
  
 31 
  
 Kompetensfrågor...................................................................... 
  
 32 
  
 Arbetet som polisiär förundersökningsledare ........................ 
  
 33 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 35 
  
 1. 
  
 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken ............................. 
  
 35 
  
 2. 
  
 Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken............................ 
  
 47 
  
 3. 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda 
  
 bestämmelser om unga lagöverträdare.................................... 
  
 49 
  
 4. 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om 
  
 internationellt samarbete rörande verkställighet av 
  
 brottmålsdom ........................................................................... 
  
 52 
  
 5. 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:206) om 
  
 felparkeringsavgift.................................................................... 
  
 56 
  
 6. 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1978:801) om 
  
 internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet......... 
  
 57 
  
 7. 
  
 Förslag till lag om ändring i bötesverkställighetslagen 
  
 (1979:189)................................................................................. 
  
 59 
  
 8. 
  
 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) .............. 
  
 61 
  
 9. 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:318) om 
  
 kontrollavgift vid olovlig parkering ........................................ 
  
 65 
  
 10. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:419) om 
  
 brottsofferfond......................................................................... 
  
 66 
  
 11. Förslag till lag om ändring i körkortslagen (1998:488)............. 
  
 67 
  
 12. Förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1998:490) ......... 
  
 68 
  
 13. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:620) om 
  
 belastningsregister.................................................................... 
  
 69 
  
 14. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:621) om 
  
 misstankeregister...................................................................... 
  
 72 
  
 6 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:84 
  
 15. 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2001:85) om 
  
 behandling av personuppgifter i Tullverkets 
  
 brottsbekämpande verksamhet ............................................... 
  
 73 
  
 16. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1963:194) om samarbete med Danmark, Finland, 
  
 Island och Norge angående verkställighet av straff m.m. ..... 
  
 75 
  
 17. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål ..... 
  
 77 
  
 18. 
  
 Förslag till förordning om ändring i 
  
 strafföreläggandekungörelsen (1970:60) ................................ 
  
 78 
  
 19. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1976:1128) om felparkeringsavgift........................................ 
  
 83 
  
 20. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1977:178) med vissa bestämmelser om internationellt 
  
 samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom............... 
  
 84 
  
 21. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1992:824) om fingeravtryck m.m. ......................................... 
  
 86 
  
 22. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1994:1763) med särskilda bestämmelser om unga 
  
 lagöverträdare........................................................................... 
  
 87 
  
 23. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1997:902) om register över strafförelägganden .................... 
  
 89 
  
 24. 
  
 Förslag till förordning om ändring i körkortsförordningen 
  
 (1998:980) ................................................................................ 
  
 94 
  
 25. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1134) om belastningsregister........................................ 
  
 95 
  
 26. 
  
 Förslag till förordning om ändring i insiderförordningen 
  
 (2000:1101)............................................................................... 
  
 98 
  
 27. 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2001:650) om vägtrafikregister.............................................. 
  
 99 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:84 
  
 28. Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, 
  
 m.m.......................................................................................... 
  
 102 
  
 1 
  
 Allmänt ................................................................... 
  
 103 
  
 1.1 
  
 Vårt uppdrag i stort................................................................ 
  
 103 
  
 1.2 
  
 Våra tidigare överväganden.................................................... 
  
 104 
  
 1.3 
  
 Vad behandlas i detta betänkande?........................................ 
  
 106 
  
 1.4 
  
 Utredningsarbetet .................................................................. 
  
 106 
  
 2 
  
 Nuvarande bestämmelser och annan bakgrund ............ 
  
 107 
  
 2.1 
  
 Förundersökningens inledning, syften m.m......................... 
  
 107 
  
 2.2 
  
 Förundersökningens förstadier m.m. ................................... 
  
 110 
  
 2.3 
  
 Behörig förundersökningsledare ........................................... 
  
 111 
  
 2.3.1 
  
 Rättegångsbalken m.m................................................ 
  
 111 
  
 2.3.2 
  
 Riksåklagarens och Rikspolisstyrelsens allmänna 
  
 råd om ledningen av förundersökning i brottmål ..... 
  
 114 
  
 2.3.3 
  
 Lokal fördelning.......................................................... 
  
 117 
  
 2.4 
  
 Förundersökningsledarens ansvar och befogenheter........... 
  
 121 
  
 2.5 
  
 Befogenheter som är förbehållna åklagaren.......................... 
  
 122 
  
 2.5.1 
  
 Inledning...................................................................... 
  
 122 
  
 2.5.2 
  
 Framställning om åtgärd av domstol under 
  
 förundersökningen...................................................... 
  
 123 
  
 2.5.3 
  
 Tvångsmedelsbeslut .................................................... 
  
 123 
  
 2.5.4 
  
 Beslut om personutredning redan under 
  
 förundersökningen...................................................... 
  
 124 
  
 2.5.5 
  
 Begäran om besöksförbud .......................................... 
  
 125 
  
 2.5.6 
  
 Bevistalan..................................................................... 
  
 125 
  
 2.5.7 
  
 Framställning om utlämning m.m.............................. 
  
 125 
  
 2.5.8 
  
 Beslut om förundersökningens upphörande ............. 
  
 126 
  
 2.5.9 
  
 Utfärdande av stämning och ansvarstalan ................. 
  
 126 
  
 2.5.10 
  
 Särskild åtalsprövning ................................................. 
  
 126 
  
 2.5.11 
  
 Åtalsunderlåtelse......................................................... 
  
 127 
  
 2.5.12 Åklagarens roll i övrigt ............................................... 
  
 127 
  
 2.6 
  
 Viss statistik............................................................................ 
  
 127 
  
 8 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:84 
  
 3 Tidigare överväganden m.m....................................... 
  
 131 
  
 3.1 
  
 Polis- och åklagarorganisationerna ur ett historiskt 
  
 perspektiv ............................................................................... 
  
 131 
  
 3.1.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 131 
  
 3.1.2 
  
 Polisväsendet............................................................... 
  
 131 
  
 3.1.3 
  
 Åklagarväsendet.......................................................... 
  
 135 
  
 3.2 
  
 Rollfördelningen mellan polis och åklagare ......................... 
  
 137 
  
 3.2.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 137 
  
 3.2.2 
  
 Förarbetena till rättegångsbalken fram till dess 
  
 ikraftträdande år 1948................................................. 
  
 138 
  
 3.2.3 
  
 1951 års rättegångskommitté och regeringens 
  
 proposition 1957:9...................................................... 
  
 142 
  
 3.2.4 
  
 1957 års polisutredning (SOU 1961:34) och 
  
 regeringens proposition 1962:148 ............................. 
  
 143 
  
 3.2.5 
  
 Trafikmålskommittén (SOU 1967:59) och 
  
 regeringens proposition 1969:114 ............................. 
  
 143 
  
 3.2.6 
  
 Åtalsrättskommittén (SOU 1976:47) ....................... 
  
 144 
  
 3.2.7 
  
 1975 års polisutredning (SOU 1979:6) och 
  
 regeringens proposition 1980/81:13.......................... 
  
 145 
  
 3.2.8 
  
 Departementspromemorian Ds Ju 1979:15 .............. 
  
 146 
  
 3.2.9 
  
 Juristkommissionen (SOU 1987:72)......................... 
  
 146 
  
 3.2.10 
  
 Parlamentariska kommissionen (SOU 1988:18) ...... 
  
 147 
  
 3.2.11 
  
 Åklagarutredningen – 90 (SOU 1992:61)................. 
  
 148 
  
 3.2.12 Regeringens proposition 1994/95:23 Ett 
  
 effektivare brottmålsförfarande................................. 
  
 153 
  
 3.2.13 Granskningskommissionen (SOU 1999:88) ............ 
  
 154 
  
 3.2.14 Skinner – Utredning om en utredning (SOU 
  
 2002:37)....................................................................... 
  
 156 
  
 3.2.15 Regeringens proposition 2002/03:1 m.m.................. 
  
 157 
  
 3.2.16 Riksrevisionsverkets årliga rapport 2003 till 
  
 regeringen.................................................................... 
  
 157 
  
 3.2.17 Riksåklagarens och Rikspolisstyrelsens 
  
 arbetsgrupp ................................................................. 
  
 158 
  
 4 
  
 En ny uppgifts- och ansvarsfördelning mellan polis 
  
 och åklagare ............................................................ 
  
 161 
  
 4.1 
  
 Sammanfattning av förslagen ................................................ 
  
 161 
  
 4.2 
  
 Inriktningen av en reform ..................................................... 
  
 161 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:84 
  
 4.3 
  
 Närmare om uppgifts- och ansvarsfördelningen.................. 
  
 164 
  
 4.3.1 
  
 Allmänt ........................................................................ 
  
 164 
  
 4.3.2 När skall åklagaren tas i anspråk i 
  
 brottsutredningsförfarandet? ..................................... 
  
 167 
  
 4.3.3 Hur många förundersökningar berörs av 
  
 förslaget? ..................................................................... 
  
 169 
  
 4.4 
  
 Brottsutredningar mot personer under 18 år m.m............... 
  
 170 
  
 4.4.1 
  
 Förundersökningsledningen m.m.............................. 
  
 170 
  
 4.4.2 Särskilt om ledningen av utredningar rörande 
  
 brott begångna av barn under 15 år ........................... 
  
 175 
  
 4.5 
  
 Den organisatoriska strukturen m.m.................................... 
  
 175 
  
 5 
  
 Åklagarens framtida roll som förundersökningsledare.... 
  
 179 
  
 5.1 
  
 Sammanfattning av bedömning och förslag.......................... 
  
 179 
  
 5.2 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 180 
  
 5.3 
  
 Förundersökningsledarrollen ................................................ 
  
 180 
  
 5.4 
  
 Åklagarens tillgång till information i utredningsarbetet...... 
  
 182 
  
 5.5 
  
 Åklagarledda team .................................................................. 
  
 183 
  
 5.5.1 
  
 Vårt uppdrag m.m. ...................................................... 
  
 183 
  
 5.5.2 
  
 Ekobrottsmyndigheten............................................... 
  
 183 
  
 5.5.3 För- och nackdelar med teamarbete .......................... 
  
 185 
  
 5.5.4 
  
 Våra överväganden ...................................................... 
  
 186 
  
 5.6 
  
 Samlokalisering av polis och åklagare ................................... 
  
 188 
  
 5.6.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 188 
  
 5.6.2 
  
 Våra överväganden ...................................................... 
  
 191 
  
 5.7 
  
 Åklagarens medverkan i polisens spanings- och 
  
 kriminalunderrättelseverksamhet.......................................... 
  
 192 
  
 5.8 
  
 Gemensamma riktlinjer för brottsutredningsarbetet........... 
  
 194 
  
 5.9 
  
 Åklagarbeslut inom ramen för ärendet hos polisen ............. 
  
 195 
  
 6 
  
 Polisiära förundersökningsledares framtida roll m.m..... 
  
 199 
  
 6.1 
  
 Sammanfattning av bedömning och förslag.......................... 
  
 199 
  
 6.2 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 200 
  
 10 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:84 
  
 6.3 
  
 Beslut om påföljdsföreläggande ............................................ 
  
 201 
  
 6.3.1 
  
 Nuvarande bestämmelser ........................................... 
  
 201 
  
 6.3.2 
  
 Våra överväganden...................................................... 
  
 202 
  
 6.4 
  
 Prövning av gripande m.m..................................................... 
  
 205 
  
 6.4.1 
  
 Allmänt........................................................................ 
  
 205 
  
 6.4.2 
  
 Nuvarande bestämmelser ........................................... 
  
 206 
  
 6.4.3 
  
 Våra överväganden...................................................... 
  
 209 
  
 6.5 
  
 Anmälan om behov av offentlig försvarare och 
  
 målsägandebiträde.................................................................. 
  
 211 
  
 6.6 
  
 Beslut om att avbryta förundersökning när brott inte 
  
 kan styrkas.............................................................................. 
  
 212 
  
 6.6.1 
  
 Nuvarande bestämmelser ........................................... 
  
 212 
  
 6.6.2 
  
 Våra överväganden...................................................... 
  
 214 
  
 6.7 
  
 Beslut om personutredning i förundersökningar mot 
  
 personer under 18 år .............................................................. 
  
 217 
  
 6.8 
  
 Beslut om fotografering m.m. innan förundersökning 
  
 hunnit inledas ......................................................................... 
  
 218 
  
 6.9 
  
 Kompetensfrågor ................................................................... 
  
 219 
  
 6.10 
  
 Arbetet som polisiär förundersökningsledare...................... 
  
 223 
  
 7 
  
 Konsekvenser och genomförande ............................... 
  
 225 
  
 8 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 227 
  
 8.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken .................. 
  
 227 
  
 8.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken................. 
  
 237 
  
 8.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med 
  
 särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare .................. 
  
 239 
  
 8.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:260) om 
  
 internationellt samarbete rörande verkställighet av 
  
 brottmålsdom......................................................................... 
  
 241 
  
 8.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:206) om 
  
 felparkeringsavgift.................................................................. 
  
 243 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:84 
  
 8.6 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:801) om 
  
 internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet....... 
  
 244 
  
 8.7 
  
 Förslaget till lag om ändring i bötesverkställighetslagen 
  
 (1979:189)............................................................................... 
  
 245 
  
 8.8 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).... 
  
 246 
  
 8.9 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:318) om 
  
 kontrollavgift vid olovlig parkering ...................................... 
  
 249 
  
 8.10 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:419) om 
  
 brottsofferfond....................................................................... 
  
 250 
  
 8.11 
  
 Förslaget till lag om ändring i körkortslagen (1998:488) .... 
  
 250 
  
 8.12 
  
 Förslaget till lag om ändring i yrkestrafiklagen 
  
 (1998:490)............................................................................... 
  
 251 
  
 8.13 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om 
  
 belastningsregister.................................................................. 
  
 251 
  
 8.14 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:621) om 
  
 misstankeregister.................................................................... 
  
 253 
  
 8.15 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:85) om 
  
 behandling av personuppgifter i Tullverkets 
  
 brottsbekämpande verksamhet.............................................. 
  
 254 
  
 8.16 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1963:194) om samarbete med Danmark, Finland, 
  
 Island och Norge angående verkställighet av straff m.m..... 
  
 254 
  
 8.17 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål ... 
  
 255 
  
 8.18 
  
 Förslaget till förordning om ändring i 
  
 strafföreläggandekungörelsen (1970:60) .............................. 
  
 256 
  
 Förordning (1970:60) om påföljdsföreläggande............................ 
  
 256 
  
 8.19 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1976:1128) om felparkeringsavgift ...................................... 
  
 259 
  
 12 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:84 
  
 8.20 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1977:178) med vissa bestämmelser om internationellt 
  
 samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom............. 
  
 260 
  
 8.21 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1992:824) om fingeravtryck m.m. ....................................... 
  
 261 
  
 8.22 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om unga 
  
 lagöverträdare......................................................................... 
  
 262 
  
 8.23 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1997:902) om register över strafförelägganden .................. 
  
 262 
  
 Förordning (1997:902) om register över 
  
 påföljdsförelägganden............................................................ 
  
 262 
  
 8.24 
  
 Förslaget till förordning om ändring i 
  
 körkortsförordningen (1998:980)......................................... 
  
 266 
  
 8.25 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1999:1134) om belastningsregister...................................... 
  
 266 
  
 8.26 
  
 Förslaget till förordning om ändring i 
  
 insiderförordningen (2000:1101).......................................... 
  
 268 
  
 8.27 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2001:650) om vägtrafikregister............................................ 
  
 269 
  
 8.28 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, 
  
 m.m. ........................................................................................ 
  
 271 
  
 Bilaga 1, Dir. 2000:90..................................................... 
  
 273 
  
 Bilaga 2, Dir. 2003:145................................................... 
  
 289 
  
 13 
 Förkortningar 
  
 Bet. 
  
 betänkande 
  
 BrB 
  
 Brottsbalken 
  
 BRÅ 
  
 Brottsförebyggande rådet 
  
 Dir. 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Ds 
  
 Betänkande i departementsserien 
  
 FAP 
  
 Föreskrifter och allmänna råd för polisväsendet 
  
 JO 
  
 Riksdagens ombudsmän (Justitieombudsman- 
  
 nen) eller Justitieombudsmännens ämbetsberät- 
  
 telse 
  
 JuU 
  
 Justitieutskottet 
  
 Prop. 
  
 proposition 
  
 RB 
  
 Rättegångsbalken 
  
 RÅ 
  
 Riksåklagaren 
  
 Love 
  
 Riksåklagarens författningssamling 
  
 SFS 
  
 Svensk författningssamling 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 SU 
  
 Statsutskottet 
  
 SvJT 
  
 Svensk Juristtidning 
  
 ÅFS 
  
 Åklagarmyndighetens författningssamling 
  
 15 
 Sammanfattning 
 Inledning 
 Vi har enligt våra huvuddirektiv (Dir. 2000:90, se  
 bilaga 1 
 ) i upp- drag att undersöka möjligheterna att än mer öka effektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. Inom ramen för det uppdraget har vi fyra särskilt angivna huvuduppgifter. När det gäller lagfö- ringen av brott skall vi särskilt undersöka möjligheterna att förkor- ta den genomsnittliga tiden från brottsanmälan till dom och straff- verkställighet. Vi skall också särskilt överväga på vilket sätt brotts- utredningsverksamheten ytterligare kan förbättras. Därutöver skall vi uppmärksamma frågor om utbildning, kompetensutveckling och personalrörlighet inom rättsväsendet samt övergripande frågor om rättsväsendets myndigheters lokalisering. 
 Genom tilläggsdirektiv av den 20 november 2003 (Dir. 2003:145, se  
 bilaga 2 
 ) fick vi i uppdrag att bl.a. göra en översyn av uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan polis och åklagare. Regeringen an- ger i direktiven att vi skall överväga om en ändrad fördelning kan bidra till att öka effektiviteten och kvaliteten i det brottsbekäm- pande arbetet. I den frågan skall vi enligt regeringen utgå från att åklagarinsatserna skall intensifieras när det gäller den mer kvalifice- rade brottsligheten och att åklagarna där skall delta i brottsutred- ningarna mera aktivt och i större omfattning än i dag. En utgångs- punkt skall då enligt regeringen vara att åklagarna skall ges bättre reella möjligheter att påverka brottsutredningarnas förlopp, få ett tydligare helhetsansvar för utredningarnas kvalitet och resultat och avlastas från uppgifter som inte kräver åklagarinsats. Vi skall också enligt regeringen utgå från att polisen alltid skall vara förundersök- ningsledare i utredningar som inte rör allt för kvalificerad brotts- lighet. I övrigt anger direktiven att vi skall överväga bl.a. om poli- sen behöver tillföras ytterligare juridisk kompetens, om det finns 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 skäl att förändra ledning och styrning över tillgängliga utrednings- resurser, om förbättringar kan göras genom att utredningsarbetet bedrivs i gemensamma utredningsgrupper, om det finns behov av åklagarkompetens vid polisens spanings- och kriminalunderrättel- severksamhet, om det finns anledning att polis och åklagare samlo- kaliseras helt eller delvis och om polis och åklagare i större ut- sträckning bör utfärda gemensamma riktlinjer för utredningsarbe- tet. 
 En ny uppgifts- och ansvarsfördelning mellan polis och åklagare 
 Inriktningen av en reform 
 Utgångspunkten för en förändring av uppgifts- och ansvarsfördel- ningen mellan polis och åklagare är att en sådan skall göras bara om det kan bidra till att öka effektiviteten i den brottsbekämpande verksamheten. Målet är att fler brott skall klaras upp och att det skall ske en ökad lagföring. 
 Uppgifts- och ansvarfördelningen har varit i stort sett oföränd- rad under det senaste halvseklet. Samtidigt har brottsligheten för- ändrats och antalet inkomna brottsanmälningar har ökat. Dessut- om har nya brottsformer och brottsverktyg tillkommit och meto- derna förändrats, exempelvis genom den moderna tekniken. Den tekniska utvecklingen har medfört att samhället på vissa områden blivit säkrare medan det på andra områden har öppnats nya möjlig- heter för brottsliga angrepp. Avkriminalisering har gjort att antalet enkla bötesbrott har minskat. Däremot har antalet grövre brott ökat och den organiserade, ofta gränsöverskridande brottsligheten har vuxit i omfattning och komplexitet. På så sätt har brottslighe- ten blivit mer svårutredd och utredningarna allt mer komplicerade. Sett över en längre period har utvecklingen när det gäller uppklar- ningen och lagföringen av brott varit mycket negativ. Uppklar- ningsprocenten är i dag för de flesta brottstyperna, särskilt mängd- brottsligheten, oacceptabelt låg. 
 Åtgärder måste sättas in för att göra brottsutredningsverksamhe- ten effektivare. För att lyckas i bekämpningen av den grövre brotts- ligheten, främst den organiserade, krävs bl.a. att brottsutredningar- na utförs mer målinriktat och med fokus på att skapa underlag för 
 18 
  
 SOU 2005:84 
  
 Sammanfattning 
  
 den bedömning som åklagarna skall göra inför beslut om lagföring. För att det skall vara möjligt är det nödvändigt att åklagarnas arbete intensifieras och att de har möjlighet att ta ett helhetsansvar för utredningarna. 
 Till mängdbrottsligheten räknas exempelvis snatteri och andra tillgreppsbrott samt skadegörelse- och misshandelsbrott. Det är mycket viktigt att öka effektiviteten även i bekämpningen av den brottsligheten. Utredningarna kan i stor utsträckning ske efter standardiserade metoder. Den kvalificerade resurs som åklagarna utgör är begränsad och skall i stort sett inte behöva tas i anspråk vid mängdbrotten. Polisen bör därför på egen hand sköta sådana utredningar. På så sätt kommer rättsväsendets resurser att användas där de gör störst nytta. 
 Vår bedömning är alltså att i stora eller i övrigt komplicerade brottsutredningar behövs en mer omfattande åklagarinsats. Åklaga- ren bör i än högre grad än i dag styra utredningens hela förlopp så att den tidigt och tydligt inriktas på de ofta komplicerade frågorna om brott har begåtts och vem som är skyldig till brottet. Åklaga- rens juridiska kunskaper och erfarenheter av brottmålsprocessen skall användas för att koncentrera utredningen på sådant som är relevant för åtalsfrågan. Åklagarna måste då avlastas andra arbets- uppgifter. Enligt vår mening är det dock inte möjligt att avlasta åklagarna uppgiften att föra process i domstol. I stället är det främst förundersökningsledarskapet i ärenden som inte är omfat- tande eller komplicerade som skulle kunna komma i fråga. Sådana bör i stället kunna skötas av polisen, under förutsättning att det samtidigt säkerställs att polisens förundersökningsledare har nöd- vändig kompetens. 
 Närmare om uppgifts- och ansvarsfördelningen 
 Vid rättegångsbalkens ikraftträdande år 1948 gällde att åklagaren ledde samtliga förundersökningar så snart någon kunde skäligen misstänkas för brottet. Det gällde oavsett brottets svårhetsgrad. Åklagare har även i dag behörighet att leda samtliga förundersök- ningar. Polismyndigheten får leda endast sådana förundersökningar som är av enkel beskaffenhet. Därutöver har polismyndigheten be- hörighet att leda samtliga brottsutredningar under spaningsstadiet, dvs. när det saknas en skäligen misstänkt person, om det inte finns särskilda skäl för ett åklagarinträde. Den närmare fördelningen av förundersökningsledarskapet finns reglerat av Riksåklagaren (nu- 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 mera Åklagarmyndigheten) och Rikspolisstyrelsen i det s.k. för- delningscirkuläret och fastställs lokalt. 
 Trots att utvecklingen har medfört att polisen i dag leder många brottsutredningar, och kanske t.o.m. sådana som inte är av enkel beskaffenhet även om utredningen har lämnat spaningsstadiet, le- der åklagarna förundersökningar som egentligen inte fordrar åkla- garkompetens. 
 Många av de utredningar som inte kan sägas vara av enkel beskaf- fenhet kan ändå genomföras på ett standardiserat sätt. I sådana fall är åklagarens medverkan en ren formalitet. Det är inte ändamålsen- ligt att åklagare leder sådana utredningar. Åklagarens medverkan kan inte heller motiveras med skäl som har att göra med den en- skildes rättssäkerhet eller sägas främja en snabbare handläggning. Åklagaren måste i de flesta fall ändå läsa in hela förundersökningen när den har redovisats från polisen. Trots att utredningen har varit åklagarledd går ett beslut i åtalsfrågan i princip inte att fatta snab- bare än om polisen hade lett förundersökningen. 
 Lagtexten bör ge uttryck för att det är de mer komplicerade ärendena som skall ledas av åklagaren. Det gäller sådana fall där åklagarens juridiska kunskaper och erfarenheter av brottmålspro- cessen behövs. Som exempel kan nämnas brottutredningar som kräver mer kvalificerade rättsliga bedömningar, som rymmer be- svärliga bevis- eller bevisvärderingsfrågor eller utredningar där sa- Martin är omfattande genom mängden inblandade personer eller mängden brott. Självklart spelar brottets svårhetsgrad också en roll i sammanhanget, men behöver inte nödvändigtvis vara avgörande. Med dessa utgångspunkter anser vi att rekvisitet för åklagarledda förundersökningar bör uttryckas så att saken skall vara av omfat- tande eller svår beskaffenhet. Med ett sådant rekvisit kan exem- pelvis något eller några fall av grov stöld som regel utredas under polisens förundersökningsledarskap. Finns t.ex. en internationell anknytning kan saken vara av svår beskaffenhet. Vid stöldturnéer där antalet brott är betydande, kan omfattningen i sig motivera ett åklagarinträde, i vart fall om det är fråga om olika typer av brott som kräver olika typer av utredningsåtgärder och där bevisfrågor av olika slag kommer i förgrunden. Med svår beskaffenhet skall såle- des avses dels fall där saken är av komplicerat slag, dels fall där det rör sig om mycket allvarlig brottslighet. 
 Vi anser vidare att den nuvarande ordningen med att Åklagar- myndigheten och Rikspolisstyrelsen närmare preciserar fördelning- en av förundersökningsledarskapet bör behållas. 
 20 
  
 SOU 2005:84 
  
 Sammanfattning 
  
 Vi har inte kunnat göra några säkra beräkningar av antalet brotts- utredningar som genom vårt förslag skulle kunna föras över till po- lismyndigheternas förundersökningsledning. Ett skäl till det är att fördelningen ytterst kommer att bestämmas av myndigheterna. 
 Så mycket kan dock konstateras att vårt förslag ger förutsätt- ningar för och bör leda till att ett avsevärt antal brottsutredningar kan överföras till polisens förundersökningsledning, vilket i sin tur leder till att avsevärd åklagartid kan frigöras till förmån för sådana förundersökningar som kräver en aktiv åklagarledning. 
 Förundersökningar mot personer under 18 år m.m. 
 I lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare finns regler om handläggningen hos polis, åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt 21 år. En förundersökning mot den som inte har fyllt 18 år skall alltid ledas av åklagare, om den unge är skäligen misstänkt för brott för vilket det är föreskrivet fängelse i mer än sex månader. Förundersökning- en skall dessutom bedrivas med särskild skyndsamhet. Beslut i åtalsfrågan skall fattas så snart det kan ske och senast inom sex veckor från dagen för delgivning av brottsmisstanke. 
 Eftersom åklagarinsatserna med vårt förslag skall koncentreras till sådana brottsutredningar som verkligen fordrar åklagarkompe- tens, är det enligt vår bedömning svårt att motivera en särreglering som har sin utgångspunkt enbart i den misstänktes ålder. En brottsutredning blir, generellt sett, inte mer juridiskt komplicerad för att den misstänkte är under 18 år. Den kompetens som kan fordras i just utredningar där ungdomar är inblandade har inte nå- got med åklagarnas speciella kompetens att göra. Den särskilda kompetens som fordras för sådana utredningar kan en polisiär för- undersökningsledare lika väl som en åklagare ha och skaffa sig. 
 Det finns enligt vår mening inte tillräckliga skäl att behålla den särreglering beträffande förundersökningsledarskapet som nu gäller för de aktuella utredningarna. I stället bör den allmänna bestäm- melsen i rättegångsbalken bli tillämplig även i dessa fall. 
 Vi förordar också att Åklagarmyndigheten tillsammans med Rikspolisstyrelsen ser över fördelningscirkuläret så att det förhål- landet att barn skall höras under förundersökningen, exempelvis som målsägande eller vittne, inte anges som en särskild omständig- het som motiverar att åklagaren leder förundersökningen. 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 Den organisatoriska strukturen 
 Överväganden om uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan polis och åklagare aktualiserar frågan om den organisatoriska strukturen av brottsutredningsverksamheten. Förundersökningsledaren har ansvar för utredningen i dess helhet, alltså för utredningsåtgärderna samt på vilket sätt de genomförs och prioriteras sinsemellan. För- undersökningsledaren skall se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara samt ge sina medarbetare behövliga direktiv för arbetet. 
 Åklagarens helhetsansvar för förundersökningen motsvaras inte av några befogenheter att disponera över utredningsresurserna. Åklagaren är i stället beroende av att polisen ställer resurser till för- fogande. Han har heller inte något personalansvar för de personer som genomför förundersökningsåtgärderna. Åklagaren har ändå ett ansvar för att de resurser som polisen ställer till förfogande används på ett riktigt sätt. 
 Enligt vår mening finns det avgörande nackdelar med den orga- nisationsstruktur som finns i dag och som innebär att polisen efter egen bedömning ställer resurser till förfogande för den brottsut- redning som åklagaren leder. Vi menar att det hade varit bättre om polis och åklagare på lokal nivå tillhört samma organisation, på lik- nande sätt som i Danmark och Norge. En sådan organisationsform skulle leda till att polisen och åklagarna kunde arbeta efter samma prioriteringar. Vi anser därför att en gemensam organisation för polis och åklagare skulle skapa bäst förutsättningar för ett effektivt brottsutredningsarbete. 
 Enligt våra direktiv omfattas inte frågan om polis och åklagare bör inordnas i en och samma organisation av uppdraget. Vi är där- för förhindrade att föreslå den lösning som enligt vår mening skulle skapa de bästa förutsättningarna för ett effektivt brottsutrednings- arbete. De förslag vi lägger fram utgår därför från att någon sam- manslagning av polis- och åklagarorganisationerna inte skall ske. 
 I dag gäller enligt rättegångsbalken att åklagaren får anlita biträde av polismyndigheten vid brottsutredningen och uppdra åt polisman att vidta viss åtgärd som hör till förundersökningen. I den bestäm- melsen bör det enligt vår mening göras ett tillägg om att polismyn- digheten efter samråd med Åklagarmyndigheten skall avdela resur- ser för den verksamhet som åklagaren leder. På det sättet markeras polismyndighetens ansvar att ställa resurser till åklagarens förfo- gande tydligare än i dag. Det skall framhållas att regleringen inte 
 22 
  
 SOU 2005:84 
  
 Sammanfattning 
  
 måste få till följd att vissa polismän alltid arbetar med åklagarledda utredningar och andra med de polisledda. 
 Åklagarens framtida roll som förundersökningsledare 
 Förundersökningsledarrollen 
 Förundersökningsledaren har, oavsett om denne är åklagare eller polis, ansvaret för utredningen i dess helhet. Under vårt arbete har det inte framkommit något behov av att genom författningsänd- ringar eller på annat sätt formellt förändra uppgiften för åklagare som förundersökningsledare. Av flera skäl utövar åklagaren i prak- tiken många gånger inte ett tillräckligt aktivt förundersökningsle- darskap. Aktiviteten från förundersökningsledarens sida måste med nödvändighet vara större ju mer omfattande och svårutredd brotts- ligheten är. 
 Om polisen i enlighet med vårt förslag tar över en del av de brottsutredningar som åklagare i dag leder, skapas utrymme för åklagarna att inta en mycket mer aktiv roll som förundersöknings- ledare än vad som nu är fallet. En mer aktiv insats från förunder- sökningsledaren innebär att effektiviteten, kvaliteten och även rättssäkerheten ökar genom att det finns en person som tydligt vid återkommande tillfällen under hela utredningen bl.a. ger anvisning- ar och inriktar brottsutredningen mot de avgörande frågorna. En aktiv förundersökningsledning bör även kunna innebära kortare genomströmningstider. I det ligger bl.a. att det blir möjligt för åklagaren att se till att ärenden inte blir liggande utan åtgärder och att snabbt fatta beslut i åtalsfrågan när brottsutredningen är klar. 
 Åklagarens tillgång till information i utredningsarbetet 
 En aktiv förundersökningsledning från åklagarens sida förutsätter att åklagaren är informerad om utredningsarbetet. Åklagaren bör därför i större utsträckning än i dag delta i det löpande arbetet och fortlöpande hålla sig informerad om hur det fortskrider. Det kan ske genom att åklagaren håller regelbundna planerings- och infor- mationsmöten med den utredningspersonal som biträder honom och genom att polisen i större utsträckning än i dag muntligen eller på annat sätt informerar om uppgifter som kommit in i utredning- 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 en. På det sättet minskar risken för att något av relevans för utred- ningen inte uppmärksammas. Det ger också åklagaren möjlighet att utan tidsförlust rikta in utredningen mot det som han bedömer som väsentligt för åtalsfrågan. Åklagaren bör också som ett natur- ligt inslag i förundersökningsledarskapet delta vid viktigare förhör i större utsträckning än i dag. 
 Åklagarledda team 
 I vårt uppdrag ingår att undersöka om den brottsutredande verk- samheten kan förbättras genom att arbetet bedrivs i gemensamma grupper med t.ex. åklagare, poliser, befattningshavare från andra brottsbekämpande myndigheter och andra experter och hur en ef- fektiv styrnings- och ledningsfunktion för en sådan grupp bör vara utformad. 
 Arbetssättet med åklagarledda s.k. team tillämpas i tämligen stor utsträckning inom polis- och åklagarväsendena. Det finns inte nå- gon heltäckande utvärdering av det. Det har inte heller varit möjligt för oss att inom ramen för vårt uppdrag göra en sådan. Vi har mot den bakgrunden uppfattat vårt uppdrag så att vi skall bedöma om arbetssättet bör fortsätta att tillämpas. 
 Som vi har framhållit flera gånger tidigare förutsätter ett effek- tivt utredningsarbete en aktiv förundersökningsledning. Ett sätt att underlätta en sådan förundersökningsledning är att polis och åkla- gare arbetar nära tillsammans i åklagarledda team. Förutsättningar- na att åstadkomma sådana team varierar dock avsevärt över landet beroende på t.ex. vilken typ av ärenden det är fråga om och vilka personella resurser som finns. När förutsättningarna finns är det utan tvekan så att teamarbete har gynnsamma effekter för genom- strömningstiderna, effektiviteten, kvaliteten, rättssäkerheten och lagföringen medan de relativt få nackdelarna inte alls framträder med så stor tydlighet. 
 Vår bedömning är att arbetssättet i sig i många fall kan bidra till ökad effektivitet i verksamheten. En förutsättning för detta är dock att myndigheterna avsätter tillräckliga resurser för ändamålet. I öv- rigt måste arbetssättet utvecklas och utformas med utgångspunkt från de lokala förutsättningarna. 
 24 
  
 SOU 2005:84 
  
 Sammanfattning 
  
 Samlokalisering av polis och åklagare 
 En viktig förutsättning för ett effektivt brottsutredningsarbete är att polisens utredningspersonal och åklagare är samlokaliserade. Det arbete med samlokalisering som redan pågår på sina håll inom polis- och åklagarorganisationerna bör enligt vår mening fortsätta. 
 Åklagarens medverkan i polisens spanings- och kriminalunderrättelseverksamhet 
 I vårt uppdrag ligger att överväga om det finns behov av åklagar- kompetens i polisens spanings- och kriminalunderrättelseverksam- het, alltså i skedet före förundersökning. Även sedan en förunder- sökning har inletts kan det finnas ett spaningsskede i utredningen, nämligen så länge det inte finns någon som är skäligen misstänkt. Då kan utredningen, oavsett hur grovt brottet är, ledas av antingen polisen eller åklagaren. Förundersökningen kan också befinna sig på såväl spanings- som utredningsstadiet, om den avser flera perso- ner. 
 Enligt vår mening vore det ett slöseri med den resurs som åkla- garna utgör att ha en regelmässig åklagarmedverkan i den aktuella verksamheten utanför en förundersökning. Dessutom skulle en sådan medverkan kunna innebära en allt för stor sammanblandning av den grundläggande rollfördelning som finns mellan polis och åklagare. 
 När det gäller spaningsverksamhet inom ramen för en förunder- sökning, förhåller det sig enligt vår bedömning annorlunda. Ett ak- tivt förundersökningsledarskap från åklagarens sida bör innebära ett tidigt åklagarinträde. Det skapar förutsättningar för ett fördju- pat och bättre samspel mellan de operativa insatserna och den juri- diska kompetensen och därmed en effektivare brottsutredning med bl.a. ett gott informationsutbyte och tidiga direktiv om utrednings- åtgärderna. 
 För att möjliggöra ett tidigt åklagarinträde föreslår vi att den nu- varande bestämmelsen som anger att ett åklagarinträde skall ske när det är påkallat av särskilda skäl ändras så att åklagarinträde i fort- sättningen sker när det är påkallat. Kravet på särskilda skäl skall alltså tas bort. 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 Gemensamma riktlinjer för brottsutredningsarbetet 
 I vårt uppdrag ingår att överväga om en förbättring av brottsutred- ningsverksamheten kan åstadkommas genom att polisen och åkla- garväsendet i större utsträckning utfärdar gemensamma riktlinjer för hur det operativa utredningsarbetet skall bedrivas. 
 Ett framgångsrikt utredningsarbete är beroende av att det finns en samsyn i det avseendet inom polisen och åklagarväsendet. Ett sätt att få till stånd en ökad samsyn är att i betydligt större omfatt- ning än för närvarande utfärda gemensamma riktlinjer. Sådana rikt- linjer skulle tjäna som ett bra stöd i arbetet och främja en enhetlig- het över landet. 
 Åklagarbeslut inom ramen för ärendet hos polisen 
 Dagens bestämmelser om fördelningen av förundersökningsledar- skapet innebär att ett ärende flera gånger kan vandra fram och tillbaka mellan polismyndighet och åklagare, t.ex. av det skälet att åklagare behöver fatta beslut i tvångsmedelsfrågor vid ett eller flera tillfällen. Efter ett sådant beslut kan förundersökningsledarskapet många gånger återgå till polismyndigheten. Handlingarna diarieförs vid varje tillfälle som ett nytt ärende hos åklagarmyndigheten. 
 Vid de överläggningar vi haft med företrädare för åklagarmyn- digheterna och polismyndigheterna har det framförts att överflytt- ningar av ärenden mellan myndigheterna är en byråkratisk kon- struktion som totalt sett orsakar stort merarbete hos de brottsut- redande myndigheterna och drar stora resurser utan att egentligen fylla någon funktion. Det har också sagts att det skulle vara mycket positivt för effektiviteten om åklagaren kunde komma till ärendet och inte tvärt om. 
 Det behöver vidtas åtgärder i syfte att undvika sådana överflytt- ningar fram och tillbaka av ärenden mellan polismyndighet och åklagarmyndighet. Vi föreslår därför en ny bestämmelse i rätte- gångsbalkens förundersökningskapitel som möjliggör att ärendet hela tiden kan vara kvar hos polisen. Regeln kan lämpligen utfor- mas så att åklagaren fattar sina beslut inom ramen för ärendet hos polismyndigheten. Bestämmelsen bör inte bara avse förundersök- ningar där åklagaren tillfälligt går in och tar över förundersöknings- ledarskapet därför att det fordras ett beslut av åklagaren. I syfte att åstadkomma en enhetlighet i hanteringen så långt det är möjligt bör det också gälla i fall där åklagare redan från början eller i ett senare 
 26 
  
 SOU 2005:84 
  
 Sammanfattning 
  
 skede tagit permanent hand om förundersökningsledarskapet. På det sättet undviks att handlingarna måste registreras hos både po- lismyndigheten och åklagarmyndigheten medan förundersökning- en pågår. 
 Det är givetvis av största vikt att möjligheterna till insyn i en förundersökning inte försämras om en sådan förändring genom- förs. All dokumentation, även sådan som avser åklagarens åtgärder, kommer emellertid att finnas tillgänglig i polismyndighetens ären- de, där uppgifterna träffas av samma sekretessregler rörande förun- dersökning som hos åklagarmyndighet. Någon försämring av möj- ligheterna till insyn uppstår inte. Inte heller påverkas den enskildes rättssäkerhet negativt. 
 Med den föreslagna ordningen uppkommer inget ärende hos åklagarmyndigheten förrän åklagaren registrerar handlingarna där i slutet av utredningen, t.ex. vid eller inför beslut om att lägga ned förundersökningen, om att väcka åtal respektive att inte väcka åtal, om åtalsunderlåtelse och om strafföreläggande. 
 Det måste dock även i fortsättningen finnas en möjlighet att be- driva förundersökning vid åklagarmyndighet. Det kan gälla t.ex. ekonomisk brottslighet. Vi förordar därför en bestämmelse som gör att åklagare när särskilda skäl föreligger skall kunna besluta att förundersökningen skall bedrivas vid åklagarmyndighet. 
 Polisiära förundersökningsledares framtida roll m.m. 
 Vi har övervägt vilka ytterligare befogenheter en polisiär förunder- sökningsledare skulle kunna utrustas med. De allra flesta av åklaga- rens befogenheter under en brottsutredning är enligt vår bedöm- ning av sådan karaktär att det inte är lämpligt att överlåta dem även på en polisiär förundersökningsledare. De beslut eller åtgärder som enligt dagens lagstiftning fordrar att åklagare inträder i en brottsut- redning är i huvudsak sådana som enligt vår mening även i fortsätt- ningen fordrar åklagarnas speciella kompetens och erfarenhet. I vissa avseenden är det dock lämpligt att utvidga befogenheterna för polisiära förundersökningsledare. 
 Beslut om påföljdsföreläggande 
 Beslut om lagföring i form av domar, strafförelägganden, åtalsun- derlåtelser och förelägganden av ordningsbot fattas i dag av dom- 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 stol, åklagare och enskild polisman respektive tulltjänsteman. Nå- gon beslutanderätt finns inte för polismyndighet. 
 Under våra möten med åklagare har det framförts att möjlighe- ten för polismyndighet att fatta lagföringsbeslut borde finnas och att det särskilt gäller om polismyndigheten får ett utökat ansvar för förundersökningsledning i enlighet med vårt förslag. 
 Vi bedömer att det skulle innebära en stor effektivitetsvinst inte enbart för åklagarna utan för hela den brottsbekämpande verksam- heten, om polismyndighet fick möjlighet att utfärda strafföreläg- gande. Det skulle lämpligen enbart avse bötesfallen och inte när villkorlig dom föreläggs. En polisiär förundersökningsledare med tillräcklig kompetens skulle alltså kunna avsluta ärendet med lagfö- ringsbeslut. Åklagarens medverkan i sådana ärenden är till stor del en ren formalitet, bl.a. eftersom det ofta finns en relativt fast på- följdspraxis och ett erkännande. Åklagarna skulle då kunna ägna mer tid åt de ärenden som verkligen kräver åklagarkompetens. 
 För polismyndighetens del skulle möjligheten att utfärda straffö- relägganden röra just ärenden där de faktiska omständigheterna är helt klara och där den misstänkte erkänner brott. Det är viktigt att ha i minnet att den misstänkte alltid har möjlighet att avstå från att godkänna ett strafföreläggande. Ett godkännande innebär att den misstänkte erkänner gärningen samt godtar det straff, den särskilda rättsverkan och det enskilda anspråk som har upptagits i föreläg- gandet. 
 Vi menar att det skulle innebära så stora fördelar från effektivi- tetssynpunkt om polismyndigheten fick möjlighet att fatta de ak- tuella lagföringsbesluten att den möjligheten bör införas. 
 Begreppet strafföreläggande är numera i viss mån oegentligt och bör ändras till påföljdsföreläggande. 
 Prövning av gripande m.m. 
 Vi anser att det av rättssäkerhetsskäl som utgångspunkt inte skall ske några förändringar i den nuvarande ordningen vad gäller befo- genheten att fatta beslut om tvångsmedel. Den befogenhet åklagare har i dag bör inte föras över till polisen. En nackdel från effektivi- tetssynpunkt med detta är att åklagarresurser även i fortsättningen kommer att vara bundna till mängdbrottsligheten, som vanligen ligger till grund för de frihetsberövanden som sker. 
 Den som har gripits utan föregående anhållningsbeslut skall så snart som möjligt förhöras av polis eller åklagare. Har åklagaren 
 28 
  
 SOU 2005:84 
  
 Sammanfattning 
  
 inte redan underrättats om frihetsberövandet skall det skyndsamt anmälas till honom. Åklagaren skall efter förhöret omedelbart be- sluta om den misstänkte skall anhållas eller om beslutet om gripan- de skall hävas. 
 Även polisen har i vissa fall rätt att häva ett beslut om gripande. Polismyndigheten får häva gripande innan åklagaren har blivit un- derättad, om det är uppenbart att det inte finns skäl för ett fortsatt frihetsberövande. Hävande kan ske både när gripandet var ogrundat från början och när det har framkommit omständigheter som gör att det senare bedöms som ogrundat. 
 Det har framförts till oss att det efter ett gripande förekommer att häktningsgrunderna faller bort relativt omgående. Det kan ex- empelvis bero på att den misstänkte erkänner, att hans identitet blir klarlagd, att husrannsakan har blivit genomförd eller att andra ut- redningsåtgärder, som förhör med vittnen och målsäganden, exem- pelvis ger säkra uppgifter om omständigheterna kring brottet. 
 I de nu angivna fallen ger rättegångsbalken polismyndigheten i och för sig rätt att häva ett gripande. Vad som i dagsläget bedöms leda till en onödig effektivitetsförlust är kravet på att frihetsberö- vandet skyndsamt skall anmälas till åklagare, som därmed måste inträda som förundersökningsledare. En sådan underrättelse sker på grund av skyndsamhetskravet enligt uppgift ofta innan häkt- ningsgrunderna genom de vidare utredningsåtgärderna har fallit bort. Därmed bortfaller ofta även anledningen till att åklagaren skall vara förundersökningsledare i ärendet. På så sätt uppstår en onödig administrativ omgång, som kan undvikas om det nuvarande skyndsamhetskravet tas bort. Vi föreslår därför en förändring som innebär att åklagaren senast efter förhöret skall underrättas om gri- pande, om inte beslutet har hävts av polismyndigheten eller polis- mannen. Detta bör i praktiken i många fall kunna leda till kortare frihetsberövanden än vad som nu är fallet. Vi föreslår också någon annan mindre ändring av reglerna om gripande. 
 Anmälan om behov av offentlig försvarare och målsägandebiträde 
 Mot bakgrund av förslaget om att polisen skall få ansvar för förun- dersökningar av mer kvalificerat slag än vad som hittills har varit fallet, kan det förutses att det i många polisledda förundersökning- ar kommer att finnas skäl för domstol att förordna om offentlig försvarare och målsägandebiträde. Att hos rätten anmäla ett sådant 
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 behov är en uppgift som inte nödvändigtvis fordrar åklagarmedver- kan. En polisiär förundersökningsledare bör därför efter erforderlig utbildning kunna ges den befogenheten. Den nuvarande lagstift- ningen hindrar inte det men i Riksåklagarens och Rikspolisstyrel- sens fördelningscirkulär har uppgiften förbehållits åklagare. Vi för- ordar att det sker en ändring av cirkuläret i det avseendet. 
 Beslut om att avbryta förundersökning när brott inte kan styrkas 
 Finns det inte längre anledning att fullfölja förundersökningen skall den läggas ned. De vanligaste allmänna grunderna är att miss- tanke inte har uppstått mot någon gärningsman, att spår efter brottslingen inte har kunnat anträffas, att den misstänkte har avli- dit eller avvikit, att den misstänkte har befunnits oskyldig eller att det visar sig att inget brott föreligger. Har en fullständig förunder- sökning utförts, skall beslut meddelas i frågan om åtal skall väckas. 
 Förundersökningsledaren, dvs. åklagaren eller polismyndigheten, får besluta att lägga ned utredningen medan endast åklagare får be- sluta om åtal skall väckas. 
 Enligt JO skall beslutsmotiveringen brott kan ej styrkas endast användas i de fall där det inte kan styrkas att den som är misstänkt för brottet verkligen har begått detta. Det skall enligt JO vara fråga om situationer där förundersökningsledaren på grundval av en vär- dering av föreliggande bevisning finner att man inte kan förvänta sig en fällande dom och därför beslutar att förundersökningen skall läggas ned eller att åtal inte skall väckas. 
 Innebörden av beslutsmotiveringen att brott inte kan styrkas är något oklar i dag och bör göras entydig. Den innebörd som JO har lagt i beslutsmotiveringen är enligt vår mening den mest relevanta. Den bör därför enligt vår mening användas endast i de fall där det inte kan styrkas att den misstänkte har begått brottet. 
 Efter det att någon har delgetts misstanke om brottet utgör ett beslut om att förundersökningen skall upphöra ett ställningstagan- de i åtalsfrågan, om beslutet grundar sig på en bevisvärdering. Be- slutet kan då fattas endast av åklagare. Detta gäller oavsett hur be- slutet formuleras. Polismyndigheten har i dag inte rätt att fatta ett sådant beslut och får därför i dag inte lägga ned en förundersökning med motiveringen att brott inte kan styrkas. 
 En utgångspunkt för våra förslag är att åklagarna skall avlastas uppgifter som är av sådan art att de inte nödvändigtvis kräver åkla- garinsats. Att besluta att en förundersökning skall läggas ned på 
 30 
  
 SOU 2005:84 
  
 Sammanfattning 
  
 den nu aktuella grunden kan enligt vår bedömning knappast sägas vara en uppgift som alltid kräver åklagarkompetens. Enligt vår be- dömning har de polisiära förundersökningsledarna generellt sett redan i dag tillräcklig kompetens och erfarenhet för att kunna fatta sådana beslut. Polismyndigheten bör därför ges den rätten genom en bestämmelse i rättegångsbalken. 
 Beslut om personutredning i förundersökningar mot personer under 18 år 
 Enligt lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare gäller att åklagaren, innan talan har väckts vid domstol i fråga om den som inte har fyllt 18 år, får inhämta yttranden från den lokala kriminalvårdsmyndigheten och från socialnämnden. 
 Som framgick tidigare föreslår vi att den allmänna bestämmelsen om fördelningen av förundersökningsledaransvaret skall bli till- lämplig även i ungdomsutredningar. Frågan blir då om polismyn- digheten bör få besluta om personutredning. 
 Yttranden från den lokala kriminalvårdsmyndigheten inhämtas i mycket liten utsträckning i ungdomsmålen. Redan av den anled- ningen framstår det inte som särskilt angeläget att utrusta en polisi- är förundersökningsledare med befogenheten att besluta om sådan utredning. 
 Lagstiftaren har när det gäller unga lagöverträdare i praktiken prioriterat snabbheten i förfarandet framför risken för onödigt in- förskaffade personutredningar. Det förhållandet att viss utredning någon gång genomförs i onödan får därför enligt vår uppfattning stå tillbaka för syftet att åstadkomma en snabb handläggning. Nå- got hinder mot att en polisiär förundersökningsledare ges motsva- rande rätt som åklagaren att inhämta yttranden från socialnämnden kan därför inte anses föreligga. 
 Beslut om fotografering m.m. innan förundersökning hunnit inledas 
 Enligt rättegångsbalken får den som är anhållen eller häktad under- kastas fotografering, tagande av fingeravtryck och annan dylik åt- gärd. Även andra brottsmisstänkta personer och exempelvis målsä- gande och vittnen kan under en förundersökning bli föremål för sådana åtgärder, om det behövs för att utreda brott som kan ge 
 31 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 fängelse. Beslut om att ta fotografi eller göra videoupptagning fat- tas av undersökningsledaren. 
 Användningen av stillbilds- eller videokameror i omedelbar an- slutning till att polisen kommer till en brottsplats är oftast ett mycket viktigt hjälpmedel i det fortsatta utredningsarbetet. Det kan exempelvis röra sig om relationsvåld där videokamera behöver användas vid första kontakten med målsäganden då anmälan tas upp eller videofotografering av alla som lämnar ett nöjesställe där ett våldsbrott har ägt rum. 
 Bestämmelserna medger inte att fotografering och videoupptag- ning i de aktuella situationerna genomförs utanför en förundersök- ning. Från polishåll har det framförts att det inte alltid är möjligt att inhämta ett beslut från behörig förundersökningsledare utan att ändamålet med åtgärden går förlorat. Vi har ingen annan uppfatt- ning och anser därför att åtgärderna bör få vidtas även innan förun- dersökning hunnit inledas, alltså under en s.k. primärutredning, och föreslår en sådan ändring av den nuvarande bestämmelsen. 
 Kompetensfrågor 
 En viktig fråga är om polisen behöver tillföras ytterligare juridisk kompetens. För såväl effektiviteten och kvaliteten som rättssäker- heten i förundersökningsarbetet är det självklart viktigt att den brottsutredande personalen på alla nivåer får behövlig utbildning och har hög kompetens för uppgiften. 
 Om polismyndigheten i framtiden, i enlighet med våra förslag, kommer att få förundersökningsledaransvar för fler och mer kvali- ficerade förundersökningar och beslut än hittills, behöver det sä- kerställas att de polisiära förundersökningsledarnas kompetens räcker för uppgifterna. 
 Att vara förundersökningsledare är en av polisens mest kvalifice- rade uppgifter och ställer krav på bl.a. rättslig kompetens, utred- ningskompetens, organisationsförmåga, ledningsförmåga, gott om- döme och god erfarenhet. Arbete som t.ex. kriminalpolis eller åkla- gare är givetvis en lämplig bakgrund för polisiära förundersök- ningsledare liksom arbete som brottmålsadvokat eller annat arbete med straff- och processrättslig inriktning. 
 Det är mycket viktigt att de polismän som arbetar som förunder- sökningsledare har eller skaffar sig praktisk erfarenhet av brottsut- redande arbete innan de tillträder denna funktion. Innan någon med polismans bakgrund kan komma i fråga som förundersök- 
 32 
  
 SOU 2005:84 
  
 Sammanfattning 
  
 ningsledare bör vederbörande ha tjänstgjort en viss tid vid en ut- redningsenhet. 
 Det räcker dock inte med praktisk erfarenhet av brottsutredning för att en polisman skall kunna ta den ansvarsfyllda rollen som po- lisiär förundersökningsledare. Det behövs därutöver en komplette- rande utbildning. 
 En kvalificerad utbildning inom området förundersökningsled- ning måste finnas för att åstadkomma en effektiv och rättssäker utredning. En utbildning inom det aktuella området bör därför ges hög prioritet. Utbildningens inriktning, omfattning och huvudsak- liga innehåll måste fastställas centralt för att garantera att kvaliteten blir enhetlig över hela landet. Inget hindrar dock att den ordnas lokalt i enlighet med en centralt fastställd utbildningsplan om exa- mination sker under överinseende av Polishögskolan. Genomgång- en särskild utbildning bör utgöra ett behörighetskrav för polismän för att komma i fråga som polisiär förundersökningsledare. Det behövs en fastare styrning för att garantera att vidareutbildning av aktuellt slag verkligen kommer till stånd på ett varaktigt sätt. I öv- rigt får utbildningsinsatserna anpassas utifrån förhållandena i varje enskilt fall. 
 Arbetet som polisiär förundersökningsledare 
 Vi har tidigare betonat vikten av att åklagaren utövar en aktiv för- undersökningsledning. Det är av grundläggande betydelse för ef- fektiviteten, kvaliteten och rättssäkerhet i utredningsverksamheten att även de polisiära förundersökningsledarna är aktiva i de ärenden de är satta att leda. 
 Rollen som förundersökningsledare håller på att renodlas och kommer sannolikt i framtiden för många att innebära en specialist- funktion. Det är enligt vår mening en mycket bra utveckling under förutsättning att förundersökningsledaren har kvar en dispositions- rätt över utredningsresurserna. Den utvecklingen bör ge större möjligheter att bedriva ett aktivt förundersökningsledarskap. 
 Vi vill också påpeka att arbetssättet med team under ledning av en polisiär förundersökningsledare i många fall skulle kunna skapa mycket goda förutsättningar för ett aktivt förundersökningsledar- skap. 
 Många polismyndigheter har infört system med att utanför kon- torstid ha förundersökningsledare i beredskap för att hantera ären- den av brådskande karaktär på motsvarande sätt som en åklagare 
 33 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:84 
  
 gör under jourtjänstgöring. Det arbetet stärker polisens förunder- sökningsledning och gör utredningsverksamheten mer effektiv, bl.a. genom att det alltid kommer att finnas någon som snabbt kan fatta behövliga beslut och genom att det inte behöver ske så många överlämnanden mellan olika personer inom polismyndigheten. 
 34 
 Författningsförslag 
 1. Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken 
 Härigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalken 
  
 dels  
 att rubriken till 48 kap. och rubriken närmast före 48 kap. 4 § skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att 23 kap. 3 och 20 §§, 24 kap.  
 7-9 
  §§, 36 kap. 1 §, 48 kap. 1, 2,  
 4-12 
  a, 15, 17 och 19 §§, 58 kap. 10 a § samt 59 kap.  
 6-9 
  §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i balken skall införas en ny paragraf, 23 kap. 3 a § av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 23 kap. Om förundersökning 
 Beslut att inleda en förunder- sökning skall fattas av polis- myndighet eller åklagaren. Har förundersökningen inletts av polismyndighet och är saken  
 inte av enkel  
 beskaffenhet, skall ledningen av förundersökningen avseende brottet övertas av åklagaren, så snart någon skäli- gen kan misstänkas för brottet. Åklagaren skall också i annat fall överta ledningen när det är på- kallat  
 av särskilda skäl. 
  
 När förundersökningen leds 
 3 § 
 Beslut att inleda en förunder- sökning skall fattas av polis- myndighet eller åklagaren. Har förundersökningen inletts av polismyndighet och är saken  
 av omfattande eller svår  
 beskaffen- het, skall ledningen av förunder- sökningen avseende brottet övertas av åklagaren, så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagaren skall ock- så i annat fall överta ledningen när det är påkallat. 
 När förundersökningen leds 
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 av åklagaren, får han vid under- 
  
 av åklagaren, får han vid under- 
  
 sökningens 
  
 verkställande anlita 
  
 sökningens 
  
 verkställande anlita 
  
 biträde av 
  
 polismyndigheten. 
  
 biträde av 
  
 polismyndigheten. 
  
 Han får också uppdra åt polis- 
  
 Han får också uppdra åt polis- 
  
 man att vidta en viss åtgärd som 
  
 man att vidta en viss åtgärd som 
  
 hör till förundersökningen, om 
  
 hör till förundersökningen, om 
  
 det är lämpligt med hänsyn till 
  
 det är lämpligt med hänsyn till 
  
 åtgärdens beskaffenhet. 
  
 åtgärdens beskaffenhet. 
  
 Polis- 
  
 myndigheten 
  
 skall efter 
  
 samråd 
  
 med Åklagarmyndigheten avdela 
  
 resurser för den verksamhet som åklagaren leder. 
 Innan förundersökning hunnit inledas, får polisman hålla förhör och vidta andra utredningsåtgärder som är av betydelse för utred- ningen. 
 3 a § Förundersökning bedrivs vid 
 polismyndighet även om åklagare är undersökningsledare. Om det finns särskilda skäl för det får åklagare besluta att förundersök- ningen i stället skall bedrivas vid åklagarmyndighet. 
 Bedrivs förundersökning vid polismyndighet, fattas beslut av åklagare under förundersökning- en inom ramen för ärendet hos polismyndigheten. 
 Då förundersökningen avslu- tas, skall beslut meddelas 
 , huru- vida  
 åtal skall väckas. 
 20 § 
 Då förundersökningen avslu- tas, skall beslut meddelas  
 om  
 åtal skall väckas. 
 Ett beslut enligt första stycket meddelas av åklagaren. Polis- myndighet får dock efter det att underrättelse om misstanke har skett enligt 18 § första stycket be- sluta att förundersökningen skall avslutas på den grunden att det inte kan styrkas att den misstänk- 
 36 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 te har begått brottet. 
  
 24 kap. Om häktning och anhållande 
 7 § 
  
 Om det finns skäl att anhålla 
  
 Om det finns skäl att anhålla 
  
 någon, får  
 en  
 polisman i  
 bråds- 
  
 någon, får  
 personen gripas av 
  
 kande fall gripa honom även utan 
  
 polisman i  
 avvaktan på att åkla- 
  
 anhållningsbeslut 
 . 
  
 garen prövar anhållningsfrågan. 
  
 Polisman får också gripa den som 
  
 är anhållen eller häktad i sin 
  
 frånvaro. 
  
 Om den som har begått brott, på vilket fängelse kan följa, påträf- fas på bar gärning eller flyende fot, får han gripas av envar. Envar får också gripa den som är efterlyst för brott. Den gripne skall skyndsamt överlämnas till närmaste polisman. 
 8 § 
  
 Har beslut att anhålla någon 
  
 Om någon har gripits och åtal 
  
 meddelats i hans frånvaro, skall 
  
 inte är väckt, skall den gripne så 
  
 han, så snart beslutet har verk- 
  
 snart som möjligt förhöras av po- 
  
 ställts förhöras av polisman eller 
  
 lisman eller åklagare. Senast efter 
  
 åklagare. Har åklagaren inte re- 
  
 förhöret skall åklagare underrät- 
  
 dan underrättats om frihetsberö- 
  
 tas om frihetsberövandet, om inte 
  
 vandet, skall det skyndsamt an- 
  
 detta hävts med stöd av andra 
  
 mälas till honom. Åklagaren skall 
  
 stycket. 
  
 efter förhöret omedelbart besluta 
  
 om den misstänkte skall förbli 
  
 anhållen. 
  
 Har någon gripits enligt 7 §, 
  
 Har åklagaren inte underrät- 
  
 skall han så snart som möjligt 
  
 tats om frihetsberövandet, får be- 
  
 förhöras av polisman eller åklaga- 
  
 slutet om gripande hävas av po- 
  
 re. Har åklagaren inte redan un- 
  
 lismyndigheten, om det är uppen- 
  
 derrättats om frihetsberövandet, 
  
 bart att det inte finns skäl för fort- 
  
 skall det skyndsamt anmälas till 
  
 satt frihetsberövande. I omedel- 
  
 honom. Åklagaren skall efter för- 
  
 bar anslutning till gripandet får 
  
 höret omedelbart besluta om den 
  
 beslutet under samma förutsätt- 
  
 misstänkte skall anhållas. Anhålls 
  
 ningar hävas även av en polis- 
  
 inte den misstänkte, skall beslutet 
  
 man som har fattat beslutet. 
  
 om gripande omedelbart hävas. 
  
 Innan åklagaren har underrät- 
  
 Sedan förhör enligt första 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 tats om frihetsberövandet, får be- 
  
 stycket hållits och åklagaren un- 
  
 slutet om gripande hävas av po- 
  
 derrättats 
  
 om 
  
 frihetsberövandet, 
  
 lismyndigheten, om det är uppen- 
  
 skall åklagaren omedelbart beslu- 
  
 bart att det inte finns skäl för fort- 
  
 ta i frågan om fortsatt frihetsberö- 
  
 satt frihetsberövande. I omedel- 
  
 vande. 
  
 bar anslutning till gripandet får 
  
 beslutet under samma förutsätt- 
  
 ningar hävas även av en polis- 
  
 man som har fattat beslutet. 
  
 Om den som misstänks för brott avviker och det finns skäl att 
  
 anhålla honom, får åklagaren efterlysa honom. 
  
 9 § 
  
 Då någon grips eller anhålls 
  
 Då någon grips eller anhålls, 
  
 eller då ett anhållningsbeslut en- 
  
 skall den frihetsberövade få be- 
  
 ligt 8 § första stycket verkställs 
 , 
  
 sked om det brott som  
 misstan- 
  
 skall den frihetsberövade få be- 
  
 Martin avser, om inte åtal är väckt, 
  
 sked om det brott som  
 han är 
  
 samt grunden för frihetsberö- 
  
 misstänkt för  
 samt grunden för 
  
 vandet. En anhållens 
  
 närmaste 
  
 frihetsberövandet. En anhållens 
  
 anhöriga 
  
 och 
  
 andra 
  
 personer 
  
 närmaste anhöriga 
  
 och andra 
  
 som står den anhållne särskilt 
  
 personer som står den anhållne 
  
 nära skall underrättas om anhål- 
  
 särskilt nära skall 
  
 underrättas 
  
 landet så snart det kan ske utan 
  
 om anhållandet så snart det kan 
  
 men för utredningen. En sådan 
  
 ske utan men för utredningen. 
  
 underrättelse får dock inte utan 
  
 En sådan underrättelse får dock 
  
 synnerliga skäl lämnas mot den 
  
 inte utan synnerliga skäl lämnas 
  
 anhållnes önskan. 
  
 mot den anhållnes önskan. 
  
 36 kap. Om vittne 
 1 § 
 Var och en, som inte är part i målet, får höras som vittne. I brottmål får dock målsäganden inte vittna, även om han ej för talan. 
 I brottmål får vittnesförhör inte heller äga rum med någon som har åtalats för medverkan till den gärning förhöret gäller eller för någon annan gärning som har omedelbart samband med den gär- ningen. 
 Vad som sägs i andra stycket om den som har åtalats skall också gälla den som för gärning som där avses 
 38 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 1. är skäligen misstänkt och har underrättats om misstanken en- 
  
 ligt 23 kap. 18 §, 
  
 2. har meddelats  
 strafföreläg- 
  
 2. har meddelats  
 påföljdsföre- 
  
 gande  
 eller föreläggande av ord- 
  
 läggande  
 eller föreläggande av 
  
 ningsbot, eller 
  
 ordningsbot, eller 
  
 3. till följd av beslut enligt bestämmelser om åtalsunderlåtelse el- ler särskild åtalsprövning ej har åtalats. 
 Skall någon som avses i andra eller tredje stycket höras i en rät- tegång som inte avser åtal mot honom själv, gäller i fråga om kallel- se till förhandling och påföljd för utevaro från förhandlingen samt i fråga om förhöret vad som sägs om tilltalade i 31 kap. 4 §, 37 kap. 1 §, 45 kap. 15 § samt, med undantag för vad som sägs om häktning, 46 kap. 15 §. I fråga om rätt till ersättning för inställelse vid för- handling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. 
 48 kap. Om  
 strafföreläggande  
 och föreläggande av ordnings- bot 
 48 kap. Om  
 påföljdsföreläg- gande  
 och föreläggande av ordningsbot 
  
 Fråga om ansvar för brott, 
  
 1 § 
  
 Fråga om ansvar för brott, 
  
 som hör under allmänt åtal, får 
  
 som hör under allmänt åtal, får 
  
 under de villkor som föreskrivas 
  
 under de villkor som föreskrivas 
  
 i detta kapitel upptagas av åkla- 
  
 i detta kapitel upptagas av åkla- 
  
 gare genom  
 strafföreläggande 
  
 gare  
 eller polismyndighet  
 genom 
  
 och av polisman genom föreläg- 
  
 påföljdsföreläggande  
 och av po- 
  
 gande av ordningsbot. Föreläg- 
  
 lisman genom föreläggande av 
  
 gande som nu nämnts träder i 
  
 ordningsbot. Föreläggande som 
  
 stället för åtal i den utsträckning 
  
 nu nämnts träder i stället för 
  
 som framgår av 3 §. 
  
 åtal i den utsträckning som 
  
 framgår av 3 §. 
  
 Närmare föreskrifter angående tillämpningen av detta kapitel meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestäm- mer. 
 Strafföreläggande  
 enligt detta kapitel innebär att den miss- tänkte till godkännande ome- delbart eller inom viss tid före- läggs ett bötesstraff efter vad 
  
 2 § 
 Påföljdsföreläggande  
 enligt detta kapitel innebär att den misstänkte till godkännande omedelbart eller inom viss tid föreläggs ett bötesstraff efter 
  
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 åklagaren anser att brottet bör 
  
 vad åklagaren  
 eller polismyndig- 
  
 föranleda. Under förutsättning- 
  
 heten  
 anser att brottet bör för- 
  
 ar som anges i 4 § andra stycket 
  
 anleda. Under förutsättningar 
  
 får  
 strafföreläggande  
 avse villkor- 
  
 som anges i 4 § andra stycket får 
  
 lig dom eller sådan påföljd i fö- 
  
 påföljdsföreläggande  
 avse villkor- 
  
 rening med böter. Av 5 a § 
  
 lig dom eller sådan påföljd i fö- 
  
 framgår att ett  
 strafföreläggande 
  
 rening med böter. Av 5 a § 
  
 också får omfatta ett enskilt an- 
  
 framgår att ett  
 påföljdsföreläg- 
  
 språk som avser betalningsskyl- 
  
 gande  
 också får omfatta ett en- 
  
 dighet. 
  
 skilt anspråk som avser betal- 
  
 ningsskyldighet. 
  
 Föreläggande av ordningsbot enligt detta kapitel innebär att den misstänkte till godkännande omedelbart eller inom viss tid före- läggs ett bötesstraff efter vad som bestämts enligt 14 §. 
 Är brott förenat med egendoms förverkande, annan sådan sär- skild rättsverkan eller särskild rättsverkan i form av avgift enligt lagen (1994:419) om brottsofferfond, skall också denna föreläggas den misstänkte till godkännande. Detsamma gäller kostnad för blodprovstagning och blodundersökning som avser den misstänkte och som har gjorts för utredning om brottet. I fråga om sådan kostnad tillämpas bestämmelserna om särskild rättsverkan. 
  
 Om  
 strafföreläggande  
 Om  
 påföljdsföreläggande 
 Bötesstraff får föreläggas ge- nom  
 strafföreläggande  
 beträffan- de brott, för vilket böter ingår i straffskalan, dock inte normera- de böter. Det finns särskilda bestämmelser om föreläggande av bötesstraff för brott som har begåtts av någon som är under arton år. Bestämmelsen i 34 kap. 1 § första stycket 2 brottsbalken är tillämplig vid föreläggande av bötesstraff. 
 Villkorlig dom eller sådan på- följd i förening med böter får föreläggas genom  
 strafföreläg- gande  
 i fall då det är uppenbart att rätten skulle döma till sådan 
 4 § 
 Bötesstraff får föreläggas ge- nom  
 påföljdsföreläggande  
 beträf- fande brott, för vilket böter in- går i straffskalan, dock inte normerade böter. Det finns sär- skilda bestämmelser om före- läggande av bötesstraff för brott som har begåtts av någon som är under arton år. Bestämmelsen i 34 kap. 1 § första stycket 2 brottsbalken är tillämplig vid föreläggande av bötesstraff. 
 Villkorlig dom eller sådan på- följd i förening med böter får föreläggas genom  
 påföljdsföre- läggande endast av åklagare. Det får ske  
 i fall då det är uppenbart 
 40 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 påföljd. Detta gäller dock inte för brott som har begåtts av nå- gon som inte har fyllt 18 år eller om det finns anledning att för- ena den villkorliga domen med en föreskrift om samhällstjänst. 
 att rätten skulle döma till sådan påföljd. Detta gäller dock inte för brott som har begåtts av nå- gon som inte har fyllt 18 år eller om det finns anledning att för- ena den villkorliga domen med en föreskrift om samhällstjänst. 
  
 5 § 
  
 Strafföreläggande  
 får inte ut- 
  
 Påföljdsföreläggande 
  
 får inte 
  
 färdas, 
  
 utfärdas, 
  
 om förutsättningar för allmänt åtal inte föreligger, 
  
 om i föreläggandet inte tas 
  
 om i föreläggandet inte tas 
  
 upp alla brott av den misstänkte, 
  
 upp alla brott av den misstänkte, 
  
 vilka enligt åklagarens vetskap 
  
 vilka enligt åklagarens  
 eller po- 
  
 föreligger till bedömning, 
  
 lismyndighetens  
 vetskap 
  
 förelig- 
  
 ger till bedömning, 
  
 om målsäganden förklarat, att han avser att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet som avser annat än betalningsskyl- dighet eller 
 om talan om företagsbot skall föras i anledning av brottet. 
  
 Ett  
 strafföreläggande  
 skall in- 
  
 6 § 
  
 Ett  
 påföljdsföreläggande  
 skall 
  
 nehålla uppgift om 
  
 innehålla uppgift om 
  
 1. den åklagare som har utfär- 
  
 1. den åklagare  
 eller polismyn- 
  
 dat föreläggandet, 
  
 dighet  
 som har utfärdat föreläg- 
  
 gandet, 
  
 2. 
  
 den misstänkte, 
  
 3. 
  
 brottet med angivande av tid och plats för dess begående samt övriga omständigheter som behövs för att känneteckna det, 
  
 4. 
  
 den eller de bestämmelser som är tillämpliga när det gäller brottet, 
  
 5. 
  
 det straff och den särskilda rättsverkan, som föreläggs den misstänkte, och 
  
 6. 
  
 det enskilda anspråk som föreläggs den misstänkte med upp- gift om målsäganden och de omständigheter som anspråket grun- dar sig på. 
  
 7 § 
  
 Utfärdas ett  
 strafföreläggande 
  
 Utfärdas 
  
 ett  
 påföljdsföreläg- 
  
 till godkännande inom viss tid, 
  
 gande  
 till 
  
 godkännande inom 
  
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 skall den misstänkte ges 
  
 viss tid, skall den misstänkte ges 
  
 1. 
  
 upplysning om sättet för godkännande och om den tid som fastställts för detta, och 
  
 2. 
  
 upplysning att, om godkännande inte sker, åtal kan äga rum efter utgången av den fastställda tiden. 
  
 Ett skriftligt besked med  
 strafföreläggandets  
 innehåll och sådana upplysningar som anges i 7 § skall lämnas eller sändas till den misstänkte. 
 8 § 
 Ett skriftligt besked med  
 på- följdsföreläggandets  
 innehåll och sådana upplysningar som anges i 7 § skall lämnas eller sändas till den misstänkte. 
 Strafföreläggande  
 godkänns genom att den misstänkte un- dertecknar och tillställer behö- rig mottagare en förklaring, att han erkänner gärningen och godtar det straff och den sär- skilda rättsverkan samt det en- skilda anspråk som upptagits i föreläggandet. Närmare be- stämmelser om vem som skall motta sådan förklaring meddelas av regeringen. 
  
 Skriftligt godkännande av  
 strafföreläggande 
 , som inte avser villkorlig dom, får i den miss- tänktes ställe lämnas av den som är ombud för honom, om det till åklagaren inges fullmakt i original. Fullmakten skall, ut- över vad som följer av 12 kap., innehålla 
 1. förklaring att ombudet har rätt att godkänna  
 strafföreläg- gande  
 på den misstänktes väg- nar, 
 9 § 
 Påföljdsföreläggande  
 godkänns genom att den misstänkte un- dertecknar och tillställer behö- rig mottagare en förklaring, att han erkänner gärningen och godtar det straff och den sär- skilda rättsverkan samt det en- skilda anspråk som upptagits i föreläggandet. Närmare be- stämmelser om vem som skall motta sådan förklaring meddelas av regeringen. 
  
 10 § 
 Skriftligt godkännande av  
 på- följdsföreläggande 
 , som inte av- ser villkorlig dom, får i den misstänktes ställe lämnas av den som är ombud för honom, om det till åklagaren  
 eller polismyn- digheten  
 inges fullmakt i origi- nal. Fullmakten skall, utöver vad som följer av 12 kap., innehålla 
 1. förklaring att ombudet har rätt att godkänna  
 påföljdsföreläg- gande  
 på den misstänktes väg- nar, 
 42 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 uppgift om det brott som godkännandet får avse, varvid skall anges brottets art samt tid och plats för dess begående, samt 
  
 3. 
  
 uppgift om den högsta bötespåföljd, den särskilda rättsverkan och det enskilda anspråk som den misstänkte är villig att godta. 
  
 Har sådan fullmakt getts in till åklagaren, får ombudet mot- ta handlingar i saken på den misstänktes vägnar. 
 Har sådan fullmakt getts in till åklagaren  
 eller polismyndig- heten 
 , får ombudet motta hand- lingar i saken på den misstänk- tes vägnar. 
  
 Ett  
 strafföreläggande  
 kan ock- 
  
 11 § 
  
 Ett  
 påföljdsföreläggande  
 kan 
  
 så godkännas genom att hela 
  
 också godkännas genom att hela 
  
 beloppet betalas till den myn- 
  
 beloppet betalas till den myn- 
  
 dighet som regeringen bestäm- 
  
 dighet som regeringen bestäm- 
  
 mer, utan att ett skriftligt god- 
  
 mer, utan att ett skriftligt god- 
  
 kännande skett, om föreläggan- 
  
 kännande skett, om föreläggan- 
  
 det avser endast böter, eller bö- 
  
 det avser endast böter, eller bö- 
  
 ter och särskild rättsverkan som 
  
 ter och särskild rättsverkan som 
  
 innebär betalningsskyldighet. 
  
 innebär betalningsskyldighet. 
  
 Betalning enligt första stycket skall inte anses som ett godkän- nande, om det framgår att den misstänkte inte har avsett att god- känna föreläggandet. 
 Ett godkännande är utan ver- kan om det sker sedan åklagaren har 
 1. utfärdat stämning, stäm- ningsansökan eller ett nytt  
 strafföreläggande 
 , 
 12 § 
 Ett godkännande är utan ver- kan om det sker sedan åklagaren  
 eller i förekommande fall polis- myndigheten  
 har 
 1. utfärdat stämning, stäm- ningsansökan eller ett nytt  
 på- följdsföreläggande 
 , 
  
 2. 
  
 beslutat att inte väcka åtal för brottet, eller 
  
 3. 
  
 beslutat att lägga ned eller inte inleda en förundersökning. 
  
 12 a § 
  
 Om åklagaren finner att ett 
  
 Om åklagaren  
 eller polismyn- 
  
 strafföreläggande 
 , som har god- 
  
 digheten  
 finner att ett  
 påföljdsfö- 
  
 känts, innehåller en uppenbar 
  
 reläggande 
 , som har godkänts, 
  
 oriktighet till följd av  
 åklagarens 
  
 innehåller en uppenbar oriktig- 
  
 eller någon annans  
 skrivfel, räk- 
  
 het till följd av skrivfel, räknefel 
  
 nefel eller liknande förbiseende, 
  
 eller liknande förbiseende, skall, 
  
 43 
  
 Föreläggande bör ej utfärdas, om det i annat fall kan antagas vara påkallat att åklagare  
  
 eller i förekommande fall polismyndig- heten  
  
 prövar fråga om  
  
 påföljdsfö- reläggande  
  
 eller åtal för brottet. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 skall  
 han 
 , sedan den som har 
  
 sedan den som har godkänt fö- 
  
 godkänt föreläggandet har getts 
  
 reläggandet har getts tillfälle att 
  
 tillfälle att yttra sig,  
 besluta  
 om 
  
 yttra sig,  
 beslut fattas  
 om rättelse 
  
 rättelse av föreläggandet. 
  
 av föreläggandet. 
  
 Rättelse får inte göras, om den som har godkänt föreläggandet motsätter sig det. 
 En rättelse får inte innebära att straffet höjs. 
 15 § Föreläggande av ordningsbot får icke utfärdas, om den misstänkte förnekar gärningen, 
 om i föreläggandet ej upptagas alla brott av den misstänkte, vilka enligt polismannens vetskap föreligga till bedömning, eller 
 om det föreligger anledning att antaga att talan om enskilt an- språk kommer att föras. 
 Föreläggande bör ej utfärdas, om det i annat fall kan antagas vara påkallat att åklagare prövar fråga om  
 strafföreläggande  
 eller åtal för brottet. 
 Bestämmelserna i 6 § 2, 3 och 5 samt i 7, 9, 11 och 12 a §§ gäll- er även i fråga om föreläggande av ordningsbot. Vad som sägs om åklagare i 12 a § skall därvid i stället avse polisman. 
 17 § 
 Bestämmelserna i 6 § 2, 3 och 5 samt i 7, 9, 11 och 12 a §§ gäll- er även i fråga om föreläggande av ordningsbot. Vad som sägs om åklagare  
 och polismyndighet  
 i 12 a § skall därvid i stället avse polisman. 
 Godkännes föreläggande av ordningsbot sedan åklagaren utfärdat stämning eller stäm- ningsansökan, är godkännandet utan verkan. Sker godkännandet sedan  
 strafföreläggande  
 utfärdats, är godkännandet också utan verkan, om icke den åklagare som utfärdat  
 strafföreläggandet  
 förklarar, att godkännandet skall 
 19 § 
 Godkännes föreläggande av ordningsbot sedan åklagaren utfärdat stämning eller stäm- ningsansökan, är godkännandet utan verkan. Sker godkännandet sedan  
 påföljdsföreläggande  
 utfär- dats, är godkännandet också utan verkan, om icke den åkla- gare  
 eller polismyndighet  
 som utfärdat  
 påföljdsföreläggandet 
  
 44 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 gälla, och återkallar  
 strafföreläg- 
  
 förklarar, att godkännandet skall 
  
 gandet 
 . 
  
 gälla, och återkallar  
 det 
 . 
  
 58 kap. Om resning och återställande av försutten tid 
  
 10 a § 
  
 Om talan mot avgörande av 
  
 Om talan mot avgörande av 
  
 annan 
  
 myndighet än 
  
 tingsrätt 
  
 annan 
  
 myndighet än 
  
 tingsrätt 
  
 skulle ha fullföljts i tingsrätt 
  
 skulle ha fullföljts i tingsrätt 
  
 eller hovrätt, görs ansökan om 
  
 eller hovrätt, görs ansökan om 
  
 resning i ärendet skriftligen hos 
  
 resning i ärendet skriftligen hos 
  
 hovrätten. 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 hovrätten. 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 ärende 
  
 som 
  
 avgjorts 
  
 genom 
  
 ärende 
  
 som 
  
 avgjorts 
  
 genom 
  
 godkännande av  
 strafföreläggan- 
  
 godkännande av  
 påföljdsföreläg- 
  
 de  
 eller godkännande av föreläg- 
  
 gande  
 eller godkännande av fö- 
  
 gande av ordningsbot. 
  
 reläggande av ordningsbot. 
  
 Beträffande sådan ansökan som gjorts enligt första stycket till- lämpas  
 1-3 
  §§, 4 § andra stycket och  
 5-8 
  §§. 
 59 kap. Om klagan över domvilla m.m. 
 Strafföreläggande  
 som god- känts av den misstänkte skall efter klagan undanröjas, 
  
 6 § 
 Påföljdsföreläggande  
 som god- känts av den misstänkte skall efter klagan undanröjas, 
  
 1. 
  
 om godkännandet inte kan anses som en giltig viljeförklaring, 
  
 2. 
  
 om det vid ärendets behandling har förekommit sådant fel, att föreläggandet bör anses ogiltigt eller 
  
 3. 
  
 om föreläggandet av annan anledning inte överensstämmer med lag. 
  
 Har  
 strafföreläggande  
 undan- röjts, får inte därefter för samma gärning dömas till eller föreläg- gas svårare straff. 
  
 Har  
 påföljdsföreläggande  
 un- danröjts, får inte därefter för samma gärning dömas till eller föreläggas svårare straff. 
  
 Den som vill klaga på  
 straffö- reläggande  
 skall göra detta skriftligen. Skrivelsen skall ges in till tingsrätt som kunnat ta 
 7 § 
 Den som vill klaga på  
 på- följdsföreläggande  
 skall göra det- ta skriftligen. Skrivelsen skall ges in till tingsrätt som kunnat 
 45 
  
 I mål som avses i 7 eller 8 § får rätten besluta att  
  
 påföljdsfö- reläggandet  
  
 tills vidare inte får verkställas. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 upp åtal för brottet. ta upp åtal för brottet. Skrivelsen skall ha kommit in till tingsrätten inom ett år efter det 
 att åtgärd för verkställighet av föreläggandet företogs hos den miss- tänkte. Om föreläggandet inte avser någon annan brottspåföljd än villkorlig dom räknas tiden från prövotidens början. I fråga om handläggningen skall 52 kap. 2, 3 och  
 5-12 
  §§ tillämpas. Bestäm- melse som avser hovrätt gäller därvid i stället tingsrätten. 
  
 I fråga om överklagande av 
  
 8 § 
  
 I fråga om överklagande av 
  
 tingsrättens beslut med anled- 
  
 tingsrättens beslut med anled- 
  
 ning av klagan på  
 strafföreläg- 
  
 ning av klagan på  
 påföljdsföreläg- 
  
 gande  
 gäller 49 och 52 kap. 
  
 gande  
 gäller 49 och 52 kap. 
  
 Hovrättens beslut får inte överklagas. 
 9 § I mål som avses i 7 eller 8 § 
 får rätten besluta att  
 strafföreläg- gandet  
 tills vidare inte får verk- ställas. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 46 
  
 Sökanden behöver inte ge in exekutionstiteln, om denna är en dom eller ett  
  
 påföljdsföreläg- gande  
  
 som på grund av före- skrift i lag eller annan författ- ning har översänts till krono- fogdemyndigheten från en dom- stol eller en myndighet. 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 2. Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken 
 Härigenom föreskrivs i fråga om utsökningsbalken 
  
 dels  
 att 2 kap. 2 § samt 3 kap. 1 och 14 §§ skall ha följande lydel- se, 
  
 dels  
 att rubriken närmast för 3 kap. 14 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. Förfarandet hos kronofogdemyndigheten 
 2 § 
 Sökanden skall ange den åtgärd som han yrkar. 
 Vid ansökan skall inges den exekutionstitel på grund varav verk- ställighet söks. Grundas anspråket på löpande skuldebrev eller an- nan handling, vars företeende utgör villkor för rätt att kräva betal- ning eller påkalla fullgörande av annan förpliktelse, skall den hand- lingen inges. 
 Exekutionstiteln skall inges i huvudskrift eller, om kronofogde- myndigheten anser det tillräckligt, i bestyrkt avskrift. Handling som avses i andra stycket andra meningen skall inges i huvudskrift. Annan handling bör inges i huvudskrift eller bestyrkt avskrift. 
 Görs ansökan på medium för automatisk databehandling behö- ver exekutionstiteln inte ges in, om den är ett utslag i mål om be- talningsföreläggande. 
 Sökanden behöver inte ge in exekutionstiteln, om denna är en dom eller ett  
 strafföreläggande  
 som på grund av föreskrift i lag eller annan författning har över- sänts till kronofogdemyndighe- ten från en domstol eller en myndighet. 
 3 kap. Exekutionstitlar 
 1 § 
 Verkställighet får under de förutsättningar som anges i detta ka- pitel äga rum på grund av följande exekutionstitlar: 
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 1. 
  
 domstols dom, utslag eller beslut, 
  
 2. 
  
 förlikning som är stadfäst av domstol, 
  
 3. 
  
 godkänt 
  
 strafföreläggande 
  
 3. godkänt  
 påföljdsföreläggan- 
  
 eller 
  
 godkänt 
  
 föreläggande av 
  
 de  
 eller godkänt föreläggande av 
  
 ordningsbot, 
  
 ordningsbot, 
  
 4. 
  
 skiljedom, 
  
 5. 
  
 förbindelse angående underhållsbidrag, 
  
 6. 
  
 förvaltningsmyndighets beslut som enligt särskild föreskrift får verkställas, 
  
 7. 
  
 handling som enligt särskild föreskrift får läggas till grund för verkställighet. 
  
 8. 
  
 kronofogdemyndighets utslag eller beslut i mål om betalnings- föreläggande eller handräckning. 
  
 Vad som i balken sägs om dom gäller, om ej annat föreskrivs, i tillämpliga delar även domstols utslag eller beslut samt kronofog- demyndighets utslag eller beslut i mål om betalningsföreläggande eller handräckning. 
  
 Strafföreläggande  
 och före- 
  
 Påföljdsföreläggande 
  
 och fö- 
  
 läggande av ordningsbot 
  
 reläggande av ordningsbot 
  
 14 § 
  
 Godkänt  
 strafföreläggande  
 och 
  
 Godkänt 
  
 påföljdsföreläggande 
  
 godkänt föreläggande av ord- 
  
 och godkänt föreläggande av 
  
 ningsbot verkställs såsom lagak- 
  
 ordningsbot 
  
 verkställs 
  
 såsom 
  
 raftägande dom. 
  
 lagakraftägande dom. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 48 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 3. Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare 
  
 dels  
 att 3 § skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att 11, 12, 14 och 15 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 15 § skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 I fråga om den som misstänks för att ha begått brott innan han fyllt arton år skall åklagaren, innan  
 han fattar  
 beslut i åtalsfrå- gan, inhämta yttrande från soci- alnämnden i den kommun som enligt socialtjänstlagen (2001:453) har ansvaret för den unge, om denne har erkänt gär- ningen eller det annars finns skälig misstanke att han har be- gått brottet. Yttrande behöver inte inhämtas om brottet är ringa, om det är uppenbart att det finns förutsättningar för åtalsunderlåtelse eller om det annars är obehövligt. 
 Ett yttrande enligt första stycket skall innehålla en redo- görelse för vilka åtgärder som nämnden tidigare har vidtagit i fråga om den unge samt en plan för de åtgärder som nämnden avser att vidta, varvid arten, om- fattningen och varaktigheten av åtgärderna skall framgå. Yttran- det skall, om åklagaren begär det eller om nämnden finner det 
 Föreslagen lydelse 
 11 § 
 I fråga om den som misstänks för att ha begått brott innan han fyllt arton år skall åklagaren  
 eller polismyndigheten 
 , innan beslut  
 fattas  
 i åtalsfrågan, inhämta ytt- rande från socialnämnden i den kommun som enligt social- tjänstlagen (2001:453) har an- svaret för den unge, om denne har erkänt gärningen eller det annars finns skälig misstanke att han har begått brottet. Yttrande behöver inte inhämtas om brot- tet är ringa, om det är uppenbart att det finns förutsättningar för åtalsunderlåtelse eller om det annars är obehövligt. 
 Ett yttrande enligt första stycket skall innehålla en redo- görelse för vilka åtgärder som nämnden tidigare har vidtagit i fråga om den unge samt en plan för de åtgärder som nämnden avser att vidta, varvid arten, om- fattningen och varaktigheten av åtgärderna skall framgå. Yttran- det skall, om åklagaren  
 eller po- lismyndigheten  
 begär det eller 
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 nödvändigt, även innehålla en redogörelse för den unges per- sonliga utveckling och hans lev- nadsomständigheter i övrigt. 
 Nämnden skall även utan samband med yttrande lämna åklagaren de upplysningar som  
 denne begär  
 i fråga om den unge. 
 om nämnden finner det nöd- vändigt, även innehålla en redo- görelse för den unges personliga utveckling och hans levnadsom- ständigheter i övrigt. 
 Nämnden skall även utan samband med yttrande lämna åklagaren  
 eller polismyndigheten  
 de upplysningar som  
 begärs  
 i fråga om den unge. 
 I sin begäran om yttrande skall åklagaren ange inom vilken tid yttrandet skall lämnas och, om det är lämpligt, ge social- nämnden anvisningar för hur yttrandet kan begränsas. Om nämnden inte kan lämna sitt yttrande inom den föreskrivna tiden, får åklagaren medge att yttrandet lämnas senare. Ytt- randet får lämnas muntligen vid ett sådant sammanträde som avses i 18 §, om det är nödvän- digt för att hålla tidsfristen. 
 12 § 
 I sin begäran om yttrande skall åklagaren  
 eller polismyn- digheten  
 ange inom vilken tid yttrandet skall lämnas och, om det är lämpligt, ge socialnämn- den anvisningar för hur yttran- det kan begränsas. Om nämn- den inte kan lämna sitt yttrande inom den föreskrivna tiden, får åklagaren  
 eller polismyndigheten  
 medge att yttrandet lämnas se- nare. Yttrandet får lämnas muntligen vid ett sådant sam- manträde som avses i 18 §, om det är nödvändigt för att hålla tidsfristen. 
 Har någon som inte fyllt ar- ton år gripits och beslutar åkla- garen att inte anhålla honom, får polismyndigheten hålla honom kvar för att kunna skyndsamt överlämna honom till hans för- äldrar, annan vårdnadshavare, en tjänsteman inom socialtjänsten eller någon annan lämplig vuxen person. Vad som nu sagts gäller dock endast om  
 åklagaren funnit att  
 den unge fortfarande är skä- 
 14 § 
 Har någon som inte fyllt ar- ton år gripits och beslutar åkla- garen att inte anhålla honom  
 eller polismyndigheten att häva gripandet 
 , får polismyndigheten hålla honom kvar för att kunna skyndsamt överlämna honom till hans föräldrar, annan vård- nadshavare, en tjänsteman inom socialtjänsten eller någon annan lämplig vuxen person. Vad som nu sagts gäller dock endast om 
 50 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 ligen misstänkt för brott. 
  
 den unge fortfarande är skäligen 
  
 misstänkt för brott. 
  
 För samma ändamål får polismyndigheten hålla kvar den som 
  
 inte har fyllt arton år, om han har medtagits till förhör och är skäli- 
  
 gen misstänkt för brott. 
  
 Inte i något fall får någon en- 
  
 Inte i något fall får någon en- 
  
 ligt första eller andra stycket 
  
 ligt första eller andra stycket 
  
 hållas kvar längre än tre timmar 
  
 hållas kvar längre än tre timmar 
  
 efter  
 åklagarens beslut  
 respektive 
  
 efter  
 beslutet  
 respektive förhö- 
  
 förhöret. Den som är över fem- 
  
 ret. Den som är över femton år 
  
 ton år får därvid tas i förvar om 
  
 får därvid tas i förvar om det är 
  
 det är nödvändigt med hänsyn 
  
 nödvändigt med hänsyn till 
  
 till ordning eller säkerhet. 
  
 ordning eller säkerhet. 
  
 Strafföreläggande 
  
 Påföljdsföreläggande 
  
 Åklagaren får, trots de be- gränsningar som gäller enligt 48 kap. 4 § första stycket första meningen rättegångsbalken, ut- färda  
 strafföreläggande  
 för brott som har begåtts av någon som inte har fyllt arton år, om det kan antas att den unge, om åtal hade väckts, skulle ha dömts endast till böter. Därvid skall 
 åklagaren beakta  
 de särskilda regler enligt vilka rätten kan döma till lindrigare straff än det är föreskrivet för brottet. 
  
 15 § 
 Åklagaren  
 och polismyndighe- ten  
 får, trots de begränsningar som gäller enligt 48 kap. 4 § för- sta stycket första meningen rät- tegångsbalken, utfärda  
 påföljds- föreläggande  
 för brott som har begåtts av någon som inte har fyllt arton år, om det kan antas att den unge, om åtal hade väckts, skulle ha dömts endast till böter. Därvid skall de sär- skilda regler enligt vilka rätten kan döma till lindrigare straff än det är föreskrivet för brottet  
 beaktas 
 . 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 4. Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 
 Härigenom föreskrivs att 1, 5, 6 och 16 §§ lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 I den mån det påkallas av överenskommelse som Sverige ingått med främmande stat kan regeringen förordna, att frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande som i den främmande staten ådömts eller beslutats efter rättegång i brottmål, eller böter eller förverkande som i den staten ålagts eller beslutats av annan myn- 
  
 dighet än domstol, får verkställas i Sverige enligt denna lag. 
  
 I samband med förordnande 
  
 I samband med förordnande 
  
 enligt första stycket kan reger- 
  
 enligt första stycket kan reger- 
  
 ingen, i den mån det påkallas 
  
 ingen, i den mån det påkallas 
  
 eller eljest föranleds av överens- 
  
 eller eljest föranleds av överens- 
  
 kommelsen, förordna att verk- 
  
 kommelsen, förordna att verk- 
  
 ställighet 
  
 av 
  
 frihetsberövande 
  
 ställighet 
  
 av 
  
 frihetsberövande 
  
 påföljd, böter eller förverkande, 
  
 påföljd, böter eller förverkande, 
  
 som ådömts eller beslutats ge- 
  
 som ådömts eller beslutats ge- 
  
 nom dom meddelad av svensk 
  
 nom dom meddelad av svensk 
  
 domstol eller ålagts någon av 
  
 domstol eller ålagts någon av 
  
 annan svensk myndighet genom 
  
 annan svensk myndighet genom 
  
 godkänt 
  
 strafföreläggande  
 eller 
  
 godkänt 
  
 påföljdsföreläggande 
  
 godkänt föreläggande av ord- 
  
 eller godkänt 
  
 föreläggande 
  
 av 
  
 ningsbot, får anförtros åt myn- 
  
 ordningsbot, 
  
 får 
  
 anförtros 
  
 åt 
  
 dighet i den främmande staten. 
  
 myndighet 
  
 i 
  
 den 
  
 främmande 
  
 Vad som har sagts nu gäller 
  
 staten. Vad som har sagts nu 
  
 dock inte verkställighet av något 
  
 gäller dock inte verkställighet av 
  
 annat beslut 
  
 om överlämnande 
  
 något annat beslut om överläm- 
  
 till särskild vård än överlämnan- 
  
 nande till särskild vård än över- 
  
 de till rättspsykiatrisk vård. 
  
 lämnande 
  
 till 
  
 rättspsykiatrisk 
  
 vård. 
  
 52 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 5 § 
 Verkställighet i Sverige av europeisk brottmålsdom får ske en- dast efter framställning av behörig myndighet i den främmande sta- ten. 
 Europeisk brottmålsdom får ej verkställas här i landet 
  
 1. 
  
 om domen ej har vunnit laga kraft eller om påföljden ej får verkställas i den främmande staten, 
  
 2. 
  
 om gärning som påföljden avser ej motsvarar brott enligt svensk lag eller gärningsmannen, om gärningen begåtts här i landet, på annan grund än som avses i 6 § första stycket 7 ej skulle ha kun- nat ådömas påföljd för brottet, 
  
 3. 
  
 om den dömde ej har hemvist i Sverige, såvida icke verkställig- het här kan antagas förbättra möjligheterna till hans återanpassning eller den ådömda påföljden avser frihetsberövande och kan verk- ställas här i samband med verkställighet av annan sådan påföljd, som skall verkställas i Sverige, eller Sverige är den dömdes ur- sprungliga hemland, 
  
 4. 
  
 om verkställighet i Sverige skulle vara oförenlig med grundläg- gande principer för rättsordningen här i landet, 
  
 5. 
  
 om verkställighet här skulle strida mot Sveriges internationella förpliktelser, 
  
 6. om dom i mål om ansvar för gärning som påföljden avser har meddelats här i landet eller om här utfärdat  
 strafföreläggande  
 eller föreläggande av ordnings- bot för samma gärning har god- känts, 
 6. om dom i mål om ansvar för gärning som påföljden avser har meddelats här i landet eller om här utfärdat  
 påföljdsföreläg- gande  
 eller föreläggande av ord- ningsbot för samma gärning har godkänts, 
  
 7. 
  
 om den dömde genom lagakraftägande dom, som meddelats i annan främmande stat än den stat som gjort framställning om verk- ställighet, för gärning som påföljden avser har frikänts från ansvar eller dömts till påföljd, som har verkställts i sin helhet eller håller på att verkställas eller har bortfallit till följd av preskription eller på grund av att nåd eller amnesti beviljats i nämnda stat, eller om den dömde genom sådan dom förklarats skyldig till brottet utan att på- följd har ådömts, eller 
  
 8. 
  
 om verkställighet i Sverige i övrigt skulle strida mot brott- målsdomskonventionen. 
  
 6 § 
 Framställning om verkställighet av europeisk brottmålsdom kan avslås 
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 1. 
  
 om gärning som påföljden avser utgör politiskt eller militärt brott, 
  
 2. 
  
 om det finnes grundad anledning antaga att domen föranletts eller den däri bestämda påföljden skärpts av hänsyn till ras, religion, nationalitet eller politisk åsikt, 
  
 3. om gärning som påföljden avser omfattas av här i landet pågående förundersökning, väckt åtal, utfärdat  
 strafföreläg- gande  
 eller föreläggande av ord- ningsbot, eller om beslut har meddelats att åtal för gärningen ej skall väckas eller fullföljas, 
 3. om gärning som påföljden avser omfattas av här i landet pågående förundersökning, väckt åtal, utfärdat  
 påföljdsföre- läggande  
 eller föreläggande av ordningsbot, eller om beslut har meddelats att åtal för gärningen ej skall väckas eller fullföljas, 
  
 4. 
  
 om gärning som påföljden avser icke har begåtts i den stat där påföljden bestämts, 
  
 5. 
  
 om påföljden ej kan verkställas här i landet, 
  
 6. 
  
 om det kan antagas att påföljden kan verkställas i den främ- mande staten, 
  
 7. 
  
 om den dömde vid tiden för brottet ej fyllt femton år, 
  
 8. 
  
 om en tillämpning av 35 kap.  
  
 7-9 
  §§ eller 36 kap. 15 § brotts- balken skulle innebära att påföljden bortfallit. 
 Har i den främmande staten vidtagits åtgärd som enligt lagen i den staten medför att tiden för bortfallande av påföljd uppskjutes, skall åtgärden ha samma verkan här i landet vid tillämpning av för- sta stycket 8. 
 Avser framställningen endast verkställighet av böter eller för- verkande, kan riksåklagaren, i stället för att göra ansökan till rätten enligt 9 § första stycket, själv pröva framställningen och utfärda  
 strafföreläggande  
 för det brott som påföljden avser. Överstiger beloppet av de ådömda böterna tjugofemtusen eller, om den påföljd som skall verkställas avser flera brott, tret- tiotusen kronor, får dock  
 straff- föreläggande  
 ej utfärdas. 
  
 I fråga om  
 strafföreläggande 
 16 § 
 Avser framställningen endast verkställighet av böter eller för- verkande, kan riksåklagaren, i stället för att göra ansökan till rätten enligt 9 § första stycket, själv pröva framställningen och utfärda  
 påföljdsföreläggande  
 för det brott som påföljden avser. Överstiger beloppet av de ådömda böterna tjugofemtusen eller, om den påföljd som skall verkställas avser flera brott, tret- tiotusen kronor, får dock  
 på- följdsföreläggande  
 ej utfärdas. 
  
 I fråga om  
 påföljdsföreläggan- 
 54 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 som utfärdas med stöd av första stycket gäller 48 kap. rätte- gångsbalken i tillämpliga delar. Därjämte äger 10 och 11 §§, 12 § andra och tredje styckena samt  
 13-15 
  §§ denna lag motsvarande tillämpning. 
  
 Godkännes ej  
 strafföreläggan- de  
 som utfärdats enligt första stycket, gör riksåklagaren ansö- kan enligt 9 § första stycket. 
  
 de  
 som utfärdas med stöd av första stycket gäller 48 kap. rät- tegångsbalken i tillämpliga delar. Därjämte äger 10 och 11 §§, 12 § andra och tredje styckena samt  
 13-15 
  §§ denna lag motsvarande tillämpning. 
 Godkännes ej  
 påföljdsföreläg- gande  
 som utfärdats enligt för- sta stycket, gör riksåklagaren ansökan enligt 9 § första styck- et. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 5. Förslag till lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift 
 Härigenom föreskrivs att 14 och 15 §§ lagen (1976:206) om fel- parkeringsavgift skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 Väckes åtal eller utfärdas  
 strafföreläggande  
 för gärning som icke omfattas av förord- nande enligt denna lag och ingår i gärningen förfarande som kan föranleda parkeringsanmärk- ning, skall sådan anmärkning ej meddelas. 
 Föreslagen lydelse 
 14 § 
 Väckes åtal eller utfärdas  
 på- följdsföreläggande  
 för gärning som icke omfattas av förord- nande enligt denna lag och ingår i gärningen förfarande som kan föranleda parkeringsanmärk- ning, skall sådan anmärkning ej meddelas. 
 15 § Felparkeringsavgift återbetalas om 
  
 1. 
  
 betalningsansvaret har undanröjts genom beslut som har vun- nit laga kraft, 
  
 2. 
  
 avgift tidigare har erlagts för samma överträdelse, 
  
 3. 
  
 parkeringsanmärkningen inte har prövats av domstol och det är uppenbart att anmärkningen inte borde ha meddelats, eller 
  
 4. avgiften redan har erlagts, när åtal väckes eller  
 strafföreläg- gande  
 utfärdats i fall som avses i 14 §. 
 4. avgiften redan har erlagts, när åtal väckes eller  
 påföljdsföre- läggande  
 utfärdats i fall som av- ses i 14 §. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 56 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 6. Förslag till lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet 
 Härigenom föreskrivs att 4 och 5 §§ lagen (1978:801) om inter- nationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
 Verkställighet i Sverige av utländsk brottmålsdom får ske endast efter framställning av den främmande staten. 
 Framställningen får ej bifallas 
  
 1. 
  
 om domen ej har vunnit laga kraft eller om påföljden ej får verkställas i den främmande staten, 
  
 2. 
  
 om gärning som påföljden avser ej motsvarar brott enligt svensk lag eller gärningsmannen, om gärningen begåtts här i landet, på annan grund än som avses i 5 § 3 ej skulle ha kunnat ådömas på- följd för brottet, 
  
 3. 
  
 om den dömde ej har eller tar hemvist i Sverige, 
  
 4. 
  
 om verkställighet i Sverige skulle vara oförenlig med grunder- na för rättsordningen här i landet eller annat väsentligt svenskt in- tresse, 
  
 5. om dom i mål om ansvar för gärning som påföljden avser har meddelats här i landet eller här utfärdat  
 strafföreläggande  
 eller föreläggande av ordnings- bot för samma gärning har god- känts, 
 5. om dom i mål om ansvar för gärning som påföljden avser har meddelats här i landet eller här utfärdat  
 påföljdsföreläggande  
 eller föreläggande av ordnings- bot för samma gärning har god- känts, 
  
 6. 
  
 om fråga om ansvar för gärning som påföljden avser har prö- vats genom lagakraftägande dom i annan stat än den som har gjort framställningen och hinder mot lagföring för gärningen här i landet till följd härav skulle ha förelegat enligt 2 kap. 5 a § brottsbalken, 
  
 7. 
  
 om gärning som påföljden avser utgör eller har samband med politiskt brott eller utgör militärt brott, 
  
 8. 
  
 om gärning som påföljden avser utgör fiskaliskt brott, såvida ej annat föranleds av överenskommelse mellan Sverige och den främmande staten, 
  
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 9. 
  
 om en tillämpning av 35 kap.  
  
 8-10 
  §§ brottsbalken skulle inne- bära att påföljden bortfallit, 
  
 10. 
  
 om verkställighet i Sverige i annat hänseende än som förut har nämnts skulle strida mot den överenskommelse mellan Sverige och främmande stat som ligger till grund för framställningen. 
  
 Framställningen kan avslås 
 1. om gärning som påföljden avser omfattas av här i landet väckt åtal, utfärdat  
 strafföreläg- gande  
 eller föreläggande av ord- ningsbot eller meddelat beslut att åtal ej skall väckas eller full- följas, 
 5 § 
 1. om gärning som påföljden avser omfattas av här i landet väckt åtal, utfärdat  
 påföljdsföre- läggande  
 eller föreläggande av ordningsbot eller meddelat be- slut att åtal ej skall väckas eller fullföljas, 
  
 2. 
  
 om domen har meddelats utan att den dömde har varit person- ligen närvarande vid förhandling i saken inför domstol, 
  
 3. 
  
 om den dömde vid tiden för brottet ej hade fyllt femton år, 
  
 4. 
  
 om domen av annat skäl än som förut har angivits måste anses oförenlig med principerna för tillämpning av svensk strafflag, 
  
 5. 
  
 om det med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet är lämpligast att verkställighet här i landet anordnas enligt annan i 3 
  
 § 
  
 angiven samarbetsform än som avses i framställningen. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 58 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 7. Förslag till lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189) 
 Härigenom föreskrivs att 2 och 16 §§ bötesverkställighetslagen (1979:189) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Uppbörd av böter sker så 
  
 2 § 
  
 Uppbörd av böter sker så 
  
 snart dom,  
 strafföreläggande  
 eller 
  
 snart dom,  
 påföljdsföreläggande 
  
 föreläggande av ordningsbot har 
  
 eller föreläggande av ordnings- 
  
 meddelats. Indrivning får där- 
  
 bot har meddelats. Indrivning 
  
 emot ej ske förrän domen har 
  
 får däremot ej ske förrän domen 
  
 vunnit laga kraft eller föreläg- 
  
 har vunnit laga kraft eller före- 
  
 gandet har godkänts. 
  
 läggandet har godkänts. 
  
 Utan hinder av att dom eller föreläggande ej har meddelats får den misstänkte betala förskott på böter som kan komma att åläggas honom. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om sådan förskottsbetalning. 
 Mål om förvandling av böter tas upp av tingsrätten i den ort där den bötfällde finns eller av den tingsrätt som har handlagt det mål, i vilket bötesstraffet eller, om det är fråga om flera sådana straff, något av dem har ådömts. Har bötesstraffet eller vid flera straff något av dem be- stämts genom  
 strafföreläggande  
 eller genom föreläggande av ordningsbot, kan målet tas upp även av den tingsrätt hos vilken åtal skulle ha kunnat väckas. 
 16 § 
 Mål om förvandling av böter tas upp av tingsrätten i den ort där den bötfällde finns eller av den tingsrätt som har handlagt det mål, i vilket bötesstraffet eller, om det är fråga om flera sådana straff, något av dem har ådömts. Har bötesstraffet eller vid flera straff något av dem be- stämts genom  
 påföljdsföreläg- gande  
 eller genom föreläggande av ordningsbot, kan målet tas upp även av den tingsrätt hos vilken åtal skulle ha kunnat väckas. 
 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 2. Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
 60 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 8. Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 
 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 18 § samt 9 kap. 17 och 18 §§ sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 kap. Sekretess med hänsyn främst till skyddet för enskilds personliga förhållanden 
 18 § 
 I annat fall än som avses i 17 § eller 9 kap. 17 § första stycket 6 eller 7 gäller sekretess i verksamhet som avser förande av eller uttag ur register 
  
 1. för uppgift som har till- 
  
 1. för uppgift som har tillförts 
  
 förts särskilt register, som förs 
  
 särskilt register, som förs över 
  
 över  
 strafföreläggande  
 och före- 
  
 påföljdsföreläggande  
 och föreläg- 
  
 läggande av ordningsbot, 
  
 gande av ordningsbot, 
  
 2. 
  
 för annan uppgift hos Rikspolisstyrelsen, som angår brott eller den som har misstänkts, åtalats eller dömts för brott, om uppgiften har lämnats dit för databehandling inom rättsväsendets informa- tionssystem i annat register än som avses i 1, 
  
 3. 
  
 för belastningsuppgift som har tillförts vägtrafikregistret, 
  
 4. 
  
 för uppgift som har tillförts särskilt register som författnings- enligt förs hos myndighet angående brott eller tjänsteförseelser begångna av personer som är eller har varit verksamma hos myn- digheten. 
  
 Sekretessen 
  
 enligt 
  
 första 
  
 Sekretessen 
  
 enligt 
  
 första 
  
 stycket 1 gäller inte i ärende om 
  
 stycket 1 gäller inte i ärende om 
  
 strafföreläggande 
  
 eller 
  
 föreläg- 
  
 påföljdsföreläggande  
 eller 
  
 före- 
  
 gande av ordningsbot. 
  
 läggande av ordningsbot. 
  
 Sekretess gäller hos Luftfartsstyrelsen i verksamhet, som avser förande av eller uttag ur certifikatregistret, för uppgift som angår brott eller enskilds hälsotillstånd, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. 
 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år. 
 61 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 9 kap. Sekretess med hänsyn till skyddet för enskilds förhål- landen av såväl personlig som ekonomisk natur 
 17 § 
 Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga och ekono- miska förhållanden, om inte annat följer av 18 § 
  
 1. 
  
 i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 
  
 2. 
  
 i angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 
  
 3. 
  
 i angelägenhet som avser registerkontroll och särskild person- utredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627), 
  
 4. 
  
 i åklagarmyndighets, polismyndighets, Skatteverkets, Statens kriminaltekniska laboratoriums, Tullverkets eller Kustbevakning- ens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller be- ivra brott, 
  
 5. 
  
 i Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern, allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål, 
  
 6. 
  
 i register som förs av Rikspolisstyrelsen enligt polisdatalagen (1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 
  
 7. 
  
 i register som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregis- 
  
 ter, 
  
 8. 
  
 i register som förs av Skatteverket enligt lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid Skatteverkets medverkan i brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 
  
 9. 
  
 i särskilt ärenderegister över brottmål som förs av åklagar- myndighet, om uppgiften inte hänför sig till registrering som avses 
  
 i 
  
 15 kap. 1 §, 
  
 10. 
  
 i register som förs av Tullverket enligt lagen (2001:85) om behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskil- 
  
 de eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men. Sekretess enligt första stycket 2 gäller hos domstol i dess rättski- 
 pande eller rättsvårdande verksamhet endast om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada el- ler men om uppgiften röjs. Vid förhandling om användning av tvångsmedel gäller sekretess för uppgift om vem som är misstänkt endast om det kan antas att fara uppkommer för att den misstänkte eller någon närstående till honom eller henne utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Av 12 kap. 2 § andra styck- 
 62 
 SOU 2005:84 Författningsförslag 
 et framgår att även sekretessen enligt första stycket 1 är begränsad hos domstol. 
 Sekretess enligt första stycket gäller hos tillsynsmyndighet i konkurs för uppgift som angår misstanke om brott. 
 Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för an- mälan eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara uppkom- mer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. 
 Utan hinder av sekretessen får en skadelidande, eller den som den skadelidande överlåtit sin rätt till, ta del av en uppgift 
 1. i en nedlagd förundersökning eller i en förundersökning som avslutats med ett beslut om att åtal inte skall väckas, 
  
 2. 
  
 i en annan brottsutredning 
  
 2. 
  
 i en annan brottsutredning 
  
 som utförts enligt bestämmel- 
  
 som utförts enligt bestämmel- 
  
 serna i 23 kap. rättegångsbalken 
  
 serna i 23 kap. rättegångsbalken 
  
 och som avslutats på annat sätt 
  
 och som avslutats på annat sätt 
  
 än med beslut att väcka åtal, 
  
 än med beslut att väcka åtal, 
  
 med  
 strafföreläggande  
 eller med 
  
 med 
  
 påföljdsföreläggande  
 eller 
  
 föreläggande av ordningsbot, 
  
 med föreläggande av ordnings- 
  
 eller 
  
 bot, eller 
  
 3. 
  
 i en avslutad utredning enligt 31 § lagen (1964:167) med sär- skilda bestämmelser om unga lagöverträdare, 
  
 om den skadelidande, eller den som den skadelidande överlåtit sin rätt till, behöver uppgiften för att kunna få ett anspråk på ska- destånd eller på bättre rätt till viss egendom tillgodosett och det inte bedöms vara av synnerlig vikt för den som uppgiften rör eller någon närstående till honom eller henne att den inte lämnas ut. 
 Utan hinder av sekretessen får en uppgift också lämnas ut 
  
 1. 
  
 till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskilda lagstift- ningen om unga lagöverträdare, 
  
 2. 
  
 till enskild enligt vad som föreskrivs i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordning som har stöd i den lagen, 
  
 3. 
  
 enligt vad som föreskrivs i lagen (1998:621) om misstankere- gister, polisdatalagen (1998:622), lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid Skatteverkets medverkan i brottsutredningar och i lagen (2001:85) om behandling av personuppgifter i Tullver- kets brottsbekämpande verksamhet samt i förordningar som har stöd i dessa lagar, 
  
 4. 
  
 till enskild enligt vad som föreskrivs i 27 kap. 8 § rättegångs- balken. 
  
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 Utan hinder av sekretessen får polisen på begäran av den som li- dit person- eller sakskada vid en trafikolycka lämna uppgift om identiteten hos en trafikant som haft del i olyckan. 
 Utan hinder av sekretessen enligt första stycket 1 får uppgift lämnas till konkursförvaltare, om uppgiften kan antas ha betydelse för konkursutredningen. 
 Sekretess gäller inte för uppgift som hänför sig till sådan verk- samhet hos Säkerhetspolisen som avses i första stycket  
 1-4 
  eller 6 eller motsvarande verksamhet enligt äldre bestämmelser, om upp- giften har införts i en allmän handling före år 1949. I fråga om an- nan uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år. 
 18 § Sekretessen enligt 17 § första stycket gäller inte 
 1. beslut huruvida åtal skall väckas, beslut om att förundersök- ning inte skall inledas samt beslut om att förundersökning skall 
  
 läggas ned, 
  
 2. uppgift i ärende om  
 straffö- 
  
 2. uppgift i ärende om  
 på- 
  
 reläggande  
 eller föreläggande av 
  
 följdsföreläggande  
 eller föreläg- 
  
 ordningsbot, 
  
 gande av ordningsbot, 
  
 3. uppgift som avser omhändertagande enligt 13 § andra stycket polislagen (1984:387). 
 Sekretessen enligt 17 § första stycket upphör att gälla, om upp- giften lämnas till domstol med anledning av åtal, såvida inte sekre- tess för uppgiften skall gälla hos domstolen enligt 16 § eller enligt 8 kap. 17 §, eller uppgiften uppenbarligen saknar betydelse i målet eller finns i handling som har erhållits från annan myndighet där sekretess gäller för uppgiften. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 64 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 9. Förslag till lag om ändring i lagen (1984:318) om kontrollavgift vid olovlig parkering 
 Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (1984:318) om kontrollav- gift vid olovlig parkering skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Har någon genom lagakraftä- gande dom dömts för gärning som innefattar olovlig parkering eller godkänt  
 strafföreläggande  
 för sådan gärning får kontroll- avgift inte tas ut. Redan erlagd avgift skall betalas tillbaka. 
 11 § 
 Har någon genom lagakraftä- gande dom dömts för gärning som innefattar olovlig parkering eller godkänt  
 påföljdsföreläggan- de  
 för sådan gärning får kon- trollavgift inte tas ut. Redan er- lagd avgift skall betalas tillbaka. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 10. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:419) om brottsofferfond 
 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:419) om brottsoffer- fond skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Den som döms för ett eller 
  
 1 § 
  
 Den som döms för ett eller 
  
 flera brott skall, om fängelse 
  
 flera brott skall, om fängelse 
  
 ingår i straffskalan för något av 
  
 ingår i straffskalan för något av 
  
 brotten, i domen åläggas att be- 
  
 brotten, i domen åläggas att be- 
  
 tala en avgift på 500 kr. Det- 
  
 tala en avgift på 500 kr. Det- 
  
 samma gäller när fråga om an- 
  
 samma gäller när fråga om an- 
  
 svar för brott tas upp av åklaga- 
  
 svar för brott tas upp av åklaga- 
  
 re genom  
 strafföreläggande 
 . 
  
 re  
 eller polismyndighet  
 genom 
  
 påföljdsföreläggande 
 . 
  
 Avgift skall inte tas ut om påföljdseftergift meddelas. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
 66 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 11. Förslag till lag om ändring i körkortslagen (1998:488) 
 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 1 § körkortslagen (1998:488) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. Körkortsingripande 
  
 1 § 
  
 Ett körkortsingripande sker genom återkallelse av körkortet eller 
  
 genom varning. 
  
 Ett 
  
 körkortsingripande 
  
 med 
  
 Ett körkortsingripande med 
  
 anledning av brottslig gärning 
  
 anledning av brottslig 
  
 gärning 
  
 skall när det gäller frågan om 
  
 skall när det gäller frågan om 
  
 brott föreligger grunda sig på en 
  
 brott föreligger grunda sig på en 
  
 lagakraftvunnen dom, ett god- 
  
 lagakraftvunnen dom, ett god- 
  
 känt  
 strafföreläggande 
 , ett god- 
  
 känt 
  
 påföljdsföreläggande 
 , 
  
 ett 
  
 känt föreläggande om ordnings- 
  
 godkänt föreläggande om ord- 
  
 bot eller ett beslut om åtalsun- 
  
 ningsbot eller ett beslut om 
  
 derlåtelse enligt 20 kap. rätte- 
  
 åtalsunderlåtelse 
  
 enligt 
  
 20 
  
 kap. 
  
 gångsbalken eller motsvarande 
  
 rättegångsbalken 
  
 eller 
  
 motsva- 
  
 bestämmelse i annan författ- 
  
 rande bestämmelse i annan för- 
  
 ning. 
  
 fattning. 
  
 Med svensk dom jämställs vid tillämpningen av denna lag brott- målsdom eller annat likvärdigt avgörande som har meddelats av en utländsk domstol eller någon annan utländsk myndighet. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 67 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 12. Förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1998:490) 
 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 14 § yrkestrafiklagen (1998:490) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. Återkallelse av tillstånd och taxiförarlegitimation m.m. 
 Till grund för slutlig återkal- lelse eller varning med anledning av brottslig gärning skall beträf- fande frågan om brott föreligger läggas en lagakraftvunnen dom, ett godkänt  
 strafföreläggande 
 , ett godkänt föreläggande av ord- ningsbot eller ett beslut om åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. 7 § rättegångsbalken eller motsva- rande bestämmelse i annan för- fattning. 
 14 § 
 Till grund för slutlig återkal- lelse eller varning med anledning av brottslig gärning skall beträf- fande frågan om brott föreligger läggas en lagakraftvunnen dom, ett godkänt  
 påföljdsföreläggande 
 , ett godkänt föreläggande av ordningsbot eller ett beslut om åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. 7 § rättegångsbalken eller motsva- rande bestämmelse i annan för- fattning. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 68 
  
 2. åklagarmyndigheter  
  
 och po- lismyndigheter  
  
 för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av  
  
 påföljdsföreläg- gande 
  
 , 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 13. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister 
 Härigenom föreskrivs att 2 och 3 samt 16 och 17 §§ lagen (1998:620) om belastningsregister skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
 Belastningsregistret skall föras för att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos 
 1.  
 polis-, 
  skatte- och tullmyndigheter för att förebygga, upptäcka och utreda brott, 
 2. åklagarmyndigheter för be- slut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av  
 strafföreläggande 
 , 
  
 3. 
  
 allmänna domstolar för straffmätning och val av påföljd och 
  
 4. 
  
 polismyndigheter och andra myndigheter vid sådan lämplig- hetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning. 
  
 Registret får användas också för att till enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. 
  
 3 § 
  
 Registret skall innehålla uppgifter om den som 
  
 1. genom dom, beslut,  
 straffö- 
  
 1. genom dom, beslut,  
 på- 
  
 reläggande  
 eller föreläggande av 
  
 följdsföreläggande  
 eller föreläg- 
  
 ordningsbot har ålagts påföljd 
  
 gande av ordningsbot har ålagts 
  
 för brott, 
  
 påföljd för brott, 
  
 2. 
  
 har ålagts förvandlingsstraff för böter, 
  
 3. 
  
 med tillämpning av 30 kap. 6 § brottsbalken har förklarats fri från påföljd, 
  
 4. 
  
 på grund av åklagares beslut enligt 20 kap. 7 § rättegångsbal- Martin, 9 eller 17 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare eller 46 § lagen (1988:870) om vård av miss- brukare i vissa fall inte har åtalats för brott, eller 
  
 5. 
  
 har meddelats besöksförbud enligt lagen (1988:688) om be- söksförbud. 
  
 69 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 16 § En uppgift i registret skall gallras 
  
 1. 
  
 om en överrätt genom dom eller beslut frikänt den registrera- de för den åtalade gärningen, 
  
 2. 
  
 om en domstol efter resning har meddelat dom eller beslut som avses i 1, 
  
 3. om dom, beslut,  
 strafföre- läggande  
 eller föreläggande av ordningsbot har undanröjts, 
 3. om dom, beslut,  
 påföljdsfö- reläggande  
 eller föreläggande av ordningsbot har undanröjts, 
  
 4. 
  
 om överrätt har upphävt ett beslut om förvandlingsstraff för böter, 
  
 5. 
  
 om åklagares beslut att meddela åtalsunderlåtelse har återkal- 
  
 lats, 
  
 6. 
  
 om besöksförbud har upphävts eller 
  
 7. 
  
 när den registrerade har avlidit. 
  
 17 § 
 Utöver vad som följer av 16 § skall uppgifter om 
  
 1. 
  
 fängelse- eller förvandlingsstraff för böter gallras tio år efter frigivningen, 
  
 2. 
  
 fängelsestraff som skall anses helt verkställt genom tidigare frihetsberövande eller från vilket någon genom beslut om nåd helt har befriats gallras tio år efter domen eller beslutet, 
  
 3. 
  
 fängelsestraff som har fallit bort enligt 35 kap. 8 eller 9 § brottsbalken eller förvandlingsstraff för böter som har fallit bort enligt 18 eller 21 § bötesverkställighetslagen (1979:189) gallras fem år efter det att straffet föll bort, 
  
 4. 
  
 skyddstillsyn eller villkorlig dom gallras tio år efter domen el- ler beslutet, 
  
 5. 
  
 sluten ungdomsvård gallras tio år efter det att påföljden helt verkställts, 
  
 6. 
  
 överlämnande till vård inom socialtjänsten eller vård enligt la- gen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall gallras tio år ef- ter domen eller beslutet, 
  
 7. 
  
 överlämnande till rättspsykiatrisk vård gallras tio år efter ut- skrivningen, 
  
 8. böter gallras fem år efter domen, beslutet eller godkän- nandet av  
 strafföreläggandet  
 eller föreläggandet av ordningsbot, 
 8. böter gallras fem år efter domen, beslutet eller godkän- nandet av  
 påföljdsföreläggandet  
 eller föreläggandet av ordnings- bot, 
 70 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 9. 
  
 att någon enligt 30 kap. 6 § brottsbalken har förklarats fri från påföljd gallras tio år efter domen eller beslutet, 
  
 10. 
  
 åklagares beslut att inte åtala för brott gallras tio år efter be- slutet, och 
  
 11. 
  
 beslut om besöksförbud gallras tio år efter beslutet. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 14. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:621) om misstankeregister 
 Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (1998:621) om misstankere- gister skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 13 § En uppgift i registret skall gallras 
  
 1. 
  
 om en förundersökning har avslutats utan att åtal väckts med anledning av misstanken, 
  
 2. 
  
 om åtal som har väckts med anledning av misstanken har lagts 
  
 ned, 
  
 3. om domstol har meddelat 
  
 3. om domstol har meddelat 
  
 dom eller beslut som vunnit laga 
  
 dom eller beslut som vunnit laga 
  
 kraft med anledning av misstan- 
  
 kraft med anledning av misstan- 
  
 Martin eller den misstänkte har 
  
 Martin eller den misstänkte har 
  
 godkänt  
 strafföreläggande  
 som 
  
 godkänt 
  
 påföljdsföreläggande 
  
 har utfärdats i anledning av 
  
 som har utfärdats i anledning av 
  
 misstanken eller 
  
 misstanken eller 
  
 4. när en begäran om överlämnande eller utlämning har avslagits eller, om den har bifallits, överlämnandet eller utlämningen har verkställts. 
 Vad som sägs i första stycket skall i tillämpliga delar gälla även uppgifter om talan om förvandling av böter. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 72 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 15. Förslag till lag om ändring i lagen (2001:85) om behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet 
 Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (2001:85) om behandling av personuppgifter i Tullverkets brottsbekämpande verksamhet skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 22 § 
  
 Uppgifter som inte längre behövs för sitt ändamål skall gallras, om inte annat anges i  
 andra-fjärde 
  styckena. Detta gäller dock inte uppgifter i en förundersökning. 
 Uppgifter i ett underrättelseregister om en registrerad person skall gallras senast tre år efter det att registret senast tillfördes upp- gifter om att personen skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller kunna komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet. Om en särskild undersökning av den registrerade personen har inletts, be- höver uppgifterna dock inte gallras förrän undersökningen har av- slutats. 
 Uppgifter som behandlas enligt 18 § skall gallras senast ett år ef- ter det att beslutet om behandlingen av personuppgifter fattades. Om det är av särskild betydelse för att den särskilda undersökning- en skall kunna avslutas, får uppgifterna dock behandlas under läng- re tid. 
 Uppgifterna i ett spaningsregister skall gallras senast när 
 1. misstanke som antecknats inte längre finns mot den registre- 
  
 rade eller 
  
 2. domstol har meddelat dom 
  
 2. domstol har meddelat dom 
  
 eller beslut som har vunnit laga 
  
 eller beslut som har vunnit laga 
  
 kraft eller 
  
 strafföreläggande 
  
 har 
  
 kraft eller  
 påföljdsföreläggande 
  
 godkänts 
  
 med anledning 
  
 av 
  
 har godkänts med anledning av 
  
 misstanken och det inte finns 
  
 misstanken och det inte finns 
  
 någon misstanke mot den regi- 
  
 någon misstanke mot den regi- 
  
 strerade om annat brott som får 
  
 strerade om annat brott som får 
  
 föras in i registret. 
  
 föras in i registret. 
  
 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2007. 
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 2. Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
 74 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 16. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1963:194) om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av straff m.m. 
 Härigenom föreskrivs att 3 § förordningen (1963:194) om sam- arbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av straff m.m. skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
  
 Vid framställning som sägs i 1 § skall fogas: 
  
 1. kopia av dom, beslut, god- 
  
 1. kopia av dom, beslut, god- 
  
 känt  
 strafföreläggande  
 eller god- 
  
 känt  
 påföljdsföreläggande  
 eller 
  
 känt föreläggande av ordnings- 
  
 godkänt föreläggande av ord- 
  
 bot i den del, som avses med 
  
 ningsbot i den del, som avses 
  
 framställningen, samt, 
  
 med framställningen, samt, 
  
 2. då fråga är om framställning enligt 8, 15 eller 22 § nordiska verkställighetslagen, yttrande från frivårdsmyndigheten eller läkar- intyg enligt lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m. m., utlåtande över rättspsykiatrisk undersökning och, då så kan ske, yttrande i ärendet av den dömde eller bevis att han fått tillfälle att yttra sig. 
 Har särskild personutredning eller läkarundersökning inte ägt rum, skall i stället vid framställningen fogas kopia av tillgängliga handlingar om den dömdes personliga förhållanden. 
 Har i anledning av domen vård i anstalt eller övervakning ägt rum, skall utöver vad i första stycket sägs vid framställningen fogas en redogörelse för vad behandlingsjournal och andra tillgängliga uppgifter innehåller om den dömde avseende tiden efter domens meddelande. 
 Vid framställning enligt 3 § nordiska verkställighetslagen får i stället för dom eller beslut fogas bevis, innehållande de uppgifter, som är föreskrivna beträffande saköreslängd, liksom uppgift om tid och plats för den brottsliga gärningens förövande och de övriga omständigheter, som erfordras för gärningens kännetecknande, samt det eller de lagrum, som tillämpats. 
 1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 2. Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
 76 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 17. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål 
 Härigenom föreskrivs att 3 § förordningen (1964:740) med före- skrifter för åklagare i vissa brottmål skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
  
 Har åklagare enligt 48 kap. 4 
  
 Har åklagare enligt 48 kap. 4 
  
 § rättegångsbalken utfärdat 
  
 ett 
  
 § rättegångsbalken 
  
 utfärdat ett 
  
 strafföreläggande  
 som avser vill- 
  
 påföljdsföreläggande 
  
 som 
  
 avser 
  
 korlig dom eller sådan påföljd i 
  
 villkorlig dom eller sådan på- 
  
 förening med böter, bör åklaga- 
  
 följd i förening med böter, bör 
  
 ren underrätta den misstänkte 
  
 åklagaren underrätta den miss- 
  
 om beslutet vid ett personligt 
  
 tänkte om beslutet vid ett per- 
  
 sammanträffande. 
  
 Om det 
  
 är 
  
 sonligt sammanträffande. 
  
 Om 
  
 lämpligare, får 
  
 underrättelsen 
  
 det är lämpligare, får underrät- 
  
 lämnas av en annan åklagare än 
  
 telsen lämnas av en annan åkla- 
  
 den som utfärdat föreläggandet. 
  
 gare än den som utfärdat före- 
  
 läggandet. 
  
 Bestämmelser 
  
 om underrät- 
  
 Bestämmelser om underrät- 
  
 telse om sådana  
 strafföreläggan- 
  
 telse om sådana  
 påföljdsföreläg- 
  
 den  
 som avses i första stycket 
  
 ganden  
 som avses i första styck- 
  
 och som har utfärdats innan den 
  
 et och som har utfärdats innan 
  
 misstänkte fyllt 21 år finns i 
  
 den misstänkte fyllt 21 år finns i 
  
 förordningen (1994:1763) med 
  
 förordningen (1994:1763) 
  
 med 
  
 särskilda bestämmelser om unga 
  
 särskilda bestämmelser om unga 
  
 lagöverträdare. 
  
 lagöverträdare. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 18. Förslag till förordning om ändring i strafföreläggandekungörelsen (1970:60) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om strafföreläggandekungörelsen (1970:60) 
  
 dels  
 att rubriken till förordningen och rubrikerna närmast före 2, 5 och 7 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att  
 1-7, 
 9-14 
  a och 16 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Strafföreläggandekungörelse 
  
 Förordning om påföljdsföre- 
  
 läggande 
  
 Om det finns förutsättningar för det, bör  
 åklagaren utfärda strafföreläggande  
 för den miss- tänkte i stället för att  
 väcka  
 åtal. 
 1 § 
 Om det finns förutsättningar för det, bör  
 påföljdsföreläggande utfärdas  
 för den misstänkte i stället för att åtal  
 väcks 
 . 
  
 Åtgärder innan  
 strafföreläg- 
  
 Åtgärder innan  
 påföljdsföre- 
  
 gande  
 utfärdas 
  
 läggande  
 utfärdas 
  
 Om det uppkommer fråga om  
 strafföreläggande  
 när det finns en målsägande som inte har lämnat besked om han avser att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, skall un- dersökningsledaren eller åklaga- ren om möjligt uppmana målsä- ganden att inom en viss tid läm- na sådant besked. 
 2 § 
 Om det uppkommer fråga om  
 påföljdsföreläggande  
 när det finns en målsägande som inte har lämnat besked om han avser att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, skall un- dersökningsledaren eller åklaga- ren om möjligt uppmana målsä- ganden att inom en viss tid läm- na sådant besked. 
 Polisman eller annan som hål- ler förhör med den misstänkte får inte föreslå denne att utfärda en fullmakt som avses i 48 kap. 
 3 § 
 Polisman eller annan som hål- ler förhör med den misstänkte får inte föreslå denne att utfärda en fullmakt som avses i 48 kap. 
 78 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 10 § rättegångsbalken, utan att den misstänkte har erkänt brot- tet och det finns särskild anled- ning att anta att saken inte eller bara med svårighet kan avgöras genom  
 strafföreläggande  
 om fullmakt inte utfärdas. 
 10 § rättegångsbalken, utan att den misstänkte har erkänt brot- tet och det finns särskild anled- ning att anta att saken inte eller bara med svårighet kan avgöras genom  
 påföljdsföreläggande  
 om fullmakt inte utfärdas. 
  
 Innan  
 åklagaren utfärdar ett strafföreläggande  
 för brott som bör föranleda mer än 40 dagsbö- ter, skall åklagaren i den ut- sträckning Åklagarmyndigheten bestämmer undersöka om det också finns misstanke om andra brott. 
  
 4 § 
  
 Innan  
 ett påföljdsföreläggande utfärdas  
 för brott som bör för- anleda mer än 40 dagsböter, skall åklagaren  
 eller polismyn- digheten  
 i den utsträckning Åklagarmyndigheten bestäm- mer undersöka om det också finns misstanke om andra brott. 
  
 Utfärdande 
  
 av 
  
 strafföreläg- 
  
 Utfärdande 
  
 av 
  
 påföljdsföre- 
  
 gande 
  
 läggande 
  
 5 § 
  
 Strafföreläggande 
  
 utfärdas i 
  
 Påföljdsföreläggande  
 utfärdas i 
  
 form av ett elektroniskt doku- 
  
 form av ett elektroniskt doku- 
  
 ment. Med ett elektroniskt do- 
  
 ment. Med ett elektroniskt do- 
  
 kument 
  
 avses 
  
 en 
  
 upptagning 
  
 kument avses 
  
 en upptagning 
  
 vars innehåll och utställare kan 
  
 vars innehåll och utställare kan 
  
 verifieras genom ett visst tek- 
  
 verifieras genom ett visst tek- 
  
 niskt förfarande. 
  
 niskt förfarande. 
  
 Strafföreläggande  
 får även ut- 
  
 Påföljdsföreläggande 
  
 får även 
  
 färdas skriftligen enligt formulär 
  
 utfärdas skriftligen enligt for- 
  
 som fastställs av Åklagarmyn- 
  
 mulär som fastställs av Åkla- 
  
 digheten. 
  
 Sådant 
  
 föreläggande 
  
 garmyndigheten 
  
 efter 
  
 samråd 
  
 skall undertecknas av åklagaren. 
  
 med Rikspolisstyrelsen 
 . 
  
 Sådant 
  
 föreläggande skall undertecknas 
  
 av åklagaren  
 eller företrädaren för 
  
 polismyndigheten 
 . 
  
 Till ett skriftligt besked som avses i 48 kap. 8 § rättegångsbalken skall fogas en uppmaning till den misstänkte att snarast betala bö- terna, om han godkänner föreläggandet. Uppmaningen skall i före- kommande fall avse även enskilt anspråk som har förelagts den misstänkte samt avgift eller belopp som den misstänkte förelagts 
 79 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 att betala på grund av förverkande eller annan särskild rättsverkan av brott. 
 Har den misstänkte  
 till åkla- garen  
 gett in en fullmakt som avses i 48 kap. 10 § rättegångs- balken, skall uppgifter om om- budet anges i föreläggandet. Ett skriftligt besked som återger föreläggandets innehåll skall lämnas eller sändas till ombudet. 
 6 § 
 Har den misstänkte gett in en fullmakt som avses i 48 kap. 10 § rättegångsbalken, skall uppgif- ter om ombudet anges i föreläg- gandet. Ett skriftligt besked som återger föreläggandets in- nehåll skall lämnas eller sändas till ombudet. 
  
 Godkännande av  
 strafföre- 
  
 Godkännande av  
 påföljdsfö- 
  
 läggande 
  
 reläggande 
  
 Skriftligt godkännande av ett 
  
 7 § 
  
 Skriftligt godkännande av ett 
  
 strafföreläggande  
 skall lämnas till 
  
 påföljdsföreläggande  
 skall lämnas 
  
 den myndighet som Åklagar- 
  
 till den myndighet som Åkla- 
  
 myndigheten respektive 
  
 Tull- 
  
 garmyndigheten,  
 Rikspolisstyrel- 
  
 verket bestämmer. 
  
 sen  
 respektive Tullverket be- 
  
 Godkännande av ett  
 strafföre- 
  
 stämmer. 
  
 Godkännande av ett  
 påföljds- 
  
 läggande  
 enligt 48 kap. 11 § rät- 
  
 föreläggande  
 enligt 48 kap. 11 § 
  
 tegångsbalken sker genom be- 
  
 rättegångsbalken sker genom 
  
 talning till Rikspolisstyrelsen. 
  
 betalning till Rikspolisstyrelsen. 
  
 Ett  
 strafföreläggande 
  
 anses 
  
 Ett  
 påföljdsföreläggande  
 anses 
  
 godkänt när skriftligt godkän- 
  
 godkänt när skriftligt godkän- 
  
 nande eller betalning kommer in 
  
 nande eller betalning kommer in 
  
 till behörig mottagare. 
  
 till behörig mottagare. 
  
 Om det finns skäl till det, skall en åklagare pröva om godkän- nande föreligger. 
 Uppgifter om utfärdade  
 strafförelägganden  
 skall lämnas till Åklagarmyndigheten. I sam- band därmed skall uppgift läm- nas om vilken myndighet som skall underrättas enligt 12 §. 
 Åklagarmyndigheten får, ef- 
 9 § 
 Uppgifter om utfärdade  
 på- följdsförelägganden  
 skall lämnas till Åklagarmyndigheten. I sam- band därmed skall uppgift läm- nas om vilken myndighet som skall underrättas enligt 12 §. 
 Åklagarmyndigheten får, ef- 
 80 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 ter samråd med Tullverket, meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas enligt första stycket. 
  
 ter samråd med  
 Rikspolisstyrel- sen och  
 Tullverket, meddela när- mare föreskrifter om vilka upp- gifter som skall lämnas enligt första stycket. 
  
 Åklagarmyndigheten skall till Rikspolisstyrelsen lämna de uppgifter om  
 strafföreläggande  
 som behövs för uppbörd enligt bötesverkställighetslagen (1979:189). 
 Om det kommer in betalning som kan utgöra godkännande enligt 48 kap. 11 § rättegångs- balken till Rikspolisstyrelsen, skall detta meddelas den myn- dighet där  
 strafföreläggandet  
 ut- färdades. 
 10 § 
 Åklagarmyndigheten skall till Rikspolisstyrelsen lämna de uppgifter om  
 påföljdsföreläggan- de  
 som behövs för uppbörd en- ligt bötesverkställighetslagen (1979:189). 
 11 § 
 Om det kommer in betalning som kan utgöra godkännande enligt 48 kap. 11 § rättegångs- balken till Rikspolisstyrelsen, skall detta meddelas den myn- dighet där  
 påföljdsföreläggandet  
 utfärdades. 
  
 Vad som föreskrivs i lag eller 
  
 12 § 
  
 Vad som föreskrivs i lag eller 
  
 annan författning om skyldighet 
  
 annan författning om skyldighet 
  
 för domstol att underrätta myn- 
  
 för domstol att underrätta myn- 
  
 dighet om dom i brottmål skall 
  
 dighet om dom i brottmål skall 
  
 också tillämpas på Åklagarmyn- 
  
 också tillämpas på Åklagarmyn- 
  
 digheten i fråga om godkänt 
  
 digheten i fråga om godkänt 
  
 strafföreläggande 
 . Därvid mot- 
  
 påföljdsföreläggande 
 . 
  
 Därvid 
  
 svaras domstolens dom av upp- 
  
 motsvaras 
  
 domstolens 
  
 dom av 
  
 gifter om föreläggandets inne- 
  
 uppgifter 
  
 om föreläggandets 
  
 håll och godkännandet. 
  
 innehåll och godkännandet. 
  
 Åklagarmyndigheten får komma överens med den som skall un- derrättas om hur underrättelsen närmare skall utformas. 
 Har den misstänkte klagat på ett  
 strafföreläggande 
 , är  
 en  
 åkla- gare  
 vid den myndighet där före- läggandet utfärdades  
 den miss- 
 13 § 
 Har den misstänkte klagat på ett  
 påföljdsföreläggande 
 , är åkla- gare den misstänktes motpart i målet. 
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 tänktes motpart i målet.  
 Om åklagarna vid den myndigheten inte är behöriga att väcka åtal för brottet vid den tingsrätt där kla- gan gjorts, är i stället en åklagare med sådan behörighet motpart. 
  
 Beslutar rätten om inhibition i ett mål om undanröjande av ett  
 strafföreläggande 
 , skall den myn- dighet där föreläggandet utfär- dades underrättas om detta. 
  
 Om ett  
 strafföreläggande  
 un- danröjs, skall rätten underrätta den myndighet där föreläggan- det utfärdades, när beslutet har vunnit laga kraft. 
  
 14 § 
 Beslutar rätten om inhibition i ett mål om undanröjande av ett  
 påföljdsföreläggande 
 , skall den myndighet där föreläggandet utfärdades underrättas om detta. 
  
 Om ett  
 påföljdsföreläggande  
 undanröjs, skall rätten underrät- ta den myndighet där föreläg- gandet utfärdades, när beslutet har vunnit laga kraft. 
  
 14 a § 
  
 När någon ges tillfälle att ytt- 
  
 När någon ges tillfälle att ytt- 
  
 ra sig över en ifrågasatt rättelse 
  
 ra sig över en ifrågasatt rättelse 
  
 av ett godkänt  
 strafföreläggande 
 , 
  
 av ett godkänt  
 påföljdsföreläg- 
  
 får det ske muntligen eller 
  
 gande 
 , får det ske muntligen el- 
  
 skriftligen. 
  
 ler skriftligen. 
  
 Ytterligare föreskrifter för tillämpningen av de bestämmel- ser i 48 kap. rättegångsbalken som rör  
 strafföreläggande  
 får meddelas av Åklagarmyndighe- ten. 
 16 § 
 Ytterligare föreskrifter för tillämpningen av de bestämmel- ser i 48 kap. rättegångsbalken som rör  
 påföljdsföreläggande  
 får meddelas av Åklagarmyndighe- ten  
 efter samråd med Rikspolis- styrelsen 
 . 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 82 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 19. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift 
 Härigenom föreskrivs att 10 § förordningen (1976:1128) om fel- parkeringsavgift skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 § 
  
 Har polismyndighet eller allmän domstol meddelat beslut som innebär att betalningsansvar för felparkeringsavgift har undanröjts, underrättas Vägverket om beslutet. I fråga om beslut som har med- delats av tingsrätt sändes underrättelse endast om beslut som har 
  
 vunnit laga kraft. 
  
 Väckes åtal 
  
 eller utfärdas 
  
 Väckes åtal eller utfärdas  
 på- 
  
 strafföreläggande  
 i fall som avses 
  
 följdsföreläggande  
 i fall som avses 
  
 i 14 § lagen (1976:206) om fel- 
  
 i 14 § lagen (1976:206) om fel- 
  
 parkeringsavgift och framgår av 
  
 parkeringsavgift och framgår av 
  
 utredningen att 
  
 parkeringsan- 
  
 utredningen att parkeringsan- 
  
 märkning har meddelats, under- 
  
 märkning har meddelats, under- 
  
 rättas Vägverket. 
  
 rättas Vägverket. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
 83 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 20. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1977:178) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 
 Härigenom föreskrivs att 6, 7, 9 och 23 §§ förordningen (1977:178) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Riksåklagaren skall underrätta myndigheten i den främmande staten om åtgärd som han har vidtagit på grund av framställ- ningen. Han skall också under- rätta myndigheten när rättens avgörande i mål som avses i 9 § lagen (1972:260) om internatio- nellt samarbete rörande verk- ställighet av brottmålsdom har vunnit laga kraft eller när  
 straffö- reläggande  
 som har utfärdats enligt 16 § första stycket nämn- da lag har godkänts. 
 6 § 
 Riksåklagaren skall underrätta myndigheten i den främmande staten om åtgärd som han har vidtagit på grund av framställ- ningen. Han skall också under- rätta myndigheten när rättens avgörande i mål som avses i 9 § lagen (1972:260) om internatio- nellt samarbete rörande verk- ställighet av brottmålsdom har vunnit laga kraft eller när  
 på- följdsföreläggande  
 som har utfär- dats enligt 16 § första stycket nämnda lag har godkänts. 
  
 I fråga om  
 strafföreläggande  
 som utfärdas av Riksåklagaren med stöd av 16 § första stycket lagen (1972:260) om internatio- nellt samarbete rörande verk- ställighet av brottmålsdom gäll- er  
  
 5-12 
  
  §§  
 strafföreläggandekun- görelsen  
 (1970:60) i tillämpliga delar. 
  
 7 § 
  
 I fråga om  
 påföljdsföreläggan- de  
 som utfärdas av Riksåklaga- ren med stöd av 16 § första stycket lagen (1972:260) om internationellt samarbete röran- de verkställighet av brottmåls- dom gäller  
  
 5-12 
  
  §§  
 förordningen 
  
 (1970:60)  
 om påföljdsföreläggan- de  
 i tillämpliga delar. 
  
 9 § 
 Framställning om verkställighet i främmande stat enligt 1 § and- ra stycket skall innehålla 
 84 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 1. 
  
 de skäl som framställningen grundas på, 
  
 2. 
  
 intyg om att påföljd som avses i framställningen får verkställas här i landet, 
  
 3. 
  
 uppgift huruvida påföljd som avses i framställningen till någon del har verkställts, och 
  
 4. 
  
 uppgift om den tidpunkt då verkställighet senast får ske. 
  
 Vid framställningen skall fo- gas bestyrkt avskrift av dom, godkänt  
 strafföreläggande  
 eller godkänt föreläggande av ord- ningsbot som avses med fram- ställningen. Gäller framställ- ningen verkställighet av frihets- berövande påföljd, bör även av- skrift av tillgängliga handlingar rörande den dömdes personliga förhållanden bifogas. 
 Vid framställningen skall fo- gas bestyrkt avskrift av dom, godkänt  
 påföljdsföreläggande  
 eller godkänt föreläggande av ordningsbot som avses med framställningen. Gäller fram- ställningen verkställighet av fri- hetsberövande påföljd, bör även avskrift av tillgängliga handling- ar rörande den dömdes person- liga förhållanden bifogas. 
 23 § 
 Riksåklagaren får förordna allmän åklagare att fullgöra uppgift, som enligt lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom eller denna förordning skall utföras av Riksåklagaren och som avser 
 1. ansökan och utförande av talan hos domstol, 
  
 2. utfärdande av  
 strafföreläg- 
  
 2. utfärdande av  
 påföljdsföre- 
  
 gande 
 , 
  
 läggande 
 , 
  
 3. 
  
 underrättelse eller annat meddelande till myndighet i främ- mande stat, eller 
  
 4. 
  
 en begäran om tvångsåtgärd enligt 20 c §. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 85 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 21. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. 
 Härigenom föreskrivs att 6 § förordningen (1992:824) om fing- eravtryck m.m. skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Beslut om att ta avtryck eller fotografi eller göra en videoupp- tagning enligt  
 2-4 
  §§ fattas av undersökningsledaren i de fall åtgärden behövs för utredning- en av brottet. I övriga fall enligt  
 2-4 
  §§ samt enligt 5 § fattas be- slutet av polismyndigheten. 
 6 § 
 Beslut om att ta avtryck eller fotografi eller göra en videoupp- tagning enligt  
 2-4 
  §§ fattas av undersökningsledaren i de fall åtgärden behövs för utredning- en av brottet.  
 Innan förunder- sökning hunnit inledas får beslu- tet fattas av polisman.  
 I övriga fall enligt  
 2-4 
  §§ samt enligt 5 § fattas beslutet av polismyndig- heten. 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
 86 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 22. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare 
 Härigenom föreskrivs att 1 § förordningen (1994:1763) med sär- skilda bestämmelser om unga lagöverträdare skall ha följande lydel- se. 
 Nuvarande lydelse 
 Har  
 åklagaren  
 med stöd av 15 § lagen (1964:167) med särskil- da bestämmelser om unga lag- överträdare  
 utfärdat strafföreläg- gande 
 , skall den unge underrät- tas om beslutet vid ett person- ligt sammanträffande och, om det är möjligt, i vårdnadshavares närvaro. Om ett personligt sammanträffande inte är möjligt eller brottet är ringa, får under- rättelsen vara skriftlig. 
 Har åklagaren med stöd av 48 kap. 4 § rättegångsbalken utfär- dat  
 strafföreläggande  
 som avser villkorlig dom eller sådan på- följd i förening med böter innan den misstänkte fyllt 21 år, skall åklagaren underrätta den miss- tänkte om beslutet vid ett per- sonligt sammanträffande. 
 Om det är lämpligare, får en underrättelse enligt första och andra stycket lämnas av  
 en  
 an- nan  
 åklagare  
 än den som medde- lat beslutet. 
 Föreslagen lydelse 
 1 § 
  
 Har  
 påföljdsföreläggande ut- färdats  
 med stöd av 15 § lagen (1964:167) med särskilda be- stämmelser om unga lagöverträ- dare, skall den unge underrättas om beslutet vid ett personligt sammanträffande och, om det är möjligt, i vårdnadshavares när- varo. Om ett personligt sam- manträffande inte är möjligt el- ler brottet är ringa, får underrät- telsen vara skriftlig. 
  
 Har åklagaren med stöd av 48 kap. 4 § rättegångsbalken utfär- dat  
 påföljdsföreläggande  
 som av- ser villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter innan den misstänkte fyllt 21 år, skall åklagaren underrätta den misstänkte om beslutet vid ett personligt sammanträffande. 
 Om det är lämpligare, får en underrättelse enligt första och andra stycket lämnas av annan än den som meddelat beslutet. 
 1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
 87 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 2. Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
 88 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 23. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1997:902) om register över strafförelägganden 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1997:902) om register över strafförelägganden 
  
 dels  
 att rubriken till förordningen skall ha följande lydelse,  
 dels  
 att  
 1-7, 
  9,  
 11-14 
  och  
 17-19 
  §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Förordning om register över 
  
 Förordning om register över 
  
 strafförelägganden 
  
 påföljdsförelägganden 
  
 För de ändamål som anges i  
 5-7 
  §§ får det med hjälp av au- tomatisk databehandling föras register över  
 strafförelägganden 
 . 
 1 § 
 För de ändamål som anges i  
 5-7 
  §§ får det med hjälp av au- tomatisk databehandling föras register över  
 påföljdsföreläggan- den 
 . 
 Inom Åklagarmyndigheten, Ekobrottsmyndigheten och Tullverket får det föras lokala register över  
 strafförelägganden 
 . 
 2 § 
 Inom Åklagarmyndigheten, Ekobrottsmyndigheten,  
 polis- myndigheterna  
 och Tullverket får det föras lokala register över  
 påföljdsförelägganden 
 . 
  
 Ett centralt 
  
 register 
  
 över 
  
 3 § 
  
 Ett centralt register över  
 på- 
  
 strafförelägganden 
  
 får 
  
 föras 
  
 vid 
  
 följdsförelägganden  
 får föras vid 
  
 Åklagarmyndigheten. 
  
 Åklagarmyndigheten. 
  
 Ett register över uppbörd i ärenden om  
 strafföreläggande  
 får föras hos Rikspolisstyrelsen. 
 4 § 
 Ett register över uppbörd i ärenden om  
 påföljdsföreläggande  
 får föras hos Rikspolisstyrelsen. 
  
 5 § 
  
 Ett lokalt  
 strafföreläggandere- 
  
 Ett lokalt  
 påföljdsföreläggan- 
  
 gister  
 får användas för handlägg- 
  
 deregister  
 får användas för hand- 
  
 89 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 ning av ärenden om  
 strafföreläg- 
  
 läggning av ärenden om  
 påföljds- 
  
 gande  
 och för tillsyn. 
  
 föreläggande  
 och för tillsyn. 
  
 Åklagarmyndigheten 
  
 och 
  
 Åklagarmyndigheten, 
  
 Eko- 
  
 Ekobrottsmyndigheten är regis- 
  
 brottsmyndigheten 
  
 och 
  
 polis- 
  
 teransvariga för de register som 
  
 myndigheterna 
  
 är 
  
 registeransva- 
  
 förs inom respektive myndighet. 
  
 riga för de register som förs 
  
 Tullverket 
  
 är 
  
 registeransvarigt 
  
 inom 
  
 respektive 
  
 myndighet. 
  
 för de register som förs inom 
  
 Tullverket 
  
 är 
  
 registeransvarigt 
  
 verket. 
  
 för de register som förs inom 
  
 verket. 
  
 Det centrala  
 strafföreläggande- 
  
 6 § 
  
 Det 
  
 centrala 
  
 påföljdsföreläg- 
  
 registret  
 får användas för hand- 
  
 ganderegistret 
  
 får 
  
 användas 
  
 för 
  
 läggning av ärenden om  
 påföljds- 
  
 handläggning 
  
 av 
  
 ärenden 
  
 om 
  
 föreläggande  
 och för uppgifts- 
  
 påföljdsföreläggande 
  
 och 
  
 för 
  
 lämnande enligt  
 10-12 
  §§  
 straffö- 
  
 uppgiftslämnande enligt  
 10-12 
  
 reläggandekungörelsen  
 (1970:60). 
  
 §§  
 förordningen 
  
 (1970:60) 
  
 om 
  
 Vidare får registret användas för 
  
 påföljdsföreläggande 
 . 
  
 Vidare 
  
 får 
  
 tillsyn, 
  
 planering, 
  
 uppföljning 
  
 registret användas 
  
 för 
  
 tillsyn, 
  
 och framställning av statistik. 
  
 planering, 
  
 uppföljning 
  
 och 
  
 Åklagarmyndigheten är regis- 
  
 framställning av statistik. 
  
 Åklagarmyndigheten är regis- 
  
 teransvarig 
  
 för 
  
 det 
  
 centrala 
  
 teransvarig för det centrala  
 på- 
  
 strafförelägganderegistret 
 . 
  
 följdsförelägganderegistret 
 . 
  
 Uppbördsregistret får använ- 
  
 7 § 
  
 Uppbördsregistret får använ- 
  
 das för uppbörd enligt bötes- 
  
 das för uppbörd enligt bötes- 
  
 verkställighetslagen (1979:189) i 
  
 verkställighetslagen (1979:189) i 
  
 ärenden 
  
 om 
  
 strafföreläggande 
 . 
  
 ärenden om  
 påföljdsföreläggande 
 . 
  
 Det får också användas för till- 
  
 Det får också användas för till- 
  
 syn, planering, uppföljning och 
  
 syn, planering, uppföljning och 
  
 framställning av statistik. 
  
 framställning av statistik. 
  
 Rikspolisstyrelsen är registeransvarig för uppbördsregistret. 
  
 9 § 
  
 Ett  
 strafförelägganderegister  
 får 
  
 Ett  
 påföljdsförelägganderegister 
  
 innehålla uppgifter om 
  
 får innehålla uppgifter om 
  
 1.  
 åklagarens  
 namn och titel, 
  
 1. namn och titel  
 på den som 
  
 har utfärdat föreläggandet 
 , 
  
 90 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 den misstänktes namn, adress, personnummer eller samord- ningsnummer, kön, medborgarskap och körkortsinnehav, 
  
 3. 
  
 målsägandens namn, personnummer, samordningsnummer el- ler organisationsnummer och adress, 
  
 4. 
  
 brottsrubricering, gärningsbeskrivning och lagrum, 
  
 5. 
  
 påföljd, särskild rättsverkan och enskilt anspråk, 
  
 6. 
  
 den misstänktes inställning till föreläggandet, 
  
 7. beslut av åklagare och 
  
 7. beslut av åklagare 
 , polis- 
  
 domstol, 
  
 myndighet  
 och domstol, 
  
 8. underrättelser enligt 10 och 
  
 8. underrättelser enligt 10 och 
  
 12 §§  
 strafföreläggandekungörel- 
  
 12 §§  
 förordningen  
 (1970:60)  
 om 
  
 sen  
 (1970:60), och 
  
 påföljdsföreläggande 
 , och 
  
 9. ärendets handläggning i övrigt. 
 Registret får även innehålla tekniska och administrativa uppgif- 
  
 ter. 
  
 Åklagarmyndigheten 
  
 får, ef- 
  
 11 § 
  
 Åklagarmyndigheten 
  
 får, ef- 
  
 ter samråd med Ekobrottsmyn- 
  
 ter samråd med Ekobrottsmyn- 
  
 digheten och Tullverket, med- 
  
 digheten 
 , 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 och 
  
 dela föreskrifter om tillämp- 
  
 Tullverket, meddela föreskrifter 
  
 ningen av bestämmelserna om 
  
 om tillämpningen av bestäm- 
  
 de lokala  
 strafförelägganderegist- 
  
 melserna om de lokala  
 påföljds- 
  
 ren 
 . 
  
 förelägganderegistren 
 . 
  
 Uppgifter får lämnas 
  
 12 § 
  
 Uppgifter får lämnas 
  
 - från ett lokalt  
 strafföreläg- 
  
 - från ett lokalt  
 påföljdsföre- 
  
 ganderegister  
 till det ärenderegis- 
  
 lägganderegister  
 till det ärende- 
  
 ter som förs vid myndigheten 
  
 register som förs vid myndighe- 
  
 eller kammaren, för att tillgodo- 
  
 ten eller kammaren, för att till- 
  
 se diarieföringsskyldigheten en- 
  
 godose 
  
 diarieföringsskyldighe- 
  
 ligt 15 kap. 1 § sekretesslagen 
  
 ten enligt 15 kap. 1 § sekre- 
  
 (1980:100), 
  
 tesslagen (1980:100), 
  
 - mellan lokala  
 strafföreläg- 
  
 - mellan lokala  
 påföljdsföreläg- 
  
 ganderegister  
 och det 
  
 centrala 
  
 ganderegister  
 och 
  
 det 
  
 centrala 
  
 strafförelägganderegistret 
 , och 
  
 påföljdsförelägganderegistret 
 , och 
  
 - mellan det centrala  
 strafföre- 
  
 - mellan det centrala  
 påföljds- 
  
 lägganderegistret  
 och uppbörds- 
  
 förelägganderegistret 
  
 och 
  
 upp- 
  
 registret. 
  
 bördsregistret. 
  
 91 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 Uppgifter får tillföras 
  
 13 § 
  
 Uppgifter får tillföras 
  
 - det centrala  
 strafföreläggan- 
  
 - det centrala  
 påföljdsföreläg- 
  
 deregistret  
 från det register som 
  
 ganderegistret 
  
 från det 
  
 register 
  
 förs med stöd av 7 kap. 11 § 
  
 som förs med stöd av 7 kap. 11 
  
 körkortsförordningen 
  
 § 
  
 körkortsförordningen 
  
 (1998:980) 
  
 för 
  
 att 
  
 tillgodose 
  
 (1998:980) för 
  
 att 
  
 tillgodose 
  
 underrättelseskyldigheten enligt 
  
 underrättelseskyldigheten enligt 
  
 10 och 12 §§  
 strafföreläggande- 
  
 10 och 12 §§  
 förordningen 
  
 kungörelsen  
 (1970:60), och 
  
 (1970:60)  
 om påföljdsföreläggan- 
  
 - 
  
 uppbördsregistret 
  
 från 
  
 de 
 , och 
  
 - 
  
 uppbördsregistret 
  
 från 
  
 postgirot om betalningar i ären- 
  
 postgirot om betalningar i ären- 
  
 den om  
 strafföreläggande 
 . 
  
 den om  
 påföljdsföreläggande 
 . 
  
 14 § 
  
 Uppgifter får lämnas från det 
  
 Uppgifter får lämnas från det 
  
 centrala  
 strafförelägganderegistret 
  
 centrala 
  
 påföljdsföreläggandere- 
  
 till de register som förs med 
  
 gistret  
 till de register som förs 
  
 stöd av lagen (1998:620) om 
  
 med stöd av lagen (1998:620) 
  
 belastningsregister 
  
 och 
  
 lagen 
  
 om belastningsregister och la- 
  
 (1998:621) 
  
 om 
  
 misstankeregis- 
  
 gen (1998:621) om misstanke- 
  
 ter. Uppgifter får också lämnas 
  
 register. 
  
 Uppgifter 
  
 får 
  
 också 
  
 till andra register för att tillgo- 
  
 lämnas till andra register för att 
  
 dose 
  
 underrättelseskyldigheten 
  
 tillgodose 
  
 underrättelseskyldig- 
  
 enligt 10, 12 och 15 §§  
 strafföre- 
  
 heten enligt 10, 12 och 15 §§ 
  
 läggandekungörelsen  
 (1970:60). 
  
 förordningen  
 (1970:60)  
 om på- 
  
 följdsföreläggande 
 . 
  
 I ett lokalt  
 strafföreläggande- 
  
 17 § 
  
 I ett lokalt  
 påföljdsföreläggan- 
  
 register  
 får för handläggning av 
  
 deregister 
  
 får 
  
 för 
  
 handläggning 
  
 ärenden endast 
  
 diarienummer, 
  
 av ärenden endast diarienum- 
  
 åklagarens  
 namn, den misstänk- 
  
 mer,  
 namnet på den som utfärdat 
  
 tes namn 
  
 och 
  
 personnummer 
  
 föreläggandet 
 , 
  
 den 
  
 misstänktes 
  
 eller samordningsnummer samt 
  
 namn och personnummer eller 
  
 målsägandens namn och per- 
  
 samordningsnummer samt mål- 
  
 sonnummer, samordningsnum- 
  
 sägandens namn och person- 
  
 mer eller organisationsnummer 
  
 nummer, 
  
 samordningsnummer 
  
 användas som sökbegrepp. 
  
 eller 
  
 organisationsnummer an- 
  
 vändas som sökbegrepp. 
  
 92 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 För tillsyn får samtliga registrerade uppgifter utom kön, med- borgarskap och adress användas som sökbegrepp. 
 I det centrala  
 strafföreläggan- deregistret  
 och uppbördsregistret får samtliga registrerade uppgif- ter utom kön, medborgarskap och adress användas som sökbe- grepp. 
 18 § 
  
 I det centrala  
 påföljdsföreläg- ganderegistret  
 och uppbördsre- gistret får samtliga registrerade uppgifter utom kön, medbor- garskap och adress användas som sökbegrepp. 
  
 Uppgifter i ett  
 strafföreläg- ganderegister  
 skall gallras senast tre år efter det kalenderår före- läggandet utfärdades. För upp- bördsregistret gäller en motsva- rande gallringstid på sex år. 
 19 § 
  
 Uppgifter i ett  
 påföljdsföreläg- ganderegister  
 skall gallras senast tre år efter det kalenderår före- läggandet utfärdades. För upp- bördsregistret gäller en motsva- rande gallringstid på sex år. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 93 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 24. Förslag till förordning om ändring i körkortsförordningen (1998:980) 
 Härigenom föreskrivs att 7 kap. 4 § körkortsförordningen (1998:980) skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
 7 kap. Förfarandet i körkortsärenden m.m. 
 4 § 
 I förordningen (1999:1134) om belastningsregister och förord- ningen (1999:1135) om misstankeregister finns bestämmelser om rätt för en länsstyrelse eller för Vägverket att få uppgifter i dessa register för tillämpningen av körkortslagen och denna förordning. 
  
 I förordningen (2001:650) 
  
 I förordningen (2001:650) 
  
 om vägtrafikregister finns be- 
  
 om vägtrafikregister finns be- 
  
 stämmelser om Rikspolisstyrel- 
  
 stämmelser om Rikspolisstyrel- 
  
 sens underrättelseskyldighet till 
  
 sens underrättelseskyldighet till 
  
 Vägverket om 
  
 dom, 
  
 beslut, 
  
 Vägverket om dom, beslut,  
 på- 
  
 strafföreläggande 
  
 eller 
  
 föreläg- 
  
 följdsföreläggande  
 eller föreläg- 
  
 gande av ordningsbot som har 
  
 gande av ordningsbot som har 
  
 antecknats i register som avses i 
  
 antecknats i register som avses i 
  
 lagen (1998:620) om belast- 
  
 lagen (1998:620) om belast- 
  
 ningsregister. 
  
 ningsregister. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
 94 
  
 2. domen, beslutet,  
  
 påföljdsfö- reläggandet  
  
 eller föreläggandet av ordningsboten, 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 25. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1999:1134) om belastningsregister 
 Härigenom föreskrivs att 2, 22, 25 och 31 §§ förordningen (1999:1134) om belastningsregister skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
 Om förutsättningarna för registrering enligt 3 eller 4 § lagen (1998:620) om belastningsregister är uppfyllda, skall registret inne- hålla uppgifter om 
 1. namn, personnummer eller samordningsnummer och andra identitetsuppgifter, 
 2. domen, beslutet,  
 strafföre- läggandet  
 eller föreläggandet av ordningsboten, 
  
 3. 
  
 de brott som den registrerade har begått samt påföljden, 
  
 4. 
  
 att ett brott har begåtts under påverkan av en sådan allvarlig psykisk störning som avses i 30 kap. 6 § brottsbalken, 
  
 5. 
  
 att en viss påföljd skall avse även annat brott, att den skall un- danröjas eller att den skall ersätta en annan påföljd, 
  
 6. 
  
 beslut om utvisning ur Sverige enligt 4 kap. 7 § utlänningsla- gen (1989:529), 
  
 7. 
  
 förordnande om omedelbar verkställighet eller om ett sådant tillgodoräknande av frihetsberövande eller omhändertagande som avses i 33 kap. 6 och 7 §§ brottsbalken, 
  
 8. 
  
 gjord personutredning, 
  
 9. 
  
 dom eller beslut enligt 34 kap. 10 eller 18 § brottsbalken eller beslut enligt 19 § andra stycket bötesverkställighetslagen (1979:189), 
  
 10. 
  
 att en dom eller ett beslut i den del som rör den utdömda på- följden eller avser sådan särskild rättsverkan av brott som innefattar betalningsskyldighet har vunnit laga kraft eller i något av dessa av- seenden har överklagats, 
  
 11. 
  
 att regeringen av nåd har efterskänkt eller ändrat en påföljd som har förts in i belastningsregistret, samt 
  
 12. 
  
 att resning har beviljats. 
  
 95 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket första meningen lagen (1998:620) om belast- ningsregister skall endast inne- hålla uppgifter om domar, be- slut eller  
 strafförelägganden  
 där 
 22 § 
 Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket första meningen lagen (1998:620) om belast- ningsregister skall endast inne- hålla uppgifter om domar, be- slut eller  
 påföljdsförelägganden  
 där 
  
 1. 
  
 någon annan påföljd än böter har dömts ut, 
  
 2. 
  
 dagsböter har dömts ut för brott mot 3 kap. 5 §, 4 kap. 4 och 5 §§, 8, 9 och 14 kap. samt 17 kap. 1, 2 och 4 §§ brottsbalken eller 
  
 3. 
  
 böter har dömts ut för brott som avses i 6 kap. 8 och 10 §§ samt 16 kap. 11 § brottsbalken, narkotikastrafflagen (1968:64), la- gen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, vapenlagen (1996:67), vapenförordningen (1996:70) och äldre vapenlagstift- ning. 
  
 Om påföljden även avser något annat brott än de som anges i första stycket 2 och 3, skall också uppgifter om det brottet lämnas ut. 
 Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket andra meningen lagen (1998:620) om belast- ningsregister skall endast inne- hålla uppgifter om domar, be- slut eller  
 strafförelägganden  
 där påföljd har dömts ut för brott mot 3 kap. 1, 2 och 6 §§, 4 kap. 1 §, 6 kap., 8 kap. 6 § och 16 kap. 10 a § brottsbalken. Om påföljden även avser något annat brott, skall också uppgifter om det brottet lämnas ut. 
 Om den som är medborgare i eller har hemvist i Danmark, Finland, Island eller Norge ge- nom dom, beslut eller  
 strafföre- läggande  
 har ålagts någon annan påföljd än böter, skall Rikspolis- styrelsen underrätta registre- ringsmyndigheten i den staten. 
 Ett registerutdrag enligt 9 § andra stycket andra meningen lagen (1998:620) om belast- ningsregister skall endast inne- hålla uppgifter om domar, be- slut eller  
 påföljdsförelägganden  
 där påföljd har dömts ut för brott mot 3 kap. 1, 2 och 6 §§, 4 kap. 1 §, 6 kap., 8 kap. 6 § och 16 kap. 10 a § brottsbalken. Om påföljden även avser något annat brott, skall också uppgifter om det brottet lämnas ut. 
 25 § 
 Om den som är medborgare i eller har hemvist i Danmark, Finland, Island eller Norge ge- nom dom, beslut eller  
 påföljdsfö- reläggande  
 har ålagts någon an- nan påföljd än böter, skall Riks- polisstyrelsen underrätta regi- streringsmyndigheten i den sta- 
 96 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 ten. 
 En åklagarmyndighet  
 skall, i fråga om den som skall registre- ras på grund av ett  
 strafföreläg- gande  
 enligt 3 § 1 eller ett beslut enligt 3 § 4 eller 5 lagen (1998:620) om belastningsregis- ter, lämna sådana uppgifter till Rikspolisstyrelsen som anges i 2 § 2 och 3 samt 8 § denna för- ordning.  
 En åklagarmyndighet  
 skall också lämna sådana uppgif- ter till Rikspolisstyrelsen som krävs för gallring av registret enligt 16 § 5 och 6 lagen om be- lastningsregister. 
  
 31 § 
 Åklagarmyndigheterna och po- lismyndigheterna  
 skall, i fråga om den som skall registreras på grund av ett  
 påföljdsföreläggande  
 enligt 3 § 1 eller ett beslut enligt 3 § 4 eller 5 lagen (1998:620) om belastningsregister, lämna såda- na uppgifter till Rikspolisstyrel- sen som anges i 2 § 2 och 3 samt 8 § denna förordning.  
 Myndig- heterna  
 skall också lämna sådana uppgifter till Rikspolisstyrelsen som krävs för gallring av regist- ret enligt 16 § 5 och 6 lagen om belastningsregister. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 97 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 26. Förslag till förordning om ändring i insiderförordningen (2000:1101) 
 Härigenom föreskrivs att 7 § insiderförordningen (2000:1101) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 7 § 
 Registret skall förstöras när 
  
 1. 
  
 ärendet har avslutats hos Finansinspektionen utan att det överlämnats till åklagare, 
  
 2. 
  
 domstol har meddelat dom eller beslut i fråga om misstänkt brott eller överträdelse och domen eller beslutet har vunnit laga kraft, 
  
 3.  
 strafföreläggande  
 som rör 
  
 3.  
 påföljdsföreläggande  
 som 
  
 brottet har godkänts, eller 
  
 rör brottet har godkänts, eller 
  
 4. inspektionen eller domstol har meddelat beslut om särskild avgift enligt 20 § lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument och beslutet har vunnit laga kraft. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 98 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 27. Förslag till förordning om ändring i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister 
 Härigenom föreskrivs att 5 kap. 2 och 4 §§ förordningen (2001:650) om vägtrafikregister skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. Länsstyrelsernas och Vägverkets tillgång till brottsbelastningsuppgifter m.m. 
 Rikspolisstyrelsen skall un- derrätta Vägverket om dom, beslut,  
 strafföreläggande  
 eller föreläggande av ordningsbot som har antecknats i register som avses i lagen (1998:629) om belastningsregister, om den re- gistrerade har gjort sig skyldig till brott som avses i följande bestämmelser: 
 2 § 
 Rikspolisstyrelsen skall un- derrätta Vägverket om dom, beslut,  
 påföljdsföreläggande  
 eller föreläggande av ordningsbot som har antecknats i register som avses i lagen (1998:629) om belastningsregister, om den re- gistrerade har gjort sig skyldig till brott som avses i följande bestämmelser: 
  
 1. 
  
 3 kap. 1, 2 eller  
  
 5-9 
  § brottsbalken eller någon av dessa para- grafer och 3 kap. 11 § brottsbalken, 
  
 2. 
  
 4 kap. brottsbalken, 
  
 3. 
  
 6 kap.  
  
 1-6 
  § brottsbalken eller någon av dessa paragrafer och 6 kap. 15 § brottsbalken, 
  
 4. 
  
 8 kap. 1 eller  
  
 4-7 
  § brottsbalken eller någon av dessa paragrafer och 8 kap. 12 § brottsbalken, 
  
 5. 
  
 9 kap. 1 eller  
  
 3-5 
  § brottsbalken eller någon av dessa paragrafer och 9 kap. 11 § brottsbalken, 
  
 6. 
  
 10 kap. 1, 3 eller 5 § brottsbalken eller någon av dessa paragra- fer och 10 kap. 9 § brottsbalken, 
  
 7. 
  
 11 kap. brottsbalken, 
  
 8. 
  
 12 kap. 3 § brottsbalken eller 12 kap. 3 och 5 §§ brottsbalken, 
  
 9. 
  
 13 kap. brottsbalken, 
  
 10. 
  
 17 kap. 1, 2, 4 eller 5 § brottsbalken eller 17 kap. 1 och 16 §§ brottsbalken, 
  
 11. 
  
 lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 
  
 12. 
  
 13 kap. 1 § luftfartslagen (1957:297), 
  
 99 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 13. 
  
 lagen (2000:1225) om straff för smuggling eller den upphäv- da lagen (1960:418) om straff för varusmuggling, 
  
 14. 
  
 narkotikastrafflagen (1968:64), 
  
 15. 
  
 skattebrottslagen (1971:69), 
  
 16. 
  
 lagen (1971:965) om straff för trafikbrott som har begåtts utomlands, 
  
 17. 
  
 30 § första, andra eller tredje stycket lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg, 
  
 18. 
  
 3 eller 4 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopnings- medel, 
  
 19. 
  
 20 kap.  
  
 3-5 
  eller 7 § sjölagen (1994:1009), 
  
 20. 
  
 6 kap. yrkestrafiklagen (1998:490), 
  
 21. 
  
 lagen (1998:492) om biluthyrning, 
  
 22. 
  
 lagen (2001:558) om vägtrafikregister, 
  
 23. 
  
 fordonslagen (2002:574) eller den upphävda fordonskungö- relsen (1972:595), 
  
 23 
  
 a. 10 kap. 2 § första, andra eller tredje stycket järnvägslagen (2004:519), 
  
 24. 
  
 den upphävda förordningen (1987:27) om fordon i interna- tionell vägtrafik i Sverige, 
  
 25. 
  
 förordningen (1993:185) om arbetsförhållanden vid vissa in- ternationella vägtransporter, 
  
 26. 
  
 förordningen (1994:1297) om vilotider vid vissa vägtranspor- ter inom landet, 
  
 27. 
  
 förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färd- skrivare, m.m. eller den upphävda förordningen (1995:521) om be- höriga myndigheter, m.m. i fråga om kör- och vilotider samt färd- skrivare vid vägtransporter, 
  
 28. 
  
 yrkestrafikförordningen (1998:779), 
  
 29. 
  
 förordningen (1998:780) om biluthyrning, 
  
 30. 
  
 förordningen (1998:786) om behöriga myndigheter, m.m. i fråga om internationella transporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), 
  
 31. 
  
 trafikförordningen (1998:1276), 
  
 31 a. fordonsförordningen (2002:925), eller 
 32. denna förordning. 
 Detsamma skall gälla om den registrerade har gjort sig skyldig till brott mot föreskrifter, förelägganden eller förbud enligt lagen (1982:821) om transport av farligt gods eller föreskrifter som har meddelats med stöd av författningarna under 23 och  
 24-32 
  i första stycket. 
 100 
  
 SOU 2005:84 
  
 Författningsförslag 
  
 När en underrättelse enligt 2 § lämnas skall även dom, beslut,  
 strafföreläggande  
 och föreläg- gande av ordningsbot, som tidi- gare har antecknats i registret och om vilka underrättelse en- ligt 2 § skall lämnas, tas med i underrättelsen under fem år från det domen eller beslutet medde- lades eller föreläggandet god- kändes. 
 4 § 
 När en underrättelse enligt 2 § lämnas skall även dom, beslut,  
 påföljdsföreläggande  
 och föreläg- gande av ordningsbot, som tidi- gare har antecknats i registret och om vilka underrättelse en- ligt 2 § skall lämnas, tas med i underrättelsen under fem år från det domen eller beslutet medde- lades eller föreläggandet god- kändes. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 101 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:84 
  
 28. Förslag till förordning om ändring i förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. 
 Härigenom föreskrivs att 10 kap. 3 § förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. skall ha följande ly- delse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 10 kap. Övriga bestämmelser 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 skall 
  
 un- 
  
 3 § 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 skall 
  
 un- 
  
 derrätta 
  
 Tullverket 
  
 om 
  
 dom, 
  
 derrätta Tullverket 
  
 om 
  
 dom, 
  
 beslut, 
  
 strafföreläggande 
  
 eller 
  
 beslut,  
 påföljdsföreläggande 
  
 eller 
  
 föreläggande om ordningsbot 
  
 föreläggande om ordningsbot 
  
 som gäller ansvar enligt denna 
  
 som gäller ansvar enligt denna 
  
 förordning i fråga om en väg- 
  
 förordning i fråga om en väg- 
  
 transport med fordon som är 
  
 transport med fordon som är 
  
 registrerat i utlandet, om trans- 
  
 registrerat i utlandet, om trans- 
  
 porten inte avser linjetrafik. 
  
 porten inte avser linjetrafik. 
  
 När det gäller Rikspolisstyrelsens skyldighet att underrätta Väg- verket finns bestämmelser i 5 kap. förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2007. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om påföljdsföreläggande skall gälla även för strafföreläggande enligt äldre föreskrifter. 
  
 102 
 1 Allmänt 
  
 1.1 
  
 Vårt uppdrag i stort 
  
 Rättsväsendet har under senare år genomgått stora reformer. Re- formeringen har avsett både den inre och den yttre organisationen. Även regelverk, arbetsmetoder och annat har förändrats. 
 En förutsättning för ett väl fungerande rättsväsende är att myn- digheterna är ändamålsenligt organiserade, har en fungerande ad- ministration, är lokaliserade på ett rationellt sätt och har ett väl ut- format regelverk i form av lagar och andra författningar till sin hjälp. Ett väl fungerande rättsväsende förutsätter också att rättsvä- sendet ges tillräckliga resurser. Därutöver krävs att det inom myn- digheterna finns en generellt sett hög kompetens inom respektive ansvarsområde. Rättsväsendet skall dessutom kunna ge en god ser- vice till enskilda. Med god service avses bl.a. en effektiv och snabb handläggning av mål och ärenden, en hög juridisk kvalitet eller rättssäkerhet och ett gott bemötande. 
 Vi har i uppdrag att undersöka möjligheterna att än mer öka ef- fektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. Det finns två ledstjärnor i det arbetet. 
 Den ena ledstjärnan är rättskedjeperspektivet. Det innebär att vi skall verka för att utvecklingen inom rättsväsendet sker samordnat och utifrån ett helhetsperspektiv på verksamheterna. Detta skall ske med respekt för den grundläggande rollfördelningen mellan rättsväsendets myndigheter. 
 Den andra ledstjärnan är medborgarintresset. Det innebär att det alltid är nyttan för den enskilde medborgaren av tilltänkta för- ändringar och reformer som skall stå i fokus. 
 Vi har enligt våra ursprungliga direktiv (Dir. 2000:90, se  
 bilaga 1 
 ) fyra särskilt angivna huvuduppgifter. Dessa är att undersöka möjligheterna att förkorta genomströmningstiderna i brottmål, att 
 103 
  
 Allmänt 
  
 SOU 2005:84 
  
 överväga hur den brottsutredande verksamheten ytterligare kan förbättras, att se över frågan om utbildning, kompetensutveckling och personalrörlighet inom rättsväsendet och att behandla övergri- pande frågor om lokaliseringen av rättsväsendets myndigheter. Våra överväganden bör enligt direktiven kunna leda till förslag som kan komma att omfatta allt från författningsändringar till ändringar av såväl administrativ som organisatorisk karaktär. 
  
 1.2 
  
 Våra tidigare överväganden 
  
 Vi har hittills lagt fram sju delbetänkanden. I det första, Snabbare lagföring 1 – Några förslag till förenklingar (SOU 2001:59), före- slog vi ett huvudalternativ för snabb handläggning av brottmål. Förslagen innebar att åklagares behörighet att utfärda stämning och kallelse till huvudförhandling skulle utvidgas. De bestämmelser i rättegångsbalken som reglerar dessa frågor skulle enligt vårt förslag inte längre betraktas som undantagsregler. Vi föreslog också att åklagare skulle få möjlighet att besluta om viss personutredning. Sådana beslut skulle enligt förslagen fattas redan under förunder- sökningen. Författningsändringarna i anledning av våra förslag i betänkandet trädde i kraft den 1 juli 2002 (prop. 2001/02:147, bet. 2001/02:JuU24, SFS 2002:440 och 2002:441). 
 I vårt andra betänkande, Snabbare lagföring 2 – Förenklad brottsutredning (SOU 2001:93), var förslagen koncentrerade till frågan om att åstadkomma förbättringar av den brottsutredande verksamheten, bl.a. genom ett utvidgat användningsområde för förenklad brottsutredning enligt 23 kap. 22 § rättegångsbalken (RB). Förslagen innebar på samma sätt som vårt huvudalternativ för snabb handläggning även ett sätt att åstadkomma en snabbare genomströmning i hela landet i brottmål. Regeringen har bedömt att våra förslag inte bör genomföras annat än i ett visst mindre av- seende, nämligen så att beslag enligt 27 kap. RB får användas inom ramen för det förenklade brottsutredningsförfarandet (prop. 2003/04:89, bet. 2003/04:JuU26). Författningsändringarna i den delen trädde i kraft den 1 juli 2004 (SFS 2004:504). 
 Genom tilläggsdirektiv i juni 2001 (Dir. 2001:61) fick vi i upp- drag att undersöka möjligheterna att med bibehållen rättssäkerhet förenkla utredningen och lagföringen av i första hand butikssnatte- rier. Vi redovisade förslagen i vårt tredje betänkande, Snabbare lag- föring 3 – Snatteribrott (SOU 2002:44). Förslagen innebar bl.a. att en försöksverksamhet skulle inledas med förenklad handläggning 
 104 
  
 SOU 2005:84 
  
 Allmänt 
  
 av snatteribrott och att föreläggande av ordningsbot skulle få ut- färdas för vissa sådana brott. Regeringen överlämnade i januari 2005 en remiss till Lagrådet rörande den förenklade handläggnings- formen men gick inte vidare med frågan om en utvidgning av ord- ningsbotsinstitutet. Efter Lagrådets yttrande har det enligt uppgift fattats beslut om att någon proposition inte skall läggas fram. 
 Även i vårt fjärde betänkande, Snabbare lagföring 4 – Ett snabb- förfarande för brottmål (SOU 2002:45), var förslagen huvudsakli- gen inriktade på att åstadkomma en förkortning av genomström- ningstiderna i brottmål. I betänkandet behandlades frågan om ett permanent snabbförfarande för brottmål. Med anledning av bl.a. de klara  
 effektivitets-, 
  kvalitets- och rättssäkerhetsvinster som vi såg, bedömde vi att ett sådant skulle kunna införas i vissa större städer och att det fanns möjlighet att reducera tiden från polismyndighe- tens kännedom om brottet till huvudförhandling till omkring fem veckor. En tvåårig försöksverksamhet med snabbare handläggning av brottmål enligt vårt förslag pågår vid Stockholms tingsrätt fram till och med juni 2006 (prop. 2003/04:89, bet. 2003/04:JuU26, SFS 2004:505 och 2004:506). 
 I vårt femte betänkande, Ökad effektivitet och rättssäkerhet i brottsbekämpningen (SOU 2003:74), föreslog vi bl.a. en lagregler- ing av vissa av de brottsbekämpande myndigheternas arbetsmeto- der och en utvidgning av möjligheterna att använda strafföreläg- gande. Förslagen bereds för närvarande i Justitiedepartementet. Regeringen har dock i en lagrådsremiss från den 3 mars 2005, i en- lighet med vårt förslag i betänkandet, föreslagit att operatörerna inte skall ha rätt till ersättning vid bl.a. de enskilda verkställigheter- na av beslut om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Förslaget har ännu inte lett till lagstiftning. Däremot har regering- en i enlighet med vårt förslag i betänkandet ändrat trafikförord- ningen (1998:1276) så att det numera är tillåtet för förare av fordon som används i spaningsverksamhet att underlåta att följa vissa tra- fikföreskrifter (SFS 2005:519). 
 Våra ursprungliga direktiv anger ingen sluttidpunkt för uppdra- get. Däremot skulle vi enligt direktiven senast före utgången av år 2003 redovisa det vid det tillfället aktuella läget inom rättsväsendet för de frågor som ankommer på oss och en plan för det fortsatta arbetet. Det gjorde vi i vårt sjätte betänkande, Läget i rättsväsendet och förslag till fortsatta reformer inom brottsutredningsverksam- heten m.m. (SOU 2003:114). I betänkandet behandlade vi dessut- om andra frågor som framför allt rörde två av våra särskilt angivna huvuduppgifter, nämligen utbildning, rekrytering m.m. och vissa 
 105 
  
 Allmänt 
  
 SOU 2005:84 
  
 frågor om lokalisering av rättsväsendets myndigheter. Frågorna bereds för närvarande i Justitiedepartementet. 
 I vårt sjunde betänkande, Tillgång till elektronisk kommunika- tion i brottsutredningar m.m. (SOU 2005:38), behandlade vi olika frågor om elektronisk kommunikation som regeringen tog upp i tilläggsdirektiv till oss i november 2003. Förslagen är för närvaran- de på remiss. 
  
 1.3 
  
 Vad behandlas i detta betänkande? 
  
 I november 2003 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (Dir. 2003:145, se  
 bilaga 2 
 ), som tar upp dels en översyn av uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan polis och åklagare, dels en översyn av det regelverk som styr de brottsbekämpande myndigheternas möj- ligheter att få tillgång till innehållet i och uppgifter om elektronisk kommunikation. Den sistnämnda frågan redovisade vi nyligen (SOU 2005:38). I detta betänkande tar vi upp frågorna som rör uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan polis och åklagare. Vi vill särskilt påpeka att uppdraget inte omfattar fördelningen av förun- dersökningsledaransvaret mellan tullen och åklagare, även om den rättsliga regleringen i det avseendet är utformad på samma sätt som för polis och åklagare (se 23 kap. 3 § RB, 19 § lagen [2000:1225] om straff för smuggling och Love 2001:10). 
  
 1.4 
  
 Utredningsarbetet 
  
 Vårt arbete skall enligt de ursprungliga direktiven bedrivas i nära samverkan med berörda myndigheter inom rättsväsendet. Vi har under arbetet inhämtat synpunkter från Åklagarmyndigheten, Ekobrottsmyndigheten, Rikspolisstyrelsen, Polishögskolan och ett flertal polismyndigheter. Under arbetet har vi dessutom haft sam- manträffanden med ett stort antal åklagare och polisiära förunder- sökningsledare. 
 106