sou 2004 34  
 Förord 
 Långtidsutredningen 2003/04 utarbetas inom strukturenheten på Finansdepartementet. I samband med utredningen genomförs ett antal specialstudier, vilka publiceras som bilagor till utredningens huvudrapport. 
 I denna bilaga behandlas ett antal frågeställningar kring regional utveckling utifrån den bild av den långsiktiga ekonomiska utveck- lingen som tidigare presenterats i långtidsutredningens huvudbe- tänkande samt i bilaga  
 1-2. 
  Några av de frågor som belyses är: Hur förväntas befolkningen och sysselsättningen utvecklas i olika regioner fram till 2020? Hur kan den ekonomiska utvecklingen komma att påverkas i storstads- respektive småregioner? Är det möjligt att identifiera regioner som är mer sårbara än andra? Kan den regionförstoring som ägt rum under senare decennier förväntas fortsätta? 
 Bilagan har utarbetats av NUTEKs analysavdelning och beräk- ningsarbetet har utförts av INREGIA AB. Ansvaret för långtids- redningens bilagor och de bedömningar dessa innehåller vilar på bilagornas författare. Av huvudbetänkandet framgår hur bilagorna har använts i utredningens arbete. 
 Finansdepartementets kontaktperson har varit kanslirådet Poole. 
 Stockholm i mars 2004 
 Prince 
 Departementsråd 
 Innehåll 
  
 Författarnas förord ............................................................... 
  
 9 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 19 
  
 1.1 
  
 Rapportens uppläggning och innehåll .................................... 
  
 20 
  
 1.1.1 Den regionala utvecklingen baserad på det 
  
 nationella  
 LU-scenariot................................................ 
  
 20 
  
 1.1.2 Regional sårbarhet i näringsliv och offentlig 
  
 sektor............................................................................. 
  
 21 
  
 1.1.3 
  
 Regionförstoring .......................................................... 
  
 22 
  
 1.2 
  
 Regionala indelningar .............................................................. 
  
 22 
  
 2 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 .................... 
  
 25 
  
 2.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 25 
  
 2.1.1 
  
 Beräkningsförutsättningar ........................................... 
  
 25 
  
 2.2 
  
 Befolkningsutveckling ............................................................. 
  
 27 
  
 2.2.1 
  
 Den långa sikten – befolkning  
 1950–2020 ................. 
  
 27 
  
 2.2.2 
  
 Regional befolkningsutveckling................................... 
  
 29 
  
 2.2.3 
  
 Befolkningsutvecklingens komponenter..................... 
  
 34 
  
 2.2.4 
  
 En åldrande befolkning ................................................ 
  
 37 
  
 2.2.5 
  
 Regional försörjningsbörda.......................................... 
  
 38 
  
 2.2.6 Befolkningsutveckling efter ålder och kön ................. 
  
 44 
  
 2.2.7 
  
 Befolkningsutveckling efter ursprung......................... 
  
 50 
  
 2.3 
  
 Sysselsättningsutveckling ........................................................ 
  
 52 
  
 2.3.1 
  
 Andel förvärvsarbetande .............................................. 
  
 58 
  
 2.3.2 
  
 Sysselsättningsutveckling i branscher ......................... 
  
 61 
  
 5 
  
 Innehåll Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 2.4 
  
 Ekonomisk utveckling ............................................................. 
  
 63 
  
 2.4.1 Förädlingsvärde per sysselsatt dagbefolkning............. 
  
 68 
  
 2.4.2 Tillväxt och produktivitetsutveckling i det privata 
  
 näringslivet .................................................................... 
  
 72 
  
 2.5 
  
 Regionala konsekvenser av LU:s alternativscenarier ............. 
  
 73 
  
 2.6 
  
 Slutsatser – Regional utveckling.............................................. 
  
 74 
  
 3 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner ........................... 
  
 79 
  
 3.1 
  
 Tillgång och efterfrågan på arbetskraft ................................... 
  
 79 
  
 3.1.1 Arbetskraftsförsörjning inom vård och pedagogik..... 
  
 84 
  
 3.1.2 Arbetskraftsförsörjning inom teknik och 
  
 naturvetenskap .............................................................. 
  
 88 
  
 3.2 
  
 En sårbar regional näringsstruktur.......................................... 
  
 90 
  
 3.2.1 
  
 Statistisk metod............................................................. 
  
 90 
  
 3.2.2 
  
 Industriverksamhet ....................................................... 
  
 91 
  
 3.2.3 Samverkande såbarhetsfaktorer i industriregioner ..... 
  
 96 
  
 3.2.4 
  
 Företagstjänster och handel ......................................... 
  
 96 
  
 3.2.5 
  
 Gruvverksamhet............................................................ 
  
 97 
  
 3.2.6 
  
 Offentlig verksamhet.................................................... 
  
 98 
  
 3.2.7 
  
 Sysselsättning totalt ...................................................... 
  
 99 
  
 3.3 
  
 Slutsatser – Arbetskraftsbrist och sårbara regioner ............. 
  
 101 
  
 4 
  
 Regionförstoring – högutbildade visar vägen?............... 
  
 105 
  
 4.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 105 
  
 4.1.1 Snabb regionförstoring sedan 1970............................ 
  
 105 
  
 4.1.2 Vad ska regionförstoring vara bra för? ...................... 
  
 109 
  
 4.1.3 Är regionförstoring förenlig med hållbar 
  
 utveckling?................................................................... 
  
 111 
  
 4.2 
  
 Ett försök till prognos av framtidens pendlingsmönster..... 
  
 112 
  
 4.2.1 Ny metod – högutbildade visar vägen ....................... 
  
 112 
  
 4.3 
  
 Jämförelse mellan de högutbildades  
  
 LA-regioner 
  och 
  
 den genomsnittliga arbetspendlingen år 2001 ...................... 
  
 112 
  
 4.3.1 
  
 Högutbildades  
 LA-regioner 
  är större........................ 
  
 114 
  
 4.3.2 
  
 Storstadsregionerna kan komma att växa ännu 
  
 mer ............................................................................... 
  
 115 
  
 6 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Innehåll 
  
 4.3.3 En östgötsk superregion bildas?................................ 
  
 115 
  
 4.3.4 Uppenbart i vissa fall att högutbildades 
  
 pendlingsmönster avviker från genomsnittet ........... 
  
 116 
  
 4.3.5 Mindre potential i Norrland för regionförstoring.... 
  
 116 
  
 4.4 
  
 Test av prognosmetoden ....................................................... 
  
 116 
  
 4.4.1 Metoden fungerar relativt bra .................................... 
  
 117 
  
 4.4.2 Stora likheter men också vissa skillnader .................. 
  
 119 
  
 4.5 
  
 Slutsatser – Regionförstoring................................................ 
  
 120 
  
 Appendix A: Beräkningsmodell och statistikunderlag ........... 
  
 123 
  
 rAps flerregionala modell ............................................................... 
  
 124 
  
 rAps-beräkningarna 
  i  
 LU-bilagan .................................................. 
  
 125 
  
 Övrig underlagsstatistik.................................................................. 
  
 125 
  
 Appendix B: Regionala indelningar .................................... 
  
 127 
  
 Regionfamiljer 
  
 ................................................................................. 
  
 127 
  
 NUTEKs 81  
 LA-regioner 
  och 6 regionfamiljer............................ 
  
 130 
  
 Appendix C: 
  
 Skillnader mellan högutbildades pendling 
  
 och genomsnittliga ................arbetspendlingen 2001 
  
 139 
  
 Skillnader mellan LA2001 total (LA2001Total) och LA2001 
  
 lång eftergymnasial ..............utbildning (LA2001HögUtb) 
  
 139 
  
 Appendix D: 
  
 Skillnader mellan de högutbildades 
  
 pendlingsmönster 1994 och den genomsnittliga 
  
 pendlingen .................................................år 2001 
  
 143 
  
 Jämförelse av LA 1994 högutbildade och LA 2001 Total 
  
 (LA1994HÖGUTB ..........................och LA2001TOTAL 
 ) 
  
 143 
  
 Tabeller .......................................................................... 
  
 147 
  
 7 
 Författarnas förord 
 Föreliggande rapport utgör en bilaga till Långtidsutredningen 2003/04. Rapporten belyser den regionala utvecklingen avseende befolkning, arbetsmarknad och ekonomi fram till år 2020. Här analyseras också regional sårbarhet inom näringsliv och offentlig sektor samt förändringar avseende de lokala arbetsmarknads- regionernas storlek i landets olika delar. 
 Syftet med den regionala  
 LU-bilagan 
  är dels att visa den regionala utvecklingen baserad på Långtidsutredningens nationella scenario, dels att påvisa ett antal viktiga utvecklingstendenser som i betydande grad kan komma att påverka regionernas utveckling och ekonomi framöver. 
 Rapporten har tagits fram vid NUTEKs analysavdelning med Berry som huvudförfattare och Thompson som ansva- rig för kapitel 4. Vidare har avdelningsdirektör Simpson deltagit i arbetet. 
 Clark vid INREGIA AB i Stockholm har varit mo- dellteknisk expert och svarat för beräkningsarbetet med hjälp av det regionala analys- och prognossystemet (rAps). 
 Specialbearbetad statistik till kapitel 3 har tagits fram av Smith och till kapitel 4 av Murphy, båda vid Statistiska centralbyrån. 
  
 Clark 
  
 Berry 
  
 Tf Generaldirektör 
  
 Analytiker 
  
 9 
 Sammanfattning 
 Den regionala bilagan innehåller tre delar med en framtidsinriktad analys i fokus. I ett första huvudkapitel analyseras den regionala utvecklingen beräknad utifrån Långtidsutredningens basscenario. I kapitlet därefter studeras det framtida utbudet och efterfrågan på arbetskraft, fördelat på olika utbildningskategorier. Här analyseras också regionernas sårbarhet inför en fortsatt strukturomvandling inom näringslivet. 
 I ett avslutande kapitel redovisas de lokala arbetsmarknads- regionernas storlek och förändring över tid, där den pågående "regionförstoringen" avsevärt kan komma att påverka förutsätt- ningarna för regionalekonomisk tillväxt. 
 Resultaten redovisas för NUTEKs 81 lokala arbetsmarknads- regioner samt grupperingar av dessa till s.k. regionfamiljer, dvs. regiongrupper med likartade förutsättningar. 
 Befolkningsutveckling 
 Totalbefolkningen i riket väntas öka betydligt snabbare under den kommande perioden  
 2003–2020, 
  än under åren  
 1994–2002. 
  Det är framför allt höjda antaganden om utrikes inflyttning i SCB:s befolkningsprognos som påverkat utfallet. Även födelsetalen för- väntas öka något under de kommande åren. Befolkningsökningen slår igenom regionalt såtillvida att Småregionerna får en långsammare befolkningsminskning än föregående period och Regionala och sekundära centra går från befolkningsminskning till en svag ökning. Bland storstadsregionerna beräknas Göteborgs- och Malmöregionerna få en något starkare befolkningsökning än tidigare, medan Stockholmsregionens ökning blir något svagare. 
 Storstadsregionernas andel av Sveriges befolkning beräknas öka från 39 procent år 2002 till 41,8 procent år 2020. Även 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 Bilaga 3 till LU 2003 
  
 Universitets- och högskoleregionerna får en något ökande procent- andel, medan övriga regionfamiljer minskar sina andelar. 
 Andelen äldre i befolkningen kommer att öka kraftigt – en utveckling som kommer att fortsätta ända till cirka år 2040. För många regioner innebär det att ett stort födelseunderskott blir dominerande orsak bakom en befolkningsminskning, som till stor del blir självgenererande och därmed mycket svår att vända. Det medför också att försörjningsbördan, dvs. antalet ungdomar och äldre per  
 20–64-åring, 
  kommer att öka i betydande omfattning. Denna utveckling kommer bli kännbar i alla regioner, men den kommer snabbare och blir mer omfattande i de svagaste regionerna som redan i dagsläget har en ogynnsam åldersstruktur. 
 Andelen utlandsfödda har ökat i alla regionfamiljer under 1990– talet och förväntas fortsätta att stiga till år 2020. De utlandsfödda är dock mycket ojämnt fördelade över rikets regioner. Andelarna är i dag i genomsnitt dubbelt så höga i storstadsregionerna som i Regionala och Sekundära centra. I Småregionerna är andelarna ännu något lägre. Dessa skillnader väntas bestå även 2020, även om nivåerna då över lag är högre. Drygt 22 procent av invånarna i Stockholms och Malmös  
 LA-regioner 
  kommer då att vara utlands- födda. 
 Sysselsättningsutveckling 
 Sysselsättningen beräknas enligt Långtidsutredningens basscenario öka med 0,25 procent per år till år 2020. Utvecklingstakten blir i stort sett densamma enligt modellberäkningen, då samtliga regioner summeras till riket. Den faktiska ökningstakten åren  
 1994–2001 
  var avsevärt högre, nämligen 1,1 procent per år. 
 Liksom för befolkningsutvecklingen koncentreras sysselsätt- ningsökningen under den kommande perioden till de befolknings- mässigt stora regionerna. Av beräkningen framgår att det endast är Storstadsregionerna och Universitets- och högskoleregionerna som väntas få en positiv sysselsättningsutveckling, medan övriga region- familjer får en stagnerande eller minskande sysselsättning. Störst väntas minskningen bli i Småregioner som domineras av privat sysselsättning. Det är regioner som oftast har en hög andel indu- strisysselsättning och arbetsplatser där kunskapsinnehållet i pro- duktionen samtidigt är lågt. 
 12 
  
 Bilaga 3 till LU 2003 
  
 Sammanfattning 
  
 Industrin väntas minska sysselsättningsmässigt i samtliga regionfamiljer, medan både privata och offentliga tjänster beräknas få en ökad sysselsättning i alla regionfamiljer förutom Smår- egionerna. I Stockholmsregionen beräknas närmare 62 procent av den totala sysselsättningen finnas inom Privat service och tjänster år 2020. I Småregionerna ligger denna andel under 30 procent. 
 Rikets befolkningen i åldersgruppen  
 20–64 
  år förväntas öka något långsammare än sysselsättningen, vilket innebär en något höjd andel förvärvsarbetande. Det är dock några regionfamiljer som bryter mot detta mönster. Det gäller Göteborgsregionen samt gruppen Sekundära centra som beräknas få något lägre nivåer till år 2020. I många regioner ökar andelen förvärvsarbetande trots mins- kande sysselsättning, vilket beror på att befolkningsgruppen  
 20–64 
  år minskar än snabbare. 
 Ekonomisk utveckling 
 Den starka koncentrationen av tjänsteverksamhet och IT till Stockholm och storstadsregionerna medförde att tillväxten här kom att bli extra stark under slutet av  
 1990–talet. 
  Koncentrationen av mer traditionell tillverkningsindustri till andra delar av landet gav där en motsatt effekt på den regionala ekonomin. 
 Modellberäkningen visar en fortsatt ekonomisk polarisering mellan storstadsregioner och småregioner. Skillnaderna i utveck- lingstakt t.o.m. 2020 beräknas dock bli mindre än de varit under  
 1990–talet. 
  Det är bara storstadsregionerna Stockholm, Göteborg och Malmö som väntas få en högre tillväxttakt i förädlingsvärdet än riksgenomsnittet. BRP väntas växa något snabbare i Malmö- regionen än i Göteborgsregionen som i sin tur växer något snabbare än Stockholmsregionen. Den starka storstadskoncentra- tionen inom ekonomin medför att närmare hälften av Sveriges BNP kommer att produceras i storstadsregionerna år 2020. 
 Analysen visar också att produktivitetsutvecklingen väntas bli lägre i Storstadsregionerna än i andra regionfamiljer. Något som i sin tur hänger samman med den starka koncentrationen av syssel- sättning inom privat service och tjänster. Produktivitetsutveck- lingen har här historiskt sett varit lägre än inom industrin. I stället baseras storstädernas tillväxt i högre utsträckning på en sysselsätt- ningsökning. En betydande utmaning och tillväxtpotential i stors- 
 13 
 Sammanfattning Bilaga 3 till LU 2003 
 täderna ligger därför i en högre produktivitet i storstädernas service- och tjänsteproduktion. 
 Tillgång och efterfrågan på arbetskraft 
 Trots att sysselsättningsutvecklingen är svag och t.o.m. minskar i många regioner, pekar analysen på att en betydande arbetskrafts- brist kommer att uppstå inom vissa utbildningsgrupper. Särskilt stora väntas underskotten bli avseende personer med högre utbild- ning inom, vård/pedagogik samt teknik/naturvetenskap. 
 För den första gruppen blir bristen störst i små och perifert belägna  
 LA-regioner 
  som ofta har en mycket hög andel offentligt sysselsatta. Åldersstrukturens förändring blir här helt avgörande för att utbudet av arbetskraft minskar, samtidigt som en behovs- styrd efterfrågan ökar. När det gäller tekniskt/naturvetenskapligt utbildade personer är bristen på arbetskraft mer kopplad till en hög sysselsättningsandel inom industri. Också här är det ett minskande arbetskraftsutbud som är huvudorsak till ökande underskott. 
 Av regionfamiljerna är det Stockholmsregionen som samman- taget beräknas få den största arbetskraftsbristen. Här förväntas brist uppstå inom samtliga utbildningsgrupper. Stockholms- regionen har dock förhållandevis goda möjligheter att täcka sin arbetskraftsbrist genom inpendling från angränsande  
 LA-regioner, 
  där visst överskott beräknas föreligga. Också i Småregionerna upp- kommer ett summerat underskott på arbetskraft år 2020. 
 Det bör ej heller förglömmas att bristen på arbetskraft kommer att förvärras än mer efter år 2020, då befolkningens åldersstruktur fortsätter att försämras under ytterligare cirka 20 år. 
 En sårbar regional näringsstruktur 
 Cirka ett  
 30–tal 
 LA-regioner 
  har ett mycket stort beroende av en eller fåtal arbetsplatser som också domineras av lägre utbildnings- nivå hos de sysselsatta. Om verksamheten vid de större arbetsplats- erna har ett lågt kunskapsinnehåll ökar rationaliseringstrycket. Stordriftsfördelar och löneläge blir då viktiga faktorer för valet av lokaliseringsplats. 
 Sårbarhet av detta slag uppträder främst i regioner dominerade av tillverkningsindustri, eftersom det här är relativt vanligt med stora 
 14 
  
 Bilaga 3 till LU 2003 
  
 Sammanfattning 
  
 produktionsenheter med rutiniserad tillverkning. Det finns dock ett antal verksamheter inom andra delar av såväl privat näringsliv som offentlig sektor som kan ge upphov till regional sårbarhet. Det kan t.ex. röra sig om Call Centers, större enheter inom handel eller grossiströrelse eller militär verksamhet. 
 Ett särskilt orosmoment i de sårbara industriregionerna utgör en annalkande arbetskraftsbrist. Även om arbetsplatserna domineras av lågutbildad arbetskraft kan en hotande brist på nyckelpersoner bli en avgörande faktor i besluten om framtida investeringar och lokaliseringar av verksamhet. Flera av de regioner som här framstår som sårbara, väntas också få en brist på arbetskraft inom teknik och naturvetenskap. 
 Regionförstoring 
 Med regionförstoring menas att två tidigare separata lokala arbetsmarknadsregioner knyts ihop till en ny och större  
 LA-region 
  genom ökad arbetspendling över kommungränserna. Under de senaste decennierna har en omfattande regionförstoring ägt rum i vårt land. Sedan 1970 har antalet  
 LA-regioner 
  mer än halverats. 
 Det finns ett klart samband mellan storleken på  
 LA-regionernas 
  befolkning och deras ekonomiska tillväxt. Det är ett av huvudargu- menten för att regionförstoringen är positiv för den regionala utvecklingen, och att den därför bör stimuleras. Ekonomisk tillväxt underlättas om arbetskraft kan slussas från näringsgrenar på tillbakagång till mer expansiva sektorer. 
 Allt talar för att regionförstoringen kommer att fortsätta, dels genom de tydliga koncentrationstendenser som finns inom näringsliv och offentlig sektor, dels genom medveten politik från både regioner och statsmakter att förbättra tillgängligheten och att vidga regionerna. 
 Förutsättningarna för att detta ska ske varierar dock över landets olika delar. De långa avstånden i Norrland minskar möjligheterna att vidga arbetsmarknaderna, men utbyggnaden av Botniabanan är ändå ett tydligt exempel på att det också här går att åstadkomma en regionförstoring. 
 Högutbildade pendlar genomsnittligt längre till arbetet än lågutbildade. På samma sätt pendlar män längre än kvinnor. Om de högutbildades pendlingsmönster används som ett grovt prognos- instrument för hur morgondagens  
 LA-regioner 
  kan komma att se 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 Bilaga 3 till LU 2003 
  
 ut, ser vi att betydande regionförstoring kan komma att ske på ett antal platser i landet. Linköpings och Norrköpings  
 LA-regioner 
  skulle tillsammans bilda den klart största  
 LA-regionen 
  efter storstäderna. Stockholmsregionen skulle utökas med Nyköpings och Katrineholms  
 LA-regioner. 
  Både Skövde och Karlstads LA- regioner skulle öka sin befolkning med cirka 40 procent. 
 16 
 17 
 1 Inledning 
 Alla delar av landet ska kunna bidra till Sveriges tillväxt även om utvecklingsförutsättningar och villkor varierar mellan olika regio- ner. Rikets tillväxt är också summan av alla regioners tillväxt. Det betyder att om en region underpresterar i förhållande till sina förutsättningar är det till förfång för den samlade tillväxten i lan- det. Detta gäller oavsett om det handlar om en perifer glesbygdsre- gion, ett medelstort regioncentrum eller en storstadsregion. 
 Målet för den regionala utvecklingspolitiken är enligt regering- ens proposition 2001/02:4 
 Väl fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsregioner med en god servicenivå i alla delar av landet. 
 En ekonomisk tillväxt i regionerna ger förutsättningar för framti- dens välfärd. När de lokala arbetsmarknadsregionerna fungerar väl blir de attraktiva för lokalisering av ekonomisk verksamhet och för människor att leva i. Då ökar tillväxten, sysselsättningen och före- tagandet, och den regionala ekonomin bidrar till välfärd både på lokal och på nationell nivå. När den ekonomiska tillväxten och sysselsättningsutvecklingen i en region är svag är detta tecken på en dåligt fungerande regional ekonomi, men kanske också ett inslag i en nödvändig strukturomvandling. En stark tillväxt framöver ger förutsättningar för morgondagens välfärd, under förutsättning att inte mänskliga och naturliga resurser överexploateras. 
 19 
  
 Inledning 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 1.1 
  
 Rapportens uppläggning och innehåll 
  
 Syftet med den regionala  
 LU-bilagan 
  är dels att visa den regionala utvecklingen baserad på Långtidsutredningens nationella basscena- rio, dels att påvisa ett antal viktiga utvecklingstendenser som i be- tydande grad kan komma att påverka regionernas ekonomi och utveckling framöver. 
 Den regionala bilagan innehåller tre delar med en framtidsin- riktad analys i fokus. I ett första huvudkapitel analyseras den regio- nala utvecklingen beräknad utifrån Långtidsutredningens bas- scenario, där tidshorisonten sträcker sig till år 2020. 
 I kapitlet därefter studeras det beräknade utbudet och efterfrå- gan på arbetskraft, fördelat på olika utbildningskategorier. Här analyseras också regionernas sårbarhet inför en fortsatt struktur- omvandling inom näringslivet. 
 I ett avslutande kapitel redovisas de lokala arbetsmarknadsregio- nernas storlek och förändring över tid, där den pågående "region- förstoringen" avsevärt kan komma att påverka förutsättningarna för regionalekonomisk tillväxt. 
  
 1.1.1 
  
 Den regionala utvecklingen baserad på det nationella  
  
 LU-scenariot 
  
 Med Långtidsutredningens basscenario på nationell nivå som grund har en regional beräkning tagits fram med hjälp av NUTEKs ana- lysmodell rAps. Analysen har gjorts med rAps flerregionala modell, vilken beskrivs närmare i appendix A. 
 Resultaten av modellkörningarna redovisas för NUTEKs 81 lokala arbetsmarknadsregioner  
 (LA-regioner) 
  med tidshorisont 2020 
 1 
 . Grupperingar av dessa görs också till s.k. regionfamiljer, dvs. regiongrupper med likartade utvecklingsförutsättningar (se särskilt avsnitt samt appendix B). 
 Analysen av den regionala utvecklingen görs inom tre huvudom- råden: befolkning (demografi), arbetsmarknad och ekonomi. 
 Inom det förstnämnda området redovisas utdata för befolkning med fördelning på ålder, kön och ursprung. Inom området arbets- marknad ges utdata för bl.a. sysselsatt dagbefolkning och andel 
  
 1  
 I tabellerna beskrivs i de flesta fall också en historisk utvecklingen, oftast med startår 1993. Senast tillgängliga statistik har därvid använts, viket innebär att periodvalen varierar något mellan tabellerna. Exempelvis redovisas befolkning t.o.m. år 2002, sysselsättning t.o.m. 2001 och BRP t.o.m. 2000. 
 20 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Inledning 
  
 förvärvsarbetande. Sysselsättningsutvecklingen beskrivs också för tre branschaggregat. Den regionala ekonomin analyseras med hjälp av förädlingsvärden (BRP) för såväl ekonomin totalt, som för det privata näringslivet. 
 Det praktiska arbetet med  
 rAps-körningar 
  baserade på LU:s na- tionella antaganden har utförts av INREGIA AB i Stockholm. Sammanställning och analys av de erhållna resultaten har genom- förts på NUTEKs analysavdelning. 
  
 1.1.2 
  
 Regional sårbarhet i näringsliv och offentlig sektor 
  
 I en framtid då befolkningens medelålder och den regionala för- sörjningsbördan ökar kommer många regioner ställas inför svåra utmaningar vad gäller bl.a. personalförsörjning, fungerande lokala arbetsmarknader och utvecklingen av skatteunderlaget. Viktiga frå- gor som måste lösas är bl.a. hur den skattefinansierade offentliga servicen inom vård, skola och omsorg skall kunna upprätthållas. I kapitel tre diskuteras denna utveckling utifrån den regionala demo- grafiska och ekonomiska bild som redovisas i det föregående kapitlets  
 rAps-analyser. 
  
 Ytterligare en aspekt av regional sårbarhet som behandlas är hur globalisering och omstrukturering av näringslivet påverkar svenska regioner. 
 Under de senaste åren har ett flertal besked om nedläggning eller utflyttning av större industriföretag drabbat svenska orter. Även med en förbättrad konjunktur finns det mycket som talar för att denna utveckling på lång sikt kommer att fortsätta. Vissa regioner och kommuner med en ogynnsam näringslivsstruktur är mer sårbara än andra vid en sådan strukturomvandling. 
 NUTEK har tidigare genomfört en studie för att analysera hur känsliga lokala arbetsmarknadsregioner och kommuner är för en fortsatt omstrukturering inom tillverkningsindustrin. I kapitel tre utvidgas analysen till att gälla hela det privata näringslivet samt arbetsställen inom den offentliga sektorn. Samtidigt görs en upp- datering av statistik och resultat från den tidigare  
 NUTEK-studien. 
  
 21 
  
 Inledning 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 1.1.3 
  
 Regionförstoring 
  
 Under de senaste årtiondena har en långtgående regionförstoring ägt rum. Regionförstoringen är en direkt följd av att pendlingen över kommungränserna har ökat kraftigt. Statistik från SCB visar att antalet lokala arbetsmarknadsregioner i Sverige mer än halverats sedan 1970. 
 I kapitel fyra analyseras den pågående regionförstoringen med avseende på  
 LA-regionernas 
  förändring över tiden. Den framtids- inriktade analysen baseras bl.a. på faktiska pendlingsmönster för högutbildade, vilket kan tjäna som en grov förutsägelse för hur ge- nomsnittsbefolkningens arbetsmarknadsregioner kommer se ut i framtiden. I sammanhanget behandlas även frågan om regionför- storing är förenlig med en hållbar utveckling – ekonomiskt, miljömässigt och socialt. Även om den ekonomiska tillväxten gynnas av större regioner, kan effekterna miljömässigt och socialt bli betydande. 
  
 1.2 
  
 Regionala indelningar 
  
 För beskrivningen av regionernas utveckling används NUTEKs indelning av landet i 81 stycken lokala arbetsmarknadsregioner  
 (LA-regioner). 
  Dessa grupperas också till sex s.k. regionfamiljer baserade på likheter i de regionala produktionsförutsättningarna. 
 Med lokal arbetsmarknadsregion  
 (LA-region) 
  avses en funktio- nell arbetsmarknadsregion, inom vilken människor kan bo och arbeta utan att behöva göra alltför tidsödande resor mellan hem och arbete. Indelningen av Sverige i  
 LA-regioner 
  grundar sig på storle- Meadows på arbetspendlingen över kommungränserna. 
 Regionfamiljerna består av  
 LA-regioner 
  som har grupperats ut- ifrån likheter i grundläggande produktionsförutsättningar. Följande regionfamiljer används i analyserna: 
 22 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Inledning 
  
 Faktaruta 1.1 
 Storstadsregionerna Stockholm, Göteborg och Malmö bildar regionfamilj 1. Eftersom dessa regioner sinsemellan är mycket olika, och befolkningsmässigt är de klart största, särredovisas de också i samtliga tabeller. 
 I regionfamilj 2 återfinns större  
 LA-regioner 
  med universitet eller högskola. I regionfamilj 3 hamnar i huvudsak regionala centra, också dessa i de flesta fall med regional högskola. I regionfamilj 4 finns s.k. sekundära centra där förutsättningarna sammantaget är något svagare än i regionala centra. 
 Småregionerna i regionfamilj 5 och 6 har de svagaste, men i stort sett likvärdiga produktionsförutsättningar. Här har i stället en uppdelning gjorts med avseende på sysselsättningens huvudman. Regionfamilj 5 domineras av sysselsättning inom privat sektor, medan regionfamilj 6 domineras av sysselsättning inom offentlig sektor. 
 Då indelningsgrunden är rent statistisk är det inte säkert att region- familjens namn alltid stämmer för alla ingående regioner. Namnen utgår i stället ifrån vissa generaliseringar kring vanliga egenskaper som kan kopplas ihop med de flesta av de ingående  
 LA-regionerna. 
  
 De regionala indelningarna samt  
 LA-regionernas 
  gruppering i regionfamiljer belyses mera utförligt i appendix B. 
 23 
  
 2 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 De regionala utvecklingstendenser som redovisas i detta kapitel baseras på beräkningar med hjälp av analysverktyget rAps. Indata är hämtade från basscenariot i LU 2003 och resultatet kan därmed betraktas som en regional framtidsbild framtagen inom ramen för LU:s nationella scenario. 
 De resultat som redovisas är givetvis inte det enda möjliga regionala utfall som uppfyller villkoret att en summering till riket skall ge samma resultat som LU nationellt. Andra och alternativa framtidsbilder är också möjliga. Det bör också sägas att modellen med nödvändighet ger större osäkerhet i resultaten för de allra minsta  
 LA-regionerna. 
  Det gäller särskilt resultaten på detaljerad nivå, exempelvis storleken på åldersgrupper eller antal flyttningar. 
 Resultaten avseende befolkning, sysselsättning och ekonomi som redovisas i det följande bedöms ändå ge en rimlig regional framtidsbild utifrån LU:s antaganden. Ur den enskilda regionens perspektiv skulle utfallet också kunna utgöra en referensbild, mot vilken den regionala utvecklingen kan stämmas av. 
  
 2.1.1 
  
 Beräkningsförutsättningar 
  
 Basscenariot i LU 2003 har fungerat som utgångspunkt för rAps- beräkningarna 
 2 
 . Det innebär en  
 BNP-ökning 
  på i genomsnitt 1,8 procent per år till år 2020, medan sysselsättningsökningen upp- går till 0,25 procent per år. Avseende befolkning och demografisk utveckling ligger SCB:s senaste befolkningsprognos (maj 2003) som grund för beräkningarna. Det innebär en befolkningsökning om 40 000 personer per år, vilket kan jämföras med  
 1990–talets 
  ökning om 26 000 personer per år. En viktig aspekt på befolk- 
  
 2  
  
 rAps-modellen 
  och statistikunderlaget beskrivs mer utförligt i appendix A. 
 25 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 ningsprognosen är också den framtida åldersstrukturen, som för- ändras kraftigt under prognosperioden. Detta väntas få stor betydelse för produktion, arbetskraftförsörjning och offentlig eko- nomi framöver, något som blir extra påtagligt i ett regionalt perspektiv. 
 I tabell 2.1 ges en sammanfattande bild av utfallet på regionfa- miljer år 2020. Analysen visar på en fortsatt stark koncentration till Storstadsregionerna avseende befolkning, sysselsättning och ekonomi. Mest påtagligt är detta för Stockholmsregionen där när- mare 30 procent av rikets förädlingsvärde (BRP) kommer att gene- reras år 2020. Det kan noteras att procentandelarna för befolkning och sysselsättning är avsevärt lägre, vilket indikerar en högre produktivitet per sysselsatt än i övriga regionfamiljer. Det motsatta förhållandet gäller i framför allt Universitets- och högskoleregioner samt Regionala centra, där förädlingsvärdets andel förväntas bli klart lägre än befolknings- och sysselsättningsandelen. Andelarnas utveckling över tid redovisas i respektive delavsnitt nedan. 
 Tabell 2.1 Regionfamiljernas procentuella andel av rikets befolkning, sysselsättning och BRP år 2020 
  
 Procentandel av riket år 2020 
  
 Regionfamiljer 
  
 Befolkning 
  
 Sysselsättning 
  
 BRP 
  
 Storstadsregioner 
  
 41,8 
  
 44,8 
  
 48,4 
  
 därav Stockholm 
  
 22,7 
  
 26,0 
  
 29,8 
  
 därav Göteborg 
  
 11,0 
  
 11,3 
  
 11,1 
  
 därav Malmö 
  
 8,0 
  
 7,5 
  
 7,5 
  
 Universitets- och högskoleregioner 
  
 17,2 
  
 16,2 
  
 14,9 
  
 Regionala centra 
  
 24,2 
  
 23,4 
  
 21,9 
  
 Sekundära centra 
  
 9,3 
  
 8,8 
  
 8,5 
  
 Småregioner, privat sysselsättning 
  
 3,3 
  
 3,0 
  
 3,0 
  
 Småregioner, offentlig sysselsättning 
  
 4,2 
  
 3,7 
  
 3,3 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 26 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 2.2 
  
 Befolkningsutveckling 
  
 Rikets befolkning beräknas öka från drygt 8,9 miljoner invånare 2001 till cirka 9,7 miljoner år 2020. Det innebär en årlig ökning med cirka 40 000 personer eller 0,46 procent per år. Jämfört med perioden  
 1994–2001, 
  då befolkningsökningen endast uppgick till 0,25 procent per år, innebär det nästan en fördubbling. Bakomlig- gande orsaker är framför allt antaganden om en större invandring samt något ökande födelsetal. 
 Den övervägande delen av befolkningsökningen kan hänföras till gruppen utlandsfödda, som beräknas öka med 1,97 procent per år, medan gruppen svenskfödda ökar med 0,23 procent per år. 
  
 2.2.1 
  
 Den långa sikten – befolkning  
  
 1950–2020 
  
 Anlägger vi ett långt tidsperspektiv – från 1950 och framåt – ser vi att den regionala befolkningsutvecklingen har följt tämligen stabila mönster. Koncentrationen mot framför allt Storstadsregioner och Universitets- och högskoleregioner har varit kraftig under de senaste 50 åren. De mindre lokala arbetsmarknadsregionerna har i stället minskat under perioden. Trendbrottet för dessa regioners del skedde i början av  
 1960–talet. 
  Dessförinnan hade många av dem haft en lång och stabil period med befolkningsökning – en tid när exempelvis stora delar av Norrlands inland befolkades. 
 27 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Figur 2.1 Befolkningsutveckling i regionfamiljer  
 1950–2020. 
  
 Index 1950=100 
 Beräkning enligt LU 
  
 190 
  
 170 
  
 150 
  
 130 
  
 110 
  
 90 
  
 70 
  
 50 
  
 1950 
  
 1955 
  
 1960 
  
 1965 
  
 1970 
  
 1975 
  
 1980 
  
 1985 
  
 1990 
  
 1995 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 Universitets- och högskoleregioner 
  
 Regionala centra 
  
 Sekundära centra 
  
 Småregioner - privat sysselsättning 
  
 Småregioner - offentlig sysselsättning 
  
 Källa: SCB/NUTK (rAps) 
  
 De långsiktiga mönster för befolkningsutvecklingen som framgår av figur 2.1 och tabell 2.2 väntas bestå även under de kommande 20 åren. För de mindre  
 LA-regionerna 
  betingas befolkningsminsk- ningen i hög grad av ett negativt födelsenetto, dvs. att dödstalen överstiger födelsetalen. Detta är en direkt följd av den långvariga utflyttningen av yngre personer, som successivt har höjt medelål- dern. Den svaga befolkningsutvecklingen i dessa regioner blir där- för till stor del självgenererande och därmed mycket svår att vända. 
 28 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Tabell 2.2 Procentuell befolkningsutveckling under  
 10–årsperioder 
 1951–2020 
  
 1951– 
  
 1961– 
  
 1971– 
  
 1981– 
  
 1991– 
  
 2001– 
  
 2011– 
  
 Regionfamiljer 
  
 1960 
  
 1970 
  
 1980 
  
 1990 
  
 2000 
  
 2010 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 12,7 
  
 17,1 
  
 3,9 
  
 6,7 
  
 9,9 
  
 9,2 
  
 8,4 
  
 därav Stockholm 
  
 14,9 
  
 17,1 
  
 4,4 
  
 7,6 
  
 11,1 
  
 8,5 
  
 7,8 
  
 därav Göteborg 
  
 11,7 
  
 18,2 
  
 3,7 
  
 6,0 
  
 8,2 
  
 9,4 
  
 8,6 
  
 därav Malmö 
  
 8,3 
  
 15,6 
  
 2,9 
  
 5,2 
  
 8,9 
  
 10,9 
  
 9,9 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 6,5 
  
 10,5 
  
 4,8 
  
 5,0 
  
 4,9 
  
 5,8 
  
 5,5 
  
 Regionala centra 
  
 4,2 
  
 5,5 
  
 3,2 
  
 1,5 
  
 -0,1 
  
 2,1 
  
 2,0 
  
 Sekundära centra 
  
 2,4 
  
 3,4 
  
 0,8 
  
 0,4 
  
 -2,3 
  
 0,0 
  
 0,0 
  
 Småregioner, 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 4,6 
  
 -4,9 
  
 -3,4 
  
 -4,4 
  
 -7,9 
  
 -4,3 
  
 -4,5 
  
 Småregioner, 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 -2,4 
  
 -11,4 
  
 -2,3 
  
 -2,4 
  
 -7,0 
  
 -3,8 
  
 -4,0 
  
 Riket 
  
 6,4 
  
 7,9 
  
 2,8 
  
 3,3 
  
 3,4 
  
 4,7 
  
 4,5 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 2.2.2 
  
 Regional befolkningsutveckling 
  
 Totalbefolkningen i riket väntas öka betydligt snabbare under den kommande perioden  
 2003–2020, 
  än under åren  
 1994–2002. 
  Det är som tidigare nämnts framför allt antaganden om en ökad utrikes inflyttning i SCB:s befolkningsprognos som påverkat utfallet. Även födelsetalen förväntas öka något under de kommande åren. Befolk- ningsökningen slår igenom regionalt såtillvida att Småregionerna får en långsammare befolkningsminskning än föregående period och Regionala och Sekundära centra går från befolkningsminskning till en svag ökning. 
 29 
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 Bilaga 3 till LU 2003/04 
 Tabell 2.3 Befolkningsutveckling i regionfamiljer  
 1994–2020 
  
 1994– 
  
 2003– 
  
 2002 
  
 2020 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Storstadsregioner 
  
 3 208 688 
  
 3 483 314 
  
 4 058 200 
  
 0,92 
  
 0,85 
  
 därav Stockholm 
  
 1 750 793 
  
 1 918 673 
  
 2 210 500 
  
 1,02 
  
 0,79 
  
 därav Göteborg 
  
 856 067 
  
 917 505 
  
 1 073 100 
  
 0,77 
  
 0,87 
  
 därav Malmö 
  
 601 828 
  
 647 136 
  
 774 600 
  
 0,81 
  
 1,00 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 1 466 800 
  
 1 513 291 
  
 1 672 100 
  
 0,35 
  
 0,56 
  
 Regionala centra 
  
 2 290 606 
  
 2 266 773 
  
 2 355 900 
  
 -0,12 
  
 0,21 
  
 Sekundära centra 
  
 930 984 
  
 901 112 
  
 904 800 
  
 -0,36 
  
 0,02 
  
 Småregioner, 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 373 093 
  
 341 194 
  
 317 100 
  
 -0,99 
  
 Franklin 
  
 Småregioner, 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 474 938 
  
 435 104 
  
 408 700 
  
 -0,97 
  
 -0,35 
  
 Riket 
  
 8 745 109 
  
 8 940 788 
  
 9 716 800 
  
 0,25 
  
 0,46 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 Bland Storstadsregionerna beräknas Göteborgs- och Malmöregio- nerna få en något starkare befolkningsökning än tidigare, medan Stockholmsregionens ökning blir något svagare. Stockholms- regionen blir därmed inte längre den region som har den snabbaste befolkningsökningen, vilket är ett trendbrott gentemot den ut- veckling som har gällt under mycket lång tid. Stockholmsregionens befolkning beräknas ändock öka i samma takt som den genom- snittligt har gjort under de senaste 30 åren. 
 Flera faktorer bidrar till att Stockholmregionens utveckling beräknas bli något mer dämpad än under det gångna decenniet. Det handlar bland annat om en svagare ökning av arbetskraftsefterfrå- gan samtidigt som brister på regionens bostadsmarknad förväntas kvarstå 
 3 
 . Dessa och andra faktorer utvecklas längre fram i kapitlet. 
 Storstadsregionernas andel av Sveriges befolkning beräknas öka från 39 procent år 2002 till 41,8 procent år 2020. Blickar vi tillbaka till år 1950 var Storstadsregionerna andel drygt 30 procent av total- befolkningen. Även Universitets- och högskoleregionerna får en 
  
 3  
 I beräkningarna har antagits att regionernas bostadsbyggande förhåller sig till befolkningsutvecklingen på ungefär samma sätt som under de senaste tio åren. 
 30 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 något ökande procentandel, medan övriga regionfamiljer minskar sina andelar. 
 Tabell 2.4 Regionfamiljernas procentandel av rikets befolkning 
  
 Procentandel av riket 
  
 Regionfamiljer 
  
 1950 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 30,3 
  
 36,7 
  
 39,0 
  
 41,8 
  
 därav Stockholm 
  
 16,0 
  
 20,0 
  
 21,5 
  
 22,7 
  
 därav Göteborg 
  
 8,2 
  
 9,8 
  
 10,3 
  
 11,0 
  
 därav Malmö 
  
 6,1 
  
 6,9 
  
 7,2 
  
 8,0 
  
 Universitets- och högskoleregioner 
  
 15,6 
  
 16,8 
  
 16,9 
  
 17,2 
  
 Regionala centra 
  
 27,9 
  
 26,2 
  
 25,4 
  
 24,2 
  
 Sekundära centra 
  
 12,2 
  
 10,6 
  
 10,1 
  
 9,3 
  
 Småregioner, privat sysselsättning 
  
 5,8 
  
 4,3 
  
 3,8 
  
 3,3 
  
 Småregioner, offentlig sysselsättning 
  
 8,2 
  
 5,4 
  
 4,9 
  
 4,2 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 En forsatt storstadskoncentration av befolkningen kan alltså för- väntas till år 2020. Om vi dessutom betänker att en s.k. regionförstoring pågår, där allt fler kommuner genom bättre kom- munikationer och ökad pendling knyts närmare storstäderna, blir befolkningsandelen än större 
 4 
 . En vidgad Stockholmsregion som exempelvis inkluderar  
 LA-regionerna 
  Uppsala, Nyköping, Katrineholm, Eskilstuna och Västerås skulle år 2020 omfatta nästan en tredjedel av Sveriges befolkning. 
 Storstadsregionernas befolkningsökning beräknas framför allt ske genom en ökad utrikes nettoinflyttning och ett positivt födelsenetto, medan den inrikes nettoinflyttningen ligger på en klart lägre nivå. 
 De regionala utvecklingsförutsättningarna som ligger till grund för indelningen i regionfamiljer ger ett tydligt utfall i form av olika genomsnittlig befolkningsförändring, vilket framgår av figur 2.2. Spridningen mellan regionerna inom respektive familj är dessutom betydande, särskilt för de med svagast förutsättningar. Uppsala, Västerås, Halmstad, Eskilstuna, Varberg och Nyköping är exempel på  
 LA-regioner 
  som väntas få en bättre befolkningsutveckling än sina jämförelseregioner inom respektive grupp. Trots det är det 
  
 4  
 Se vidare om regionförstoring i kapitel 4. 
 31 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 bara de två förstnämnda som utöver Storstadsregionerna beräknas få en befolkningsökning som ligger klart över riksgenomsnittet. 
 Figur 2.2 Befolkningsutveckling  
 2003–2020 
  i  
 LA-regioner 
  fördelade på regionfamiljer 
 Procent/år 
  
 1.1 
  
 Malmö 
  
 Göteborg 
  
 Stockholm 
  
 Uppsala 
  
 0.6 
  
 Västerås 
  
 Helsingborg 
  
 Linköping 
  
 Halmstad, Eskilstuna 
  
 Varberg 
  
 Riket 
  
 Jönköping 
  
 Luleå 
  
 Nyköping 
  
 Umeå 
  
 Örebro 
  
 Borås 
  
 Värnamo, Simrishamn, Arjeplog 
  
 Norrköping 
  
 Katrineholm, Strömstad 
  
 Haparanda 
  
 Gävle, Karlstad, Växjö 
  
 Bollnäs 
  
 Kristianstad 
  
 Örnsköldsvik, Åre 
  
 Karlskrona, Kalmar, Trollhättan 
  
 0.1 
  
 Skövde, Östersund 
  
 Gotland, Lidköping 
  
 Sorsele 
  
 Falun 
  
 Kalix 
  
 Köping 
  
 Ljungby 
  
 Sundsvall 
  
 Karlshamn 
  
 Arvika 
  
 Oskarshamn, Älmhult 
  
 Årjäng 
  
 Lycksele 
  
 Skellefteå, Nässjö 
  
 Hudiksvall 
  
 Kiruna 
  
 Västervik 
  
 -0.4 
  
 Karlskoga 
  
 Vilhelmina 
  
 Vansbro, Malung 
  
 Ljusdal 
  
 Tranås 
  
 Söderhamn, Vimmerby 
  
 Storuman, Arvidsjaur 
  
 Avesta 
  
 Torsby, Säffle 
  
 Fagersta 
  
 Gällivare, Kramfors 
  
 Mora, Övertorneå 
  
 Härjedalen 
  
 Strömsund 
  
 Ludvika 
  
 Jokkmokk 
  
 Filipstad 
  
 -0.9 
  
 Bengtsfors 
  
 Pajala 
  
 -1.4 
  
 Olsen 
  
 Överkalix 
  
 Storstads- 
  
 Universitets-  
  
 Regionala 
  
 Sekundära 
  
 Småregioner 
  
 Småregioner 
  
 regioner 
  
 högskoleregioner 
  
 centra 
  
 centra 
  
 (priv syss) 
  
 (off syss) 
  
 Källa: NUTEK (rAps) 
 I andra änden av skalan finner vi bland Småregionerna exempelvis Hagfors, Bengtsfors, Filipstad, Jokkmokk, Överkalix och Pajala, där beräkningen pekar på en befolkningsminskning om cirka 1,4 till 0,9 procent per år. Det innebär en sammanlagd befolkningsminsk- ning på mellan 15 och 22 procent till år 2020. 
 Lägger vi ut den beräknade befolkningsutvecklingen på en karta uppträder relativt tydliga regionala mönster. Mälardalen, Västkusten samt Linköpings och Jönköpings  
 LA-regioner 
  fram- träder med den mest positiva utvecklingen, medan den svagaste utvecklingen återfinns i delar av Tornedalen, Dalsland, Bergslagen och Norrlands inland. I Sydsverige bryter också de norra delarna av Småland mönstret med en påtagligt svag befolkningsutveckling. 
 32 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Figur 2.3 Befolkningsutveckling  
 2003–2020 
  i  
 LA-regioner 
  
 Befolkningsutveckling  
 2003-2020 
  
 Procent per år 
  
 0,41 till 
  
 1,01 
  
 (12) 
  
 -0,18 
  till 
  
 0,41 
  
 (35) 
  
 -0,77 
  till  
 -0,18 
  
 (28) 
  
 -1,36 
  till  
 -0,77 
  
 (6) 
  
 Källa: NUTEK (rAps) 
 33 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 2.2.3 
  
 Befolkningsutvecklingens komponenter 
  
 Delar vi upp befolkningsutvecklingen i komponenterna födelse- netto och flyttnetto ser vi att ett positivt flyttnetto är dominerande orsak bakom befolkningsökningen i riket. Detsamma gäller också för alla regionfamiljer med befolkningsökning. Det är befolknings- prognosens antaganden om ökad utrikes inflyttning som får genomslag också på regional nivå. 
 För den kommande perioden  
 2003–2020 
  beräknas både födelsenettot och flyttnettot förbättras något, jämfört med perioden  
 1994–2002. 
  Detta gäller för samtliga regionfamiljer utom Stockholmsregionen, där flyttnettot i stället beräknas bli något mindre positivt under perioden. Det är då framför allt nettot för den inrikes flyttningen som minskar. 
 Stockholmsregionens inrikes nettoflyttningen har under de senaste åren förändrats dramatiskt, från ett positivt inrikes flyttnetto om närmare 12 000 personer år 1997 till ett negativt netto om drygt 3 500 personer år 2002. Det är då både inflytt- ningen som minskat och utflyttningen som ökat. Denna trend ser närmast ut att förstärkas under 2003. Den utrikes nettoin- flyttningen har däremot ökat under motsvarande period. Under de senaste tre åren har den legat kring 8 000 personer. 
 Utvecklingen bör ses mot bakgrund av nya flyttmönster som visar på den regionförstoring som börjar märkas kring Stockholm. I själva verket hamnar mycket av den inflyttning som tidigare kom Stockholmsregionen till del nu i angränsande  
 LA-regioner, 
  sam- tidigt som utflyttningen från Stockholm till dessa regioner också ökar. Ett miljömässigt gott boende till rimliga priser, samtidigt som kopplingen till Stockholms arbetsmarknad kan behållas är ofta det som lockar och skapar förutsättningar för denna utveckling. Givetvis påverkas denna utveckling också av förbättrade kommunikationer i Mälardalen och bostadsbristen i Stockholm. 
 34 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Tabell 2.5 Årliga medeltal av födelsenetto respektive flyttnetto i procent av medelbefolkningen i regionfamiljer 
  
 Regionfamiljer 
  
 Födelsenetto 
  
 Flyttnetto (%) 
  
 Födelsenetto 
  
 Flyttnetto (%) 
  
 (%) 1994– 
  
 1994–2002 
  
 (%) 2003– 
  
 2003–2020 
  
 2002 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 0,26 
  
 0,64 
  
 0,31 
  
 0,53 
  
 därav Stockholm 
  
 0,35 
  
 0,66 
  
 0,36 
  
 0,42 
  
 därav Göteborg 
  
 0,21 
  
 0,56 
  
 0,25 
  
 0,61 
  
 därav Malmö 
  
 0,08 
  
 0,73 
  
 0,24 
  
 0,75 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 0,06 
  
 0,29 
  
 0,23 
  
 0,32 
  
 Regionala centra 
  
 -0,12 
  
 0,01 
  
 0,05 
  
 0,16 
  
 Sekundära centra 
  
 -0,20 
  
 -0,16 
  
 -0,05 
  
 0,07 
  
 Småregioner, 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 -0,40 
  
 -0,57 
  
 -0,25 
  
 -0,18 
  
 Småregioner, 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 -0,49 
  
 -0,45 
  
 -0,27 
  
 -0,09 
  
 Riket 
  
 0,02 
  
 0,23 
  
 0,15 
  
 0,31 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 I de regionfamiljer som har svagast förutsättningar och som också beräknas få en befolkningsminskning framöver är det ett negativt födelsenetto som är huvudorsak till minskningen. Denna utveck- ling är till stor del en följd av de ungas flyttmönster, som under lång tid gått mot Storstadsregioner och Universitets- och hög- skoleregioner. Flyttningen mot mindre regioner – exempelvis efter avslutade studier – har varit av mindre omfattning. Detta har medfört en allt skevare åldersstruktur i många mindre och perifert belägna regioner, vilket i sin tur påverkar födelsetalen negativt. 
 Att de regionala skillnaderna avseende födelse- och flyttnettot beräknas bli något mindre än under perioden  
 1994–2002 
  beror bl.a. på en lägre sysselsättningstillväxt i Storstadsregioner och Universitets- och högskoleregioner. Jämfört med  
 1990–talet 
  däm- pas också den inrikes omflyttningen. Det förbättrade flyttnettot (mindre negativa) i Småregionerna bidrar också till ett något förbättrat födelsenetto i dessa regioner. Födelsenettot påverkas även av den högre nettoinvandringen. 
 35 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Figur 2.4 Födelsenetto respektive flyttnetto som huvudorsak till befolkningsförändring i  
 LA-regioner 
 2003–2020 
  
 Befolkningsförändringens huvudorsaker  
 födelsenetto resp. flyttnetto 
  
  LA med minskning, huvudorsak födelsenetto (37) 
  
 LA med minskning, huvudorsak flyttning 
  
 (9) 
  
 LA med ökning, huvudorsak flyttning 
  
 (30) 
  
 LA med ökning, huvudorsak födelsenetto 
  
 (5) 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Av figur 2.4 framgår att av de 46  
 LA-regioner 
  som beräknas få en befolkningsminskning till år 2020, är det 37 stycken där huvudorsaken kan hänföras till ett negativt födelsenetto. Av de 35  
 LA-regioner 
  som i stället väntas få en befolkningsökning är det endast i ett fåtal fall som huvudorsaken består av ett positivt födelsenetto. Där är i stället flyttningen klart dominerande orsak till ökningen 
 5 
 . 
  
 5  
 Den ökade invandringen har också stor betydelse för regionernas flyttnetto. I beräkningarna antas att den regionala fördelningen av invandringen följer tidigare mönster för invandring och andel utlandsfödda av befolkningen. 
 36 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 2.2.4 
  
 En åldrande befolkning 
  
 En av de mest betydelsefulla faktorerna bakom den regionala utvecklingen framöver är förändringen av befolkningens åldersstruktur. Beräkningarna baseras på SCB:s befolknings- prognos från maj 2003, som räknar med att antalet personer över 65 år kommer att öka mycket kraftigt framöver. Mellan år 2002 och 2020 kommer denna åldersgrupp att öka från 1,5 miljoner till 2,0 miljoner. Därefter fortsätter dock åldersgruppen att öka ytterligare 20 år, för att år 2040 vara uppe i 2,4 miljoner. De regionala resultat som redovisas i det följande visar således bara detta utvecklings- förlopp under första hälften av denna tidsperiod, då år 2020 är satt som horisontår. 
 Som framgår av tabell 2.6 ökar åldersgrupperna  
 0–19 
  år samt 20– 64 år i betydligt långsammare takt till år 2020, vilket har stor betydelse för den samlade försörjningsbördan i riket. 
 Tabell 2.6 Befolkning i riket efter åldersgrupper och kön år 2002 och 2020 
  
 Ålder 
  
 Kön 
  
 År 2002 
  
 År 2020 
  
 Förändring i % 
  
 2003–2020 
  
 0–19 
  år 
  
 kvinnor 
  
 1 043 434 
  
 1 085 900 
  
 4,1 
  
 män 
  
 1 100 717 
  
 1 144 300 
  
 4,0 
  
 totalt 
  
 2 144 151 
  
 2 230 200 
  
 4,0 
  
 20–64 
  år 
  
 kvinnor 
  
 2 592 250 
  
 2 694 900 
  
 4,0 
  
 män 
  
 2 670 592 
  
 2 750 400 
  
 3,0 
  
 totalt 
  
 5 262 842 
  
 5 445 300 
  
 3,5 
  
 65–79 
  år 
  
 kvinnor 
  
 575 955 
  
 784 100 
  
 36,1 
  
 män 
  
 488 314 
  
 738 500 
  
 51,2 
  
 totalt 
  
 1 064 269 
  
 1 522 600 
  
 43,1 
  
 80 år eller äldre 
  
 kvinnor 
  
 302 042 
  
 311 600 
  
 3,2 
  
 män 
  
 167 484 
  
 206 900 
  
 23,5 
  
 totalt 
  
 469 526 
  
 518 500 
  
 10,4 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Åldersstrukturen i riket kommer alltså att förändras påtagligt under de närmaste åren, men det är på regional nivå som de verkligt stora skillnaderna kommer att uppstå. Redan nu varierar ålders- strukturen stort i Sveriges  
 LA-regioner 
  beroende på att långvariga flyttmönster successivt minskat antalet ungdomar i många mindre 
 37 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 och perifert belägna regioner. Samtidigt har samma befolkningsgrupp ökat i våra befolkningsmässigt största regioner. 
  
 2.2.5 
  
 Regional försörjningsbörda 
  
 Försörjningsbördans utveckling är ett viktigt regionalt mått, då det ger en bild av vilka påfrestningar som den kommunala ekonomin kommer att utsättas för när relationen mellan de åldersgrupper som huvudsakligen betalar till, respektive konsumerar offentliga tjänster förändras. Måttet ger också en uppfattning om förändringar avse- ende arbetskraftsförsörjningen. Det gäller inte minst inom den offentliga sektorn där tillgång och efterfrågan på arbetskraft till stor del styrs av hur den yrkesverksamma åldersgruppen utvecklas i förhållande till grupperna ungdomar och äldre. 
 Ett vanligt sätt att analysera den regionala försörjningsbördan är att relatera den åldersgrupp i befolkningen som vi räknar som den tillgängliga arbetskraften, till den övriga befolkningen. I praktiken relaterar vi summan av antalet i åldersgrupperna  
 0–19 
  samt 65 år och äldre till antalet i åldersgruppen  
 20–64 
  år. 
 I tabell 2.7 ser vi att försörjningsbördan totalt sett i riket ökar med drygt 12 procent till år 2020. Varje person i åldersgruppen 20– 64 år motsvaras då av 0,78 personer i övriga åldersgrupper. Enligt SCB:s prognos för riket, är det först kring 2015 som försörj- ningsbördan ligger avgjort högre än i dag. Samtidigt kan vi där se att försörjningsbördan fortsätter att öka ända till år 2040 då den beräknas ligga på en kvot om 0,84. 
 Redan i dagsläget varierar försörjningsbördan stort mellan olika regioner. Det beror på de stabila flyttmönster som funnits under lång tid, där den yngre befolkningen sökt sig från små och medelstora regioner till storstäder och större studieorter. Eftersom den helt övervägande delen av alla flyttare finns i åldersgruppen 20– 35 år, har hela åldersgruppen  
 20–64 
  år successivt minskat andels- mässigt i de förstnämnda regionerna. Färre i barnafödande åldrar och fler äldre har också inneburit högre medelålder och ökande försörjningsbörda. 
 Av regionfamiljerna har Storstadsregionerna ett avgjort bättre läge än övriga familjer. Visserligen ökar försörjningsbördan även här, men kvoten ligger år 2020 forfarande kring rikets nuvarande genomsnittsnivå. Stockholm beräknas få den största ökningen av 
 38 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 de tre Storstadsregionerna 
 6 
 , men har trots det den lägsta försörjningsbördan år 2020. Avgörande för storstädernas lägre kvoter är en kontinuerlig inflyttning av yngre befolkning. Det gäller såväl inrikes som utrikes flyttning. 
 Tabell 2.7 Försörjningsbörda (kvot) i regionfamiljer. Summan av antalet personer i åldersgrupperna  
 0–19 
  år samt 65+ relativt befolkningen  
 20–64 
  år 
  
 Antalet  
 0–19 
  och 65+ åringar 
  
 Förändring i 
  
 % av rikets 
  
 per  
 20–64-åring 
  
 % 
  
 nivå 2002 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 2003–2020 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 0,67 
  
 0,63 
  
 0,70 
  
 11,0 
  
 100,5 
  
 därav Stockholm 
  
 0,64 
  
 0,61 
  
 0,69 
  
 13,4 
  
 99,3 
  
 därav Göteborg 
  
 0,69 
  
 0,66 
  
 0,70 
  
 7,4 
  
 100,7 
  
 därav Malmö 
  
 0,70 
  
 0,66 
  
 0,72 
  
 9,0 
  
 103,7 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 0,74 
  
 0,70 
  
 0,80 
  
 15,1 
  
 115,0 
  
 Regionala centra 
  
 0,76 
  
 0,73 
  
 0,84 
  
 14,9 
  
 120,8 
  
 Sekundära centra 
  
 0,81 
  
 0,79 
  
 0,88 
  
 11,7 
  
 126,2 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 0,81 
  
 0,80 
  
 0,93 
  
 17,0 
  
 133,4 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 0,83 
  
 0,82 
  
 0,93 
  
 12,5 
  
 132,7 
  
 Riket 
  
 0,73 
  
 0,70 
  
 0,78 
  
 12,3 
  
 112,3 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 I övriga regionfamiljer väntas försörjningsbördan ligga mellan 0,80 i Universitets- och högskoleregionerna och 0,93 i Småregionerna år 2020. Kvoterna kommer att öka med mellan 12 och 15 procent under perioden. Jämför vi med rikets nivå i dagsläget kommer Småregionerna då ha kvoter som är cirka 33 procent högre. 
 Som tidigare nämnts kommer läget dessutom fortsätta att försämras under ytterligare 20 år, för att 2040 plana ut och därefter förbättras något. Denna långsiktiga prognos gäller för riket som helhet och den säger därmed inget om de regionala variationerna, som även då förväntas bli stora. 
  
 6  
 Den större ökningen i Stockholm beror på att födelsenettot beräknas bli högre och flyttnettot lägre än i Göteborg och Malmö. 
 39 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Studerar vi enskilda  
 LA-regioner 
  finner vi att flera av dem år 2020 kommer ha en försörjningsbörda kring 1,0 eller högre. Det innebär att varje person i åldersgruppen  
 20–64 
  år måste försörja minst en ungdom  
 (0–19 
  år) eller åldring (65 år eller äldre). Kvoten kommer då i vissa fall ligga 50 procent högre än rikets nuvarande nivå. 
 Konsekvenserna av denna utveckling kommer framför allt bli kännbara för den kommunala ekonomin, där möjligheten att skattevägen betala för skola, vård och omsorg kommer att minska avsevärt. Den starka regionala obalansen pekar också på att behovet av någon form av skatteutjämning kommer att öka – i varje fall om ambitionen är att en likvärdig kommunal service ska kunna erbjudas oavsett var man är bosatt. 
 40 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Figur 2.5 Försörjningsbörda år 2020 i  
 LA-regioner 
  fördelade på regionfamiljer. Summan av antalet personer i ålders- grupperna  
 0–19 
  år samt 65+, relativt befolkningen  
 20–64 
  år 
  
 1.15 
  
 Pajala 
  
 1.10 
  
 1.05 
  
 Filipstad 
  
 Övertorneå 
  
 1.00 
  
 Hagfors 
  
 Överkalix 
  
 Jokkmokk 
  
 Strömsund 
  
 Storuman, Sorsele 
  
 Bengtsfors 
  
 Arvidsjaur, Kramfors 
  
 0.95 
  
 Ludvika 
  
 Kalix, Lycksele 
  
 Vimmerby 
  
 Mora, Gällivare 
  
 Avesta 
  
 Köping 
  
 Fagersta 
  
 Arjeplog 
  
 Söderhamn, Härjedalen 
  
 Ljusdal, Haparanda 
  
 Vansbro, Örnsköldsvik 
  
 Karskoga, Tranås, Nässjö 
  
 Hudiksvall, Vilhelmina, Säffle 
  
 0.90 
  
 Skellefteå, Phillips, Nyköping 
  
 Kiruna, Malung 
  
 Karlshamn 
  
 Årjäng 
  
 Västervik 
  
 Karskrona 
  
 Ljungby 
  
 Torsby 
  
 Katrineholm, Älmhult 
  
 Bollnäs, Arvika 
  
 Sundsvall 
  
 Simrishamn 
  
 Falun, Skövde, Växjö 
  
 Gotland, Strömstad 
  
 0.85 
  
 Norrköping, Kristianstad 
  
 Gävle, Trollhättan 
  
 Lidköping 
  
 Kalmar, Karlstad, Luleå 
  
 Varberg 
  
 Västerås 
  
 Borås, Östersund, Halmstad 
  
 Värnamo 
  
 Åre 
  
 Linköping, Örebro 
  
 0.80 
  
 Jönköping 
  
 Eskilstuna 
  
 Helsingborg 
  
 Riket 
  
 Uppsala, Umeå 
  
 0.75 
  
 Malmö 
  
 0.70 
  
  Göteborg 
  
  Stockholm 
 0.65 
  
 Storstads- 
  
 Universitets-  
  
 Regionala 
  
 Sekundära 
  
 Småregioner 
  
 Småregioner 
  
 regioner 
  
 högskoleregioner 
  
 centra 
  
 centra 
  
 (priv syss) 
  
 (off syss) 
  
 Källa: NUTEK (rAps) 
 Utöver de rent finansiella problemen kommer förändringarna i åldersstrukturen också medföra en arbetskraftsbrist inom flera yrkesgrupper. Inte minst gäller det inom många offentliga verk- samheter som skola, vård och omsorg, där en många gånger minskande arbetsstyrka får ta hand om allt fler 
 7 
 . 
 Av figur 2.6 framgår att de högsta försörjningskvoterna kommer återfinnas i Tornedalen samt delar av Bergslagen, Norrlands inland och norra Småland. Detta mönster överensstämmer tämligen väl 
  
 7  
 Arbetskraftsbrist per region och utbildningskategori berörs mera utförligt i kapitel 3. 
 41 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 med de regioner som i figur 2.4 redovisar befolkningsminskning huvudsakligen orsakad av, ett negativt födelsenetto. 
 Den lägsta försörjningsbördan år 2020 redovisas förutom i Storstadsregionerna, också i Universitetsregionerna Uppsala och Umeå. 
 Figur 2.6 Försörjningsbörda år 2020 i  
 LA-regioner. 
  Summan av antalet personer i åldersgrupperna  
 0–19 
  år samt 65+, relativt befolkningen  
 20–64 
  år 
 Försörjningsbördan år 2020 
  
 0-19 
 år+65-w 
  år per  
 20-64 
  åring 
  
 1,00 till 1,10 
  
 (5) 
  
 0,90 till 1,00 
  
 (35) 
  
 0,80 till 
  
 0,90 
  
 (36) 
  
 0,69 till 
  
 0,80 
  
 (5) 
  
 Källa: NUTEK (rAps) 
 42 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 I tabellerna 2.8 och 2.9 redovisas försörjningskvoternas utveckling renodlat för respektive åldersgrupp  
 0–19 
  år samt 65 år och äldre, där varje grupp för sig relaterats mot antalet  
 20–64-åringar. 
  Det framgår där tydligt att det är ökningen av kvoten för den äldre åldersgruppen som är helt dominerande orsak till den totala försörjningsbördans ökning. 
 Kvoten från  
 0–19-åringarna 
  har sjunkit något sedan 1993 i alla regionfamiljer och beräknas fortsätta att sjunka till 2020 i Stockholms och Göteborgs LA. I övriga regionfamiljer förväntas något höjda kvoter, mest i Universitets och högskoleregionerna. Förändringen av alla dessa kvoter får dock betraktas som för- hållandevis marginella. 
 Tabell 2.8 Försörjningskvot mellan åldersgrupperna  
 0–19 
  och  
 20–64 
  år i regionfamiljer 
  
 Antalet  
 0–19 
  åringar per 
  
 Förändring i 
  
 % av rikets 
  
 20–64-åring 
  
 % 
  
 nivå 2002 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 2003–2020 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 0,40 
  
 0,39 
  
 0,38 
  
 -2,9 
  
 93,3 
  
 därav Stockholm 
  
 0,39 
  
 0,39 
  
 0,38 
  
 -2,4 
  
 92,5 
  
 därav Göteborg 
  
 0,41 
  
 0,40 
  
 0,38 
  
 -6,6 
  
 92,2 
  
 därav Malmö 
  
 0,41 
  
 0,39 
  
 0,40 
  
 1,1 
  
 97,4 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 0,44 
  
 0,41 
  
 0,44 
  
 5,4 
  
 106,8 
  
 Regionala centra 
  
 0,44 
  
 0,41 
  
 0,43 
  
 3,8 
  
 105,6 
  
 Sekundära centra 
  
 0,46 
  
 0,44 
  
 0,44 
  
 0,0 
  
 107,3 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 0,44 
  
 0,42 
  
 0,43 
  
 3,5 
  
 105,7 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 0,45 
  
 0,42 
  
 0,43 
  
 1,2 
  
 104,9 
  
 Riket 
  
 0,43 
  
 0,41 
  
 0,41 
  
 0,6 
  
 100,6 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 Ökningen av försörjningskvoten från åldersgruppen 65 år och äldre beräknas bli störst i Stockholmsregionen med drygt 40 procent, och lägst i Malmöregionen med drygt 20 procent. Trots det väntas Stockholm ändå ha den lägsta kvoten från denna åldersgrupp år 2020. I övriga regionfamiljer beräknas kvoterna öka med mellan cirka 25 till 30 procent under perioden. I Småregionerna väntas kvoterna då ligga över 70 procent högre än rikets nuvarande 
 43 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 genomsnittsnivå, men också Storstadsregionerna väntas få kvoter över denna nivå. 
 Tabell 2.9 Försörjningskvot mellan åldersgrupperna 65+ år och 20– 64 år i regionfamiljer 
  
 Antalet 65+ åringar per 
  
 Förändring i 
  
 % av rikets 
  
 20–64-åring 
  
 % 
  
 nivå 2002 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 2003–2020 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 0,26 
  
 0,24 
  
 0,32 
  
 33,4 
  
 110,6 
  
 därav Stockholm 
  
 0,25 
  
 0,23 
  
 0,32 
  
 40,4 
  
 109,0 
  
 därav Göteborg 
  
 0,27 
  
 0,25 
  
 0,33 
  
 29,6 
  
 112,6 
  
 därav Malmö 
  
 0,29 
  
 0,27 
  
 0,33 
  
 20,2 
  
 112,5 
  
 Universitets- och 
  
 0,30 
  
 0,29 
  
 0,37 
  
 29,1 
  
 126,5 
  
 högskoleregioner 
  
 Regionala centra 
  
 0,32 
  
 0,32 
  
 0,41 
  
 29,3 
  
 142,0 
  
 Sekundära centra 
  
 0,35 
  
 0,35 
  
 0,44 
  
 26,3 
  
 152,7 
  
 Småregioner,privat 
  
 0,37 
  
 0,38 
  
 0,50 
  
 31,8 
  
 172,2 
  
 sysselsättning 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 0,39 
  
 0,40 
  
 0,50 
  
 24,3 
  
 171,6 
  
 sysselsättning 
  
 Riket 
  
 0,30 
  
 0,29 
  
 0,37 
  
 28,6 
  
 128,6 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 2.2.6 
  
 Befolkningsutveckling efter ålder och kön 
  
 I detta avsnitt granskas utvecklingen med avseende på åldersgrupper och kön. Därefter görs också en belysning av hur gruppen utlandsfödda utvecklas till år 2020. 
 Åldersgruppen  
 0–19 
  år beräknas andelsmässigt vara relativt jämt fördelad mellan regionfamiljerna år 2020. Andelarna av total befolkning varierar från 22,1 procent i Göteborgsregionen till 24,1 procent i Universitets- och högskoleregionerna. Studerar vi utveck- lingen mellan 2003 och 2020 ser vi dock att antalet personer i åldersgruppen väntas minska med cirka 10 procent i Små- regionerna, medan det ökar i Storstäder och Universitets- och hög- skoleregioner – som mest i Malmöregionen med cirka 17 procent. 
 44 
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Tabell 2.10 
  
 Procentandel 
  
 kvinnor 
  
 och 
  
 män  
 0–19 
  år av total 
  
 befolkning år 2020 samt procentuell förändring av 
  
 antalet  
 2003–2020 
  
 Procentandel  
 0–19 
  år 
  
 Procentuell förändring av 
  
 2020 
  
 antalet  
 0–19 
  år  
 2003–2020 
  
 Regionfamiljer 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Storstadsregioner 
  
 10,9 
  
 11,5 
  
 22,3 
  
 8,5 
  
 8,6 
  
 8,5 
  
 därav Stockholm 
  
 10,8 
  
 11,4 
  
 22,2 
  
 6,5 
  
 7,4 
  
 7,0 
  
 därav Göteborg 
  
 10,7 
  
 11,3 
  
 22,1 
  
 6,6 
  
 5,6 
  
 6,1 
  
 därav Malmö 
  
 11,2 
  
 11,8 
  
 23,0 
  
 17,1 
  
 16,7 
  
 16,9 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 11,8 
  
 12,4 
  
 24,1 
  
 9,7 
  
 9,7 
  
 9,7 
  
 Regionala centra 
  
 11,4 
  
 12,0 
  
 23,3 
  
 1,8 
  
 1,2 
  
 1,5 
  
 Sekundära centra 
  
 11,3 
  
 11,9 
  
 23,2 
  
 -4,7 
  
 -4,4 
  
 -4,6 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 10,8 
  
 11,5 
  
 22,3 
  
 -10,5 
  
 -10,5 
  
 -10,5 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 10,8 
  
 11,4 
  
 22,2 
  
 -9,7 
  
 -10,3 
  
 -10,0 
  
 Riket 
  
 11,2 
  
 11,8 
  
 23,0 
  
 4,1 
  
 4,0 
  
 4,0 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Den normalt sett yrkesverksamma åldersgruppen  
 20–64 
  år, beräknas ha en andelsmässigt större regional variation än ungdomsgruppen år 2020. Detta beror på att den helt övervägande delen av alla mellanregionala flyttningar sker i åldern  
 20–35 
  år. Andelarna varierar från knappt 52 procent i Småregionerna till upp mot 59 procent i Storstadsregionerna. Den andelsmässiga varia- tionen är större för kvinnor än för män. Andelen kvinnor väntas bli störst i Stockholm (30,0 procent) och lägst i Småregioner dominerade av privat sysselsättning (25,0 procent). Andelen män blir störst i Göteborgsregionen (29,8 procent) och lägst i Småregioner dominerade av offentlig sysselsättning (26,7 procent). 
 Även denna åldersgrupp beräknas minska i framför allt Småregionerna, medan den väntas öka i Storstäderna – något mer i Göteborgs och Malmös  
 LA-regioner 
  än i Stockholmsregionen. 
 45 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 2.11 Procentandel kvinnor och män  
 20–64 
  år av total befolkning år 2020 samt procentuell förändring av antalet  
 2003–2020 
  
 Procentandel  
 20–64 
  år 
  
 Procentuell förändring av 
  
 2020 
  
 antalet  
 20–64 
  år  
 2003–2020 
  
 Regionfamiljer 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Storstadsregioner 
  
 29,5 
  
 29,2 
  
 58,7 
  
 12,8 
  
 10,8 
  
 11,8 
  
 därav Stockholm 
  
 30,0 
  
 29,1 
  
 59,0 
  
 11,5 
  
 7,8 
  
 9,6 
  
 därav Göteborg 
  
 28,9 
  
 29,8 
  
 58,7 
  
 13,2 
  
 14,1 
  
 13,6 
  
 därav Malmö 
  
 29,0 
  
 29,0 
  
 58,0 
  
 16,0 
  
 15,1 
  
 15,6 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 27,2 
  
 28,2 
  
 55,4 
  
 3,5 
  
 4,6 
  
 4,0 
  
 Regionala centra 
  
 26,5 
  
 27,7 
  
 54,2 
  
 -2,3 
  
 -2,2 
  
 -2,2 
  
 Sekundära centra 
  
 25,9 
  
 27,2 
  
 53,1 
  
 -4,4 
  
 -4,7 
  
 -4,5 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 25,0 
  
 26,8 
  
 51,8 
  
 -12,7 
  
 -14,3 
  
 -13,6 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 25,2 
  
 26,7 
  
 51,9 
  
 -10,2 
  
 -11,9 
  
 -11,1 
  
 Riket 
  
 27,7 
  
 28,3 
  
 56,0 
  
 3,9 
  
 3,0 
  
 3,5 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 De äldre har vi här delat in i två åldersgrupper,  
 65–79 
  år samt 80 år och äldre. Det är framför allt i den förstnämnda gruppen som stora förändringar kommer att ske fram till 2020. Det är under den perioden som  
 1940–talets 
  stora årskullar når pensionsåldern. Ökningen av antalet personer i denna åldersgrupp väntas bli dramatisk – särskilt i Storstadsregionerna. Att ökningen blir väsentligt lägre i exempelvis Småregionerna beror på att dessa redan i nuläget har en åldersstruktur med en hög andel åldringar. Trots den lägre ökningstakten beräknas andelen personer i denna ålders- grupp här ligga högst i riket, cirka 3 procentenheter över riksgenomsnittet år 2020. 
 46 
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Tabell 2.12 
  
 Procentandel 
  
 kvinnor 
  
 och 
  
 män  
 65–79 
  år av total 
  
 befolkning år 2020 samt procentuell förändring av 
  
 antalet  
 2003–2020 
  
 Procentandel  
 65–79 
  år 
  
 Procentuell förändring av antalet 
  
 2020 
  
 65–79 
  år  
 2003–2020 
  
 Regionfamiljer 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Storstadsregioner 
  
 7,4 
  
 6,9 
  
 14,3 
  
 54,8 
  
 74,6 
  
 63,7 
  
 därav Stockholm 
  
 7,4 
  
 6,8 
  
 14,3 
  
 60,3 
  
 83,5 
  
 70,6 
  
 därav Göteborg 
  
 7,5 
  
 7,1 
  
 14,6 
  
 54,2 
  
 70,0 
  
 61,4 
  
 därav Malmö 
  
 7,4 
  
 6,8 
  
 14,2 
  
 41,4 
  
 58,6 
  
 49,1 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 7,9 
  
 7,3 
  
 15,3 
  
 38,6 
  
 52,7 
  
 45,1 
  
 Regionala centra 
  
 8,5 
  
 8,1 
  
 16,6 
  
 27,8 
  
 41,1 
  
 34,0 
  
 Sekundära centra 
  
 8,9 
  
 8,6 
  
 17,4 
  
 22,3 
  
 34,4 
  
 27,9 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 9,4 
  
 9,5 
  
 18,9 
  
 11,6 
  
 26,1 
  
 18,4 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 9,3 
  
 9,5 
  
 18,8 
  
 7,7 
  
 21,7 
  
 14,3 
  
 Riket 
  
 8,1 
  
 7,6 
  
 15,7 
  
 36,1 
  
 51,2 
  
 43,0 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Det finns också klara könsmässiga skillnader. Antalet män  
 65–79 
  år ökar betydligt snabbare än antalet kvinnor, vilket gäller för alla regionfamiljer. Kvinnorna har redan i utgångsläget en högre andel än männen i denna åldersgrupp. Därför blir ökningen procentuellt sett inte lika stor som för männen när  
 40–talistgenerationen 
  åldras. Kvinnorna kommer dock även 2020 vara en andelsmässigt större befolkningsgrupp i alla regionfamiljer utom i Småregionerna. 
 Även i den äldsta åldersgruppen 80 år och äldre, ökar befolk- ningen till år 2020. Här är ökningen väsentligt större för män än för kvinnor 
 8 
 . Anledningen är densamma som beskrivits ovan. Andelen kvinnor beräknas dock vara klart högre än andelen män också år 2020. Procentandelarna är också betydligt högre i de regionfamiljer som har de svagaste förutsättningarna. 
  
 8  
 Det bör i sammanhanget påpekas att befolkningsgruppen män över 80 år är en relativt liten grupp och att den procentuella ökningen därför blir stor när befolkningsprognosens antagande om höjd medelålder för män slår igenom regionalt. 
 47 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 2.13 Procentandel kvinnor och män 80 år och äldre av total befolkning år 2020 samt procentuell förändring av antalet  
 2003–2020 
  
 Procentuell förändring av 
  
 Procentandel 80+ år 2020 
  
 antalet 80+ år  
 2003–2020 
  
 Regionfamiljer 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Storstadsregioner 
  
 2,8 
  
 1,8 
  
 4,6 
  
 5,2 
  
 38,6 
  
 16,4 
  
 därav Stockholm 
  
 2,7 
  
 1,8 
  
 4,5 
  
 4,9 
  
 42,6 
  
 17,2 
  
 därav Göteborg 
  
 2,8 
  
 1,9 
  
 4,6 
  
 5,8 
  
 33,4 
  
 15,5 
  
 därav Malmö 
  
 2,9 
  
 1,9 
  
 4,8 
  
 5,4 
  
 35,7 
  
 15,7 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 3,1 
  
 2,0 
  
 5,2 
  
 4,8 
  
 19,5 
  
 10,2 
  
 Regionala centra 
  
 3,5 
  
 2,3 
  
 5,8 
  
 3,4 
  
 18,8 
  
 9,0 
  
 Sekundära centra 
  
 3,7 
  
 2,5 
  
 6,2 
  
 -0,8 
  
 11,5 
  
 3,8 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 4,2 
  
 2,9 
  
 7,1 
  
 -1,3 
  
 11,8 
  
 3,6 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 4,3 
  
 2,9 
  
 7,1 
  
 -3,3 
  
 9,8 
  
 1,6 
  
 Riket 
  
 3,2 
  
 2,1 
  
 5,3 
  
 3,2 
  
 23,5 
  
 10,4 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 Om vi betänker att det är denna åldersgrupp som är den mest vårdkrävande så ökar visserligen behoven till 2020, men det är åren därefter som den stora ökningen kommer. Det är då som 1940– talets stora årgångar kommer in i denna åldersgrupp. 
 I figur 2.7 visas två kartbilder som belyser den andelsmässiga storleken på åldersgrupperna  
 20–64 
  år samt hela gruppen 65 år och äldre år 2020. Kartorna blir i mångt och mycket varandras spegelbilder, där höga andelar i gruppen  
 20–64 
  motsvaras av låga andelar i gruppen 65 år och äldre. 
 48 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Figur 2.7 Andel befolkning i åldersgrupperna  
 20–64 
  år respektive 65 år och äldre år 2020. Procent av total befolkning 
  
 Andel  
 20-64 
  år 2020 
  
 Andel 65+ år 2020 
  
 Procent av total befolkning 
  
 Procent av total befolknin 
  
 56,2 till 59,1 
  
 (3) 
  
 27,7 till 30,7 
  
 (7) 
  
 53,3 till 56,2 
  
 (28) 
  
 24,7 till 27,7 
  
 (30) 
  
 50,4 till 53,3 
  
 (43) 
  
 21,7 till 24,7 
  
 (29) 
  
 47,5 till 50,4 
  
 (7) 
  
 18,7 till 21,7 
  
 (15) 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 De högsta andelarna ålderspensionärer förväntas i Norrland, Bergslagen och nordöstra Småland. I Norrland finns dock vissa undantag från detta mönster. Det gäller framför allt  
 LA-regionerna 
  Umeå och Åre. 
 49 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 2.2.7 
  
 Befolkningsutveckling efter ursprung 
  
 En mycket betydelsefull komponent för regionernas utveckling är storleken och förändringen av gruppen utlandsfödda. Andelen utlandsfödda har ökat i alla regionfamiljer under  
 1990–talet 
  och förväntas fortsätta att stiga till år 2020. Det är en direkt följd av antaganden i SCB:s befolkningsprognos, som räknar med en ökad nettoinvandring under de kommande åren. Som bakgrund till antagandena anges bl.a. näringslivets ökade globalisering och EU:s östutvidgning. 
 Av tabell 2.14 framgår att gruppen utlandsfödda är mycket ojämnt fördelad över rikets regioner. Andelarna är i dag i genomsnitt dubbelt så höga i storstadsregionerna som i Regionala och Sekundära centra. I Småregionerna är andelarna ännu något lägre. Dessa skillnader väntas bestå även 2020, även om nivåerna då över lag är högre. Drygt 22 procent av invånarna i Stockholms och Malmös  
 LA-regioner 
  kommer då att vara utlandsfödda. I Göteborgsregionen väntas andelen vara klart lägre, knappt 16 procent. 
 De utlandsfödda har också en åldersstruktur som avviker från befolkningen totalt sett. Andelen i åldersgruppen  
 20–64 
  år är betydligt högre än i den svenskfödda befolkningen, vilket är betydelsefullt i en framtid där arbetskraftsförsörjningen kan komma att bli problematisk. Givetvis blir det då angeläget att an- delen förvärvsarbetande inom denna befolkningsgrupp kan höjas väsentligt från dagens låga nivåer. 
 50 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Tabell 2.14 Procent utlandsfödda av total befolkning samt i ålders- gruppen  
 20–64 
  år 
  
 Procent utlandsfödda av 
  
 Procent utlandsfödda 
  
 total befolkning 
  
 20–64 
  år 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 14,2 
  
 16,2 
  
 20,7 
  
 18,0 
  
 20,0 
  
 25,8 
  
 därav Stockholm 
  
 15,9 
  
 17,6 
  
 22,5 
  
 20,2 
  
 21,7 
  
 28,0 
  
 därav Göteborg 
  
 12,0 
  
 13,9 
  
 15,8 
  
 15,3 
  
 17,2 
  
 19,1 
  
 därav Malmö 
  
 12,3 
  
 15,4 
  
 22,2 
  
 15,5 
  
 18,9 
  
 28,8 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 9,1 
  
 10,6 
  
 13,7 
  
 11,4 
  
 12,9 
  
 17,8 
  
 Regionala centra 
  
 7,1 
  
 8,1 
  
 11,4 
  
 8,9 
  
 9,9 
  
 14,9 
  
 Sekundära centra 
  
 7,0 
  
 8,1 
  
 10,3 
  
 8,9 
  
 9,8 
  
 13,6 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 6,8 
  
 7,1 
  
 8,6 
  
 8,7 
  
 8,6 
  
 10,6 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 5,6 
  
 5,9 
  
 7,9 
  
 6,9 
  
 7,2 
  
 10,0 
  
 Riket 
  
 9,9 
  
 11,5 
  
 15,3 
  
 12,7 
  
 14,3 
  
 19,7 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 I Stockholms- och Malmöregionen beräknas andelen utlandsfödda i denna åldersgrupp vara över 28 procent år 2020, vilket ger dessa regioner en större potential att klara en eventuell arbetskraftsbrist framöver. 
 I figur 2.8 visas hur andelen utlandsfödda varierar i enskilda LA- regioner. Där ser vi att förutom i Storstäderna och i de större LA- regionerna i södra Sverige förväntas andelarna precis som i dag bli höga i vissa gränsregioner. Det är då viktigt att komma ihåg att de utlandsfödda inte är någon homogen grupp, utan har högst varierande nationell bakgrund. 
 I genomsnitt utgör i dag personer födda i de nordiska länderna cirka en fjärdedel av det totala antalet utlandsfödda. Variationen är dock stor mellan regionerna. I Malmös och Göteborgs  
 LA-regioner 
  är denna andel lägre, medan den i Tornedalen ligger mellan 80 och 90 procent. 
 51 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Figur 2.8 Andelen utlandsfödda år 2020. Procent av total befolk- ning 
 Andelen utlandsfödda år 2020 
 Procent av total befolkning 
  
 13,1 till 44,7 
  
 (19) 
  
 9,4 till 13,1 
  
 (21) 
  
 6,7 till 
  
 9,4 
  
 (20) 
  
 1,5 till 
  
 6,7 
  
 (21) 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 2.3 
  
 Sysselsättningsutveckling 
  
 Sysselsättningen beräknas enligt Långtidsutredningens basscenario  
 2000–2020, 
  öka med 0,25 procent per år. Utvecklingstakten blir i det närmaste densamma i den regionala beräkningen, då samtliga regioner summeras till riket. Den faktiska ökningstakten åren  
 1994–2001 
  var avsevärt högre, 1,1 procent per år. Sysselsättningens förväntade ökningstakt om 0,25 procent per år kan jämföras med en något långsammare ökning av befolkningen  
 20–64 
  år, vilket ger en svagt ökande andel förvärvsarbetande under perioden. 
 52 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Liksom för befolkningsutvecklingen koncentreras sysselsättnings- ökningen under den kommande perioden till de befolkningsmässigt stora regionerna. Av beräkningen framgår att det endast är Storstadsregionerna och Universitets- och högskoleregionerna som väntas få en positiv sysselsättningsutveckling, medan övriga region- familjer får en stagnerande eller minskande sysselsättning. Störst väntas minskningen bli i Småregioner som domineras av privat sysselsättning. Det är regioner som oftast har en hög andel industrisysselsättning och arbetsplatser där kunskapsinnehållet i produktionen samtidigt är lågt 
 9 
 . 
 Stockholmsregionens sysselsättningsökning väntas bli något lägre än i Göteborgs och Malmös  
 LA-regioner, 
  vilket i så fall skulle vara ett trendbrott mot den utveckling som har förevarit under lång tid. En bakomliggande orsak i modellberäkningen är att Stockholmsregionens näringsliv i högre grad är specialiserat på sektorer där sysselsättningen väntas öka långsammare än under  
 1990–talet 
 10 
 . 
  
 Tabell 2.15 Sysselsättningsutveckling i regionfamiljer  
 1994–2020 
  
 1994– 
  
 2002– 
  
 2001 
  
 2020 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Storstadsregioner 
  
 1 425 177 
  
 1 703 760 
  
 1 927 400 
  
 2,26 
  
 0,65 
  
 därav Stockholm 
  
 806 980 
  
 995 043 
  
 1 118 100 
  
 2,65 
  
 0,62 
  
 därav Göteborg 
  
 367 281 
  
 428 661 
  
 485 900 
  
 1,95 
  
 0,66 
  
 därav Malmö 
  
 250 916 
  
 280 056 
  
 323 400 
  
 1,38 
  
 0,76 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 623 860 
  
 661 268 
  
 698 200 
  
 0,73 
  
 0,29 
  
 Regionala centra 
  
 970 467 
  
 1 006 608 
  
 1 007 000 
  
 0,46 
  
 0,00 
  
 Sekundära centra 
  
 393 089 
  
 398 687 
  
 380 600 
  
 0,18 
  
 -0,24 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 149 723 
  
 146 127 
  
 130 100 
  
 -0,30 
  
 -0,61 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 185 809 
  
 174 629 
  
 158 600 
  
 -0,77 
  
 -0,51 
  
 Riket 
  
 3 748 125 
  
 4 091 079 
  
 4 301 900 
  
 1,10 
  
 0,26 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 9 
  
 Sårbarheten i denna typ av regioner analysers vidare i kapitel 3. 
  
 10 
  
 Detta gäller exempelvis teleindustri, finanssektor och företagstjänster. 
  
 53 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Andelen av rikets totala sysselsättning som återfinns i Storstadsregionerna beräknas öka från 41,6 procent år 2001 till 44,8 procent år 2020, vilket kan jämföras med befolkningsandelen som ökar från 39,0 till 41,8 procent. Skillnaden som är mest påtaglig i Stockholmsregionen beror till stor del på att siffrorna avser sysselsatt dagbefolkning och inkluderar en nettoinpendling, som åtminstone för Stockholms och Göteborgs del förväntas öka till 2020 
 11 
 . Med andra ord visar siffrorna att storstadskoncentrationen är starkare avseende arbetsplatsernas lokalisering än för befolk- ningen bostadsmönster. 
 En annan bidragande orsak till ovanstående skillnad skulle också kunna ligga i högre nivåer avseende andelen förvärvsarbetande i Storstadsregionerna. Detta verkar, som vi kommer se nedan, vara giltigt för Stockholms del, men inte för Göteborgs och Malmös del. 
 Till år 2020 beräknas vidare Universitets- och högskoleregion- erna få en oförändrad andel av sysselsättningen, medan övriga regionfamiljer minskar sina andelar av rikets totala sysselsättning. 
 Tabell 2.16 Regionfamiljernas procentandel av rikets sysselsättning 
  
 Procentandel av riket 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 38,0 
  
 41,6 
  
 44,8 
  
 därav Stockholm 
  
 21,5 
  
 24,3 
  
 26,0 
  
 därav Göteborg 
  
 9,8 
  
 10,5 
  
 11,3 
  
 därav Malmö 
  
 6,7 
  
 6,8 
  
 7,5 
  
 Universitets- och högskoleregioner 
  
 16,6 
  
 16,2 
  
 16,2 
  
 Regionala centra 
  
 25,9 
  
 24,6 
  
 23,4 
  
 Sekundära centra 
  
 10,5 
  
 9,7 
  
 8,8 
  
 Småregioner, privat sysselsättning 
  
 4,0 
  
 3,6 
  
 3,0 
  
 Småregioner, offentlig sysselsättning 
  
 5,0 
  
 4,3 
  
 3,7 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Som framgick av tabell 2.15 förväntas utvecklingen genomsnittligt i regionfamiljerna följa ett tydligt mönster, där starkare utvecklingsförutsättningar också innebär en bättre sysselsättnings- utveckling. Av figur 2.9 ser vi dock att det finns stora skillnader 
  
 11  
 En stor pendling mellan  
 LA-regioner 
  är också ett tecken på den regionförstoring som är särskilt påtaglig runt Storstäderna. Detta förhållande behandlas vidare i kapitel 4. 
 54 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 inom regionfamiljerna, särskilt inom de familjer som har svagare förutsättningar. Medan vissa  
 LA-regionerna 
  som sämst beräknas få en minskad sysselsättning kring 1,5 procent per år, väntas andra få en liten ökning. 
 Det bör i sammanhanget framhållas att modellberäkningar av detta slag inte ger några exakta resultat avseende utvecklingen för små enskilda  
 LA-regioner. 
  Beräkningarna bygger på nationella antaganden om den ekonomiska och demografiska utvecklingen samt skattade samband för den regionala ekonomin och demo- grafin. Resultaten bygger således på att dessa antaganden och samband äger giltighet för perioden fram till år 2020. I en liten region kan därför enstaka händelser eller politiska beslut i hög grad påverka utvecklingen så att den avviker från den här beräknade. I sysselsättningshänseende skulle sådana händelser exempelvis kunna röra sig om en större företagsnedläggning, en nyetablering eller nedläggning av ett sjukhus. 
 55 
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Figur 2.9 
  
 Sysselsättningsutveckling 
  
 2002–2020 
  
 i 
  
 LA-regioner 
  
 fördelade på regionfamiljer 
  
 Procent/år 
  
 Malmö 
  
 Göteborg 
  
 0.4 
  
 Stockholm 
  
 Uppsala 
  
 Strömstad 
  
 Västerås 
  
 Halmstad 
  
 Riket 
  
 Helsingborg 
  
 Arjeplog, Nyköping, Varberg 
  
 Linköping, Jönköping, Umeå 
  
 Norrköping 
  
 Örebro 
  
 Karlskrona, Luleå 
  
 Haparanda 
  
 Kristianstad 
  
 Eskilstuna, Växjö, Gävle 
  
 Gotland 
  
 Kalmar, Borås 
  
 -0.1 
  
 Falun, Trollhättan 
  
 Östersund 
  
 Simrishamn, Katrineholm 
  
 Karlstad, Sundsvall 
  
 Lidköping 
  
 Ljusdal 
  
 Söderhamn, Örnsköldsvik 
  
 Hudiksvall 
  
 Skövde 
  
 Tranås, Värnamo 
  
 Älmhult 
  
 Årjäng, Åre 
  
 Västervik, Bollnäs 
  
 Oskarshamn, Skellefteå 
  
 Ljungby 
  
 Kalix, Arvika 
  
 Köping 
  
 Vansbro 
  
 Mora 
  
 Nässjö 
  
 Härjedalen, Vimmerby 
  
 Sorsele 
  
 -0.6 
  
 Ludvika 
  
 Lycksele 
  
 Karlshamn 
  
 Malung 
  
 Torsby, Kramfors 
  
 Fagersta 
  
 Arvidsjaur, Vilhelmina 
  
 Karlskoga 
  
 Gällivare, Säffle 
  
 Avesta 
  
 Jokkmokk 
  
 Överkalix, Strömsund 
  
 Övertorneå, Storuman 
  
 -1.1 
  
 Filipstad 
  
 Hagfors 
  
 Kiruna 
  
 -1.6 
  
 Bengtsfors 
  
 Pajala 
  
 Storstads- 
  
 Universitets-  
  
 Regionala 
  
 Sekundära 
  
 Småregioner 
  
 Småregioner 
  
 regioner 
  
 högskoleregioner 
  
 centra 
  
 centra 
  
 (priv syss) 
  
 (off syss) 
  
 Källa: NUTEK (rAps) 
 Studerar vi de geografiska mönstren för sysselsättnings- utvecklingen i figur 2.10, ser vi stora likheter med den karta som beskriver befolkningsutvecklingen. Den starkaste utvecklingen är koncentrerad till Mälardalen, Västkusten och Skåne, medan Tornedalen, Bergslagen och stora delar av Norrlands inland får den svagaste sysselsättningsutvecklingen 
 12 
 . 
  
 12  
 Utvecklingen för Arjeplog bryter detta mönster. Detta faktum bör dock tolkas med försiktighet eftersom modellresultaten för de allra minsta  
 LA-regionerna 
  är mer osäkra. 
 56 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Figur 2.10 Sysselsättningsutveckling  
 2002–2020 
  i  
 LA-regioner 
  
 Sysselsättningsutveckling  
 2002-2020 
  
 Procent per år 
  
 0,17 till 
  
 0,77 
  
 (15) 
  
 -0,42 
  till 
  
 0,17 
  
 (36) 
  
 -1,01 
  till  
 -0,42 
  
 (24) 
  
 -1,6 
  till  
 -1,01 
  
 (6) 
  
 Källa: NUTEK (rAps) 
 I tabell 2.17 redovisas den historiska och beräknade sysselsättningsutvecklingen för kvinnor och män i region- familjerna. Vi kan då se att män har haft en starkare sysselsättnings- ökning än kvinnor i samtliga regionfamiljer under perioden 1994– 2001. Särskilt stora har skillnaderna varit i Storstadsregionerna. Det kan noteras att det var under denna period som bl.a. den IT- relaterade tjänstesektorn expanderade som mest i storstäderna. 
 Även under den kommande perioden förväntas män ha en bättre sysselsättningsutveckling än kvinnor i samtliga regionfamiljer. De könsmässiga skillnaderna i förändringstakt väntas dock bli mindre 
 57 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 än under föregående tidsperiod. Detta gäller framför allt i Storstadsregionerna där skillnaderna i ökningstakt nu är betydligt mindre än tidigare. 
  
 Tabell 2.17 Sysselsättningsutveckling för 
  
 män respektive kvinnor i 
  
 regionfamiljer  
 1994–2020 
  
 1994–2001 
  (%/år) 
  
 2002–2020 
  (%/år) 
  
 Regionfamiljer 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Storstadsregioner 
  
 1,80 
  
 2,70 
  
 0,62 
  
 0,68 
  
 därav Stockholm 
  
 2,08 
  
 3,21 
  
 0,59 
  
 0,64 
  
 därav Göteborg 
  
 1,58 
  
 2,31 
  
 0,62 
  
 0,70 
  
 därav Malmö 
  
 1,15 
  
 1,61 
  
 0,71 
  
 0,81 
  
 Universitets- och högskoleregioner 
  
 0,61 
  
 0,84 
  
 0,23 
  
 0,34 
  
 Regionala centra 
  
 0,29 
  
 0,61 
  
 -0,05 
  
 0,05 
  
 Sekundära centra 
  
 0,03 
  
 0,30 
  
 -0,31 
  
 -0,19 
  
 Småregioner, privat sysselsättning 
  
 -0,59 
  
 -0,04 
  
 -0,67 
  
 -0,55 
  
 Småregioner, offentlig sysselsättning 
  
 -0,80 
  
 -0,74 
  
 -0,59 
  
 -0,42 
  
 Riket 
  
 0,84 
  
 1,35 
  
 0,22 
  
 0,31 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 2.3.1 
  
 Andel förvärvsarbetande 
  
 Andelen förvärvsarbetande är en viktig indikator på en väl fungerande arbetsmarknad. Inte minst regeringen har skapat intresse kring detta mått genom sin målsättning om att 80 procent av befolkningen  
 20–64 
  år ska finnas i arbete år 2004. 
 Vi har redan tidigare konstaterat att rikets befolkningen i åldersgruppen  
 20–64 
  år förväntas öka något långsammare än sysselsättningen, vilket indikerar en höjd andel förvärvsarbetande 
 13 
 . Detta bekräftas också av tabell 2.18. Det är dock några region- familjer som bryter mot detta mönster. Det gäller Göteborgs- regionen samt gruppen Sekundära centra som beräknas få något lägre nivåer till år 2020. För Göteborgs del beror detta på att tillskottet i åldersgruppen  
 20–64 
  år är större än sysselsättnings- ökningen. Sekundära centra har i stället en minskning av befolk- 
  
 13  
 Det bör observeras att andelen förvärvsarbetande i detta sammanhang inte direkt kan jämföras med uppgifter som enbart redovisar rikets nivå. Statistikunderlaget baseras här på den Registerbaserade arbetsmarknadsstatistiken (RAMS), medan det i andra sammanhang baseras på Arbetskraftsundersökningarna (AKU), vilket är en urvalsundersökning. Nivåmässigt skiljer sig dessa statistikkällor något åt. 
 58 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 ningen  
 20–64 
  år, men då sysselsättningen väntas minska ännu mer, minskar också andelen förvärvsarbetande. 
 Det kan också konstateras att Malmöregionen har en klart lägre andel förvärvsarbetande än övriga regionfamiljer, en andel som endast förväntas öka marginellt till 2020. Det finns två huvudsakliga förklaringar till detta. Dels har Malmö en stor andel utlandsfödda där sysselsättningsnivån är klart lägre än för den svenskfödda befolkningen, dels innebär en nettoutpendling till Danmark att andelen förvärvsarbetande underskattas. De utpendlande syns inte i den svenska sysselsättningsstatistiken 
 14 
 . Givetvis kan det också vara så att strukturen på näringsliv och befolkning i övrigt medför att nivån ligger lägre än i övriga regiontyper. Att Stockholmsregionen å andra sidan har så pass hög andel förvärvsarbetande trots en hög andel utlandsfödda beror bl.a. på att andelen högutbildade är högre än i övriga regioner. 
  
 14  
 I gränsregioner är andelen förvärvsarbetande enligt statistiken lägre än den faktiska då pendlare över nationsgräns ej redovisas i den svenska sysselsättningsstatistiken. Detta ger också utslag i beräkningen till 2020. 
 59 
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 Bilaga 3 till LU 2003/04 
 Tabell 2.18 Andel förvärvsarbetande i åldersgruppen  
 20–64 
  år, totalt respektive könsuppdelat 
  
 Totalt (%) 
  
 Kvinnor (%) 
  
 Män (%) 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 71,4 
  
 75,7 
  
 76,1 
  
 72,4 
  
 74,3 
  
 73,3 
  
 70,5 
  
 77,1 
  
 78,9 
  
 därav Stockholm 
  
 73,1 
  
 77,6 
  
 79,0 
  
 74,4 
  
 76,4 
  
 76,3 
  
 71,9 
  
 78,8 
  
 81,7 
  
 därav Göteborg 
  
 69,9 
  
 75,1 
  
 74,0 
  
 70,5 
  
 73,4 
  
 71,0 
  
 69,3 
  
 76,9 
  
 76,8 
  
 därav Malmö 
  
 68,5 
  
 70,7 
  
 70,8 
  
 69,1 
  
 69,3 
  
 67,8 
  
 67,9 
  
 72,2 
  
 73,8 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 71,2 
  
 75,1 
  
 76,0 
  
 70,9 
  
 72,5 
  
 71,9 
  
 71,4 
  
 77,6 
  
 79,9 
  
 Regionala centra 
  
 71,8 
  
 75,7 
  
 76,9 
  
 71,7 
  
 73,4 
  
 73,0 
  
 71,9 
  
 78,0 
  
 80,6 
  
 Sekundära centra 
  
 73,1 
  
 78,2 
  
 77,5 
  
 72,2 
  
 75,1 
  
 73,1 
  
 73,9 
  
 81,1 
  
 81,7 
  
 Småregioner, 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 69,5 
  
 75,5 
  
 75,8 
  
 70,1 
  
 73,3 
  
 71,8 
  
 68,9 
  
 77,6 
  
 79,6 
  
 Småregioner, 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 68,7 
  
 73,5 
  
 74,0 
  
 70,6 
  
 72,7 
  
 71,2 
  
 66,8 
  
 74,1 
  
 76,6 
  
 Riket 
  
 71,4 
  
 75,7 
  
 76,3 
  
 71,8 
  
 73,8 
  
 72,9 
  
 71,1 
  
 77,7 
  
 79,6 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 Av figur 2.11 framgår att det regionala mönstret för andelen förvärvsarbetande år 2020 inte helt liknar mönstret för befolknings- och sysselsättningsutvecklingen. Flera regioner i grupperna Regionala och Sekundära centra samt Småregioner dominerade av privat sysselsättning har högre eller lika höga nivåer som Stockholms, Jönköpings och Uppsalas  
 LA-regioner. 
  
 Eftersom sysselsättningsutvecklingen i många av regionerna förväntas bli svag eller t.o.m. negativ, är orsaken till de höga andelarna beroende av relativt kraftiga minskningar av befolkningen i åldersgruppen  
 20–64 
  år. Detta kan paradoxalt nog innebära att många regioner trots minskande sysselsättning kommer få en arbetskraftsbrist framöver 
 15 
 . 
  
 15  
 Se vidare i kapitel 3. 
 60 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Figur 2.11 Andel förvärvsarbetande i åldersgruppen  
 20–64 
  år 2020.  
 LA-regioner 
 16 
  
 Procent 
  
 81.0 
  
 Tranås 
  
 Växjö 
  
 Nyköping 
  
 Karlskrona 
  
 Älmhult 
  
 Sundsvall 
  
 Värnamo 
  
 Ljungby 
  
 79.0 
  
 Stockholm 
  
 Jönköping 
  
 Nässjö 
  
 Falun 
  
 Härjedalen 
  
 Uppsala 
  
 Lidköping 
  
 Vimmerby 
  
 Borås 
  
 Oskarshamn, Gotland 
  
 Varberg 
  
 Mora, Västervik 
  
 Kalmar 
  
 Köping 
  
 Vansbro 
  
 77.0 
  
 Umeå 
  
 Norrköping, Östersund 
  
 Malung 
  
 Hudiksvall 
  
 Örebro 
  
 Gävle, Trollhättan 
  
 Avesta 
  
 Fagersta, Örnsköldsvik 
  
 Kramfors 
  
 Riket 
  
 Kristianstad 
  
 Halmstad 
  
 Skellefteå, Katrineholm 
  
 Söderhamn 
  
 Säffle 
  
 Linköping 
  
 Ludvika 
  
 Luleå 
  
 Karlshamn, Karlskoga 
  
 Hagfors 
  
 Gällivare 
  
 75.0 
  
 Västerås 
  
 Skövde 
  
 Bollnäs 
  
 Strömstad 
  
 Filipstad, Åre 
  
 Ljusdal 
  
 Karlstad 
  
 Kalix 
  
 73.0 
  
 Göteborg 
  
 Eskilstuna 
  
 Bengtsfors 
  
 Lycksele 
  
 Torsby 
  
 Helsingborg 
  
 Simrishamn, Arjeplog 
  
 Jokkmokk 
  
 Arvidsjaur 
  
 71.0 
  
 Strömsund 
  
 Malmö 
  
 Storuman 
  
 69.0 
  
 Kiruna 
  
 Överkalix 
  
 Sorsele 
  
 Vilhelmina 
  
 Årjäng 
  
 Arvika 
  
 67.0 
  
 Pajala 
  
 Storstads- 
  
 Universitets-  
  
 Regionala 
  
 Sekundära 
  
 Småregioner 
  
 Småregioner 
  
 regioner 
  
 högskoleregioner 
  
 centra 
  
 centra 
  
 (priv syss) 
  
 (off syss) 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 2.3.2 
  
 Sysselsättningsutveckling i branscher 
  
 Beräkningarna med hjälp av rAps ger oss också möjlighet att analysera den branschvisa utvecklingen till 2020. I tabell 2.19 görs en redovisning av utfallet för tre branschaggregat; Industri inkl. byggindustri och utvinning, Privat service och tjänster samt Offentlig förvaltning och tjänster. 
 För industrin väntas sysselsättningen minska i samtliga regionfamiljer till år 2020. Minskningen väntas bli störst i de regionfamiljer som har den högsta sysselsättningsandelen inom industri, vilket är Sekundära centra och Småregioner dominerade av 
  
 16  
 Då andelen förvärvsarbetande i gränsregioner med stor utrikes nettoutpendling underskattas redovisas ej uppgifterna för Haparanda och Övertorneå i diagrammet. Sannolikt påverkas också siffrorna för Malmö, Helsingborg, Årjäng och Arvika i negativ riktning. 
 61 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 privat sysselsättning. Andelen industrisysselsatta beräknas här ändå vara ungefär dubbelt så hög som i Storstadsregionerna år 2020. 
 Utvecklingen inom privat service och tjänster uppvisar en mer splittrad regional bild. Medan sysselsättningen i Storstadsregionerna väntas öka med i genomsnitt nästan 1 procent per år, minskar sysselsättningen i Småregionerna. Det är inom denna branschgrupp som vi har de andelsmässigt största skillnaderna mellan regionfamiljerna. I Stockholmsregionen beräknas närmare 62 procent av den totala sysselsättningen finnas inom Privat service och tjänster år 2020. I Småregionerna ligger denna andel under 30 procent. 
 Även inom offentlig förvaltning och tjänster väntas regionerna utvecklas olika framöver. I beräkningsmodellen bestäms sysselsättningen inom detta branschaggregat utifrån den demografiska utvecklingen i kommuner och län, och med ledning av nationella antaganden för statlig konsumtion. Den kommunala och landstingskommunala verksamheten antas alltså i huvudsak förändras i samma takt som antalet personer i ej yrkesverksam ålder. Beräkningarna av utvecklingen inom dessa verksamheter förutsätter alltså ett fortsatt skatteutjämningssystem som fungerar ungefär som nuvarande system, alldeles oavsett hur detta system kommer att vara utformat i framtiden. 
 Den regionfamilj som specifikt bildats utifrån svaga produktionsförutsättningar och en hög sysselsättningsandel inom offentlig verksamhet – dvs. Småregioner som domineras av offentlig sysselsättning – beräknas få en sysselsättningsminskning om 0,05 procent per år. Sysselsättningsandelen väntas trots det överstiga 42 procent år 2020. Därnäst kommer Regionala centra som förväntas ha 38 procent offentligt sysselsatta i slutet av perioden. 
 62 
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Tabell 2.19 
  
 Sysselsättningsutveckling i tre branschaggregat 2002– 
  
 2020 samt procentandelar av total sysselsättning 
  
 Privat service och 
  
 Offentlig förvaltning 
  
 Industri m m 
  
 tjänster 
  
 och tjänster 
  
 % av 
  
 % av 
  
 % av 
  
 total 
  
 total 
  
 total 
  
 2002–20 
  
 syss 
  
 2002–20 
  
 syss 
  
 2002–20 
  
 syss 
  
 Regionfamiljer 
  
 (%/år) 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 -0,56 
  
 14,8 
  
 0,97 
  
 56,4 
  
 0,87 
  
 26,2 
  
 därav Stockholm 
  
 -0,53 
  
 12,6 
  
 0,83 
  
 61,7 
  
 0,89 
  
 23,0 
  
 därav Göteborg 
  
 -0,64 
  
 18,6 
  
 1,19 
  
 49,9 
  
 0,82 
  
 29,5 
  
 därav Malmö 
  
 -0,49 
  
 16,5 
  
 1,25 
  
 48,1 
  
 0,91 
  
 32,4 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 -0,68 
  
 21,5 
  
 0,61 
  
 39,4 
  
 0,68 
  
 36,0 
  
 Regionala centra 
  
 -0,82 
  
 23,3 
  
 0,23 
  
 35,7 
  
 0,43 
  
 38,0 
  
 Sekundära centra 
  
 -1,05 
  
 29,2 
  
 0,17 
  
 32,3 
  
 0,26 
  
 34,0 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 -1,13 
  
 31,7 
  
 -0,64 
  
 28,4 
  
 0,00 
  
 35,9 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 -0,93 
  
 24,3 
  
 -0,65 
  
 28,1 
  
 -0,05 
  
 42,4 
  
 Riket 
  
 -0,76 
  
 20,0 
  
 0,64 
  
 44,8 
  
 0,58 
  
 32,1 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 2.4 
  
 Ekonomisk utveckling 
  
 Tillväxten i Sveriges ekonomi var stark i slutet av  
 1990–talet. 
  Samtidigt var de regionala skillnaderna mycket stora. Under denna period var det framför allt företagsanknuten tjänsteverksamhet och IT som utvecklades snabbt, medan industrin i övrigt hade en betydligt svagare utveckling. 
 Den starka koncentrationen av tjänsteverksamhet och IT till Stockholm och storstadsregionerna medförde att tillväxten här kom att bli extra stark. Koncentrationen av mer traditionell tillverkningsindustri till andra delar av landet gav här en motsatt effekt på den regionala ekonomin. 
 Utöver konjunktureffekter som medfört stora regionala skillnader i ekonomisk utveckling finns också mer långsiktiga och strukturella skillnader som hänger samman med regionala produktionsförutsättningar. Exempelvis finns ett starkt samband mellan arbetsmarknadsregionens befolkningsmässiga storlek och dess ekonomiska tillväxt. Andra viktiga faktorer som också i stor 
 63 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 utsträckning är befolkningsrelaterade, är branschbredd 
 17 
 , tillgång till utbildad arbetskraft och närhet till olika servicefunktioner. 
 Mindre regioner kan å andra sidan ha andra framgångsfaktorer som en stark entreprenörskapskultur, specifikt materialkunnande eller en långtgående specialisering inom en bransch. 
 De beräkningar som görs med hjälp av rAps utgår från nuvarande regionala skillnader i näringslivsstruktur och produktivitetsförhållanden. I analysen görs dock inga antaganden om regionala skillnader för de olika branschernas tillväxt i fråga om exportefterfrågan, arbetsproduktivitet etc. 
 Modellberäkningen visar en fortsatt ekonomisk polarisering mellan storstadsregioner och småregioner. Skillnaderna i utvecklingstakt t.o.m. 2020 beräknas dock bli mindre än de varit under  
 1990–talet. 
  Det är bara storstadsregionerna Stockholm, Göteborg och Malmö som väntas få en högre tillväxttakt i förädlingsvärdet än riksgenomsnittet. BRP väntas växa något snabbare i Malmöregionen än i Göteborgsregionen som i sin tur växer något snabbare än Stockholmsregionen. Universitets- och högskoleregionerna beräknas få en ökning som är i stort sett lika med riksgenomsnittet. Småregioner som domineras av offentlig sysselsättning är den enda regiontyp som framöver beräknas få en högre tillväxt i ekonomin än under  
 1990–talets 
  andra hälft. Trots detta väntas denna regionfamilj få den svagaste  
 BRP-ökningen 
  även under kommande  
 20–årsperiod. 
  
 17  
 Antalet i regionen representerade branscher på finaste näringsgrensnivå  
 (5-siffer 
  SNI) 
 64 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Tabell 2.20 Utveckling av förädlingsvärdet (BRP) i regionfamiljer  
 1994–2020. 
  Fasta priser 
 18  
 (år 2000) 
  
 1994– 
  
 2001– 
  
 BRP 1993 
  
 BRP 2000 
  
 BRP 2020 
  
 2000 
  
 2020 
  
 Regionfamiljer 
  
 (Mkr) 
  
 (Mkr) 
  
 (Mkr) 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Storstadsregioner 
  
 748 171 
  
 1 013 997 
  
 1 511 800 
  
 4,44 
  
 2,02 
  
 därav Stockholm 
  
 465 048 
  
 635 336 
  
 932 100 
  
 4,56 
  
 1,93 
  
 därav Göteborg 
  
 169 030 
  
 229 222 
  
 345 900 
  
 4,45 
  
 2,08 
  
 därav Malmö 
  
 114 092 
  
 149 439 
  
 233 800 
  
 3,93 
  
 2,26 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 261 426 
  
 327 348 
  
 466 300 
  
 3,26 
  
 1,78 
  
 Regionala centra 
  
 411 405 
  
 504 650 
  
 685 900 
  
 2,96 
  
 1,55 
  
 Sekundära centra 
  
 165 362 
  
 196 316 
  
 264 900 
  
 2,48 
  
 1,51 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 66 119 
  
 73 760 
  
 94 900 
  
 1,57 
  
 1,27 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 74 027 
  
 80 276 
  
 101 600 
  
 1,16 
  
 1,18 
  
 Riket 
  
 1 726 510 
  
 2 196 347 
  
 3 125 400 
  
 3,50 
  
 1,78 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 Sammantaget medför den fortsatt starka storstadskoncentrationen inom ekonomin att närmare hälften (48,4 procent) av Sveriges BNP kommer att produceras i storstadsregionerna år 2020. Det innebär en ökning med över fem procentenheter sedan 1993. Stockholmsregionen beräknas ensamt svara för närmare 30 procent av rikets BNP 2020. 
  
 18  
 BRP finns ännu så länge inte framtaget i fasta priser. För att ändå erhålla jämförbarhet mellan den historiska och beräknade utvecklingen har en deflator använts för att räkna om 1993 års BRP till 2000 års nivå. 
 65 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 2.21 Regionfamiljernas procentandel av rikets förädlingsvärde (BRP) 
  
 Procentandel av riket 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 43,3 
  
 46,2 
  
 48,4 
  
 därav Stockholm 
  
 26,9 
  
 28,9 
  
 29,8 
  
 därav Göteborg 
  
 9,8 
  
 10,4 
  
 11,1 
  
 därav Malmö 
  
 6,6 
  
 6,8 
  
 7,5 
  
 Universitets- och högskoleregioner 
  
 15,1 
  
 14,9 
  
 14,9 
  
 Regionala centra 
  
 23,8 
  
 23,0 
  
 21,9 
  
 Sekundära centra 
  
 9,6 
  
 8,9 
  
 8,5 
  
 Småregioner, privat sysselsättning 
  
 3,8 
  
 3,4 
  
 3,0 
  
 Småregioner, offentlig sysselsättning 
  
 4,3 
  
 3,7 
  
 3,3 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Det kan noteras att motsvarande andel för sysselsättningen i Stockholm beräknas bli 26 procent. En mindre andel av sysselsättningen svarar alltså för en större andel av förädlingsvärdet, vilket indikerar en genomsnittlig arbetsproduktivitet som är högre än genomsnittet. I Regionala och Sekundära centra samt i Småregionerna är förhållandet det omvända. 
 I figur 2.12 visas den genomsnittliga procentuella BRP- förändringen för enskilda  
 LA-regioner. 
  Här framgår tydligt hur skillnaderna i produktionsförutsättningar i de olika regionfamiljerna även framöver väntas ge utslag i form av olika tillväxttakter. I de tre regionfamiljer som har svagast förutsättningar finns dock stora skillnader inom grupperna. Exempelvis förväntas regioner som Värnamo LA (inkl. Gnosjö och Gislaveds kommun) och Varbergs LA (inkl. Falkenberg) få en tillväxt i nivå med riksgenomsnittet, medan  
 LA-regioner 
  som Pajala, Överkalix, Övertorneå, Strömsund och Hagfors väntas få en utveckling av förädlingsvärdet som ligger 0,9 till 1,5 procentenheter under riksgenomsnittet årligen till 2020. 
 66 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Figur 2.12 Utveckling av förädlingsvärdet (BRP)  
 2001–2020 
  i LA- regioner fördelade på regionfamiljer 
  
 Procent/år 
  
 2.2 
  
 Malmö 
  
 2.0 
  
 Göteborg 
  
 Stockholm 
  
 Västerås, Helsingborg 
  
 1.8 
  
 Uppsala 
  
 Varberg, Värnamo 
  
 Riket 
  
 Linköping, Jönköping 
  
 Halmstad 
  
 Nyköping 
  
 Norrköping 
  
 Simrishamn, Katrineholm 
  
 Örebro 
  
 Växjö, Borås 
  
 1.6 
  
 Umeå 
  
 Kristianstad, Eskilstuna 
  
 Strömstad 
  
 Luleå 
  
 Kalmar 
  
 Lidköping 
  
 Skövde, Trollhättan, Gävle 
  
 Älmhult 
  
 Jokkmokk 
  
 Haparanda 
  
 Karlskrona, Karlstad 
  
 Karlshamn 
  
 Östersund 
  
 Ljungby, Åre 
  
 Arvika 
  
 1.4 
  
 Gotland, Oskarshamn, Köping 
  
 Falun 
  
 Tranås, Arjeplog 
  
 Örnsköldsvik 
  
 Bollnäs 
  
 Sundsvall 
  
 Årjäng, Vimmerby 
  
 Skellefteå 
  
 Hudiksvall, Västervik 
  
 Karlskoga,Nässjö 
  
 Härjedalen 
  
 1.2 
  
 Vansbro, Malung 
  
 Mora 
  
 Filipstad, Kiruna 
  
 Kalix, Vilhelmina 
  
 Ludvika, Fagersta, Söderhamn 
  
 Bengtsfors 
  
 Storuman, Säffle, Ljusdal 
  
 Lycksele, Torsby, Kramfors 
  
 Avesta 
  
 Sorsele, Arvidsjaur 
  
 1.0 
  
 Gällivare 
  
 Hagfors 
  
 Strömsund 
  
 0.8 
  
 Övertorneå 
  
 0.6 
  
 Överkalix 
  
 0.4 
  
 Pajala 
  
 Storstads- 
  
 Universitets-  
  
 Regionala 
  
 Sekundära 
  
 Småregioner 
  
 Småregioner 
  
 regioner 
  
 högskoleregioner 
  
 centra 
  
 centra 
  
 (priv syss) 
  
 (off syss) 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 För Universitets- och högskoleregionerna är skillnaden i årlig tillväxttakt mellan bästa och sämsta region cirka 0,3 procentenheter, medan den för Regionala centra uppgår till cirka 0,4 procentenheter. Västerås och Helsingborg ligger strax över riksgenomsnittet, medan Sundsvalls, Faluns och Östersunds LA- regioner ligger ungefär 0,4 procentenheter under riksnivån. Summerat över hela perioden till år 2020 innebär detta ändå en total skillnad på över 10 procentenheter i utvecklingstakt. 
 En karta över det kommande Tillväxtsverige visar att den starkaste tillväxten kommer att återfinnas i områdena Mälardalen, Göteborgsregionen och västra Skåne. I Norrland förväntas en relativt god tillväxt i några av de större kustregionerna samt i LA- regionerna Östersund, Åre och Jokkmokk. Den svagaste tillväxten väntas i Tornedalen, stora delar av Norrlands inland, Bergslagen och norra Småland. 
 67 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Figur 2.13  
 BRP-utveckling 
 2001–2020 
  i  
 LA-regioner 
  
 BRP-utveckling 
 2001-2020 
  
 Procent per år 
  
 1,82 till 2,27 
  
 (5) 
  
 1,35 till 1,82 
  
 (39) 
  
 0,88 till 1,35 
  
 (34) 
  
 0,41 till 0,88 
  
 (3) 
  
 Källa: NUTEK (rAps) 
  
 2.4.1 
  
 Förädlingsvärde per sysselsatt dagbefolkning 
  
 Hittills har vi tittat på utvecklingen av BRP, dvs. tillväxten i den regionala ekonomin. Det kan också finnas anledning att se på BRP i förhållande till sysselsättningen i regionen. BRP per sysselsatt dagbefolkning kan sägas vara ett enkelt mått på den regionala produktiviteten och ger både en indikation på marknadens storlek och dess tillväxtpotential. Måttet är bättre som regionalekonomisk 
 68 
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
 indikator än BRP per capita, som påverkas av s. k. pendlings- effekter. 
 19 
  
 Det bör observeras att BRP per sysselsatt inte kan betraktas som ett regionalt välfärdsmått 
 20  
 på samma sätt som i vissa fall sker på nationell nivå med exempelvis måttet BNP per capita. 
 Av tabell 2.22 framgår att produktiviteten i storstadsregionerna år 2000 ligger 12 procent över riksgenomsnittet, medan den år 2020 ligger 8 procent över rikets nivå. Regionfamiljer med svagare förutsättningar närmar sig i stället riksgenomsnittet under samma period. Det gäller särskilt Småregioner som domineras av privat sysselsättning och Sekundära centra. Eftersom regionerna i dessa grupper oftast har höga sysselsättningsandelar inom industri, pekar beräkningen på en fortsatt hög produktivitetsutveckling inom denna näring. 
  
 19 
  
 När förädlingsvärdet (BRP) i inpendlingsregioner relateras till antalet invånare tas ingen hänsyn till att en del av detta värde producerats av inpendlande arbetskraft. Det motsatta förhållandet gäller för utpendlingsregioner. En mer rättvisande bild av den ekonomiska aktiviteten i en region ges därför om BRP relateras till den sysselsatta dagbefolkningen. 
  
 20 
  
 BRP-måttet 
  
  visar förädlingsvärdet i form av löner och driftsöverskott vid arbetsställen. En generell princip är att BRP fördelas till den region där produktionsenheten är lokaliserad. Alla regioners BRP summerar till BNP. Regional ekonomisk välfärd påverkas dessutom av bl.a. transfereringar och regionalt kostnadsläge. 
 69 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 2.22 Förädlingsvärde (BRP) per sysselsatt dagbefolkning samt jämförelse mot rikets nivå 
  
 BRP/syss 
  
 Procent 
  
 BRP/syss 
  
 Procent 
  
 BRP/syss 
  
 Procent 
  
 Regionfamiljer 
  
 1993 (kr) 
  
 av riket 
  
 2000 (kr) 
  
 av riket 
  
 2020 (kr) 
  
 av riket 
  
 Storstadsregioner 
  
 524 967 
  
 114 
  
 604 634 
  
 112 
  
 784 373 
  
 108 
  
 därav Stockholm 
  
 576 282 
  
 125 
  
 646 784 
  
 119 
  
 833 646 
  
 115 
  
 därav Göteborg 
  
 460 221 
  
 100 
  
 546 232 
  
 101 
  
 711 875 
  
 98 
  
 därav Malmö 
  
 Willis 
  
 99 
  
 543 215 
  
 100 
  
 722 944 
  
 100 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 419 046 
  
 91 
  
 498 947 
  
 92 
  
 667 860 
  
 92 
  
 Regionala centra 
  
 423 925 
  
 92 
  
 505 257 
  
 93 
  
 681 132 
  
 94 
  
 Sekundära centra 
  
 420 674 
  
 91 
  
 494 489 
  
 91 
  
 696 006 
  
 96 
  
 Småregioner, 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 441 607 
  
 96 
  
 501 022 
  
 92 
  
 729 439 
  
 100 
  
 Småregioner, 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 398 404 
  
 86 
  
 456 833 
  
 84 
  
 640 605 
  
 88 
  
 Riket 
  
 460 633 
  
 100 
  
 542 058 
  
 100 
  
 726 516 
  
 100 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 Som framgår av tabellen förväntas Stockholmsregionen även framöver ha en produktivitet som ligger högt över riksgenomsnittets nivå. Inom övriga regionfamiljer hittar vi dock ett antal enskilda regioner med ännu högre nivåer. Det gäller t.ex. regioner med energiproduktion, gruvnäring eller större process- eller tillverkningsindustri. Några exempel är  
 LA-regionerna 
  Jokkmokk (vattenkraftverk), Kiruna (gruvnäring), Oskarshamn (kärnkraftverk) och Karlshamn (Volvos anläggning i White). 
 70 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Figur 2.14 Förädlingsvärde (BRP) per sysselsatt dagbefolkning 2020 
 BRP per sysselsatt 
 Procent av rikets nivå 2020 
  
 99,5 till 173,9 
  
 (20) 
  
 92,4 till 
  
 99,5 
  
 (19) 
  
 87,6 till 
  
 92,4 
  
 (20) 
  
 74,1 till 
  
 87,6 
  
 (22) 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 I figur 2.14 ges en översiktlig bild över vilka regioner som beräknas ha ett högt respektive lågt förädlingsvärde per sysselsatt år 2020. Som framgår av kartan finns regioner med hög produktivitet utspridda över alla delar av landet. Kartan visar upp delvis andra mönster än den gängse regionala problembilden och kan därigenom ge en intressant dimension till diskussionen om närande respektive tärande regioner. 
 En hög produktivitet kan alltså föreligga såväl i regioner med stark koncentration av befolkning och näringsliv, som i regioner med en stark bas i råvaruutvinning och industri. Det kan t.o.m. vara så att produktivitetsökningen för närvarande är något bättre i den 
 71 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 sistnämnda regiontypen, än i regioner som domineras av tjänsteproduktion. De regionala problemen består i stället av att just denna produktivitetsökning innebär att sysselsättningen successivt kan minskas, samtidigt som produktionen bibehålls eller ökas – s.k.  
 job-less 
  growth. 
  
 2.4.2 
  
 Tillväxt och produktivitetsutveckling i det privata näringslivet 
  
 I detta avsnitt renodlar vi analysen av den ekonomiska tillväxten och produktivitetsutvecklingen till det privata näringslivet. Av tabell 2.23 framgår dels förädlingsvärdets utveckling, dels produktivitetsutvecklingen, dvs. förändringen av förädlingsvärdet per sysselsatt till år 2020. 
 Ökningen av näringslivets förädlingsvärde väntas som sig bör vara något högre i alla regionfamiljer, än om vi räknar in den offentliga sektorn (som definitionsmässigt saknar produktivitetsförbättring). Den regionala fördelning med högre tillväxt i Storstadsregionerna och lägre i Småregionerna känns också igen från föregående avsnitt. 
  
 Tabell 2.23 
  
 Förädlingsvärde och produktivitet (förädlingsvärde per 
  
 sysselsatt) inom det privata näringslivet 
  
 Förädlingsvärde/ sysselsatt inom privat 
  
 Förädlingsvärde inom privat näringsliv 
  
 näringsliv 
  
 2001–20 
  
 2001–20 
  
 Regionfamiljer 
  
 2000(Mkr) 
  
 2020(Mkr) 
  
 (%/år) 
  
 2000(kr) 
  
 2020(kr) 
  
 (%/år) 
  
 Storstadsregioner 
  
 834 500 
  
 1 286 900 
  
 2,19 
  
 662 183 
  
 937 222 
  
 1,75 
  
 därav Stockholm 
  
 528 800 
  
 799 000 
  
 2,09 
  
 689 394 
  
 961 376 
  
 1,68 
  
 därav Göteborg 
  
 193 100 
  
 301 700 
  
 2,26 
  
 637 801 
  
 905 191 
  
 1,77 
  
 därav Malmö 
  
 112 600 
  
 186 200 
  
 2,55 
  
 591 334 
  
 892 190 
  
 2,08 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 248 000 
  
 369 300 
  
 2,01 
  
 563 359 
  
 869 555 
  
 2,19 
  
 Regionala centra 
  
 370 900 
  
 526 700 
  
 1,77 
  
 567 508 
  
 887 148 
  
 2,26 
  
 Sekundära centra 
  
 151 800 
  
 213 200 
  
 1,71 
  
 549 049 
  
 911 111 
  
 2,56 
  
 Småregioner, 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 55 700 
  
 74 500 
  
 1,46 
  
 550 956 
  
 952 685 
  
 2,78 
  
 Småregioner, 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 53 000 
  
 70 600 
  
 1,44 
  
 489 201 
  
 848 558 
  
 2,79 
  
 Riket 
  
 1 713 900 
  
 2 541 200 
  
 1,99 
  
 603 504 
  
 911 838 
  
 2,08 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 72 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Granskar vi däremot produktivitetsutvecklingen, räknat som förädlingsvärde per sysselsatt, finner vi närmast motsatt utveckling. De regionfamiljer som har de svagaste förutsättningarna och det lägsta förädlingsvärdet per sysselsatt, väntas få en något snabbare produktivitetstillväxt än Storstäderna. Den huvudsakliga för- klaringen till detta paradoxala resultat har redan berörts ovan, nämligen att produktiviteten i respektive bransch antas öka i samma takt i alla regioner. Regioner med stor andel tillverkning- sindustri tenderar därmed få en snabbare produktivitetsökning än regioner där det privata näringslivet domineras av tjänstepro- duktion, eftersom dessa sektorer antas ha en långsammare produk- tivitetsökning än industrin 
 21 
 . 
 En viktig slutsats vi kan dra när vi kombinerar denna regionala utvecklingsbild med bilden av sysselsättningsutvecklingen, är att Storstadsregionernas högre tillväxt mer kommer baseras på en ökning av sysselsättningen, än en hög produktivitetstillväxt. Samtidigt indikerar det en potential till en än högre tillväxt i Storstäderna förutsatt att produktiviteten kan höjas mer än vad som antas här. 
 Småregionerna får däremot helt lita till en produktivitetsökning om någon ekonomisk tillväxt i näringslivet ska kunna erhållas, eftersom sysselsättningen här förväntas minska. 
  
 2.5 
  
 Regionala konsekvenser av LU:s alternativscenarier 
  
 I Långtidsutredningen 2003 finns också två alternativa scenarier, vilka i detta fall har utgått från ett  
 ekonomiskt-politiskt 
  vägval där analysen inriktats på de olika valmöjligheter som finns. Den ekonomiska tillväxten i de båda alternativscenarierna är något snabbare (2,0 procent) än i basscenariot (1,8 procent), vilket inte ska tolkas som att basscenariot är ett lågtillväxtscenario. Syftet med de båda alternativscenarierna är i stället att belysa skillnaderna för den offentliga sektorn om tillväxten kommer till stånd via ett 
  
 21  
 Det bör påpekas att beräkningarna i detta avseende har en konservativ bias, bland annat i den meningen att ingen hänsyn kan tas till näringslivets dynamiska omvandling. I analysen kan vi inte förutsäga inom vilka områden dynamiken kommer att äga rum. Det betyder att produktivitetsförbättringen i t.ex. Stockholmsregionen kan ha underskattats. Generellt ger den beräknade produktivitetsförbättringen (som enbart bestäms av branschstrukturen) en alltför utslätad bild. 
 73 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 starkare arbetskraftsutbud eller en starkare produktivitetsutveckling. 
 I det första alternativscenariot ökar sysselsättningen snabbare samtidigt som arbetslösheten sjunker jämfört med basscenariot. I det andra alternativscenariot uppnås samma tillväxt som i det föregående, men genom en högre produktivitetsstegring. 
 Regionalt får de båda alternativscenarierna något olika konsekvenser. Det första alternativscenariot som bygger på högre sysselsättning bland utlandsfödda och personer över 55 år, ger sannolikt en större sysselsättningsökning och tillväxt i storstäderna än i övriga riket – framför allt beroende på den höga storstads- koncentrationen av utlandsfödda personer. Samtidigt ger detta alternativ bättre förutsättningar att finansiera den offentliga sektorn, som andelsmässigt är större i de små och perifert belägna regionerna. Därmed skulle en sysselsättnings- och tillväxteffekt erhållas även här. Detta förutsätter dock att det även fortsätt- ningsvis finns någon form av skatteutjämningssystem som jämnar ut regionala skillnader i skattebasen. 
 Det andra alternativscenariot som bygger på en högre produktivitetsökning i det privata näringslivet ger sannolikt en sämre utveckling i de regioner som har svaga utvecklingsförut- sättningar, än vad det första alternativet gör. Detta beror dels på att det privata näringslivet här är andelsmässigt mindre än i Storstads- regionerna, dels på att förutsättningarna att finansiera behoven inom den offentliga sektorn försämras. 
 Storstadsregionerna kan dock ur tillväxtsynpunkt dra fördel av detta alternativ, förutsatt att den högre produktivitetstillväxten också ligger inom den privata service- och tjänstesektorn. Som vi tidigare pekat på ligger en betydande tillväxtpotential i att höja produktiviteten i denna andelsmässigt stora del av storstädernas ekonomi. 
  
 2.6 
  
 Slutsatser – Regional utveckling 
  
 Analysen i detta kapitel visar att storstadskoncentrationen avseende befolkning, sysselsättning och ekonomi kommer att fortsätta. Storstäderna kommer att svara för en allt större andel av landets sysselsättning och produktion. 
 Den regionala utvecklingen kommer i mycket hög grad styras av demografiska faktorer. Andelen äldre i befolkningen kommer att 
 74 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 öka kraftigt - en utveckling som kommer att fortsätta ända till cirka år 2040. För många regioner innebär det att ett stort födelseunderskott blir dominerande orsak bakom en befolkningsminskning, som till stor del blir självgenererande och därmed mycket svår att vända. Det medför också att försörjningsbördan, dvs. antalet ungdomar och äldre per  
 20–64- 
  åring, kommer att öka i betydande omfattning. Denna utveckling kommer bli kännbar i alla regioner, men den kommer snabbare och blir mer omfattande i de svagaste regionerna som redan i dagsläget har en ogynnsam åldersstruktur. 
 Utvecklingen leder till att påfrestningarna på den kommunala ekonomin ökar än mer framöver. Det gäller inte bara de minsta och mest perifera regionerna, utan också många medelstora regioner kommer att få demografiskt betingade ekonomiska problem. Det betyder att fortsatta rationaliseringar i såväl de primärkommunala som de landstingskommunala verksamheterna sannolikt blir nödvändiga. Samtidigt blir de kommuner och regioner som inte förmår leverera grundläggande service mindre attraktiva för etableringar. För många kommuner kommer därför samverkan över kommungränserna bli ett viktigt sätt att genomföra besparingar utan att servicen för den skull drastiskt måste försämras. Det kan t.ex. gälla skolor, bibliotek, simhall, räddningstjänst, etc. I slutändan kan det inte uteslutas att också kommunsammanslag- ningar kommer att diskuteras. 
 Även i Storstadsregionerna ökar försörjningsbördan, men i betydligt mindre omfattning än i övriga regioner. Här fylls kontinuerligt på med en yngre befolkning, framför allt gruppen utlandsfödda kommer öka mycket starkt. Antalet äldre i befolkningen ökar dock snabbare i Storstäderna än i övriga regioner, vilket får direkta effekter på exempelvis ökade vårdbehov framöver. 
 Såväl sysselsättning som ekonomi kommer enligt LU utvecklas betydligt svagare framöver, än under  
 1990–talets 
  senare del. Särskilt påtagligt är detta i Storstadsregionerna. Malmöregionen, som tidigare hade den svagaste tillväxten, beräknas nu få störst sysselsättnings- och  
 BRP-ökning. 
  Det går dock inte att utifrån detta hävda att Malmö- och Göteborgsregionen tagit över Stockholms roll som draglok i den svenska ekonomin. I ett läge då samtliga Storstadsregioner presterar klart sämre än tidigare har denna roll tvärtom försvagats för alla tre. Icke desto mindre beräknas Storstadsregionerna svara för närmare 50 procent av 
 75 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 rikets BNP år 2020, vilket gör att en svag utveckling här får direkta effekter på rikets samlade tillväxt. 
 Analysen visar också att produktivitetsutvecklingen väntas bli lägre i Storstadsregionerna än i andra regionfamiljer. Något som hänger samman med den starka koncentrationen av sysselsättning inom privat service och tjänster. Produktivitetsutvecklingen har här historiskt sett varit lägre än inom industrin. I stället baseras storstädernas högre tillväxt i större utsträckning på sysselsättningstillväxt. En betydande utmaning och tillväxtpotential i storstäderna ligger därför i en högre produktivitet i storstädernas service- och tjänsteproduktion. 
 I en sammanfattning av analysresultaten finns det också anledning att peka på den osäkerhet som i varierande grad är förknippad med underliggande beräkningar. Exempelvis gäller denna osäkerhet det trendbrott, som innebär att Stockholmsregionen växer långsammare än övriga storstadsregioner. De faktorer som förts fram som förklaring till detta resultat är i och för sig rimliga, bl.a. en långsammare tillväxt i de branscher som under  
 1990–talet 
  låg bakom Stockholmsregionens exceptionellt höga tillväxt. Beräkningen bygger också på ett antagande om fortsatt bostadsbrist i Stockholmsregionen samtidigt som förbättrade kommunikationer innebär en stimulans för övriga delar av Mälardalen. 
 Samtidigt bör det påpekas att beräkningarna inte i tillräcklig omfattning kan ta hänsyn till näringslivets dynamiska omvandling. Traditionellt har Stockholmsregionens näringsliv varit orienterat mot nya och snabbväxande verksamheter. Ingenting tyder på att denna roll kommer att rubbas. I analysen är det dock svårt att ta hänsyn till detta, då vi inte kan förutsäga inom vilka områden dynamiken kommer att äga rum. Det betyder också att produktivitetsförbättringen i Stockholmsregionen kan ha underskattas. 
 Utifrån slutsatserna ovan kan det finnas anledning att fundera över den framtida politikutformningen, där ökade skillnader avseende regionala förutsättningar skapar förändrade behov. Det är framför allt inom två områden som dagens regionala utvecklingspolitik kan behöva kompletteras. Å ena sidan ökar nödvändigheten av en regional välfärdspolitik som garanterar alla medborgare en grundläggande välfärd och rimlig tillgång till samhällsservice, oavsett tillväxt och utvecklingsförutsättningar. Å andra sidan behövs en tillväxtinriktad regional utvecklingspolitik 
 76 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Den regionala utvecklingen fram till 2020 
  
 för alla regioner, inklusive en storstadspolitik som tar sin utgångspunkt i storstadens specifika förutsättningar och betydelse för Sveriges samlade tillväxt. 
 Inriktningen på den regionala utvecklingspolitiken kan behöva diskuteras, i ett läge då den förvärvsarbetande åldersgruppen kraftigt minskar i stora delar av landet. För en region blir det då viktigt att satsa på både regional attraktivitet och näringslivsutveckling. Om näringsliv och offentlig service ska kunna utvecklas och fungera måste det först och främst finnas tillgång på utbildad arbetskraft, något som kan bli en bristvara i många regioner framöver. Tillgång till arbetskraft blir ett grundläggande villkor för att ett livskraftigt näringsliv ska kunna utvecklas. Det blir därför viktigt att utveckla kvaliteter i fråga om boende, infrastruktur, miljö, kultur, etc. som kan locka till boende och etablering av verksamheter. Exempelvis skulle en flexiblare hållning till bebyggelse i sjönära lägen kunna utgöra en sådan attraktivitetshöjande åtgärd i glesbebyggda delar av landet, givetvis då med beaktande av eventuella miljömässiga intressen. 
 Också ur ett näringslivsperspektiv behöver attraktiviteten höjas. Det blir därför önskvärt med fler insatser för att utveckla intressanta och dynamiska centra som kan fungera som noder i klustermiljöer och regionala innovationssystem. 
 Såväl attraktivitets- som näringslivsdimensionen i den regionala utvecklingspolitiken pekar dessutom entydigt på ökade behov av sektorsamordning. Regional utveckling och tillväxt blir allt mer beroende av att flera politikområden förmår samverka och etablera en gemensam målbild. Här finns forfarande ett stort avstånd mellan ambitionerna inom den regionala utvecklingspolitiken och dagens situation. I slutändan handlar det om ledarskap på lokal, regional och nationell nivå. 
 77 
  
 3 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 I detta kapitel analyseras de lokala arbetsmarknadsregionerna med avseende på två olika typer av sårbarhetsproblem. I det första fallet gäller det regioner som riskerar att få brist på arbetskraft med olika utbildningsbakgrund. I det andra fallet analyseras regioner med hänsyn till stort beroende av en eller flera dominerande arbetsplatser som dessutom kännetecknas av ett lågt kunskapsinnehåll i produktionen. 
  
 3.1 
  
 Tillgång och efterfrågan på arbetskraft 
  
 I de regionala beräkningar som redovisats i kapitel 2 – som baserats på basscenariot i LU 2003 - finns också möjlighet att beräkna differensen mellan utbud och efterfrågan avseende arbetskraft inom 12 olika utbildningsgrupper. I analysen har dessa aggregerats till 6 grupper: 
  
 1. 
  
 Utbildning kortare än  
  
 3-årigt 
  gymnasium. 
  
 2. 
  
 3-årig 
  
  yrkesförberedande gymnasieutbildning. 
  
 3. 
  
 3-årig 
  
  teoretisk gymnasieutbildning; samhällsvetenskap, humanism m.m. 
  
 4. 
  
 Teknisk och naturvetenskaplig utbildning (gymnasium och eftergymnasial). 
  
 5. 
  
 Vårdutbildning och pedagogisk utbildning (eftergymnasial). 
  
 6. 
  
 Övrig eftergymnasial utbildning. 
  
 För vart och ett av dessa utbildningsaggregat, liksom för summan av dem har utbudet i åldersgruppen  
 20–64 
  år respektive efterfrågan beräknats 
 22 
 . Den uppkomna differensen mellan efterfrågan och utbud har därefter relaterats till utbudet (samma åldersgrupp), så 
  
 22  
 I utbudet ingår sysselsatt nattbefolkning samt arbetslösa. Efterfrågan utgörs av sysselsatt dagbefolkning. 
 79 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 att den procentuella bristen eller överskottet kunnat analyserats per region och utbildning. Givet efterfrågan ger procentsiffran alltså en bild av hur mycket utbudet skulle behöva förändras för att regional balans mellan tillgång och efterfrågan skall råda. 
 I kapitel 2 kunde vi konstatera att befolkningen  
 20–64 
  år kommer att minska i många regioner samtidigt som de äldre i befolkningen ökar mycket kraftigt. Vi konstaterade också att försörjningsbördan ökar, dvs. att det går fler och fler ungdomar och äldre (åldersgrupperna  
 0-19 
  år samt 65 år och äldre) på varje  
 20–64-åring. 
  Redan där kunde vi alltså ana ett minskande utbud av arbetskraft samtidigt som behoven ökar, inte minst inom delar av den offentliga sektorn. Denna bild bekräftas också av tabell 3.1. 
 Den samlat största bristsituationen beräknas uppkomma avseende personer med eftergymnasiala vård eller pedagogiska utbildningar. Det handlar alltså i stor utsträckning om sjukvårdsanställda och lärare inom grund- och gymnasieskolan. Brist förväntas här föreligga i samtliga regionfamiljer utom Malmöregionen år 2020. Störst blir bristerna i Småregionerna. 
 Betydande arbetskraftsbrist beräknas också uppkomma avseende personer med teknisk/naturvetenskaplig utbildning i många regioner. Det är framför allt i Storstadsregionerna och Småregioner dominerade av privat sysselsättning som underskotten väntas bli stora år 2020. 
 80 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Tabell 3.1 Brist respektive överskott på arbetskraft i regionfamiljer år 2020. (Utbud  
 20–64 
  år – efterfrågan)/utbudet  
 20–64 
  
 Procent 
  
 Mitchell, 
  
 Vård, 
  
 Yrkes 
  
 hum 
  
 Tekn, 
  
 peda- 
  
 Regionfamiljer 
  
 gymn 
  
 gymn 
  
 gymn 
  
 natur 
  
 gogik 
  
 Övrig 
  
 Total 
  
 Storstadsregioner 
  
 -3,1 
  
 1,9 
  
 -1,0 
  
 -4,5 
  
 -2,0 
  
 -2,1 
  
 -2,1 
  
 därav Stockholm 
  
 -5,2 
  
 -1,7 
  
 -4,6 
  
 -6,7 
  
 -3,9 
  
 -4,8 
  
 -4,6 
  
 därav Göteborg 
  
 -1,5 
  
 5,4 
  
 3,3 
  
 -2,3 
  
 -0,8 
  
 0,8 
  
 0,2 
  
 därav Malmö 
  
 0,5 
  
 7,6 
  
 4,7 
  
 -0,3 
  
 2,6 
  
 5,6 
  
 2,9 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 2,4 
  
 7,7 
  
 8,7 
  
 2,1 
  
 -3,7 
  
 6,0 
  
 3,2 
  
 Regionala centra 
  
 -0,6 
  
 4,6 
  
 6,8 
  
 0,4 
  
 -5,4 
  
 1,1 
  
 0,3 
  
 Sekundära centra 
  
 -0,1 
  
 3,2 
  
 5,2 
  
 -0,2 
  
 -5,2 
  
 4,2 
  
 0,7 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 -1,1 
  
 3,3 
  
 1,8 
  
 -3,1 
  
 -10,5 
  
 -0,3 
  
 -1,2 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 0,0 
  
 1,3 
  
 4,3 
  
 0,7 
  
 -12,7 
  
 1,3 
  
 -0,6 
  
 Riket 
  
 -0,9 
  
 3,7 
  
 3,4 
  
 -1,7 
  
 -3,8 
  
 0,4 
  
 -0,3 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Det bör betonas att den arbetskraftsbrist som redovisas inom utbildningsgrupperna pedagogik och vård i huvudsak beräknats utifrån demografiska förändringar. Vi vet däremot mindre om den kommunala sektorns ekonomiska möjligheter att uppfylla de behov som denna analys pekar på. Som tidigare påpekats kommer den kommunala ekonomin att bli alltmer ansträngd utifrån en ökande försörjningsbörda i stora delar av landet. Ekonomiska begräns- ningar kan alltså bli återhållande för hur många som faktiskt kan anställas. Icke desto mindre kvarstår de stora behoven inom dessa områden – behov som på ett eller annat sätt måste lösas. 
 Det bör också påpekas att vi här belyser utvecklingen till 2020. Samtidigt vet vi med stor säkerhet att befolkningens åldersstruktur fortsätter att försämras under ytterligare cirka 20 år. Det är under denna period som antalet personer över 80 år kommer att öka dramatiskt, dvs. den del av befolkningen som är mest vårdkrävande. Efterfrågan på vårdutbildade kommer således utifrån ett renodlat behovsperspektiv att öka påtagligt under de närmaste  
 35–40 
  åren. Den stora ökningen kommer tidigare i regionfamiljer med svagare förutsättningar, eftersom dessa regioner redan har en äldre befolk- ning än övriga regioner. 
 81 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Av regionfamiljerna är det Stockholmsregionen som sammantaget beräknas få den största arbetskraftsbristen. Här förväntas brist uppstå i samtliga 6 utbildningsaggregat 
 23 
 . Också i Småregionerna uppkommer ett summerat underskott på arbetskraft år 2020. Här väntas dock överskott uppstå i enskilda utbildningsgrupper, framför allt avseende yrkesförberedande gymnasieutbildning och teoretisk gymnasieutbildning inom samhällsvetenskap, humanism m.m. 
 I figur 3.1 redovisas bristsituationen för summan av samtliga utbildningsaggregat i  
 LA-regionerna 
  år 2020. Bristregionerna har stor spridning över landets olika delar, med den största koncentrationen till Norrland, Småland och Stockholm. LA- regionerna Malung, Gällivare, Härjedalen, Mora och Lycksele väntas få den största summerade arbetskraftsbristen år 2020. De största summerade överskotten uppstår i Haparanda, Simrishamn, Uppsala, Storuman och Kiruna. Detta hindrar dock inte att det även här beräknas uppstå underskott inom enskilda utbildningsgrupper. Det gäller då framför allt inom pedagogik och vård. 
  
 23  
 Begreppet arbetskraftsbrist i Stockholmsregionen är dock något tveksamt med tanke på att arbetsmarknaden redan i dag är större än vad regiongränsen anger. För Stockholmsregionen utgör inpendlande arbetskraft ett viktigt och nödvändigt tillskott till arbetsmarknadens behov. 
 82 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Figur 3.1 Brist respektive överskott på arbetskraft i  
 LA-regioner 
  år 2020. (Utbud  
 20–64 
  år – efterfrågan)/utbudet  
 20–64 
  (procent) samt tabell med de 25  
 LA-regioner 
  med den största arbetskraftsbristen 2020 
  
 Arbetskraft totalt 
  
 LA-regioner 
  
 ak-brist 
  (% av utbud) 
  
 Malung 
  
 -10.7 
  
 Gällivare 
  
 -9.9 
  
 Härjedalen 
  
 -8.3 
  
 Mora 
  
 -8.2 
  
 Lycksele 
  
 -8.1 
  
 Arjeplog 
  
 -7.2 
  
 Överkalix 
  
 -7.0 
  
 Sundsvall 
  
 -6.7 
  
 Avesta 
  
 -6.2 
  
 Ak-brist/överskott 
  2020 
  
 Värnamo 
  
 -5.8 
  
 (utbud-efterfrågan)/utbud 
  (%) 
  
 Skellefteå 
  
 -5.7 
  
 -10,8 
  till  
 -5,1 
  
 (12) 
  
 Ljungby 
  
 -5.2 
  
 -5,1 
  till 
  
 0 
  
 (26) 
  
 Kramfors 
  
 -5.0 
  
 0 till 
  
 6,8 
  
 (38) 
  
 6,8 till 14,5 
  
 (5) 
  
 Stockholm 
  
 -4.6 
  
 Övertorneå 
  
 -4.2 
  
 Ludvika 
  
 -4.1 
  
 Söderhamn 
  
 -3.3 
  
 Karlshamn 
  
 -3.1 
  
 Oskarshamn 
  
 -3.1 
  
 Växjö 
  
 -2.7 
  
 Jokkmokk 
  
 -2.6 
  
 Ljusdal 
  
 -2.6 
  
 Karlskrona 
  
 -2.4 
  
 Västervik 
  
 -2.2 
  
 Falun 
  
 -2.0 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 De bristsituationer som uppstår i enskilda  
 LA-regioner 
  kan i praktiken lösas på fyra olika sätt. För det första kan platser besättas med personal som har annan eller lägre utbildningsbakgrund än den efterfrågade, exempelvis att personer med gymnasiekompetens går in på arbetsuppgifter där en högskoleutbildning vore att föredra. För flera regioner är dock dessa möjligheter begränsade, då brist beräknas uppstå inom samtliga utbildningskategorier. Så många 
 83 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 som 37  
 LA-regioner 
  väntas ha en total brist på arbetskraft efter att samtliga utbildningsgrupper summerats. 
 I vissa fall kan inpendling lösa en bristsituation. Ett problem i sammanhanget är dock att många av de regioner som beräknas få underskott på arbetskraft har långa pendlingsavstånd samtidigt som grannregionerna ofta har brist på samma typ av arbetskraft. För Stockholmsregionen utgör dock inpendlande arbetskraft ett viktigt och nödvändigt tillskott till arbetsmarknadens behov. Framför allt Uppsala, men också Nyköping, Västerås och Eskilstuna beräknas ha ett visst summerat överskott på arbetskraft år 2020. 
 Ett tredje sätt att komma till rätta med arbetskraftsbristen är att öka utbudet genom att fler personer utanför åldersgruppen  
 20–64 
  år deltar i arbetslivet. Med ökande arbetskraftsbrist blir det allt viktigare att folk med hjälp av ekonomiska incitament, flexiblare arbetsformer, etc. förmås arbeta vidare högre upp i åldrarna. 
 För det fjärde kan en ökad arbetskraftinvandring lösa en del problem med arbetskraftsförsörjningen. Detta är dock inte självklart något enkelt alternativ. Dels kommer den framtida konkurrensen om arbetskraft vara hård också i ett europeiskt perspektiv, dels är goda kunskaper i svenska ett krav i många av de framtida bristyrkena. 
 Det blir givetvis extra viktigt att också de personer som redan ingår i arbetskraftsutbudet tillåts göra en insats i arbetslivet. Det gäller exempelvis långtidsarbetslösa och olika invandrargrupper där andelen förvärvsarbetande är betydligt lägre än för den svenskfödda delen av befolkningen. 
 I det följande redovisas de beräknade underskotten på arbetskraft för de två största bristkategorierna var och en för sig – eftergymnasial vård/pedagogisk utbildning samt teknisk/natur- vetenskaplig utbildning. 
  
 3.1.1 
  
 Arbetskraftsförsörjning inom vård och pedagogik 
  
 För den första kategorin ser vi att underskotten beräknas bli mycket stora i många  
 LA-regioner. 
  Endast tio  
 LA-regioner 
  väntas ha ett överskott av eftergymnasialt utbildade inom vård och pedagogik år 2020. De största bristerna uppträder i delar av Norrlands inland och kustland samt i Bergslagen, Värmland och vissa delar av Småland. I flera av de mindre  
 LA-regionerna 
  kan 
 84 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 arbetskraftsbristen komma att uppgå till mer än en fjärdedel av utbudet inom denna kategori. 
 Det bör betonas att det för vård och pedagogiskt utbildade är mycket svårt att göra förutsägelser för mindre  
 LA-regioner. 
  Budgetunderskott och omstruktureringar inom kommuner och landsting, som medför att exempelvis sjukhus eller skolor läggs ner, kan i ett slag förändra den lokala efterfrågan på personal inom dessa områden. Den speciella sårbarhet som detta ger upphov till behandlas senare i kapitlet. 
 85 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Figur 3.2 Brist respektive överskott på arbetskraft med vård och pedagogisk utbildning i  
 LA-regioner 
  år 2020. (Utbud 20– 64 år – efterfrågan)/utbudet  
 20–64 
  (procent) samt tabell med de 25  
 LA-regioner 
  med den största bristen i denna grupp 2020 
  
 Vård och pedagogisk 
  
 utbildning 
  
 LA-regioner 
  
 ak-brist 
  (% av utbud) 
  
 Gällivare 
  
 -31.5 
  
 Arjeplog 
  
 -30.6 
  
 Årjäng 
  
 -28.3 
  
 Pajala 
  
 -26.9 
  
 Vansbro 
  
 -26.9 
  
 Överkalix 
  
 -25.5 
  
 Övertorneå 
  
 -24.2 
  
 Arvidsjaur 
  
 -22.8 
  
 Malung 
  
 -22.8 
  
 Ak-brist/överskott 
  
 Filipstad 
  
 -20.6 
  
 Kalix 
  
 -19.9 
  
 vård+pedag. utb. 2020(% 
  
 Lycksele 
  
 -19.8 
  
 -31,5 
  till  
 -20 
  
 (10) 
  
 Härjedalen 
  
 -18.9 
  
 -20 
  
 till  
 -10 
  
 (26) 
  
 -10 
  
 till 
  
 0 
  
 (35) 
  
 Haparanda 
  
 -18.6 
  
 0 
  
 till 
  
 6,0 
  
 (10) 
  
 Vimmerby 
  
 -18.5 
  
 Torsby 
  
 -17.3 
  
 Strömsund 
  
 -16.9 
  
 Avesta 
  
 -16.8 
  
 Ljungby 
  
 -16.1 
  
 Gotland 
  
 -15.5 
  
 Ljusdal 
  
 -15.3 
  
 Umeå 
  
 -15.1 
  
 Ludvika 
  
 Fowler 
  
 Sorsele 
  
 -13.6 
  
 Mora 
  
 -13.2 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Ett belysande exempel på vårdbehovets utveckling och möjligheterna att tillgodose detta behov får vi genom att relatera den mest vårdkrävande åldersgruppen, dvs. personer 80 år och äldre, mot utbudet av vårdutbildade. Vi ser då att skillnaderna redan i dag är stora mellan olika regiontyper. 
 Att det går färre åldringar per vårdutbildad i Storstadsregionerna är till viss del naturligt eftersom mycket specialistsjukvård är 
 86 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 koncentrerad till just dessa regioner. Skillnaderna mellan Storstads- regioner och Småregioner ökar dock om vi blickar fram mot år 2020. Det bör ej heller förglömmas att det är först efter år 2020 som den stora befolkningsgruppen född på  
 1940–talet 
  når denna ålder och att ökningen av antalet personer 80 år och äldre då blir än mer påtaglig. 
 Tabell 3.2 Antalet personer 80 år och äldre relativt utbudet av vårdutbildade  
 20–64 
  år i regionfamiljer 
  
 Antal 80+ år relativt utbud av vårdutbildade  
 20–64 
  år 
  
 Regionfamiljer 
  
 År 2002 
  
 År 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 1,46 
  
 1,59 
  
 därav Stockholm 
  
 1,41 
  
 1,51 
  
 därav Göteborg 
  
 1,53 
  
 1,73 
  
 därav Malmö 
  
 1,48 
  
 1,63 
  
 Universitets- och högskole- 
  
 regioner 
  
 1,58 
  
 1,93 
  
 Regionala centra 
  
 2,01 
  
 2,38 
  
 Sekundära centra 
  
 2,60 
  
 3,14 
  
 Småregioner, privat 
  
 sysselsättning 
  
 3,12 
  
 4,61 
  
 Småregioner, offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 2,68 
  
 3,96 
  
 Riket 
  
 1,80 
  
 2,07 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 På motsvarande sätt kan vi relatera antalet personer  
 0–19 
  år mot utbudet av pedagogiskt utbildade. Vi ser då att denna kvot minskar något för riket som helhet. Det är framför allt i Storstadsregion- erna som det väntas bli färre  
 0–19-åringar 
  per pedagogiskt utbildad, medan förhållandet beräknas bli det motsatta i framför allt Småregioner och Regionala centra. 
 87 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 3.3 Antalet personer  
 0–19 
  år relativt utbudet av pedagogiskt utbildade  
 20–64 
  år i regionfamiljer 
  
 Regionfamiljer 
  
 År 2002 
  
 År 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 8,07 
  
 6,06 
  
 därav Stockholm 
  
 8,33 
  
 5,71 
  
 därav Göteborg 
  
 7,88 
  
 5,97 
  
 därav Malmö 
  
 7,62 
  
 7,46 
  
 Universitets- och högskoleregioner 
  
 7,68 
  
 7,77 
  
 Regionala centra 
  
 7,64 
  
 8,29 
  
 Sekundära centra 
  
 8,80 
  
 8,55 
  
 Småregioner, privat sysselsättning 
  
 9,12 
  
 10,16 
  
 Småregioner, offentlig sysselsättning 
  
 8,37 
  
 9,54 
  
 Riket 
  
 8,00 
  
 7,22 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
  
 3.1.2 
  
 Arbetskraftsförsörjning inom teknik och naturvetenskap 
  
 För arbetskraft med teknisk/naturvetenskaplig utbildning finns det ofta ett starkt samband mellan en stor industrisektor och en förväntad arbetskraftsbrist. Stockholmsregionen utgör ett undan- tag från detta konstaterande, men underskottet har här förmod- ligen en starkare koppling till en stor sysselsättning inom FoU och teknisk konsultverksamhet. 
 88 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Figur 3.3 Brist respektive överskott på arbetskraft med teknisk/naturvetenskaplig utbildning i  
 LA-regioner 
  år 2020. (Utbud  
 20–64 
  år – efterfrågan)/utbudet  
 20–64 
  (procent) samt tabell med de 25  
 LA-regioner 
  med den största bristen i denna grupp 2020 
  
 Teknik/ naturvetenskap 
  
 LA-regioner 
  
 ak-brist 
  (% av utbud) 
  
 Ludvika 
  
 -21.9 
  
 Malung 
  
 -16.2 
  
 Lycksele 
  
 -15.7 
  
 Härjedalen 
  
 -13.6 
  
 Övertorneå 
  
 -9.3 
  
 Överkalix 
  
 -8.7 
  
 Gällivare 
  
 -8.5 
  
 Avesta 
  
 -8.1 
  
 Skellefteå 
  
 -6.8 
  
 Stockholm 
  
 -6.7 
  
 Söderhamn 
  
 -6.5 
  
 Ak-brist/överskott 
  
 Sundsvall 
  
 -5.8 
  
 tekn/natur. utbildn. 2020(%) 
  
 Karlshamn 
  
 -5.8 
  
 -21,9 
  till  
 -8 
  
 (8) 
  
 Fagersta 
  
 -5.5 
  
 -8 
  
 till 0 
  
 (32) 
  
 0 
  
 till 10 
  
 (34) 
  
 Falun 
  
 -5.0 
  
 10 
  
 till 18,4 
  
 (7) 
  
 Nässjö 
  
 -5.0 
  
 Kramfors 
  
 -4.8 
  
 Växjö 
  
 -4.6 
  
 Filipstad 
  
 -4.4 
  
 Norrköping 
  
 -4.3 
  
 Köping 
  
 -4.2 
  
 Oskarshamn 
  
 -4.0 
  
 Clark 
  
 -3.9 
  
 Årjäng 
  
 -3.8 
  
 Örebro 
  
 -3.5 
  
 Källa: SCB/NUTEK (rAps) 
 Också för denna utbildningskategori är den beräknade arbetskraftsbristen svår att bedöma för mindre  
 LA-regioner. 
  Flera av dessa är starkt beroende av ett eller flera större industriföretag som ger upphov till en förväntad arbetskraftsefterfrågan. Om större omstruktureringar – nedskärningar, nedläggningar, utflytt- ning av verksamhet, etc. – sker kan ett underskott på arbetskraft snabbt vändas till ett överskott. Ett allvarligt problem i detta sammanhang är att en brist på utbildad arbetskraft inom ett 
 89 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 företags nyckelområden kan bli avgörande för att investeringar läggs på annan ort eller att verksamheter helt enkelt flyttas till platser där arbetskraftsbehovet bättre kan tillgodoses. Denna typ av sårbarhet behandlas vidare nedan. 
  
 3.2 
  
 En sårbar regional näringsstruktur 
  
 Regioner som har en hög andel av den totala sysselsättningen anställd på stora arbetsplatser är av naturliga skäl sårbara vid konjunkturnedgångar och industriell strukturomvandling. Ett nedläggnings- eller utflyttningsbeslut kan här få stora konse- kvenser för hela regionens näringsliv, inte bara genom de direkta effekterna av att en arbetsplats försvinner, utan också genom de följdverkningar som påverkar t.ex. service- och tjänstesektor i regionen - s.k. multiplikatoreffekter. 
 Om verksamheten vid de större arbetsplatserna dessutom har ett lågt kunskapsinnehåll ökar rationaliseringstrycket. Stordrifts- fördelar och löneläge blir då viktiga faktorer för valet av lokaliseringsplats. 
 Sårbarhet av detta slag uppträder främst i regioner dominerade av tillverkningsindustri, eftersom det här är relativt vanligt med stora produktionsenheter med rutiniserad tillverkning. Det finns dock ett antal verksamheter inom andra delar av såväl privat näringsliv som offentlig sektor som kan ge upphov till regional sårbarhet. Det kan t.ex. röra sig om Call Centers, större enheter inom handel eller grossiströrelse eller militär verksamhet. 
  
 3.2.1 
  
 Statistisk metod 
  
 NUTEK presenterade under början av år 2002 en rapport som med hjälp av ett s.k. sårbarhetsindex visade den regionala sårbarheten inom tillverkningsindustrin. I indexet kombinerades indikatorer för kunskapsinnehållet i produktionen med uppgifter om arbetss- tällenas storlek. I studien konstaterades att ett tjugotal lokala arbetsmarknadsregioner var påtagligt sårbara enligt det framräk- nade indexet. 
 I denna rapport har metoden att kombinera sysselsättnings- statistiken med uppgifter om utbildningsnivå och storlek på arbetsställen förfinats och utvidgats till att gälla samtliga närings- 
 90 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 grenar, såväl privata som offentliga. Samtliga arbetsställen har kategoriserats med avseende på de sysselsattas utbildningsnivå och arbetsställets storlek. I det första fallet har andelen sysselsatta med eftergymnasial utbildning (tre år eller längre) använts för katego- riseringen. 
 När det gäller storleken på arbetsstället görs en uppdelning avseende arbetsställen med mer än 249 respektive  
 50-249 
  sysselsatta. Efter att denna kategorisering gjorts har andelen syssel- satta på dessa större arbetsställen som också karakteriseras av låg utbildningsnivå beräknats. Statistiken är hämtad från den register- baserade arbetsmarknadsstatistiken (RAMS) 2001. 
 Resultaten presenteras i det följande för de fyra bransch- aggregaten industri, företagstjänster och handel, gruvverksamhet samt offentlig verksamhet. Slutligen ges också en summerad bild för sysselsättningen totalt. 
  
 3.2.2 
  
 Industriverksamhet 
  
 Tabell 3.4 visar de lokala arbetsmarknadsregioner som är mest beroende av större industriarbetsställen som karakteriseras av låg utbildningsnivå hos de sysselsatta. Den största sårbarheten återfinns sannolikt bland  
 LA-regionerna 
  i den vänstra kolumnen där exempelvis Fagersta (inkl. Sullivan och Skinnskattebergs kommun), Karlshamn (inkl. White), Bengtsfors (inkl. Jackson) och Filipstad (inkl. Hällefors) har mellan 15 och 22 procent av den totala sysselsättningen på denna typ av arbetsplatser. De 20  
 LA-regioner 
  som redovisas har alla en sysselsättningsandel i denna kategori som ligger klart över riksgenomsnittet. 
 Det kan noteras att flera av  
 LA-regionerna 
  i denna tabell drabbats av utflyttning av verksamhet eller större neddragning inom industrin under de senaste åren, medan flera andra fått vid- kännas successiva minskningar av industrisysselsättningen 
 24 
 . 
 En del av dessa neddragningar syns ännu inte i den statistik som i dag är tillgänglig, vilket innebär att regionerna ifråga kan komma att ha lägre sysselsättningsandelar i denna kategori i kommande statistik. Det innebär dock knappast att  
 LA-regionerna 
  snabbt 
  
 24  
 Större neddragningar inom industrin (eller varsel om sådana) har bl. a. skett i Bengtsfors, Skövde (i Mariestad och Skara kommun), Katrineholm, Söderhamn, Gävle, Västervik, Arvika, och Linköping (t.ex. Motala kommun). 
 91 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 växlar från sårbara till mer robusta regioner. Som regel rör det sig här om relativt tröga strukturer som tar lång tid att förändra. 
 I den högra kolumnen redovisas motsvarande regionala sysselsättningsandelar för industriarbetsställen med  
 50–249 
  syssel- satta. De  
 LA-regioner 
  som redovisas här är sannolikt mindre sårbara än de som redovisas i de vänstra kolumnerna då arbets- ställena genomsnittligt är mindre, men sysselsättningsmässigt handlar det ändå om så pass mycket som 7,6 till knappt 16 procent av den totala sysselsättningen. Det kan noteras att  
 LA-regionerna 
  Filipstad (inkl. Hällefors kommun), Arvika (inkl. Eda), Ljungby (inkl. Markaryd), Bengtsfors (inkl. Jackson), Oskarshamn (inkl. Mönsterås och Högsby), Västervik, Köping (inkl. Kungsör och Arboga) och Lidköping (inkl. Vara och Götene) återfinns på bägge listorna, vilket indikerar en extra sårbar industristruktur. 
 92 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Tabell 3.4 De 20  
 LA-regioner 
  som har högst procentandel av syssel- sättningen anställd på stora industriarbetsställen (>249 resp.  
 50–249 
  sysselsatta) som karakteriseras av låg utbildningsnivå 
  
 LA-region 
  
 Industri 250+ (%) 
  
 LA-region 
  
 Industri  
 50–249 
  (%) 
  
 Fagersta 
  
 22,0 
  
 Värnamo 
  
 15,8 
  
 Karlshamn 
  
 18,4 
  
 Säffle 
  
 15,2 
  
 Bengtsfors 
  
 15,7 
  
 Vansbro 
  
 15,1 
  
 Filipstad 
  
 15,3 
  
 Vimmerby 
  
 14,6 
  
 Ljungby 
  
 14,2 
  
 Filipstad 
  
 14,1 
  
 Köping 
  
 13,8 
  
 Nässjö 
  
 13,8 
  
 Skövde 
  
 13,3 
  
 Tranås 
  
 13,5 
  
 Katrineholm 
  
 11,1 
  
 Arvika 
  
 13,5 
  
 Oskarshamn 
  
 10,6 
  
 Ljungby 
  
 12,5 
  
 Gävle 
  
 9,2 
  
 Bengtsfors 
  
 12,1 
  
 Lidköping 
  
 9,1 
  
 Älmhult 
  
 11,4 
  
 Kalmar 
  
 9,0 
  
 Överkalix 
  
 11,3 
  
 Årjäng 
  
 8,9 
  
 Torsby 
  
 9,4 
  
 Arvika 
  
 8,7 
  
 Lidköping 
  
 9,1 
  
 Söderhamn 
  
 8,5 
  
 Lycksele 
  
 8,8 
  
 Karlskrona 
  
 8,1 
  
 Västervik 
  
 8,6 
  
 Kristianstad 
  
 8,0 
  
 Köping 
  
 8,2 
  
 Västervik 
  
 7,7 
  
 Ljusdal 
  
 7,8 
  
 Trollhättan 
  
 7,4 
  
 Oskarshamn 
  
 7,8 
  
 Hudiksvall 
  
 7,0 
  
 Avesta 
  
 7,6 
  
 Riket 
  
 3,7 
  
 Riket 
  
 3,7 
  
 Källa: SCB (NUTEK) 
  
 En ranking av denna typ ger givetvis ingen exakt information om vilka regioner som kommer att drabbas av omstruktureringar inom industrin härnäst. Det finns också andra faktorer som spelar in vid en sårbarhetsbedömning. Exempelvis kan det "informella kunnandet", som inte låter sig mätas i form av formella utbildnings- nivåer, vara betydelsefullt i vissa regioner. Det kan röra sig om aspekter som specifikt branschkunnande, lokalt företagsklimat, entreprenöranda och nätverksbyggande. 
 Det tydligaste exemplen på informellt kunnande av detta slag hittar vi i Värnamo LA (inkl. Gnosjö och Gislaveds kommuner) som toppar den högra listan. Denna region har flera gånger tidigare i utredningar pekats ut som "förlorare" i en globaliserad ekonomi, när konkurrensen från låglöneländer ökar. Trots dessa förutsägelser 
 93 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 har regionen och dess företag ändå kunnat upprätthålla hög sysselsättning och god ekonomisk tillväxt under perioder med svagare konjunktur. Nedläggningen av däckstillverkningen i Gislaved visar ändå att också denna region är sårbar mot omstruktureringar inom industrin. Styrkan hos den kvarvarande arbetsmarknaden har dock medfört att effekterna av denna nedläggning har blivit mer begränsade än vad som först befarades. Ett annat orosmoln följer av att en stor andel av företagarna här kommer att gå i pension under de närmaste  
 10–15 
  åren. Mycket pekar på att många familjeföretag därvid kommer köpas upp av större företag och koncerner, vilket negativt kan komma att påverka den kultur av informellt nätverkande som varit så gynn- samt för regionen. 
 Det mesta tyder på att Värnamoregionen är relativt unik i Sverige när det gäller omfattningen av detta informella kunnande. I andra delar av landet påverkar därför inte sådana faktorer den totala bedömningen av sårbarheten i nämnvärd omfattning. 
 94 
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
 Figur 3.4  
 LA-regioner 
  med högst andel sysselsatta på industri- arbetsställen som karakteriseras av låg utbildningsnivå 
  
 Sårbara industriregioner  
 efter andel sysselsatta 
  
 Hög andel i industri med  
 50-249 
  anställda 
  
 (12) 
  
 Hög andel i industri med minst 250 anställda 
  
 (12) 
  
 Hög andel i båda grupperna 
  
 (8) 
  
 Källa: SCB (NUTEK) 
 Geografiskt finner vi en påtaglig koncentration av de sårbara LA- regionerna till sammanhängande områden i södra och mellersta Sverige. Regionerna återfinns framför allt i Småland och Blekinge samt delar av Bergslagen, Värmland och Västergötland. I Norrland är det framför allt Thompson som uppvisar höga syssel- sättningsandelar som kan kopplas till denna typ av arbetsställen. 
 95 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 3.2.3 
  
 Samverkande såbarhetsfaktorer i industriregioner 
  
 I figur 3.3 redovisades ett antal  
 LA-regioner 
  som enligt rAps- analysen beräknas få brist på arbetskraft med kompetens inom teknik och naturvetenskap. Flera av dessa återfinns också i tabell 3.4, som visar de sårbaraste industriregionerna med hänsyn till stora arbetsställen och lågt kunskapsinnehåll i produktionen. Några exempel är Fagersta, Karlshamn, Bengtsfors och Köping. 
 Den brist på arbetskraft med rätt kompetens som här ser ut att uppkomma kan ytterligare öka på sårbarheten i dessa regioner. Särskilt arbetsställen som ingår i större företagskoncerner kan då bli föremål för omlokalisering till platser – inom eller utom landets gränser – där tillgången på utbildad arbetskraft är bättre. Ur denna synvinkel är kompetensförsörjningen av central betydelse för de industridominerade regionerna. 
  
 3.2.4 
  
 Företagstjänster och handel 
  
 Även om tjänstesektorn över lag har mindre arbetsplatser än industrin och därmed oftast inte ger upphov till lika stor sårbarhet, så finns det i dag på enskilda orter i landet exempel på relativt stora arbetsplatser inriktade på enklare tjänsteverksamhet. I flera kommuner har t.ex. Call Centers etablerats i stor skala för olika former av telefonförsäljning, biljettbokning, support etc. Ofta är det här fråga om tjänster med ett relativt lågt kunskapsinnehåll, vilket indikerar att arbetsplatserna lätt kan bli föremål för om- strukturering. 
 Älmhults  
 LA-region 
  har de klart högsta sysselsättningsandelarna i bägge storleksklasserna. Det är de många arbetsställena inom  
 IKEA-koncernen 
  som ger tydligt utslag i statistiken. Relativt höga andelar finner vi också i Härjedalen, Kiruna, Sundsvall (inkl. Ånge, Timrå och Härnösand). I flera av dessa regioner har Call Centers etablerats i stor omfattning vilket sannolikt påverkar de här presen- terade siffrorna. 
 Tabell 3.5 visar sårbarheten inom branschaggregatet företags- tjänster och handel. 
 96 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Tabell 3.5 De 10  
 LA-regioner 
  som har högst procentandel av sysselsättningen anställd på stora arbetsställen (250+ resp.  
 50–249 
  sysselsatta) inom företagstjänster och handel som karakteriseras av låg utbildningsnivå 
  
 LA-region 
  
 Företagstjänster+handel 
  
 LA-region 
  
 Företagstjänster+handel 
  
 250+ (%) 
  
 50–249 
  (%) 
  
 Älmhult 
  
 10,0 
  
 Älmhult 
  
 8,2 
  
 Härjedalen 
  
 6,6 
  
 Kiruna 
  
 5,7 
  
 Karlskoga 
  
 4,0 
  
 Sundsvall 
  
 5,5 
  
 Karlskrona 
  
 3,0 
  
 Stockholm 
  
 5,0 
  
 Stockholm 
  
 3,0 
  
 Gällivare 
  
 4,9 
  
 Borås 
  
 2,9 
  
 Växjö 
  
 4,7 
  
 Nyköping 
  
 1,7 
  
 Östersund 
  
 4,5 
  
 Varberg 
  
 1,6 
  
 Nyköping 
  
 4,5 
  
 Ljungby 
  
 1,5 
  
 Malmö 
  
 4,3 
  
 Göteborg 
  
 1,4 
  
 Eskilstuna 
  
 4,3 
  
 Riket 
  
 1,2 
  
 Riket 
  
 3,7 
  
 Källa: SCB (NUTEK) 
  
 3.2.5 
  
 Gruvverksamhet 
  
 En typ av verksamhet som av naturgivna förutsättningar är sårbar är gruvbrytning, eftersom råvaran i form av brytvärd malm förr eller senare tar slut. Detta förhållande är naturligtvis välkänt för de berörda regionerna, men det kan ändå vara på sin plats att här notera hur stor sysselsättningsandel det handlar om på respektive plats. 
 Det är egentligen bara i tre  
 LA-regioner 
  som gruvverksamheten är så pass omfattande att den innebär en påtaglig sårbarhet. Det gäller Gällivare där 16,7 procent av den totala sysselsättningen finns inom gruvnäringen, Kiruna där motsvarande siffra är 15,1 procent och Arjeplog med 7,1 procent 
 25 
 . 
 På ett antal andra platser som Skellefteå, Lycksele, Härjedalen, Filipstad, Askersund (i Örebro LA), Hedemora (i Avesta LA) och Gotland (kalkbrott) är också ett eller några hundratal personer sysselsatta med gruvbrytning, men verksamheten omfattar här bara någon enstaka procent av  
 LA-regionens 
  totala sysselsättning. 
  
 25  
 Bolidens gruva i Laisvall lades ner i oktober 2001 och det stora beroendet av gruvverksamhet i Arjeplogs kommun kan därmed sägas ha upphört. 
 97 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 3.2.6 
  
 Offentlig verksamhet 
  
 När det gäller den offentliga verksamheten är det betydligt svårare att säga om verksamheten ger upphov till en sårbar regional struktur. En stor del av den kommunala offentliga verksamheten är ju starkt kopplad till den i regionen boende befolkningen. Offentliga verksamheter har också genomsnittligt en högre utbild- ningsnivå hos sina anställda än privata företag, vilket bör ge en större flexibilitet vid omstruktureringar. 
 Det går dock att peka på verksamheter som kan ge upphov till sårbarhet genom att politiska beslut i ett slag kan påverka omfattning och lokalisering. Några LA regioner har t.ex. relativt hög andel av sysselsättningen inom olika typer av landstings- kommunal verksamhet som både omfattar stora arbetsställen och som genomsnittligt har en relativt låg utbildningsnivå. Det gäller exempelvis Kiruna, Västervik och Lycksele. 
 Som påpekades i kapitel 2 kommer en ökande försörjningsbörda medföra stora påfrestningar på den kommunala och landstings- kommunala ekonomin, vilket i sin tur kan innebära att exempelvis sjukhus- och vårdenheter läggs ner eller slås samman. De LA- regioner som listas i tabell 3.6 blir därmed extra sårbara vid en sådan utveckling. 
 Tabell 3.6 De 10  
 LA-regioner 
  som har högst procentandel av sysselsättningen anställd på stora arbetsställen (250+ resp.  
 50–249 
  sysselsatta) inom offentlig sektor som karakteriseras av låg utbildningsnivå 
  
 LA-region 
  
 Offentlig sektor 250+ (%) 
  
 LA-region 
  
 Offentlig sektor  
 50-249 
  (%) 
  
 Kiruna 
  
 11,0 
  
 Vansbro 
  
 17,5 
  
 Västervik 
  
 10,0 
  
 Pajala 
  
 17,3 
  
 Lycksele 
  
 8,9 
  
 Härjedalen 
  
 15,8 
  
 Torsby 
  
 8,2 
  
 Söderhamn 
  
 15,8 
  
 Norrköping 
  
 7,8 
  
 Bengtsfors 
  
 14,5 
  
 Hudiksvall 
  
 7,7 
  
 Arjeplog 
  
 14,5 
  
 Eskilstuna 
  
 7,5 
  
 Överkalix 
  
 14,2 
  
 Karlskoga 
  
 7,3 
  
 Sorsele 
  
 12,6 
  
 Kramfors 
  
 7,3 
  
 Strömsund 
  
 12,2 
  
 Kalix 
  
 7,1 
  
 Övertorneå 
  
 11,4 
  
 Riket 
  
 2,8 
  
 Riket 
  
 6,0 
  
 Källa: SCB (NUTEK) 
 98 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Även inom den statliga sektorn finns verksamheter som kan ge upphov till sårbarhet. Det tydligaste exemplet är den militära verksamheten som varit föremål för stor omstrukturering under de senaste åren. 
 De  
 LA-regioner 
  som har störst andel sysselsatta inom militär verksamhet är Flores med 5,2 procent, Luleå (inkl. Bodens kommun) med 4,7 procent och Karlskrona med 3,6 procent av den totala sysselsättningen. 
  
 3.2.7 
  
 Sysselsättning totalt 
  
 Lägger vi ihop de branschvisa redovisningarna ovan får vi en bild av var de totalt sett mest sårbara arbetsmarknaderna i landet är lokaliserade.  
 LA-regioner 
  som Kiruna, Karlshamn, Fagersta och Ljungby har alla över 20 procent av sysselsättningen på stora arbetsställen (med mer än 249 sysselsatta), som samtidigt karakteriseras av låg utbildningsnivå. Lägger vi därtill att dessa regioner i allmänhet har relativt höga sysselsättningsandelar på arbetsställen i storleksklassen  
 50–249 
  sysselsatta förstärks bilden ytterligare. Totalt finner vi då att flera regioner har kring 40 procent eller mer av sysselsättningen på sårbara arbetsställen. Det gäller förutom de ovan uppräknade också Bengtsfors, Filipstad, Köping och Arvika. 
 99 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 3.7 De 15  
 LA-regioner 
  som totalt sett har högst procentandel av sysselsättningen anställd på stora arbetsställen (250+ resp.  
 50–249 
  sysselsatta) som karakteriseras av låg utbildningsnivå 
  
 LA-region 
  
 Totalt 250+ (%) 
  
 LA-region 
  
 Totalt  
 50–249 
  (%) 
  
 Kiruna 
  
 24,6 
  
 Vansbro 
  
 34,7 
  
 Karlshamn 
  
 22,8 
  
 Bengtsfors 
  
 29,7 
  
 Fagersta 
  
 22,0 
  
 Arvika 
  
 26,1 
  
 Ljungby 
  
 20,2 
  
 Nässjö 
  
 25,9 
  
 Köping 
  
 19,3 
  
 Älmhult 
  
 25,8 
  
 Västervik 
  
 17,8 
  
 Överkalix 
  
 25,6 
  
 Gällivare 
  
 16,4 
  
 Söderhamn 
  
 25,1 
  
 Karlskoga 
  
 16,4 
  
 Strömstad 
  
 25,1 
  
 Bengtsfors 
  
 15,7 
  
 Vimmerby 
  
 25,0 
  
 Katrineholm 
  
 15,6 
  
 Arjeplog 
  
 24,1 
  
 Norrköping 
  
 15,4 
  
 Eskilstuna 
  
 24,0 
  
 Filipstad 
  
 15,3 
  
 Tranås 
  
 23,9 
  
 Kristianstad 
  
 15,3 
  
 Värnamo 
  
 23,4 
  
 Karlskrona 
  
 15,1 
  
 Säffle 
  
 23,3 
  
 Hudiksvall 
  
 14,7 
  
 Filipstad 
  
 22,8 
  
 Riket 
  
 8,9 
  
 Riket 
  
 16,6 
  
 Källa: SCB (NUTEK) 
  
 Den geografiska spridningen av de sårbara regionerna blir större om vi beaktar den totala sysselsättningen, än om vi bara koncentrerar oss på industrin. Som framgår av figur 3.5 blir det då också ett antal  
 LA-regioner 
  i norra Norrland som framträder på sårbarhetskartan. Det är framför allt en följd av omfattande verk- samhet inom den offentliga sektorn och gruvnäringen. I övrigt är det främst en sårbar industristruktur som slår igenom även i denna totala bild. 
 100 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Figur 3.5  
 LA-regioner 
  med högst andel sysselsatta på arbetsställen totalt som karakteriseras av låg utbildningsnivå 
 Sårbara  
 LA-regioner 
  
 efter andel sysselsatta 
  
 Hög andel på arbetsställen med  
 50-249 
  anställda 
  
 (13) 
  
 Hög andel på arbetsställen med minst 250 anställda 
  
 (13) 
  
 Hög andel i båda grupperna 
  
 (2) 
  
 Källa: SCB (NUTEK) 
  
 3.3 
  
 Slutsatser – Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Trots att sysselsättningsutvecklingen är svag och t.o.m. minskar i många regioner, pekar analysen på att en betydande arbetskrafts- brist kommer att uppstå inom vissa utbildningsgrupper. Särskilt 
 101 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 stora väntas underskotten bli avseende personer med högre utbildning inom vård och pedagogik samt teknik/naturvetenskap. 
 För den första gruppen blir bristen störst i små och perifert belägna  
 LA-regioner 
  som ofta har en mycket hög andel offentligt sysselsatta. Åldersstrukturens förändring blir här helt avgörande för att utbudet av arbetskraft minskar, samtidigt som en behovs- styrd efterfrågan ökar. 
 En alltmer ansträngd kommunal ekonomi, till följd av ökande försörjningsbörda, gör det dock tveksamt huruvida behoven inom det offentliga området helt kan komma att uppfyllas. Av rent ekonomiska skäl måste därför fortsatta rationaliseringar och ett stort mått av nytänkande till för att ekvationen avseende behov och ekonomiska möjligheter ska gå ihop. 
 När det gäller tekniskt/naturvetenskapligt utbildade personer är bristen på arbetskraft mer kopplad till en hög sysselsättningsandel inom industri. Också här är det ett minskande arbetskraftsutbud som är huvudorsak till ökande underskott. Industrisysselsättningen beräknas ju samtidigt minska i samtliga regionfamiljer till 2020. 
 Arbetskraftsbrist är dock inte en företeelse som är avgränsad till enbart mindre  
 LA-regioner 
  med svagare utvecklingsförut- sättningar. Så gott som samtliga  
 LA-regioner 
  beräknas ha ett underskott på arbetskraft inom åtminstone någon utbildnings- kategori år 2020. Den demografiska utvecklingen därefter pekar också på att bristerna kommer att förvärras under ytterligare 20 års tid. 
 Stockholmsregionen är en av sex  
 LA-regioner 
  som beräknas få ett underskott i samtliga sex utbildningskategorier. Stockholms förutsättningar att hantera denna brist är dock bättre än i de övriga regionerna. Det gäller framför allt möjligheter till inpendling från kringliggande  
 LA-regioner, 
  vilka dessutom är regioner som i flera fall väntas få ett överskott på arbetskraft. Det innebär att det ömsesidiga beroendet mellan Stockholmsregionen och övriga regioner i Mälardalen ökar och bildar en viktig förutsättning för en väl fungerande och vidgad arbets- och bostadsmarknad. 
 Några viktiga slutsatser utifrån ovanstående analys är att den redan tillgängliga arbetskraften måste tas tillvara på ett mera flexibelt och effektivt sätt. En betydande bristsituation i samtliga regiontyper innebär att ett ökande arbetskraftsdeltagande högre upp i åldrarna kommer att bli önskvärt. Det medför också att den utlandsfödda delen av befolkningen måste tas tillvara som en arbetskraftsresurs i betydligt större utsträckning än nu. Arbets- 
 102 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner 
  
 kraftens flexibilitet avseende yrkes- och utbildningsinriktning behöver bli större. Detsamma gäller arbetsmarknadens geografiska storlek, där en vidgad arbetsmarknadsregion ger en bättre balans mellan efterfrågan och utbud. 
 Även om samhället lyckas bra med alla dessa åtgärder är det svårt att bortse ifrån att en större arbetskraftsinvandring än den som förutses i SCB:s prognos, kommer att bli nödvändig för att tillgodose arbetsmarknadens behov framöver. 
 Cirka ett  
 30-tal 
 LA-regioner 
  har ett mycket stort beroende av en eller ett fåtal arbetsplatser som också domineras av lägre utbild- ningsnivå hos de sysselsatta. De flesta av dessa avser industrisys- selsättning, men det finns också enstaka exempel inom företags- tjänster och handel, gruvnäring och offentlig verksamhet. 
 Analysen i kapitel 2 visar på en fortsatt långsiktig minskning av sysselsättningen inom industrin samtidigt som produktiviteten forsätter att öka. Detta indikerar att strukturförändringarna ingalunda är slut, utan fortsatta rationaliseringar, sammanslag- ningar och nedläggningar av industriverksamhet är att vänta. Erfarenhetsmässigt är det framför allt verksamheter med ett lägre kunskapsinnehåll som utsätts för det största rationaliserings- trycket. 
 Ett särskilt orosmoment i de sårbara industriregionerna utgör en annalkande arbetskraftsbrist. Även om arbetsplatserna domineras av lågutbildad arbetskraft kan en hotande brist på nyckelpersoner bli en avgörande faktor i besluten om framtida investeringar och lokaliseringar av verksamhet. Flera av de regioner som här framstår som sårbara väntas också få en brist på arbetskraft inom teknik och naturvetenskap. 
 Utbildningens betydelse för att minska den regionala sårbarheten kan inte underskattas. Långsiktiga utbildningssats- ningar är viktiga för att industrin på sikt ska kunna höja kunskapsinnehållet i produktionen. I övrigt handlar det även här mycket om att arbetskraften måste bli mer flexibel. Något som dels åstadkoms genom utbildning, dels genom vidgade arbetsmarknader och bättre förutsättningar till pendling. 
 Slutsatserna understryker vikten av att arbetskraftsförsörjningen behandlas i ett större tillväxtsammanhang. Effekterna av att frågan nu ingår som ett särskilt delområde i de regionala tillväxtprogram- men bör därför noga följas och utvecklas. 
 103 
  
 4 
  
 Regionförstoring – högutbildade visar vägen? 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Under senare år har regionförstoring, dvs. vidgning av de lokala arbetsmarknaderna, kommit alltmer i fokus som verktyg för regional utveckling. Genom att människor arbetspendlar allt längre sträckor har en spridd boendestruktur varit möjlig att förena med en ökad geografisk koncentration av arbetsplatserna. En koncentration som till stor del är en följd av globala utvecklings- tendenser, vilka är svåra att motarbeta om vi i Sverige vill ha en hög ekonomisk tillväxt. Denna utveckling kan förväntas fortsätta och många anser också att den bör stimuleras för att gynna den regionala utvecklingen i Sverige. 
 I detta kapitel analyseras den pågående regionförstoringen med avseende på förändringen av antalet lokala arbetsmarknadsregioner  
 (LA-regioner) 
  över tiden. Antalet  
 LA-regioner 
  räknas fram av SCB med hjälp av statistiska kriterier på arbetspendlingen över kom- mungräns. Dessutom görs en enkel prognos över hur framtidens  
 LA-regionsindelning 
  kommer att se ut. 
 Innan metod och resultat beskrivs närmare ges en kort bak- grund. Dessutom diskuteras nyttan av regionförstoring och om denna är förenlig med hållbar utveckling. 
  
 4.1.1 
  
 Snabb regionförstoring sedan 1970 
  
 Med regionförstoring menas att två tidigare separata lokala arbetsmarknadsregioner knyts ihop till en ny och större  
 LA-region 
  genom ökad arbetspendling över kommungränserna. 
 I analysen använder vi SCB:s statistiska kriterier på indelningen i  
 LA-regioner 
  (se faktaruta). Det är viktigt att skilja denna statistiska 
 105 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 indelning som kan tjäna som ett mått på regionförstoring från NUTEKs normativa indelning av Sverige i 81  
 LA-regioner. 
 26 
  
 Faktaruta 4.1  
 LA-regioner 
  
 För att en kommun ska bilda centrum i en lokal arbetsmarknads- region  
 (LA-region) 
  ställs två krav. För det första får inte andelen utpendlare av de kommuninvånare som har ett arbete överstiga 20 procent. För det andra får kommuninvånarna inte ha en utpend- ling riktad mot en annan enskild kommun som överstiger 7,5 procent av samtliga som har ett arbete. När man väl bestämt vilka kommuner som ska bilda centrum i  
 LA-regionerna 
  förs övriga kommuner till den kommun mot vilken den största utpendlingen är riktad. 
 För att inte  
 LA-regionerna 
  ska bli orimligt stora tillåts maximalt två länkar mellan den enskilda kommunen och den kommun som bildar centrum i  
 LA-regionen. 
  
 Eftersom kommunerna är de minsta byggstenarna i  
 LA-regio- 
  nerna, och kommunindelningen förändrats radikalt sedan 1970 har SCB räknat om tidigare pendlingsströmmar efter dagens adminis- trativa indelning. 
  
 LA-regioner 
  lanserades som begrepp 1991 i rapporten,  
 Lokala arbetsmarknader och förvärvsregioner 
 . Rapporten gavs ut gemen- samt av ERU och SCB. Sedan dess har  
 LA-regioner 
  använts som geografisk indelning vid en rad olika regionala analyser bland annat av NUTEK. 
 Under de senaste decennierna har en omfattande regionförstoring ägt rum i vårt land. Sedan 1970 har antalet  
 LA-regioner 
  mer än halverats. Som framgår av diagram 4.1 gick utvecklingen snabbast på 1970– och  
 1980–talen. 
  Under den djupa ekonomiska krisen i början på  
 1990–talet 
  stannade dock regionförstoringen delvis upp. Sedan slutet av  
 1990–talet 
  har dock takten i minskningen av antalet  
 LA-regioner 
  åter ökat. 
  
 26  
 Även NUTEKs indelning bygger i grunden på arbetspendlingen. Men utvecklingstendenserna har skrivits fram så att indelningen ska kunna hålla under ett antal år. Det är NUTEKs indelning i 81  
 LA-regioner 
  som använts i analysen i kapitel 2 och 3. Indelningen redovisas i appendix B. 
 106 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 Diagram 4.1 Förändring av antal  
 LA-regioner 
  under åren  
 1970–2001 
  
 Antal  
 LA-regioner 
  
 220 
  
 200 
  
 187 
  
 180 
  
 160 
  
 139 
  
 140 
  
 122 
  
 120 
  
 112 
  
 110 
  
 106 
  
 100 
  
 92 
  
 100 
  
 90 
  
 88 
  
 80 
  
 60 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 1970 
  
 1980 
  
 1986 
  
 1990 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Källa: SCB 
 Högutbildade pendlar i genomsnitt längre till arbetet än lågutbildade (se tabell 4.1). Minst antal  
 LA-regioner 
  (längst arbets- pendling) har personer med eftergymnasial utbildning. Flest antal  
 LA-regioner 
  (kortast arbetspendling) har personer med enbart grundskoleutbildning. 
 Anmärkningsvärt är att personer med lång eftergymnasial utbildning ända fram till mitten av  
 1990–talet 
  hade klart fler LA- regioner än personer med kort eftergymnasial utbildning. Detta fenomen kan dock eventuellt förklaras med att antalet personer med kort eftergymnasial utbildning ändra fram till mitten av 1990– talet varit relativt få och att de har haft en mycket specialiserad arbetsmarknad. Numera är skillnaden mellan de båda grupperna mycket liten. 
 107 
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 4.1 Förändring i antal 
  
 LA-regioner 
  under åren  
 1986–2001 
  
 uppdelat på olika utbildningskategorier 
  
 Årtal 
  
 Förgymnasial 
  
 Gymnasial 
  
 Eftergymnasial 
  
 Eftergymnasial 
  
 Totalt 
  
 kortare än 3 år 
  
 längre än 3 år 
  
 1986 
  
 148 
  
 111 
  
 78 
  
 98 
  
 122 
  
 1990 
  
 137 
  
 102 
  
 76 
  
 80 
  
 112 
  
 1994 
  
 136 
  
 111 
  
 72 
  
 78 
  
 110 
  
 1998 
  
 126 
  
 104 
  
 71 
  
 70 
  
 100 
  
 2000 
  
 119 
  
 96 
  
 69 
  
 66 
  
 90 
  
 2001 
  
 114 
  
 96 
  
 65 
  
 66 
  
 88 
  
 Källa: SCB 
 Vi vet även att män pendlar längre sträckor till arbetet än kvinnor (se diagram 4.2). 
 Diagram 4.2 Antal  
 LA-regioner 
  för män och kvinnor  
 1970–2001 
  
 Antal  
 LA-regioner 
  
 250 
  
 203 
  
 200 
  
 176 
  
 153 
  
 150 
  
 127 
  
 130 
  
 124 
  
 100 
  
 95 
  
 107 
  
 108 
  
 106 
  
 100 
  
 79 
  
 79 
  
 74 
  
 50 
  
 0 
  
 1970 
  
 1980 
  
 1990 
  
 1994 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Källa: SCB 
 Om man tittar på både kön och utbildningsbakgrund samtidigt, ser man att det finns stora skillnader mellan hög- och lågutbildade personers pendlingsmönster, både för män och kvinnor (se tabell 4.2). Män har dock minst antal  
 LA-regioner 
  i alla utbildnings- grupper, dvs. män pendlar längre till jobbet än kvinnor med samma utbildning. Intressant att notera är dock att skillnaden i pendlings- 
 108 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 mönster för personer med kort respektive lång eftergymnasial utbildning är betydligt större för kvinnor. 
 Tabell 4.2 Antalet  
 LA-regioner 
  år 2001 för män och kvinnor med olika utbildningsbakgrund 
  
 Årtal 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Totalt 
  
 Förgymnasial 
  
 99 
  
 141 
  
 114 
  
 Gymnasial 
  
 75 
  
 114 
  
 96 
  
 Kort eftergymnasial kortare än 3 år 
  
 47 
  
 90 
  
 65 
  
 Lång eftergymnasial 3 år eller längre 
  
 46 
  
 78 
  
 66 
  
 Total 
  
 74 
  
 106 
  
 88 
  
 Källa: SCB 
  
 4.1.2 
  
 Vad ska regionförstoring vara bra för? 
  
 Många argumenterar för att regionförstoringen är positiv för den regionala utvecklingen och därför bör stimuleras 
 27 
 . Vilka är argumenten för denna slutsats? Ett enkelt svar är att ekonomisk tillväxt underlättas om arbetskraft kan slussas från näringsgrenar på tillbakagång till mer expansiva sektorer. Med hjälp av bättre kom- munikationer kan det i vissa fall bli möjligt att bo kvar i hemorten och penda till arbeten i nya orter utan att restiderna blir orimligt långa. Detta är i många fall det mest realistiska alternativet för personer som nyligen blivit arbetsösa, och som är bundna till orten på grund av familjeskäl eller fallande villapriser. Förbättrade pend- lingsmöjligheter innebär uppenbara fördelar både för medborgarna och näringslivet i regionen. Människor får lättare att hitta ett nytt jobb medan företagen får lättare att hitta lämplig arbetskraft. 
 För närvarande kan man se att det finns ett klart samband mellan storleken på  
 LA-regionernas 
  befolkning och deras ekonomiska tillväxt (se diagram 4.3). I diagrammet har landets  
 LA-regioner 
  delats in i sex regionfamiljer. 
  
 27  
  
 T.ex. Thomas, Sutton, M., [2000],  
 Befolkningsutveckling och välfärd  
 samt Tate, B. [2001],  
 Planering och utvärdering av förändringar i transportsystem – Geografiska transaktionskostnader, endogen tillväxt och samhällsutveckling,  
 Clarke 2001:5 
 . 
 109 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Diagram 4.3 Bruttoregionproduktens utveckling  
 1993–2000 
  i 
  
 löpande priser. Vägt medelvärde för sex regionfamiljer 
  
 Index 1993=100 
  
 160 
  
 150 
  
 151 
  
 Riket = 142 
  
 140 
  
 140 
  
 137 
  
 133 
  
 130 
  
 128 
  
 122 
  
 120 
  
 110 
  
 100 
  
 Storstadsregioner 
  
 Univ  
  
 Regionala centra 
  
 Sekundära centra 
  
 Småregioner (priv 
  
 Småregioner (off 
  
 högskoleregioner 
  
 syss) 
  
 syss) 
  
 Källa: SCB/NUTEK 
  
 Nyttan med vidgade arbetsmarknader är starkt kopplad till behovet av ekonomisk specialisering. Historiskt sett har ökad specialisering och arbetsdelning alltid varit en grundläggande förutsättning för tillväxt. 
 För att specialiseringen ska kunna öka måste tillgängligheten förbättras. Tillgängligheten inom  
 LA-regionerna 
  kan i princip öka på två sätt, antingen genom inflyttning till större orter eller genom förbättrade transportmöjligheter mellan närliggande orter. I nu- läget är det senare alternativet utan tvekan det mest realistiska i stora delar av landet. Tillgången på bostäder i rimligt prisläge minskar ofta flyttbenägenheten till större tätorter. Pendling utgör dessutom ett bra alternativ till flyttning, då en av parterna i familjen redan är etablerad på en mer lokal arbetsmarknad. 
 110 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 4.1.3 
  
 Är regionförstoring förenlig med hållbar utveckling? 
  
 I dag talas det mycket om vikten av en hållbar utveckling. Mot denna bakgrund kan man fråga sig om en fortsatt regionförstoring verkligen är hållbar. I  
 NUTEK-skriften, 
  Starka regioner – för nationell tillväxt i en global ekonomi, dras slutsatsen att en fortsatt regionförstoring är ekonomiskt nödvändig, och kan bli ekologiskt och socialt hållbar. Men bara om man tar vara på de stora möjligheter som finns, samtidigt som hoten tas på största allvar. 
 Hoten mot den sociala utvecklingen ligger i att regionförstoring kan innebära längre restider, minskade möjligheter att kombinera arbetsliv och privatliv. Detta gör att stressen för både barn och vuxna riskerar att öka. Regionförstoring riskerar också att leda till att könsrollerna konserveras. Samtidigt innebär regionförstoring större möjligheter till arbete samt till att bo kvar i eller flytta till en bra boendemiljö. Många av nackdelarna kan minskas genom en väl utbyggd och snabb kollektivtrafik, friare arbetsformer och ett målmedvetet arbete för att bryta traditionella könsroller. 
 Hoten mot miljön ligger främst i att regionförstoring bygger på ökad arbetspendling, vilket leder till ökat transportarbete. Detta riskerar att leda till ökad miljöbelastning om inte kraftfulla åtgärder vidtas. Transportberoendet måste därför hållas på en rimlig nivå samtidigt som transporternas negativa effekter på miljön och människan minskar. 
 För att minska transporternas negativa effekter måste inve- steringar i en bra och hållbar infrastruktur göras i hela landet. Samtidigt bör det poängteras att förutsättningarna för en fortsatt regionförstoring är högst varierande i landets olika delar och att investeringar i bättre transportlösningar också måste göras med hänsyn till var de gör störst nytta. Bättre och mer samordnad samhällsplanering, prissättning av transportslag som baseras på dess samhällsekonomiska kostnader samt effektivare användning av befintliga transportslag är några centrala åtgärder. 
 Samhällsplaneringen måste samordnas så att utvecklingen går framåt på såväl det ekonomiska som de ekologiska och sociala områdena. En viktig del i detta arbete är att belysa vad olika förslag kan betyda för människor med olika bakgrund samt för kvinnor respektive män. 
 111 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 4.2 
  
 Ett försök till prognos av framtidens pendlingsmönster 
  
 I detta avsnitt görs en enkel prognos av hur framtidens LA- regioner kommer att se ut. Ett sätt att göra en sådan analys/prognos är att undersöka om ett antal kriterier för regionförstoring är uppfyllda. En sådan analys görs i NUTEK (2001), Regionförstoring – Hur kan åtgärder i transportsystemet bidra till vidgade lokala arbetsmarknadsregioner? Där görs en region- förstoringsanalys där nuvarande och framtida möjlig restid, närhet till större tätorter, befintliga pendlingsmönster, skillnader i arbets- löshet och näringslivssammansättning används som kriterier för hur den framtida regionindelningen kommer att se ut. 
  
 4.2.1 
  
 Ny metod – högutbildade visar vägen 
  
 Här använder vi i stället en annan metod. NUTEK har vid tidigare analyser av förändringar i antalet  
 LA-regioner 
  kunnat konstatera att högutbildade arbetspendlar betydligt längre sträckor än lågutbildade. Vilket gör att de har betydligt färre  
 LA-regioner 
  än genomsnittet (se tabell 4.1). Samtidigt vet vi att samtliga grupper i samhället arbetspendlar allt längre sträckor. 
 Detta gör att de högutbildades pendlingsmönster kan tänkas fungera som ett grovt prognosinstrument för övriga gruppers framtida pendling. I detta avsnitt testas denna prognosmetod. Det faktum att utbildningsnivån generellt stiger i samhället ökar sannolikheten för att detta prognosinstrument ska fungera. 
 För att få en grov prognos över framtidens pendlingsmönster har vi därför undersökt och analyserat skillnaderna mellan det genomsnittliga pendlingsmönstret år 2001 och de högutbildades pendlingsmönster samma år. För att kontrollera att vår prognos- metod har en hyfsad träffsäkerhet har vi även jämfört de högut- bildades pendlingsmönster år 1994 med den genomsnittliga pend- lingen år 2001. 
  
 4.3 
  
 Jämförelse mellan de högutbildades  
  
 LA-regioner 
  och den genomsnittliga arbetspendlingen år 2001 
 År 2001 fanns det 88  
 LA-regioner 
  om man tar genomsnittet för samtliga grupper och använder SCB:s statistiska kriterier. För 
 112 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 personer med kort eftergymnasial utbildning var antalet LA- regioner dock bara 65 och för personer med lång eftergymnasial utbildning, 66 (se tabell 4.1). 
 Om man har hypotesen att de högutbildades pendlingsmönster kan ge en indikation om hur framtidens genomsnittliga pendlings- mönster kommer att se ut är det intressant att studera skillnaderna mellan dessa båda regionindelningar. I appendix C görs en kom- plett genomgång av skillnaderna mellan indelningarna. Nedan följer en kortare och mer schematisk genomgång av skillnaderna. 
 Tabell 4.3 Antal kommuner som ingår i de 20 största  
 LA-regionerna 
  år 2001 
  
 år 2001 lång 
  
 LA-regioner 
  i storleksordning 
  
 eftergymnasial 
  
 Skillnad i antal 
  
 efter befolkning 
  
 år 2001 total 
  
 utbildning 
  
 LA-regioner 
  
 Stockholm 
  
 35 
  
 40 
  
 5 
  
 Malmö 
  
 27 
  
 27 
  
 0 
  
 Göteborg 
  
 16 
  
 16 
  
 0 
  
 Linköping 
  
 8 
  
 14 
  
 6 
  
 Västerås 
  
 7 
  
 10 
  
 3 
  
 Örebro 
  
 7 
  
 10 
  
 3 
  
 Trollhättan 
  
 10 
  
 9 
  
 -1 
  
 Jönköping 
  
 7 
  
 4 
  
 -3 
  
 Skövde 
  
 10 
  
 15 
  
 5 
  
 Kristianstad 
  
 6 
  
 5 
  
 -1 
  
 Norrköping 
  
 4 
  
 - 
  
 - 
  
 Karlstad 
  
 6 
  
 11 
  
 5 
  
 Luleå 
  
 4 
  
 4 
  
 0 
  
 Falun-Borlänge 
  
 6 
  
 5 
  
 -1 
  
 Gävle 
  
 4 
  
 5 
  
 1 
  
 Borås 
  
 4 
  
 5 
  
 1 
  
 Umeå 
  
 6 
  
 7 
  
 1 
  
 Sundsvall 
  
 3 
  
 4 
  
 1 
  
 Växjö 
  
 5 
  
 7 
  
 2 
  
 Kalmar 
  
 5 
  
 6 
  
 1 
  
 Antal kommuner som ingår i 
  
 de största  
 LA-regionerna 
  
 180 
  
 204 
  
 24 
  
 Källa: NUTEKs bearbetning av statistik från SCB 
 113 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 4.3.1 
  
 Högutbildades  
  
 LA-regioner 
  är större 
 I huvuddelen av fallen där det finns en skillnad mellan indelningarna består denna i att de högutbildades  
 LA-regioner 
  är större än  
 LA-regionerna 
  för den genomsnittliga befolkningen. Med större avses här att  
 LA-regionerna 
  omfattar fler kommuner. Vidare kan man notera att antalet kommuner som ingår i de största LA- regionerna är klart högre för de högutbildade (se tabell 4.3), samt att antalet  
 LA-regioner 
  som bara består av en kommun bara är 28 för de högutbildade, medan de är betydligt fler, 40 stycken, för den totala befolkningen. 
 Tabell 4.4 Befolkningen i de 20 största  
 LA-regionerna 
  år 2001 
  
 år 2001 lång 
  
 eftergymnasial 
  
 Procentuell 
  
 LA-region 
  
 år 2001 total 
  
 utbildning 
  
 skillnad 
  
 Stockholm 
  
 2 190 000 
  
 2 308 000 
  
 5,4 
  
 Malmö 
  
 968 000 
  
 968 000 
  
 0,0 
  
 Göteborg 
  
 906 000 
  
 926 000 
  
 2,2 
  
 Linköping 
  
 242 000 
  
 430 000 
  
 77,7 
  
 Västerås 
  
 221 000 
  
 244 000 
  
 10,4 
  
 Örebro 
  
 212 000 
  
 232 000 
  
 9,4 
  
 Trollhättan 
  
 209 000 
  
 203 000 
  
 -2,8 
  
 Jönköping 
  
 200 000 
  
 147 000 
  
 -26,4 
  
 Skövde 
  
 177 000 
  
 254 000 
  
 43,9 
  
 Kristianstad 
  
 172 000 
  
 156 000 
  
 -9,5 
  
 Norrköping 
  
 166 000 
  
 -* 
  
 -* 
  
 Karlstad 
  
 152 000 
  
 208 000 
  
 37,1 
  
 Luleå 
  
 150 000 
  
 150 000 
  
 0,0 
  
 Falun-Borlänge 
  
 149 000 
  
 138 000 
  
 -7,3 
  
 Gävle 
  
 143 000 
  
 154 000 
  
 7,3 
  
 Borås 
  
 140 000 
  
 173 000 
  
 23,6 
  
 Umeå 
  
 137 000 
  
 141 000 
  
 2,6 
  
 Sundsvall 
  
 136 000 
  
 147 000 
  
 8,1 
  
 Växjö 
  
 124 000 
  
 153 000 
  
 22,7 
  
 Kalmar 
  
 112 000 
  
 121 000 
  
 8,7 
  
 Summa befolkning i de 20 
  
 största  
 LA-regionerna 
  
 6 906 000 
  
 7 252 000 
  
 * För personer med eftergymnsial utbildning som är längre än tre år ingår Norrköping m.fl. kommuner numera i Linköpings  
 LA-region. 
  
 Källa: NUTEKs bearbetning av statistik från SCB 
 114 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 Bilden är ungefär densamma om man tittar på antalet invånare i Sveriges 20 största  
 LA-regioner 
  (se tabell 4.4). Det bor cirka 350 000 fler människor i de högutbildades 20 största  
 LA-regioner 
  jämfört med den genomsnittliga pendlarens 20 största regioner. Anmärkningsvärt är att ca 80 procent av befolkningen i Sverige bor i de 20 största  
 LA-regionerna, 
  medan övriga 68  
 LA-regioner 
  bara har ca 20 procent av befolkningen. Det betyder samtidigt att 80 procent av befolkningen har tillgång till en arbetsmarknad som omfattar minst 50 000 sysselsatta. 
  
 4.3.2 
  
 Storstadsregionerna kan komma att växa ännu mer 
  
 Om man studerar de tre storstadsregionerna, Stockholm, Göteborg och Malmö är skillnaden mellan de högutbildades och genom- snittet av övriga gruppers arbetspendling störst i Stockholms- regionen. 
 Om de högutbildades pendlingsmönster skulle få genomslag även i övriga grupper skulle både  
 Nyköping-Oxelösund 
  och 
  
 Katrineholm-Vingåker-Flen 
  ingå i huvudstadsregionen. 
 När det gäller Göteborgsregionen kan man främst notera att Varberg ingår i de högutbildades Göteborgsregion. Medan Varberg bildar en egen  
 LA-region 
  om man ser till den genomsnittliga arbetspendlingen. 
 Malmöregionen däremot är numera lika stor för den hög- utbildade som för den genomsnittliga pendlaren. 
  
 4.3.3 
  
 En östgötsk superregion bildas? 
  
 Om de högutbildades pendlingsmönster skulle slå igenom fullt ut även för andra grupper skulle Linköpings och Norrköpings LA- regioner komma att gå ihop. Detta skulle bli den befolknings- mässigt klart största  
 LA-regionen 
  efter storstadsregionerna (se tabell 4.4). 
 Skövde, Karlstad, Borås, Växjö, Sundsvall och Karlskrona är andra exempel på regioner som redan är relativt stora och som skulle bli ännu större om fler grupper skulle börja arbetspendla på samma sätt som de högutbildade. I så fall skulle Ånge komma att ingå i Sundsvall.  
 Chavez 
  samt Sölvesborg skulle ingå i Karlskrona, vilket skulle innebära att hela Blekinge blev en enda 
 115 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 LA-region. 
 Lidköping-Vara-Götene 
  samt Essunga skulle komma att ingå i den redan stora Skövderegionen, som därmed skulle komma att omfatta hela 15 kommuner. Även Karlstads  
 LA-region 
  skulle komma att expandera kraftigt. 
  
 4.3.4 
  
 Uppenbart i vissa fall att högutbildades pendlingsmönster avviker från genomsnittet 
  
 Det finns emellertid även exempel på att de högutbildades pendlingsmönster redan i dagsläget avviker markant från övriga gruppers. På dessa ställen i landet är det därför tveksamt om de högutbildades pendlingsmönster är ett bra prognosinstrument för den framtida genomsnittliga pendlingen. 
 Här följer några exempel på detta. I Hylte pendlar högutbildade till Halmstad, medan personer med lägre utbildning i stället tillhör Gnosjöregionen. I Rättvik pendlar de högutbildade till Mora medan kommunen totalt sett tillhöra  
 Falun-Borlänges 
 LA-region. 
  
 4.3.5 
  
 Mindre potential i Norrland för regionförstoring 
  
 I Norrland norr om  
 Sundsvall-Härnösand 
  förefaller skillnaden mellan de högutbildades och andra gruppers pendling att vara mindre än i övriga landet. Det gäller i synnerhet inlandet. Detta kan bero på att de naturgivna avstånden är för långa för arbetspendling mellan olika  
 LA-regioner. 
  Botniabanan skulle kunna förändra detta förhållande i kustlandet, men i inlandet är det generellt sett svårt att se någon stor potential för regionförstoring.  
 28 
  
 4.4 
  
 Test av prognosmetoden 
  
 Ett sätt att pröva hur bra de högutbildades pendlingsmönster fungerar som prognos för övriga gruppers framtida arbetspendling är att jämföra denna grupps pendling i mitten av  
 1990–talet 
  med dagens genomsnittliga pendling. Vi har därför jämfört de högutbildades pendling 1994 med den genomsnittliga arbetspend- 
  
 28  
 I NUTEK [2001], Regionförstoring – hur kan åtgärder i transportsystemet bidra till vidgade lokala arbetsmarknadsregioner?, Clarke 2001:7, görs en mer ingående analys av hur åtgärder i transportsystemet skulle kunna bidra till regionförstoring i Norrbottens och Västerbottens län. 
 116 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 lingen för samtliga grupper år 2001. Som framgår av tabell 4.5 är dock inte antalet  
 LA-regioner 
  helt jämförbart (skillnaden är 12 LA- regioner). Vissa jämförelser görs även med pendlingen för samtliga grupper 1994. 
 Tabell 4.5 Jämförelse av antalet  
 LA-regioner 
  mellan åren 1994 och 2001 
  
 1994 Total 
  
 1994 Högutbildade 
  
 2001 Total 
  
 110 
  
 78 
  
 88 
  
 Källa: SCB 
  
 Orsaken till att vi valt en jämförelsepunkt i mitten av  
 1990–talet 
  är att den svenska ekonomin var inne i en djup kris under de första åren av detta decennium. Nittiotalskrisen innebar även en hög arbetslöshet som bromsade regionförstoringen. Därför valde vi att jämföra med 1994 som var ett av de första relativt normala åren efter den akuta krisen. 
  
 4.4.1 
  
 Metoden fungerar relativt bra 
  
 Analysen visar att de högutbildades pendlingsmönster 1994 fungerar relativt väl som ett prognosinstrument för dagens pendlingsmönster. Prognosbilden är inte perfekt men faktum är att de högutbildades pendlingsmönster 1994 är betydligt mer likt de genomsnittliga pendlingsmönstret år 2001 än det genomsnittliga pendlingsmönstret år 1994. Detta gäller t.ex. antal kommuner som ingår i de största  
 LA-regionerna 
  (se tabell 4.6) och antalet LA- regioner som bara består av en  
 LA-region 
  (se tabell 4.7). I appendix D finns en detaljerad genomgång av skillnaderna mellan de båda  
 LA-regionindelningarna. 
  Dessa skillnader beskrivs även kortfattat nedan. 
 117 
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? Bilaga 3 till LU 2003/04 
 Tabell 4.6 Antal kommuner som ingår i de största  
 LA-regionerna 
  år 1994 och 2001 
  
 År 1994 
  
 År 1994 
  
 År 2001 
  
 LA-region 
  
 Total 
  
 Högutbildade 
  
 Total 
  
 Stockholm 
  
 29 
  
 36 
  
 35 
  
 Malmö 
  
 14 
  
 28 
  
 27 
  
 Göteborg 
  
 16 
  
 24 
  
 16 
  
 Linköping 
  
 8 
  
 7 
  
 8 
  
 Västerås 
  
 4 
  
 7 
  
 7 
  
 Örebro 
  
 7 
  
 8 
  
 7 
  
 Trollhättan 
  
 4 
  
 4 
  
 10 
  
 Jönköping 
  
 4 
  
 5 
  
 7 
  
 Skövde 
  
 9 
  
 14 
  
 10 
  
 Kristianstad 
  
 5 
  
 6 
  
 6 
  
 Norrköping 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 Karlstad 
  
 5 
  
 9 
  
 6 
  
 Luleå 
  
 3 
  
 4 
  
 4 
  
 Falun-Borlänge 
  
 6 
  
 5 
  
 6 
  
 Gävle 
  
 4 
  
 5 
  
 4 
  
 Borås 
  
 6 
  
 6 
  
 4 
  
 Umeå 
  
 6 
  
 6 
  
 6 
  
 Sundsvall 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 Växjö 
  
 5 
  
 8 
  
 5 
  
 Kalmar 
  
 5 
  
 5 
  
 5 
  
 Antal kommuner som ingår i de största 
  
 LA-regionerna 
  
 117 
  
 157 
  
 145 
  
 Källa: NUTEKs bearbetning av statistik från SCB 
  
 Tabell 4.7 Antal  
 LA-regioner 
  som bara består av en kommun 
  
 År 1994 Total 
  
 År 1994 Högutbildade 
  
 År 2001 Total 
  
 63 
  
 38 
  
 40 
  
 Källa: SCB 
  
 Vi har även undersökt hur stor befolkningen var 1994 i de LA- regioner som var störst år 2001 (se tabell 4.8). Även här kan vi notera att befolkningssiffran för de högutbildades 20 största LA- regioner ligger betydligt närmare befolkningssiffran för den genomsnittliga pendlarens 20 största regioner år 2001 än mot- svarande siffra för 1994. 
 118 
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
 Tabell 4.8 Befolkning som bor i de 20 största  
 LA-regionerna 
  1994 och 2001 
  
 År 1994 
  
 LA-region 
  
 År 1994 Total 
  
 Högutbildade 
  
 År 2001 Total 
  
 Stockholm 
  
 1 774 000 
  
 2 109 000 
  
 2 190 000 
  
 Malmö 
  
 597 000 
  
 941 000 
  
 968 000 
  
 Göteborg 
  
 868 000 
  
 1 010 000 
  
 906 000 
  
 Linköping 
  
 242 000 
  
 236 000 
  
 242 000 
  
 Västerås 
  
 173 000 
  
 222 000 
  
 221 000 
  
 Örebro 
  
 209 000 
  
 217 000 
  
 212 000 
  
 Trollhättan 
  
 106 000 
  
 106 000 
  
 209 000 
  
 Jönköping 
  
 144 000 
  
 151 000 
  
 200 000 
  
 Skövde 
  
 177 000 
  
 257 000 
  
 177 000 
  
 Kristianstad 
  
 168 000 
  
 181 000 
  
 172 000 
  
 Norrköping 
  
 169 000 
  
 169 000 
  
 166 000 
  
 Karlstad 
  
 128 000 
  
 190 000 
  
 152 000 
  
 Luleå 
  
 142 000 
  
 152 000 
  
 150 000 
  
 Falun-Borlänge 
  
 153 000 
  
 141 000 
  
 149 000 
  
 Gävle 
  
 145 000 
  
 157 000 
  
 143 000 
  
 Borås 
  
 160 000 
  
 186 000 
  
 140 000 
  
 Umeå 
  
 133 000 
  
 133 000 
  
 137 000 
  
 Sundsvall 
  
 114 000 
  
 114 000 
  
 136 000 
  
 Växjö 
  
 126 000 
  
 164 000 
  
 124 000 
  
 Kalmar 
  
 113 000 
  
 113 000 
  
 112 000 
  
 Befolkning i de 20 största LA- 
  
 regionerna 
  
 5 841 000 
  
 6 949 000 
  
 6 906 000 
  
 Anm.: Här har vi utgått från de 20  
 LA-regioner 
  som hade störst befolkning år 2001. 
 Källa: NUTEKs bearbetning av statistik från SCB. 
  
 4.4.2 
  
 Stora likheter men också vissa skillnader 
  
 Stockholms och Malmö  
 LA-regioner 
  skiljer sig inte mycket åt mellan de båda indelningarna. De högutbildades pendlingsmönster år 1994 och det genomsnittliga pendlingsmönstret år 2001 påminner mycket om varandra. Däremot är skillnaderna i Göteborgs  
 LA-region 
  betydligt större. 
 I de högutbildades  
 LA-regioner 
  1994 ingick Nyköping- Oxelösund i Stockholms  
 LA-region, 
  men i den genomsnittliga LA- regionsindelningen för år 2001 bildade dessa båda kommuner en egen gemensam  
 LA-region. 
  
 När det gäller Göteborgsregionen kan man notera att skillnaderna mellan de båda indelningarna är ganska stora. Anmärk- 
 119 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 ningsvärt är att Göteborgs  
 LA-region 
  har krympt om man jämför antalet  
 LA-regioner 
  för högutbildade mellan 1994 och 2001. 
 Generellt sett finns det klara likheter mellan de båda indelningarna, men det finns också uppenbara skillnader. I vissa fall förefaller dock skillnaderna bero på att lågutbildade och högut- bildade har radikalt olika pendlingsmönster. I andra fall hade dock regionförstoringstendenserna för de högutbildade helt enkelt gått längre redan 1994 än vad de hade gjort för genomsnittet år 2001. 
 Sammantaget kan man konstatera att de högutbildades pend- lingsmönster i dag kan tjäna som en mycket grov prognos av framtidens pendling. Bedömningarna måste dock göras från fall till fall. I vissa fall är det dock uppenbart att hög- och lågutbildade har radikalt olika pendlingsmönster. 
  
 4.5 
  
 Slutsatser – Regionförstoring 
  
 Sedan 1970 har antalet lokala arbetsmarknadsregioner mer än halverats. Det innebär att en betydande regionförstoring har ägt rum. Män pendlar längre än kvinnor, liksom högutbildade pendlar längre än lågutbildade, men alla befolkningskategorier har ändå betydligt större arbetsmarknadsregioner nu, än för 30 år sedan. 
 Det finns ett tydligt positivt samband mellan storleken på LA- regionernas befolkning och deras ekonomiska tillväxt. Möjlig- heterna till en ekonomisk specialisering ökar med regionstorlek och förbättrad tillgänglighet. En robustare ekonomisk utveckling underlättas också genom att arbetskraft enklare kan slussas från branscher på tillbakagång till mer expansiva näringar. 
 Allt talar för att regionförstoringen kommer att fortsätta, dels genom de tydliga koncentrationstendenser som finns inom näringsliv och offentlig sektor, dels genom medveten politik från både regioner och statsmakter att förbättra tillgängligheten och att vidga regionerna. 
 Förutsättningarna för att detta ska ske varierar dock över landets olika delar. De långa avstånden i Norrland minskar möjligheterna och ökar kostnaderna för att vidga arbetsmarknaderna, men utbyggnaden av Botniabanan är ändå ett tydligt exempel på att det också här går att åstadkomma en regionförstoring. 
 Så mycket som 80 procent av rikets befolkning bor i de 20 största  
 LA-regionerna, 
  vilket innebär att man har tillgång till en arbetsmarknad om minst 50 000 arbetsplatser. De största effek- 
 120 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? 
  
 terna av en fortsatt regionförstoring ligger oftast inte i att dessa stora  
 LA-regioner 
  blir starkare, utan i att ett antal mindre regioner kan få en betydligt stabilare utveckling genom sammankoppling med de större. 
 Om de högutbildades pendlingsmönster används som ett grovt prognosinstrument för hur morgondagens  
 LA-regioner 
  kan kom- ma att se ut, ser vi ändå att betydande regionförstoring också kan komma att ske i några av de stora regionerna. Linköpings och Norrköpings  
 LA-regioner 
  skulle tillsammans bilda den klart största  
 LA-regionen 
  efter storstäderna. Stockholmsregionen skulle utökas med Nyköpings och Katrineholms  
 LA-regioner. 
  Både Skövde och Karlstads  
 LA-regioner 
  skulle öka sin befolkning med cirka 40 procent. 
 Utan tvekan är det så att regionförstoring kan medverka till högre tillväxt och robustare regioner. Såväl regional som statlig nivå tar också i ökad omfattning hänsyn till detta i olika planeringsprocesser. Samtidigt är det få områden som så tydligt ställer krav på att ett hållbarhetsperspektiv måste anläggas på utvecklingen. Även om det är lätt att se de ekonomiska fördelarna, så innebär fler och längre pendlingsresor ökande sociala och miljömässiga påfrestningar. Planering för vidgade arbetsmarknads- regioner måste därför hela tiden ske så att den sociala och miljö- mässiga belastningen minimeras. 
 Regionförstoringen är därför ytterligare ett exempel på att en ökad sektorsamordning är nödvändig. Regional tillväxt och utveckling genom vidgade arbetsmarknader kräver en närmare sam- verkan mellan en mängd politikområden, men framför allt måste samspelet mellan den regionalekonomiska och fysiska planeringen bli bättre. Några av de mest uppenbara politikområden som på- verkar och påverkas av en regionförstoring avhandlar frågor om bostäder, kommunikationer, arbetsmarknad, utbildning, näringsliv och miljö. 
 Den starka sektoriseringen som är särskilt tydlig på nationell nivå, kan också medföra delvis motverkande utvecklingsambitioner. Ett ökat hänsynstagande till de lokala arbetsmarknadsregionerna och andra funktionella regionala samband är därför ett nödvändigt inslag i sektorernas planeringsprocesser. 
 121 
 Appendix A: Beräkningsmodell och statistikunderlag 
 De regionala beräkningarna utifrån LU:s nationella antaganden har utförts med hjälp av NUTEKs analysverktyg rAps (Regionalt Analys- och prognossystem). 
 rAps är uppbyggt av en central och en lokal databas till vilka olika modeller är kopplade. Systemet kan användas för både enkla och mer komplexa analyser. I sin enklaste form kan arbets- uppgiften vara att hämta data från någon av de databaser som systemet innehåller. En mer avancerad användare kan använda rAps för jämförande analys, prognos- och scenariobyggnad, konsekvens- analyser m.m. 
 Modellen arbetar med detaljerade data; befolkningen är indelad efter ålder, kön, födelseland och utbildning; produktionen är uppdelad på 49 branscher, med arbetskraftsefterfrågan specificerad efter utbildningsbakgrund. Modellen är uppbyggd från samband på kommunal nivå, och består av fem delmodeller: 
  
 (1) 
  
 Befolkning, 
  
 (2) 
  
 Arbetsmarknad, 
  
 (3) 
  
 Regionalekonomi, 
  
 (4) 
  
 Bostadsmarknad och 
  
 (5) 
  
 Eftermodell för kommuner. 
  
 123 
  
 Appendix A 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Figur A.1 rAps fem delmodeller 
 (3) Regional- 
 ekonomi 
 (2) Arbets- 
 marknad 
 (4) Bostads- 
 marknad 
  
 (1) 
  
 Befolkning 
  
 (5) Eftermodell 
  
 kommun 
  
 Den regionala modellen drivs av exogen efterfrågan riktad mot regionens produktionssystem: export, bruttoinvesteringar, statlig och kommunal konsumtion. Hur dessa efterfrågekomponenter förändras över tiden bestäms av vilka tillväxttakter som antas. Dessa kan baseras på nationella utvecklingstal (i detta fall hämtade från LU), alternativt kan användaren lägga in egna bedömningar. 
 rAps flerregionala modell 
 I vanliga fall görs  
 rAps-analyser 
  för en region i taget, exempelvis en grupp kommuner, en lokal arbetsmarknadsregion eller ett län. I detta fall när konsistens mellan landets samtliga 81  
 LA-regioner 
  är önskvärd har dock rAps flerregionala modell använts för beräk- ningarna. 
 Den flerregionala modellen kan beskrivas som en ihopkoppling av rAps regionala modeller i vilken två typer av mellanregionala flöden hanteras: Flöden av varor och tjänster (export och import) och flöden av befolkning (inrikes in- och utflyttning). Modellen ser till att mellanregional export från alla regioner är lika stor som mellanregional import till alla regioner och att regionernas 
 124 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Appendix A 
  
 summerade inflyttning är lika stor som den summerade utflytt- ningen. De mellanregionala flödena hanteras genom en extraregion, en "pool", som förmedlar all mellanregional handel och alla mellanregionala flyttningar. 
  
 rAps-beräkningarna 
  i  
 LU-bilagan 
  
 För de  
 rAps-beräkningar 
  som redovisas i denna  
 LU-bilaga 
  har indata hämtats från basscenariot i LU 2003. Resultatet kan därmed betraktas som en regional framtidsbild framtagen inom ramen för LU:s nationella scenario. Det regionala utfallet bygger dock inte endast på nationella  
 LU-data 
  och de samband som är styrande i  
 rAps-modellen. 
  Olika anpassningar och rimlighetsbedömningar på såväl nationell som regional nivå har funnits med i bilden när modellkörningarna specificerats. 
 De resultat som redovisas är givetvis inte det enda möjliga regionala utfall som uppfyller villkoret att en summering till riket skall ge samma resultat som LU nationellt. Andra och alternativa framtidsbilder är också möjliga. Det bör också sägas att modellen med nödvändighet ger större osäkerhet i resultaten för de allra minsta  
 LA-regionerna. 
  Det gäller särskilt resultaten på detaljerad nivå, exempelvis storleken på åldersgrupper eller antal flyttningar. 
 Övrig underlagsstatistik 
 Utöver underlagsstatistiken i rAps har i kapitel tre och fyra specialbearbetningar av SCB:s Registerbaserade arbetsmarknads- statistik (RAMS) använts. I det första fallet har uppgifter om bransch och arbetsställenas storlek kombinerats med information om utbildningsnivå. På så sett ges en bild av kunskapsinnehållet i såväl industri- som tjänsteproduktion, vilket utgör en indikator för det regionala näringslivets sårbarhet. 
 I det andra fallet har RAMS uppgifter om sysselsatt dag- respektive nattbefolkning använts för att räkna ut arbetspendlingen mellan kommuner, som i sin tur bildar underlag för indelningen i lokala arbetsmarknadsregioner. 
 125 
 Appendix B: Regionala indelningar 
 För beskrivningen av regionernas utveckling används NUTEKs indelning av landet i 81 st. lokala arbetsmarknadsregioner (LA- regioner). Dessa grupperas också till sex s.k. regionfamiljer baserade på likheter i de regionala produktionsförutsättningarna. 
 Med lokal arbetsmarknadsregion  
 (LA-region) 
  avses en funktionell arbetsmarknadsregion, inom vilken människor kan bo och arbeta utan att behöva göra alltför tidsödande resor mellan hem och arbete. Indelningen av Sverige i  
 LA-regioner 
  grundar sig på storleken på arbetspendlingen över kommungränserna. 
 NUTEKs indelningen av riket i 81  
 LA-regioner 
  är tänkt att vara av "normativ" karaktär och skall därmed kunna ligga fast under en längre tidsperiod. Utgångspunkten är att den framför allt kommer till användning i olika typer av regionala analyser och modeller, exempelvis det Regionala Analys- och prognossystemet (rAps). 
 Indelningen baseras på SCB:s pendlingsstatistik från 1996, men hänsyn har också tagits till geografisk närhet och pendlingens utveckling. Detta innebär i praktiken att mindre kommuner som enligt de statistiska kriterierna skulle bilda en självständig LA- region, i vissa fall har kopplats till en närliggande  
 LA-region. 
  
 Ur näringspolitisk synvinkel är  
 LA-regionen 
  den viktigaste funktionella regionen. Det är också den "vardagsregion" som flest människor berörs av genom dagliga resor till och från arbetet. På motsvarande sätt utgör  
 LA-regionen 
  företagens huvudsakliga rekryteringsområde för arbetskraft. 
 Regionfamiljer 
 Regioner spelar ofta i helt olika divisioner när det gäller utvecklingsförutsättningar. Att en universitetsregion och en gles- bygdsregion utvecklas och producerar helt olika är inte så förvånande. Det är därför svårt att dra några slutsatser utifrån detta 
 127 
  
 Appendix B 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 faktum. Om däremot två universitetsregioner eller två glesbygdsregioner sinsemellan visar upp olika produktionsförmåga eller utveckling, blir det genast intressantare att göra jämförelser. I rapporten används begreppet regionfamiljer för att göra det möjligt att på ett mer meningsfullt sätt jämföra likartade regioner. Regionfamiljerna består av  
 LA-regioner 
  som har grupperats utifrån likheter i grundläggande produktionsförutsättningar, vilka redo- visas nedan: 
  
 Befolkning  
 20–64 
  år 
  
 vikt 30 procent 
  
 Andel företagare/inv.  
 20–64 
  år (exkl. jordbruk) 
  
 vikt 25 procent 
  
 Andel befolkning  
 20–64 
  år med eftergymnasial 
  
 utbildning 
  
 vikt 25 procent 
  
 Andel befolkning med  
  
 centra 
  
 vikt 10 procent 
  
 Andel befolkning med  
  
 eller högskoleort 
  
 vikt 10 procent 
  
 För varje  
 LA-region 
  har ett sammanvägt resultat av de analyserade produktionsförutsättningarna räknats fram, varefter en viktning har gjorts. 
  
 LA-regionerna 
  har därefter sorterats efter de summerade resultaten, varefter en indelning i fem olika grupper har gjorts. LA- regionerna i den grupp som därvid fick de svagaste produktions- förutsättningarna har dessutom delats upp i en regionfamilj där sysselsättning inom privat sektor dominerar, respektive en familj där sysselsättning inom offentlig sektor dominerar. Med denna uppdelning erhålls totalt sex regionfamiljer: 
 Faktaruta B. 1 
 Storstadsregionerna Stockholm, Göteborg och Malmö bildar regionfamilj 1. Eftersom dessa regioner sinsemellan är mycket olika och befolkningsmässigt är de klart största särredovisas de också i samtliga tabeller. 
 I regionfamilj 2 återfinns större  
 LA-regioner 
  med universitet eller högskola. I regionfamilj 3 hamnar i huvudsak regionala centra, också dessa i de flesta fall med regional högskola. I regionfamilj 4 finns s.k. sekundära centra där förutsättningarna sammantaget är något svagare än i regionala centra. 
 128 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Appendix B 
  
 forts. Faktaruta B. 2 
 Småregionerna i regionfamilj 5 och 6 har de svagaste, men i stort sett likvärdiga produktionsförutsättningar. Här har i stället en uppdelning gjorts med avseende på sysselsättningens huvudman. Regionfamilj 5 domineras av sysselsättning inom privat sektor, medan regionfamilj 6 domineras av sysselsättning inom offentlig sektor. 
 Då indelningsgrunden är rent statistisk är det inte säkert att regionfamiljens namn alltid stämmer för alla ingående regioner. Namnen utgår i stället ifrån vissa generaliseringar kring vanliga egenskaper som kan kopplas ihop med de flesta av de ingående LA- regionerna. 
 129 
  
 Appendix B 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 NUTEKs 81  
 LA-regioner 
  och 6 regionfamiljer 
 Karta: NUTEKs 81  
 LA-regioner 
  
 1 Stockholm 
  
 42 
  
 Örebro 
  
 2 Uppsala 
  
 43 
  
 Karlskoga 
  
 3 Nyköping 
  
 44 
  
 Västerås 
  
 4 Katrineholm 
  
 45 
  
 Fagersta 
  
 5 Eskilstuna 
  
 46 
  
 Köping 
  
 6 Linköping 
  
 47 
  
 Vansbro 
  
 7 Norrköping 
  
 48 Malung 
  
 8 Värnamo 
  
 49 Clark 
  
 9 Jönköping 
  
 50 
  
 Falun 
  
 10 
  
 Nässjö 
  
 51 
  
 Avesta 
  
 11 
  
 Tranås 
  
 52 
  
 Ludvika 
  
 12 
  
 Älmhult 
  
 53 
  
 Gävle 
  
 13 
  
 Ljungby 
  
 54 
  
 Ljusdal 
  
 14 
  
 Växjö 
  
 55 Söderhamn 
  
 15 Vimmerby 
  
 56 
  
 Bollnäs 
  
 16 
  
 Kalmar 
  
 57 
  
 Hudiksvall 
  
 17 Oskarshamn 
  
 58 
  
 Sundsvall 
  
 18 
  
 Västervik 
  
 59 
  
 Kramfors 
  
 19 
  
 Gotland 
  
 60 
  
 Örnsköldsvik 
  
 20 
  
 Karlshamn 
  
 61 
  
 Strömsund 
  
 21 
  
 Karlskrona 
  
 62 
  
 Åre 
  
 22 
  
 Simrishamn 
  
 63 
  
 Härjedalen 
  
 23 
  
 Helsingborg 
  
 64 
  
 Östersund 
  
 24 
  
 Kristianstad 
  
 65 
  
 Storuman 
  
 25 Malmö 
  
 66 
  
 Sorsele 
  
 26 
  
 Halmstad 
  
 67 
  
 Vilhelmina 
  
 27 
  
 Varberg 
  
 68 Umeå 
  
 28 
  
 Göteborg 
  
 69 
  
 Lycksele 
  
 29 
  
 Trollhättan 
  
 70 
  
 Skellefteå 
  
 30 
  
 Strömstad 
  
 71 
  
 Arvidsjaur 
  
 31 
  
 Bengtsfors 
  
 72 
  
 Arjeplog 
  
 32 
  
 Borås 
  
 73 
  
 Jokkmokk 
  
 33 
  
 Lidköping 
  
 74 
  
 Överkalix 
  
 34 
  
 Skövde 
  
 75 
  
 Kalix 
  
 35 
  
 Torsby 
  
 76 
  
 Övertorneå 
  
 36 
  
 Karlstad 
  
 77 
  
 Pajala 
  
 37 
  
 Årjäng 
  
 78 
  
 Gällivare 
  
 38 
  
 Filipstad 
  
 79 
  
 Luleå 
  
 39 
  
 Hagfors 
  
 80 Haparanda 
  
 40 
  
 Arvika 
  
 81 Kiruna 
  
 41 
  
 Säffle 
  
 72 
  
 66 
  
 65 
  
 67 
  
 61 
  
 62 
  
 59 
  
 64 
  
 58 
  
 63 
  
 54 
  
 57 
  
 49 
  
 56 
  
 55 
  
 48 
  
 50 
  
 53 
  
 35 
  
 47 
  
 51 
  
 39 
  
 52 
  
 45 
  
 40 
  
 38 
  
 44 
  
 37 
  
 36 
  
 46 
  
 43 
  
 42 
  
 5 
  
 41 
  
 31 
  
 4 
  
 30 
  
 3 
  
 29 
  
 34 
  
 7 
  
 33 
  
 6 
  
 28 
  
 11 
  
 18 
  
 32 
  
 9 
  
 15 
  
 10 
  
 27 
  
 8 
  
 17 
  
 26 
  
 13 
  
 14 
  
 16 
  
 12 
  
 20 
  
 21 
  
 23 
  
 24 
  
 25 
  
 22 
  
 81 
 78  
 77 
  
 73 
 76 
 74 
 75  
 80 
  
 79 
 71 
 70 
 69 
 68 
 60 
 2 
 1 
 19 
 130 
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Appendix B 
 Kommuner ingående i NUTEKs 81  
 LA-regioner 
  
 LA-kod 
  
 LA kort namn 
  
 LA långt namn 
  
 Kod 
  
 Kommun 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 114 
  
 Upplands Väsby 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 115 
  
 Vallentuna 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 117 
  
 Österåker 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 120 
  
 Värmdö 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 123 
  
 Järfälla 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 125 
  
 Ekerö 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 126 
  
 Huddinge 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 127 
  
 Botkyrka 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 128 
  
 Salem 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 136 
  
 Haninge 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 138 
  
 Tyresö 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 139 
  
 Upplands Bro 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 140 
  
 Nykvarn 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 160 
  
 Täby 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 162 
  
 Danderyd 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 163 
  
 Sollentuna 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 180 
  
 Stockholm 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 181 
  
 Södertälje 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 182 
  
 Nacka 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 183 
  
 Sundbyberg 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 184 
  
 Solna 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 186 
  
 Lidingö 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 187 
  
 Vaxholm 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 188 
  
 Norrtälje 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 191 
  
 Sigtuna 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 192 
  
 Nynäshamn 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 305 
  
 Håbo 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 461 
  
 Gnesta 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 486 
  
 Strängnäs 
  
 LA1 
  
 Stockholm 
  
 Stockholmsregionen 
  
 488 
  
 Trosa 
  
 LA2 
  
 Uppsala 
  
 Uppsalaregionen 
  
 360 
  
 Tierp 
  
 LA2 
  
 Uppsala 
  
 Uppsalaregionen 
  
 380 
  
 Uppsala 
  
 LA2 
  
 Uppsala 
  
 Uppsalaregionen 
  
 381 
  
 Enköping 
  
 LA2 
  
 Uppsala 
  
 Uppsalaregionen 
  
 382 
  
 Östhammar 
  
 LA2 
  
 Uppsala 
  
 Uppsalaregionen 
  
 1917 
  
 Heby 
  
 LA3 
  
 Nyköping 
  
 Nyköping/Oxelösund 
  
 480 
  
 Nyköping 
  
 LA3 
  
 Nyköping 
  
 Nyköping/Oxelösund 
  
 481 
  
 Oxelösund 
  
 LA4 
  
 Katrineholm 
  
 Katrineholm/Flen/Vingåker 
  
 428 
  
 Vingåker 
  
 LA4 
  
 Katrineholm 
  
 Katrineholm/Flen/Vingåker 
  
 482 
  
 Flen 
  
 LA4 
  
 Katrineholm 
  
 Katrineholm/Flen/Vingåker 
  
 483 
  
 Katrineholm 
  
 LA5 
  
 Eskilstuna 
  
 Eskilstuna 
  
 484 
  
 Eskilstuna 
  
 LA6 
  
 Linköping 
  
 Linköpingsregionen 
  
 561 
  
 Åtvidaberg 
  
 131 
  
 Appendix B Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 LA-kod 
  
 LA kort namn 
  
 LA långt namn 
  
 Kod 
  
 Kommun 
  
 LA6 
  
 Linköping 
  
 Linköpingsregionen 
  
 580 
  
 Linköping 
  
 LA6 
  
 Linköping 
  
 Linköpingsregionen 
  
 583 
  
 Motala 
  
 LA6 
  
 Linköping 
  
 Linköpingsregionen 
  
 584 
  
 Vadstena 
  
 LA6 
  
 Linköping 
  
 Linköpingsregionen 
  
 586 
  
 Mjölby 
  
 LA6 
  
 Linköping 
  
 Linköpingsregionen 
  
 509 
  
 Ödeshög 
  
 LA6 
  
 Linköping 
  
 Linköpingsregionen 
  
 560 
  
 Boxholm 
  
 LA6 
  
 Linköping 
  
 Linköpingsregionen 
  
 513 
  
 Kinda 
  
 LA7 
  
 Norrköping 
  
 Norrköpingsregionen 
  
 562 
  
 Finspång 
  
 LA7 
  
 Norrköping 
  
 Norrköpingsregionen 
  
 581 
  
 Norrköping 
  
 LA7 
  
 Norrköping 
  
 Norrköpingsregionen 
  
 582 
  
 Söderköping 
  
 LA7 
  
 Norrköping 
  
 Norrköpingsregionen 
  
 563 
  
 Brown 
  
 LA8 
  
 Värnamo 
  
 Värnamo/Gnosjö/Gislaved 
  
 617 
  
 Gnosjö 
  
 LA8 
  
 Värnamo 
  
 Värnamo/Gnosjö/Gislaved 
  
 662 
  
 Gislaved 
  
 LA8 
  
 Värnamo 
  
 Värnamo/Gnosjö/Gislaved 
  
 683 
  
 Värnamo 
  
 LA9 
  
 Jönköping 
  
 Jönköpingsregionen 
  
 642 
  
 Martin 
  
 LA9 
  
 Jönköping 
  
 Jönköpingsregionen 
  
 643 
  
 Habo 
  
 LA9 
  
 Jönköping 
  
 Jönköpingsregionen 
  
 665 
  
 Vaggeryd 
  
 LA9 
  
 Jönköping 
  
 Jönköpingsregionen 
  
 680 
  
 Jönköping 
  
 LA10 
  
 Nässjö 
  
 Nässjöregionen 
  
 682 
  
 Nässjö 
  
 LA10 
  
 Nässjö 
  
 Nässjöregionen 
  
 684 
  
 Sävsjö 
  
 LA10 
  
 Nässjö 
  
 Nässjöregionen 
  
 685 
  
 Vetlanda 
  
 LA10 
  
 Nässjö 
  
 Nässjöregionen 
  
 686 
  
 Eksjö 
  
 LA11 
  
 Tranås 
  
 Tranås/Ydre/Aneby 
  
 512 
  
 Arias 
  
 LA11 
  
 Tranås 
  
 Tranås/Ydre/Aneby 
  
 604 
  
 Aneby 
  
 LA11 
  
 Tranås 
  
 Tranås/Ydre/Aneby 
  
 687 
  
 Tranås 
  
 LA12 
  
 Älmhult 
  
 Älmhult/Osby 
  
 765 
  
 Älmhult 
  
 LA12 
  
 Älmhult 
  
 Älmhult/Osby 
  
 1273 
  
 Osby 
  
 LA13 
  
 Ljungby 
  
 Markaryd/Ljungby 
  
 767 
  
 Markaryd 
  
 Sheppard 
  
 Ljungby 
  
 Markaryd/Ljungby 
  
 781 
  
 Ljungby 
  
 LA14 
  
 Växjö 
  
 Växjöregionen 
  
 764 
  
 Alvesta 
  
 LA14 
  
 Växjö 
  
 Växjöregionen 
  
 780 
  
 Växjö 
  
 LA14 
  
 Växjö 
  
 Växjöregionen 
  
 760 
  
 Uppvidinge 
  
 LA14 
  
 Växjö 
  
 Växjöregionen 
  
 761 
  
 Lessebo 
  
 LA14 
  
 Växjö 
  
 Växjöregionen 
  
 763 
  
 Tingsryd 
  
 LA15 
  
 Vimmerby 
  
 Hultsfred/Vimmerby 
  
 860 
  
 Hultsfred 
  
 LA15 
  
 Vimmerby 
  
 Hultsfred/Vimmerby 
  
 884 
  
 Vimmerby 
  
 LA16 
  
 Kalmar 
  
 Kalmarregionen/Öland 
  
 834 
  
 Torsås 
  
 LA16 
  
 Kalmar 
  
 Kalmarregionen/Öland 
  
 862 
  
 Emmaboda 
  
 LA16 
  
 Kalmar 
  
 Kalmarregionen/Öland 
  
 880 
  
 Kalmar 
  
 LA16 
  
 Kalmar 
  
 Kalmarregionen/Öland 
  
 881 
  
 Nybro 
  
 LA16 
  
 Kalmar 
  
 Kalmarregionen/Öland 
  
 840 
  
 Mörbylånga 
  
 LA16 
  
 Kalmar 
  
 Kalmarregionen/Öland 
  
 885 
  
 Borgholm 
  
 LA17 
  
 Oskarshamn 
  
 Oskarshamnsregionen 
  
 861 
  
 Mönsterås 
  
 LA17 
  
 Oskarshamn 
  
 Oskarshamnsregionen 
  
 882 
  
 Oskarshamn 
  
 132 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Appendix B 
  
 LA-kod 
  
 LA kort namn 
  
 LA långt namn 
  
 Kod 
  
 Kommun 
  
 LA17 
  
 Oskarshamn 
  
 Oskarshamnsregionen 
  
 821 
  
 Högsby 
  
 LA18 
  
 Västervik 
  
 Västervik 
  
 883 
  
 Västervik 
  
 LA19 
  
 Gotland 
  
 Gotland 
  
 980 
  
 Gotland 
  
 LA20 
  
 Karlshamn 
  
 Olofström/Karlshamn 
  
 1060 
  
 White 
  
 LA20 
  
 Karlshamn 
  
 Olofström/Karlshamn 
  
 1082 
  
 Karlshamn 
  
 LA21 
  
 Karlskrona 
  
 Karlskrona/Ronneby 
  
 1080 
  
 Karlskrona 
  
 LA21 
  
 Karlskrona 
  
 Karlskrona/Ronneby 
  
 1081 
  
 Ronneby 
  
 LA22 
  
 Simrishamn 
  
 Simrishamn/Tomelilla 
  
 1270 
  
 Tomelilla 
  
 LA22 
  
 Simrishamn 
  
 Simrishamn/Tomelilla 
  
 1291 
  
 Simrishamn 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1214 
  
 Svalöv 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1257 
  
 Örkelljunga 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1260 
  
 Bjuv 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1275 
  
 Perstorp 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1276 
  
 Klippan 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1277 
  
 Åstorp 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1278 
  
 Båstad 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1282 
  
 Landskrona 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1283 
  
 Helsingborg 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1284 
  
 Höganäs 
  
 LA23 
  
 Helsingborg 
  
 Helsingborgsregionen 
  
 1292 
  
 Ängelholm 
  
 LA24 
  
 Kristianstad 
  
 Kristianstad/Hässleholmsregionen 
  
 1256 
  
 Östra Göinge 
  
 LA24 
  
 Kristianstad 
  
 Kristianstad/Hässleholmsregionen 
  
 1272 
  
 Bromölla 
  
 LA24 
  
 Kristianstad 
  
 Kristianstad/Hässleholmsregionen 
  
 1290 
  
 Kristianstad 
  
 LA24 
  
 Kristianstad 
  
 Kristianstad/Hässleholmsregionen 
  
 1293 
  
 Hässleholm 
  
 LA24 
  
 Kristianstad 
  
 Kristianstad/Hässleholmsregionen 
  
 1083 
  
 Sölvesborg 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1230 
  
 Staffanstorp 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1231 
  
 Burlöv 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1233 
  
 Vellinge 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1261 
  
 Kävlinge 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1262 
  
 Lomma 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1263 
  
 Svedala 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1264 
  
 Skurup 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1265 
  
 Sjöbo 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1266 
  
 Hörby 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1267 
  
 Höör 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1280 
  
 Malmö 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1281 
  
 Lund 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1285 
  
 Eslöv 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1286 
  
 Ystad 
  
 LA25 
  
 Malmö 
  
 Malmöregionen 
  
 1287 
  
 Trelleborg 
  
 LA26 
  
 Halmstad 
  
 Halmstad/Laholm/Hylte 
  
 1315 
  
 Hylte 
  
 LA26 
  
 Halmstad 
  
 Halmstad/Laholm/Hylte 
  
 1380 
  
 Halmstad 
  
 LA26 
  
 Halmstad 
  
 Halmstad/Laholm/Hylte 
  
 1381 
  
 Laholm 
  
 LA27 
  
 Varberg 
  
 Falkenberg/Varberg 
  
 1382 
  
 Falkenberg 
  
 133 
 Appendix B Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 LA-kod 
  
 LA kort namn 
  
 LA långt namn 
  
 Kod 
  
 Kommun 
  
 LA27 
  
 Varberg 
  
 Falkenberg/Varberg 
  
 1383 
  
 Varberg 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1384 
  
 Kungsbacka 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1401 
  
 Härryda 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1402 
  
 Partille 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1407 
  
 Öckerö 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1415 
  
 Stenungsund 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1419 
  
 Tjörn 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1421 
  
 Orust 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1440 
  
 Ale 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1441 
  
 Lerum 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1442 
  
 Vårgårda 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1462 
  
 Lilla Edet 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1463 
  
 Friedman 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1480 
  
 Göteborg 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1481 
  
 Mölndal 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1482 
  
 Kungälv 
  
 LA28 
  
 Göteborg 
  
 Göteborgsregionen 
  
 1489 
  
 Alingsås 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1444 
  
 Grästorp 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1445 
  
 Essunga 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1439 
  
 Färgelanda 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1461 
  
 Mellerud 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1427 
  
 Sotenäs 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1430 
  
 Munkedal 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1484 
  
 Lysekil 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1485 
  
 Uddevalla 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1487 
  
 Vänersborg 
  
 LA29 
  
 Trollhättan 
  
 Fyrstadsregionen 
  
 1488 
  
 Trollhättan 
  
 LA30 
  
 Strömstad 
  
 Strömstad/Tanum 
  
 1435 
  
 Tanum 
  
 LA30 
  
 Strömstad 
  
 Strömstad/Tanum 
  
 1486 
  
 Strömstad 
  
 LA31 
  
 Bengtsfors 
  
 Bengtsfors/Dals Ed 
  
 1438 
  
 Jackson 
  
 Griffin 
  
 Bengtsfors 
  
 Bengtsfors/Dals Ed 
  
 1460 
  
 Bengtsfors 
  
 LA32 
  
 Borås 
  
 Boråsregionen 
  
 1443 
  
 Bollebygd 
  
 LA32 
  
 Borås 
  
 Boråsregionen 
  
 1452 
  
 Tranemo 
  
 LA32 
  
 Borås 
  
 Boråsregionen 
  
 1465 
  
 Svenljunga 
  
 LA32 
  
 Borås 
  
 Boråsregionen 
  
 1466 
  
 Herrljunga 
  
 LA32 
  
 Borås 
  
 Boråsregionen 
  
 1490 
  
 Borås 
  
 LA32 
  
 Borås 
  
 Boråsregionen 
  
 1491 
  
 Ulricehamn 
  
 LA33 
  
 Lidköping 
  
 Lidköping/Götene/Vara 
  
 1470 
  
 Vara 
  
 LA33 
  
 Lidköping 
  
 Lidköping/Götene/Vara 
  
 1471 
  
 Götene 
  
 LA33 
  
 Lidköping 
  
 Lidköping/Götene/Vara 
  
 1494 
  
 Lidköping 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1472 
  
 Tibro 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1495 
  
 Skara 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1496 
  
 Skövde 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1497 
  
 Hjo 
  
 134 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Appendix B 
  
 LA-kod 
  
 LA kort namn 
  
 LA långt namn 
  
 Kod 
  
 Kommun 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1498 
  
 Tidaholm 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1499 
  
 Falköping 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1446 
  
 Karlsborg 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1447 
  
 Gullspång 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1473 
  
 Töreboda 
  
 LA34 
  
 Skövde 
  
 Skövde/Skararegionen 
  
 1493 
  
 Mariestad 
  
 LA35 
  
 Torsby 
  
 Sunne/Torsby 
  
 1737 
  
 Torsby 
  
 LA35 
  
 Torsby 
  
 Sunne/Torsby 
  
 1766 
  
 Sunne 
  
 LA36 
  
 Karlstad 
  
 Karlstad/Kristinehamnsregionen 
  
 1715 
  
 Kil 
  
 LA36 
  
 Karlstad 
  
 Karlstad/Kristinehamnsregionen 
  
 1761 
  
 Hammarö 
  
 LA36 
  
 Karlstad 
  
 Karlstad/Kristinehamnsregionen 
  
 1763 
  
 Forshaga 
  
 LA36 
  
 Karlstad 
  
 Karlstad/Kristinehamnsregionen 
  
 1764 
  
 Grums 
  
 LA36 
  
 Karlstad 
  
 Karlstad/Kristinehamnsregionen 
  
 1780 
  
 Karlstad 
  
 LA36 
  
 Karlstad 
  
 Karlstad/Kristinehamnsregionen 
  
 1762 
  
 Munkfors 
  
 LA36 
  
 Karlstad 
  
 Karlstad/Kristinehamnsregionen 
  
 1781 
  
 Kristinehamn 
  
 LA37 
  
 Årjäng 
  
 Årjäng 
  
 1765 
  
 Årjäng 
  
 LA38 
  
 Filipstad 
  
 Filipstad/Hällefors 
  
 1782 
  
 Filipstad 
  
 LA38 
  
 Filipstad 
  
 Filipstad/Hällefors 
  
 1863 
  
 Hällefors 
  
 Cherry 
  
 Hagfors 
  
 Hagfors 
  
 1783 
  
 Olsen 
  
 LA40 
  
 Arvika 
  
 Arvika/Eda 
  
 1730 
  
 Eda 
  
 LA40 
  
 Arvika 
  
 Arvika/Eda 
  
 1784 
  
 Arvika 
  
 LA41 
  
 Säffle 
  
 Säffle/Åmål 
  
 1492 
  
 Åmål 
  
 LA41 
  
 Säffle 
  
 Säffle/Åmål 
  
 1785 
  
 Säffle 
  
 LA42 
  
 Örebro 
  
 Örebroregionen 
  
 1814 
  
 Lekeberg 
  
 LA42 
  
 Örebro 
  
 Örebroregionen 
  
 1861 
  
 Hallsberg 
  
 LA42 
  
 Örebro 
  
 Örebroregionen 
  
 1880 
  
 Örebro 
  
 LA42 
  
 Örebro 
  
 Örebroregionen 
  
 1881 
  
 Kumla 
  
 LA42 
  
 Örebro 
  
 Örebroregionen 
  
 1882 
  
 Askersund 
  
 LA42 
  
 Örebro 
  
 Örebroregionen 
  
 1860 
  
 Laxå 
  
 LA42 
  
 Örebro 
  
 Örebroregionen 
  
 1884 
  
 Figueroa 
  
 LA42 
  
 Örebro 
  
 Örebroregionen 
  
 1885 
  
 Lindesberg 
  
 LA43 
  
 Karlskoga 
  
 Karlskogaregionen 
  
 1760 
  
 Storfors 
  
 LA43 
  
 Karlskoga 
  
 Karlskogaregionen 
  
 1862 
  
 Degerfors 
  
 LA43 
  
 Karlskoga 
  
 Karlskogaregionen 
  
 1883 
  
 Karlskoga 
  
 LA44 
  
 Västerås 
  
 Västeråsregionen 
  
 1907 
  
 Surahammar 
  
 LA44 
  
 Västerås 
  
 Västeråsregionen 
  
 1961 
  
 Hallstahammar 
  
 LA44 
  
 Västerås 
  
 Västeråsregionen 
  
 1980 
  
 Västerås 
  
 LA44 
  
 Västerås 
  
 Västeråsregionen 
  
 1981 
  
 Sala 
  
 LA45 
  
 Fagersta 
  
 Fagerstaregionen 
  
 1904 
  
 Skinnskatteberg 
  
 LA45 
  
 Fagersta 
  
 Fagerstaregionen 
  
 1962 
  
 Baker 
  
 LA45 
  
 Fagersta 
  
 Fagerstaregionen 
  
 1982 
  
 Fagersta 
  
 LA46 
  
 Köping 
  
 Köping/Arboga/Kungsör 
  
 1960 
  
 Kungsör 
  
 LA46 
  
 Köping 
  
 Köping/Arboga/Kungsör 
  
 1983 
  
 Köping 
  
 LA46 
  
 Köping 
  
 Köping/Arboga/Kungsör 
  
 1984 
  
 Arboga 
  
 135 
  
 Appendix B Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 LA-kod 
  
 LA kort namn 
  
 LA långt namn 
  
 Kod 
  
 Kommun 
  
 LA47 
  
 Vansbro 
  
 Vansbro 
  
 2021 
  
 Vansbro 
  
 LA48 
  
 Malung 
  
 Malung 
  
 2023 
  
 Malung 
  
 LA49 
  
 Mora 
  
 Mora/Orsa/Älvdalen 
  
 2034 
  
 Orsa 
  
 LA49 
  
 Mora 
  
 Mora/Orsa/Älvdalen 
  
 2039 
  
 Älvdalen 
  
 LA49 
  
 Mora 
  
 Mora/Orsa/Älvdalen 
  
 2062 
  
 Mora 
  
 LA50 
  
 Falun 
  
 Falun/Borlängeregionen 
  
 2026 
  
 Gagnef 
  
 LA50 
  
 Falun 
  
 Falun/Borlängeregionen 
  
 2029 
  
 Leksand 
  
 LA50 
  
 Falun 
  
 Falun/Borlängeregionen 
  
 2031 
  
 Rättvik 
  
 LA50 
  
 Falun 
  
 Falun/Borlängeregionen 
  
 2080 
  
 Falun 
  
 LA50 
  
 Falun 
  
 Falun/Borlängeregionen 
  
 2081 
  
 Borlänge 
  
 LA50 
  
 Falun 
  
 Falun/Borlängeregionen 
  
 2082 
  
 Säter 
  
 LA51 
  
 Avesta 
  
 Avesta/Hedemora 
  
 2083 
  
 Hedemora 
  
 LA51 
  
 Avesta 
  
 Avesta/Hedemora 
  
 2084 
  
 Avesta 
  
 LA52 
  
 Ludvika 
  
 Ludvikaregionen 
  
 1864 
  
 Ljusnarsberg 
  
 LA52 
  
 Ludvika 
  
 Ludvikaregionen 
  
 2061 
  
 Smedjebacken 
  
 LA52 
  
 Ludvika 
  
 Ludvikaregionen 
  
 2085 
  
 Ludvika 
  
 LA53 
  
 Gävle 
  
 Gävle/Sandvikenregionen 
  
 319 
  
 Älvkarleby 
  
 LA53 
  
 Gävle 
  
 Gävle/Sandvikenregionen 
  
 2101 
  
 Ockelbo 
  
 LA53 
  
 Gävle 
  
 Gävle/Sandvikenregionen 
  
 2104 
  
 Hofors 
  
 LA53 
  
 Gävle 
  
 Gävle/Sandvikenregionen 
  
 2180 
  
 Gävle 
  
 LA53 
  
 Gävle 
  
 Gävle/Sandvikenregionen 
  
 2181 
  
 Sandviken 
  
 LA54 
  
 Ljusdal 
  
 Ljusdal 
  
 2161 
  
 Ljusdal 
  
 LA55 
  
 Söderhamn 
  
 Söderhamn 
  
 2182 
  
 Söderhamn 
  
 LA56 
  
 Bollnäs 
  
 Bollnäs/Ovanåker 
  
 2121 
  
 Ovanåker 
  
 LA56 
  
 Bollnäs 
  
 Bollnäs/Ovanåker 
  
 2183 
  
 Bollnäs 
  
 LA57 
  
 Hudiksvall 
  
 Hudiksvall/Nordanstig 
  
 2132 
  
 Nordanstig 
  
 LA57 
  
 Hudiksvall 
  
 Hudiksvall/Nordanstig 
  
 2184 
  
 Hudiksvall 
  
 LA58 
  
 Sundsvall 
  
 Sundsvall/Härnösandsregionen 
  
 2260 
  
 Ånge 
  
 LA58 
  
 Sundsvall 
  
 Sundsvall/Härnösandsregionen 
  
 2262 
  
 Juarez 
  
 LA58 
  
 Sundsvall 
  
 Sundsvall/Härnösandsregionen 
  
 2280 
  
 Härnösand 
  
 LA58 
  
 Sundsvall 
  
 Sundsvall/Härnösandsregionen 
  
 2281 
  
 Sundsvall 
  
 LA59 
  
 Kramfors 
  
 Sollefteå/Kramfors 
  
 2282 
  
 Kramfors 
  
 LA59 
  
 Kramfors 
  
 Sollefteå/Kramfors 
  
 2283 
  
 Sollefteå 
  
 LA60 
  
 Örnsköldsvik 
  
 Örnsköldsvik 
  
 2284 
  
 Örnsköldsvik 
  
 LA61 
  
 Strömsund 
  
 Strömsund 
  
 2313 
  
 Strömsund 
  
 LA62 
  
 Åre 
  
 Åre 
  
 2321 
  
 Åre 
  
 LA63 
  
 Härjedalen 
  
 Härjedalen 
  
 2361 
  
 Härjedalen 
  
 LA64 
  
 Östersund 
  
 Östersundsregionen 
  
 2303 
  
 Ragunda 
  
 LA64 
  
 Östersund 
  
 Östersundsregionen 
  
 2305 
  
 Bräcke 
  
 LA64 
  
 Östersund 
  
 Östersundsregionen 
  
 2309 
  
 Krokom 
  
 LA64 
  
 Östersund 
  
 Östersundsregionen 
  
 2326 
  
 Harris 
  
 LA64 
  
 Östersund 
  
 Östersundsregionen 
  
 2380 
  
 Östersund 
  
 LA65 
  
 Storuman 
  
 Storuman 
  
 2421 
  
 Storuman 
  
 LA66 
  
 Sorsele 
  
 Sorsele 
  
 2422 
  
 Sorsele 
  
 136 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Appendix B 
  
 LA-kod 
  
 LA kort namn 
  
 LA långt namn 
  
 Kod 
  
 Kommun 
  
 LA67 
  
 Vilhelmina 
  
 Vilhelmina/Dorotea/Åsele 
  
 2425 
  
 Dorotea 
  
 LA67 
  
 Vilhelmina 
  
 Vilhelmina/Dorotea/Åsele 
  
 2462 
  
 Vilhelmina 
  
 LA67 
  
 Vilhelmina 
  
 Vilhelmina/Dorotea/Åsele 
  
 2463 
  
 Åsele 
  
 LA68 
  
 Umeå 
  
 Umeåregionen 
  
 2401 
  
 Nordmaling 
  
 LA68 
  
 Umeå 
  
 Umeåregionen 
  
 2403 
  
 Mayo 
  
 LA68 
  
 Umeå 
  
 Umeåregionen 
  
 2404 
  
 Vindeln 
  
 LA68 
  
 Umeå 
  
 Umeåregionen 
  
 2409 
  
 Robertsfors 
  
 LA68 
  
 Umeå 
  
 Umeåregionen 
  
 2460 
  
 Vännäs 
  
 LA68 
  
 Umeå 
  
 Umeåregionen 
  
 2480 
  
 Umeå 
  
 LA69 
  
 Lycksele 
  
 Lycksele/Malå 
  
 2418 
  
 Malå 
  
 LA69 
  
 Lycksele 
  
 Lycksele/Malå 
  
 2481 
  
 Lycksele 
  
 LA70 
  
 Skellefteå 
  
 Skellefteå/Norsjö 
  
 2417 
  
 Norsjö 
  
 LA70 
  
 Skellefteå 
  
 Skellefteå/Norsjö 
  
 2482 
  
 Skellefteå 
  
 Phillips 
  
 Arvidsjaur 
  
 Arvidsjaur 
  
 2505 
  
 Arvidsjaur 
  
 LA72 
  
 Arjeplog 
  
 Arjeplog 
  
 2506 
  
 Arjeplog 
  
 LA73 
  
 Murphy 
  
 Jokkmokk 
  
 2510 
  
 Jokkmokk 
  
 LA74 
  
 Överkalix 
  
 Överkalix 
  
 2513 
  
 Överkalix 
  
 LA75 
  
 Kalix 
  
 Kalix 
  
 2514 
  
 Kalix 
  
 LA76 
  
 Övertorneå 
  
 Övertorneå 
  
 2518 
  
 Övertorneå 
  
 LA77 
  
 Pajala 
  
 Pajala 
  
 2521 
  
 Pajala 
  
 LA78 
  
 Gällivare 
  
 Gällivare 
  
 2523 
  
 Gällivare 
  
 LA79 
  
 Luleå 
  
 Luleå/Fyrkantenregionen 
  
 2560 
  
 Älvsbyn 
  
 LA79 
  
 Luleå 
  
 Luleå/Fyrkantenregionen 
  
 2580 
  
 Luleå 
  
 LA79 
  
 Luleå 
  
 Luleå/Fyrkantenregionen 
  
 2581 
  
 Piteå 
  
 LA79 
  
 Luleå 
  
 Luleå/Fyrkantenregionen 
  
 2582 
  
 Boden 
  
 LA80 
  
 Haparanda 
  
 Haparanda 
  
 2583 
  
 Haparanda 
  
 LA81 
  
 Kiruna 
  
 Kiruna 
  
 2584 
  
 Kiruna 
  
 137 
 Appendix B Bilaga 3 till LU 2003/04 
 Regionfamiljer 
  
 Storstads- 
  
 Regionala 
  
 Sekundära 
  
 Småregioner - 
  
 Småregioner - 
  
 regioner 
  
 centra 
  
 centra 
  
 privat 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 sysselsättning 
  
 Stockholm 
  
 Eskilstuna 
  
 Nyköping 
  
 Ljungby 
  
 Västervik 
  
 Göteborg 
  
 Norrköping 
  
 Katrineholm 
  
 Vimmerby 
  
 Torsby 
  
 Malmö 
  
 Växjö 
  
 Värnamo 
  
 Bengtsfors 
  
 Arvika 
  
 Kalmar 
  
 Nässjö 
  
 Årjäng 
  
 Säffle 
  
 Universitets- 
  
 Karlskrona 
  
 Tranås 
  
 Filipstad 
  
 Mora 
  
 och högskole- 
  
 Kristianstad 
  
 Älmhult 
  
 Hagfors 
  
 Ljusdal 
  
 regioner 
  
 Halmstad 
  
 Oskarshamn 
  
 Fagersta 
  
 Bollnäs 
  
 Uppsala 
  
 Trollhättan 
  
 Gotland 
  
 Vansbro 
  
 Hudiksvall 
  
 Linköping 
  
 Borås 
  
 Karlshamn 
  
 Malung 
  
 Kramfors 
  
 Jönköping 
  
 Skövde 
  
 Simrishamn 
  
 Ludvika 
  
 Strömsund 
  
 Helsingborg 
  
 Karlstad 
  
 Varberg 
  
 Söderhamn 
  
 Storuman 
  
 Örebro 
  
 Falun 
  
 Strömstad 
  
 Örnsköldsvik 
  
 Sorsele 
  
 Västerås 
  
 Gävle 
  
 Lidköping 
  
 Åre 
  
 Vilhelmina 
  
 Umeå 
  
 Sundsvall 
  
 Karlskoga 
  
 Härjedalen 
  
 Lycksele 
  
 Östersund 
  
 Köping 
  
 Jokkmokk 
  
 Arvidsjaur 
  
 Luleå 
  
 Avesta 
  
 Kiruna 
  
 Överkalix 
  
 Skellefteå 
  
 Kalix 
  
 Arjeplog 
  
 Övertorneå 
  
 Pajala 
  
 Gällivare 
  
 Haparanda 
  
 138 
 Appendix C: Skillnader mellan högutbildades pendling och genomsnittliga arbetspendlingen 2001 
 Skillnader mellan LA2001 total (LA2001Total) och LA2001 lång eftergymnasial utbildning (LA2001HögUtb) 
 Här följer en komplett genomgång av skillnaderna mellan de högutbildades  
 LA-regioner 
  år 2001 (LA2001HögUtb) och genom- snittet för samtliga gruppers arbetspendling år 2001 (LA2001Total). Med högutbildade avses personer som har minst en treårig högskoleutbildning. 
  
 1. 
  
 Stockholms  
  
 LA-region 
  för högutbildade omfattar även Nyköping,  
 Katrineholm-Vingåker 
  samt Flen 
  
 Nyköping-Oxelösund 
  samt  
 Katrineholm-Vingåker 
  som utgör egna  
 LA-regioner 
  i LA2001TOTAL går upp i Stockholms LA- region i LA2001HÖGUTB. Även Flen som i LA2001TOTAL bildar gemensam  
 LA-region 
  med Eskilstuna går i LA2001- HÖGUTB upp i Stockholms  
 LA-region. 
  
 2. 
  
 Norrköping och Linköping bildar gemensam  
  
 LA-region 
  för hög- utbildade 
  
 Kerr 
  samt  
 Hall 
  som utgör egna  
 LA-regioner 
  i LA2001TOTAL går upp i Linköpings  
 LA-region 
  i LA2001HÖGUTB. 
  
 3. 
  
 Värnamo och Gnosjö bildar gemensam  
  
 LA-region 
  för högutbildade 
 Värnamo utgör egen  
 LA-region 
  i LA2001TOTAL men går upp i  
 Gislaved-Värnamo-Tranemo-Gnosjö 
  i LA2001- HÖGUTB. 
  
 4. 
  
 Fler högutbildade i Hylte pendlar till Halmstad än till Gnosjö 
  
 Hylte som ingår i  
 Gislaved-Gnosjö-Hylte-Tranemo 
  i LA2001TOTAL går upp i Halmstads  
 LA-region 
  i LA2001- HÖGUTB. 
 139 
  
 Appendix C 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 5. 
  
 Decker går upp i Halmstads  
  
 LA-region 
  för de högutbildade 
 I LA2001TOTAL bildar Falkenberg en egen  
 LA-region. 
  Men i LA2001HÖGUTB ingår Falkenberg i Halmstads  
 LA-region. 
  
 6. 
  
 Både regionförminskning och regionförstoring för högutbildade i  
  
 Jönköping-Nässjö 
  
 Jönköpings  
 LA-region 
  är betydligt mindre i LA2001- HÖGUTB (4 kommuner) än i LA2001TOTAL (7 kom- muner). Skillnaden är att  
 Nässjö-Eksjö-Aneby 
  tillsammans med  
 Vetlanda-Sävsjö 
  bildar egen  
 LA-region 
  i LA2001- HÖGUTB. 
  
 7. 
  
 Högutbildade i  
  
 Osby-Älmhult 
  tillhör Växjö  
 LA-region 
  
 Blair 
  som bildar egen  
 LA-region 
  i LA2001TOTAL går upp i Växjö  
 LA-region 
  i LA2001HÖGUTB. 
  
 8. 
  
 Högutbildade i Markaryd och Ljungby bildar gemensam LA- region 
  
 Markaryd och Ljungby som bildar egna  
 LA-regioner 
  i LA2001TOTAL går ihop i en gemensam  
 LA-region 
  i LA2001- HÖGUTB. 
  
 9. 
  
 Högutbildade i Hultsfred och Vimmerby bildar gemensam LA- region. 
  
 Hultsfred och Vimmerby som bildar egna  
 LA-regioner 
  i LA2001TOTAL går ihop i en gemensam  
 LA-region 
  i LA2001- HÖGUTB. 
  
 10. 
  
 Högutbildade i Emmaboda tillhör Kalmar  
  
 LA-region 
  
 Emmaboda som bildar egen  
 LA-region 
  i LA2001TOTAL går upp i Kalmar  
 LA-region 
  i LA2001HÖGUTB. 
  
 11. 
  
 Högutbildade i  
  
 Chavez 
  samt Sölvesborg går upp i Karlskrona  
 LA-region 
  
 Karlshamn och White som bildar egen  
 LA-region 
  i LA2001TOTAL går upp i  
 Karlskrona-Ronneby 
 LA-region 
  i LA2001HÖGUTB. Sölvesborg som i LA2001TOTAL ingår Kristianstads  
 LA-region 
  går i LA2001HÖGUTB upp i Karlskrona  
 LA-region. 
  
 12. 
  
 Fler högutbildade i Friedman pendlar till Borås än till Göteborg 
  
 Friedman som ingår i Göteborgs  
 LA-region 
  i LA2001TOTAL ingår i Borås i  
 LA-region 
  i LA2001HÖGUTB. 
  
 13. 
  
 Högutbildade i Varberg tillhör Göteborgs  
  
 LA-region 
  
 Varberg som bildar egen  
 LA-region 
  i LA2001TOTAL går upp i Göteborgs  
 LA-region 
  i LA2001HÖGUTB. 
 140 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Appendix C 
  
 14. 
  
 Högutbildade i Grästorp har ett avvikande pendlingsmönster 
  
 Grästorp som ingår i  
 Trollhättan-Uddevalla-Vänersborgs 
  LA- region i LA2001TOTAL ingår i LA2001HÖGUTB i stället i Skövde  
 LA-region. 
  
 15. 
  
 Högutbildade i  
  
 Lidköping-Vara-Göten-Essunga 
  tillhör Skövde  
 LA-region 
  
 Lidköping-Vara-Götene-Essunga 
  som i LA2001TOTAL bildar en gemensam  
 LA-region 
  går i LA2001HÖGUTB upp i Skövde  
 LA-region 
  som för denna högutbildade grupp omfattar hela 15 kommuner. 
  
 16. 
  
 Högutbildade i Filipstad,  
  
 Säffle-Åmål 
 ochBengtfors-Dals-Ed 
  ingår i Karlstads  
 LA-region 
  
 Filipstad,  
 Säffle-Åmål 
  samt  
 Miller 
  som i LA2001TOTAL bildar tre egna separata  
 LA-regioner 
  går i LA2001HÖGUTB upp i Karlstads  
 LA-region. 
  Därmed består Karlstads  
 LA-region 
  för de högutbildade av hela 11 kom- muner. 
  
 17. 
  
 Högutbildade i Laxå tillhör Örebros  
  
 LA-region 
  
 Laxå som i LA2001TOTAL bildar egen  
 LA-region 
  går i LA2001HÖGUTB upp i Örebro  
 LA-region. 
  
 18. 
  
 Högutbildade i Ljusnarsberg har avvikande pendlingsmönster 
  
 Ljusnarsberg som i LA2001TOTAL ingår i Ludvika  
 LA-region 
  går i LA2001HÖGUTB i stället upp i Örebro  
 LA-region. 
  
 19. 
  
 Högutbildade i Rättvik har ett avvikande pendlingsmönster 
  
 Rättvik som i LA2001TOTAL ingår i  
 Falun-Borlänge 
  LA- region går i LA2001HÖGUTB i stället upp i Mora  
 LA-region. 
  
 20. 
  
 Högutbildade i  
  
 Fagersta-Skinnskatteberg-Norberg 
  ingår i Västerås  
 LA-region 
  
 Fagersta-Skinnskatteberg-Norberg 
  som i LA2001TOTAL bildar en egen gemensam  
 LA-region 
  går i LA2001HÖGUTB upp i Västerås  
 LA-region. 
  
 21. 
  
 Högutbildade i Hofors tillhör Gävle  
  
 LA-region 
  
 Hofors som i LA2001TOTAL bildar egen  
 LA-region 
  går i LA2001HÖGUTB upp i Gävle  
 LA-region. 
  
 22. 
  
 Högutbildade i Söderhamn och  
  
 Bollnäs-Ovanåker 
  bildar gemen- sam  
 LA-region 
  
 Söderhamn som i LA2001TOTAL bildar egen  
 LA-region 
  går i LA2001HÖGUTB upp i  
 Bollnäs-Ovanåker 
 LA-region. 
  
 23. 
  
 Högutbildade i Ånge tillhör Sundsvalls  
  
 LA-region 
  
 Ånge som i LA2001 TOTAL bildar egen  
 LA-region 
  går i LA2001HÖGUTB upp i Sundsvalls  
 LA-region. 
  
 141 
  
 Appendix C 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 24. 
  
 Högutbildade i Sollefteå och Kramfors bildar gemensam LA- region 
  
 Sollefteå och Kramfors som i LA2001TOTAL bildar egna LA– regioner bildar i LA2001HÖGUTB en gemensam  
 LA-region. 
  
 25. 
  
 Regionförminskning i Lycksele och Malå 
  
 Lycksele-Malå 
  som i LA2001TOTAL bildar en gemensam LA- region splittras i LA2001HÖGUTB upp i egna  
 LA-regioner. 
  Observera att tendensen här snarare pekar mot regionför- minskning. 
  
 26. 
  
 Högutbildade i Åsele går upp i Umeå  
  
 LA-region 
  
 Åsele som i LA2001TOTAL bildar en egen  
 LA-regioner 
  går i LA2001HÖGUTB upp i Umeå  
 LA-region. 
  
 27. 
  
 Högutbildade i Norsjö bildar egen  
  
 LA-region 
  
 I LA2001TOTAL bildar Norsjö och Skellefteå en gemensam  
 LA-region, 
  men i LA2001HÖGUTB bildar de egna separata  
 LA-regioner. 
  
 142 
 Appendix D: Skillnader mellan de högutbildades pendlingsmönster 1994 och den genomsnittliga pendlingen år 2001 
 Jämförelse av LA 1994 högutbildade och LA 2001 Total (LA1994HÖGUTB och LA2001TOTAL) 
 Här följer en komplett genomgång av skillnaderna mellan de hög- utbildades  
 LA-regioner 
  år 1994 (LA1994HögUtb) och genom- snittet för samtliga gruppers arbetspendling år 2001 (LA2001- Total). Med högutbildade avses här personer som har minst en treårig högskoleutbildning. 
  
 1. 
  
 Nyköping och Oxelösund ingår i Stockholms  
  
 LA-region 
  i LA1994HÖGUTB men bildar tillsammans en egen  
 LA-region 
  
 i 
  
 LA2001TOTAL. 
  
 2. 
  
 Nykvarn har tillkommit under perioden. 1994 ingick Nykvarn 
  
 i 
  
 Södertälje kommun, men år 2001 var Nykvarn en egen kommun som ingick i Stockholms  
  
 LA-region. 
  
 3. 
  
 I LA1994HÖGUTB ingick Ödeshög i Nässjö  
  
 LA-region 
  men 
  
 i 
  
 LA2001TOTAL så ingår Ödeshög i Linköpings  
  
 LA-region. 
  
 4. 
  
 I LA2001TOTAL bildar  
  
 Gislaved-Gnosjö-Hylte-Tranemo 
  en gemensam  
 LA-region 
  men i LA1994HÖGUTB hör dessa kommuner hemma i fyra olika  
 LA-regioner. 
  Gislaved bildade en egen  
 LA-region. 
  Gnosjö bildade gemensam  
 LA-region 
  med Värnamo. Hylte ingick i Halmstads  
 LA-region 
  och Tranemo ingick i Borås  
 LA-region. 
  
 5. 
  
 I LA2001TOTAL ingick  
  
 Nässjö-Eksjö 
  i Jönköpings LA- region. Men i LA1994HÖGUTB bildade  
 Nässjö-Eksjö 
  en egen  
 LA-region 
  tillsammans med Tranås, Ödeshög och Ydre. I LA2001TOTAL däremot bildar  
 Tranås-Ydre 
  en egen LA- region, medan Ödeshög ingick i Linköpings  
 LA-region 
  i LA2001TOTAL 
  
 6. 
  
 I LA2001TOTAL bildar Älmhult och Osby en gemensam LA- region. Men i LA1994HÖGUTB ingår Älmhult i Växjö LA- region medan Osby ingår i Kristianstads  
  
 LA-region. 
  
 143 
  
 Appendix D 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 7. 
  
 I LA2001TOTAL bildar Markaryd en egen  
  
 LA-region 
  men i LA1994HÖGUTB ingår Markaryd i Växjö  
 LA-region. 
  
 8. 
  
 I LA2001TOTAL bildar Emmaboda en egen  
  
 LA-region 
  men i LA1994HÖGUTB ingår Emmaboda i Växjö  
 LA-region. 
  
 9. 
  
 I LA1994HÖGUTB bildar Hultsfred och Vimmerby en gemensam  
  
 LA-region 
  men i LA2001TOTAL är de två separata  
 LA-regioner. 
  
 10. 
  
 I LA2001TOTAL bildar  
  
 Karlskrona-Ronneby 
  en  
 LA-region 
  och  
 Chavez 
  en  
 LA-region. 
  I LA1994HÖGUTB bildar de fyra kommunerna en gemensam  
 LA-region. 
  
 11. 
  
 I LA1994HÖGUTB ingår Perstorp i  
  
 Malmö-Helsingborgs 
 LA-region. 
  I LA2001TOTAL däremot ingår Perstorp i Kristianstads  
 LA-region. 
  
 12. 
  
 I LA1994HÖGUTB ingår Falkenberg i Halmstads  
  
 LA-region 
  men i LA2001TOTAL bildar Falkenberg en egen  
 LA-region. 
  
 13. 
  
 Skillnaden mellan de båda indelningarna är relativt stor när det gäller Göteborgs  
  
 LA-region. 
  I LA1994HÖGUTB ingår Lilla Edet, Uddevalla, Munkedal, Färgelanda, Lysekil och Sotenäs i Göteborgs  
 LA-region 
  men i LA2001TOTAL bildar dessa kommuner tillsammans med Trollhättan, Vänersborg, Mellerud och Grästorp en egen gemensam  
 LA-region. 
  I LA2001TOTAL ingår Friedman i Göteborgs  
 LA-region 
  men i LA1994HÖGUTB ingår Friedman i Borås  
 LA-region. 
  I LA2001TOTAL bildar Varberg en egen  
 LA-region 
  men i LA1994HÖGUTB ingår Varberg i Göteborgs  
 LA-region. 
  I LA1994HÖGUTB ingår  
 Strömstad-Tanum 
  i Göteborgs LA- region men i LA2001TOTAL bildar de en egen gemensam  
 LA-region. 
  
 14. 
  
 I LA1994HÖGUTB ingår  
  
 Lidköping-Vara-Götene 
  i Skövde  
 LA-region 
  men i LA2001TOTAL bildar dessa kommuner en egen gemensam  
 LA-region 
  tillsammans med Essunga. I LA1994HÖGUTB ingår Essunga i samma  
 LA-region 
  som  
 Vänersborg-Mellerud-Trollhättan. 
  
 15. 
  
 I LA1994HÖGUTB ingår 9 kommuner i Karlstads  
  
 LA-region 
  men i LA2001TOTAL bara 6. Skillnaden består i att Munkfors och  
 Säffle-Åmål 
  ingår i Karlstads  
 LA-region 
  i LA1994- HÖGUTB, men inte i LA2001TOTAL. I LA2001TOTAL bildar Munkfors en gemensam  
 LA-region 
  tillsammans med Hagfors medan  
 Säffle-Åmål 
  bildar en egen gemensam LA- region. 
 144 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Appendix D 
  
 16. 
  
 I LA1994HÖGUTB ingår Laxå i Örebro  
  
 LA-region 
  men i LA2001TOTAL bildar Laxå en egen  
 LA-region. 
  
 17. 
  
 I LA1994HÖGUTB bildar  
  
 Douglas 
  en gemensam  
 LA-region 
  medan Älvdalen bildar en separat  
 LA-region. 
  I LA2001TOTAL är det  
 Mora-Orsa-Älvdalen 
  som bildar en gemensam  
 LA-region 
  medan Rättvik ingår i  
 Falun-Borlänges 
 LA-region. 
  
 18. 
  
 I LA1994HÖGUTB ingår Hofors i Gävle  
  
 LA-region 
  men i LA2001TOTAL bildar Hofors en egen  
 LA-region. 
  
 19. 
  
 I LA2001TOTAL bildar Skellefteå och Norsjö en gemensam  
  
 LA-region 
  men i LA1994HÖGUTB bildar de separata LA- 
 regioner. 
  
 21. 
  
 I LA2001TOTAL bildar Lycksele och Malå en gemensam LA- region men i LA1994HÖGUTB bildar de separata LA- regioner. 
  
 22. 
  
 I LA1994HÖGUTB bildar Frye och Vilhelmina en gemensam  
  
 LA-region 
  men i LA2001TOTAL bildar de separata  
 LA-regioner. 
  
 145 
 Tabeller 
 Tabell 1 Befolkningsutveckling i regionfamiljer och  
 LA-regioner 
 1993–2020 
  
 Regionfamilj/ 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 1994– 
  
 2003– 
  
 LA-region 
  
 2002 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Storstadsregioner 
  
 3 208 688 
  
 3 483 314 
  
 4 058 200 
  
 0.92 
  
 0.85 
  
 därav Stockholm 
  
 1 750 793 
  
 1 918 673 
  
 2 210 500 
  
 1.02 
  
 0.79 
  
 därav Göteborg 
  
 856 067 
  
 917 505 
  
 1 073 100 
  
 0.77 
  
 0.87 
  
 därav Malmö 
  
 601 828 
  
 647 136 
  
 774 600 
  
 0.81 
  
 1.00 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 1 466 800 
  
 1 513 291 
  
 1 672 100 
  
 0.35 
  
 0.56 
  
 Regionala centra 
  
 2 290 606 
  
 2 266 773 
  
 2 355 900 
  
 -0.12 
  
 0.21 
  
 Sekundära centra 
  
 930 984 
  
 901 112 
  
 904 800 
  
 -0.36 
  
 0.02 
  
 Småregioner - 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 373 093 
  
 341 194 
  
 317 100 
  
 -0.99 
  
 -0.41 
  
 Småregioner - 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 474 938 
  
 435 104 
  
 408 700 
  
 -0.97 
  
 -0.35 
  
 Riket 
  
 8 745 109 
  
 8 940 788 
  
 9 716 800 
  
 0.25 
  
 0.46 
  
 LA-region 
  
 Stockholm 
  
 1 750 793 
  
 1 918 673 
  
 2 210 500 
  
 1.02 
  
 0.79 
  
 Uppsala 
  
 271 056 
  
 285 546 
  
 327 400 
  
 0.58 
  
 0.76 
  
 Nyköping 
  
 60 665 
  
 60 493 
  
 65 200 
  
 -0.03 
  
 0.42 
  
 Katrineholm 
  
 60 635 
  
 58 082 
  
 61 500 
  
 -0.48 
  
 0.32 
  
 Eskilstuna 
  
 89 850 
  
 90 089 
  
 99 000 
  
 0.03 
  
 0.53 
  
 Linköping 
  
 239 908 
  
 242 684 
  
 266 600 
  
 0.13 
  
 0.52 
  
 Norrköping 
  
 166 996 
  
 166 750 
  
 175 500 
  
 -0.02 
  
 0.28 
  
 Värnamo 
  
 71 057 
  
 72 225 
  
 77 100 
  
 0.18 
  
 0.36 
  
 Jönköping 
  
 143 025 
  
 147 892 
  
 159 900 
  
 0.37 
  
 0.43 
  
 Nässjö 
  
 88 689 
  
 83 505 
  
 79 400 
  
 -0.67 
  
 -0.28 
  
 Tranås 
  
 29 457 
  
 28 353 
  
 26 000 
  
 -0.42 
  
 -0.48 
  
 Älmhult 
  
 29 487 
  
 28 081 
  
 27 200 
  
 -0.54 
  
 -0.18 
  
 147 
  
 Tabeller Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionfamilj/ 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 1994– 
  
 2003– 
  
 LA-region 
  
 2002 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Ljungby 
  
 38 293 
  
 36 558 
  
 36 000 
  
 -0.51 
  
 -0.09 
  
 Växjö 
  
 125 455 
  
 124 976 
  
 130 200 
  
 -0.04 
  
 0.23 
  
 Vimmerby 
  
 32 765 
  
 30 521 
  
 28 000 
  
 -0.79 
  
 -0.48 
  
 Kalmar 
  
 122 491 
  
 121 512 
  
 125 100 
  
 -0.09 
  
 0.16 
  
 Oskarshamn 
  
 47 562 
  
 45 681 
  
 44 300 
  
 -0.45 
  
 -0.17 
  
 Västervik 
  
 39 710 
  
 36 913 
  
 35 000 
  
 -0.81 
  
 -0.30 
  
 Gotland 
  
 57 751 
  
 57 381 
  
 57 400 
  
 -0.07 
  
 0.00 
  
 Karlshamn 
  
 46 403 
  
 44 376 
  
 43 400 
  
 -0.50 
  
 -0.12 
  
 Karlskrona 
  
 88 910 
  
 89 148 
  
 91 900 
  
 0.03 
  
 0.17 
  
 Simrishamn 
  
 33 114 
  
 31 853 
  
 33 900 
  
 -0.43 
  
 0.35 
  
 Helsingborg 
  
 294 619 
  
 303 868 
  
 336 600 
  
 0.34 
  
 0.57 
  
 Kristianstad 
  
 166 760 
  
 165 947 
  
 171 800 
  
 -0.05 
  
 0.19 
  
 Malmö 
  
 601 828 
  
 647 136 
  
 774 600 
  
 0.81 
  
 1.00 
  
 Halmstad 
  
 116 175 
  
 119 736 
  
 131 700 
  
 0.34 
  
 0.53 
  
 Varberg 
  
 89 535 
  
 92 242 
  
 100 200 
  
 0.33 
  
 0.46 
  
 Göteborg 
  
 856 067 
  
 917 505 
  
 1 073 100 
  
 0.77 
  
 0.87 
  
 Trollhättan 
  
 203 277 
  
 202 698 
  
 208 400 
  
 -0.03 
  
 0.15 
  
 Strömstad 
  
 23 313 
  
 23 428 
  
 24 800 
  
 0.05 
  
 0.32 
  
 Bengtsfors 
  
 17 048 
  
 15 560 
  
 13 300 
  
 -1.01 
  
 -0.87 
  
 Borås 
  
 159 975 
  
 160 283 
  
 170 900 
  
 0.02 
  
 0.36 
  
 Lidköping 
  
 67 255 
  
 65 933 
  
 65 800 
  
 -0.22 
  
 -0.01 
  
 Skövde 
  
 182 689 
  
 176 567 
  
 180 500 
  
 -0.38 
  
 0.12 
  
 Torsby 
  
 28 994 
  
 26 977 
  
 24 400 
  
 -0.80 
  
 -0.56 
  
 Karlstad 
  
 157 652 
  
 155 898 
  
 162 600 
  
 -0.12 
  
 0.23 
  
 Årjäng 
  
 10 121 
  
 9 743 
  
 9 400 
  
 -0.42 
  
 -0.20 
  
 Filipstad 
  
 22 144 
  
 18 972 
  
 16 300 
  
 -1.70 
  
 -0.84 
  
 Hagfors 
  
 15 879 
  
 13 797 
  
 10 800 
  
 -1.55 
  
 -1.35 
  
 Arvika 
  
 36 379 
  
 34 932 
  
 34 200 
  
 -0.45 
  
 -0.12 
  
 Säffle 
  
 31 096 
  
 29 118 
  
 26 300 
  
 -0.73 
  
 -0.56 
  
 Örebro 
  
 215 003 
  
 219 230 
  
 233 200 
  
 0.22 
  
 0.34 
  
 Karlskoga 
  
 50 444 
  
 45 511 
  
 42 200 
  
 -1.14 
  
 -0.42 
  
 Västerås 
  
 171 796 
  
 175 758 
  
 199 900 
  
 0.25 
  
 0.72 
  
 Fagersta 
  
 25 760 
  
 22 986 
  
 20 500 
  
 -1.26 
  
 -0.63 
  
 Köping 
  
 49 441 
  
 46 443 
  
 45 900 
  
 -0.69 
  
 -0.07 
  
 Vansbro 
  
 7 764 
  
 7 235 
  
 6 700 
  
 Ellis 
  
 -0.43 
  
 Malung 
  
 11 441 
  
 10 593 
  
 9 800 
  
 -0.85 
  
 -0.43 
  
 Mora 
  
 36 536 
  
 34 656 
  
 31 000 
  
 -0.59 
  
 -0.62 
  
 Falun 
  
 151 641 
  
 149 140 
  
 148 600 
  
 -0.18 
  
 -0.02 
  
 Avesta 
  
 41 387 
  
 37 880 
  
 34 200 
  
 -0.98 
  
 Moore 
  
 Ludvika 
  
 48 132 
  
 42 614 
  
 37 400 
  
 -1.34 
  
 -0.72 
  
 Gävle 
  
 156 723 
  
 153 484 
  
 160 300 
  
 -0.23 
  
 0.24 
  
 Ljusdal 
  
 21 112 
  
 19 776 
  
 18 200 
  
 -0.72 
  
 -0.46 
  
 148 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Tabeller 
  
 Regionfamilj/ 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 1994– 
  
 2003– 
  
 LA-region 
  
 2002 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Söderhamn 
  
 29 742 
  
 27 250 
  
 25 100 
  
 -0.97 
  
 -0.46 
  
 Bollnäs 
  
 41 397 
  
 38 403 
  
 40 100 
  
 -0.83 
  
 0.24 
  
 Hudiksvall 
  
 50 009 
  
 47 069 
  
 45 000 
  
 -0.67 
  
 -0.25 
  
 Sundsvall 
  
 153 263 
  
 147 177 
  
 143 200 
  
 -0.45 
  
 -0.15 
  
 Kramfors 
  
 48 472 
  
 42 095 
  
 37 900 
  
 -1.56 
  
 -0.58 
  
 Örnsköldsvik 
  
 58 832 
  
 55 047 
  
 56 800 
  
 -0.74 
  
 0.17 
  
 Strömsund 
  
 15 660 
  
 13 371 
  
 11 800 
  
 -1.74 
  
 -0.69 
  
 Åre 
  
 9 994 
  
 9 692 
  
 10 000 
  
 -0.34 
  
 0.17 
  
 Härjedalen 
  
 12 293 
  
 11 289 
  
 10 000 
  
 -0.94 
  
 -0.67 
  
 Östersund 
  
 98 126 
  
 93 595 
  
 95 300 
  
 -0.52 
  
 0.10 
  
 Storuman 
  
 7 583 
  
 6 679 
  
 6 100 
  
 -1.40 
  
 -0.50 
  
 Sorsele 
  
 3 480 
  
 3 046 
  
 3 100 
  
 -1.47 
  
 0.10 
  
 Vilhelmina 
  
 16 375 
  
 14 401 
  
 13 400 
  
 -1.42 
  
 Aguilar 
  
 Umeå 
  
 131 393 
  
 138 313 
  
 148 500 
  
 0.57 
  
 0.40 
  
 Lycksele 
  
 18 281 
  
 16 437 
  
 15 800 
  
 -1.17 
  
 -0.22 
  
 Skellefteå 
  
 81 059 
  
 76 354 
  
 72 800 
  
 -0.66 
  
 -0.26 
  
 Arvidsjaur 
  
 7 879 
  
 7 017 
  
 6 400 
  
 -1.28 
  
 -0.51 
  
 Arjeplog 
  
 3 730 
  
 3 291 
  
 3 500 
  
 -1.38 
  
 0.34 
  
 Jokkmokk 
  
 6 594 
  
 5 782 
  
 5 000 
  
 -1.45 
  
 -0.80 
  
 Överkalix 
  
 4 739 
  
 4 058 
  
 3 300 
  
 -1.71 
  
 -1.14 
  
 Kalix 
  
 19 210 
  
 17 805 
  
 17 600 
  
 -0.84 
  
 -0.06 
  
 Övertorneå 
  
 6 224 
  
 5 391 
  
 4 800 
  
 -1.58 
  
 -0.64 
  
 Pajala 
  
 8 361 
  
 7 206 
  
 5 900 
  
 -1.64 
  
 -1.10 
  
 Gällivare 
  
 22 504 
  
 19 420 
  
 17 500 
  
 -1.62 
  
 -0.58 
  
 Luleå 
  
 150 623 
  
 149 773 
  
 160 900 
  
 -0.06 
  
 0.40 
  
 Haparanda 
  
 10 937 
  
 10 334 
  
 10 900 
  
 -0.63 
  
 0.30 
  
 Kiruna 
  
 26 291 
  
 23 555 
  
 22 000 
  
 -1.21 
  
 -0.38 
  
 149 
  
 Tabeller 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 2 Försörjningsbörda (kvot) i regionfamiljer och  
 LA-regioner. 
  Summan av antalet personer i åldersgrupperna  
 0–19 
  år samt 65+ relativt befolkningen  
 20–64 
  år 
  
 Antalet  
 0–19 
  och 65+ åringar per 
  
 Förändring 
  
 Procent av 
  
 20–64-åringar 
  
 i procent 
  
 rikets nivå 
  
 2002 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 LA-regioner 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 2003–2020 
  
 2020 
  
 Storstadsregioner 
  
 0.67 
  
 0.63 
  
 0.70 
  
 11.0 
  
 100.5 
  
 därav Stockholm 
  
 0.64 
  
 0.61 
  
 0.69 
  
 13.4 
  
 99.3 
  
 därav Göteborg 
  
 0.69 
  
 0.66 
  
 0.70 
  
 7.4 
  
 100.7 
  
 därav Malmö 
  
 0.70 
  
 0.66 
  
 0.72 
  
 9.0 
  
 103.7 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 0.74 
  
 0.70 
  
 0.80 
  
 15.1 
  
 115.0 
  
 Regionala centra 
  
 0.76 
  
 0.73 
  
 0.84 
  
 14.9 
  
 120.8 
  
 Sekundära centra 
  
 0.81 
  
 0.79 
  
 0.88 
  
 11.7 
  
 126.2 
  
 Småregioner - 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 0.81 
  
 0.80 
  
 0.93 
  
 17.0 
  
 133.4 
  
 Småregioner - 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 0.83 
  
 0.82 
  
 0.93 
  
 12.5 
  
 132.7 
  
 Riket 
  
 0.73 
  
 0.70 
  
 0.78 
  
 12.3 
  
 112.3 
  
 LA-region 
  
 Stockholm 
  
 0.64 
  
 0.61 
  
 0.69 
  
 13.4 
  
 99.3 
  
 Uppsala 
  
 0.69 
  
 0.65 
  
 0.79 
  
 21.6 
  
 113.2 
  
 Nyköping 
  
 0.75 
  
 0.76 
  
 0.90 
  
 17.8 
  
 128.9 
  
 Katrineholm 
  
 0.82 
  
 0.81 
  
 0.88 
  
 9.4 
  
 126.6 
  
 Eskilstuna 
  
 0.73 
  
 0.70 
  
 0.80 
  
 14.3 
  
 115.0 
  
 Linköping 
  
 0.74 
  
 0.71 
  
 0.81 
  
 14.8 
  
 116.1 
  
 Norrköping 
  
 0.76 
  
 0.71 
  
 0.85 
  
 19.9 
  
 122.1 
  
 Värnamo 
  
 0.78 
  
 0.77 
  
 0.83 
  
 7.3 
  
 118.7 
  
 Jönköping 
  
 0.79 
  
 0.74 
  
 0.81 
  
 9.3 
  
 115.7 
  
 Nässjö 
  
 0.87 
  
 0.83 
  
 0.91 
  
 9.3 
  
 130.5 
  
 Tranås 
  
 0.88 
  
 0.85 
  
 0.91 
  
 8.0 
  
 130.6 
  
 Älmhult 
  
 0.84 
  
 0.82 
  
 0.89 
  
 8.4 
  
 127.0 
  
 Ljungby 
  
 0.81 
  
 0.79 
  
 0.89 
  
 13.2 
  
 127.6 
  
 Växjö 
  
 0.78 
  
 0.73 
  
 0.86 
  
 18.1 
  
 122.7 
  
 Vimmerby 
  
 0.85 
  
 0.84 
  
 0.95 
  
 12.1 
  
 135.4 
  
 Kalmar 
  
 0.80 
  
 0.75 
  
 0.84 
  
 11.6 
  
 120.2 
  
 Oskarshamn 
  
 0.80 
  
 0.79 
  
 0.91 
  
 15.3 
  
 130.1 
  
 Västervik 
  
 0.82 
  
 0.80 
  
 0.90 
  
 12.2 
  
 128.3 
  
 Gotland 
  
 0.79 
  
 0.74 
  
 0.86 
  
 14.9 
  
 122.4 
  
 150 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Tabeller 
  
 Antalet  
 0–19 
  och 65+ åringar per 
  
 Förändring 
  
 Procent av 
  
 20–64-åringar 
  
 i procent 
  
 rikets nivå 
  
 2002 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 LA-regioner 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 2003–2020 
  
 2020 
  
 Karlshamn 
  
 0.73 
  
 0.76 
  
 0.88 
  
 17.1 
  
 126.6 
  
 Karlskrona 
  
 0.79 
  
 0.73 
  
 0.89 
  
 21.7 
  
 126.9 
  
 Simrishamn 
  
 0.89 
  
 0.86 
  
 0.88 
  
 2.0 
  
 126.2 
  
 Helsingborg 
  
 0.77 
  
 0.74 
  
 0.80 
  
 8.5 
  
 114.2 
  
 Kristianstad 
  
 0.79 
  
 0.76 
  
 0.85 
  
 11.9 
  
 121.9 
  
 Malmö 
  
 0.70 
  
 0.66 
  
 0.72 
  
 9.0 
  
 103.7 
  
 Halmstad 
  
 0.79 
  
 0.74 
  
 0.82 
  
 11.2 
  
 117.2 
  
 Varberg 
  
 0.82 
  
 0.79 
  
 0.84 
  
 6.0 
  
 120.1 
  
 Göteborg 
  
 0.69 
  
 0.66 
  
 0.70 
  
 7.4 
  
 100.7 
  
 Trollhättan 
  
 0.79 
  
 0.78 
  
 0.84 
  
 8.4 
  
 120.2 
  
 Strömstad 
  
 0.87 
  
 0.79 
  
 0.85 
  
 8.2 
  
 122.1 
  
 Bengtsfors 
  
 0.90 
  
 0.82 
  
 0.96 
  
 17.2 
  
 137.7 
  
 Borås 
  
 0.78 
  
 0.75 
  
 0.82 
  
 8.9 
  
 117.7 
  
 Lidköping 
  
 0.82 
  
 0.78 
  
 0.85 
  
 9.0 
  
 121.0 
  
 Skövde 
  
 0.79 
  
 0.77 
  
 0.86 
  
 11.0 
  
 122.7 
  
 Torsby 
  
 0.89 
  
 0.86 
  
 0.89 
  
 2.7 
  
 127.1 
  
 Karlstad 
  
 0.72 
  
 0.71 
  
 0.84 
  
 18.4 
  
 119.9 
  
 Årjäng 
  
 0.85 
  
 0.79 
  
 0.90 
  
 13.2 
  
 128.7 
  
 Filipstad 
  
 0.84 
  
 0.85 
  
 1.05 
  
 24.1 
  
 150.2 
  
 Hagfors 
  
 0.82 
  
 0.86 
  
 1.02 
  
 18.5 
  
 145.3 
  
 Arvika 
  
 0.83 
  
 0.81 
  
 0.88 
  
 8.4 
  
 125.8 
  
 Säffle 
  
 0.83 
  
 0.85 
  
 0.92 
  
 7.6 
  
 131.1 
  
 Örebro 
  
 0.77 
  
 0.71 
  
 0.81 
  
 13.5 
  
 115.9 
  
 Karlskoga 
  
 0.79 
  
 0.78 
  
 0.91 
  
 17.8 
  
 130.7 
  
 Västerås 
  
 0.70 
  
 0.70 
  
 0.82 
  
 17.3 
  
 117.8 
  
 Fagersta 
  
 0.80 
  
 0.78 
  
 0.93 
  
 19.2 
  
 133.8 
  
 Köping 
  
 0.75 
  
 0.77 
  
 0.93 
  
 21.1 
  
 133.0 
  
 Vansbro 
  
 0.88 
  
 0.84 
  
 0.92 
  
 9.1 
  
 131.9 
  
 Malung 
  
 0.79 
  
 0.77 
  
 0.90 
  
 17.0 
  
 129.3 
  
 Mora 
  
 0.84 
  
 0.81 
  
 0.94 
  
 16.6 
  
 134.7 
  
 Falun 
  
 0.79 
  
 0.75 
  
 0.86 
  
 14.2 
  
 123.0 
  
 Avesta 
  
 0.82 
  
 0.79 
  
 0.94 
  
 19.1 
  
 134.6 
  
 Ludvika 
  
 0.83 
  
 0.79 
  
 0.96 
  
 21.4 
  
 136.9 
  
 Gävle 
  
 0.73 
  
 0.71 
  
 0.85 
  
 18.8 
  
 121.1 
  
 Ljusdal 
  
 0.87 
  
 0.84 
  
 0.93 
  
 10.5 
  
 132.4 
  
 Söderhamn 
  
 0.78 
  
 0.79 
  
 0.93 
  
 18.0 
  
 132.8 
  
 Bollnäs 
  
 0.82 
  
 0.80 
  
 0.88 
  
 9.7 
  
 125.8 
  
 Hudiksvall 
  
 0.80 
  
 0.77 
  
 0.92 
  
 19.8 
  
 132.3 
  
 Sundsvall 
  
 0.72 
  
 0.71 
  
 0.86 
  
 20.8 
  
 123.3 
  
 Kramfors 
  
 0.89 
  
 0.86 
  
 0.97 
  
 12.9 
  
 138.7 
  
 151 
  
 Tabeller Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Antalet  
 0–19 
  och 65+ åringar per 
  
 Förändring 
  
 Procent av 
  
 20–64-åringar 
  
 i procent 
  
 rikets nivå 
  
 2002 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 LA-regioner 
  
 1993 
  
 2002 
  
 2020 
  
 2003–2020 
  
 2020 
  
 Örnsköldsvik 
  
 0.80 
  
 0.79 
  
 0.92 
  
 16.5 
  
 131.8 
  
 Strömsund 
  
 0.93 
  
 0.90 
  
 0.99 
  
 10.1 
  
 141.5 
  
 Åre 
  
 0.82 
  
 0.75 
  
 0.82 
  
 9.7 
  
 117.7 
  
 Härjedalen 
  
 0.87 
  
 0.85 
  
 0.93 
  
 9.4 
  
 133.2 
  
 Östersund 
  
 0.77 
  
 0.73 
  
 0.82 
  
 11.9 
  
 117.6 
  
 Storuman 
  
 0.81 
  
 0.85 
  
 0.98 
  
 16.0 
  
 140.3 
  
 Sorsele 
  
 0.98 
  
 0.97 
  
 0.98 
  
 1.4 
  
 140.1 
  
 Vilhelmina 
  
 0.91 
  
 0.94 
  
 0.92 
  
 -2.1 
  
 131.8 
  
 Umeå 
  
 0.69 
  
 0.64 
  
 0.79 
  
 24.2 
  
 113.1 
  
 Lycksele 
  
 0.83 
  
 0.82 
  
 0.95 
  
 16.6 
  
 136.3 
  
 Skellefteå 
  
 0.79 
  
 0.79 
  
 0.91 
  
 15.4 
  
 129.7 
  
 Arvidsjaur 
  
 0.82 
  
 0.88 
  
 0.97 
  
 11.3 
  
 139.4 
  
 Arjeplog 
  
 0.84 
  
 0.86 
  
 0.92 
  
 6.6 
  
 131.9 
  
 Murphy 
  
 0.78 
  
 0.80 
  
 0.99 
  
 24.7 
  
 142.0 
  
 Överkalix 
  
 0.88 
  
 0.91 
  
 1.04 
  
 14.7 
  
 149.4 
  
 Kalix 
  
 0.76 
  
 0.79 
  
 0.95 
  
 20.0 
  
 136.0 
  
 Övertorneå 
  
 0.93 
  
 0.92 
  
 1.05 
  
 13.3 
  
 150.0 
  
 Pajala 
  
 0.86 
  
 0.98 
  
 1.10 
  
 12.7 
  
 157.9 
  
 Gällivare 
  
 0.66 
  
 0.74 
  
 0.95 
  
 28.0 
  
 135.3 
  
 Luleå 
  
 0.67 
  
 0.68 
  
 0.84 
  
 23.7 
  
 119.9 
  
 Haparanda 
  
 0.78 
  
 0.75 
  
 0.93 
  
 23.5 
  
 132.4 
  
 Kiruna 
  
 0.62 
  
 0.71 
  
 0.91 
  
 27.1 
  
 129.6 
  
 152 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabeller 
  
 Tabell 3 Sysselsättningsutveckling i regionfamiljer och  
 LA-regioner 
 1994–2020 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 1994– 
  
 2002– 
  
 LA-region 
  
 2001 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Storstadsregioner 
  
 1 425 177 
  
 1 703 760 
  
 1 927 400 
  
 2.26 
  
 0.65 
  
 därav Stockholm 
  
 806 980 
  
 995 043 
  
 1 118 100 
  
 2.65 
  
 0.62 
  
 därav Göteborg 
  
 367 281 
  
 428 661 
  
 485 900 
  
 1.95 
  
 0.66 
  
 därav Malmö 
  
 250 916 
  
 280 056 
  
 323 400 
  
 1.38 
  
 0.76 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 623 860 
  
 661 268 
  
 698 200 
  
 0.73 
  
 0.29 
  
 Regionala centra 
  
 970 467 
  
 1 006 608 
  
 1 007 000 
  
 0.46 
  
 0.00 
  
 Sekundära centra 
  
 393 089 
  
 398 687 
  
 380 600 
  
 0.18 
  
 -0.24 
  
 Småregioner - 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 149 723 
  
 146 127 
  
 130 100 
  
 -0.30 
  
 -0.61 
  
 Småregioner - 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 185 809 
  
 174 629 
  
 158 600 
  
 -0.77 
  
 -0.51 
  
 Riket 
  
 3 748 125 
  
 4 091 079 
  
 4 301 900 
  
 1.10 
  
 0.26 
  
 LA-region 
  
 Stockholm 
  
 806 980 
  
 995 043 
  
 1 118 100 
  
 2.65 
  
 0.62 
  
 Uppsala 
  
 117 388 
  
 118 431 
  
 128 800 
  
 0.11 
  
 0.44 
  
 Nyköping 
  
 26 334 
  
 25 656 
  
 27 100 
  
 -0.33 
  
 0.29 
  
 Katrineholm 
  
 24 534 
  
 23 567 
  
 23 000 
  
 -0.50 
  
 -0.13 
  
 Eskilstuna 
  
 35 875 
  
 37 416 
  
 37 700 
  
 0.53 
  
 0.04 
  
 Linköping 
  
 102 091 
  
 107 973 
  
 113 500 
  
 0.70 
  
 0.26 
  
 Norrköping 
  
 69 636 
  
 71 704 
  
 74 500 
  
 0.37 
  
 0.20 
  
 Värnamo 
  
 33 763 
  
 38 776 
  
 36 400 
  
 1.75 
  
 -0.33 
  
 Jönköping 
  
 60 768 
  
 70 155 
  
 73 500 
  
 1.81 
  
 0.25 
  
 Nässjö 
  
 36 514 
  
 37 868 
  
 33 900 
  
 0.46 
  
 -0.58 
  
 Tranås 
  
 11 710 
  
 11 995 
  
 11 300 
  
 0.30 
  
 -0.31 
  
 Älmhult 
  
 12 684 
  
 13 095 
  
 12 200 
  
 0.40 
  
 -0.37 
  
 Ljungby 
  
 16 852 
  
 17 805 
  
 16 500 
  
 0.69 
  
 Aguilar 
  
 Växjö 
  
 54 327 
  
 58 913 
  
 59 300 
  
 1.02 
  
 0.03 
  
 Vimmerby 
  
 12 987 
  
 13 162 
  
 11 800 
  
 0.17 
  
 Moore 
  
 Kalmar 
  
 51 860 
  
 54 396 
  
 54 400 
  
 0.60 
  
 0.00 
  
 Oskarshamn 
  
 20 174 
  
 20 489 
  
 19 000 
  
 0.19 
  
 Aguilar 
  
 Västervik 
  
 16 302 
  
 15 328 
  
 14 300 
  
 -0.77 
  
 -0.36 
  
 Gotland 
  
 24 992 
  
 25 229 
  
 25 300 
  
 0.12 
  
 0.01 
  
 Karlshamn 
  
 19 501 
  
 20 247 
  
 17 800 
  
 0.47 
  
 -0.68 
  
 Karlskrona 
  
 36 463 
  
 39 133 
  
 40 300 
  
 0.89 
  
 0.15 
  
 Simrishamn 
  
 13 371 
  
 12 150 
  
 11 900 
  
 -1.19 
  
 -0.11 
  
 153 
  
 Tabeller Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 1994– 
  
 2002– 
  
 LA-region 
  
 2001 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Helsingborg 
  
 120 744 
  
 126 095 
  
 133 300 
  
 0.54 
  
 0.29 
  
 Kristianstad 
  
 69 536 
  
 71 642 
  
 72 700 
  
 0.37 
  
 0.08 
  
 Malmö 
  
 250 916 
  
 280 056 
  
 323 400 
  
 1.38 
  
 0.76 
  
 Halmstad 
  
 48 864 
  
 52 159 
  
 55 200 
  
 0.82 
  
 0.30 
  
 Varberg 
  
 38 812 
  
 39 170 
  
 41 300 
  
 0.11 
  
 0.28 
  
 Göteborg 
  
 367 281 
  
 428 661 
  
 485 900 
  
 1.95 
  
 0.66 
  
 Trollhättan 
  
 83 492 
  
 89 497 
  
 88 700 
  
 0.87 
  
 -0.05 
  
 Strömstad 
  
 8 996 
  
 9 851 
  
 10 900 
  
 1.14 
  
 0.53 
  
 Bengtsfors 
  
 6 839 
  
 6 558 
  
 5 000 
  
 -0.52 
  
 -1.42 
  
 Borås 
  
 69 349 
  
 72 579 
  
 72 400 
  
 0.57 
  
 -0.01 
  
 Lidköping 
  
 29 039 
  
 29 906 
  
 28 800 
  
 0.37 
  
 -0.20 
  
 Skövde 
  
 78 713 
  
 79 204 
  
 74 500 
  
 0.08 
  
 -0.32 
  
 Torsby 
  
 11 117 
  
 10 802 
  
 9 600 
  
 -0.36 
  
 -0.62 
  
 Karlstad 
  
 68 323 
  
 68 522 
  
 66 800 
  
 0.04 
  
 -0.13 
  
 Årjäng 
  
 3 744 
  
 3 846 
  
 3 600 
  
 0.34 
  
 -0.35 
  
 Filipstad 
  
 8 308 
  
 7 368 
  
 6 000 
  
 -1.49 
  
 -1.08 
  
 Olsen 
  
 6 117 
  
 5 052 
  
 4 100 
  
 -2.36 
  
 -1.09 
  
 Arvika 
  
 13 987 
  
 13 673 
  
 12 700 
  
 -0.28 
  
 -0.39 
  
 Säffle 
  
 12 669 
  
 11 731 
  
 10 100 
  
 -0.96 
  
 Ellis 
  
 Örebro 
  
 91 654 
  
 98 325 
  
 101 100 
  
 0.88 
  
 0.15 
  
 Karlskoga 
  
 20 275 
  
 20 168 
  
 17 400 
  
 -0.07 
  
 -0.77 
  
 Västerås 
  
 73 311 
  
 77 752 
  
 82 600 
  
 0.74 
  
 0.32 
  
 Fagersta 
  
 10 109 
  
 9 741 
  
 8 500 
  
 -0.46 
  
 -0.71 
  
 Köping 
  
 20 318 
  
 19 734 
  
 18 200 
  
 -0.36 
  
 -0.42 
  
 Vansbro 
  
 2 863 
  
 3 041 
  
 2 800 
  
 0.76 
  
 -0.43 
  
 Malung 
  
 4 674 
  
 4 953 
  
 4 400 
  
 0.73 
  
 -0.62 
  
 Mora 
  
 14 952 
  
 14 849 
  
 13 700 
  
 -0.09 
  
 -0.42 
  
 Falun 
  
 62 935 
  
 65 141 
  
 64 700 
  
 0.43 
  
 -0.04 
  
 Avesta 
  
 16 614 
  
 16 433 
  
 14 100 
  
 -0.14 
  
 -0.80 
  
 Ludvika 
  
 17 996 
  
 17 363 
  
 15 500 
  
 -0.45 
  
 -0.60 
  
 Gävle 
  
 66 662 
  
 68 821 
  
 69 200 
  
 0.40 
  
 0.03 
  
 Ljusdal 
  
 7 970 
  
 8 170 
  
 7 900 
  
 0.31 
  
 -0.18 
  
 Söderhamn 
  
 11 865 
  
 11 332 
  
 10 700 
  
 -0.57 
  
 -0.30 
  
 Bollnäs 
  
 16 491 
  
 15 993 
  
 14 900 
  
 -0.38 
  
 -0.37 
  
 Hudiksvall 
  
 19 968 
  
 19 266 
  
 18 200 
  
 -0.45 
  
 -0.30 
  
 Sundsvall 
  
 66 895 
  
 67 459 
  
 65 500 
  
 0.11 
  
 -0.15 
  
 Kramfors 
  
 19 105 
  
 17 148 
  
 15 200 
  
 -1.34 
  
 -0.63 
  
 Örnsköldsvik 
  
 24 422 
  
 24 538 
  
 23 100 
  
 0.06 
  
 -0.32 
  
 Strömsund 
  
 5 737 
  
 4 951 
  
 4 200 
  
 -1.82 
  
 -0.86 
  
 Åre 
  
 4 100 
  
 3 963 
  
 3 700 
  
 -0.42 
  
 -0.36 
  
 Härjedalen 
  
 4 843 
  
 4 795 
  
 4 300 
  
 -0.12 
  
 -0.57 
  
 Östersund 
  
 41 854 
  
 42 478 
  
 41 600 
  
 0.19 
  
 -0.11 
  
 154 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Tabeller 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 1993 
  
 2001 
  
 2020 
  
 1994– 
  
 2002– 
  
 LA-region 
  
 2001 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Storuman 
  
 2 975 
  
 2 549 
  
 2 100 
  
 -1.91 
  
 -1.01 
  
 Sorsele 
  
 1 303 
  
 1 203 
  
 1 100 
  
 -0.99 
  
 -0.47 
  
 Vilhelmina 
  
 5 813 
  
 5 342 
  
 4 700 
  
 -1.05 
  
 -0.67 
  
 Umeå 
  
 57 904 
  
 62 537 
  
 65 400 
  
 0.97 
  
 0.24 
  
 Lycksele 
  
 7 456 
  
 7 278 
  
 6 500 
  
 -0.30 
  
 -0.59 
  
 Skellefteå 
  
 33 889 
  
 32 935 
  
 30 500 
  
 -0.36 
  
 Aguilar 
  
 Arvidsjaur 
  
 3 063 
  
 2 603 
  
 2 300 
  
 -2.01 
  
 -0.65 
  
 Arjeplog 
  
 1 569 
  
 1 418 
  
 1 500 
  
 -1.26 
  
 0.30 
  
 Jokkmokk 
  
 2 616 
  
 2 245 
  
 1 900 
  
 -1.89 
  
 -0.87 
  
 Överkalix 
  
 1 671 
  
 1 528 
  
 1 300 
  
 -1.11 
  
 -0.85 
  
 Kalix 
  
 7 532 
  
 6 984 
  
 6 500 
  
 -0.94 
  
 -0.38 
  
 Övertorneå 
  
 1 992 
  
 1 693 
  
 1 400 
  
 -2.01 
  
 -1.00 
  
 Pajala 
  
 2 749 
  
 2 171 
  
 1 600 
  
 -2.91 
  
 -1.59 
  
 Gällivare 
  
 9 603 
  
 8 338 
  
 7 200 
  
 -1.75 
  
 -0.77 
  
 Luleå 
  
 65 683 
  
 67 544 
  
 69 500 
  
 0.35 
  
 0.15 
  
 Haparanda 
  
 3 354 
  
 3 029 
  
 3 100 
  
 -1.27 
  
 0.12 
  
 Kiruna 
  
 11 388 
  
 10 365 
  
 8 200 
  
 -1.17 
  
 -1.23 
  
 155 
  
 Tabeller 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Tabell 4 Utveckling av förädlingsvärdet (BRP) i regionfamiljer och  
 LA-regioner 
 1994-2020. 
  Fasta priser (år 2000) 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 BRP 1993 
  
 BRP 2000 
  
 BRP 2020 
  
 1994– 
  
 2001– 
  
 LA-region 
  
 (mnkr) 
  
 (mnkr) 
  
 (mnkr) 
  
 2000 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Storstadsregioner 
  
 748 171 
  
 1 013 997 
  
 1 511 800 
  
 4.44 
  
 2.02 
  
 därav Stockholm 
  
 465 048 
  
 635 336 
  
 932 100 
  
 4.56 
  
 1.93 
  
 därav Göteborg 
  
 169 030 
  
 229 222 
  
 345 900 
  
 4.45 
  
 2.08 
  
 därav Malmö 
  
 114 092 
  
 149 439 
  
 233 800 
  
 3.93 
  
 2.26 
  
 Universitets- och 
  
 högskoleregioner 
  
 261 426 
  
 327 348 
  
 466 300 
  
 3.26 
  
 1.78 
  
 Regionala centra 
  
 411 405 
  
 504 650 
  
 685 900 
  
 2.96 
  
 1.55 
  
 Sekundära centra 
  
 165 362 
  
 196 316 
  
 264 900 
  
 2.48 
  
 1.51 
  
 Småregioner - 
  
 privat 
  
 sysselsättning 
  
 66 119 
  
 73 760 
  
 94 900 
  
 1.57 
  
 1.27 
  
 Småregioner - 
  
 offentlig 
  
 sysselsättning 
  
 74 027 
  
 80 276 
  
 101 600 
  
 1.16 
  
 1.18 
  
 Riket 
  
 1 726 510 
  
 2 196 347 
  
 3 125 400 
  
 3.50 
  
 1.78 
  
 LA-region 
  
 Stockholm 
  
 465 048 
  
 635 336 
  
 932 100 
  
 4.56 
  
 1.93 
  
 Uppsala 
  
 45 561 
  
 59 272 
  
 84 700 
  
 3.83 
  
 1.80 
  
 Nyköping 
  
 11 523 
  
 12 928 
  
 18 200 
  
 1.66 
  
 1.72 
  
 Katrineholm 
  
 8 906 
  
 11 144 
  
 15 500 
  
 3.25 
  
 1.66 
  
 Eskilstuna 
  
 14 402 
  
 17 364 
  
 24 000 
  
 2.71 
  
 1.63 
  
 Linköping 
  
 43 126 
  
 51 450 
  
 72 800 
  
 2.55 
  
 1.75 
  
 Norrköping 
  
 30 271 
  
 35 507 
  
 49 900 
  
 2.31 
  
 1.72 
  
 Värnamo 
  
 14 104 
  
 19 260 
  
 27 500 
  
 4.55 
  
 1.80 
  
 Jönköping 
  
 26 253 
  
 34 905 
  
 49 300 
  
 4.15 
  
 1.74 
  
 Nässjö 
  
 14 202 
  
 17 234 
  
 22 200 
  
 2.80 
  
 1.27 
  
 Tranås 
  
 4 058 
  
 5 532 
  
 7 200 
  
 4.53 
  
 1.33 
  
 Älmhult 
  
 4 970 
  
 6 164 
  
 8 300 
  
 3.12 
  
 1.50 
  
 Ljungby 
  
 7 240 
  
 9 000 
  
 12 000 
  
 3.16 
  
 1.45 
  
 Växjö 
  
 22 766 
  
 28 127 
  
 39 000 
  
 3.07 
  
 1.65 
  
 Vimmerby 
  
 4 819 
  
 5 654 
  
 7 300 
  
 2.31 
  
 1.29 
  
 Kalmar 
  
 20 687 
  
 25 015 
  
 34 200 
  
 2.75 
  
 1.58 
  
 Oskarshamn 
  
 10 009 
  
 13 206 
  
 17 500 
  
 4.04 
  
 1.42 
  
 Västervik 
  
 6 098 
  
 6 975 
  
 9 000 
  
 1.94 
  
 1.28 
  
 Gotland 
  
 9 612 
  
 11 162 
  
 14 800 
  
 2.16 
  
 1.42 
  
 Karlshamn 
  
 10 660 
  
 12 505 
  
 16 700 
  
 2.31 
  
 1.46 
  
 Karlskrona 
  
 15 677 
  
 19 490 
  
 26 100 
  
 3.16 
  
 1.47 
  
 Simrishamn 
  
 4 126 
  
 5 165 
  
 7 200 
  
 3.26 
  
 1.67 
  
 156 
  
 Bilaga 3 till LU 2003/04 Tabeller 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 BRP 1993 
  
 BRP 2000 
  
 BRP 2020 
  
 1994– 
  
 2001– 
  
 LA-region 
  
 (mnkr) 
  
 (mnkr) 
  
 (mnkr) 
  
 2000 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Helsingborg 
  
 51 912 
  
 67 088 
  
 97 700 
  
 3.73 
  
 1.90 
  
 Kristianstad 
  
 26 791 
  
 35 838 
  
 49 600 
  
 4.24 
  
 1.64 
  
 Malmö 
  
 114 092 
  
 149 439 
  
 233 800 
  
 3.93 
  
 2.26 
  
 Halmstad 
  
 22 173 
  
 24 962 
  
 35 200 
  
 1.71 
  
 1.73 
  
 Varberg 
  
 18 728 
  
 19 351 
  
 27 700 
  
 0.47 
  
 1.81 
  
 Göteborg 
  
 169 030 
  
 229 222 
  
 345 900 
  
 4.45 
  
 2.08 
  
 Trollhättan 
  
 36 711 
  
 46 199 
  
 62 400 
  
 3.34 
  
 1.51 
  
 Strömstad 
  
 3 269 
  
 4 346 
  
 6 000 
  
 4.15 
  
 1.63 
  
 Bengtsfors 
  
 2 817 
  
 2 944 
  
 3 700 
  
 0.63 
  
 1.15 
  
 Borås 
  
 27 230 
  
 33 436 
  
 46 300 
  
 2.98 
  
 1.64 
  
 Lidköping 
  
 10 985 
  
 12 991 
  
 17 600 
  
 2.42 
  
 1.53 
  
 Skövde 
  
 30 726 
  
 41 778 
  
 56 500 
  
 4.49 
  
 1.52 
  
 Torsby 
  
 4 219 
  
 4 665 
  
 5 800 
  
 1.45 
  
 1.09 
  
 Karlstad 
  
 29 564 
  
 35 410 
  
 47 400 
  
 2.61 
  
 1.47 
  
 Årjäng 
  
 1 283 
  
 1 699 
  
 2 200 
  
 4.10 
  
 1.30 
  
 Filipstad 
  
 3 197 
  
 3 471 
  
 4 400 
  
 1.18 
  
 1.19 
  
 Hagfors 
  
 2 523 
  
 2 338 
  
 2 800 
  
 -1.08 
  
 0.91 
  
 Arvika 
  
 5 154 
  
 5 546 
  
 7 400 
  
 1.05 
  
 1.45 
  
 Säffle 
  
 4 278 
  
 5 119 
  
 6 400 
  
 2.60 
  
 1.12 
  
 Örebro 
  
 37 154 
  
 46 172 
  
 64 100 
  
 3.15 
  
 1.65 
  
 Karlskoga 
  
 8 718 
  
 10 007 
  
 12 900 
  
 1.99 
  
 1.28 
  
 Västerås 
  
 33 137 
  
 40 134 
  
 58 600 
  
 2.77 
  
 1.91 
  
 Fagersta 
  
 3 832 
  
 5 223 
  
 6 600 
  
 4.52 
  
 1.18 
  
 Köping 
  
 8 885 
  
 11 325 
  
 15 000 
  
 3.53 
  
 1.42 
  
 Vansbro 
  
 1 057 
  
 1 327 
  
 1 700 
  
 3.30 
  
 1.25 
  
 Malung 
  
 2 355 
  
 2 897 
  
 3 700 
  
 3.00 
  
 1.23 
  
 Mora 
  
 6 112 
  
 6 983 
  
 8 900 
  
 1.92 
  
 1.22 
  
 Falun 
  
 27 527 
  
 32 788 
  
 43 200 
  
 2.53 
  
 1.39 
  
 Avesta 
  
 7 640 
  
 8 072 
  
 10 000 
  
 0.79 
  
 1.08 
  
 Ludvika 
  
 8 019 
  
 8 146 
  
 10 300 
  
 0.22 
  
 1.18 
  
 Gävle 
  
 29 644 
  
 36 929 
  
 49 700 
  
 3.19 
  
 1.50 
  
 Ljusdal 
  
 3 220 
  
 3 522 
  
 4 400 
  
 1.29 
  
 1.12 
  
 Söderhamn 
  
 5 097 
  
 5 862 
  
 7 400 
  
 2.02 
  
 1.17 
  
 Bollnäs 
  
 6 363 
  
 6 929 
  
 9 100 
  
 1.22 
  
 1.37 
  
 Hudiksvall 
  
 8 255 
  
 9 528 
  
 12 300 
  
 2.07 
  
 1.29 
  
 Sundsvall 
  
 29 840 
  
 37 563 
  
 48 800 
  
 3.34 
  
 1.32 
  
 Kramfors 
  
 8 506 
  
 8 220 
  
 10 200 
  
 -0.49 
  
 1.08 
  
 Örnsköldsvik 
  
 10 008 
  
 12 572 
  
 16 500 
  
 3.31 
  
 1.37 
  
 Strömsund 
  
 2 313 
  
 2 253 
  
 2 700 
  
 -0.37 
  
 0.91 
  
 Åre 
  
 2 199 
  
 1 875 
  
 2 500 
  
 -2.25 
  
 1.45 
  
 Härjedalen 
  
 3 236 
  
 2 646 
  
 3 400 
  
 -2.83 
  
 1.26 
  
 Östersund 
  
 17 569 
  
 19 102 
  
 25 300 
  
 1.20 
  
 1.41 
  
 157 
  
 Tabeller Bilaga 3 till LU 2003/04 
  
 Regionfamiljer/ 
  
 BRP 1993 
  
 BRP 2000 
  
 BRP 2020 
  
 1994– 
  
 2001– 
  
 LA-region 
  
 (mnkr) 
  
 (mnkr) 
  
 (mnkr) 
  
 2000 
  
 2020 
  
 (%/år) 
  
 (%/år) 
  
 Storuman 
  
 1 639 
  
 1 358 
  
 1 700 
  
 -2.65 
  
 1.13 
  
 Sorsele 
  
 477 
  
 568 
  
 700 
  
 2.52 
  
 1.05 
  
 Vilhelmina 
  
 2 423 
  
 2 542 
  
 3 200 
  
 0.68 
  
 1.16 
  
 Umeå 
  
 24 282 
  
 28 327 
  
 39 100 
  
 2.23 
  
 1.62 
  
 Lycksele 
  
 2 892 
  
 3 291 
  
 4 100 
  
 1.87 
  
 1.11 
  
 Skellefteå 
  
 14 274 
  
 15 231 
  
 19 700 
  
 0.93 
  
 1.29 
  
 Arvidsjaur 
  
 1 285 
  
 1 299 
  
 1 600 
  
 0.16 
  
 1.05 
  
 Arjeplog 
  
 693 
  
 693 
  
 900 
  
 0.01 
  
 1.32 
  
 Jokkmokk 
  
 3 122 
  
 1 791 
  
 2 400 
  
 -7.63 
  
 1.47 
  
 Överkalix 
  
 579 
  
 620 
  
 700 
  
 0.99 
  
 0.61 
  
 Kalix 
  
 2 839 
  
 3 406 
  
 4 300 
  
 2.63 
  
 1.17 
  
 Övertorneå 
  
 666 
  
 757 
  
 900 
  
 1.85 
  
 0.87 
  
 Pajala 
  
 890 
  
 1 012 
  
 1 100 
  
 1.84 
  
 0.42 
  
 Gällivare 
  
 4 513 
  
 4 338 
  
 5 300 
  
 -0.56 
  
 1.01 
  
 Luleå 
  
 29 828 
  
 35 142 
  
 48 300 
  
 2.37 
  
 1.60 
  
 Haparanda 
  
 1 306 
  
 1 345 
  
 1 800 
  
 0.42 
  
 1.47 
  
 Kiruna 
  
 5 316 
  
 6 315 
  
 8 000 
  
 2.49 
  
 1.19 
  
 158