LOV att välja - Lag Om Valfrihetssystem 
 LOV att välja 
 – Lag Om Valfrihetssystem 
 Betänkande av Frittvalutredningen 
 Stockholm 2008 
 SOU 2008:15 
 SOU och Ds kan köpas från Gonzalez kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Gonzalez Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Edita Sverige AB 
 Stockholm 2008 
 ISBN  
 978-91-38-22918-7 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsråden Fletcher och Ramirez 
 Regeringen beslutade den 15 mars 2007 att tillsätta en utredning med uppdrag att utreda förutsättningarna för ökad valfrihet när det gäller vård, omsorg och service inklusive särskilt boende som ges till äldre och personer med funktionshinder enligt socialtjänstlagen (2001:453), direktiv 2007:38. Den 21 mars 2007 utsåg regeringen kommunstyrelsens ordförande i Jönköpings kommun, Acko Wolf till särskild utredare. Utredningen antog namnet Frittvalutredningen (S 2007:04). 
 Som experter/sakkunniga i utredningen förordnades den 7 maj 2007 projektledare Melendez, kansliråd Murphy, kansliråd Jones, departementssekreterare Campbell, rättssakkunnig Cruz, ämnesråd Smith, departementssekreterare Browning, förbundsjurist Evans och projektledare Lester. Den 1 juni 2007 entledigades Jones och som ny sakkunnig förordnades ämnesråd Herring. Den 5 september förordnades rättssakkunnig Sparks som sakkunnig. 
 Den 19 december 2007 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till Utredningen om fritt val inom äldre- och handikappomsorgen, direktiv 2007:180. Utredaren ska utreda om det finns förutsättningar för att också inom hälso- och sjukvården använda den upphandlingsmodell för valfrihetssystem som utarbetats för äldre- och handikappomsorgen. Uppdraget ska utföras inom ramen för utredningens huvuduppdrag. 
 Med anledning av tilläggsuppdraget förordnades den 1 december biträdande avdelningschef Steele som expert och ämnesråd Calderon som sakkunnig. 
 Enligt de ursprungliga direktiven skulle utredningen redovisa sitt arbete senast den 1 januari 2008. Utredningen beviljades dock förlängd tid för redovisningen t.o.m. den 29 februari 2008. 
 Departementssekreterare Walters förordnades som huvudsekreterare fr.o.m. den 1 maj 2007. Förbundsjurist Clark förordnades samtidigt som sekreterare i utredningen. Nämndsdirektör Mueller förordnades som sekreterare fr.o.m. den 20 november 2007. Landstingsjurist Daniels förordnades som sekreterare fr.o.m. den 1 december 2007. Utredningens assistent har varit Walker. 
  
 Jag överlämnar härmed mitt betänkande, LOV att välja – Lag Om Valfrihetssystem (SOU 2008:15). 
 Stockholm den 29 februari 2008 
 Acko Ankarberg Johansson 
 / Clark 
 Walters 
 WattsDaniels 
 Innehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 13 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 15 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 27 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 41 
  
 1 
  
 Utredningens uppdrag ................................................ 
  
 59 
  
 1.1 
  
 Utredningens direktiv.............................................................. 
  
 59 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 60 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition......................................................... 
  
 61 
  
 2 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten........................... 
  
 65 
  
 2.1 
  
 Äldre- och handikappomsorgen.............................................. 
  
 65 
  
 2.2 
  
 Kommunens ansvar enligt socialtjänstlagen........................... 
  
 66 
  
 2.2.1 
  
 Ansvarig kommun och det yttersta ansvaret .............. 
  
 66 
  
 2.2.2 
  
 Allmän beskrivning av socialnämndens uppgifter ...... 
  
 68 
  
 2.2.3 
  
 Särskilda bestämmelser för äldre och personer 
  
 med funktionshinder .................................................... 
  
 68 
  
 2.2.4 
  
 Rätten till bistånd och skälig levnadsnivå.................... 
  
 69 
  
 2.2.5 
  
 God kvalitet .................................................................. 
  
 71 
  
 2.2.6 
  
 Socialnämndens kontrollfunktion ............................... 
  
 72 
  
 2.2.7 
  
 Särskild avgift................................................................ 
  
 73 
  
 2.2.8 
  
 Socialnämndens tillsyn ................................................. 
  
 74 
  
 2.2.9 
  
 Dokumentation ............................................................ 
  
 74 
  
 2.2.10 Statistik.......................................................................... 
  
 75 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2008:15 
  
 2.2.11 Information ................................................................... 
  
 75 
  
 2.2.12 Länsstyrelsernas och Socialstyrelsens tillsyn 
  
 ..............76 
  
 2.2.13 Betalningsansvarslagen ................................................. 
  
 79 
  
 3 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor...................... 
  
 81 
  
 3.1 
  
 Lagstöd för driftentreprenader................................................ 
  
 81 
  
 3.2 
  
 Begrepp/terminologi................................................................ 
  
 85 
  
 3.3 
  
 Ny lag om offentlig upphandling ............................................ 
  
 93 
  
 4 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och 
  
 handikappomsorgen.................................................. 
  
 105 
  
 4.1 
  
 Utvecklingen av kundvalssystem inom äldre- och 
  
 handikappomsorgen ............................................................... 
  
 105 
  
 4.1.1 Nuvarande system för valfrihet.................................. 
  
 106 
  
 4.1.2 
  
 Erfarenheter, några iakttagelser ................................. 
  
 108 
  
 4.2 
  
 Ekonomiska konsekvenser av nuvarande system................. 
  
 112 
  
 4.2.1 Ändrade ekonomiska förutsättningar vid fritt val, 
  
 prissättning av tjänsterna............................................ 
  
 112 
  
 4.3 
  
 Information till brukarna, möjligheter att välja.................... 
  
 114 
  
 4.4 
  
 Uppföljning och säkring av kvalitet...................................... 
  
 116 
  
 4.5 
  
 Ekonomisystem för debitering.............................................. 
  
 117 
  
 4.6 
  
 Internationell utblick ............................................................. 
  
 117 
  
 5 
  
 Ny lag om valfrihetssystem ........................................ 
  
 123 
  
 5.1 
  
 En avtalsrelation mellan myndigheten och leverantören..... 
  
 123 
  
 5.1.1 
  
 Lag om valfrihetssystem ............................................. 
  
 128 
  
 5.1.2 
  
 CPV-nomenklatur ...................................................... 
  
 129 
  
 5.2 
  
 De grundläggande principerna............................................... 
  
 130 
  
 5.3 
  
 Definitioner ............................................................................ 
  
 132 
  
 5.4 
  
 Ansökan om deltagande......................................................... 
  
 134 
  
 5.5 
  
 Uteslutning av leverantörer ................................................... 
  
 135 
  
 6 
 Innehåll SOU 2008:15 
  
 5.6 
  
 Tilldelning av kontrakt .......................................................... 
  
 136 
  
 5.6.1 Valfrihetssystem i förhållande till LOU och 
  
 egenregi ....................................................................... 
  
 137 
  
 5.7 
  
 Tekniska specifikationer........................................................ 
  
 138 
  
 5.8 
  
 Information till brukare och val av utföraren ...................... 
  
 139 
  
 5.9 
  
 Överprövning......................................................................... 
  
 139 
  
 5.9.1 Skillnader mellan LOU och LOV ............................. 
  
 140 
  
 5.9.2 
  
 Ansökan om rättelse................................................... 
  
 141 
  
 5.9.3 Talerätt i fråga om överträdelse av LOV förutom 
  
 i fråga om godkännandebeslutet ................................ 
  
 142 
  
 5.9.4 Talerätt i fråga om beslutet att inte godkänna en 
  
 leverantör .................................................................... 
  
 143 
  
 5.9.5 
  
 Interimistiskt beslut ................................................... 
  
 144 
  
 5.9.6 Överprövning innan godkännandet och rättelse ...... 
  
 145 
  
 5.9.7 Överprövning av godkännandebeslutet och 
  
 rättelse ......................................................................... 
  
 146 
  
 5.9.8 
  
 Skadestånd................................................................... 
  
 147 
  
 5.10 
  
 Sekretesslagen ........................................................................ 
  
 148 
  
 5.11 
  
 Lag om allmänna förvaltningsdomstolar .............................. 
  
 150 
  
 6 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten ...................................... 
  
 151 
  
 6.1 
  
 Nationella krav och kvalitetskriterier – utredarens 
  
 uppdrag ................................................................................... 
  
 151 
  
 6.2 Socialtjänstlagens kvalitetsbestämmelser ............................. 
  
 152 
  
 6.2.1 
  
 Övergripande mål och grundläggande värderingar... 
  
 152 
  
 6.2.2 
  
 Kvalitetsparagrafen ..................................................... 
  
 153 
  
 6.3 
  
 Föreskrifter och allmänna råd om kvalitetsarbete inom 
  
 socialtjänsten .......................................................................... 
  
 156 
  
 6.4 Vad är kvalitet?....................................................................... 
  
 158 
  
 6.4.1 
  
 Kvalitetsbegreppet ...................................................... 
  
 159 
  
 6.4.2 Kvalitet hos verksamheter och tjänster i offentlig 
  
 sektor........................................................................... 
  
 160 
  
 6.4.3 Kvalitetsaspekter för skilda nivåer............................. 
  
 161 
  
 6.4.4 
  
 Kvalitetsindex och kvalitetsindikatorer..................... 
  
 162 
  
 6.4.5 
  
 Underlag till kvalitetsindikatorer .............................. 
  
 163 
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2008:15 
  
 6.5 
  
 Kvalitetsindikatorer i socialtjänsten...................................... 
  
 163 
  
 6.5.1 Vilka krav ska ställas på kvalitetsindikatorerna? ....... 
  
 166 
  
 6.5.2 En modell i tio steg för att ta fram 
  
 kvalitetsindikatorer i socialtjänsten ........................... 
  
 167 
  
 6.6 
  
 Länsstyrelserna och kvalitet................................................... 
  
 168 
  
 6.6.1 
  
 Nationella bedömningskriterier................................. 
  
 168 
  
 6.6.2 Kvalitetsbedömning vid tillståndsgivning enligt 
  
 socialtjänstlagen .......................................................... 
  
 168 
  
 6.7 
  
 Arbete med kvalitetsfrågor pågår inom området ................. 
  
 169 
  
 6.7.1 
  
 Inom EU...................................................................... 
  
 172 
  
 6.7.2 Kvalitetskontroll i en kommun .................................. 
  
 172 
  
 6.8 
  
 Utredarens bedömning och förslag....................................... 
  
 173 
  
 7 
  
 Övriga villkor ............................................................ 
  
 177 
  
 7.1 
  
 Checklista vid avtalstecknandet ............................................ 
  
 177 
  
 7.1.1 
  
 Kravställandet.............................................................. 
  
 178 
  
 7.1.2 
  
 Allmänt om avtalsvillkor ............................................ 
  
 179 
  
 7.2 
  
 Arbetsrättsliga regler – övergång av verksamhet.................. 
  
 186 
  
 7.2.1 Inledning – allmänt om verksamhetsövergång.......... 
  
 186 
  
 7.2.2 När föreligger en verksamhetsövergång i lagens 
  
 mening?........................................................................ 
  
 187 
  
 7.3 
  
 EG:s statsstödsregler.............................................................. 
  
 191 
  
 7.3.1 Valfrihetssystemet och reglerna om statligt stöd ..... 
  
 195 
  
 7.3.2 
  
 Allmännyttiga tjänster ................................................ 
  
 196 
  
 7.3.3 
  
 Utredarens bedömning............................................... 
  
 198 
  
 8 
  
 Socialtjänsten och valfrihetssystemet.......................... 
  
 199 
  
 8.1 
  
 Hur påverkas socialtjänsten? ................................................. 
  
 199 
  
 8.1.1 
  
 Rätten till bistånd........................................................ 
  
 200 
  
 8.1.2 Verkställighet och särskild avgift............................... 
  
 201 
  
 8.1.3 
  
 Kontroll och uppföljning............................................ 
  
 202 
  
 8.1.4 Behov av förbättrad statistik utreds........................... 
  
 203 
  
 9 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem .................... 
  
 205 
  
 9.1 
  
 Information inom äldreomsorgen......................................... 
  
 205 
  
 8 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2008:15 
  
 9.2 
  
 Brukarens val av utförare....................................................... 
  
 210 
  
 9.3 
  
 Utredarens överväganden och förslag ang. information ..... 
  
 213 
  
 9.4 
  
 Utredarens överväganden och förslag ang. 
  
 valsituationen ......................................................................... 
  
 214 
  
 10 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och 
  
 utförare i annan kommun .......................................... 
  
 215 
  
 10.1 
  
 Samverkan............................................................................... 
  
 216 
  
 10.1.1 Samverkan genom avtal .............................................. 
  
 217 
  
 10.2 
  
 Socialtjänstlagens vistelsebegrepp......................................... 
  
 218 
  
 10.2.1 Vistelsekommun ......................................................... 
  
 218 
  
 10.2.2 Hemkommun.............................................................. 
  
 218 
  
 10.3 
  
 Undantag från vistelsekommunens ansvar........................... 
  
 219 
  
 10.3.1 Inflyttningskommunens ansvar ................................. 
  
 219 
  
 10.3.2 Placeringskommunens ansvar .................................... 
  
 220 
  
 10.3.3 Folkbokföringskommunens ansvar........................... 
  
 220 
  
 10.4 
  
 Överflyttning av ärende......................................................... 
  
 221 
  
 10.5 
  
 Vistelsekommunens ansvar och hemtjänst........................... 
  
 222 
  
 10.5.1 Hemtjänst för äldre .................................................... 
  
 223 
  
 10.5.2 Hemtjänst för personer med 
  
 funktionsnedsättning ................................................. 
  
 223 
  
 10.5.3 Hemtjänst och utförare utanför kommungränsen 
  
 i ett valfrihetssystem................................................... 
  
 224 
  
 10.5.4 Hemtjänst vid tillfällig vistelse i annan kommun ..... 
  
 224 
  
 10.6 
  
 Utredarens bedömning och förslag ...................................... 
  
 226 
  
 10.7 
  
 Vistelsekommunens ansvar och särskilt boende.................. 
  
 228 
  
 10.7.1 Särskilda boendeformer för äldre .............................. 
  
 229 
  
 10.7.2 Bostad med särskild service för personer med 
  
 funktionsnedsättning ................................................. 
  
 230 
  
 10.7.3 Valfrihet och särskilda boendeformer ....................... 
  
 230 
  
 10.7.4 Särskilda boendeformer och utförare utanför 
  
 kommungränsen i ett valfrihetssystem ..................... 
  
 231 
  
 10.7.5 Ändring i vistelsekommunens ansvar? ...................... 
  
 233 
  
 10.8 
  
 Utredarens bedömning.......................................................... 
  
 234 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2008:15 
  
 10.9 
  
 Kommunal samverkan genom gemensam styrelse............... 
  
 235 
  
 10.10Utredarens bedömning och förslag....................................... 
  
 236 
  
 11 
  
 Tilläggstjänster......................................................... 
  
 239 
  
 11.1 
  
 Den kommunala kompetensen i kommunallagen och i 
  
 annan lagstiftning ................................................................... 
  
 240 
  
 11.2 
  
 Lag (2006:492) om kommunala befogenheter att 
  
 tillhandahålla servicetjänster åt äldre..................................... 
  
 243 
  
 11.2.1 Förhållandet mellan lagen (2006:492) om 
  
 kommunal befogenhet att tillhandahålla 
  
 servicetjänster åt äldre och rätten till bistånd 
  
 enligt socialtjänstlagen (2001:453)............................. 
  
 245 
  
 11.2.2 Lagens tillämpning...................................................... 
  
 246 
  
 11.3 
  
 Skattelättnader för hushållsnära tjänster............................... 
  
 246 
  
 11.4 
  
 Utredarens bedömning och förslag....................................... 
  
 248 
  
 12 
  
 Valfrihetssystem och marknaden ................................ 
  
 251 
  
 12.1 
  
 Konkurrens för ökad välfärd inom offentligt finansierad 
  
 verksamhet.............................................................................. 
  
 251 
  
 12.2 
  
 Kommunala konkurrensprogram .......................................... 
  
 255 
  
 12.3 
  
 Dialog med personal, näringslivet och föreningar ............... 
  
 256 
  
 12.4 
  
 Småföretagens villkor som leverantör inom vård och 
  
 omsorg .................................................................................... 
  
 257 
  
 12.5 
  
 Kvinnors företagande inom vård och omsorg ...................... 
  
 259 
  
 12.6 
  
 Utredarens bedömning .......................................................... 
  
 261 
  
 13 
  
 Stimulansbidrag ....................................................... 
  
 263 
  
 13.1 
  
 Fördelning av medel............................................................... 
  
 263 
  
 14 
  
 Konsekvensbedömningar ........................................... 
  
 265 
  
 14.1 
  
 Ekonomiska konsekvenser av fritt val .................................. 
  
 265 
  
 10 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2008:15 
  
 14.1.1 Svårmätta effekter av valfrihet som påverkar 
  
 ekonomin m.m............................................................ 
  
 268 
  
 14.1.2 Utredarens överväganden........................................... 
  
 270 
  
 14.2 
  
 Ekonomiska konsekvenser för domstolsväsendet och 
  
 länsstyrelser ............................................................................ 
  
 272 
  
 14.3 
  
 Övriga ekonomiska konsekvenser ........................................ 
  
 273 
  
 14.4 
  
 Konsekvenser för små företag och andra utförare............... 
  
 274 
  
 14.5 
  
 Konsekvenser för jämställdhet mellan kvinnor och män .... 
  
 275 
  
 14.6 
  
 Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen ................ 
  
 275 
  
 14.7 
  
 Övriga konsekvenser ............................................................. 
  
 276 
  
 15 
  
 Hälso- och sjukvården............................................... 
  
 277 
  
 15.1 
  
 Sammanfattning ..................................................................... 
  
 277 
  
 15.2 
  
 Ansvaret för hälso- och sjukvård .......................................... 
  
 279 
  
 15.3 
  
 Landstingens ansvar som huvudman för hälso- och 
  
 sjukvård................................................................................... 
  
 280 
  
 15.3.1 Legala möjligheter att låta annan utförare än 
  
 landsting tillhandahålla hälso- och 
  
 sjukvårdstjänster ......................................................... 
  
 284 
  
 15.3.2 Närsjukvård, primärvård och annan öppen vård 
  
 samt läkarmedverkan i kommunal verksamhet......... 
  
 285 
  
 15.3.3 Läkarmedverkan i kommunal verksamhet – 
  
 särskilda boenden, dagverksamheter och vid 
  
 kommunal hemsjukvård i ordinärt boende ............... 
  
 285 
  
 15.4 
  
 Kommunernas ansvar som huvudman för hälso- och 
  
 sjukvård................................................................................... 
  
 286 
  
 15.4.1 Den kommunala hälso- och sjukvården .................... 
  
 286 
  
 15.4.2 Vilken hälso- och sjukvård är kommunens 
  
 ansvar? ......................................................................... 
  
 288 
  
 15.4.3 Den kommunala hälso- och sjukvårdens 
  
 organisering................................................................. 
  
 289 
  
 15.5 
  
 Särdrag mellan tjänster inom äldre- och 
  
 handikappomsorgen och hälso- och sjukvårdstjänster........ 
  
 291 
  
 11 
 Innehåll SOU 2008:15 
  
 15.6 
  
 Valfrihet inom hälso- och sjukvården ................................... 
  
 293 
  
 15.7 
  
 Vårdval- och valfrihetssystem i en ny form.......................... 
  
 295 
  
 15.8 
  
 Information till invånarna i ett vårdvalssystem .................... 
  
 299 
  
 16 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 301 
  
 16.1 
  
 Förslaget till lag om valfrihetssystem med kommentar....... 
  
 301 
  
 16.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:1091) om 
  
 offentlig upphandling............................................................. 
  
 333 
  
 16.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen 
  
 (2001:453)............................................................................... 
  
 333 
  
 16.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).... 
  
 334 
  
 16.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:298) om 
  
 allmänna förvaltningsdomstolar ............................................ 
  
 335 
  
 Referenser....................................................................... 
  
 337 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv och tilläggsdirektiv .......................... 
  
 343 
  
 Bilaga 2 Rättspraxis från  
 EG-domstolen..................................... 
  
 361 
  
 Bilaga 3 Ekonomisk teori om fungerande marknader................ 
  
 367 
  
 Bilaga 4 Kvalitetsuppföljning av hemtjänstinsatser .................... 
  
 379 
  
 Bilaga 5 Vårdval – Halland, Stockholm och Västmanland ......... 
  
 385 
  
 12 
 Förkortningar 
  
 AvtL 
  
 Avtalslagen, lag (1915:218) om avtal och andra rätts- 
  
 handlingar på förmögenhetsrättens område 
  
 Bet. 
  
 Betänkande 
  
 BVC 
  
 Barnavårdscentral 
  
 CPV 
  
 Kommissionens nomenklatur för varor, tjänster och bygg- 
  
 entreprenader 
  
 Dir. 
  
 Direktiv 
  
 Dnr 
  
 Diarienummer 
  
 Ds 
  
 Departementsserien 
  
 EG 
  
 Europeiska gemenskapen 
  
 ESV 
  
 Ekonomistyrningsverket 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 EUT 
  
 Europeiska unionens officiella tidning 
  
 FB 
  
 Föräldrabalken ( 1949:381,omtryckt 1995:974) 
  
 FL 
  
 Förvaltningslagen (1986:223, omtryckt 2003:246) 
  
 FOS 
  
 Förordning (1994:1120) om ersättning för sjukgymnastik 
  
 FoU 
  
 Forskning och utveckling 
  
 HSL 
  
 Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) 
  
 HVB 
  
 Hem för vård eller boende 
  
 ILO 
  
 International Labour Organization 
  
 IT 
  
 Informationsteknik 
  
 JO 
  
 Justitieombudsmannen 
  
 JK 
  
 Justitiekanslern 
  
 KL 
  
 Kommunallagen (1991:900) 
  
 Komissionen, 
  
 Europeiska komissionen 
  
 KOM 
  
 LAS 
  
 Lag (1982:80) om anställningsskydd 
  
 LOS 
  
 Lag (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik 
  
 LOU 
  
 Lag (2007: 1091) om offentlig upphandling 
  
 LOV 
  
 Lag om valfrihetssystem 
  
 13 
  
 Förkortningar 
  
 SOU 2008:15 
  
 LSS 
  
 Lag (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- 
  
 hindrade 
  
 LVM 
  
 Lag (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall 
  
 LVU 
  
 Lag (1990:52 ) med särskilda bestämmelser om vård av 
  
 unga 
  
 MAS 
  
 Medicinskt ansvarig sjuksköterska 
  
 MBL 
  
 Lag (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet 
  
 NOU 
  
 Nämnden för offentlig upphandling 
  
 Nutek 
  
 Verket för näringslivsutveckling 
  
 OPP el OPS 
  
 Offentligt – privat samarbete 
  
 PPP 
  
 Public – private partnership 
  
 Prop. 
  
 Proposition 
  
 PBL 
  
 Plan- och bygglagen (1987:10) 
  
 RKA 
  
 Rådet för främjandet av kommunala analyser 
  
 RF 
  
 Regeringsformen 
  
 Rskr 
  
 Riksdagsskrivelse 
  
 RÅ 
  
 Regeringsrättens årsbok 
  
 SIS 
  
 Standardiseringskommissionen i Sverige 
  
 SAF 
  
 Svenska arbetsgivarförbundet 
  
 SCB 
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 SekrL 
  
 Sekretesslagen (1980:100) 
  
 SFS 
  
 Svensk Författningssamling 
  
 SKL 
  
 Sveriges Kommuner och Landsting 
  
 Skr. 
  
 Regeringens skrivelse 
  
 SoL 
  
 Socialtjänstlagen (2001:453) 
  
 SOU 
  
 Statens Offentliga Utredningar 
  
 SWEDAC 
  
 Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll 
  
 TED 
  
 Tenders Electronic Daily 
  
 TF 
  
 Tryckfrihetsförordningen 
  
 14 
 Sammanfattning 
 Uppdraget 
 Utredarens uppdrag är främst att undersöka förutsättningarna för att ge äldre och personer med funktionsnedsättning en utökad möjlighet att välja utförare av socialtjänstinsatser. Utredaren ska lämna förslag på ett valfrihetssystem som är avstämt mot svensk och  
 EG-rättslig 
  upphandlingslagstiftning, som är enkelt att till- lämpa, ökar valfriheten och inflytandet för äldre och personer med funktionsnedsättning samt främjar en mångfald av utförare. 
 För att underlätta för kommuner att övergå till ett valfrihets- system har regeringen avsatt 300 miljoner kronor i bidrag för att stimulera och påskynda införandet. I utredarens uppdrag ingår att föreslå hur detta stimulansbidrag ska användas. 
 I ett tilläggsdirektiv har utredaren även fått i uppdrag att klar- göra om det finns juridiska förutsättningar för att även inom hälso- och sjukvården använda det valfrihetssystem som utredaren före- slår för äldre- och handikappomsorgen. 
 Ny lag om valfrihetssystem – LOV 
 Utredaren föreslår att en ny lag, lag om valfrihetssystem, LOV, införs. Lagen är avsedd att fungera som ett frivilligt verktyg för de kommuner och landsting som vill konkurrenspröva verksamhet som drivs i egen regi för att därigenom överlåta valet av utförare till brukaren. Den föreslagna lagen är ett alternativ till lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, LOU, och kan tillämpas på hälso- och sjukvårdstjänster samt sociala tjänster enligt bilaga 3, B- tjänster, kategori 25 i LOU. 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:15 
  
 Alternativ till verksamhet i egen regi 
 Utredaren fastslår att det föreligger ett avtalsförhållande mellan den myndighet som är köpare av tjänsterna och tjänsteleverantören, vilket medför att någon av de ovan nämnda lagarna måste tillämpas vid en konkurrensprövning av egenregiverksamheten. Alternativen för en myndighet blir således att 
  
 - 
  
 driva verksamheten i egen regi, 
  
 - 
  
 sluta avtal med externa leverantörer om utförandet av tjänster efter en upphandling enligt LOU, eller 
  
 - 
  
 sluta avtal med externa leverantörer enligt LOV. 
  
 Myndighetens syfte med konkurrensprövningen blir avgörande för vilken lag som ska tillämpas. LOV är lämplig att använda sig av när myndighetens syfte är att flytta makt från politiker till medborgare, att öka valfriheten och inflytandet för brukarna och att främja en mångfald av utförare. 
 Myndigheten avgör om man ska tillämpa LOV, och i så fall, för vilka tjänster. Vidare bestämmer myndigheten vilka krav de ut- förare som ska tillhandahålla tjänsterna måste uppfylla, för att avtal ska slutas. 
 Krav på utförarna 
 En väsentlig del i den politiska processen vid tillämpningen av LOV är att bestämma vilka krav som ska ställas på de utförare som ska tillhandahålla socialtjänst eller hälso- och sjukvård. Förutom det grundläggande kravet att verksamheten ska bedrivas i enlighet med gällande rätt, finns en rad andra krav som kommuner och landsting kan ställa, under förutsättning att de uppfyller de EG- rättsliga principer som gäller i detta sammanhang, dvs.  
 icke-diskriminering, 
  öppenhet, förutsägbarhet, ömsesidigt erkännande och proportio- nalitet. En fråga som den politiska ledningen måste ta ställning till är kravet på kvalitet. Andra krav som är relevanta att ställa på utfö- rarna kan t.ex. vara krav på utbildningsnivå hos personal och led- ning, ansvarsförsäkring, ekonomisk kapacitet, samarbete mellan utföraren och myndigheten,  
 FoU-samverkan, 
  katastrof- och kris- beredskap samt tillgänglighet. 
 Kravlistan kan se helt olika ut beroende på vilken tjänst som ska köpas och vilka målsättningar myndigheten har. Effekterna av de 
 16 
  
 SOU 2008:15 
  
 Sammanfattning 
  
 krav som ställs måste i förväg analyseras för att uttalade mål med valfrihetssystemet ska kunna uppnås. Ju högre krav som ställs, desto färre företag kommer att vara intresserade av ett avtal med myndigheten. Små företag, och därmed även kvinnligt företagande, har sällan möjlighet att leva upp till högt ställda krav på t.ex. eko- nomisk kapacitet. 
 Samtliga krav ska framgå av förfrågningsunderlaget. 
 Förfrågningsunderlag 
 I förfrågningsunderlaget vid tillämpningen av LOV måste myndig- heten ange de krav som utföraren måste uppfylla för att avtal ska ingås. Vidare ska den ekonomiska ersättning som leverantören får för utförd tjänst framgå. Det föreslagna valfrihetssystemet bygger på att det inte är någon priskonkurrens mellan leverantörerna. Myndigheten fastslår priset i förväg. Alla utförare, i princip även verksamhet som drivs i egen regi, får ersättning enligt samma prin- ciper. Ersättningskonstruktionen kan variera beroende på vilken tjänst som köps, huvudsaken är att den är transparent och  
 icke-dis- 
  kriminerande, dvs. lika för alla. 
 Vidare bör det finnas med en beskrivning av tjänsten, kontakt- uppgifter, regler för uppföljning och kontroll och övriga avtals- villkor. Förutom den typ av krav som redovisats ovan, avses t.ex. regler om avtalstid, regler för ändring av avtalsvillkor, informa- tionsskyldighet, uppföljning av verksamheten, hävande vid avtals- brott, samt möjligheter för leverantören att häva avtalet om denne t.ex. inte lyckas attrahera tillräckligt många brukare. 
 Löpande annonsering 
 För att intresserade utförare ska få information om att myndig- heten har infört, eller har planer på att införa eller förändra ett val- frihetssystem, regleras en skyldighet för myndigheten att annon- sera i en nationell databas. Förfrågningsunderlaget ska finnas till- gängligt i databasen. Databasen ska, enligt utredarens förslag, administreras av Ekonomistyrningsverket, ESV. Till skillnad mot vad som gäller vid en offentlig upphandling ska annonseringen ske löpande. 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:15 
  
 Huvudsyftet med databasen är att underlätta för utförare att hitta kommuner och landsting som infört valfrihetssystem. Ett annat syfte är att förenkla ett erfarenhetsutbyte mellan myndig- heter som överväger eller vill utveckla valfrihetssystem. 
 Annonseringen föreslås bli obligatorisk i den nationella data- basen, men kan även ske i andra lämpliga media. 
 Ansökan och tilldelning av kontrakt 
 De leverantörer som är intresserade av att utföra tjänster inom myndighetens valfrihetssystem lämnar sin ansökan till myndig- heten. Myndigheten bedömer om de utförare som ansökt upp- fyller kraven i förfrågningsunderlaget. Om så är fallet har leveran- tören rätt att få teckna avtal med myndigheten. Till skillnad från LOU ska anbuden inte bedömas enligt principerna om ekono- miskt mest fördelaktiga eller lägsta pris. Alla utförare som uppfyller kraven i förfrågningsunderlaget antas i systemet. Ett avtal enligt civilrättsliga regler tecknas mellan myndigheten och utföraren. 
 Överprövning 
 Ett av de grundläggande krav som finns i  
 EG-rätten 
  är rätten att få sin sak prövad. I den föreslagna lagen om valfrihetssystem införs därför en möjlighet att hos allmän domstol begära överprövning. Rätten ska besluta om rättelse i de fall myndigheten har brutit mot lagens grundläggande principer om likvärdighet och  
 icke-diskrimi- 
  nering eller någon annan bestämmelse i lagen. Rättelse kan även begäras om en myndighet inte godkänner en utförare därför att myndigheten bedömer att utföraren inte uppfyller förfrågnings- underlagets krav. Utföraren kan då begära överprövning av myn- dighetens beslut hos länsrätten. För att rätten ska besluta om rät- telse måste sökanden, dvs. en utförare som ännu inte blivit god- känd i systemet, ha lidit skada eller kan komma att lida skada pga. myndighetens felaktiga handlande. 
 18 
  
 SOU 2008:15 
  
 Sammanfattning 
  
 Information 
 Enligt lagförslaget ansvarar myndigheten för att brukaren får fullödig information om valfrihetssystemet och om samtliga de utförare som brukaren kan välja emellan – inklusive myndighetens verksamhet i egen regi. Informationen ska vara saklig, relevant, lättförstålig, lättillgänglig och framför allt jämförbar när det gäller olika utförare. Informationen ska vara skriftlig och finnas tillgäng- lig såväl i pappersform som på kommunens hemsida och den ska vara utformad utifrån de behov den enskilde har. Vissa uppgifter som gör det möjligt att jämföra de olika utförarna måste framgå av informationsmaterialet, exempelvis personalens utbildning och kompetens. 
 Val av utförare och ickevalsalternativ 
 Den enskilde brukaren ska av myndigheten stödjas i valet av utfö- rare. Myndigheten ansvarar för att underlätta och förklara för den enskilde vad valmöjligheten innebär och vilka utförare som finns. Socialtjänstlagens insatser bygger på ett biståndsbeslut och i dessa fall har biståndshandläggaren en viktig roll att fylla. Inom social- tjänsten är det myndigheten som har kontakt med utförarna och ser till att brukarens val verkställs. 
 För personer som inte själva har förmåga att välja, eller som vill ha hjälp av någon annan med sitt val, gäller som i vanliga fall, då valfrihetssystem inte införts, reglerna om ställföreträdare, ombud och biträde. 
 Valet är en möjlighet för brukaren. Den som inte vill välja ska kunna avstå. Brukaren blir i dessa fall hänvisad till det ickevals- alternativ som myndigheten har bestämt i förväg och som beskrivs i myndighetens informationsmaterial. Samma kvalitetskrav ställs på ickevalsalternativet som på övriga utförare. 
 Den enskilde ska också på ett enkelt sätt ges möjlighet till byte av utförare. Det är den enskildes möjlighet till val och omval som är själva kärnan i systemet och som avses bidra till att kvaliteten i tjänsterna upprätthållas och vidareutvecklas. 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:15 
  
 Uppföljning och kontroll 
 En mycket viktig faktor för att ett valfrihetssystem ska fungera och få den enskildes förtroende är att uppföljningen och kontrollen av både de externa leverantörerna och egenregiverksamheten fungerar väl. Det är myndigheten som ansvarar för att kontrollera att alla de krav som angivits i förfrågningsunderlaget är uppfyllda under hela kontraktstiden. Om så inte är fallet ska myndigheten vidta de åtgärder som är nödvändiga, och i sista hand häva avtalet. 
 Socialtjänsten och valfrihetssystem 
 Väljer kommunen att införa ett valfrihetssystem påverkar det hur kommunens val av utförare går till och systemet möjliggör att bru- karen får tillgång till fler utförare och en större mångfald när det bl.a. gäller innehållet i de aktuella tjänsterna. Lagen om valfrihets- system påverkar emellertid inte socialnämndens ansvar för verk- samheten och den enskilde brukarens rätt till bistånd varken utökas eller inskränks. 
 Socialtjänstlagens bestämmelse om när biståndsbeslut ska verk- ställas kan emellertid i sin nuvarande form inskränka den enskilde brukarens möjlighet att välja utförare. För att så inte ska vara fallet föreslår utredaren ett tillägg i socialtjänstlagen som innebär att socialnämnden får avvakta med att verkställa beslut om bistånd. En följdändring måste också göras för att klargöra att länsstyrelsen i vissa fall inte ska ansöka om särskild avgift. Ändringarna är nöd- vändiga för att en brukare ska kunna välja att avvakta med en insats, för att få den av en viss utförare, och utan att kommunen riskerar en särskild avgift för icke verkställt beslut. Ett beslut ska bara kunna verkställas vid en senare tidpunkt på den enskilde brukarens begäran. Har beslutet inte verkställts inom ett år ska det omprövas. Utredaren föreslår att Socialstyrelsen får i uppdrag att följa upp tillämpningen av de föreslagna bestämmelserna. 
 Den föreslagna lagen om valfrihetssystem påverkar inte social- tjänstens verksamhet på ett sådant sätt att det uppstår behov av närmare reglering av kontroll och uppföljning. Då valfrihetssystem införs kan dock större krav behöva ställas på den statistik som regelbundet samlas in om verksamheten, bl.a. vad gäller statistikens detaljeringsgrad och frekvens. Frågan bör, enligt utredaren, över- lämnas till den särskilda utredare som i direktiv 2007:146 fått i 
 20 
  
 SOU 2008:15 
  
 Sammanfattning 
  
 uppdrag att se över insamlingen och publiceringen av statistik som rör kommunsektorn. 
 Kvalitet 
 I utredarens uppdrag ligger att lämna förslag på nationella krav och kvalitetskriterier som ska vara uppfyllda för att en utförare ska bli godkänd i valfrihetssystemet. Utredaren ska också göra en bedöm- ning av om det är möjligt för en kommun att, utöver de nationella kraven och kvalitetskriterierna, ställa ytterligare krav på utförare som ska verka i just den kommunen. 
 I och med att det, genom ett införande av den föreslagna lagen om valfrihetssystem, inte kommer att råda någon tvekan om huru- vida ett avtalsförhållande föreligger eller inte mellan kommunen och leverantören, anser utredaren att önskemålet om nationella krav och kvalitetskriterier inte längre har samma aktualitet. Utreda- ren har därför valt att avstå från att presentera något förslag i den frågan. 
 Det arbete med kvalitetsindikatorer som bedrivs av Social- styrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting kan på sikt leda till att vissa preciserade nationella kvalitetskrav kan ställas på soci- altjänstens verksamhet som rör äldre och personer med funktions- nedsättning. Dessa krav bör då, enligt utredarens mening, gälla för samtliga utförare. 
 Något hinder mot kommunspecifika kvalitetskrav har utredaren inte funnit, så länge som kraven är i nivå med eller går utöver de nationella kraven i gällande rätt. De villkor som ställs måste också uppfylla alla de  
 EG-rättsliga 
  principer som gäller i detta samman- hang, dvs.  
 icke-diskriminering, 
  öppenhet, förutsägbarhet, ömse- sidigt erkännande och proportionalitet. 
 Tilläggstjänster 
 En tilläggstjänst kan dels vara en tjänst som ingår i ett bistånds- beslut men som brukaren vill utöka på något sätt, t.ex. hur ofta tjänsten utförs, dels en tjänst som inte ingår i biståndsbeslutet. Tilläggstjänsterna baseras på en överenskommelse mellan brukaren och utföraren och betalas av brukaren själv. 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:15 
  
 Av direktiven till utredningen framgår att utredarens förslag ska säkerställa och om möjligt underlätta att sådana tilläggstjänster kan erbjudas. 
 Enligt utredarens mening underlättar den föreslagna lagen om valfrihetssystem i sig, för externa utförare att erbjuda s.k. tilläggs- tjänster. Den kommunala kompetensen bör dock inte utvidgas för att göra det möjligt även för kommuner att erbjuda och utföra sådana tjänster. En kommunal möjlighet att tillhandahålla tilläggs- tjänster kan medföra negativa konsekvenser för småföretagsamhet inklusive kvinnors företagande, något som den förslagna lagen om valfrihetssystem istället är avsedd att uppmuntra. Framför allt sak- nas det ett allmänt intresse av att kommunerna befattar sig med denna typ av verksamhet. 
 Vissa av de tjänster som är tilläggstjänster kan också vara service- tjänster enligt lagen (2006:492) om kommunala befogenheter att tillhandahålla servicetjänster åt äldre. I juli 2008 är det två år sedan lagen trädde i kraft, och enligt utredarens bedömning bör då en uppföljning och översyn av lagen göras. Dels för att få en bild av vilken effekt lagen har haft för tjänstemarknaden och dels, och framför allt, för att klarlägga effekten för brukarna. Ska lagen om kommunala befogenheter att tillhandahålla servicetjänster åt äldre finnas kvar, finns ett stort behov av ett klargörande när det gäller gränsdragningen mellan den s.k. servicelagen och SoL. Ett förtyd- ligande torde vara nödvändigt för att en skälig levnadsnivå verkli- gen ska garanteras inom biståndets ram och för att enskilda indi- vider inte felaktigt ska hänvisas till servicetjänster eller köp av tilläggstjänster. 
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
 Utredaren har inte funnit några juridiska hinder när det gäller sam- verkan mellan kommuner under processen med att bygga upp ett valfrihetssystem, när man arbetar fram kvalitetskrav och ersätt- ningssystem m.m. Mer problematiskt är det för kommuner att samverka kring utförandet av tjänster. Möjligheten att samverka i dessa fall, och den enskilde brukarens möjlighet att välja utförare utanför hemkommunen, påverkas av socialtjänstlagens regler om vistelsekommunens ansvar. 
 22 
  
 SOU 2008:15 
  
 Sammanfattning 
  
 De kommuner som inför det av utredaren föreslagna valfrihets- systemet kommer att kunna sluta avtal med hemtjänstutförare utanför kommungränsen, även då utföraren är en annan kommun, och brukare kommer att ha möjlighet att välja utförare utanför hemkommunen i de fall då avtal finns. När det gäller brukare som har behov av hemtjänstinsatser utförda i en annan kommun än hemkommunen, under en tillfällig vistelse där, finns däremot ingen möjlighet för hemkommunen att sluta avtal med den tillfälliga vistelsekommunen. En ändring i lagstiftningen skulle kunna utöka brukarens valfrihet och underlätta för äldre och personer med funktionsnedsättning, att vistas i andra kommuner, och göra det möjligt för kommuner att samverka även i dessa fall. 
 Frågan om behovet av ändringar i lagstiftningen bör enligt utre- darens mening överlämnas till den utredning som enligt direktiv 2008:13 har till uppgift att se över socialtjänstlagens regler om vistelse- kommunens ansvar. 
 Utredarens bedömning är att det föreslagna valfrihetssystemet vidgar möjligheten till kommunal samverkan när det gäller särskilda boendeformer. Utredaren har övervägt om korrigeringar i social- tjänstlagens bestämmelser om vistelsekommunens ansvar bör före- slås för att ytterligare utöka brukarens valmöjlighet när det gäller särskilda boendeformer i annan kommun, men har funnit att de negativa effekterna kan bli för stora. Utredarens synpunkter i frå- gan bör också de överlämnas till den utredning regeringen har till- satt, med uppgift att se över socialtjänstlagens regler om vistelse- kommunens ansvar. 
 För att underlätta kommunal samverkan ser utredaren det som angeläget att Kommunala kompetensutredningens förslag om sam- verkansformen gemensam styrelse realiseras. 
 Stimulansbidrag 
 För att underlätta och uppmuntra kommuner att införa ett valfri- hetssystem har regeringen avsatt 300 miljoner kronor. Av dessa medel förslår utredaren att 10 miljoner kronor tilldelas till Ekono- mistyrningsverket för uppförandet av en nationell databas för annon- sering om valfrihetssystem. Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting tilldelas 5 miljoner kronor vardera för råd och stöd till kommunerna vid tillämpningen av den nya lagen. Resterande 280 miljoner kronor fördelas mellan de kommuner som ansöker om 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:15 
  
 stimulansbidrag och som under år 2009 påbörjar ett arbete med att utreda förutsättningarna för att införa ett valfrihetssystem i kom- munen. Ansökan och utbetalning av stimulansbidrag ska ske under hösten och avslutas senast den 31 december 2008. 
 Ekonomiska konsekvenser av valfrihetssystem 
 Förslaget om ny lag om valfrihetssystem medför, enligt utredarens mening, inte några påtagliga ekonomiska konsekvenser för de myndigheter som väljer att tillämpa den. För domstolsväsendet däremot kan lagen förväntas ha en besparande verkan eftersom en förmodad effekt av lagen är att antalet överprövningar kommer att minska i förhållande till de som idag sker enligt LOU. 
 Även förslagen till ändringar i socialtjänstlagen väntas medföra besparingar – för domstolsväsendet med anledning av att mål som rör särskild avgift kommer att minska, och för länsstyrelserna där den ärendemängd som rör ansökningar om särskild avgift torde komma att reduceras. 
 Förlaget om nationell databas väntas medföra kostnader för Ekonomistyrningsverket. För att täcka myndighetens kostnader föreslår utredaren att 10 av stimulansbidragets 300 miljoner anslås till myndigheten. 
 Övriga konsekvenser 
 Genom den föreslagna lagen om valfrihetssystem klargörs rätts- läget inom ett område där osäkerheten tidigare varit stor. Wheeler randet kan i sig medföra ett ökat intresse hos kommuner och landsting att använda sig av valfrihetssystem. Lagförslaget ger kommuner och landsting ytterligare ett verktyg som de kan använda, i ett läge då de vill konkurrenspröva verksamhet som drivs i egen regi för att överlåta valet av utförare till brukaren. Förslaget får inte några negativa konsekvenser för den kommunala själv- styrelsen. 
 Lagen om valfrihetssystem väntas medföra en ökad valfrihet och ett ökat inflytande för äldre och personer med funktions- nedsättning. Avsikten är att individens möjlighet att välja ska göra den offentligt finansierade servicen mer lyhörd för den enskilde brukarens behov och önskemål. 
 24 
  
 SOU 2008:15 
  
 Sammanfattning 
  
 För näringslivets del medför lagförslaget en regelförenkling och detta kan medföra förbättrade möjligheter för företag att verka och utvecklas genom att på ett enklare sätt kunna konkurrera med kommunernas egenregiverksamhet. Det gäller även för s.k. non- profitorganisationer. 
 Valfrihetssystem gynnar mångfald och ger ökade möjligheter för småföretag, idéburen verksamhet och kooperativ av olika slag att ta sig in på marknaden. En majoritet av vård- och omsorgs- personalen är kvinnor och genom lagförslaget ges dessa en helt ny möjlighet att starta företag inom den bransch där de tidigare varit anställda. 
 Hälso- och sjukvård 
 Ansvaret för hälso- och sjukvården delas mellan stat, landsting och kommun. Staten har det övergripande ansvaret för hälso- och sjuk- vårdspolitiken. Landstingen och kommunerna har ansvaret för att tillgodose befolkningens och patienternas hälso- och sjukvårds- behov. De ska se till att invånarna får vård vid sjukhus, vårdenheter, i särskilda boenden eller i det egna hemmet. Landstingens och kommunernas huvuduppgift är vara uppdragsgivare och finansiär av de aktiviteter som ska utföras. 
 Hälso- och sjukvård behöver inte utföras i offentlig regi med undantag för psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Även andra uppgifter som innebär myndighetsutövning får, med vissa undantag, inte utföras av privata vårdgivare även om de finan- sieras med offentliga medel. 
 Intresset för valfrihetssystem inom hälso- och sjukvård ökar i Sverige. Det tydliga inslaget i de system som utvecklats är att invå- naren placeras ännu mer i fokus än tidigare. Systemen kännetecknas av att invånaren själv ges möjlighet att välja utförare och att invåna- ren, om hon eller han inte finner sitt val nöjaktigt, kan välja om. 
 Enligt utredarens mening kan den föreslagna lagen om valfri- hetssystem användas även inom hälso- och sjukvården. Ett fåtal bestämmelser kommer i praktiken att tillämpas på olika sätt inom hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten men detta medför inte behov av författningsreglering – varken i den föreslagna lagen eller i annan författning. 
 Den kommunala hälso- och sjukvården och socialtjänsten utförs i nära samverkan och det är, enligt utredarens mening, nöd- 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:15 
  
 vändigt för verksamheten att även den kommunala hälso- och sjuk- vården kan ingå i ett valfrihetssystem. 
 Genomförandet av förslagen 
 Den nya lagen om valfrihetssystem och ändringarna i social- tjänstlagen föreslås träda i kraft den 1 januari 2009. 
 26 
 Summary 
 Remit 
 The main remit of the inquiry chair is to examine the conditions for giving older people and persons with disabilities more opportu- nity to choose their provider of social services. The inquiry chair is to present proposals for a free choice system that is geared to Swedish and Community legislation on public procurement and that is easy to apply, increases choice and influence for older people and persons with disabilities and promotes a diversity of providers. 
 To make it easier for municipalities to go over to a free choice system, the Government has set aside SEK 300 million for grants to stimulate and accelerate implementation. The remit of the inquiry chair includes proposing how to use this incentive grant. 
 In supplementary terms of reference the inquiry chair has also been instructed to clarify Martin conditions exist to also use the free choice system proposed by the inquiry chair for elderly and disabled care in health care. 
 New act on free choice systems 
 The inquiry chair proposes the introduction of a new act, the act on free choice systems. The act is intended to function as a volun- tary tool for municipalities and county councils that want to com- petition test services provided  
 in-house 
  so as to be able to transfer the choice of provider to the user. The proposed act is an alterna- tive to the Public Procurement Act (2007:1091) and can be applied to health care services and social services, i.e. B services, category 25 in annex 3 to the Public Procurement Act. 
 27 
  
 Summary 
  
 SOU 2008:15 
  
 Alternatives to  
 in-house 
  provision of services 
 The inquiry chair establishes that there is a contractual relationship between the public authority that is the buyer of the services and the supplier of the services, and this means that one of the Davenport two acts must be applied when competition testing  
 in-house 
  provi- sion. The alternatives open to a public authority are therefore to 
  
 - 
  
 run the service  
  
 in-house; 
  
 - 
  
 make agreements with external suppliers for the provision of services after a procurement under the Public Procurement Act; or 
  
 - 
  
 make agreements with external suppliers under the act on free choice systems. 
  
 The purpose of the public authority in competition testing the ser- vices will determine which act is applied. The act on free choice systems is suitable when the authoritys purpose is to move power from politicians to citizens, to increase the choice and influence of users and to promote a diversity of providers. 
 It is the public authority that decides whether to apply the act on free choice systems and, if so, for what services. Moreover, the authority decides what requirements prospective providers of ser- vices must meet before agreements can be made. 
 Requirements concerning providers 
 One important part of the political process in applying the act on free choice systems is deciding what requirements to specify for prospective providers of social services or health care. Over and above the fundamental requirement that the service has to be con- ducted in accordance with current law, there are a number of other requirements that municipalities and county Bennett condition that they comply with the principles of Community law that are applicable in this context, i.e.  
 non-discrimination, 
  transpar- ency, predictability, mutual recognition and proportionality. One question that the political leadership must decide about is quality requirements. Other requirements that it is relevant to set up for suppliers can include requirements concerning the level of educa- tion of staff and managers, liability insurance, financial capacity, 
 28 
  
 SOU 2008:15 
  
 Summary 
  
 cooperation between the provider and the authority, RD coop- eration, crisis and disaster preparedness and accessibility. 
 The list of requirements may look completely different depending on the service being bought and the aims of the public authority. The effects of the requirements set up must be analysed in advance so as to be able to attain objectives specified for the free choice system. The higher the requirements set, the fewer the companies that will be interested in an agreement with the author- ity. Small businesses, and therefore also women entrepreneurs, are seldom able to live up to high levels of requirements concerning financial capacity, for example. 
 All requirements have to be stated in the contract documents. 
 Contract documents 
 When applying the act on free choice systems, the public authority must specify in the contract documents what requirements the provider must meet for an agreement to be concluded. In addition, the authority also has to state the payment that the supplier will receive for providing a particular service. The basis of the free choice system is that there is no price competition between suppli- ers. The public authority lays down the price in advance. All pro- viders, including, in principle, the  
 in-house 
  provider, will be paid according to the same principles. The design of the payment can vary depending on the service being bought; the main thing is for it to be transparent and  
 non-discriminatory, 
  i.e. the same for every- one. 
 In addition, there should be a description of the service, contact information, monitoring,  
 follow-up 
  and control rules and the other contractual terms and conditions. Over and above the type of requirement set Spence, Stanley to rules on the term of agreements, rules for the amendment of contractual conditions, the duty to provide information, the monitoring and  
 follow-up 
  of the service, cancellation of the agreement due to a breach of contract and the possibility for the supplier to cancel the agreement if, for instance, it does not succeed in attracting enough users. 
 29 
  
 Summary 
  
 SOU 2008:15 
  
 Continuous advertising 
 To give interested providers access to information that the author- ity has introduced or is planning to introduce or change a free choice system, the act contains a duty for the public authority to advertise in a national database. The contract documents will have to be available in the database. Under the proposal of the inquiry chair, the database will be administered by the National Financial Management Authority. In contrast to the position for public pro- curement, free choice systems will be advertised continuously. 
 The main purpose of the database is to make it easier for pro- viders to find municipalities and county councils that have intro- duced a free choice system. Another purpose is to simplify the exchange of experience between authorities that are considering the system or want to develop it. 
 It is proposed that advertising be compulsory in the national database but can also take place in other appropriate media. 
 Application and award of contracts 
 Suppliers interested in providing services in the authoritys free choice system submit their application to the authority. The authority assesses whether the providers that have applied meet the requirements in the contract documents. If so, the supplier is entitled to sign an agreement with the authority. Unlike under the Public Procurement Act, the tenders do not have to be assessed according to the principles of most advantageous in financial terms or lowest price. All providers that meet the requirements in the contract documents are admitted to the system. An agree- ment under civil law is signed between the authority and the pro- vider. 
 Review 
 One of the fundamental requirements in Community law is the right to have your case heard. The proposed act on free choice systems therefore contains the possibility of requesting a review by a general court. The court has to order correction in cases where the public authority Diaz the fundamental principles of 
 30 
  
 SOU 2008:15 
  
 Summary 
  
 Mayer and  
 non-discriminatory 
  treatment or some other provision of the act. A correction can also be sought if an authority does not approve a provider because the authority makes the assessment that the provider does not meet the requirements in the contract documents. In that case, the provider can request a review of the authoritys decision by the county administrative court. For the court to order correction, the applicant, i.e. a provider who has not yet been approved in the system, must show that it has suffered damage or may suffer damage as a result of the incorrect action of the authority. 
 Information 
 Under the proposed act, the public authority is responsible for the user obtaining adequate information about the free choice system and about all the providers the user can choose between – including the authority's own  
 in-house 
  service. The information has to be objective, relevant, easy to understand, readily accessible and, Davenport all, comparable concerning different providers. The infor- mation has to be in writing and be available both in printed form and on the municipalitys website and it has to be formulated on the basis of the needs of the individual. Certain information mak- ing it possible to compare the different providers must be included in the information material: examples are the education and com- petence of staff. 
 Choice of provider and  
 no-choice 
  alternative 
 The individual user has to be supported by the authority in choos- ing a provider. The authority is responsible for assisting the indi- vidual and explaining what the freedom to choose Stevens and what providers are available. Measures taken under the Social Services Act build on a decision to provide assistance and in Smith assistance officer has an important role to play. In the social ser- vices it is the public authority that has contact with the providers and makes sure that the users choice is put into effect. 
 For people who are not capable of choosing by themselves, or who want help from someone else in making their choice, there are 
 31 
  
 Summary 
  
 SOU 2008:15 
  
 rules on deputies, representatives and legal assistance Davis in ordinary cases when free choice systems have not been introduced. 
 The choice is an opportunity for the user. A person who does not want to choose, will not have to do so. In these cases, the user will be referred to the  
 no-choice 
  alternative decided in Wells the public authority and described in the authoritys information material. The same quality requirements apply to the  
 no-choice 
  alternative as to the other providers. 
 The individual also has to be given the chance to change pro- vider in a simple way. It is the individuals opportunity to choose and choose again that is the very core of the system and that is intended to help to maintain and further develop the quality of the services included. 
 Monitoring,  
 follow-up 
  and checks 
 One very important factor for a functioning free choice system and for the confidence of the individual in the system is that monitor- ing of and checks on both external suppliers and the  
 in-house 
  ser- vice Robbins. It is the public authority that is responsible for checking that all the requirements specified in the contract docu- ments are met throughout the term of the contract. If this is not the case, the authority has to take the necessary measures and ulti- mately cancel the agreement 
 Social services and free choice systems 
 If a municipality chooses to introduce a free choice system, this affects how the municipality makes its choice of providers and the system enables the user to have access to more providers and greater diversity concerning the content of the services involved. But the act on free choice systems does not affect the responsibil- ity of the social welfare committee for services and the right of the individual user to assistance is neither extended nor restricted. 
 However, in its present form, the provision in the Social Ser- vices Act on when a decision on assistance has to be Knox restrict the possibility of the individual user to choose a provider. To prevent this, the inquiry chair proposes adding a provision to the Social Services Act allowing the social welfare committee to 
 32 
  
 SOU 2008:15 
  
 Summary 
  
 wait before executing a decision on assistance. A consequential amendment Collier be made to clarify that in certain cases the county administrative board is not to apply for a special charge. Harmon amendments are necessary to enable a user to choose to wait before receiving a service, so as to receive it from a particular pro- vider, without the municipality risking a special charge for a deci- sion that has not Austin. It will only be possible to execute a decision at a later time at the request of the individual user. If the decision has not Jones one year, it has to be recon- sidered. The inquiry chair proposes that the National Board of Health and Welfare be instructed to follow up the application of the proposed provisions. 
 The proposed act on free choice systems does not affect the activities of the social services in a way that results in any need for more detailed control and monitoring. However, when free choice systems are introduced, greater demands may need to be made on the statistics collected regularly about social services in areas including their level of detail and frequency. According to the inquiry chair, the matter should be transferred to the inquiry chair with the remit (under terms of reference 2007:146) of reviewing the collection and publication of statistics concerning the local government sector. 
 Quality 
 Part of the remit of the inquiry chair is to propose national requirements and quality criteria that have to be fulfilled before a provider is approved in the free choice system. The inquiry chair also has to make an assessment of whether it is possible for a municipality to set up additional requirements, over and above the national requirements and quality criteria, for providers operating in that particular municipality. 
 The introduction of the proposed act on free choice systems means that there will not be Smith to whether or not there is a contractual relationship between the municipality and the sup- plier. The inquiry chair therefore considers that the desire for national requirements and quality criteria no longer has the same relevance. The inquiry chair has therefore chosen not to present Garrett proposals on this matter. 
 33 
  
 Summary 
  
 SOU 2008:15 
  
 The work on quality indicators being done by the National Board of Health and Welfare and the Swedish Association of Local Authorities and Regions may eventually make it possible to set up certain specified national quality criteria for the activities of the social services concerning older people and persons with disabili- ties. In the view of the inquiry chair, these requirements should then apply to all providers. 
 The inquiry chair has not found any obstacle to municipality- specific quality requirements as long Sanders requirements are on a level with, and do not go beyond, the national requirements in cur- rent legislation. The conditions set up must also fulfil all the Community law principles that are applicable in this context, i.e.  
 non-discrimination, 
  transparency, predictability, mutual recogni- tion and proportionality. 
 Extra services 
 An extra service can both be a service that is included in a decision on assistance but that the user wants to extend in some way, for example the frequency with which the service is provided, and a service that is not included in the decision on assistance. Extra ser- vices are based on an agreement between the user and the provider and are paid for personally by the user. 
 The terms of reference for the inquiry state that the proposal prsented by the inquiry chair has to secure and, if possible, facili- tate, offers of such extra services. 
 The inquiry chair considers that, in itself, the act on free choice systems Harrison offers of extra services by external providers. However, local government powers should not be extended to also enable municipalities to offer and carry out such services. An option for a municipality to provide extra services can have nega- tive consequences for small enterprises, including womens enter- prise, something that the act on free choice systems is intended to encourage instead. Mitchell all, no general interest is served by municipalities taking on this kind of activity. 
 Some of the services that are extra services can also be practical services under the Act (2006:492) on municipal powers to supply practical services for older people. In July 2008, the Act will have been in force for two years and, in the assessment of the inquiry chair, a  
 follow-up 
  and review of the Act should then be conducted. 
 34 
  
 SOU 2008:15 
  
 Summary 
  
 Both to get a picture of what effect the Act has had on the services market and, especially, to clarify its effect for users. If the Act on municipal powers to supply practical services for older people is to be retained, there is a great need for a clarification of the dividing line between this act and the Social Services Act. A clarification is probably necessary in order to ensure that a reasonable standard of living is really guaranteed within the framework of assistance under the Social Services Act and to ensure that individuals are not referred incorrectly to practical services or the purchase of extra services. 
 Municipal cooperation on a free choice system and providers in another municipality 
 The inquiry chair has not found any legal obstacles concerning cooperation between municipalities during the process of building up a free choice system, when developing quality criteria and pay- ment systems, etc. It is more problematic for municipalities to cooperate on the provision of services. The possibility of cooper- ating in Carroll, and the scope for individual users to choose a provider outside their Blair, are affected by the rules in the Social Services Act on the responsibility of the residence municipality. 
 Municipalities that introduce the free choice system proposed by the inquiry chair will be able to conclude agreements with pro- viders of home care services outside the municipality, even when the provider is another municipality, and users will have the option of choosing a provider from outside their Blair in Kelly is an agreement. Vargas, as regards users who need home care services provided by a municipality other than their Blair, during a temporary stay in that munici- pality, it is not possible for the home municipality to conclude an agreement with the municipality of temporary residence. An amendment to the legislation could increase user choice and make it easier for older people and persons with disabilities to stay in other municipalities and also make it possible for municipalities to cooperate in Carroll. 
 In the view of the inquiry chair, the question of the need for amendments to the legislation should be transferred to the inquiry that has the remit under terms of reference 2008:13 of reviewing 
 35 
  
 Summary 
  
 SOU 2008:15 
  
 the rules in the Social Services Act on the responsibilities of the residence municipality. 
 The assessment of the inquiry chair is that the proposed free choice system extends the possibilities for municipal cooperation concerning special forms of housing. The inquiry chair has consid- ered whether to propose adjustments to the provisions of the Social Services Act on the responsibility of the residence munici- pality in order to further extend user choice concerning special forms of housing in other municipalities, but has found that the negative effects can too large. The views of the inquiry chair on the matter should also be transferred to the inquiry that the Govern- ment has appointed to review the rules in the Social Services Act on the responsibilities of the residence municipality. 
 In order to facilitate cooperation between municipalities, the inquiry chair sees it as important to realise the proposals of the inquiry on local government powers on the form of cooperation called a joint board. 
 Incentive grants 
 The Government has set aside SEK 300 million to make it easier for and encourage municipalities to introduce a free choice system. The inquiry chair proposes that SEK 10 million of these funds be allocated to the National Financial Management Authority for the construction of a national database for advertising free choice sys- tems. The National Board of Health and Welfare and the Swedish Association of Local Authorities and Regions are each allocated SEK 5 million for advice and support to the municipalities in applying the new act. The remaining SEK 280 million are distrib- uted among the municipalities applying for incentive grants and that will start, in 2009, work to investigate the conditions for introducing a free choice system in their municipality. Applications for and payments of incentive grants will take place in the autumn and be Byrd 31 December 2008 at the latest. 
 Financial consequences of the free choice system 
 In the view of the inquiry chair, the proposed act on free choice systems will not result in tangible financial consequences for public 
 36 
  
 SOU 2008:15 
  
 Summary 
  
 authorities that choose to apply it. On the other hand, the act can be expected to result in savings for the courts system as one antici- pated effect of the act is a decrease in the number of reviews com- pared with the number currently being conducted under the Public Procurement Act. 
 The proposed amendments to the Social Services Act are also expected to result in savings – for the courts system because the number of cases concerning special charges will decrease and for the county administrative boards, where the quantity of cases con- cerning applications for special charges ought to be Kim. 
 The proposed national database is expected to result in costs for the National Financial Management Authority. To cover the Authoritys costs the inquiry chair proposes that SEK 10 million out of the SEK 300 million incentive grant be assigned to the Authority. 
 Other consequences 
 The proposed act on free choice systems clarifies the legal position in an area previously marked by great uncertainty. By itself this clarification may result in greater interest among municipalities and county councils in using free choice systems. The proposed act gives municipalities and county Shaw they can use in a situation where they want to competition test services pro- vided  
 in-house 
  in order to transfer the choice of provider to the user. The proposal does not have any negative effects on local self- government. 
 The act on free choice systems is expected to result in greater choice and more influence for older people and persons with dis- abilities. The intention is that the opportunity for individuals to exercise choice will make publicly funded services more responsive to the needs and wishes of the individual user. 
 For business the proposed act will mean simpler rules and this can lead to better opportunities for companies to operate and develop by being able to compete in a simpler way with munici- palities  
 in-house 
  services. This also applies to NGOs. 
 Free choice systems favour diversity and provide greater opportunities for small businesses,  
 values-based 
  activities and cooperatives of various kinds to enter the market. A majority of staff in health care and social care are women and the proposed act 
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2008:15 
  
 gives them a completely new opportunity of starting a business in the industry where they have previously been employees. 
 Health care 
 Responsibility for health care is shared by central government, the county councils and the municipalities. Central government has overall responsibility for health care policy. The county councils and the municipalities are responsible for meeting the health care needs of the population and of patients. They have to ensure that their inhabitants receive health care in hospitals, care facilities, spe- cial forms of housing and their own homes. The main task of the county councils and the municipalities is to commission and fund the activities to be carried out. 
 With the exception of compulsory mental care and forensic mental care, heath care does not have to be provided by public Hickman. In addition, with certain exceptions, other tasks that involve the exercise of public authority may not be carried out by private providers of health care, even when financed with public Shaffer. 
 Interest in free choice systems in health care is growing in Swe- den. What distinguishes the systems that have been developed is that they place even more focus on the inhabitant than in the past. The characteristic feature of these systems is that they give inhabi- tants themselves the opportunity to choose providers and that, if they are not satisfied with their choice, inhabitants can choose again. 
 In the view of the inquiry chair, the proposed act on free choice systems can also be used in health care. In practice, a few of the provisions will be applied in different ways in health care and the social services respectively, but this does not result in Scott for statutory regulation – either in the proposed act or in Garrett other statute. 
 Municipal health care and social services are provided in close cooperation and, in the view of the inquiry chair, it is essential for these services that municipal health care can also be included in a free choice system. 
 38 
  
 SOU 2008:15 
  
 Summary 
  
 Implementation of the proposals 
 The inquiry proposes that new act on free choice systems and the amendments to the Social Services Act enter into force on 1 January 2009. 
 39 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lag (2007:1091) om offentlig upphandling 
 Härigenom föreskrivs att det i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling ska införas en ny paragraf, 1 kap. 6 a §, samt närmast före 1 kap. 6 a § en ny rubrik av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 6 a § 
 Lag om valfrihetssystem 
 Denna lag gäller inte om en upphandlande myndighet väljer att tillämpa lag (2009:0000) om valfrihetssystem. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2009. 
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 Lag om valfrihetssystem 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 1 kap. Lagens tillämpningsområde 
 Lagens omfattning 
 1 § Denna lag gäller när en myndighet upprättar och tillämpar valfrihetssystem på följande områden 
 - hälso- och sjukvård samt socialtjänster,  
 B-tjänster 
  kategori 25 enligt bilaga 3 till lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. 
 Principerna för valfrihetssystem 
 2 § Myndigheten ska behandla leverantörer på ett likvärdigt och  
 icke-diskriminerande 
  sätt. Myndigheten ska iaktta principerna om ömsesidigt erkännande, proportionalitet och öppenhet när den inrättar och tillämpar valfrihetssystem. 
 2 kap. Definitioner 
 1 § Med  
 erkända organ  
 avses sådana provnings- och kalibre- ringslaboratorier samt organ för inspektion och certifiering som uppfyller tillämpliga europeiska standarder. 
 2 § Med  
 förfrågningsunderlag  
 avses sådant underlag för ansökan om att delta i ett valfrihetssystem som en myndighet tillhandahål- ler. 
 3 § Med  
 kontrakt  
 avses ett skriftligt avtal med ekonomiska vill- kor som 
  
 1. 
  
 sluts mellan en eller flera myndigheter och en eller flera leve- rantörer, 
  
 2. 
  
 avser tillhandahållandet av tjänster, och 
  
 3. 
  
 undertecknas av parterna eller signeras av dem med en elektro- nisk signatur. 
  
 42 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningsförslag 
  
 4 §  
 Med leverantör  
 avses den som på marknaden tillhandahåller tjänsterna. Med leverantör avses också grupper av leverantörer. 
 5 § Med  
 löpande annonsering  
 avses en annons som gäller tills vidare och som inte anger sista datum för att komma in med ansökan. 
 6 § Med  
 myndighet  
 avses i denna lag kommunala myndigheter. Vid tillämpningen av denna lag ska med myndigheter jämställas 
  
 1. 
  
 beslutande församlingar i kommuner och landsting, och 
  
 2. 
  
 sammanslutningar av en eller flera myndigheter enligt första stycket eller församlingar enligt 1. 
  
 7 § Med ett  
 valfrihetssystem  
 avses ett förfarande där den enskilde ges rätt att välja utförare bland de leverantörer som en myndighet godkänt enligt denna lag. En myndighet får upprätta parallella val- frihetssystem för olika tjänster. 
 8 § Med  
 sökande  
 avses den som ansöker om att få delta som leverantör i ett valfrihetssystem. 
 9 § Med  
 tjänst  
 avses sådana tjänster som framgår av 1 kap. 1 § i denna lag. 
 3 kap. Annonsering och tidsfrister 
 Obligatorisk annonsering 
 1 § En myndighet som avser att upprätta eller väsentligt för- ändra ett valfrihetssystem ska annonsera i den för ändamålet upp- rättade nationella databasen. Förfrågningsunderlaget ska finnas till- gängligt i databasen. 
 2 § Myndigheten ska löpande begära in ansökningar genom annons i den nationella databasen. 
 I annonsen eller förfrågningsunderlaget ska anges hur ansökan får lämnas. 
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 4 kap. Tekniska specifikationer 
 Tekniska specifikationer 
 1 § Tekniska specifikationer ska ingå i annonsen om valfrihets- system eller i förfrågningsunderlaget. Specifikationerna ska vara utformade på något av de sätt som anges i 2 och 3 §§. 
 När det är möjligt bör specifikationerna bestämmas med hänsyn till kriterier avseende tillgänglighet för personer med funktionshin- der eller utformas med tanke på samtliga användares behov. 
 Tekniska specifikationer som hänvisar till en standard 
 2 § De tekniska specifikationerna ska, om inte 3 § tillämpas, vara utformade med hänvisning till de tekniska specifikationer som definieras i bilaga 4, till lagen (2007:1091) om offentlig upphand- ling och i turordning hänvisa till 
  
 1. 
  
 svensk standard som överensstämmer med europeisk stan- 
  
 dard, 
  
 2. 
  
 europeiskt tekniskt godkännande, 
  
 3. 
  
 gemensam teknisk specifikation, 
  
 4. 
  
 internationell standard, eller 
  
 5. 
  
 annat tekniskt referenssystem som utarbetats av europeiska standardiseringsorgan. 
  
 Varje hänvisning som avses i första stycket ska följas av orden eller likvärdigt. 
 Första stycket gäller inte, om det i någon annan författning finns avvikande bestämmelser. 
 Tekniska specifikationer i form av prestanda- eller funktionskrav 
 3 § En myndighet får ange de tekniska specifikationerna som prestanda- eller funktionskrav. I dessa krav kan miljöegenskaper ingå. Kraven ska vara så utformade att det klart framgår vilken tjänst som valfrihetssystemet avser. 
 Myndigheten får hänvisa till de tekniska specifikationerna enligt 2 § som ett sätt för leverantören att visa att de uppställda pre- standa- eller funktionskraven enligt första stycket är uppfyllda. 
 Myndigheten får ange de tekniska specifikationerna genom hän- visning till specifikationerna enligt 2 § i fråga om vissa egenskaper 
 44 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningsförslag 
  
 och till prestanda- eller funktionskraven enligt första stycket i fråga om andra egenskaper. 
 Uppgifter om ursprung, tillverkning m.m. 
 4 § De tekniska specifikationerna får inte innehålla uppgifter om ursprung, tillverkning eller särskilt framställningssätt eller hänvis- ningar till varumärke, patent, typ, ursprung eller tillverkning, om detta leder till att vissa företag gynnas eller missgynnas. 
 Sådana uppgifter och hänvisningar får dock förekomma i speci- fikationerna, om det annars inte är möjligt att beskriva den tjänst som valfrihetssystemet avser tillräckligt preciserat och begripligt. En sådan uppgift eller hänvisning ska följas av orden eller likvär- digt. 
 Likvärdiga lösningar 
 5 § Om en myndighet väljer att hänvisa till tekniska specifika- tioner enligt 2 §, får den inte förkasta en ansökan enbart på grund av att varorna eller tjänsterna inte överensstämmer med de specifi- kationer som den har hänvisat till, om sökanden i sin ansökan kan visa att de föreslagna lösningarna på ett likvärdigt sätt uppfyller kraven enligt de tekniska specifikationerna. 
 6 § Om en myndighet väljer att i enlighet med 3 § ange pre- standa- eller funktionskrav, får den inte på grund av dessa krav för- kasta en ansökan, om sökanden kan visa att ansökan överensstäm- mer med 
  
 1. 
  
 en nationell standard som överensstämmer med en europeisk standard, 
  
 2. 
  
 ett europeiskt tekniskt godkännande, 
  
 3. 
  
 en gemensam teknisk specifikation, 
  
 4. 
  
 en internationell standard, eller 
  
 5. 
  
 ett tekniskt referenssystem, som har utarbetats av ett euro- peiskt standardiseringsorgan. 
  
 Första stycket gäller under förutsättning att standardenliga tjänster uppfyller de prestanda- eller funktionskrav som myndig- heten har ställt upp. 
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 Miljömärken 
 7 § Om en myndighet anger miljöegenskaper i form av pre- standa- eller funktionskrav enligt 3 §, får den använda detaljerade specifikationer, eller vid behov delar av dessa, som fastställts för miljömärken, om 
  
 1. 
  
 specifikationerna är lämpliga för att definiera egenskaperna hos de varor och tjänster som ska ingå i valfrihetssystemet, 
  
 2. 
  
 kraven för märket har utarbetats på grundval av vetenskapliga rön, och 
  
 3. 
  
 märkena är tillgängliga för alla berörda parter. 
  
 Myndigheten får ange att varor och tjänster som är försedda med ett sådant miljömärke ska antas motsvara de tekniska specifi- kationer som angetts i förfrågningsunderlaget men ska godta även annat lämpligt bevis för att så är fallet. 
 Erkända organ 
 8 § Myndigheter ska godta intyg från organ som är erkända i ett  
 EES-land. 
  
 5 kap. Ansökan 
 Rätten att få ansöka om deltagande i ett valfrihetssystem 
 1 § En leverantör som lämnar en ansökan i ett valfrihetssystem, som enligt bestämmelserna i det land i vilket verksamheten är etablerad har rätt att leverera den tjänst som kontraktet är avsett för, får inte uteslutas från att delta i valfrihetssystem endast på grund av krav på att leverantören ska vara en fysisk eller juridisk person. 
 2 § Grupper av leverantörer har rätt att lämna en ansökan. Myn- digheten får inte ställa upp villkor om att sådana grupper ska ha en bestämd juridisk form för att få lämna en ansökan. Myndigheten får dock begära att en grupp ska ha en viss juridisk form när den blivit tilldelad kontraktet, om det krävs för att kontraktet ska kunna fullgöras på ett godtagbart sätt. 
 46 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningsförslag 
  
 6 kap. Kommunikation och information 
 Regler för kommunikation 
 1 § En ansökan ska lämnas in på de sätt myndigheten bestäm- mer. 
 2 § Vid kommunikation med elektroniska medel ska dessa vara  
 icke-diskriminerande, 
  allmänt tillgängliga och möjliga att använda tillsammans med sådan maskin- och programvara som i allmänhet används. 
 Öppnande av ansökan 
 3 § Försändelse med ansökan ska så snart som möjligt öppnas. Den ska därefter föras upp i en förteckning. 
 Rättelse av fel, förtydligande och kompletteringar 
 4 § En myndighet får medge att en sökande rättar en felskriv- ning eller något annat uppenbart fel i ansökan. Myndigheten får begära att en ansökan förtydligas eller kompletteras. 
 7 kap. Uteslutning av sökande 
 Omständigheter som ska medföra uteslutning av leverantörer 
 1 § En myndighet ska utesluta en leverantör från att delta i val- frihetssystem om myndigheten får kännedom om att leverantören enligt en lagakraftvunnen dom är dömd för brott som innefattar 
  
 1. 
  
 sådan brottslighet som avses i artikel 2.1 i rådets gemen- samma åtgärd 98/733/RIF av den 21 december 1998 beslutad av rådet på grundval av artikel K 3 i föredraget om Europeiska unio- nen om att göra deltagande i en kriminell organisation i Europeiska unionens medlemsstater till ett brott. 
  
 1 
  
 2. 
  
 bestickning enligt definitionen i artikel 3 i rådets akt av den 26 maj 1997 om utarbetande på grundval av artikel K 3.2 c i fördra- 
  
 get om Europeiska unionens av konventionen om kamp mot 
  
 1  
 EGT L 351,29.12.1998, s. 1 (Celex 31998F0733). 
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i 
  
 2  
  
 respektive arti- kel 3.1 i rådets gemensamma åtgärd 98/742/RIF av den 22 decem- ber 1998 beslutad av rådet på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen rörande korruption inom den privata sektorn 
  
 3 
  
 . 
  
 3. 
  
 bedrägeri i den mening som avses i artikel 1 i konventionen som utarbetats på grundval av artikel K. 3 i fördraget om Europe- iska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen 
  
 4 
  
 , eller 
  
 4. 
  
 penningtvätt enligt definitionen i artikel 1 i rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar 
  
 5 
  
 , ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/97/EG 
  
 6 
  
 . 
 Är leverantören en juridisk person, ska leverantören uteslutas om en företrädare för den juridiska personen har dömts för brottet. 
 Om det finns grundad anledning anta att en leverantör ska ute- slutas med stöd av första stycket, får myndigheten begära att leve- rantören visar att det inte finns någon grund för uteslutning. 
 Om det finns särskilda skäl, får en myndighet avstå från att ute- sluta en leverantör som dömts för brottslighet enligt första stycket. 
 Omständigheter som får medföra uteslutning av leverantör 
 2 § En leverantör får uteslutas från att delta i valfrihetssystem, om leverantören 
  
 1. 
  
 är i konkurs eller likvidation, är under tvångsförvaltning eller är föremål för ackord eller tills vidare har inställt sina betalningar eller är underkastad näringsförbud, 
  
 2. 
  
 är föremål för ansökan om konkurs, tvångslikvidation, ackord eller annat liknande förfarande, 
  
 3. 
  
 genom lagakraftvunnen dom är dömd för brott avseende yrkesutövningen, 
  
 4. 
  
 har gjort sig skyldig till allvarligt fel i yrkesutövningen och myndigheten kan visa detta, 
  
 2 
  
 EGT C 195, 25.6.1997, s. 1 (Celex 31997F0625/01/). 
  
 3 
  
 EGT L 358, 31.12.1998, s. 2 (Celex 31998F0742). 
  
 4 
  
 EGT C 316, 27.11.1995, s. 48 (Celex 31995F1127/03/). 
  
 5 
  
 EGT L 166, 28.6.1991, s. 77 (Celex 31991L0308). 
  
 6 
  
 EGT L 344, 28.12.2001, s. 76 (Celex 32001L0097). 
  
 48 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningsförslag 
  
 5. 
  
 inte har fullgjort sina åligganden avseende socialförsäkrings- avgifter eller skatt i det egna landet eller i det land där valfrihetssystemet upprättas, eller 
  
 6. 
  
 i något väsentligt hänseende har låtit bli att lämna begärda upplysningar eller lämnat felaktiga upplysningar som begärts med stöd av denna bestämmelse. 
  
 Är leverantören en juridisk person, får leverantören uteslutas om en företrädare för den juridiska personen har dömts för brott som avses i första stycket 3 eller gjort sig skyldig till sådant fel som avses i första stycket 4. 
 Myndigheten får begära att en leverantör visar att det inte finns någon grund för att utesluta leverantören med stöd av första stycket 1, 2, 3 eller 5. 
 Intyg och bevis angående sökanden 
 3 § Myndigheten ska som bevis för att det inte finns grund för att utesluta en sökande godta utdrag ur officiellt register eller annan likvärdig handling när det gäller ett förhållande som avses i 1 § eller 2 § första stycket 1, 2 eller 3 och intyg från behörig myn- dighet när det gäller ett förhållande som avses i 2 § första stycket 5. 
 Om sådana handlingar eller intyg som avses i första stycket inte utfärdas i leverantörens hemland eller ursprungsland eller inte omfattar samtliga de fall som avses i 1 § eller 2 § första stycket  
 1-3 
  kan de ersättas med en utsaga som har avgetts på heder och sam- vete eller av en liknande försäkran. 
 Om en leverantör är registrerad i en officiell förteckning över godkända leverantörer i ett land inom EES, får det antas att leve- rantören uppfyller de förutsättningar som anges i 1 § eller i 2 § första stycket  
 1-5. 
  
 Tillkommande kontraktsvillkor 
 4 § En myndighet får ställa särskilda sociala, miljömässiga och andra villkor för hur kontraktet ska fullgöras. Dessa villkor ska anges i annonsen om valfrihetssystem eller i förfrågnings- underlaget. 
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 8 kap. Tilldelning av kontrakt m.m. 
 Godkännande av leverantör 
 1 § Myndigheten ska ingå kontrakt med samtliga sökanden som inte har uteslutits enligt 7 kap.  
 1-2 
  §§ och som uppfyller de krav som angetts i annonsen och förfrågningsunderlaget. 
 Underrättelse om beslut 
 2 § När beslut fattats om sökanden ska få delta i valfrihets- systemet ska myndigheten snarast möjligt lämna skriftliga upp- lysningar till sökanden om beslutet och skälen för det. 
 En sådan upplysning ska lämnas även när myndigheten beslutar att avbryta inrättandet av ett valfrihetssystem. 
 Meddelande till kommissionen om resultatet av en valfrihetsupphandling 
 3 § Om det beräknade värdet av ett kontrakt uppgår till minst tillämpligt tröskelvärde enligt 3 kap. lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, ska myndigheten senast inom 48 dagar efter det att kontrakt tilldelats meddela Europeiska gemenskapernas kommission om det. I meddelandet ska myndigheten ange om den godkänner att meddelandet publiceras. 
 9 kap. Information och val 
 Myndighetens informationsansvar 
 1 § En myndighet som tillämpar denna lag ska till enskilda lämna information om samtliga leverantörer som godkänts i syste- met. Informationen ska vara saklig, relevant, jämförbar, lättförstålig och lättillgänglig. 
 Den enskildes val 
 2 § Myndigheten ska tillhandahålla ett ickevalsalternativ till den enskilde som inte kan eller vill välja leverantör. 
 50 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningsförslag 
  
 10 kap. Överprövning m.m. 
 Överprövning 
 1 § En leverantör som anser sig ha lidit skada eller kan komma att lida skada, på grund av att en myndighet brutit mot de grund- läggande principerna i 1 kap. 2 § eller någon annan bestämmelse i denna lag, får i en framställning till allmän förvaltningsdomstol ansöka om rättelse. En begäran om överprövning inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs. 
 2 § En leverantör som anser sig ha lidit skada på grund av att en myndighet inte godkänt leverantören i ett valfrihetssystem får i en framställning till allmän förvaltningsdomstol ansöka om rättelse. Ansökan ska ha inkommit till myndigheten inom tre veckor från att beslutet delgivits leverantören. En begäran om överprövning inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs. 
 Interimistiskt beslut 
 3 § Domstol, som har att pröva ett yrkande om rättelse, kan förordna att det beslut som prövas tills vidare inte ska gälla. 
 Behörig domstol 
 4 § En begäran om överprövning enligt  
 1-2 
  §§ i denna lag ska göras hos den länsrätt i vars domkrets myndigheten har sitt hem- vist. 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 Förbud mot överklagande 
 5 § Ett beslut som denna lag är tillämplig på får inte överklagas med stöd av 10 kap. kommunallagen (1991:900). 
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 Skadestånd 
 6 § En myndighet som inte följt bestämmelserna i denna lag ska ersätta därigenom uppkommen skada för leverantören. 
 Talan om skadestånd ska väckas vid allmän domstol. 
 Om skadeståndstalan grundar sig på 1 § ska denna väckas inom ett år från det att valfrihetssystemet annonserades. 
 Om skadståndstalan grundar sig på 2 § ska denna väckas inom ett år från det att myndigheten beslutat att inte godkänna leveran- tören. 
 Väcks inte talan i tid, är rätten till skadestånd förlorad. 
 Undantag från överprövning 
 7 § Bestämmelserna om överprövning enligt detta kapitel gäller inte för 9 kap.1- 2 §§. 
 Tillsyn 
 8 § Regeringen meddelar föreskrifter om vilken myndighet som utövar tillsyn över valfrihetssystem enligt denna lag. 
 Tillsynsmyndigheten får inhämta sådana upplysningar från myndigheterna som är nödvändiga för tillsynen. Upplysningen ska i första hand inhämtas genom skriftligt förfarande. Om det på grund av materialets omfång, brådska eller något annat förhållande är lämpligare, får upplysningarna inhämtas genom besök hos myn- digheten. 
 9 § En myndighet är skyldig att tillhandahålla de upplysningar som tillsynsmyndigheten begär för sin tillsyn. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2009. 
 52 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 
 Härigenom föreskrivs att 16 kap. 3 
  
 7  
  
 och 6 c 
  
 8  
  
 §§ socialtjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 16 kap. 3 § 
 Socialnämndens beslut får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol, om nämnden har meddelat beslut i fråga om 
 – ansökan enligt 2 kap. 3 §,  
 –bistånd 
  enligt 4 kap. 1 §, 
  
 –vägran 
  eller nedsättning av fortsatt försörjningsstöd enligt 4 kap. 
  
 5 
  
 §, 
  
 – 
  
 förbud eller begränsning enligt 5 kap. 2 §, 
  
 – 
  
 medgivande enligt 6 kap. 6 §, 
  
 – 
  
 medgivande enligt 6 kap. 12 §, 
  
 – 
  
 återkallelse av medgivande enligt 6 kap. 13 §, 
  
 – 
  
 samtycke enligt 6 kap. 14 §, eller 
  
 – 
  
 avgifter eller förbehållsbelopp enligt 8 kap.  
  
 4-9 
  §§. 
  
 Beslut i frågor som avses i 
  
 Beslut i frågor som avses i 
  
 första stycket gäller omedelbart. 
  
 första stycket gäller omedelbart. 
  
 En länsrätt eller kammarrätt får 
  
 En länsrätt eller kammarrätt får 
  
 dock förordna att dess beslut 
  
 dock förordna att dess beslut 
  
 skall  
 verkställas först sedan det 
  
 ska  
 verkställas först sedan det 
  
 har vunnit laga kraft. 
  
 har vunnit laga kraft. 
  
 På begäran av sökanden får 
  
 verkställandet av beslut om bi- 
  
 stånd enligt 4 kap. 1 § senare- 
  
 läggas. Ett beslut som inte verk- 
  
 ställts inom ett år ska omprövas. 
  
 16 kap. 6 c § 
 Frågor om särskild avgift prövas efter ansökan av länsstyrelsen av den länsrätt inom vars domkrets kommunen är belägen. 
 Ansökan om särskild avgift ska inte göras när sökanden enligt 16 kap. 3 § tredje stycket begärt 
  
 7 
  
 Senaste lydelse 2004:770 
  
 8 
  
 Senaste lydelse 2002:437 
  
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 att få senarelägga verkställandet av beslut om bistånd enligt 4 kap. 1 §. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2009. 
 54 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningsförslag 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 
 Härigenom föreskrivs att 6 kap 2 
  
 9  
  
 § sekretesslagen (1980:100) ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 kap. 2 § 
 Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till ärende angående förvärv, överlåtelse, upplåtelse eller användning av egendom, tjänst eller annan nyttighet, om det kan antas att det allmänna lider skada om uppgiften röjs. Vad som nu har sagts om tjänst avser dock inte arbete som för myndighets behov utförs av dess egen eller annan myndighets personal, om det inte är fråga om ett arbete som en myndighet i konkurrens med andra myndigheter eller enskilda erbjuder sig att utföra. 
 Angår ärendet försäljning av lös egendom för det allmännas räkning, får uppgift som rör anbud eller som rör motsvarande erbjudande inom en kommun, ett landsting eller en myndighet eller mellan statliga myndigheter inte i något fall lämnas till annan än den som har avgett anbudet eller erbjudandet förrän alla anbud eller erbjudanden offentliggörs eller avtal har slutits eller ärendet annars har slutförts. 
 Angår ärendet upphandling får uppgift som rör anbud eller som rör motsvarande erbjudande inom en kommun, ett landsting eller en myndighet eller mellan statliga myndigheter inte i något fall lämnas till annan än den som har avgett anbudet eller erbjudandet förrän alla anbud eller erbjudanden offentliggörs eller beslut om leverantör och anbud fattats eller ärendet dessförinnan har slut- förts. 
 Sekretess enligt 3 st. gäller inte vid anbudsförfarande enligt lag (2009:0000) om valfrihetssystem. 
 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo år. Beträffande handling som anger villkoren i slutet avtal gäller sekretessen dock längst till dess två år, eller hos statliga affärsverk och Försvarets materielverk samt i kommunal affärs- verksamhet fem år, har förflutit från det avtalet slöts. 
  
 9  
 Senaste lydelse 2002:593 
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2009. 
 56 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningsförslag 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 Lag om ändring i lag (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar 
 Härigenom föreskrivs att 18 § 
  
 10  
  
 lag (1971:289) om allmänna för- valtningsdomstolar ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 18 § 
 Länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam 
  
 1. 
  
 när åtgärd som avser endast måls beredande vidtages, 
  
 2. 
  
 vid sådant förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av annan länsrätt, 
  
 3. 
  
 vid beslut som avser endast rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende, 
  
 4. 
  
 vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål. Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av 
  
 fullsutten rätt, är länsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid beslut som inte innefattar prövning av målet i sak. 
 Åtgärder som avser endast beredandet av ett mål och som inte är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna domare får utföras av en annan tjänsteman som har tillräcklig kunskap och erfarenhet och som är anställd vid länsrätten eller vid en tingsrätt på samma ort som länsrätten. Närmare bestämmelser om detta meddelas av regeringen. 
 Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande i sak av 
  
 1. 
  
 mål av enkel beskaffenhet, 
  
 2. 
  
 mål enligt lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, enligt lagen (1978:880) om betalningssäk- ring för skatter, tullar och avgifter, om besiktning enligt fastig- hetstaxeringslagen (1979:1152), om handlings undantagande från taxeringsrevision, skatterevision eller annan granskning och om befrielse från skyldighet att lämna upplysningar, visa upp handling eller lämna kontrolluppgift enligt skatteförfattningarna, 
  
 3. 
  
 mål om omedelbart omhändertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, mål om vård i enskildhet enligt 15 b § samma lag, mål om avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 § samma 
  
 10  
 Senaste lydelse 2007:1094. 
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:15 
  
 lag, mål om omedelbart omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, mål om vård i enskildhet eller avskildhet enligt 34 § samma lag, mål om vård i enskildhet enligt 14 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, mål om avskildhet enligt 17 § samma lag, mål om tillfällig isolering enligt 5 kap. 3 § smittskyddslagen (2004:168), mål enligt 12 § första stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiat- risk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket  
 2-4 
  såvitt avser de fall då vården inte har förenats med särskild utskrivningsprövning eller 5 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och upp- sikt enligt utlänningslagen (2005:716), mål enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., mål enligt lagen (1974:203) om krimi- nalvård i anstalt samt mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av straff m.m., 
  
 4. 
  
 mål enligt folkbokföringsförfattningarna, mål rörande preli- minär skatt eller om anstånd med att betala skatt eller avgifter enligt skatteförfattningarna, 
  
 5. 
  
 mål enligt lagen (2007:1091) om offentlig upphandling eller lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, 
  
 6. 
  
 mål som avser en fråga av betydelse för inkomstbeskatt- ningen, dock endast om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, 
  
 7. 
  
 mål enligt lagen (2004:629) om trängselskatt. 
  
 8. 
  
 mål enligt lagen (2009:0000) om valfrihetssystem. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2009. 
 58 
 1 Utredningens uppdrag 
  
 1.1 
  
 Utredningens direktiv 
  
 Utredarens uppdrag är, enligt direktiven (dir. 2007:38), att under- söka förutsättningarna för att ge äldre och personer med funk- tionsnedsättning en utökad möjlighet att välja utförare av social- tjänstinsatser. Utredaren ska lämna förslag på ett valfrihetssystem som är avstämt mot svensk och  
 EG-rättslig 
  upphandlingslagstift- ning, som är enkelt att tillämpa, ökar valfriheten och inflytandet för äldre och personer med funktionsnedsättning samt främjar en mångfald av utförare. 
 I utredarens uppdrag ingår att lämna förslag på nationella krav och kvalitetskriterier som ska vara uppfyllda för att en utförare ska bli godkänd i valfrihetssystemet. Vidare ska utredaren överväga om det finns behov av att närmare reglera kontrollen och uppfölj- ningen av verksamheten i ett valfrihetssystem utöver vad som krävs i rådande lagstiftning. Om behov finns ska förslag lämnas på sådan reglering. 
 Utredaren ska även analysera och vid behov lämna förslag på hur kommuner ska kunna samverka kring ett gemensamt valfri- hetssystem utan att bilda kommunalförbund eller gemensam nämnd. 
 För att underlätta för kommuner att övergå till ett valfrihets- system har regeringen avsatt 300 miljoner kronor i bidrag för att stimulera och påskynda införandet. I utredarens uppdrag ingår att föreslå hur detta stimulansbidrag ska användas. 
 I ett tilläggsdirektiv (dir. 2007:180) har utredaren fått i uppdrag att klargöra om det finns juridiska förutsättningar för att även inom hälso- och sjukvården använda det valfrihetssystem som utredaren föreslår för äldre- och handikappomsorgen. 
 Genom ytterligare ett tilläggsdirektiv (dir. 2007:149) har utred- ningstiden förlängts. Regeringen återkallade samtidigt uppdraget 
 59 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 SOU 2008:15 
  
 att lämna ett delbetänkande angående stimulansbidraget. Utreda- rens uppdrag ska i stället redovisas i sin helhet. 
 Direktiven återfinns i bilaga 1. 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen har hållit fem möten med experterna och de sakkun- niga och sex referensgruppsmöten, anordnat en hearing kring frå- gan om nationella kvalitetskriterier, samt i övrigt sammanträtt med företrädare för kommuner, landsting, statliga myndigheter, Euro- peiska gemenskapernas kommission, intresseorganisationer, ideella sektorn, och näringslivet. Som exempel kan nämnas Svenska kom- munalarbetareförbundet, Vårdförbundet, Sveriges läkarförbund, Rådet för främjande av Kommunala Analyser, Dialogen med ideella sektorn, SWEDAC, ALMI, Statskontoret, Konkurrensverket, PPM, Svenskt Näringsliv, Sveriges Kommuner och Landsting, Stockholms läns landsting, Sveriges konsumenter, Famna, De Handikappades Riksförbund, Synskadades Riksförbund samt Sverigefinländarnas delegation. 
 Utredaren har även haft tre referensgrupper som bistått med idéer och konkreta exempel från sina olika verksamhetsområden. Referensgrupperna har bidragit med viktig bakgrundsinformation och lämnat synpunkter på delar av utredningens arbetsmaterial. I deras roll har dock inte ingått att lämna förslag på utredningens slutliga bedömningar och förslag. 
 I referensgruppen från valfrihetskommuner har ingått repre- sentanter från Linköping, Alingsås, Nacka, Järfälla, Vänersborg, Österåker, Staffanstorp, Sollentuna, Stockholm, Huddinge, Umeå och Tyresö. 
 I referensgruppen från leverantörsintressenter har ingått repre- sentanter från Konkurrensverket, Famna, Almega, Coompanion, Vårdföretagarna och Attendo Care. 
 I referensgruppen från brukarkollektivet har ingått represen- tanter från Pensionärernas Riksorganisation, Sveriges Pensionärs- förbund, Synskadades Riksförbund, Anhörigas riksförbund, Handikappförbundens samarbetsorgan och Demensförbundet. 
 Utredningen har gjort två studieresor dels till Köpenhamn, Danmark och dels till Helsingfors, Finland. Vidare har utredningen besökt elva kommuner som infört någon form av valfrihetssystem samt deltagit i olika seminarier bl.a. ett seminarium om vårdval och 
 60 
  
 SOU 2008:15 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 närsjukvård arrangerat av Rådet för Kommunalekonomisk Forsk- ning och Utbildning. 
 I enlighet med direktiven har utredningen samrått med Assi- stanskommittén (S 2004:06), Utredningen om tillsyn inom social- tjänsten (S 2004:12), Utredningen om en värdighetsgaranti inom äldreomsorgen (S 2007:25), Patientens rätt i vården (2007:07) samt med Näringslivets regelnämnd vad gäller redovisning av förslagens konsekvenser för små företag. Enligt de ursprungliga direktiven skulle utredningen redovisa sitt arbete senast den 1 januari 2008. Utredningen beviljades dock förlängd tid för redovisningen t.o.m. den 29 februari 2008. 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition 
  
 Samtliga kapitel i betänkandet, utom det sista, är i huvudsak skrivna utifrån ett socialtjänstperspektiv eftersom utredarens ursprungliga uppdrag var att undersöka förutsättningarna för att ge äldre och personer med funktionsnedsättning en utökad möjlighet att välja utförare av socialtjänstinsatser. Det hindrar inte att mycket av det som framförs i betänkandet är applicerbart även på hälso- och sjuk- vården. 
 När begreppet myndighet används i betänkandet avses kommun eller landsting. Ordet leverantör används synonymt med utförare, och i stället för avtal används ibland begreppet kontrakt. 
 I det inledande kapitlet (kap. 2) redovisas kommunens ansvar för socialtjänsten och innebörden av att kommunen är huvudman för verksamheten. Därefter (kap. 3) går utredaren igenom regelsy- stem och konsekvenser av en övergång till en marknadsorienterad kommunal verksamhet, dvs. när en del av tjänsteproduktionen överförs till externa utförare.  
 EG-rättsligt 
  förändras en  
 icke-eko- 
  nomisk allmännyttig tjänst som konkurrensprövas, från att ha varit undantagen  
 EG-rättens 
  konkurrensregler till att omfattas av dessa. Tonvikt läggs på en genomgång av gällande  
 EG-rätt 
  och en rad olika begrepp som används i sammanhanget förklaras. 
 I betänkandet beskrivs sedan (kap. 4) den konkurrensprövning av egenregin som vissa kommuner har genomfört i syfte att över- låta valet av utförare till brukaren. I detta avsnitt används de begrepp som kommunerna själva nyttjat, såsom kundval, certifie- ring och auktorisation, för att beskriva sina kundvalsmodeller – 
 61 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 SOU 2008:15 
  
 begrepp som sedan inte kommer att användas i det av utredaren föreslagna valfrihetssystemet. 
 Tyngdpunkten i betänkandet ligger i det kapitel som följer när- mast (kap. 5). Här redovisas den föreslagna nya lagen om valfri- hetssystem och de överväganden som ligger bakom. 
 Utredaren tar därefter (kap. 6) ställning till om valfrihets- systemet gör det nödvändigt att precisera vissa kvalitetskrav som utförarna i systemet måste uppfylla för att bli godkända som leverantörer. Utredaren beskriver också andra krav och villkor som kommunerna kan eller bör ställa på de externa utförarna i ett valfrihetssystem (kap. 7). Dessa villkor kan t.ex. gälla avtalstiden, meddelandefrihet och hävning av avtal. En kort genomgång görs även av de arbetsrättsliga regler som aktualiseras när en verksamhet övergår från en arbetsgivare till en annan. Kapitlet avslutas med en beskrivning av reglerna om statligt stöd som är en del av EG- rättens konkurrensregler. Avsnittet är med för att tydliggöra vikten av att kommunerna lämnar en korrekt ersättning till sina utförare. En överkompensation kan utgöra ett med  
 EG-rätten 
  oförenligt statligt stöd. 
 I betänkandet redovisas sedan (kap. 8) hur socialtjänsten påver- kas av införandet av ett valfrihetssystem och de lagändringar som kan behöva göras. Därefter beskrivs hur den enskilde brukaren ska kunna göra sitt val av utförare i ett valfrihetssystem och vilken information kommunen är skyldig att tillhandahålla för att göra valet möjligt (kap. 9). 
 En beskrivning ges (kap. 10) av kommunernas möjlighet att samverka kring ett valfrihetssystem och hur den enskilde brukarens möjlighet att välja utförare utanför hemkommunen påverkas av socialtjänstlagens regler om vistelsekommunens ansvar. 
 Utredaren förklarar därefter (kap. 11) vad s.k. tilläggstjänster är och vilken roll de spelar i ett valfrihetssystem. I betänkandet ges också en bild av den effekt på marknaden som ett införande av val- frihetssystem förväntas få och hur kommunerna kan göra det mer attraktivt för nya företag att etablera sig (kap. 12). 
 Efter utredarens förslag om hur de 300 miljoner kronor i bidrag ska användas, som regeringen har avsatt för att underlätta för kommuner att övergå till ett valfrihetssystem (kap. 13) följer en konsekvensbedömning av den föreslagna lagstiftningen (kap. 14). 
 Det är först i det avslutande kapitlet (kap. 15) som hälso- och sjukvården behandlas. Utredaren ger här sin syn på om det är möj- 
 62 
  
 SOU 2008:15 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 ligt att även inom detta område använda det valfrihetssystem som föreslås för socialtjänsten. 
 Utredaren har valt att publicera följande texter i bilageform: utredarens samtliga direktiv (bilaga 1),  
 EG-domstolens 
  praxis (bi- laga 2), Marknaden och offentlig verksamhet, PM av Porter (bilaga 3), Kvalitetsuppföljning av hemtjänstinsatser, Förvaltningsspecifikt styrdokument, Upplands Väsby kommun (bilaga 4) samt beskrivningar av vårdvalsmodeller i tre landsting (bilaga 5). 
 En del uppgifter förekommer på flera ställen i betänkandet. Texterna har avsiktligt utformats så för att underlätta tillgänglig- heten. 
 63 
  
 2 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 2.1 
  
 Äldre- och handikappomsorgen 
  
 Politiska mål 
 År 1998 antog riksdagen en nationell handlingsplan för äldre- politiken (prop. 1997/98:113). I propositionen fastslår regeringen tre huvudprinciper för politiken. Den ska vara demokratiskt styrd genom folkvalda församlingar, vara solidariskt finansierad genom skattemedel samt vara tillgänglig efter behov, inte efter köpkraft. 
 Målet för politiken är att äldre ska kunna leva ett aktivt liv, ha inflytande i samhället och över sin vardag, kunna åldras i trygghet och med bibehållet oberoende, bemötas med respekt och ha till- gång till god vård och omsorg. Särskilt fokus ligger på de sköraste individerna, de som kan ha svårigheter att göra sin röst hörd såsom personer med demenssjukdom, personer med annat modersmål än svenska och multisjuka äldre. 
 Ett kompletterande mål är föreslaget i budgetpropositionen för 2008: Målet för regeringens insatser är att främja huvudmännens utveckling av god kvalitet i vård och omsorg om äldre kvinnor och män. 
 Honnörsord i den nationella handlingsplanen såsom trygghet, oberoende och inflytande är samstämmiga med socialtjänstlagens principiella formuleringar. 
 Målet för handikappolitiken är en samhällsgemenskap med mångfald som grund, att samhället utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet samt jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder. Politikområdet omfattar insatser för att undanröja hinder för full delaktighet i samhället, insatser för att bekämpa diskriminering samt individuella stöd- och serviceinsatser. 
 65 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 Insatserna är sektorsövergripande och ryms inom så gott som alla politikområden. 
 Insatserna för äldre och personer med funktionsnedsättning utförs dels inom ramen för en generell politik och dels genom indi- viduella insatser med inriktning på den enskildes specifika behov. Kommuner och landsting ansvarar främst för dessa insatser. Sådana insatser regleras i flera lagar varav de två viktigaste är socialtjänst- lagen (2001:453), SoL, och hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. 
  
 2.2 
  
 Kommunens ansvar enligt socialtjänstlagen 
  
 2.2.1 
  
 Ansvarig kommun och det yttersta ansvaret 
  
 Socialtjänstlagen reglerar kommunernas ansvar för insatser inom social- tjänsten för bl.a. äldre och personer med funktionsnedsättning. 
 Enligt 2 kap. 2 § SoL har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas 
  
 1  
  
 i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Det innebär att ett enda samhällsorgan, kommunen, ges ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som hon eller han behöver. Avsikten med bestämmelsen om kommunens yttersta ansvar är inte att kommunen ska träda in i en annan huvudmans ställe, men det kan uppstå situationer då kommunen under en begränsad tid får ansvara för nödvändiga insatser, i väntan på att en annan huvudman ingriper. 
 Kommunen är huvudman för socialtjänsten men möjlighet finns enligt 2 kap. 5 § SoL att sluta avtal med annan 
  
 2  
  
 om att utföra kom- munens uppgifter. Genom ett sådant avtal får en kommun tillhan- dahålla tjänster också åt en annan kommun. Uppgifter som inne- fattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. 
 Kommunens ansvar för verksamheten genom sitt obligatoriska huvudmannaskap gör att ett avtal är nödvändigt när kommunen låter någon annan utföra kommunens uppgifter inom social- tjänsten. 
  
 3 
  
 1 
  
 Se kap. 10 om vistelsekommunens ansvar. 
  
 2 
  
 Men annan avses bolag, förening, samfällighet, stiftelse, enskild individ eller annan kommun. 
  
 3 
  
 Hart, T: Bilaga 1 s. 144 i Konkurrensverkets rapport Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg. 
  
 66 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 Kommunen som huvudman 
 När en kommun sluter avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom socialtjänsten innebär det inte någon förändring vad gäller huvudmannaskapet. Verksamheten är och förblir ett kommunalt ansvar oavsett om kommunen väljer att själv tillhanda- hålla de tjänster som socialtjänstlagen kräver, eller väljer att tillhan- dahålla tjänsterna genom en extern utförare inom ramen för ett valfrihetssystem eller inom ramen för ett entreprenadförhållande efter genomförd offentlig upphandling. Det är även fortsättnings- vis kommunen som bär huvudansvaret för verksamheten. Det innebär att kommunen tar befattning med verksamheten i alla frå- gor som inte hör till den löpande driften. I egenskap av huvudman beslutar kommunen om verksamhetens mål och inriktning, upp- följning, utvärdering och avgifter etc. 
 Kommunen har som huvudman det primära juridiska ansvaret mot dem som använder sig av utförarens tjänster. Det kvarstående ansvaret bygger på att den kontrakterade utföraren fullgör en kommunal verksamhet för kommunens räkning. Om kommunen varit oaktsam vid valet av utförare ska brukaren inte komma i ett sämre läge än om verksamheten drivs i kommunens regi. 
 Verksamhet i egen regi krävs inte 
 Det är alltid den beslutande nämnden som har ansvaret för att den enskilde verkligen får det bistånd som den enskilde har beviljats oavsett vem – den beslutande nämnden själv, en annan nämnd eller en enskild verksamhet – som verkställer det beslutade biståndet. Om en anlitad utförare av någon anledning tvingas upphöra med sin verksamhet har kommunen en skyldighet att se till att de drab- bade brukarna får de tjänster de blivit beviljade. Kommunen måste också snabbt kunna tillhandahålla insatser i akuta situationer, direkt efter att beslut om bistånd fattats. Kommunen måste därför, som ett led i sitt yttersta ansvar, ha en beredskap för att ta vid om något oförutsett inträffar. Det yttersta ansvaret kan inte överlåtas på annan 
  
 4  
  
 och kommunen kan aldrig vägra bistånd med hänvisning till att den inte tillhandahåller insatser för en viss typ av behov som faller inom kommunens ansvarsområde. 
  
 5  
  
 Ansvaret för att bistå 
  
 4 
  
 Prop. 1992/93:43. 
  
 5 
  
 Regeringsrättens dom  
  
 2007-09-13, 
  mål nr  
 339-06. 
  
 67 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 individer då de behöver stöd och hjälp kan alltså inte överlåtas, men det innebär inte att kommunen även måste utföra behövliga insat- ser i egen regi. När det gäller uppgifter som inte innefattar myn- dighetsutövning ställer socialtjänstlagen inte krav på att de måste skötas i egen regi och med egen personal. 
  
 6 
  
 2.2.2 
  
 Allmän beskrivning av socialnämndens uppgifter 
  
 I 3 kap. SoL görs en allmän beskrivning av socialnämndens uppgif- ter. Enligt bestämmelserna ska socialnämnden informera om soci- altjänsten i kommunen och bl.a. svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård till familjer och enskilda som behöver det. Kommunerna ska också stödja enskilda i deras strävan att leva ett så normalt liv som möjligt, t.ex. genom att låta männi- skor så långt som möjligt få bo kvar i sin hemmiljö. Enligt 3 kap. 6 § SoL ska därför socialnämnden genom hemtjänst, dagverksam- heter eller annan liknande social tjänst underlätta för den enskilde att bo hemma och att ha kontakt med andra. 
  
 2.2.3 
  
 Särskilda bestämmelser för äldre och personer med funktionshinder 
  
 I 5 kap. SoL finns särskilda bestämmelser för olika grupper, bl.a. för äldre och personer med funktionsnedsättning. Bland annat framgår av  
 4–6 
  §§ att socialnämnden ska verka för att äldre männi- skor får goda bostäder och att nämnden ska ge dem som behöver det stöd och hjälp i hemmet och annan lättåtkomlig service. Vidare framgår att kommunen har en skyldighet att inrätta särskilda boen- deformer för service och omvårdnad för äldre människor med behov av särskilt stöd. Såsom en särskild boendeform räknas också korttidsboende. Korttidsboendet, som är ett komplement till ett eget boende, nämns dock inte i lagtexten och beskrivs mycket knapphändigt i lagens förarbeten. 
  
 7 
  
 I 5 kap.  
 7–8 
  §§ återfinns bestämmelser om socialtjänstens ansvar för insatser för personer med funktionsnedsättning. Även om social- tjänstens bestämmelser gäller alla människor markeras genom dessa bestämmelser socialnämndens särskilda ansvar för de behov 
  
 6 
  
 För kommuner som inför valfrihetssystem kan det däremot vara lämpligt att ha viss verksamhet i egen regi. Se mer om detta i kap 7. 
  
 7 
  
 Prop. 1990/91:14 s. 54. Se även SOU 2004:68 Sammanhållen hemvård, s. 207 ff. 
  
 68 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 personer med funktionsnedsättning har. Enligt 5 kap. 7 § SoL ska kommunen inrätta bostäder med särskild service åt personer med funktionsnedsättning som till följd av betydande svårigheter i sin livsföring behöver ett sådant boende. Bestämmelsen motsvarar den som gäller för äldre i 5 kap. 5 § SoL. 
  
 2.2.4 
  
 Rätten till bistånd och skälig levnadsnivå 
  
 Den enskildes rätt till bistånd regleras i 4 kap. 1 § SoL. I denna paragraf anges att den som inte själv kan tillgodose sina behov, eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt, har rätt till bistånd för sin försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Hem- tjänst och särskilda boendeformer är exempel på bistånd som inte har karaktären av ekonomiskt stöd 
  
 8  
  
 utan utgör bistånd till livs- föringen i övrigt . 
 Bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL ska tillförsäkra den enskilde en skälig levnadsnivå. Vad som avses med skälig levnadsnivå kan inte fastställas en gång för alla, det måste bedömas med utgångspunkt i den tid och de förhållanden under vilka den hjälpbehövande lever.  
  
 9  
  
 I förarbetena till den nya socialtjänstlagen 
  
 10  
  
 anges att skälig levnadsnivå inte bara innebär en nivåbestämning utan begreppet ger också uttryck för vilken form av insats, vård och behandling, andra stödformer eller ekonomiskt bistånd som kan komma ifråga. Skälig levnadsnivå blir ett uttryck för vissa minimikrav på insatsen vad gäller kvalitet. Vidare anges att en sammanvägning måste göras av olika omständigheter såsom den önskade insatsens lämplighet som sådan, kostnaderna för den önskade insatsen i jämförelse med andra insatser samt den enskildes önskemål. Det framhålls dessutom att det inte kan finnas en obegränsad frihet för den enskilde att välja sociala tjänster oberoende av kostnad. 
 I den nya socialtjänstlagen har en bestämmelse införts i 4 kap. 2 § SoL, som ger kommunerna en befogenhet, men inte en skyldig- het, att ge bistånd även i andra fall än de som omfattas av 4 kap. 1 § SoL. Bestämmelsen infördes efter ett påpekande av lagrådet om behovet av att införa en regel som klargör att kommunen kan betala ut ekonomisk hjälp, utan att det föreligger någon rätt till bistånd. 
  
 8 
  
 Prop. 2000/01:80 s. 95. 
  
 9 
  
 Prop. 1979/80:1 s. 186. 
  
 10 
  
 Prop. 2000/01:80 s. 90. 
  
 69 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 Tillämpningen av såväl 4 kap. 1 § som 4 kap. 2 § SoL förutsätter att det finns ett behov hos den enskilde som behöver tillgodoses. 
 Vem kan ansöka om bistånd? 
 Socialtjänstlagen bygger på frivillighet och insatser kan bara beviljas om den enskilde vill ha dem. Den enskilde kan ansöka själv eller använda sig av ett ombud eller biträde. 
  
 11  
  
 Med ombud menas den som har fullmakt att helt eller delvis föra talan för uppdrags- givarens räkning. Ett biträde har inte samma befogenhet som ett ombud, utan har endast till uppgift att biträda sin uppdragsgivare, när denne för talan i ett ärende hos nämnden. Ett biträde kan alltså inte företa handlingar med bindande verkan i den enskildes frånvaro. 
 En vuxen person som inte själv kan ta hand om sina angelägen- heter, t.ex. ansöka om bistånd enligt SoL, kan i vissa fall få en god man eller förvaltare utsedd åt sig. Socialnämnden ska enligt 5 kap. 3 § 1 socialtjänstförordningen (2001:937) anmäla till överför- myndaren om den anser att god man eller förvaltare bör förordnas för någon. 
  
 12  
  
 Bestämmelser om ställföreträdare – god man och förvaltare – finns i 11 kap. föräldrabalken, FB. Beslut om godman- skap och förvaltarskap fattas av allmän domstol. 
 Om någon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person, ska domstolen, om det behövs, besluta att anordna godmanskap för honom eller henne. Ett sådant beslut får inte meddelas utan sam- tycke av den för vilken godmanskap ska anordnas, om inte den enskildes tillstånd hindrar att hennes eller hans mening inhämtas. Ett godmanskap kan vara begränsat till att avse viss egendom eller angelägenhet, även om detta inte framgår direkt i lagtexten. 
 Att en person har god man behöver inte innebära att veder- börande saknar förmåga att lämna ett giltigt samtycke till en viss rättshandling. Om en god man har företagit en rättshandling inom ramen för sitt förordnande, men utan den enskildes samtycke, är rättshandlingen inte bindande för den enskilde annat än i de fall då den enskildes mening inte har kunnat inhämtas. 
  
 13 
  
 11 
  
 9 § förvaltningslagen, FL. 
  
 12 
  
 Det finns också en skyldighet att anmäla om nämnden finner att någon inte längre behöver förvaltare. 
  
 13 
  
 11 kap. 5 § FB. 
  
 70 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 Liksom vid godmanskap förutsätts för anordnande av förvaltar- skap, att den enskilde på grund av sjukdom, psykisk störning, för- svagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med sina ekonomiska och personliga angelägenheter. Men för förvaltar- skap krävs dessutom att den enskilde är ur stånd att vårda sig eller sin egendom. Förvaltarskap får inte anordnas om det är tillräckligt med godmanskap eller hjälp i någon annan mindre ingripande form. Förvaltaren har inom ramen för förvaltaruppdraget ensam rådighet över den enskildes egendom och företräder denne i alla angelägen- heter som omfattas av uppdraget. 
 En ställföreträdare kan och ska vid behov och då det ingår i uppdraget, ansöka om insatser för den enskilde, t.ex. ledsagning, hemtjänst eller bostad med särskild service, och kan då också hjälpa den enskilde att välja mellan olika alternativ. Men om den enskilde exempelvis vägrar att flytta när insatsen väl beviljats, har ställföre- trädaren ingen möjlighet att tvinga fram att flyttningen blir av. Komplexiteten i ställföreträdarskapet beskrivs utförligt i betänkan- det Frågor om Förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112) samt i betänkandet Regler för skydd och säkerhet inom demensvården (SOU 2006:110) . Frågan om ställföreträdarskap har även berörts av Ärendeutredningen i betänkandet Domstolar- nas handläggning av ärenden (SOU 2007:65). 
  
 2.2.5 
  
 God kvalitet 
  
 Enligt 3 kap. 3 § SoL ska insatser inom socialtjänsten vara av god kvalitet och för utförande av socialnämndens uppgifter ska det fin- nas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Kravet på god kvalitet gäller både enskild och offentlig verksamhet inom social- tjänsten och för såväl myndighetsutövning som övriga insatser. 
  
 14 
  
 Kvaliteten ska systematiskt och fortlöpande utvecklas och säk- ras. Socialstyrelsen har gett ut föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för kvalitet i verksamhet enligt SoL, LVU, LVM och LSS. Syftet är att förtydliga lagstiftningens kvalitetskrav, ge stöd åt myndigheter som bedriver tillsyn och till kommuner som upphandlar verksamhet som bedrivs enligt SoL och LSS. Social- styrelsens föreskrifter ska bl.a. tillämpas av de nämnder som fullgör kommunens uppgifter inom socialtjänsten. Om socialnämnden upphandlar tjänster för att fullgöra sina skyldigheter enligt SoL, är 
  
 14  
 Prop. 1996/97:124 s. 51 
 71 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 nämnden skyldig att försäkra sig om att det bedrivs kvalitetsarbete även i sådan verksamhet. 
  
 2.2.6 
  
 Socialnämndens kontrollfunktion 
  
 Kommunens uppgifter inom socialtjänsten fullgörs av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer – i lagtexten kallad socialnämnd. Det är socialnämnden som ska se till att verksam- heten bedrivs i enlighet med de mål och riktlinjer som kommun- fullmäktige bestämt och att de föreskrifter som gäller för verksam- heten följs. Socialnämnden ska också se till att det finns en väl fun- gerande intern kontroll och att verksamheten bedrivs på ett i övrigt tillfredsställande sätt. 
 I lagstiftningen anges inte vilka instrument som nämnden kan behöva för att fullgöra sin interna kontrollfunktion. Det kan ske t.ex. genom att vissa anställda får till uppgift att biträda nämnden med den interna kontrollen, eller genom att olika förtroendevalda i nämnden utses till kontaktpersoner för olika verksamheter som nämnden ansvarar för. Olika system för intern avrapportering till nämnden från personalen kan också skapas. 
  
 15  
  
 Nämndens över- gripande ansvar medför att tjänstemännen ska se till att allvarliga klagomål tas upp i nämnden. 
  
 16 
  
 Syftet med den interna kontrollen är att säkra en effektiv för- valtning och att undvika att allvarliga fel begås. Kommunens revi- sorer har bl.a. till uppgift att pröva om den kontroll som görs inom nämnden är tillräcklig. 
 Eftersom kommunen som huvudman har det övergripande ansvaret för socialtjänsten kvarstår nämndens kontrolluppgifter även om vissa socialtjänstuppgifter lämnats över till någon annan utförare. För att det inte ska råda någon tvekan om att de kommu- nala nämndernas verksamhetsansvar också omfattar verksamhet som lagts ut på entreprenad, har ett tillägg gjorts om detta i 6 kap. 7 § kommunallagen, KL. 
 En förutsättning för att nämnden ska kunna fullgöra sitt ansvar för verksamheten i de fall då kommunen lämnat över vården av en kommunal angelägenhet till någon annan, är att nämnden har möj- lighet att kontrollera och följa upp verksamheten. Kommunen är därför enligt 3 kap. 19 § KL skyldig att se till att sådan kontroll- 
  
 15 
  
 Sveriges Kommuner och Landsting, Kommunallagen, Kommentarer och praxis, s. 287 
  
 16 
  
 JO 1994/95 s. 463 ff. 
  
 72 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 möjlighet finns. Normalt sker det genom att bestämmelser om kontroll och uppföljning tas in i avtalet mellan kommunen och utföraren. 
 När det gäller nämndens uppföljning av enskilda ärenden som avser äldre har Socialstyrelsen i allmänna råd, rekommendationer angående vilken utbildning och kompetens personalen bör ha, som arbetar med detta. 
  
 17 
  
 2.2.7 
  
 Särskild avgift 
  
 Det har gång efter annan framkommit att kommuner dröjer med eller låter bli att verkställa beslut och domar om bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL. Ett särskilt kontrollsystem har därför införts i social- tjänstlagen för att komma tillrätta med detta. 
 Socialnämnden ska, till länsstyrelsen och de kommunala reviso- rerna, rapportera alla gynnande nämndbeslut enligt 4 kap. 1 § SoL som inte har verkställts inom tre månader från dagen för beslutet samt alla beslut enligt 4 kap. 1 § SoL som inte har verkställts på nytt inom tre månader från den dag då verkställigheten avbröts. För varje beslut ska nämnden ange tidpunkten för beslutet och vil- ken typ av bistånd beslutet gäller, samt kortfattat ange skälen för dröjsmålet. Rapporteringen ska ske en gång per kvartal. 
 Socialnämnden ska också lämna en statistikrapport till fullmäk- tige över dessa icke verkställda beslut. Nämnden ska då ange vilka typer av bistånd dessa beslut gäller samt hur lång tid som förflutit från dagen för respektive beslut. Även rapporteringen till fullmäk- tige ska ske en gång per kvartal. 
 En kommun som inte inom skälig tid tillhandahåller bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL som någon är berättigad till enligt ett beslut av socialnämnden, eller enligt en domstols dom, ska åläggas att betala en särskild avgift. Detsamma gäller en kommun som inte inom skälig tid på nytt tillhandahåller biståndet, efter det att verkställig- heten av ett sådant beslut eller avgörande avbrutits. 
 Avgiften fastställs till lägst tio tusen kronor och högst en miljon kronor. Sanktionsavgiften har både ett vinstbegränsande och ett repressivt syfte. 
 Frågor om särskild avgift prövas av länsrätten efter ansökan av länsstyrelsen. Länsstyrelsen får agera på eget initiativ eller efter 
  
 17  
 Socialstyrelsens allmänna råd om personalens kompetens vid handläggning och upp- följning av ärenden som avser äldre personer, SOSFS 2007:17. 
 73 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 anmälan från någon enskild. Innan länsstyrelsen väcker talan ska kommunen få del av de uppgifter av betydelse som tillförts ärendet och ges tillfälle att yttra sig. 
 Det finns en möjlighet att i vissa fall underlåta att döma ut en avgift. Om det finns synnerliga skäl får den efterges. Synnerliga skäl för eftergift kan t.ex. föreligga om den enskilde, innan tid- punkten för skälig tid överskridits, har fått ett godtagbart erbju- dande om en bostad som hon eller han har tackat nej till. 
  
 18 
  
 2.2.8 
  
 Socialnämndens tillsyn 
  
 En kvalitetskontroll av socialtjänstverksamheten sker också genom tillsyn. Socialnämnden har löpande tillsyn över sådan enskild verk- samhet som kräver tillstånd. Enligt socialtjänstlagen gäller det hem för vård eller boende, särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre, bostäder med särskild service för personer med funktionshinder, hem för viss annan heldygnsvård samt hem eller öppen verksamhet för vård under en begränsad del av dygnet. Tillsynsansvaret ligger på socialnämnden i den kommun där verk- samheten bedrivs. 
 Kommunen har alltså ett lokalt tillsynsansvar över tillstånds- pliktig enskilt bedriven verksamhet och nämnden har rätt att inspektera verksamheten. En socialnämnd som får kännedom om missförhållanden i enskild verksamhet ska underrätta länsstyrelsen. 
  
 2.2.9 
  
 Dokumentation 
  
 För att socialtjänsten ska kunna förbättras och utvecklas och för att det ska gå att systematiskt undersöka om arbetet bedrivs på före- skrivet sätt, måste verksamheten dokumenteras på ett tillfreds- ställande sätt. 
  
 19  
  
 Socialnämnden har därför en dokumentations- skyldighet vilket framgår av 11 kap. 5 § SoL. Enligt bestämmelsen ska handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling dokumenteras. Dokumentationsreglerna är generellt tillämpliga även på sådan enskilt bedriven verksamhet inom socialtjänsten som står under länsstyrelsens tillsyn. 
  
 18 
  
 Prop. 2005/06:115 s. 127. Jfr. RÅ 2007 ref. 36 och RÅ 2007 ref. 37  
  
 I-III. 
  
 19 
  
 Prop. 1996/97:124 s. 149, prop. 2004/05:39 s. 27. 
  
 74 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 Dokumentationen spelar en viktig roll för den enskildes rätts- säkerhet, för socialnämndens egen uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av verksamheten, för statens möjligheter att följa hur verksamheten utvecklas i förhållande till nationella mål, för framställning av statistik och som underlag för forskning inom socialtjänstområdet. Den behövs även för att få goda kunskaper om insatsers resultat för enskilda individer m.m. 
  
 2.2.10 
  
 Statistik 
  
 Uppföljning av socialnämndens verksamhet görs dels av kommu- nen men också på nationell nivå bl.a. genom framtagande av den officiella statistiken. Officiell statistik ska enligt lagen (2001:99) om den officiella statistiken finnas för allmän information, utred- ningsverksamhet och forskning. Socialstyrelsen har det statistiska publiceringsansvaret för den officiella statistiken inom socialtjänst- området och hälso- och sjukvårdsområdet och socialnämnden är enligt 12 kap. 5 § SoL skyldig att lämna ut personuppgifter till Socialstyrelsen för angelägna statistiska ändamål. I och med kom- munernas uppgiftslämnande avseende 2007 har en förändring skett av redovisningen som avser uppgifter om insatser till äldre personer respektive till personer med funktionsnedsättning. Uppgifter om insatser enligt SoL och uppgifter om kommunal hälso- och sjuk- vård enligt HSL ska nu redovisas på individnivå inklusive brukarnas personnummer. 
 Socialnämnden ska också lämna ut personuppgifter till statliga myndigheter, när detta begärs för forskningsändamål och det kan ske utan risk för att den enskilde eller närstående till den enskilde lider men. 
  
 2.2.11 
  
 Information 
  
 Till socialnämndens uppgifter hör att informera om socialtjänsten i kommunen.  
  
 20  
  
 Informationen ska vara både allmänt och individuellt inriktad. 
  
 21 
  
 Den som kontaktar socialtjänsten för en ansökan om bistånd ska få allsidig, begriplig och konkret information. För att den 
  
 20 
  
 3 kap. 1 § SoL. 
  
 21 
  
 4 och 7 §§ förvaltningslagen, FL. 
  
 75 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 enskilde ska kunna ta till vara sin rätt måste socialnämnden hjälpa till med upplysningar, råd och stöd. Det kan handla om att infor- mera om förutsättningar för rätt till bistånd, att ge upplysningar om hur man gör en ansökan, samt att hjälpa till med att fylla i blan- ketter. Det kan också gälla frågor som rör medbestämmande och former för att framföra klagomål. Finns flera biståndsalternativ måste information ges så att den enskilde kan ta ställning till alter- nativen. 
 När det gäller rättssäkerhet är det viktigt att den enskilde får information om sådant som t.ex. rätten till insyn i utrednings- material och journalanteckningar, rätten till ombud och biträde, möjligheten att få tolk och att ha med sig en stödperson samt möj- ligheten att överklaga beslut. Nämnden måste också informera om de skyldigheter den enskilde har, t.ex. skyldigheten att tillhanda- hålla korrekta och tillräckliga uppgifter i samband med utred- ningen. 
 En kommun är också skyldig att se till att allmänheten kan få information om hur kommunala angelägenheter utförs. En kom- mun som lämnar över vården av en kommunal angelägenhet till någon annan ska därför, enligt 3 kap. 19 a § KL, genom avtalet till- försäkra allmänheten insyn. Det närmare ansvaret för att allmän- heten tillförsäkras information ligger på det kommunala organ som sluter avtal med entreprenören. Vid en upphandling bör förfråg- ningsunderlaget innehålla uppgifter om hur möjligheten till insyn ska regleras. Bestämmelser om insyn får dock inte utformas så att de snedvrider konkurrensen mellan berörda aktörer. 
  
 22  
  
 Vid tecknan- det av entreprenadkontrakt bör därför en avvägning göras mellan å ena sidan allmänhetens intresse av information om hur verksam- heten bedrivs, och å andra sidan entreprenörens intresse av att inte behöva lämna ut viss information som kan vara till nackdel för företaget och snedvrida konkurrensen. 
  
 2.2.12 
  
 Länsstyrelsernas och Socialstyrelsens tillsyn 
  
 Länsstyrelsernas tillsyn 
 Länsstyrelsen har tillsyn över den socialtjänst som kommunerna i länet svarar för – oavsett om kommunen bedriver verksamheten i egen regi eller låter någon annan utföra den. Uppdraget innebär att 
  
 22  
 Prop. 2001/02:80 s. 104. 
 76 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 länsstyrelsen ska följa socialnämndernas tillämpning av lagen, informera och ge råd till allmänheten i frågor som rör social- tjänsten, biträda socialnämnderna med råd i deras verksamhet, främja samverkan på socialtjänstens område mellan kommunerna och andra samhällsorgan, samt verka för att kommunerna planerar för att kunna tillgodose framtida behov av bistånd i form av hem- tjänst och boende i vissa former. Länsstyrelserna ska även i övrigt se till att socialnämnderna fullgör sina uppgifter på ett ändamåls- enligt sätt. 
 Länsstyrelsen har rätt att inspektera både kommunal och enskild verksamhet som står under dess tillsyn. 
 Länsstyrelsen kan ingripa mot missförhållanden, bl.a. inom hemtjänsten och särskilda boendeformer för äldre, samt bostäder med särskild service för personer med funktionsnedsättning. Läns- styrelsen kan förelägga den som svarar för verksamheten att avhjälpa missförhållandet. Om missförhållandet är allvarligt och föreläggandet inte följs får länsstyrelsen förbjuda fortsatt verksam- het. 
 Kunskap om eventuella missförhållanden i en verksamhet kan länsstyrelsen bl.a. få genom s.k. Lex  
 Sarah-anmälningar. 
  Enligt bestämmelsen i 14 kap. 2 § SoL ska var och en som är verksam inom omsorger om äldre och personer med funktionshinder, som uppmärksammar eller får kännedom om ett allvarligt missför- hållande i omsorgerna om någon enskild, genast anmäla detta till socialnämnden eller, vid enskild verksamhet, till den som är ansvarig för verksamheten. Socialnämnden eller den verksamhetsansvarige är sedan skyldig att göra en anmälan till tillsynsmyndigheten om missförhållandet inte har avhjälpts utan dröjsmål. 
 Länsstyrelsen fattar också beslut i ärenden om tillstånd inom det sociala området. 
 Socialstyrelsens tillsyn 
 Socialstyrelsen har enligt socialtjänstlagen tillsyn över social- tjänsten i landet och ska följa och vidareutveckla socialtjänsten. Till ledning för tillämpningen av socialtjänstlagen utfärdar Social- styrelsen föreskrifter, dvs. rättsregler som är bindande för tillämp- ningen, och allmänna råd, som är rekommendationer. 
 77 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 Socialstyrelsens tillsyn syftar till att stödja huvudmännens arbete med verksamheter som rör rättssäkerhet, laglighet och god kvalitet inom socialtjänsten. 
 Utredningen om tillsynen inom socialtjänsten 
 En särskild utredare har sett över och övervägt behov av föränd- ringar i organisationen av och ansvarsfördelningen för den statliga tillsynen inom socialtjänstens område. Utredarens uppdrag var att skapa en tillsyn som är stark, tydlig, mindre sårbar, och fungerar samordnat, strukturerat och effektivt. 
  
 23  
  
 Utredaren överlämnade slutbetänkandet Samordnad och tydlig tillsyn av socialtjänsten (SOU 2007:82) i november 2007. 
 I betänkandet föreslås bl.a. att tillsynen inom hälso- och sjuk- vården och socialtjänsten förs samman till en myndighet och integ- reras såväl organisatoriskt som i det operativa tillsynsarbetet. I ett första steg (genomfört senast den 1 januari 2010) förs läns- styrelsernas tillsyns- och tillståndsverksamhet inom socialtjänsten över till Socialstyrelsen, och sammanförs med Socialstyrelsens regionala tillsynsenheter för hälso- och sjukvården. I ett andra steg bildas (senast den 1 januari 2014) en renodlad tillsynsmyndighet genom att tillsynsverksamheten bryts ut från Socialstyrelsen. 
 Det ansvar för den löpande tillsynen av enskilt bedriven verk- samhet enligt socialtjänstlagen, som i dag åvilar kommunerna, före- slås bli en uppgift för den nya statliga tillsynsmyndigheten. 
 Utredaren föreslår också att en anmälningsskyldighet införs för kommuner och landsting som driver sådan verksamhet enligt SoL som när den drivs i enskild regi kräver tillstånd. Anmälan ska göras till tillsynsmyndigheten. Detsamma ska gälla när kommun eller landsting, genom avtal har överlämnat till enskild att driva sådan verksamhet. Den som inte fullgör sin anmälningsskyldighet ska kunna dömas till böter. Tillsynsmyndigheten ska föra ett centralt register över verksamheter som meddelats tillstånd och verksam- heter som anmälts till myndigheten. En definition av tillsyns- begreppet ska enligt förslaget införas i bl.a. socialtjänstlagen. 
 Förutsättningarna för tillsynsmyndighetens arbete ska så långt möjligt vara överensstämmande inom de båda områdena social- tjänst och hälso- och sjukvård. Utökade sanktionsmöjligheter och tydligare regler om tillsynsmyndighetens möjligheter att få ta del av 
  
 23  
 Dir. 2004:178. 
 78 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 handlingar m.m. måste därför enligt utredningen införas i bl.a. socialtjänstlagen. 
 Tillsynsmyndigheten ska kunna utfärda föreläggande att avhjälpa sådana missförhållanden som har betydelse för enskildas möjligheter att kunna få de insatser de har rätt till. En sådant före- läggande ska kunna förenas med vite. Om missförhållandet är all- varligt, och föreläggandet inte följs, ska tillsynsmyndigheten kunna förbjuda fortsatt verksamhet. Vid missförhållanden som innebär fara för liv, hälsa och personlig säkerhet i övrigt ska tillsyns- myndigheten kunna förbjuda fortsatt verksamhet, såväl enskild som kommunal eller statlig, utan föregående föreläggande. Om det finns sannolika skäl för att verksamheten kommer att förbjudas, och ett sådant beslut inte kan avvaktas, ska tillsynsmyndigheten interimistiskt kunna förbjuda verksamheten. 
 Tillsynsmyndigheten föreslås vidare få en rätt att utfärda före- läggande, vilket får förenas med vite, för att få upplysningar och inhämta handlingar, samt att vid inspektion få hjälp av polis- myndigheten för att kunna genomföra den. 
 Vidare föreslås att den anmälningsplikt, Huynh, som i dag gäller inom omsorger om äldre och personer med funktions- nedsättning, ska gälla inom hela socialtjänsten. 
 Tillsynsmyndigheten bör vid metodutveckling för tillsynsarbete fortsätta arbetet med att ta fram generella bedömningskriterier. Vidare bör tillsynsmyndigheten vid utvecklingen av metoder för tillsyn ta till vara de möjligheter som finns att använda kvalitets- indikatorerna som stöd för tillsynen. 
 Socialstyrelsen föreslås få en mer omfattande föreskriftsrätt än den man har i dag. 
 Betänkandet är för närvarande ute på remiss. 
  
 2.2.13 
  
 Betalningsansvarslagen 
  
 Lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård (betalningsansvarslagen) infördes som en del av Ädelreformen. Syftet med lagen är att stimulera kommuner och landsting att använda tillgängliga resurser på bästa sätt och se till att vårdresurserna överensstämmer med befolkningens behov – männi- skor ska inte behöva ligga kvar på sjukhus utan att behöva den vård som lämnas där pga. bristande samordning av olika verksamheter. 
 79 
  
 Kommunens ansvar för socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 När en patient skrivs in i landstingets slutna hälso- och sjuk- vård, eller senare om behov uppstår, ska enligt betalningsansvars- lagen den behandlande läkaren vid den enhet där patienten vistas, i ett s.k. inskrivningsmeddelande, underrätta de enheter i den öppna vården eller omsorgen som kan bli aktuella för hjälpinsatser när patienten skrivs ut. 
 Den behandlande läkaren ansvarar för bedömningen om en pati- ent inte längre behöver sluten vård och läkaren har också ansvar för att kalla till vårdplanering. Senast dagen efter att kallelsen mottagits av berörda enheter ska dessa tillsammans med den behandlande läkaren påbörja vårdplaneringen. 
 Vårdplaneringen ska utmynna i en vårdplan. En vårdplan ska upprättas för en patient som efter att ha skrivits ut från sjukhuset bedöms behöva insatser från kommunens socialtjänst och/eller hälso- och sjukvård och/eller landstingets primärvård, öppna psyki- atriska vård eller annan öppenvård. I vårdplanen ska anges vilken enhet som ansvarar för respektive insats. 
 Då vårdplanen är justerad och därmed upprättad, och ansvarig läkare bedömt patienten utskrivningsklar, kan patienten skrivas ut från den slutna vården. 
 Kommer inte en kommun och ett landsting överens om en annan tidpunkt inträder ett betalningsansvar för kommunen efter det att patienten är utskrivningsklar och en vårdplan är upprättad. För somatisk vård inträder betalningsansvaret tidigast fem var- dagar, lördag, midsommarafton, julafton och nyårsafton oräknade, efter det att kommunen mottagit kallelsen till vårdplaneringen. För psykiatrisk vård inträder betalningsansvaret tidigast trettio vardagar efter det att kommunen mottagit kallelsen. 
 Kan en vårdplanering inte genomföras på grund av att patienten inte vill detta, blir kommunen inte betalningsansvarig. 
  
 24 
  
 Kommunen blir inte heller betalningsansvarig om de insatser som landstinget enligt vårdplanen ansvarar för, inte kan utföras. 
  
 24  
 Prop. 2002/03:20 s. 31 ff. 
 80 
  
 3 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 3.1 
  
 Lagstöd för driftentreprenader 
  
 Den kommunala verksamheten är till stor del offentligrättsligt reglerad. Dessa regler finns för att medborgarna ska kunna ta till vara sina rättigheter och inte utsättas för godtycke eller ovid- kommande hänsyn. Övergången till en marknadsorienterad kom- munal verksamhet, dvs. när en del av tjänsteproduktionen överförs till privata företag eller föreningar, medför att det civilrättsliga regelverket får en större betydelse. Inte sällan uppkommer kolli- sioner mellan de civilrättsliga, offentligrättsliga och  
 EG-rättsliga 
  regelsystemen. Det föreligger dessutom skillnader mellan egenregi- verksamhet och verksamhet i privaträttslig form. Detta bör en myndighet vara medveten om när ett beslut ska fattas om att kon- kurrensutsätta en förvaltningsdriven verksamhet.  
  
 1 
  
 Reglerna om laglighetsprövning gäller endast kommunal verk- samhet. Det beslut som en extern leverantör, som kontrakterats att tillhandahålla kommunala tjänster, fattar kan inte bli föremål för laglighetsprövning enligt kommunallagen (kommunalbesvär). Det är endast kommunens beslut att lägga ut en verksamhet på entre- prenad som kan bli föremål för laglighetsprövning, i den utsträck- ning detta står i överensstämmelse med Stadt  
 Halle-domen 
  C- 26/03, se bilaga 2. 
 Offentlighetsprincipen gäller inte. Regeringsformen och tryck- frihetsförordningens regler om öppenhet gäller inte för den externa leverantören. 
 Sekretesslagen omfattar inte externa leverantörer utan som regel endast förvaltningsmyndigheter. Däremot finns det bestämmelser i 
  
 1  
 Kommunala driftentreprenader, Svenska Kommunförbundet 2001. 
 81 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 15 kap 1 § socialtjänstlagen som gäller tystnadsplikt för socialtjänst i enskild regi. 
 Meddelarfriheten och yttrandefriheten omfattar inte den externa producentens personal. Till skillnad från kommunalt anställd personal, kan den externa leverantören i avtal med de anställda begränsa de anställdas möjligheter att uttala sig i media etc. Den externa leveran- törens personal har inte en grundlagsenlig yttrandefrihet att uttala sig om förhållanden på arbetsplatsen. 
 Förvaltningslagens regler om serviceskyldighet och krav på samverkan omfattar inte den externa leverantören, eftersom för- valtningslagen endast gäller för myndigheter. 
 Kommunens inflytande, dvs. insyn, styrning och kontroll kan bli försvagat om detta inte regleras i tydliga avtalsvillkor med den externa leverantören. Den egna förvaltningen är skyldig att följa de beslut som fattats av fullmäktige eller nämnd, medan den externa leverantören endast är skyldig att följa avtalet. Kommunen ska dock enligt 3 kap 19 § kommunallagen tillförsäkra sig en möjlighet att kontrollera och följa upp den externa leverantörens verksamhet. 
 Justitiekanslern (JK) och Justieombudsmannen (JO) har ingen rätt att utöva tillsyn över de externa leverantörerna. Däremot står t.ex. särskilt boende och hem för vård eller boende (HVB) under kommunens och länsstyrelsens tillsyn. 
 Till skillnad från en kommun kan en extern leverantör försättas i konkurs. Detta medför att en kommun som lägger ut en entre- prenad på en extern leverantör måste ha resurser och kunnande för att ta över verksamheten om det privata företaget kommer på obe- stånd och går i konkurs. 
 Den externa leverantören beskattas annorlunda jämfört med kommunal egen regi, eftersom privaträttsliga subjekt är skyldiga att betala inkomstskatt. 
 Det kan också finnas andra aspekter med att bedriva verksamheten i extern regi. Några aspekter som brukar lyftas fram är följande. 
  
 En extern leverantör har snabbare och smidigare beslutsvägar. Beslutsprocessen är inte lika formaliserad som inom den kom- munala förvaltningen, eftersom det inte föreligger något bered- ningstvång. Kommunallagens delegeringshinder innefattar frå- gor som verksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvalitet. Detta begränsar handlingsutrymmet i en kommunalt driven verksamhet. En bolagsstyrelse eller VD har möjligheter att fatta beslut som vanligtvis ligger på nämndnivå i en kommun. 
  
 82 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 En extern leverantör omfattas inte av kompetensbegränsningarna i kommunallagen. Detta medför att ett privat bolag kan tillhanda- hålla ett stort antal tilläggstjänster och därmed öka samordnings- vinster och driftsfördelar som en kommunal verksamhet inte kan eller får. 
  
 Styrelseledamöternas personliga ansvar för den ekonomiska för- valtningen är strängare än för de förtroendevalda. En styrelse- ledamot eller VD i ett bolag kan bli personligt ansvarig om han eller hon missköter bolaget och förorsakar ägare eller ford- ringsägare skada. Ansvaret hos de förtroendevalda i en kommu- nal styrelse eller nämnd är huvudsakligen politiskt. 
  
 EG-rättsligt 
  
  förändras en  
 icke-ekonomisk 
  allmännyttig tjänst som konkurrensprövas, från att ha varit undantagen  
 EG-rättens 
  konkurrensregler till att omfattas av dessa. Detta innebär att  
 EG-fördragets 
  regler om konkurrens, art.  
 81–82 
  och statligt stöd art.  
 86–88 
  samt tjänstedirektivet 2006/123/EC ska beaktas på konkurrensprövade tjänster. 
 En grundläggande förutsättning för att kunna anlita en extern leve- rantör är att kommunen har stöd i lag för att överlåta verksamheten och att verksamheten är kompetensenlig, enligt kommunallagen (1991:900). Regeringsformen 11 kap. 6 § 3 st. ger kommunen grundlagsstöd för att anlita en extern leverantör. Paragrafen anger att förvaltningsuppgifter kan överlämnas till bolag, föreningar, samfälligheter, stiftelser eller enskilda individer. Om uppgifterna innefattar myndighetsutövning kräver detta särskilt lagstöd. 
 Kommunallagen 3 kap. 16 § ger kommunen rätt att, efter beslut i fullmäktige, lämna över vården av en kommunal angelägenhet, för vars handhavande särskild ordning inte föreskrivits, till ett aktie- bolag, ett handelsbolag, en ekonomisk förening, en ideell förening eller en enskild individ. Vården av en angelägenhet som innefattar myndighetsutövning får dock enligt 11 kap. 6 § regeringsformen överlämnas endast om det finns stöd för detta i lag. Om kommu- nen lämnar över en angelägenhet till annan än ett kommunalt bolag har kommunen en skyldighet, enligt 3 kap. 19 §, att kontrollera och följa upp verksamheten. 
 Kommunen har också en skyldighet, enligt 3 kap. 19 a §, att tillförsäkra medborgarna insyn i verksamheten som överlämnats, genom att i avtal med entreprenören säkerställa att medborgare kan få information om verksamheten. Sveriges Kommuner och Lands- 
 83 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 ting (SKL) har i cirkulär 2003:20 tagit fram ett förslag till klausul i förfrågningsunderlag eller tecknande av avtal som tillgodoser de krav som ställs på kommunen enligt 3 kap. 19 a §. 
 Leverantören är skyldig att utan oskäligt dröjsmål efter det att kom- munen framställt begäran härom till kommunen lämna sådan informa- tion som avses i 3 kap. 19 a § kommunallagen (1991:900). Sådan begä- ran skall i normalfallet vara skriftlig. Informationen skall göra det möjligt för allmänheten att få insyn i hur angelägenheten utförs. 
 Informationen skall – om inte annat avtalats – lämnas i skriftlig form. Det åligger kommunen att i sin begäran precisera vilken infor- mation som efterfrågas. Leverantören är inte skyldig att lämna infor- mation om utlämnandet inte kan ske utan väsentlig praktisk olägenhet för leverantören, om utlämnandet strider mot lag eller annan författ- ning eller om uppgifterna kommer att omfattas av sekretess hos kom- munen. 
 Information som lämnats till kommunen enligt första stycket skall ej anses utgöra företagshemligheter enligt lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter. 
 Denna bestämmelse har ingen verkan på räckvidden av övriga bestäm- melser i förfrågningsunderlaget/avtalet. 
 Det finns en rad olika kommunala verksamheter som inte kan läg- gas ut på driftentreprenad, dessa är 
  
 2 
  
 : 
  
 Kommunal normgivning, t.ex. antagande av taxor eller utfär- dande av andra generella föreskrifter. 
  
 Myndighetsutövning i de fall det saknas lagstöd för att låta upp- giften bedrivas av enskild, t.ex. utlämnande av allmän handling, biståndsbeslut enligt socialtjänstlagen, beslut om bygglov, hälso- och miljökontroll och bestämmande av avgifter för enskilda inom det obligatoriska området. 
  
 Obligatorisk egenregiverksamhet, dvs. det kommunala skol- väsendet, räddningstjänst och civilförsvar. 
  
 Beslut om avgifter för kommunala tjänster inom det fakultativa området. 
  
 Bidragsgivning till t.ex. föreningar. 
  
 Enligt 2 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453) får kommunen sluta avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom social- 
  
 2  
 Kommunala driftentreprenader, Svenska Kommunförbundet, 2001 
 84 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 tjänsten. Om uppgifterna innefattar myndighetsutövning får kommunen inte, med stöd av denna bestämmelse, överlämna denna uppgift till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. 
 I skollagen finns bestämmelser som gör det möjligt för kom- munen att lägga ut förskoleverksamhet, skolbarnomsorg och för- skoleklass på entreprenad. Genom lag (1993:800) om entrepre- nadförhållanden inom skolan ges kommuner möjlighet att upp- handla viss undervisning inom den kommunala skolan, som inte är kärnämnen. 
  
 3.2 
  
 Begrepp/terminologi 
  
 Det finns en rad olika begrepp som används när konkurrens- prövning av offentlig sektor behandlas. För att tydliggöra utred- ningens begreppsanvändning följer nedan ett förtydligande av dessa. 
 Driftentreprenad 
 En driftentreprenad föreligger när en kommun anlitar en extern leverantör som på grundval av ett skriftligt avtal åtar sig att för kommunens räkning, varaktigt och självständigt, utföra en eller flera tjänster i en sammanhållen verksamhet. Kommunen är fortsatt huvudman för verksamheten, dvs. kommunen behåller sitt ansvar gentemot de brukare som omfattas av den entreprenaddrivna verk- samheten. Kommunen bestämmer vad verksamhetens mål, inrikt- ning, omfattning och kvalitet ska vara. Kommunen ansvarar även för uppföljning, utvärdering och eventuella kompletterande insat- ser. Den externa leverantören tillhandahåller således en kommunal tjänst och kommunen bär ansvaret på samma sätt som när kommu- nen bedriver egenregiverksamhet. 
 Köp av enstaka platser 
 När en kommun köper enstaka platser eller tjänster på en privat institution eller anläggning har kommunen inget inflytande över verksamhetens utformning. Kommunen är inte huvudman för verksamheten men ansvarar ändå för att den vård och omsorg som 
 85 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 den enskilde får håller god kvalitet. Kommunens köp av enstakta platser regleras vanligtvis i skriftliga ramavtal efter upphandling i konkurrens. 
 Auktorisation/Kundval/Fritt val/Eget val 
 Denna form av konkurrensprövning har många olika namn men är i grunden densamma, dvs. den enskilde medborgaren/brukaren ska ges möjlighet att välja leverantör av individuella välfärdstjänster. I vissa kommuner talar man även om kundval med checksystem. Clark symboliserar värdet av den tjänst som den enskilde fått beslut om, och representerar således en viss köpkraft. Ett frittval- system bygger på att kommunen bjuder in externa leverantörer att konkurrera på samma villkor som den kommunala egenregi- verksamheten. I vissa kommuner sker detta genom ett  
 icke-upp- 
  handlat auktorisationsförfarande, medan andra kommuner valt att upphandla systemet och teckna avropsavtal enligt lagen om offent- lig upphandling (1992:1528). I båda fallen ska de privata utförarna uppfylla ett antal krav som kommunen ställer i auktorisations- kriterier, i avtal eller i förfrågningsunderlag. Därefter ges de privata utförarna möjlighet att konkurrera med den kommunala egenregi- verksamheten på samma villkor. 
 För att uppnå konkurrens på likvärdiga villkor mellan de privata och kommunala alternativen är det viktigt att systemet är trans- parent och konkurrensneutralt. Regler för finansiering, infra- struktur, rutiner och service ska vara desamma. 
 Bidragsfinansierad enskild verksamhet 
 Bidragsfinansierad enskild verksamhet föreligger när ett företag eller förening ansöker om bidrag till sin egen verksamhet och kommunen ensidigt beslutar om utbetalning av bidraget. Det finns då inget avtal mellan kommunen och mottagaren av bidraget om motprestation. Kommunen kan ensidigt besluta om bidragets storlek och att bidraget ska upphöra att betalas ut. Kommunen är inte huvudman för verksamheten och har inte något juridiskt ansvar för de personer som utnyttjar de tjänster som mottagaren av bidraget bedriver. Exempel på bidragsfinansierad verksamhet är aktivitetsbidrag till idrottsföreningar. 
 86 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 Skolpengsystemet 
 I skollagen (1985:1100 ändr. 2002:159) anges att en fristående skola som motsvarar grundskola och särskola ska godkännas av Skolverket under förutsättning att skolan lever upp till ett antal krav som rör värdegrund, antal elever och lärares behörighet. Vidare anges att en godkänd fristående skola ska förklaras berättigad till bidrag om inte skolans verksamhet innebär påtagliga negativa följder för skolväsendet i den kommun där skolan är belägen. Skolor som motsvarar frivilliga skolformer godkänns inte på samma sätt som grundskolor, men ska av Skolverket förklaras berättigade till bidrag under i princip samma förutsättningar som krävs för ett godkännande. En förklaring till rätt till bidrag ska inte heller i dessa fall lämnas om skolans verksamhet innebär påtagligt negativa följder för skolväsendet i kommunen. 
 För varje elev som genomgår utbildning lämnas bidrag av hem- kommunen. I 9 kap. skollagen finns närmare bestämmelser om hur bidraget till de fristående skolorna ska bestämmas. Huvudregeln är att bidraget ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna skolorna. Det är kommunen som fastställer bidragets storlek. Bidragen ges med stöd av en offentligrättslig lagstiftning och det föreligger således inte något avtalsrättligt förhållande om ersättning mellan kommu- nen och den fristående skolan. 
 I förordningen om fristående skolor (1996:1206) anges att när Skolverket handlägger ärenden om godkännande av och bidrag till en skola ska kommunen, där skolan är belägen, ges tillfälle att yttra sig. Fristående skolor utgör således en bidragsfinansierad enskild verksamhet. Detta innebär att det inte är kommunen som bestäm- mer huruvida en fristående skola ska få tillstånd att starta verksamhet. Kommunen har inte heller något bestämmande inflytande över verksamheten eller kontroll- eller uppföljnings- ansvar. Detta medför att det enligt upphandlingslagstiftningen inte föreligger något avtal med ekonomiska villkor mellan den fri- stående skolan och kommunen. Upphandlingslagstiftningen är därför inte tillämpbar på skolpengen. 
 87 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 Offentligt  
 privat-partnerskap 
  
 Termen  
 offentligt-privat 
  partnerskap – OPP (eller OPS – offentlig privat samarbete) är inte definierat i vare sig svensk lagstiftning eller på  
 EU-nivå 
  (PPP –  
 public-private 
  partnership). Det gäller i allmänhet de former för samarbete mellan de offentliga myndighe- terna och näringslivet som syftar till att säkerställa finansiering, genomförande, modernisering, förvaltning eller underhåll av en infrastruktur eller tillhandahållandet av en tjänst 
  
 3 
  
 . Enligt Salazar boken om OPP kännetecknas det  
 offentlig-privata 
  partnerskapets verksamhet av: 
  
 Förhållandets relativa varaktighet som innebär samråd mellan den offentliga partnern och den privata när det gäller olika sätt att se på det projekt som ska förverkligas. 
  
 Sättet att finansiera projektet, som delvis säkerställs av den pri- vata sektorn, ibland genom invecklade avtalskonstruktioner mellan olika parter. Privat finansiering kan dock komma att kompletteras av offentliga medel, som i vissa fall är betydande. 
  
 Den viktiga roll som spelas av den ekonomiska aktör som deltar i projektets olika steg (utformning, genomförande, ingång- sättning och finansiering). Den offentliga partnern inriktar sig i huvudsak på att definiera de mål i allmänhetens intresse som ska uppnås, de erbjudna tjänsternas kvalitet och prispolitik samt säkerställa att efterlevnaden av dessa mål kontrolleras. 
  
 Ett OPP kännetecknas av att den privata partnern tar en ekono- misk risk, vilken vanligtvis belastar den offentliga sektorn. De  
 offentlig-privata 
  partnernskapen medför emellertid inte nödvän- digtvis att den privata partnern åtar sig alla eller större delen av de risker som är förknippande med verksamheten. Den exakta fördel- ningen av risker sker från fall till fall i förhållande till de deltagande partnernas förmåga att bedöma, kontrollera och styra dem. 
 Inom en rad olika kommunala tjänster, även handikapp- och äldreomsorg, finns i dag intresse av att i större utsträckning använda sig av det privata näringlivets kunnande och villighet till riskfördelning i olika former av  
 OPP-projekt. 
  
 3  
 Grönbok om  
 offentligt-privat 
  partnerskap och  
 EG-rätten 
  om offentlig upphandling och koncessioner KOM (2004)327 slutlig 
 88 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 De flesta svenska  
 OPP-projekt 
  uppstår genom att den offentliga partern tillsammans med en eller flera privata parntner skapar ett gemensamt samarbete/projekt. Det enda syftet är att tillhandhålla den efterfrågade varan eller tjänsten. Samarbetet kan bestå av före- tag verksamma inom olika branscher som entreprenör, kontruktör och leverantör. Dessa är delaktiga i projektets finansiering och står för tillskottet av projektbolagets eget kapital. Detta innebär att företagen ofta får dubbla roller i projektet, både som operatör /entreprenör och som aktieägare/delägare. De privata företagen ges därigenom två olika förtjänstmöjligheter, dels som ersättning för utfört arbete och dels som avkastning på investerat kapital. Detta skapar incitament för företagen att ingå i ett partnerskap såväl ekonomiskt som kvalitativt. 
 Ett OPP är inte en partnerskapsmodell som är förbehållen pri- vata företag och offentliga myndigheter. Den ideella sektorn spelar en stor roll i de partnerskap som finns i Sverige i dag. Det finns flera exempel på idrottsföreningar som deltar i partnerskap tillsa- mans med näringslivet och kommunen. I många kommuner åter- finns  
 OPP-lösningarna 
  inom byggnation och drift av arenor och hallar. Det finns även planer på  
 OPP-projekt 
  inom byggande, för- valtning och driftentreprenad av äldreboenden. 
 Tjänstekoncessioner 
 I det nya upphandlingsdirektivet 2004/18/EG definieras tjänste- koncessioner som ett kontrakt av samma typ som ett offentligt tjänstekontrakt med den skillnaden att ersättningen för tjänstens utförande utgörs antingen av endast rätten att utnyttja tjänsten eller av dels en sådan rätt dels betalning. Koncessioner skiljer sig från offentlig upphandling genom att ansvaret för driften övergår till en annan part. Det är fråga om en tjänstekoncession när den ekonomiska aktören bär risken för att etablera och driva verksam- heten. 
 År 2000 publicerade  
 EU-kommissionen 
  ett tolknings- meddelande avseende koncessioner enligt  
 EG-rätten. 
  
 4 
  
 En tjänste- koncession måste enligt kommissionen innehålla en rätt för kon- cessionshavaren att ekonomiskt utnyttja sina tjänster gentemot användarna, och den måste innebära att den ekonomiska risken för 
  
 4  
 Kommissionens tolkningsmeddelande om koncessioner enligt  
 EG-rätten, 
  EGT C 121 (29.04.2000) 
 89 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 verksamheten övergår från den upphandlande myndigheten till leverantören. Övergången av den ekonomiska risken utgör en avgörande skillnad mellan koncession och offentligt upphandlings- kontrakt. Vid offentliga upphandlingskontrakt bär leverantören endast en risk för att hans investeringar och driftskostnader över- stiger den avtalade ersättningen för kontraktets fullgörande men inte risken för att hans inkomster kopplade till rätten att utnyttja anläggningen inte förslår. 
 Även i samband med offentliga upphandlingskontrakt vilar enligt  
 EU-kommissionens 
  tolkningsmeddelande normalt en del risker på uppdragstagaren, t.ex. den risk som hänger samman med att lagstiftningen ändras under avtalstiden. Sådana risker anses utgöra normala affärsmässiga risker och inte sådana ekonomiska risker som ska föreligga för att ett avtalsförhållande ska anses utgöra en koncession. Upphandlingar där entreprenören ges garantier om full kostnadstäckning i de fall han utför arbetet till- fredsställande, kan således inte anses utgöra tilldelning av en kon- cession. De risker som ska föreligga för att ett koncessions- förhållande ska anses uppstå är istället de risker som är förenade med projektfinansiering, den s.k. ekonomiska risken vilka är karaktäristiska för koncessioner. 
 Tjänstekoncessioner regleras, som ovan nämnts, inte i något  
 EG-direktiv. 
  I tolkningsmeddelandet utvecklar kommissionen sin syn på hur tjänstekoncessioner ska tilldelas och vilka bestämmelser som ska styra vid tilldelningsförfarandet. Enligt kommissionen ska tjänstekoncessioner följa bestämmelserna i fördragets artikel  
 28–30 
  och  
 43–55 
  d.v.s. principerna i  
 EG-fördraget. 
  
 Likabehandling 
 Denna princip innebär att alla potentiella koncessionshavare ska kunna få kännedom om spelreglerna, som ska gälla lika för alla.  
 EG-domstolen 
  
 5 
  
 har angett att alla anbud måste följa krav- specifikationen så att de kan jämföras objektivt med varandra. Om en upphandlande myndighet beaktar en ändring av ett enda anbud efter det att anbuden öppnats, anser domstolen dessutom att den anbudgivaren har gynnats. Mot likabehandlingsprincipen strider också bestämmelserna som förbehåller offentliga kontrakt till 
  
 5  
  
 C-243/89. 
  
 90 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 offentligt ägda företag, om inte de s.k.  
 in-house 
  reglerna är tillämp- bara. 
 För att en  
 in-house 
  situation skulle kunna vara tillåten krävs enligt den s.k.  
 Teckal-domen 
 (C-107/98) 
  att följande kriterier är uppfyllda: 
  
 den upphandlande myndigheten utövar kontroll över bolaget som motsvarar det som den utövar över sin egen förvaltning (kontrollkriteriet), 
  
 bolaget bedriver huvuddelen av sin verksamhet tillsammans med den eller de myndigheter som innehar den (verksamhets- kriteriet). 
  
 Insyn 
 Insyn kan tryggas på lämpligt sätt t.ex. genom offentliggörande av alla uppgifter som behövs för att de potentiella koncessionshavarna ska kunna avgöra om de är intresserade. I nästan alla EU:s med- lemsstater måste upphandlande myndigheter enligt lag eller andra författningar offentliggöra sin avsikt att upphandla en koncession. I domen 238/98  
 Telaustria-målet 
  (se bilaga 2) understryker dom- stolen att den upphandlande myndigheten är skyldig att garantera tillräcklig offentlighet för alla potentiella koncessionsinnehavare när en koncession tilldelas. 
 Proportionalitet 
 Enligt proportionalitetsprincipen måste alla åtgärder vara både nödvändiga och lämpliga för att nå det mål som eftersträvas. När det gäller koncessioner får en medlemsstat inte ställa oproportio- nerliga krav eller orimliga tekniska, yrkesmässiga eller ekonomiska krav vid urvalet. Koncessionens löptid får inte heller begränsa kon- kurrensen mer än vad som är nödvändigt för att garantera avbetal- ning av investeringarna och en skälig avkastning på det investerade kapitalet, samtidigt som koncessionshavaren bär risken för driften. 
 91 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ömsesidigt erkännande 
 Enligt principen om ömsesidigt erkännande måste en medlemsstat godta varor och tjänster som levereras av ekonomiska aktörer från en annan medlemsstat. Staten måste också godta tekniska specifi- kationer, kontroller, examensbevis och intyg från en annan med- lemsstat om dessa är erkänt likvärdiga. 
 När det gäller koncessioner måste den upphandlande myndig- heten motivera avslag eller avvisande av ett anbud, så att den anbudsgivare som anser sig missgynnad kan överklaga avslaget. 
 En upphandlande myndighet som vid tilldelning av en tjänste- koncession väljer att tillämpa bestämmelserna i LOU har då upp- fyllt de krav som följer av de ovan nämnda principerna. Upphand- lingslagstiftningen är i praktiken en kodifiering av dessa principer. 
 Den svenska rättspraxisen 
 I Sverige saknas rättslig reglering avseende tilldelning av tjänste- koncessioner. Dåvarande Nämnden för offentlig upphandling (NOU) har uttalat sig om tillämpningen av tjänstekoncessioner i olika ärenden och yttranden. Det senast tillfället var när nämnden yttrade sig till Kammarrätten i Stockholm 
  
 6 
  
 . 
 Om kammarrätten kommer till slutsatsen att en riskbedömning ska göras i det nu aktuella avtalsförhållandet, är förhållandet att Medic endast är tillförsäkrad direkt ersättning från tredje man av stor bety- delse. 
 Fall där svenska domstolar funnit att det föreligger en tjänste- koncession är sotning 
  
 7 
  
 , friskvård 
  
 8 
  
 , driftentreprenad för gästbåts- hamn 
  
 9  
  
 och parkeringsövervakning 
  
 10 
  
 . Däremot har skötsel av cam- pingplats, bad m.m. ansetts vara ett tjänstekontrakt som omfattas av LOU 
  
 11 
  
 . En bedömning huruvida det föreligger en tjänste- koncession får göras i varje enskilt fall. 
  
 6 
  
 NOU:s dnr.  
  
 2006/0068-29, 
  Yttrande till KamR. i Stockholm avs. mål  
 797-06 
  mellan friskvårdarna i Enköping Handelsbolag och Enköpings kommun. 
  
 7 
  
 Kammarrätten i Sundsvall  
  
 2007-06-25 
  Mål nr.  
 7212-07. 
  Kammarrätten i Stockholm  
 2006-11-14 
  Mål nr.  
 6595-06, 
 6596-06. 
  
 8 
  
 Länsrätten i Uppsala  
  
 2006-01-07 
  Mål  
 1648-05 
  och Kammarrätten i Stockholm  
 2007-01-23 
  Mål nr.  
 797-06. 
  
 9 
  
 Kammarrätten i Stockholm, dom  
  
 2006-02-08, 
  Mål nr.  
 340-06. 
  
 10 
  
 Länsrätten i Stockholm Mål  
  
 7844-05 
  Carpark AB ./. Telge AB. 
  
 11 
  
 Länsrättens i Mariestad dom  
  
 2007-02-02, 
  Mål nr.  
 1848-06 
  E. 
 92 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 Privatisering 
 Ibland används begreppet privatisera när en kommun eller lands- ting lägger ut en verksamhet på driftsentreprenad, vilket är miss- visande. Privatisering innebär att kommunen avvecklar ansvaret för både drift och finansiering av en verksamhet eller att man avyttrar sina tillgångar. När en verksamhet är privatiserad är kommuner eller landsting inte längre huvudman för verksamheten och verksamheten mottar inte någon offentlig finansiering. Inom de områden där kommuner och landsting, enligt lag är skyldiga att tillhandahålla vård- och omsorgstjänster, är privatisering inte möjlig. Detta hindrar dock inte att en kommun eller landsting kan avyttra tillgångar som används i verksamheten, t.ex. lokaler. 
 Privatisering i juridisk mening är endast möjligt i fråga om verk- samhet inom det fakultativa området (frivilliga), t.ex. kultur (dock ej folkbibliotek), fritid, energi och bostadsförsörjning. En relativt vanlig form av privatisering är försäljning av allmännyttiga bostads- företag, industrifastigheter, energianläggningar och fritids- anläggningar. 
  
 3.3 
  
 Ny lag om offentlig upphandling 
  
 Lagen (1992:1528) om offentlig upphandling (LOU) har från den 1 januari 2008 ersätts med lag (2007:1091) om offentlig upphandling. Den nya lagen bygger på två direktiv, ett för klassisk sektor, Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG om offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster samt ett för försörjningssektorn, Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/17/EG om upphandling av vatten, energi, transporter och posttjänster (LUF). Direktivet om upphandling av vatten, energi och posttjänster 2004/17/EG är inte relevant för denna utredning. 
 LOU reglerar all offentlig upphandling, vilket innebär att kom- muner, landsting, statliga myndigheter och flertalet av deras bolag betraktas som upphandlande myndigheter. Dessa ska följa lagen vid i stort sett all anskaffning, köp, hyra, leasing m.m. av varor och tjänster, inklusive driftentreprenader samt byggentreprenader. Däremot gäller inte lagen när den upphandlande myndigheten väl- jer att utföra uppgifterna i egen regi. Bestämmelserna är olika för upphandling över respektive under vissa tröskelvärden och bero- ende på vilken typ av upphandling det gäller. Lagen är tvingande 
 93 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 när en upphandlande myndigheter står i begrepp att göra en an- skaffning från en extern leverantör. Upphandling av varor och s.k.  
 A-tjänster 
  över tröskelvärdet, 206 000 euro (1 januari 2008), sker i enlighet med reglerna i den klassiska lagen. De exakta tröskel- värdena i svensk valuta fastställs i särskild förordning för två år i taget. Tröskelvärdet ska normalt beräknas för avtalets hela löptid. 
 Bland  
 A-tjänsterna 
  märks underhåll av motorfordon och maski- ner, datatjänster, redovisning, marknadsundersökningar, konsult- tjänster för administration, arkitekttjänster, reklamtjänster, fastig- hetsförvaltning inkl. städning och löpande underhåll, förlags- och tryckeritjänster, sophantering m.fl. tjänster. Bland  
 B-tjänster 
  finns säkerhets- och bevakningstjänster, utbildning, hälso- och sjukvård samt socialtjänster, tjänster inom kultur, fritids- och idrotts- verksamhet m.fl. tjänster. Reglerna om upphandling av varor och tjänster under tröskelvärdet och s.k.  
 B-tjänster 
  återfinns i 15 kap. 
 Europeiska kommissionen har tagit fram en särskild nomenklatur för varor, tjänster och byggentreprenader, s.k.  
 CPV-nomenklatur. 
 CPV-nomenklaturen 
  ska användas vid annonsering i EUT/TED 
  
 12 
  
 . I en särskild konverteringstabell kan man utläsa huruvida en tjänst är en A- eller  
 B-tjänst. 
  I nomenklaturen har varje vara, tjänst etc. en sifferkod.  
 CPV-nomenklaturen 
  och konverteringstabellen kan nås på webbplatsen www.simap.eu. Om en tjänst inte återfinns bland  
 CPV-numren 
  är den en  
 B-tjänst 
  av typen andra tjänster. 
 Om upphandlingen avser en kombination av varor och tjänster ska myndigheten följa de regler som gäller för den typ som domi- nerar värdemässigt, även kallad överviktsprincipen. Detsamma gäller om det är fråga om en blandning av A- och  
 B-tjänster. 
  
 De grundläggande principerna 
 De grundläggande gemenskapsrättliga principerna ska tillämpas vid en upphandling. Dessa är: 
  
 Solidaritetsprincipen 
  
 Principen om  
  
 icke-diskriminering 
  
 Likabehandlingsprincipen 
  
 Proportionalitetsprincipen 
  
 Transparensprincipen 
  
 Ömsesidighetsprincipen 
  
 12  
 EUT – Europeiska unionens officiella tidning. TED – Tenders Electronic Daily. 
 94 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 Utgångspunkten är att offentlig upphandling ska ske på markna- dens villkor och att det är marknaden som genom konkurrens kan ge de bästa och billigaste villkoren 
  
 13 
  
 . 
 Vid all upphandling, utom direktupphandling, krävs att den upphandlande myndigheten tar fram ett förfrågningsunderlag. En absolut nödvändighet är att förfrågningsunderlaget innehåller tyd- liga tilldelningskriterier som normalt ska vara rangordnade. För- frågningsunderlaget måste utformas på sådant sätt att inte vissa leverantörer gynnas respektive missgynnas. 
 Ett förfrågningsunderlag består åtminstone av: 
  
 kravspecifikation, 
  
 kommersiella villkor, 
  
 administrativa bestämmelser om vad som gäller t.ex. för att lämna anbud, 
  
 tilldelningskriterier, samt 
  
 vid öppen upphandling och förenklad upphandling, kvali- fikationskrav avseende leverantören. 
  
 En upphandlande myndighet får inte ställa vilka krav som helst på leverantörerna. Kraven måste ha ett naturligt samband med och vara rimliga i förhållande till det som ska upphandlas. 
 Kvalificering innebär en bedömning av leverantörernas tekniska förmåga och kapacitet samt finansiella och ekonomiska ställning. Myndigheten ska i annonsen eller förfrågningsunderlaget ange vilka intyg, certifikat m.m. som leverantören måste lämna för att visa att denne uppfyller ställda krav för att komma i fråga som leverantör. 
 Det anbud som ska antas är antingen det ekonomiskt mest för- delaktiga med hänsyn till de utvärderingskriterier som har angetts, såsom pris, driftkostnader, kvalitet, estetiska och funktionella egenskaper, service och underhåll, miljöpåverkan m.m. eller som har lägst pris. Någon av dessa två utvärderingsprinciper ska finnas angiven i förfrågningsunderlaget. Om det ekonomiskt mest fördel- aktiga anbudet anges som utvärderingsgrund, ska utvärderings- kriterierna anges och om möjligt vara viktade. 
 Skälen för samtliga beslut och vad som i övrigt förekommit under upphandlingsprocessen ska dokumenteras. 
 Anbudsansökningar och anbud omfattas av absolut sekretess fram till dess att den upphandlande myndigheten beslutat att till- dela kontraktet till en viss leverantör eller alla anbuden offentlig- 
  
 13  
 SOU 1999:139 s. 69 
 95 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 gjorts eller myndigheten på annat sätt avslutat upphandlingen. Anbudsansökningar och anbud får före denna tidpunkt inte i något fall lämnas ut till någon annan än den som lämnat ansökan eller anbudet. En upphandlande myndighet får t.ex. inte upplysa om vilka man vänt sig till, om man fått in anbudsansökningar eller anbud och naturligtvis inte heller om vilka som lämnat dessa. 
 När ett tilldelningsbeslut fattats ska den upphandlande myn- dighetn lämna upplysningar till varje anbudssökande eller anbuds- givare om beslutet och skälen för detta. Även annan leverantör som så begär ska få samma upplysningar. Syftet med bestämmelsen är att en leverantör bättre ska kunna ta till vara sin rätt att ansöka om överprövning av tilldelningsbeslutet. Bestämmelserna om offentlig- görande av tilldelningsbeslutet gäller alla upphandlingsförfaranden utom sådan direktupphandling som genomförts i enlighet med reglerna i LOU. 
  
 B-tjänster 
  
 B-tjänster 
  omfattas endast i begränsad omfattning av de förfaran- deregler som gäller enligt  
 EG-direktiven 
  för offentlig upphandling. Upphandling av  
 B-tjänster 
  ska ske i enlighet med de grundläggande gemenskapsrättsliga principerna (artikel 2 i dir. 2004/18).  
 B-tjäns- 
  ter över tröskelvärdena ska hänvisa till europeiska specifikationer och standarder i de fall förfrågningsunderlaget innehåller en tek- nisk beskrivning. När upphandlingen är avslutad ska myndigheten inom 48 dagar annonsera resultatet av upphandlingen i Europeiska unionens tidning (artikel 21 i dir. 2004/18). 
 Dessa bestämmelser har implementerats i kap. 15 LOU. Som huvudregel gäller att all upphandling under tröskelvärdena och B- tjänster ska annonseras. Annonseringsskyldigheten gäller dock inte direktupphandling. 
 Vid upphandling enligt kap. 15 finns i princip tre upphand- lingsformer som den upphandlande myndigheten kan använda sig av, förenklad upphandling, urvalsupphandling och direktupp- handling. 
 För upphandling enligt kap. 15 finns inte några särskilt angivna minimitider för att lämna anbud. Kravet är att den upphandlande myndigheten anger en skälig tid för att lämna anbud. 
 Myndigheten ska vid upphandling av  
 B-tjänster 
  göra en tröskel- värdesberäkning enligt LOU. 
 96 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 Direktupphandling 
 Direktupphandling får enligt 15 kap. lagen (2008:1091) om offent- lig upphandling användas om upphandlingens värde är lågt eller om det föreligger synnerliga skäl. Varje upphandlande myndighet fattar själv beslut var gränsen för direktupphandling ska ligga, vanligtvis brukar gränsen vara vid fem prisbasbelopp vid tjänsteupphandlingar och något lägre vid varuupphandlingar. 
 I regeringens proposition 2001/02:142 (s. 99) Ändring i lagen om offentlig upphandling, m. m. behandlades direktupphandling på grund av synnerliga skäl. 
 Regeln är som tidigare avsedd främst för oförutsedda händelser som den upphandlande myndigheten inte själv kan råda över. Att den upp- handlande enheten råkat i brådska beroende på egen bristande plane- ring grundar inte rätt till direktupphandling. Extra förmånliga köp vid t.ex. auktioner kan göras genom direktupphandling. Den upphand- lande myndigheten måste dock i sådana fall kunna visa att det varit fråga om ett erbjudande väsentligt under marknadsvärdet. Det är såle- des den upphandlande enheten som medger direktupphandling. Vidare bör vissa hälso- och sjukvårdstjänster samt socialtjänster kunna direktupphandlas. Det är främst sådana tjänster där relationen mellan vårdgivare och vård- och omsorgstagare skulle störas och vården eller omsorgen därmed försämras eller sådana situationer där det endast finns ett möjligt vård- och boendealternativ på grund av vårdbehov eller anhöriganknytning. Vidare bör sådana fall där patientens fria val av vårdgivare omöjliggör upphandling enligt reglerna för förenklad upphandling eller urvalsupphandling grunda rätt till direkt- upphandling. 
 Rättspraxis har behandlat frågan när synnerliga skäl föreligger vid vård- och omsorgstjänster. En kommun direktupphandlade pla- ceringen av två barn enligt lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga (LVU) i ett familjehem, med hänvisning till att synnerliga skäl förelåg 
  
 14 
  
 . Länsrätten ansåg att kommunen gjort rätt eftersom det med hänsyn till barnens bästa var angeläget att de fick fortsätta att vistas i samma familj som vid tidigare pla- cering. Däremot ansågs inte synnerliga skäl föreligga vid direkt- upphandling av familjeläkare 
  
 15 
  
 . Kammarrätten ansåg att lagens föreskrifter om synnerliga skäl måste leda till att en direkt- upphandling där upphandlingens värde inte är lågt bara får ske i enstaka fall där omständigheterna är mycket speciella , t.ex. ett 
  
 14 
  
 Länsrättens i Värmlands beslut  
  
 2005-09-29, 
  Mål nr.  
 1471-05 
  E. 
  
 15 
  
 Kammarrätten i Göteborg, dom  
  
 2007-04-18, 
  Mål nr.  
 6870-6871-06. 
  
 97 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 enstaka fall för vård av mycket vårdkrävande patienter. I detta fall konstaterade kammarrätten att regionen valt direktupphandling som en generell upphandlingsmetod, vilket enligt kammarrätten inte kan vara tillåtet. 
 Av regeringens proposition 2006/07:128 (s. 429) framgår att regeringen kommer att överväga förslag till huruvida en fastställd gräns för direktupphandling bör införas, i enlighet med det förslag som lagts fram i SOU 2006:28, Nya upphandlingsregler 2. Utred- ningen föreslog ingen förändring av begreppet synnerliga skäl var- för detta nu kvarstår i lagtexten. Motiven till detta är att det enligt den nämnda utredningens mening är angeläget att möjligheterna till direktupphandling är begränsade. Ett av skälen som framförs är att möjligheterna till överprövning är mycket begränsade vid direkt- upphandling. Ett annat skäl är att direktupphandlingar medför svå- righeter för nya företag att komma in på marknaden eftersom man inte kan få vetskap om att en upphandling ska ske. Betänkandet har remissbehandlats och bereds för närvarande i regeringskansliet. 
 Rättsmedel 
 I 16 kap LOU finns rättsmedel som kan leda till att en upphandling måste göras om eller rättas till samt bestämmelser som kan ge en förfördelad leverantör rätt till skadeståndsersättning. 
 En leverantör som anser att han lidit eller riskerar att lida skada kan ansöka om överprövning hos en länsrätt fram till den tidpunkt då ett upphandlingskontrakt föreligger och en tiodagarsfrist för- flutit efter meddelande om tilldelningsbeslutet. 
 Det är i och för sig inte förbjudet att sluta avtal innan tio- dagarsfristen gått ut. En länsrätt kan dock, under tiodagarsfristen, ta upp en ansökan om överprövning till prövning, trots att ett upp- handlingskontrakt redan har slutits. En upphandlande myndighet som sluter avtal under tiodagarsfristen löper därför i vissa fall risk att på civilrättsliga grunder bli skadeståndsskyldig gentemot den anbudsgivare med vilken avtal slutits, om länsrätten förordnar om att upphandlingen ska rättas eller göras om. 
 Länsrätten kan besluta att upphandlingen ska göras om eller att den får avslutas först sedan rättelse gjorts. Länsrätten kan också förordna att upphandlingen inte får avslutas i avvaktan på rättens slutliga avgörande (s.k. interimistiskt beslut). 
 98 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 Länsrättens dom och beslut kan överklagas till kammarrätt. För att ärendet ska tas upp till prövning måste kammarrätten meddela prövningstillstånd. 
 När upphandlingen är avslutad kan en leverantör som anser sig lidit skada föra talan om skadestånd mot den upphandlande myn- digheten vid allmän domstol. 
 Nytt rättsmedelsdirektiv 
 Rådet och Europaparlamentet har under 2007 fattat beslut om änd- ringar av direktiv 89/665 och 92/13 avseende effektivare förfarande för prövning vad gäller offentlig upphandling (rättsmedelsdirektiven) 2007/66, som ska vara implementerade i svensk lag senast den 20 december 2009. 
 Rättsmedelsdirektiven är tillämpliga på sådana upphandlingar som omfattas av de två upphandlingsdirektiven (2004/18 och 2004/17). Vid upphandlingar som undantas från direktivens till- lämpningsområde är inte heller rättsmedelsdirektiven tillämpliga. Syftet med ändringarna har varit att komma till rätta med två pro- blem, dels upphandlande myndigheter som skyndsamt tecknar civilrättsligt bindande upphandlingskontrakt för att utesluta möj- ligheten för andra anbudsgivare att begära överprövning, dels att det tidigare saknats effektiva rättsmedel mot otillåtna direkt- upphandlingar. 
  
 B-tjänster 
  omfattas av rättsmedelsdirektiven i den omfattning  
 B-tjänster 
  regleras av upphandlingsdirektiven. 
 När ska upphandlingsreglerna tillämpas? 
 Så som ovan angivits föreligger upphandlingsskyldighet när en upphandlande myndighet står i begrepp att teckna ett skriftligt avtal med ekonomiska villkor, mellan en eller flera ekonomiska aktörer, och som avser anskaffande av en vara, tjänst eller bygg- entreprenad. Frågan när upphandlingsplikt uppstår kan inbland vara svår att avgöra. 
 Indikationer på när ett uppdragsförhållande föreligger är: 
  
 16 
  
 16  
 Kommunala driftentreprenader, Svenska Kommunförbundet, 2001 
 99 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 När den upphandlande myndigheten står för merparten av kost- naderna (vid koncessioner kan all betalning komma från tredje man vilket inte utesluter att ett kontrakt i LOU:s mening före- ligger) 
  
 När den upphandlande myndigheten är initiativtagare till att verksamheten startar. 
  
 Genom avtalet tillgodoses ett icke oväsentligt behov för den upphandlande myndigheten. 
  
 Motparten bedriver företagsverksamhet (i konkurrensrättsligt hänseende, dvs. köper och säljer varor på en marknad). 
  
 Den upphandlande myndigheten utövar ett betydande mått av styrning, bestämmer målgrupper, principer för taxor och avgif- ter, öppettider, kvalitetskrav, servicenivå, bemanning och lokali- sering. 
  
 Det finns ett skriftligt avtal mellan parterna. 
  
 Utföraren får ersättning för utförd prestation. 
  
 Alla punkter behöver inte vara uppfyllda för att ett uppdrags- förhållande ska anses föreligga, det räcker att två eller flera är det. 
 Nämnden för offentlig upphandling (NOU) har i ett yttrande från 2004 tagit ställning till hurvida LOU är tillämplig vid bostads- anpassningsbidragsärenden. Lagen om bostadsanpassning (1992:1574) har som ändamål att genom bidrag till anpassning av bostäder ge personer med funktionsnedsättning möjlighet att bo kvar i hemmet. Kommunens ansvar är att lämna ekonomiskt bidrag till anpassningen. Lagstiftaren har förutsatt att den enskilde själv svarar för att anlita en entreprenör som kan utföra anpassingsåtgärden. NOU skriver i sitt yttrande 
 I en situation där den enskilde funktionshindrade, själv eller genom ombud, formellt sett är avtalspart i förhållande till den entreprenör som skall utföra anpassningen och således också är betalningsansvarig gentemot den kontrakterade entreprenören, är det enligt NOU:s mening inte fråga om tilldelning av upphandlingskontrakt, trots att den funktionshindrade betalar entreprenören med bidrag som erhållits från kommunen. Detta eftersom det inte uppstår någon avtalsrelation mellan kommunen och entreprenören. Om däremot kommunen ingår avtal med den entreprenör som skall utföra anpassningsåtgärden, eller i händelse av den funktionshindrades insolvens, garanterar betaltning för de utförda arbetena, är det enligt NOU:s mening fråga om en 
 100 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 sådan tilldelning av upphandlingskontrakt som skall föregås av upp- handling i enlighet med bestämmelserna i LOU. I relaliteten blir det då fråga om att kommunen fullgör sin bidragsskyldighet, inte genom utbetalning av reda pengar, utan genom överlämnande av en färdig entreprenad till den funktionshindrade. Detsamma gäller om den enskilde funktionshindrade, själv eller genom ombud, formellt sett är avtalspart i förhållande till den entreprenör som skall utföra anpass- ningsåtgärden, men vid valet av entreprenör är begränsad till att välja bland entreprenörer som anvisats av kommunen, en situation som påminner om den som råder vid användning av s.k. kundvalssystem. 
 NOU har vid nämndsammanträdet den 17 juni 2004 uttalat följande: 
 För närvarande kan det endast sägas att graden av den upphandlande enhetens inblandning får avgöra huruvida transaktionen är att betrakta som ett ömsesidigt kontrakt med ekonomiska villkor eller någon an- nan form av överenskommelse. I de fall när en kommun tillhandahåller en lista på leverantörer, dvs. väljer dem som får tillhandahålla tjänsten samt garanterar betalningen, uppstår det ett kontrakt mellan kommu- nen och leverantörer, även om det är kommuninvånaren som väljer vilken av de anvisade leverantörerna som skall anlitas. Sådana situtatio- ner uppstår framför allt vid obligatoriska uppgifter för en kommun, såsom tillhandahållande av förskoleverksamhet eller äldreomsorg. Det finns dock fall när en kommuninvånare erhåller en check som får användas för vissa tjänster även utanför hemkommunen, såsom fot- vård. Sådana är närmast att beteckna som en form av individuellt bistånd till den enskilde och omfattas sannolikt inte av reglerna om offentlig upphandling. Härutöver finns andra typer av kundvalssystem i vilka kommunens ansvar för tjänstens tillhandahållande är delat eller inte lagstadgat och dessa är svårare att bedöma. 
 Ytterligare exempel på hur svårt det kan vara att bedöma huruvida en upphandlingssituation föreligger eller ej är landstingens samver- kansavtal. Regeringsrätten ansåg inte att det föreligger en upp- handlingssituation när lagen (1993:1652) om ersättning till sjuk- gymnastik (LOS) tillämpas.  
 EU-kommissionen 
  har tillskrivit den svenska regeringen och framfört att den anser att lagen strider mot  
 EG-rätten. 
  
 RÅ 2006 ref. 26 
 Ett bolag yrkade att länsrätten skulle förordna om att Västra Götalandsregionens upphandling av sjukvårdstjänster inom hälso- och sjukvården som avsett tre sjukgymnaster skulle göras om och 
 101 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 att ny upphandling skulle genomföras med iakttagande av reglerna i lagen (1992:1528) om offentlig upphandling. 
 Regionen avstyrkte bifall till bolagets talan och anförde att regi- onen slutit samverkansavtal med tre sjukgymnaster i enlighet med bestämmelserna i lagen (1993:1652) om ersättning för sjuk- gymnastik, LOS. Tecknande av samverkansavtal får ske med enskilda sjukgymnaster utan iakttagande av reglerna i LOU. Det föreligger inte någon upphandlingssituation då landstingen tecknar samverkansavtal med enskilda sjukgymnaster. Samverkansavtal utgör inte sådana avtal om tjänster till landsting som avses i EU:s upphandlingsdirektiv och i LOU. Det offentliga finansierings- ansvaret förmedlas visserligen genom samverkansavtal, men grun- den för samverkansavtal är i stället offentligrättslig lagstiftning. 
 Både länsrätt och kammarrätt fann att det förelåg en upphand- lingssituation och att upphandlingen därför skulle göras om. 
 Regeringsrätten konstaterade att ett samverkansavtal enligt 5 § LOS innebär att sjukgymnasten får rätt till offentlig finansiering av sin verksamhet enligt de grunder och på de villkor som framgår av lagen och av förordningen (1994:1120) om ersättning för sjuk- gymnastik (FOS). Samverkansavtalets innehåll regleras av lagen och förordningen och det finns inget utrymme för parterna att avtala om andra villkor. Samverkansavtalet får därmed ses som ett beslut av landstinget att ansluta en enskild sjukgymnast till det system för offentlig finansiering som regleras i LOS och FOS och inte som ett avtal om köp av tjänster från sjukgymnasten. De sam- verkansavtal som regionen i enlighet med 5 § LOS har träffat med de tre sjukgymnasterna innefattar således enligt Regeringsrättens mening inte köp av tjänster som ska upphandlas enligt bestämmel- serna i LOU. 
  
 EU-kommissionen 
  
 Regeringsrättens slutsatser delas dock inte av  
 EU-kommissionen, 
  som anser att den svenska lagstiftningen om samverkansavtal stri- der mot  
 EG-rätten. 
 EU-kommissionen 
  har vid tidpunkten för denna utredning, vid två tillfällen till den svenska regeringen skickat s.k. formell underrättelse. 
 I den formella underrättelsen bedömde kommissionen att sam- verkansavtalen faktiskt utgör avtal med ekonomiska villkor. Även om priset fastställs genom svensk lagstiftning kan ändå andra till- 
 102 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 delningskriterier tillämpas t.ex. tjänsternas kvalitet och tjänste- leverantörens tillgänglighet. Kontrakt för hälso – och sjukvård omfattas visserligen av bilaga II B  
 (B-tjänster) 
  till direktivet 2004/18/EG och därmed inte av tillämpningsföreskrifterna om bl.a. offentliggörande innan kontrakt tilldelas. För de kontrakt vilkas värde överstiger tröskelvärdet för tillämpning av direktivet (206 000 euro) bör, i enlighet med artikel 2 i direktivet, erinras om de principer icke- diskriminering och insyn som återfinns i artikel 43 i fördraget (mål  
 C-234/03 
  Contse). Kommissionen har vidare argumenterat att dessa avtal representerar betydande offentliga medel (ca 107 milj. euro per år) och därför är avtalen intressanta för den inre marknaden.  
 EG-föredragets 
  bestämmelser och principer är därför tillämpliga, särskilt principerna om  
 icke-diskriminering 
  och insyn enligt artikel 43 om etableringsfrihet. Avtalen bör därför tilldelas i enlighet med fördraget (mål Rodriguez och mål  
 C-264/03 
  Kommissionen mot Frankrike). 
 Aktuella domstolsavgöranden 
 I november 2007 avgjordes två rättsfall i länsrätten i Stockholm 
  
 17  
  
 som avsåg huruvida kundvalssystemet inom äldreomsorgen i Täby kommun var förenligt med LOU. När det gäller frågan om det föreligger ett uppdragsförhållande mellan kommunen och utföra- ren gjorde länsrätten, i båda fallen, följande bedömning: 
 Såsom klaganden har framhållit har kommunen ett obligatoriskt huvudmannaskap och därigenom det yttersta ansvaret för den enskil- des grundtrygghet inom vård och omsorg enligt uttrycklig reglering i socialtjänstlagen. Eftersom kommunen har ett obligatoriskt huvud- mannaskap för äldreomsorgen kan det yttersta ansvaret för denna inte överlämnas till andra (jfr Gallagher, Mot en ny kommunalrätt, sid. 122). Ett uppdragsförhållande mellan en kommun och en utförare av äldreomsorg uppstår därför även när en enskild kommunmedlem utnyttjar sin valmöjlighet att välja utförare genom ett vouchersystem, t.ex. genom en äldrepeng. Länsrätten delar alltså inte kommunens uppfattning att det uppstår ett uppdragsförhållande mellan brukaren och utföraren. Detta uppdragsförhållande mellan kommunen och ut- föraren kan inte ingås utan att kommunen, för att uppfylla social- tjänstlagens krav, reglerar villkoren för verksamheten i ett avtal med äldreomsorgsproducenten om bl.a. verksamhetens kvalitet (jmf. Kon- kurrensverkets rapport 2007:03, Öka konsumentnyttan inom vård och 
  
 17  
 Länsrätten i Stockholms län, beslut  
 2007-11-19, 
  Mål nr.  
 10527-07 
  och beslut  
 2007-11-19 
  Mål nr.  
 10517-07 
  
 103 
  
 Konkurrensprövning inom offentlig sektor 
  
 SOU 2008:15 
  
 omsorg, bilaga 1). Ett sådant avtal kan inte slutas utan ett föregående upphandlingsförfarande (jmf. a.a. sid. 145). 
  
 EG-domstolens 
  rättspraxis 
 Upphandlingsdirektiven anger att köp under tröskelvärdet och av  
 B-tjänster 
  regleras nationellt. Detta till trots har  
 EG-domstolen 
  fastslagit, genom en rad avgöranden, att de grundläggande princi- perna enligt fördraget alltid ska gälla vid köp av tjänster under tröskelvärdet och  
 B-tjänster. 
  Det finns en rad avgörande som ligger till grund för utredarens bedömning av hur ett valfrihetssystem ska utformas. I bilaga 2 till betänkandet återfinns en rad domar från EG- domstolen som utredaren bedömt vara av intresse för utredningen. 
 104 
  
 4 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 4.1 
  
 Utvecklingen av kundvalssystem inom äldre- och handikappomsorgen 
  
 Under de senaste decennierna har det skett förändringar av utfö- randet inom äldreomsorgen, liksom inom andra välfärdsområden. Den offentliga sektorns roll som utförare av omsorgstjänster har diskuterats och betydelsen av alternativa utförare har betonats. Under perioden har en viss marknadsorientering av kommunernas verksamhet ägt rum. Nya styrformer har införts såsom beställar- och utförarmodeller, resultatenheter och prestationsbaserade ersättningssystem. Med såväl ekonomiska som ideologiska argu- ment har konkurrensprövning av verksamheter uppmuntrats och alternativa driftsformer har ökat i omfattning. 
 Den ökade marknadsanpassningen av äldreomsorgen, som inleddes i början av  
 1990-talet, 
  utgick både från ett konsument- och producentperspektiv. Målsättningen var att brukarna skulle få möjlighet att välja mellan olika utförare, såväl privata som kommu- nala. Från politiskt håll eftersträvades en ökad kundanpassning och en större mångfald i vård och omsorg. Genom konkurrens skulle den offentliga produktionen utvecklas och effektiviseras. Brukarna skulle få möjlighet att välja utförare utifrån kvalitetsaspekter och ett differentierat innehåll. 
 I början av  
 1990-talet 
  införde några kommuner i Sverige kundval inom äldreomsorgen. Fler kommuner visade intresse för modellen och 1999 fanns kundvalssystem i sex kommuner. År 2003 hade antalet ökat till tio, de flesta i Stockholms län 
  
 1 
  
 . 
 Den 1 oktober 2006 var det nära 239 000 personer, 65 år och äldre (ca 15 procent av åldersgruppen), som bodde permanent i sär- 
  
 1  
 Konkurrensutsättning och entreprenader, Socialstyrelsen 2003 
 105 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 SOU 2008:15 
  
 skilda boendeformer eller som var beviljade hemtjänst i ordinärt boende. Av dessa var drygt 140 300 beviljade hemtjänst och ca 98 600 personer bodde i särskilt boende. Utvecklingen går mot färre personer med särskilt boende och fler personer med hem- tjänst. Cirka 80 procent av dem som i dag är beviljade särskilt boende är 80 år eller äldre. 
  
 2 
  
 Efter hand har antalet kommuner som tillämpar kundvalssystem ökat och i december 2006 fanns kundval för hemtjänstinsatser i 25 kommuner, och för särskilt boende i fem. I ytterligare 24 kommu- ner fanns planer på att införa kundval i hemtjänst och i sju kom- muner planerade man samma sak för särskilt boende. 
  
 3 
  
 Enligt en enkätundersökning som Sveriges Kommuner och Landsting genomförde hösten 2007 
  
 4  
  
 hade 31 kommuner infört valfrihetssystem när det gäller servicetjänster inom hemtjänsten. Av dessa hade 18 också infört valfrihetssystem för hemtjänstens omvårdnadsinsatser. Inom särskilt boende hade 8 kommuner val- frihetssystem. I 38 kommuner planerade man att införa valfrihets- system för servicetjänster, och i 29 av dessa också för omvård- nadsinsatser. 15 kommuner planerade att införa valfrihetssystem för särskilt boende. 
  
 4.1.1 
  
 Nuvarande system för valfrihet 
  
 Kommunernas ansvar för vård och omsorg om äldre och personer med funktionsnedsättning regleras i socialtjänstlagen (SoL), hälso- och sjukvårdslagen (HSL) samt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Utifrån SoL beviljas hemtjänstinsatser och boende i särskilda boendeformer, inte bara till äldre, utan också till personer med funktionsnedsättning, som är yngre än 65 år. 
 Enligt SoL har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. De insatser som regleras i lagen och som i första hand är aktuella när det gäller de äldre är: 
  
 hemtjänst, dvs. biståndsbeslutad personlig omvårdnad och ser- vice som ska underlätta för den enskilde att bo hemma, 
  
 2 
  
 Äldre – vård och omsorg år 2006, Socialstyrelsen, 2007 
  
 3 
  
 Kundval inom äldreomsorgen, Socialstyrelsen april 2007 
  
 4 
  
 Valfrihetssystem inom äldreomsorgen.  
  
 Webb-enkät 
  071029. Sveriges Kommuner och Landsting (2007) 
 106 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 permanent boende och korttidsboende i särskilda boendeformer med service och omvårdnad, samt 
  
 dagverksamhet, dvs. individuellt beslutad verksamhet under dagtid som syftar till att underlätta för den enskilde att bo hemma. 
  
 Hemtjänsten omfattar således såväl servicetjänster (städning, tvätt, inköp, matlagning m.m.) som omvårdnadstjänster (hjälp med per- sonlig hygien, dusch, på- och avklädning, hjälp vid måltider, tillsyn m.m.). Verksamheten omfattar också ledsagning, avlösning av anhörig och trygghetslarm. 
 Kundval inom äldre- och handikappomsorgen omfattar främst servicetjänster liksom omvårdnadstjänster inom hemtjänstens verk- samhet. I några kommuner tillämpas även fritt val för särskilt boende. 
 Kundval innebär att brukaren efter biståndsbeslut kan välja utförare av beviljade insatser inom äldreomsorgen; kommunen som utförare eller externa utförare. Verksamheten är därmed konkur- rensutsatt. I möjligheterna att välja ligger inte bara ett val mellan offentligt och  
 icke-offentligt, 
  utan också ett val mellan olika innehåll i de tjänster som erbjuds (såsom personal som behärskar visst språk). Valmöjligheterna är dock när det gäller de externa utförarna begränsade till de som kommunen godkänt efter en kvalitetsprövning (med certifiering/auktorisation) eller genom offentlig upphandling. Ett viktigt inslag i kundvalet är att om brukaren inte är nöjd kan man byta utförare. Det finns således en rätt att när som helst välja annan utförare. 
 Vissa kommuner har valt att se system för kundval som en bidragsfinansierad enskild verksamhet, som ligger utanför upp- handlingslagstiftningen. Man ser den enskilde brukaren som avtals- part till den privata utföraren. Andra kommuner anser att LOU ska tillämpas och har genomfört en förenklad upphandling enligt 6 kap. LOU (nuvarande kap. 15 i LOU). När den enskilde medborgaren gjort sitt val avropas tjänsterna enligt ett ramavtal. 
 De kundvalssystem som tillämpas inom kommunerna skiljer sig främst åt genom det sätt man valt för prövning av utförarna och hur man därvid konkurrensutsatt verksamheten. Certifiering/ auktorisation har dock varit det sätt de flesta kommuner hittills valt. 
 Den som har rätt till viss omsorg eller service, brukaren, utrus- tas med en check (äldrecheck, omsorgspeng) som representerar 
 107 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 SOU 2008:15 
  
 en viss köpkraft, i överensstämmelse med biståndsbeslutet. Utfö- rarna, de kommunala såväl som de externa, får ersättning av kommunen, normalt efter antalet utförda timmar. Därigenom har kommunerna skapat ett marknadsbaserat bidrags- och resursför- delningssystem, med konkurrens mellan de olika utförarna. 
 Utförarnas ersättning bestäms av kommunen (kommunfull- mäktige eller ansvarig nämnd) och är som regel densamma för alla utförare. Utförarna konkurrerar med varandra när det gäller kvali- teten i de utförda tjänsterna, inte med priset. Kvaliteten på tjäns- terna är en viktig faktor när brukaren ska välja utförare. Genom att på olika sätt stärka kvaliteten och profilera sig försöker utförarna få brukarna att välja just dem som utförare. Eftersom utförarna inte garanteras några brukare eller viss omfattning av tjänster så har de incitament att agera så att brukarna väljer just dem och att de stan- nar kvar som kunder. 
 För att uppnå konkurrens på lika villkor mellan de externa och kommunala verksamheterna är det viktigt att systemet är konkur- rensneutralt. Regler för finansiering, m.m. ska vara desamma, oav- sett vem som bedriver verksamheten. 
 Många externa utförare som auktoriserats eller upphandlats för kundval, erbjuder olika tilläggstjänster, som brukaren kan köpa direkt från utföraren. Tjänsterna ligger utanför kommunens ansvar och betalas av brukaren. Tilläggstjänsterna är i stort sett desamma som de som ingår i hushållsnära tjänster. 
  
 5 
  
 I flera kommuner finns olika slags fixartjänster där kommu- nen förmedlar personer som kan hjälpa till med vissa praktiska göromål, som inte ingår i äldreomsorgens hemtjänst, och som lig- ger utanför behovsprövningen. 
  
 6 
  
 4.1.2 
  
 Erfarenheter, några iakttagelser 
  
 Utredningen har i sitt arbete besökt företrädare för den sociala omsorgen i elva kommuner i landet som har något system för kundval. De besökta kommunerna är Huddinge, Järfälla, Nacka, Sollentuna, Solna, Stockholm, Tyresö, Täby, Umeå, Upplands Väsby och Varberg. 
  
 5 
  
 Enligt lagen (2007:346) om skattereduktion för utgifter för hushållsarbete. 
  
 6 
  
 Enligt lagen (2006:492) om kommunala befogenheter att tillhandahålla servicetjänster åt äldre. 
  
 108 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 Valet av dessa kommuner har styrts av ambitionen att få ett så representativt urval som möjligt av kommuner som har kundval; stora kommuner, mindre kommuner, kommuner med olika omfattning och inriktning av verksamhet med kundval, som har olika lång erfarenhet av detta, m.m. Då de kommuner som tilläm- par kundval i stor omfattning finns i Stockholms närhet har urvalet, relativt sett, kommit att avse många kommuner i detta område. 
 Syftet med kommunbesöken har varit att få kunskap om moti- ven till att man infört en modell för kundval, vilken modell man arbetar med, vad kundvalet omfattar, vilka problem man hanterat, vilka erfarenheter man vunnit samt hur man arbetat med effektivi- tets- och kvalitetsfrågor, information, uppföljning m.m. Utred- ningen har inte vid kommunbesöken funnit några exempel där fritt val uttalat tillämpas för personer med funktionsnedsättning, i enlig- het med det stöd och den hjälp som regleras i socialtjänstlagen. 
 Utredningen har också studerat hur ekonomi, ekonomistyrning m.m. påverkats och vilka de ekonomiska konsekvenserna blivit av valfrihetssystem. 
 Skillnader upphandlat – certifierat 
 Kommunerna kan som framgått ha använt sig av upphandling för att välja ut lämpliga utförare, eller så har man tillämpat ett certifie- ringssystem/auktoriserat utförare. När upphandling skett har ram- avtal tecknats med utförarna och undertecknats av parterna. Vid upphandling har utredningen sett exempel på att den kommunala utföraren ansetts som direktkvalificerad och därför inte deltagit i upphandlingen. Utredningen har också sett exempel på att kom- munal utförare deltagit i upphandlingen, och lämnat eget anbud. 
 När man tillämpar auktorisation har externa utförare uppmanats att lämna in en intresseanmälan till kommunen. De externa utfö- rare – som i enlighet med den kravlista som kommunen uppställt blir auktoriserade – jämställs med kommunens egna utförare. Vid en upphandling kan antalet utförare begränsas medan auktorisation löpande ger fritt tillträde för de utövare som klarar kommunens kvalitetskrav. Också vid auktorisation har utredningen sett exem- pel på att det träffats någon typ av avtal med utförarna. 
 Utredningen har vid kommunbesöken sett exempel på hur man medvetet arbetat för att underlätta för små företag att etablera sig i kommunen. Man har t.ex. gett företagen rätt att sätta kapacitetstak 
 109 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 SOU 2008:15 
  
 (maximalt antal timmar som kan utföras under en månad) för sin verksamhet och att avgränsa den till ett bestämt geografiskt område (något eller några av de hemtjänstområden som förvaltningen fastställt) eller undantagit insatser på natten. Det är ingen skillnad här vid upphandling respektive vid auktorisation. 
 I en av de kommuner utredningen besökt (Solna stad) införde man för några år sedan en kundvalsmodell inom hemtjänsten. Det skedde genom upphandling. Kommunen kunde antingen låta de företag som godkänns vid upphandlingen erhålla en initial kund- stock eller låta dem etablera verksamheten från grunden. Man valde det förstnämnda. Hemtjänsten indelades i sju geografiska upp- handlingsområden och anbudsgivarna ombads uppge inom vilket/ vilka av områdena som de ville verka. Man skulle från kommunen få överta brukarna och personalen (verksamhetsövergång). Sju utförare kontrakterades för verksamhet inom var sitt område. Utförarna hade därmed en given volym under en inledningsfas, vilket underlättade personalövergångar, beräkning av personal- behov, schemaläggning m.m. Motivet var att göra det möjligt för företagen att etablera sig på marknaden och snabbt skapa en fungerande konkurrens. Under en inledande period på tre månader tilläts inget omval. Endast nya brukare fick då välja. Vid den nya upphandling som följde efter några år klarade de tidigare upp- handlade företagen kvalitetskraven och kunderna stannade. Ytter- ligare tre företag godkändes. 
 Etappvis införande 
 Utredningen har sett exempel på att kundval inom äldreomsorgen har införts i etapper i kommunerna. Till en början kan kundvalet ha begränsats till att omfatta endast hemtjänstens serviceinsatser. Detta har då huvudsakligen skett genom certifiering av utförare. Därefter har verksamheten utökas till att också omfatta omvård- nadsinsatser, i takt med att kommunens erfarenhet ökar. 
 Det finns också exempel på att man börjat med att certifiera företag för serviceinsatser, för att sedan, när man velat konkur- rensutsätta också omvårdnadstjänsterna, låtit allt ske genom upp- handling. 
 110 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 Kundvalets omfattning 
 Kundvalet har omfattat servicetjänster i alla kommuner utred- ningen besökt. Oftast har det också omfattat omvårdnadstjänster. Vissa kommuner tillämpar fritt val även för ledsagning och avlösning av anhöriga. Kundvalet gäller ofta endast för insatser som avser dag- och kvällstid, inte natt. 
 Nattverksamheten bedrivs oftast i kommunal regi genom nattpatruller. Likaså ligger trygghetslarmet i de flesta fall på kommunen. Specialteam för särskilt vårdbehövande brukare kan också ligga på kommunen. Några av de kommuner utredningen besökt tillämpar också – i någon mån – fritt val för särskilt boende. 
 I vissa kommuner finns möjlighet för brukarna att ha flera utförare, en för servicetjänster och en för omvårdnadstjänster. Andra kommuner accepterar bara en och samma utförare för dessa tjänster. 
 Egenregiverksamheten vid kundval 
 Ett av flera motiv för kundval är att öka mångfalden genom att fler aktörer etablerar sig på marknaden. En viktig fråga blir då om det finns ett behov av kommunal produktion eller om man kan överlåta all drift till alternativa utförare. 
 Utredningen har som framgått sett exempel på att kommuner vid upphandling såväl låtit kommunal utförare delta i upphand- lingen med eget anbud som ansett denne direktkvalificerad och därför inte deltagit. Den kommun som valde att inte inkludera egenregin i upphandlingen ville inte utsätta verksamheten för risken att bli utkonkurrerad. 
 Under hösten 2007 fattade Nacka kommun beslut om att lägga ned den kommunala hemtjänsten som då utförde 25 % av hemtjänsten i kommunen. I Nacka har privata och kommunala utförare samma ersättning. Hemtjänstchecken hade under en längre tid inte täckt utgifterna för den kommunala hemtjänsten och underskottet var 2007 ca 6 miljoner kr. De privata hemtjänst- företagen hade under samma period klarat sig på ersättningen och ökat sin andel av verksamheten. Kvaliteten hos de externa utförarna och den kommunala hemtjänsten hade varit likvärdig, mätt bl.a. genom brukarundersökningar. Marknaden för hemtjänst i Nacka kommer nu att utföras av drygt 40 externa utförare. 
 111 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 SOU 2008:15 
  
 I en annan kommun som utredningen besökt har man från den politiska nivån uttalat att hela verksamheten inom hemtjänsten på sikt ska ha externa utförare. 
 Det finns dock kommuner som vid utredningens besök redovisat att egenregiverksamheten går ihop ekonomiskt. 
  
 4.2 
  
 Ekonomiska konsekvenser av nuvarande system 
  
 Det har i allt väsentligt rått politisk enighet om att införa fritt val i de flesta kommuner utredningen besökt. Ekonomiska motiv har inte varit styrande för införandet. Motiven har varit att genom konkurrensprövning utveckla verksamheten, öka valfrihet och inflytande för brukarna och förskjuta makten till dessa. Likaså att stimulera utvecklingen av företagande. 
 Härutöver har som regel inga särskilda mål för fritt val formulerats vid de kommuner som besökts, utöver de som gene- rellt gäller för äldreomsorgen. Syftena med fritt val preciseras dock i samband med auktorisationen/upphandlingen av utförare samt i förfrågningsunderlaget, det senare vid de kommuner som tillämpar upphandling. 
  
 4.2.1 
  
 Ändrade ekonomiska förutsättningar vid fritt val, prissättning av tjänsterna 
  
 Kundval leder till ett behov av särskilt ersättningssystem och att en prestationsbaserad modell införs med definierade prestationer och prissättning av dessa. Det har medfört ett förändrat sätt att styra ekonomin. 
 Den ersättning som utförarna erhåller är bestämd av kom- munen. Eftersom utförarna inte kan påverka priset blir den kon- kurrenssituation som uppstår en typ av kvalitetskonkurrens. Utfö- rarna konkurrerar genom att på olika sätt stärka kvaliteten, och genom att på olika sätt profilera sig, för att få brukarna att välja just dem som utförare. Eftersom utförarna inte garanteras några bru- kare eller viss omfattning av tjänster har de incitament att agera på ett sätt som innebär att brukarna väljer just dem och att de stannar kvar som kunder. 
 Kommunerna framhåller vid intervjuerna att ekonomi och styrning i ett valfrihetssystem fokuseras på vad som ska göras och 
 112 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 att man måste tänka annorlunda än då hela verksamheten utfördes av kommunen. Biståndsbesluten blir mer styrande i ett valfri- hetssystem för de behov som ska tillgodoses. Budgetering och uppföljning underlättas och man anser att förutsättningarna för kvalitetsutveckling förbättras. 
 Vad som ligger i priset per hemtjänsttimme och vad utförarna får betalt är en central fråga vid fritt val. Underlaget för betalning till utförarna är som regel utförd tid, inte beviljad tid eller insatser. Och priset är som regel detsamma för alla utförare (med moms- kompensation för de externa utförarna). Också de kommuner som inte nu tillämpar betalning för utförd tid överväger att införa detta. Ersättning för utförd tid ger inte utförarna incitament att utföra uppgifterna så snabbt som möjligt för att därigenom reducera kost- naderna. Flera kommuner har framhållit att när betalning sker för antal utförda timmar (så kallad prestationsbaserad ersättning), inte beviljade timmar, ökar antalet utförda timmar, i förhållande till de beviljade. Detta medför en ökad ekonomisk effektivitet av verk- samheten 
 Vissa skillnader finns mellan verksamheter som är auktoriserade och sådana som är upphandlade när det gäller stabilitet i ekonomi och förutsättningar för att över något längre tid säkra kvalitet i verksamheten. När verksamheten är upphandlad ligger priset fast en längre tid vilket skapar bättre förutsättningar för kontinuitet i verksamheten. Vid en ny upphandling kan dock denna kontinuitet gå förlorad om tidigare upphandlade företag inte klarar kvalitets- kraven och inte får förnyat kontrakt. 
 Vid kundval med auktorisation erbjuds dock möjligheter till årliga anpassningar till förändrade ekonomiska förutsättningar för politikerna, genom beslut om ändrade ersättningsnivåer. Detta kan dock vara till men för verksamhetens kvalitet och utveckling, i ett läge där ersättningsnivåerna sänks av besparingsskäl. De flesta kommuner som utredningen har besökt har ett ersättningssystem inom äldre- och handikappomsorgen som innebär att utförarna erhåller betalning för utförd tid, tid hos eller tillsammans med brukarna. Grundregeln är att maximal ersättning är relaterad till beslutad tid enligt biståndsbedömningen. 
 Det ekonomiska värdet på checken kan antingen motsvara ett enhetspris eller vara differentierat med hänsyn till vad som utförs, när på dygnet det sker och eventuella resekostnader. Utredningen har vid kommunbesöken sett exempel på att priset ofta är differentierat beroende på: 
 113 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 SOU 2008:15 
  
 Typ av tjänst (såsom servicetjänst eller omvårdnadstjänst) 
  
 När på dygnet insatsen utförs (differentiering i  
  
 dag-, 
 kvälls-, 
  natt och helgpeng) 
  
 Hur vårdtunga insatserna är 
  
 Geografisk tillgänglighet, restider (differentiering i landsbygd respektive tätort) 
  
 Men vi har också sett exempel på att man tillämpar ett timpris som är detsamma, oavsett ovanstående variabler. Ett fast pris per hem- tjänsttimme kan dock medföra att de kommunala utförarna inte får full kostnadstäckning, eftersom kommunen ofta har ett större åtagande. Kommunen är i vissa fall de enda som har kapacitet att genomföra vårdtunga insatser och som har nattpatruller. 
  
 4.3 
  
 Information till brukarna, möjligheter att välja 
  
 Genom sina val styr brukarna fördelningen av produktionen mellan olika utförare. För att denna styrning ska bli verklig krävs att den enskilde gör ett val och också har goda förutsättningar för att göra det, själv eller genom en ställföreträdare. Ett viktigt inslag vid kundval är också att om brukaren är missnöjd, kan man byta utförare, dvs. man kan inte bara välja, utan också välja bort. 
 Kundval förutsätter att den enskilde brukaren har möjlighet att ta del av information som kan vara till hjälp i valet mellan olika utförare. Frågan är om informationen är relevant och tillräcklig för att kunna göra ett val? Vem är det som informerar brukaren och kan brukaren ta till sig informationen? Bl.a. dessa frågor analyseras ingående i rapporten Kundval för äldre och funktionshindrade i Norden. 
  
 7 
  
 I rapporten konstateras bl.a. följande: 
  
 Brukarna har svårt att ta till sig information och har svårigheter med att tolka denna för att välja utförare. 
  
 Den enskildes val av utförare i äldreomsorgen försvåras också av bristande information. 
  
 Informationen når inte alltid brukaren och många menar att de inte fått någon information om möjligheten att välja utförare. 
  
 7  
 Kundval för äldre och funktionshindrade i Norden. Konsumentperspektivet. Sanchez och Moran, Tema Nord 2005:507 
 114 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 Inom ramen för ett regeringsuppdrag till Socialstyrelsen, att studera konkurrensprövningen inom äldreomsorgen, tog verket initiativ till att studera hur äldre personer, som får hemtjänst med kundval, uppfattar möjligheterna att kunna välja och byta utförare. 
  
 8  
  
 Rapporten baserades på studier i två kommuner, Stockholm (Bromma) och Nacka. I rapporten framhålls att kundvalsmodel- lerna inte är helt anpassade efter den situation som de äldre befinner sig i, när de ska välja. Man framhåller att en tredjedel av de intervjuade över huvud taget inte gjort något aktivt val. I ett fåtal fall har istället anhöriga valt och i övriga fall biståndshandläggarna. Man framhåller vidare att biståndshandläggarens roll är oklar när det gäller vilka möjligheter som finns att ge vägledning. Den skriftliga informationen var också otydlig i valsituationen, med 
 avseende på utformning och innehåll. 
 Den ordning som är vanligt förekommande – enligt kommun- intervjuerna – är att biståndshandläggaren upplyser brukaren om vilka utförare i kommunen som är godkända och som man kan välja mellan. Brukarna får som regel en skriftlig information om de olika utförare som finns att välja mellan, kompletterad med muntlig information. Om hon eller han inte kan välja kan ställföreträdare hjälpa till. 
 Kommunen (biståndshandläggaren) ska inte rekommendera någon utförare framför någon annan. Handläggaren ska presentera de olika alternativen för brukaren och ge saklig information, utan några värderingar. Så långt är det – såvitt utredningen funnit – en samsyn i de kommuner vi besökt. Man framhåller också i många kommuner att de allra flesta (eventuellt med stöd av ställföre- trädare) gör ett aktivt val. 
 Skillnader mellan kommunerna uppstår när den enskilde inte kan eller vill göra ett aktivt val. I dessa fall agerar kommunerna olika. I vissa kommuner ger man vid behov mer konkreta råd och vägledning. Om man inte når framgång med detta väljer bistånds- handläggaren en av utförarna, extern utförare eller kommunens. Andra kommuner tillämpar den ordningen att om brukaren inte själv kan eller vill göra ett aktivt val, så erbjuds insatsen från den kommunala utförarorganisationen. Några andra kommuner till- lämpar ett särskilt reglerat lottningsförfarande, varvid alla utförar- organisationer är med som alternativ vid lottningen. 
  
 8  
 Att välja hemtjänst, Socialstyrelsen, artikelnummer  
 2004-123-39 
  
 115 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 SOU 2008:15 
  
 Informationen till brukarna om de alternativ som finns att välja mellan (godkända utförare) finns vanligtvis i ett tryckt informa- tionsmaterial. Detta kan vara mer eller mindre ambitiöst utformat, alltifrån tryckta lösa blad till mera påkostade broschyrer eller kund- valskataloger. Vanligen finns också information om utförarna på kommunens hemsida. Flera kommuner planerar att också lägga ut information om utförarnas kvalitet på hemsidan, grundat på upp- följningar som görs. 
 Utredningen har också sett exempel på att kommuner arbetar förebyggande med information och bedriver uppsökande verk- samhet, för att tidigt lämna information till de äldre. Det kan ske genom hembesök, möten med pensionärsföreningar, äldredagar, deltagande vid särskilda mässor m.m. 
  
 4.4 
  
 Uppföljning och säkring av kvalitet 
  
 Kommunen har ansvar för att följa upp de tjänster som utförs inom ramen för socialtjänstlagen. Konkurrensprövning och flera utförare har ökat kraven på att följa upp och utvärdera verksamheten från kvalitetssynpunkt, och att utveckla styr- och utvärderingsinstru- ment. 
 Utredningen har sett många exempel på hur kommunerna arbetar med att följa upp och förstärka kvaliteten i äldreomsorgen vid modeller för kundval. Kvalitetskontroller kan ske på olika sätt, t.ex. genom brukarundersökningar, regelbundna verksamhetsupp- följningar samt genom anmälda eller oanmälda inspektioner. Kom- munerna kan också ställa krav på att utförarna själva ska genomföra kvalitetsuppföljningar. Det kan likaså ställas krav på att utförarna ska till kommunen redovisa vilka klagomål som utföraren fått och att dessa offentliggörs. De olika modellerna för kvalitetskontroll används ofta parallellt och som komplement till varandra. 
 Olika kommuner har kommit olika långt i sitt arbete med att skapa rutiner och system för att återkommande granska utförarnas verksamhet och att de lever upp till de krav som ställs. Utredningen har sett exempel på att kommuner genomfört omfattande undersökningar för att identifiera olika förbättringsområden. Man har också börjat använda särskilt utvecklade metoder för att kunna göra jämförelser mellan kommunerna när det gäller kvalitets- upplevelser (bl.a. kontinuitet och tillgänglighet). 
 116 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 4.5 
  
 Ekonomisystem för debitering 
  
 Utredningen har funnit att de besökta kommunerna tillämpar olika system för hur utförarna rapporterar antalet utförda timmar samt debiterar kommunen. Vissa kommuner har fortfarande manuella system, med en omfattande pappershantering. Andra kommuner utvecklar datoriserade system som kan utnyttjas med början vid biståndsbeslut om brukares behov av insatser, för att beställa insatser, kontrollera att brukarna får beställda insatser, ersätta utförarna samt för att skapa underlag för uppföljning. 
  
 4.6 
  
 Internationell utblick 
  
 Omsorgen om äldre och funktionshindrade har ganska stora likheter i de nordiska länderna. Ett tydligt gemensamt drag gäller det kommunala ansvaret för omsorgen och den i allt väsentligt kommunala skattefinansieringen. Dessutom gäller i hela Norden att regelverk, ekonomiska ramar, tillsyn och kontroll är ett statligt ansvar i syfte att så långt möjligt uppnå likvärdiga villkor för omsorgen. En annan likhet är att hemmaboende prioriteras genom insatser såsom hemtjänst, hemsjukvård, dagcenter och visst stöd för anhöriga omsorgsgivare (enligt rapport från Konkurrens- verket 
  
 9 
  
 ). 
 Det framhålls i Konkurrensverkets rapport att man i alla nordiska länder ser en tendens mot ett ökat inslag av privata utförare inom äldreomsorgen. Valfrihetsmodeller har till en del införts i alla nordiska länder. I två länder, Danmark och Finland, har nationella bestämmelser införts. Utredningen har under hösten 2007 gjort studiebesök till dessa båda länder för att få närmare kunskap om de valfrihetsmodeller som tillämpas. 
 Framställningen i det följande bygger på dessa besök och också på den nämnda rapporten från Konkurrensverket. Underlag för framställningen i det följande har också hämtats från rapporten Kundval för äldre och funktionshindrade i Norden. 
  
 10 
  
 9  
 Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg – förslag för konkurrens och ökat företagande. Konkurrensverkets rapportserie: 2007:3 
  
 10  
 Kundval för äldre och funktionshindrade i Norden. Konsumentperspektivet. TemaNord 2005:507, Weeks och Moran 
 117 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 SOU 2008:15 
  
 Danmark 
 I Danmark kan hemtjänsten omfatta personlig omsorg, praktisk hjälp, matservice eller en kombination av dessa tjänster. Hemtjänst ges inte enbart till dem som bor i ordinärt boende utan också till personer inom särskilda boenden (ældre- och plejeboliger). Enligt den danska lagen om social service ska kommunerna erbjuda personlig hjælp og pleje och hjælp eller støtte til nødvendige praktiske opgaver i hjemmet till dem med nedsatt fysisk eller psykisk funktionsförmåga. 
 I Danmark finns tre typer av särskilda boenden för äldre; ældre- och plejeboliger, plejehjemsboliger (vårdhem) och beskyttede boliger (skyddade bostäder). Hemtjänst (hjemmehjælp) består av både personlig omsorg (pleje) och praktisk hjälp. Det senare omfattar städning, inköp och tvätt. 
 Hemsjukvård ingår i det kommunala ansvaret och är reglerat i särskild lagstiftning. I stort sett samtliga kommuner har en gemensam organisation för hemtjänst och hemsjukvård. 
 En för Danmark speciell lag är lagen om förebyggande hembesök. Enligt denna lag är det en skyldighet för kommunen att minst två gånger per år erbjuda hembesök hos dem som är 75 år eller äldre. Vid dessa besök diskuteras aktuell livssituation, deltagande i nätverk, behov av hjälpmedel m.m. 
 Den 1 januari 2003 infördes ett generellt kundvalssystem (valfrihetsmodell) som innebar att brukarna av hemtjänst gavs rätt att välja en annan utförare än den kommunala. De som har plats på ældrebolingar (äldreboenden) omfattas som nämnts också av kundvalet då hemtjänst utgår inom dessa boenden. 
 Enligt den danska regleringen får de enskilda kommunerna besluta om de vill certifiera utförarna, tillämpa ett upphandlings- förfarande eller kombinera dessa metoder när de inför en val- frihetsmodell. Vid certifiering, som i lagen anges som det huvud- sakliga alternativet, kan kommunerna inte begränsa antalet utfö- rare. Kommunerna ska fastställa och offentliggöra priser och kvali- tetskrav, varvid de utförare som ansöker och uppfyller villkoren ska godkännas. Ersättning till utförarna ska enligt serviceloven dif- ferentieras efter typ av tjänst och när tjänsten utförs. Kommunernas egenregiverksamhet är likställd med privata utförares. Inga utförare är garanterade några kunder. 
 Vid tillämpningen av offentligt upphandlingsförfarande ska de enskilda kommunerna teckna avtal med mellan två och fem 
 118 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 utförare (för respektive kategori av tjänst). Kommuners egenregi- verksamhet måste ingå i upphandlingen. Brukarna ska sedan fritt få välja utförare bland dem som blivit godkända. Inte heller vid upphandlingsförfarande är de enskilda utförarna garanterade några kunder. Till skillnad från certifiering innebär upphandling att priskonkurrens är möjlig. 
 Vid en kombination av de båda nämnda modellerna överlåter den enskilda kommunen, efter ett upphandlingsförfarande, all drift av hemtjänst till en extern utförare under en fastställd avtalsperiod. Efter det att en upphandling är genomförd och en utförare valts, kan andra utförare ansöka om att bli certifierade för den aktuella kommunen. Kommunen är dock under avtalsperioden förhindrad att certifiera sin egenregiverksamhet. Detta senare prövningsalter- nativ innebär priskonkurrens. 
 När lagen om kundval infördes i Danmark var det 17 av landets då 271 kommuner som hade infört en (frivillig) valfrihetsmodell. År 2006 hade merparten av kommunerna valfrihetsmodeller, för en eller flera av tjänsterna inom hemtjänsten. 
 Omfattningen av kundval är enligt Konkurrensverkets rapport störst när det gäller praktisk hjälp, och minst när det gäller mat- service. År 2006 var det 74 procent av kommunerna som hade valfrihetsmodeller som omfattade praktisk hjälp, medan endast 15 procent av kommunerna hade detta för matservice. Samma år hade 40 procent av kommunerna kundval för tjänster under hela dygnet. Det var dock bara fyra procent av samtliga kommuner som hade valfrihetsmodeller som omfattade samtliga tjänster, dvs. personlig omsorg, praktisk hjälp och matservice, alla dagar hela dygnet. Flest privata utförare fanns i Köpenhamnsregionen, där det i genomsnitt fanns 3,1 privata utförare per kommun. 
 De ersättningsnivåer som tillämpas ska av varje kommun rapporteras till Styrelsen for Specialrådgivning og Social Service (i princip motsvarande den svenska Socialstyrelsen). Denna myn- dighet administrerar en databas som är tillgänglig på internet. Förutom ersättningsnivåerna för de enskilda kommunerna inne- håller databasen information om antalet utförare totalt, uppdelat på externa utförare och offentlig drift, om inträdet till marknaden skett via auktorisation, genom ett upphandlingsförfarande eller som en kombination av dessa metoder, vilka krav som ställs på utförarna samt vissa demografiska förhållanden om de äldre. 
 Utöver den kommunala äldre- och handikappomsorgen finns i Danmark en särskild lag om hemtjänst. Lagen omfattar praktisk 
 119 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 SOU 2008:15 
  
 hjälp (städning m.m.) i eget hem som ges av godkända företag. Lagen gäller fr.o.m. år 2004 enbart för pensionärer. De som utnyttjar tjänsterna betalar ca 60 procent av timlönen. 
 Finland 
 De finländska kommunerna har ansvaret för att tillhandahålla såväl vård- som omsorgstjänster. Kommunerna kan självständigt pro- ducera tjänsterna eller göra det tillsammans med andra kommuner. En kommun kan också köpa tjänster av externa utförare, av andra kommuner eller av samkommuner. 
 Andelen externa utförare som producerar vård- och omsorgs- tjänster var under år 2004 ca 20 procent. Kostnaderna för dessa tjänster finansieras till knappt 10 procent av brukar- och patient- avgifter, drygt 20 procent med statsbidrag och omkring 70 procent genom kommunala skatter. 
 En lagändring gällande införande av s.k. servicesedel (check) trädde i kraft i början av 2004. Servicesedeln används för långvarig och regelbunden hemservice vilken omfattar omsorgs- och stöd- tjänster. Hemsjukvårdande insatser ingår inte i denna servicesedel. Lagen innebär ingen skyldighet för kommunerna att tillämpa en sådan valfrihetsmodell. 
 Med servicesedeln förbinder sig kommunen att, upp till det värde som fastställts för sedeln enligt kommunens beslut, betala de tjänster som serviceanvändaren köper, av en extern serviceprodu- cent som kommunen godkänt. Användandet av servicesedeln beslutas av kommunen som sätter upp mål för användandet samt reglerar vilka tjänster som ska ingå och i vilken omfattning. 
 Kommunen godkänner de producenter vilkas tjänster anskaffas antingen genom att godkänna alla producenter som uppfyller kriterierna för godkännande eller genom anbudstävlan. Service som anordnas med servicesedeln ska motsvara den nivå som krävs av motsvarande kommunala tjänster. 
 Kommunen beslutar om brukarens servicebehov liksom brukarens förmåga att använda servicesedeln. Brukaren väljer utförare bland dem som kommunen har godkänt. Servicesedelns värde fastställs på olika sätt för olika tjänster. Utförarna fakturerar kommunen för det belopp som servicesedeln är värd. Brukaren betalar som en självriskandel skillnaden mellan servicesedelns värde och tjänstens pris till serviceproducenten. 
 120 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nuvarande valfrihetssystem för äldre- och handikappomsorgen 
  
 Ett krav som ställs på kommunerna är att det inom kommunen måste finnas en kommunal utförare för den typ av tjänst som checken avser. Enskilda har rätt att tacka nej till att erhålla en check och därmed i praktiken välja den kommunala utföraren. 
 Det är inom varje kommun som beslut fattas om privata tjänster ska upphandlas med ett anbudsförfarande eller om certifiering ska ske enligt villkor som ställs upp av de enskilda kommunerna. 
 121 
 5 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 5.1 
  
 En avtalsrelation mellan myndigheten och leverantören 
  
 Utredarens bedömning 
 : Utredaren anser att det föreligger ett uppdragsförhållande mellan kommunen och den externa leve- rantören. Grunden för detta ställningstagande är att kommunen är huvudman för verksamheten, kommunen står för merparten av kostnaderna, genom avtal med de externa leverantörerna till- godoses ett kommunalt behov, det finns ett betydande mått av kommunal styrning av den externa verksamheten, kommunen har ansvaret för att följa upp och kontrollera verksamheten samt att den externa leverantören får ersättning av kommunen för utförd prestation. 
 Utredaren har övervägt möjligheterna för och konsekven- serna av att utforma ett valfrihetssystem så som en bidrags- finansierad enskild verksamhet, dvs. en modell som innebär att äldre- och handikappomsorgen skulle få ett ersättningssystem som motsvarar det som finns för fristående skolor i dag. Utre- daren har dock kommit fram till att detta skulle medföra allt för stora ingrepp i den kommunala självstyrelsen. 
 Enligt SOU 2001:31, Mer värde för pengarna, innebär ett kundvals- system med check i regel att kommunen inbjuder privata utförare att på lika villkor konkurrera med kommunens egenregi- verksamhet. Detta sker genom att kommunen prövar privata utfö- rares lämplighet utifrån fastställda kriterier. De externa utförare som bedöms lämpliga erhåller auktorisation av kommunen och jämställs med kommunens egenregiverksamhet. De som har rätt till en viss omsorg eller service, dvs. kunderna utrustas med en check som representerar en viss köpkraft. Brukarna har möjlighet att fritt välja mellan olika kommunala eller privata utförare. Utförarna löser 
 123 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 in kundernas checkar hos kommunen och får under vissa villkor ersättning för varje check med det belopp som kommunen fast- ställt. Därigenom har kommunen tillskapat ett marknadsbaserat bidrags- och resursfördelningssystem med konkurrens mellan de olika utförarna. 
 Kommunens uppgift är att godkänna leverantörer, dvs. ange de krav som man anser att leverantören ska uppfylla för att kvalificera sig. Vidare ansvarar kommunen för att kontrollera och följa upp att kraven är uppfyllda. Vilka krav som ställs varierar stort mellan kommunerna. Vissa kommuner anser att det ska vara så få krav som möjligt. Det är istället brukaren som bestämmer kvalitet genom att välja den leverantör som man tror levererar den bästa tjänsten. På detta sätt uppnår kommunen en kvalitetskonkurrens. 
 I utredningens direktiv har frågan ställts om ett auktorisa- tionsförfarande måste upphandlas. Åsikterna har gått isär, vissa argumenterar för att det är den enskilda individen som är avtalspart till den externa utföraren och att den ekonomiska ersättning som utbetalas skall betraktas som bidragsfinansierad enskild verksam- het. I en promemoria som utformats av advokatbyrån Mannheimer  Swartling, på uppdrag av Svenska arbetsgivareförbundet (SAF), argumenterades att kommunen, efter behovsprövningen och beslut ger den enskilde kunden ett tillgodohavande. När sedan personen väljer vårdgivare och överlämnar checken, måste detta vara att anse som att tillgodohavandet utnyttjas och ersättningen utges redan då. Den check som överlämnas av vårdmottagaren måste anses vara att likna vid ett slags betalningsansvisning. För dylika gäller att betalning anses ske á vista, dvs. i det ögonblick den överlämnas. Enligt promemorian innebär detta att det inte kan uppkomma något uppdragsförhållande mellan kommunen och vårdgivaren och att det därmed inte kan bli fråga om att tillämpa LOU. 
 Konkurrensverket gav, med anledning av rapporten Öka kon- sumentnyttan inom vård och omsorg, ett uppdrag till professor Morris att skriva ett rättsutlåtande huruvida kundvalssystem med auktorisation inom vård- och omsorgssektorn är förenlig med upphandlingsreglerna. Hart anser att ett auktorisationsförfarande med check, som innebär att den enskilde ges möjlighet att välja, inte innebär att reglerna om offentlig upphandling kan frångås. Skälet är att det de facto är kommunen som är skyldig att bedöma ett visst behov hos en brukare för att sedan tillhandahålla den service som fastställts genom beslutet. Om inte kommunen själv levererar servicen inom ramen för egenregiverksamheten har den möjlighet att 
 124 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 sluta avtal med en extern leverantör. Hart skriver i rättsutlåtandet att Oavsett om det är brukaren själv som väljer en auktoriserad tjänsteleverantör eller om kommunen skulle anvisa ett privat alternativ, så är det mellan kommunen och leverantören som avtals- relationen uppkommer 
  
 1 
  
 . 
 Stöd för resonemanget kan också hämtas i Regeringsrättens dom RÅ 2007 ref. 43. Regeringsrätten konstaterar i domen att det är kommunerna som ansvarar för insatser enligt socialtjänstlagen och att enskilda brukare inte kan, som i detta fall, hänvisas till en frivilligorganisation. Något avtal mellan kommunen och organisa- tionen fanns inte. 
 Som grund för utredarens slutsatser står också att bistånd i form av hemtjänst m.m. inte har karaktären av ekonomiskt stöd till den enskilde. Det är enbart den enskildes behov och inte den enskildes ekonomi som avgör om den enskilde ska få en insats som hon eller han är i behov av (prop. 2000/01:80). Den enskilde erhåller alltså själva insatsen och inte en ekonomisk ersättning för insatsens kostnad. En motsvarighet till 9 § 2. LSS (skälig kostnad för per- sonlig assistans) saknas i socialtjänstlagen. 
 I och med att utredaren fastslagit att det föreligger ett avtal med ekonomiska villkor mellan kommunen och den externa leveran- tören om utförandet av en tjänst så ska upphandlingsreglerna och reglerna i fördraget respekteras. För hälso- och sjukvård samt soci- ala tjänster, vilka är  
 B-tjänster, 
  ska  
 EG-domstolens 
  rättspraxis samt  
 EG-fördragets 
  grundläggande principer om transparens, lika- behandling och  
 icke-diskriminering, 
  reglerna i direktiv 2004/18 i de fall dessa reglerar  
 B-tjänster 
  tillämpas, och i motsvarande mån även direktiven om rättsmedel vid offentlig upphandling (89/665 och 2007/66), när man överlåter utförandet av tjänster till en extern leverantör. 
 Kommunal självstyrelse 
 Staten och den kommunala sektorn har ett gemensamt ansvar för välfärdstjänsterna. Inte minst gäller detta vård, omsorg och utbild- ning. De flesta kommunala uppgifter är reglerade i speciallagar och staten styr kommunerna främst genom lagstiftningen. En av grundpelarna i det svenska styrelseskicket är den kommunala självstyrelsen. Även när det enligt lag föreligger en skyldighet för 
  
 1  
 Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg, Konkurrensverket 2007:03, s. 126. 
 125 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 kommuner och landsting att ombesörja vissa uppgifter, förutsätter självstyrelsen ett väsentligt mått av frihet i själva utförandet. De två tyngsta värdena som är förknippade med den kommunala självstyrelsen är demokrativärdet och effektivitetsvärdet 
  
 2 
  
 . Grund- tanken i  
 demokrati-värdena 
  är att invånarna i kommunen styr sig själva. De demokratiska värdena består bl.a. i att många människor deltar i genomförandet av de offentliga uppgifterna. Invånarna blir delaktiga och därmed medansvariga. Självstyrelsen innebär att beslutsfattandet sker nära invånarna och med deras medverkan. Legitimiteten stärks av att invånarna ges möjlighet till lokalt och regionalt inflytande över verksamheten och till ansvarsutkrävande. 
 Inom ramen för självstyrelsen kan kommuner och landsting pröva olika metoder för att lösa samma eller liknande problem. Effektivitetsvärdena handlar således om att besluten fattas nära dem de rör, att besluten kan anpassas till lokala förhållanden och att kommunal förvaltning på det sättet blir billigare och mer ända- målsenlig. 
 Så som ovan angetts har utredaren övervägt möjligheterna för och konsekvenserna av att utforma ett valfrihetssystem så som en bidragsfinansierad enskild verksamhet, dvs. en modell som innebär att äldre- och handikappomsorgen skulle få ett ersättningssystem som motsvarar det som finns för fristående skolor i dag. Utredaren har dock kommit fram till att detta skulle medföra allt för stort ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Om äldre- och handi- kappomsorgen skulle ges samma förutsättningar som skol- pengen, skulle detta medföra att det kommunala huvudmanna- skapet i praktiken försvinner och att staten skulle fatta beslut om tillstånd att bedriva verksamhet, besluta om rätt till ersättning, besluta om kvalitetskrav samt utöva tillsyn och kontroll. Kommu- nen skulle endast kvarstå som finansiär. Enligt utredarens uppfatt- ning gagnar detta inte invånarnas inflytande över äldre- och handi- kappomsorgen. Möjligheterna att för invånarna utkräva politiskt ansvar för verksamheten begränsas och det finns inget som talar för att tjänsternas kvalitet skulle förbättras. 
  
 2  
 SOU 2007:10, Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft, s 91 ff. och Nguyen, Moderna kommuner, 3:e upplagan, s. 25. 
 126 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 Är valfrihetssystemet en tjänstekoncession? 
 En fråga som utredaren har haft att ta ställning till är om ett valfri- hetssystem kan betraktas som en tjänstekoncession. Så som tidi- gare framgått av de, i bilaga 2, refererade rättsfallen ska tjänste- koncessioner tilldelas med beaktande av gemenskapsrättens grund- läggande principer, bl.a.  
 icke-diskriminering, 
  likabehandling, insyn, proportionalitet och ömsesidigt erkännande. Eventuella förför- delade leverantörer måste också ges möjlighet att kunna klaga på beslutet. Tjänstekoncessioner omfattas i dag inte av upphand- lingsdirektiven 2004/18 och 2004/17. Det föreligger dock planer inom  
 EU-kommissionen 
  på att ta fram ett direktivförslag till Rådet och Parlamentet angående tjänstekoncessioner. Om reglerna antas i EU under 2008, kommer de troligen att införas i svensk lag- stiftning någon gång under 2010. Det är i dag ovisst hur dessa reg- ler kommer att utformas av kommissionen, men sannolikt är att de grundläggande principerna kommer att tydliggöras. Om utredaren skulle fastslå att valfrihetssystemet är att betrakta som en tjänste- koncession skulle detta medföra vissa skillnader i förhållande till reglerna om  
 B-tjänster, 
  bl.a. följande: 
  
 även s.k.  
  
 A-tjänster 
  skulle kunna omfattas av lagen om valfri- hetssystem, 
  
 reglerna om tekniska specifikationer behöver inte tas med, samt 
  
 reglerna i rättsmedelsdirektivet behöver inte beaktas. 
  
 För att få frågan om tjänstekoncession belyst har utredningen in- hämtat ett rättsutlåtande från doktoranden Henson. 
 Hon skriver: 
 Det är inte möjligt för upphandlande enheter att vid tillämpningen av s.k. kundvalssystem tilldela leverantörer av tjänster i systemet tjänste- koncessioner. 
 Vid en tjänstekoncession krävs att koncessionshavaren får betalt av och är beroende av betalning från slutanvändarna, brukarna. Storleken på dessa medel utgör den ekonomiska risk som den upphandlande enheten överlåter till koncessionsinnehavaren. Det är betydelselöst om brukarna betalar direkt eller via den upphandlande enheten. De even- tuella extra medel som kommer från den upphandlande enheten kan endast utgöra någon form av subsidiering, men inte betalningen i sig. 
 Vid kundvalssystem är det kommunen eller landstingen som betalar för och som garanterar betalning för de utförda tjänsterna. Brukarna betalar inte själva för de tjänster de utnyttjar, utan lämnar endast över 
 127 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 en voucher med aktuellt belopp. Det innebär att två av de avgörande kriterierna vid bedömningen av om ett kontrakt kan klassas som en tjänstekoncession inte kan anses vara uppfyllda vid avtal mellan det offentliga och utförarna i ett kundvalssystem 
 Även professor Morris har i sitt rättsutlåtande till Konkur- rensverket konstaterat att s.k. kundval inom äldre- och handikapp- omsorgen inte kan betraktas som tjänstekoncession, eftersom alla krav, som  
 EG-domstolen 
  fastslagit i bl.a. domen  
 C-382/05, 
  inte är uppfyllda. 
 Mot bakgrund av de rättsutlåtande som Henson och Morris skrivit kan utredaren inte finna att det valfrihets- system som utredaren föreslår kan betraktas som en tjänste- koncession. Det är dessutom av stor vikt att de förslag som utreda- ren lämnar även är tillämpbara efter att  
 EU-kommissionens 
  förslag till direktiv om tjänstekoncessioner föreligger. 
  
 5.1.1 
  
 Lag om valfrihetssystem 
  
 Utredarens förslag 
 : Utredaren föreslår att det införs en lagvalsparagraf i lagen om offentlig upphandling, eftersom lag (2007:1091) om offentlig upphandling (LOU) är obligatorisk att tillämpa när offentlig sektor anskaffar varor och tjänster. 
 Utredarens förslag är att det i en särskild lag skapas förut- sättningar som tillgodoser de behov som ett valfrihetssystem kräver. En ny lag, lag om valfrihetssystem (LOV) införs. Lagen är en förfarandelag som syftar till att inrätta och vidmakthålla ett valfrihetssystem. 
 Utredaren föreslår att lagen om valfrihetssystem utformas enligt reglerna om s.k.  
 B-tjänster, 
  bilaga 3 i LOU, eftersom utredaren inte funnit något entydigt belägg för att valfrihets- system skulle kunna betraktas som en tjänstekoncession. 
 Om en upphandlande myndighet väljer att tillämpa bestämmel- serna i lag om valfrihetssystem vid upphandling av hälsovård och socialtjänster,  
 B-tjänster 
  kategori 25 enligt bilaga 3 i LOU ska LOU inte tillämpas. 
 Den upphandlande myndigheten kan således välja huruvida den ska tillämpa lagen om offentlig upphandling eller lagen om valfrihets- system vid anskaffning av hälsovård och socialtjänster. Skillnaden 
 128 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 mellan de två är att om myndigheten vill ge brukaren eller invånaren en möjlighet att välja utförare av tjänster, kan LOV tillämpas. Myndigheten får anses ha valt LOV när fullmäktige beslutat att LOV ska tillämpas och annonsering skett i den nationella data- basen. 
 Lagen om valfrihetssystem bygger på principen att myndigheten som huvudman för verksamheten har ansvaret för att tjänsterna tillhandahålls brukaren eller invånaren. Myndigheten tecknar, bl.a. enligt reglerna i LOV, avtal med ett antal leverantörer. Den enskilde brukaren eller invånaren bestämmer därefter vilken av dessa leverantörer som ska tillhandahålla tjänsten. 
  
 5.1.2 
  
 CPV-nomenklatur 
  
 Utredarens bedömning 
 : Utredaren har efter vissa överväganden kommit fram till att inte föreslå en begränsning av tillämpnings- området i kategori 25 genom att ange de  
 CPV-referensnummer 
  som är lämpliga för ett valfrihetssystem. 
 Lagen omfattar tjänster som anges i bilaga II B (s.k.  
 B-tjänster) 
  kategori 25 enligt bilaga 3 till LOU, med  
 CPV-referensnummer 
 74511000-4, 
  och från  
 85000000-9 
  till  
 85323000-9 
  (utom 85321000- 5 och  
 8532000-2). 
  Dessa tjänster är i stor utsträckning undantagna från Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18 om offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster, vilket med- för att det föreligger vissa möjligheter till nationella särlösningar, så länge dessa respekterar de grundläggande principerna i  
 EG-fördra- 
  get, framför allt artiklarna 43 och 49. 
 De ovan angivna  
 CPV-referensnumren 
  omfattar en rad tjänster inom hälso- och sjukvårdsområdet samt socialtjänster. Som exem- pel återfinns äldreomsorg, social omsorg för handikappade, barn- morsketjänster, tjänster utförda av allmänpraktiserande läkare och tjänster för dagcenter bland dessa referensnummer, tjänster som kan kallas individuella välfärdstjänster och som lämpar sig väl för ett valfrihetssystem. Bland dessa referensnummer finns även am- bulanstransporter och patologiska tjänster vilka knappast lämpar sig för ett valfrihetssystem. Det är t.ex. inte lämpligt eller ekono- miskt effektivt att låta invånaren bestämma vilket ambulansföretag som ska utföra en ambulanstransport. Dessa typer av tjänster är 
 129 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 sådana som antingen utförs i egen regi eller som upphandlas enligt LOU. 
 Orsaken till att utredaren inte föreslår en begränsning av till- lämpningsområdet är att det uppstår en rad gränsdragnings- problem, om det i lag skulle framgå vilka tjänster som omfattas enligt  
 CPV-nomenklaturen. 
  Några exempel på sådana gräns- dragningsproblem är  
 CPV-kod 
  85141000 – Tjänster utförda av vårdpersonal och  
 CPV-kod 
  85121200 – Medicinska specialist- tjänster. Utredaren är av den uppfattningen att myndigheten är den som bäst avgör om ett valfrihetssystem ska införas och vilka tjäns- ter som i så fall ska omfattas. 
  
 5.2 
  
 De grundläggande principerna 
  
 Utredarens förslag 
 : Utredaren föreslår att det i lagen anges att de grundläggande gemenskapsrättsliga principerna ska respek- teras. I lagförslaget beaktas principerna om  
 icke-diskriminering, 
  insyn och likabehandling bl.a. genom kravet att valfrihets- systemet ska annonseras. Systemet är öppet och transparent genom att förfrågningsunderlag och övriga avtalsvillkor offent- liggörs. Kraven på rättsmedel tillgodoses genom att leveran- törerna ges möjlighet att klaga till domstol på t.ex. bristande annonsering, diskriminerande avtalsvillkor eller godtycklighet i bedömningen av huruvida de krav som ställts är uppfyllda. Vidare beaktas leverantörernas rättigheter genom möjligheten till skadestånd. 
 I förslaget till lag finns en portalparagraf som anger att de grund- läggande principerna ska råda i ett valfrihetssystem. Paragrafen fastslår de principer som gäller enligt  
 EG-fördraget 
  artiklarna 43 och 49 samt  
 50–53 
  och  
 EG-domstolens 
  rättspraxis. 
 Kravet på likabehandling och  
 icke-diskriminering 
  medför att alla ansökningar från leverantörer om att delta i valfrihetssystemet ska behandlas lika i alla skeden av förfarandet. Faktorer som nationa- litet eller etableringsort ska inte spela någon roll. Detta betyder att även företag från andra orter ska ges samma möjlighet att verka som de som kommer från den egna kommunen. De krav som ställs i förfrågningsunderlaget får inte heller gynna någon som kommer från orten eller visst område. (Jmf.  
 EG-domstolens 
  domar  
 C-31/87 
  
 130 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 Gebroeders Beentjes BV mot Nederländska staten och  
 C-243/89 
  Europeiska gemenskapernas kommission mot Danmark, Storabält- domen). 
 Principen om öppenhet innebär en skyldighet att offentliggöra en inbjudan att lämna ansökningar, att uppgifter som gäller valfri- hetssystemet inte hemlighålls utan är offentliga. Alla som är intres- serade ska ges möjlighet att lämna in en ansökan om att få delta. Vidare medför principen att de som ansökt om att få delta i förfa- randet informeras om resultatet och att alla handlingar i princip är offentliga. (Jmf.  
 C-324/98 
  Teleaustria och  
 C-87/94 
  Europeiska gemenskapernas kommission mot Belgien, Wallonska bussarna.) 
 Principerna om proportionalitet förutsätter att alla krav som ställs i förfrågningsunderslaget ska vara rimliga i förhållande till de mål som eftersträvas. Tjänstens art och omfattning kan variera från ett valfrihetssystem till ett annat, och därför bör även kraven som ställs variera. Enligt utredarens mening bör högre krav kunna stäl- las avseende t.ex. ekonomisk kapacitet och omvårdnadskompetens på en leverantör som tillhandhåller ett särskilt boende än ett före- tag som tillhandahåller vissa hemtjänstinsatser. Kraven som ställs på leverantörerna bör dock inte vara högre i ett valfrihetssystem i jämförelse med en traditionell upphandling. Ett av syftena med valfrihetssystem är att skapa en mångfald av utförare som den enskilde kan välja mellan, vilket i sin tur leder till konkurrens och förbättrad kvalitet till nytta för den enskilde. 
 Principen om ömsesidigt erkännande är viktig i hälso- och sjuk- vården som tillämpar bestämmelserna om ömsesidigt erkännande av examen för t.ex. sjuksköterskor och läkare. 
 De grundläggande principerna ska iakttas i alla faser av förfaran- det. Detta innebär att egenregiverksamheten och de externa leverantörerna, ska behandlas lika. Den egna regin ska inte gynnas men inte heller missgynnas i förhållande till de externa leveran- törerna. Detta medför att myndigheten i största möjliga utsträck- ning ska ge egenregiverksamheten samma förutsättningar och ställa samma krav som de ställer på de externa leverantörerna. Total konkurrensneutralitet mellan externa leverantörer och egenregi- verksamheten kan dock vara svår att uppnå, eftersom myndigheten, genom egenregiverksamheten, måste ta det yttersta ansvaret för att tjänsterna tillhandahålls medlemmarna i kommun och landsting. Detta kan t.ex. medföra att egenregiverksamheten måste få extra resurser som innebär att de i realiteten kan bära det ansvaret. Ett annat exempel som kan innebära problem ur kostnadssynpunkt är att vissa 
 131 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 kommuner har infört en rättighet för all personal, som så önskar, att arbeta heltid. 
  
 5.3 
  
 Definitioner 
  
 Utredarens förslag 
 : Utredaren föreslår att det i lag om valfri- hetssystem införs regler om löpande annonsering. 
 Utredaren anser att det är viktigt att myndigheten ges möj- lighet att annonsera valfrihetssystemet löpande eftersom det är angeläget att underlätta kontinuerlig påfyllnad av leverantörer, vilket ökar konkurrensen och gynnar brukarna. Vidare är detta ett bra sätt för små nystartade företag att snabbt komma in på marknaden. 
 Utredaren förslår vidare att en nationell databas skapas för valfrihetssystem. I denna databas ska de myndigheter som till- lämpar lagen annonsera löpande. Utredaren föreslår att reger- ingen ger Ekonomistyrningsverket (ESV) i uppdrag att ansvara för den nationella databasen. 
 Utredarens lagförslag är en s.k. förfarandelag, som anger hur myn- digheten ska förfara vid inköp av tjänster, då den enskilde brukaren ska få rätt att välja utförare från en lista av godkända leverantörer. Vissa av definitionerna i lag om valfrihetssystem återfinns i LOU, medan andra är nya. 
 Valfrihetssystem 
 Lag om valfrihetssystem kan tillämpas vid upphandling av  
 B-tjänster, 
  så som tidigare angivits. Grunden i ett valfrihetssystem är att den enskilde väljer vilken, av myndigheten godkänd leverantör, som ska utföra tjänsten. Med begreppet valfrihetssystem avses i lagen även det som inom landstingens hälso- och sjukvårdsystem kallas vård- val. 
 En myndighet kan ha flera valfrihetssystem för olika tjänster, t.ex. ett för hemtjänst, ett för dagverksamhet och ett för särskilt boende. 
 132 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 Förfrågningsunderlag 
 I ett valfrihetssystem ska myndigheten ange de krav som samtliga sökande leverantörer ska uppfylla för att bli godkända samt övriga avtalsvillkor. Vidare måste myndigheten offentliggöra uppgifter som är relevanta för intresserade leverantörer, t.ex. beskrivning av tjänsten, kontaktuppgifter och regler för uppföljning och kontroll. Utredaren har i lag om valfrihetssystem valt att använda begreppet förfrågningsunderlag som benämning för denna handling, eftersom likheterna är uppenbara med LOU. För att det inte ska råda osäkerhet hos myndigheter och leverantörer som vanligtvis arbetar med offentlig upphandling har utredaren således valt att behålla termen förfrågningsunderlag i den föreslagna lagen. 
 Löpande annonsering och nationell valfrihetsdatabas 
 Förslaget om löpande annonsering finns inte i lagen om offentlig upphandling, utan är speciellt för ett valfrihetssystem. Myndig- heten ska annonsera löpande i den nationella databasen samt på hemsidan och i andra lämpliga media. Förfarandet med löpande annonsering gynnar, enligt utredarens mening, de små företagens möjligheter att vara leverantörer av tjänster till offentlig sektor. De kan när som helst, efter eget önskemål, ansöka om att få delta i systemet. Detta innebär att s.k. avknoppade enheter och nystartade företag inte behöver vänta med att myndigheten går ut och annon- serar en ny upphandling. Företag i uppstartsfasen är beroende av att snabbt kunna komma in på marknaden och få kunder. 
 Utredaren anser att regeringen bör ge Ekonomistyrningsverket (ESV) i uppdrag att skapa en nationell databas för valfrihetssystem. Valfrihetssystemet är inte detsamma som en traditionell upp- handling. För att det inte ska råda en osäkerhet bland leverantörer om vilken lagstiftning som är aktuell är det viktigt att skilja dessa åt. Det är också viktigt att intresserade leverantörer på ett enkelt och överskådligt sätt kan hitta de kommuner och landsting som valt att införa valfrihetssystem. Det är inte rimligt att kräva att ett företag ska söka denna typ av information på 290 kommunala hem- sidor. 
 133 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 Leverantörer ansöker och myndigheten godkänner 
 I ett valfrihetssystem  
 ansöker  
 leverantörerna om att få delta. Om myndigheten efter en granskning av ansökan kommer fram till att samtliga krav är uppfyllda  
 godkänner  
 myndigheten leverantören. En leverantör kan uteslutas från ett valfrihetssystem om vissa förut- sättningar föreligger, t.ex. om en leverantör ägnat sig åt viss brottslig verksamhet. 
 I vissa kommuner används begrepp som certifiering och ackre- ditering i samband med att leverantörer godkänns som utförare. Utredaren har valt att inte använda begreppen eftersom det är Sty- relsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) som är nationellt ackrediteringsorgan och ansvarar för kontrollfrågor enligt lag (1992:1119) om teknisk kontroll. Detta innebär att SWEDAC kompetensprövar verksamheter som utför analys, prov- ning, kalibrering, certifiering, kontroll och besiktning. 
  
 5.4 
  
 Ansökan om deltagande 
  
 Utredarens förslag:  
 Utredarens förslag är att bestämmelserna i 15 kap.  
 1-2 
  §§ sekretesslagen (1980:100) och 10 § förvaltnings- lagen (1986:223) om inkommande handlingar ska tillämpas när en ansökan om deltagande i valfrihetssystem inkommer. Detta innebär att ansökningarna öppnas och behandlas allt eftersom de inkommer till myndigheten. 
 Efter att ansökan inkommit ska den föras upp i en förteck- ning, eftersom det ska vara överskådligt och enkelt för allmän- heten och konkurrerande leverantörer att få kännedom om de ansökningar som inkommit. 
 Alla leverantörer som önskar delta i ett valfrihetssystem har rätt att ansöka. Ansökan ska ske på det sätt som myndigheten anger i för- frågningsunderlaget. Så snart en ansökan inkommit ska myndig- heten öppna och bedöma denna. Det finns ingen anledning att skjuta upp öppnandet av ansökningar till en viss tidpunkt, så som är fallet i LOU, något som för övrigt inte heller är möjligt med lagens regler om löpande annonsering. 
 Av förfrågningsunderlaget ska framgå den tid det tar för myn- digheten att behandla en ansökan. Leverantören ska i förväg få 
 134 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 kännedom om när myndigheten kan fatta beslut om att godkänna leverantören. 
 Myndigheten får inte ställa krav på att leverantörerna ska ha viss nationalitet, att alla leverantörer ska ha en bestämd juridisk form eller andra diskriminerande krav. De krav som ställs ska vara pro- portionerliga och relevanta. Myndighetens lägsta kravnivå ska vara att samtliga leverantörer som vill delta i ett valfrihetssystem ska uppfylla de krav som ställs i lagar, förordningar och föreskrifter. Detta innebär bl.a. att leverantören ska betala skatt och sociala avgifter, uppfylla svensk arbetsrättslagstiftning och följa myndig- heternas föreskrifter. 
 Tillkommande krav behandlas närmare i kapitel 7 längre fram i detta betänkande. 
  
 5.5 
  
 Uteslutning av leverantörer 
  
 Utredarens förslag 
 : I den föreslagna lagen införs bestämmelser som reglerar under vilka omständigheter myndigheten ska, respektive får, utesluta leverantörer från deltagande i valfrihets- system. 
 I den föreslagna lagens 7 kap. finns regler för uteslutning av leve- rantörer. Dessa är identiska med de som finns i 10 kap. 1- 2 §§ LOU. Utredaren anser att det är viktigt att dessa regler även till- lämpas på lag om valfrihetssystem, eftersom brukarna måste kunna förlita sig på att myndigheten tecknar avtal med leverantörer som inte ägnar sig åt allvarlig brottslighet eller på annat sätt inte upp- fyller relevanta förpliktelser som anges i svensk lagstiftning. 
 Enligt 7 kap. 1 § ska myndigheten utesluta leverantörer som är dömda för brott som regleras  
 EG-rättsligt, 
  innefattande: 
  
 deltagande i en kriminell organisation, 
  
 bestickning enligt  
  
 EG-reglerna 
  om korruption inom den privata sektorn, 
  
 bedrägeri enligt reglerna om skydd för EG:s finansiella intressen, samt 
  
 penningtvätt. 
  
 135 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 Vidare får myndigheten ange att en leverantör ska uteslutas om denne: 
  
 är i konkurs eller likvidation, 
  
 är föremål för ansökan om konkurs, tvångslikvidation, tvångs- förvaltning, ackord eller annat liknande förfarande, 
  
 är dömd för brott avseende yrkesutövningen, 
  
 har gjort sig skyldig till allvarliga fel i yrkesutövningen och myndigheten kan visa detta, 
  
 inte har fullgjort sina åligganden avseende socialförsäkrings- avgifter, eller skatt i det egna landet, eller 
  
 i något väsentligt hänseende har låtit bli att lämna begärda upp- lysningar eller lämnat felaktiga upplysningar som begärts med stöd av bestämmelserna i den föreslagna lagen. 
  
 Tillkommande kontraktsvillkor 
 I den föreslagna lagen återfinns också regler om s.k. tillkommande kontraktsvillkor. Detta innebär att en myndighet som tillämpar LOV får ställa särskilda sociala, miljömässiga och andra villkor för hur kontraktet ska fullgöras. Dessa krav ska framgå av annonsen eller förfrågningsunderlaget. 
  
 5.6 
  
 Tilldelning av kontrakt 
  
 Den stora skillnaden mellan ett valfrihetssystem och en traditionell upphandling enligt LOU är att det i ett valfrihetssystem inte före- ligger en konkurrenssituation mellan leverantörerna vid tidpunkten för tilldelningsbeslut. I ett valfrihetssystem godkänns alla leveran- törer som skickat in en ansökan och uppfyller kraven. Tilldelnings- kriterierna ekonomiskt mest fördelaktiga eller lägsta pris finns inte i lagen om valfrihetssystem. Konkurrenssituationen mellan leverantörerna uppstår istället efter att kontrakt har tecknats och den pågår löpande under hela avtalsperioden. Det är inte fråga om en priskonkurrens mellan leverantörerna, priset fastställs av den upphandlande myndigheten i förfrågningsunderlaget. Valfrihets- systemet medför istället en kvalitetskonkurrens i brukarledet. Den 
 136 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 enskilde brukaren ges makt och möjlighet att bestämma vad som är god kvalitet genom att välja den utförare som man uppfattar till- handahåller den bästa kvaliteten. 
 Om leverantören uppfyller alla krav i förfrågningsunderlaget godkänns denne och det tecknas kontrakt mellan leverantören och myndigheten. Av kontraktet ska framgå villkoren för tillhanda- hållandet av tjänsten, avtalstider, ekonomisk ersättning, rätt för båda parter att häva avtal etc. 
 När myndigheten fattat beslut huruvida en leverantör ska få delta i valfrihetssystemet ska myndigheten snarast möjligt lämna skriftliga upplysningar till leverantören om beslutet och skälen för detta. Om en leverantör inte godkänts är det viktigt att myndig- heten i beslutet anger varför denne inte godkänts. Leverantören måste ges en rimlig möjlighet att bedöma orsaken till beslutet. Antingen kan ett krav som myndigheten ställt stå i strid mot reg- lerna i lagen, vilket innebär att leverantören har en möjlighet att gå till domstol och begära rättelse, eller så föreligger ett krav som leverantören inte uppfyller. Det är då viktigt att leverantören ges möjlighet att förstå vad som krävs för att denne ska uppfylla kra- ven. Om leverantören anser sig uppfylla kraven men myndigheten gör en annan bedömning har leverantören en möjlighet att begära överprövning i allmän förvaltningsdomstol. Reglerna om över- prövning utvecklas närmare i avsnitt 5.9 i betänkandet. 
 Efterannonsering 
 En obligatorisk regel enligt direktiv 2004/18 är bestämmelsen som återfinns i den föreslagna lagen om skyldigheten att efterannonsera. Om det beräknade värdet av ett kontrakt uppgår till tröskelvärdet enligt 3 kap. LOU, ska myndigheten senast inom 48 dagar efter att kontrakt tilldelats meddela Europeiska gemenskapernas kommis- sion om det. För närvarande är tröskelvärdet för kommuner och landsting vid upphandling av varor och tjänster 1 911 155 kronor. 
  
 5.6.1 
  
 Valfrihetssystem i förhållande till LOU och egenregi 
  
 För att valfrihetssystem ska uppstå krävs dels att fullmäktige beslutat att införa ett valfrihetssystem dels att detta annonseras i den nationella databasen. Om myndigheten inte annonserar i laga 
 137 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 ordning har ett valfrihetssystem inte uppstått och LOU:s regler gäller istället. Detta innebär att en myndighet som inte annonserar valfrihetssystemet kan komma att göra en otillåten direktupp- handling enligt LOU. 
 Ett valfrihetssystem kan finnas parallellt med en enligt LOU upphandlad driftentreprenad. Lagen om valfrihetssystem ska betraktas som en förfarandelag. En kommun kan t.ex. konkurrens- pröva ett kommunalt särskilt boende, genom att upphandla driften av boendet enligt reglerna i LOU. Den upphandlande drift- entreprenaden kan därefter ansöka om att få vara med i valfrihets- systemet. Om de uppfyller villkoren godkänns de. Brukaren kan därefter välja vilket särskilt boende hon eller han vill komma till – den egna regins boende, driftentreprenaden eller den externa leve- rantören som tecknat avtal med kommunen enligt LOV. För att uppnå konkurrensneutralitet mellan driftentreprenaden och de externa leverantörerna är det viktigt att förfrågningsunderlagen i de båda förfarandena är likvärdiga. I praktiken innebär detta att kom- munen i avtalet rörande driftentreprenaden inte kan ange några volymgarantier samt att ett av kommunen i förväg fastställt pris gäller. 
 Den egna regin tecknar inte kontrakt med myndigheten enligt lagen om valfrihetssystem, eftersom en myndighet inte kan ingå avtal med sig själv. När utredaren i betänkandet anger att den egna regin ska ges liknande villkor som de externa leverantörerna, kan detta inte regleras i lag om valfrihetssystem, eftersom lagen reglerar villkoren för ingående av avtal. Att den egna regin ska ges mot- svarande villkor som de externa leverantörerna blir därför ett poli- tiskt beslut i den enskilda kommunen. 
  
 5.7 
  
 Tekniska specifikationer 
  
 Utredarens förslag 
 : Utredaren förslår att det införs ett kapitlet om tekniska specifikationer i lag om valfrihetssystem, eftersom reglerna är obligatoriska enligt  
 EG-direktivet 
  2004/18. 
 Direktivet anger att även  
 B-tjänster 
  omfattas av bestämmelserna om tekniska specifikationer. Bestämmelserna kan få betydelse för hälso- och sjukvårdens kravspecifikation i vårdvalsavtal samt för handikappomsorg och särskilda boenden i ett valfrihetssystem. 
 138 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 Utredningen gör dock inga egna tolkningar av hur bestämmelserna om tekniska specifikationer ska tillämpas utan hänvisar till propo- sition 2006/07:128, Ny lagstiftning om offentlig upphandling och upphandling inom områdena, vatten, energi, transporter och post- tjänster, del 1. 
  
 5.8 
  
 Information till brukare och val av utföraren 
  
 I den föreslagna lagen om valfrihetssystem finns bestämmelser om myndighetens informationsansvar till brukarna samt den enskildes möjlighet att välja utförare. Dessa frågor behandlas i kap. 9 i detta betänkande. 
  
 5.9 
  
 Överprövning 
  
 Utredarens förslag 
 : Utredaren föreslår att det i lag om val- frihetssystem införs möjlighet till överprövning. 
 Ett av de grundläggande kraven som finns i  
 EG-rätten 
  är rätten att få sin sak prövad. En medlemsstat är skyldig att tillhandahålla rättsmedel i enlighet med rättsmedelsdirektivet. 
 De rättsmedel som föreskrivs i Europaparlamentet och rådets direktiv 2007/66/EG om ändring av rådets direktiv 89/665/EG och 92/665/EG vad gäller effektivare förfarande för prövning av offentlig upphandling (rättsmedelsdirektiven), är enligt artikel 1 ändringsdirektivet (2007/66/EG) tillämpliga på avtal som avses enligt Europaparlamentet och rådets direktiv 2004/17/EG om upp- handling inom områdena vatten, energi, transporter och post- tjänster (försörjningsdirektivet)och direktiv 2004/18/EG om sam- ordning av förfarande vid upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (försörjningsdirektivet). 
 Medlemsstaterna är enligt artikel 1.1 ändringsdirektivet (2007/66/EG) skyldiga att vidta nödvändiga åtgärder för att garantera att en upphandlande myndighets beslut gällande avtal som omfattas av förfarandedirektiven kan prövas effektivt och så skyndsamt som möjligt när det görs gällande att sådana beslut har inneburit en överträdelse av upphandlingsdirektiven eller den nationella rätt som genomför dessa direktiv. Detta innebär att den 
 139 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 förslagna lagen om valfrihetssystem, som enligt det klassiska upp- handlingsdirektivet betraktas som kontrakt om  
 B-tjänster, 
  måste innehålla de bestämmelser i rättsmedelsdirektiven som är tillämp- liga på  
 B-tjänstekontrakt. 
  Det klassiska upphandlingsdirektivet innehåller som tidigare nämnts bestämmelser om tekniska specifi- kationer, efterannonsering och de grundläggande principerna. Rättsmedelsdirektivet gäller  
 B-tjänster 
  i den omfattning som B- tjänster regleras av direktivet 2004/118. 
 Utredaren gör bedömningen att det i ett valfrihetssystem före- ligger ett grundläggande behov av att få sin sak prövad i domstol vid framför allt följande situationer; 
  
 när det föreligger brister i annonseringen, 
  
 om ett eller flera krav i förfrågningsunderlaget inte uppfyller de grundläggande principerna om bl.a. likabehandling, proportio- nalitet och  
  
 icke-diskriminering 
  eller något annat krav i lagen, samt 
  
 om myndigheten bedömer att leverantören inte uppfyller för- frågningsunderlagets krav, och därför inte godkänner leveran- tören. 
  
 5.9.1 
  
 Skillnader mellan LOU och LOV 
  
 I ett upphandlingsförfarande enligt LOU tävlar leverantörerna med varandra om att få teckna avtal med den upphandlande myndighe- ten. Många gånger är det bara ett kontrakt som parterna konkur- rerar om. Det förekommer också att den upphandlande myndig- heten tecknar kontrakt med flera leverantörer. Förenklat uttryckt är grundprincipen i 16 kap. LOU, som reglerar bestämmelserna om överprövning och skadestånd, att en leverantör som lidit eller kan komma att lida skada p.g.a. en upphandlande myndighets över- trädelse av LOU:s bestämmelser har rätt att få sin sak prövad. Detta sker antingen via en överprövning av tilldelningsbeslutet i allmän förvaltningsdomstol eller genom en skadeståndsprocess i allmän domstol. 
 Den stora skillnaden mellan LOU och LOV är att i den senare blir samtliga leverantörer som uppfyller kraven i förfrågnings- underlaget godkända och får teckna kontrakt med myndigheten. Vidare är förfarandet med löpande annonsering inget som återfinns i LOU. Detta innebär att överprövningsreglerna i 16 kap. LOU inte fullt ut kan överföras till LOV. 
 140 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 Förfarandena skiljer sig åt på många områden mellan LOU och LOV. Man skulle kunna jämföra myndighetens beslut enligt LOV att godkänna leverantören med kvalificeringsfasen i LOU. Till- delningsbeslutet fattas enligt LOV av den enskilde brukaren, genom val av leverantör. Leverantören är inte garanterad någon ekonomisk motprestation från myndigheten förrän leverantören blivit vald. Situationen kan i viss uträckning även jämföras med s.k. ramavtal utan avropsgarantier, dock med den skillnaden att det i dessa fall föreligger en konkurrenssituation mellan leverantörerna vid tilldelningsbeslutet. 
  
 EG-domstolen 
  har i t.ex.  
 Alcatel-domen 
  
 3 
  
 , 
  slagit fast att det viktigaste beslutet som den upphandlande myndigheten fattar är själva tilldelningsbeslutet, som bygger på att det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet eller det anbudet som innehåller det lägsta priset antas. Genom rättsmedelsdirektiven ställer  
 EG-rätten 
  krav på att detta beslut ska kunna prövas. I LOV finns inte kriterierna ekonomiskt mest fördelaktiga eller lägsta pris. Det är den enskilde som bestämmer vilken utförare hon eller han vill ha. Detta sam- mantaget medför att rättsmedelsdirektiven är svåra att i alla delar implementera i LOV. 
  
 5.9.2 
  
 Ansökan om rättelse 
  
 Utredarens förslag 
 : En leverantör som anser sig ha lidit eller kan komma att lida skada på grund av att myndigheten brutit mot den föreslagna lagen om valfrihetssystem får i en allmän förvaltningsdomstol ansöka om rättelse. 
 Enligt artikel 2.1 b) i rättsmedelsdirektiven ska prövnings- förfarandena innehålla bestämmelser med befogenheter om att antingen åsidosätta eller garantera ett åsidosättande av beslut som fattats på olagligt sätt, inbegripet undanröjande av diskriminerande tekniska, ekonomiska eller finansiella specifikationer eller något annat dokument som avser tilldelningsförfarandet. 
 I artikel 2a.2 ändringsdirektivet (2007/66/EG) stadgas att avtal enligt beslut om tilldelning av ett kontrakt som omfattas av direk- tiv 2004/18/EG inte får ingås före utgången av en frist om minst 10 kalenderdagar från och med dagen efter det att tilldelningsbeslutet 
  
 3  
  
 Sanchez 
  Alcatel Austria 
 141 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 översändes till de berörda anbudsgivarna och anbudssökandena. Bestämmelsen möjliggör också annan beräkning av tidsfristens längd. Under tidsfristerna råder ett förbud mot att sluta avtal. I artikel 2b i ändringsdirektivet anges att medlemsstaterna får före- skriva att de tidsfrister som gäller enligt artikel 2a.2 inte ska tilläm- pas om bl.a. direktiv 2004/18/EG inte kräver att upphandlingen föregås av en annons i Europeiska unionens officiella tidning. Detta innebär att  
 B-tjänster 
  inte omfattas av kraven i artikel 2a.2 avseende ett tidsbegränsat förbud mot att sluta avtal. Ändringsdirektivet har ännu inte genomförts i LOU. 
 I 16 kap. 1 § LOU anges att en leverantör kan ansöka om över- prövning av tilldelningsbeslutet fram till den tidpunkt då det finns avtal om upphandling. En sådan ansökan får normalt prövas till dess att tio dagar gått från det att den upphandlade myndigheten lämnat underrättelse till anbudsgivarna, eller tio dagar från det att rätten upphävt ett tidigare fattat interimistiskt beslut. 
 Enligt 16 kap. 2 § LOU får rätten besluta att upphandlingen ska göras om eller att den får avslutas först sedan rättelse gjorts, om myndigheten brutit mot någon av bestämmelserna i lagen. 
 Att i LOV ha bestämmelser som innebär att rätten får besluta om att myndigheten ska göra om upphandlingen eller att den får avslutas först sedan rättelse gjorts, är enligt utredarens mening inte möjligt. Förfarandet i LOV avslutas inte förrän hela systemet avvecklas i en kommun eller ett landsting. Valfrihetssystemet är ett löpande förfarande utan tidsbegränsningar, som innebär att alla leverantörer kan ansöka om att bli godkända när de så önskar. Utredaren föreslår därför att rätten, efter ansökan från en tale- berättigad leverantör, får besluta att myndigheten ska rätta de fel som föreligger i förfarandet. 
  
 5.9.3 
  
 Talerätt i fråga om överträdelse av LOV förutom i fråga om godkännandebeslutet 
  
 Enligt artikel 1.3 i rättsmedelsdirektiven ska medlemsstaterna se till att prövningsförfarandet ska vara tillgängligt på de villkor som medlemsstaterna själva anger, åtminstone för var och en som har eller har haft intresse av att få ingå ett visst avtal och som har lidit eller kan komma att lida skada till följd av en påstådd överträdelse. 
 En leverantör kan enligt den föreslagna lagen begära över- prövning i allmän förvaltningsdomstol om myndigheten inte följt 
 142 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 bestämmelserna i lagen. Vid denna typ av överträdelse av den föreslagna lagen föreligger ingen preskriptionsfrist för ansökan om överprövning. Så länge systemet finns kan en leverantör klaga på att det föreligger fel i annonseringen, i förfrågningsunderlaget eller att myndigheten i övrigt inte uppfyllt bestämmelserna i lagen. Detta innebär att det inte föreligger någon begränsning i rätten att väcka talan enligt 1 §, under den tid som valfrihetssystemet föreligger. Utredarens bedömning är dock att detta är nödvändigt eftersom förfarandet är löpande. Om det förelåg en preskriptionsfrist skulle leverantörer som kommer in i ett senare skede kunna lida skada, genom att inte få rätt att pröva systemets förenlighet med LOV. Utredarens bedömning är att detta inte kommer att föranleda några större konsekvenser för domstolsväsendet. Antalet mål enligt LOV torde inte bli särskilt många eftersom leverantörerna inte konkurrerar med varandra om rätten att få teckna kontrakt. 
 Bestämmelserna om myndighetens informationsansvar och att det ska föreligga ett ickevalsalternativ kan inte överprövas enligt bestämmelserna i LOV. En leverantör kan inte anses lida eller kan komma att lida skada till följd av bestämmelsen, så som avses i rättsmedelsdirektivet. 
 Om en leverantör anser att ickevalsalternativet är diskrimine- rande har denne alltid möjlighet att klaga på att myndigheten inte tillämpar bestämmelserna i 1 kap. 2 § på ett, på ett korrekt sätt. 
  
 5.9.4 
  
 Talerätt i fråga om beslutet att inte godkänna en leverantör 
  
 Rättsmedelsdirektivet kräver som tidigare nämnts effektiva rätts- medel för den som har eller har haft intresse av att få ingå ett visst avtal och som har lidit eller kan komma att lida skada till följd av en påstådd överträdelse. Utredaren gör bedömningen att en godkänd leverantör som tecknat avtal med myndigheten inte bör få ansöka om rättelse eftersom denne inte lidit eller kan komma att lida skada. Enligt utredarens mening skulle systemet också bli svår- hanterligt om godkända leverantörer skulle ges möjlighet att klaga enligt bestämmelserna i LOV. Att nya leverantörer kommer in i systemet skulle i och för sig kunna tolkas som ett negativt beslut för den enskilde leverantören eftersom konkurrenssituationen mellan leverantörerna hårdnar, men det är samtidigt de spelregler 
 143 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 som gäller och som leverantörerna är medvetna om när de ansöker om att få delta i ett valfrihetssystem. 
 Om myndigheten under avtalstidens gång bryter mot sina för- pliktelser har den förfördelade leverantören möjlighet att få sin sak prövad enligt de civilrättsliga regler som står till buds i svensk lag- stiftning. 
 Inte heller leverantörer som har upphandlats enligt LOU har rätt att klaga enligt reglerna om överprövning när kontrakt har tecknats. Den leverantör som tecknat kontrakt med den upphand- lande myndigheten saknar talerätt, p.g.a. att denne inte anses lida eller kunna lida skada. 
 Utredaren har efter de överväganden som angivits ovan valt att föreslå att leverantörer som har tecknat avtal med myndigheten inte kan begära rättelse enligt bestämmelserna i LOV. Om en god- känd leverantör inte uppfyller kraven i kontraktet bör myndigheten givetvis gör en uppföljning och vidta lämpliga åtgärder i syfte att upprätthålla konkurrensneutraliteten mellan leverantörerna och för att få den avtalade tjänsten korrekt utförd. 
 En leverantör som inte blivit godkänd i ett valfrihetssystem har rätt begära överprövning av beslutet. Domstolen ska då göra en bedömning av huruvida leverantören uppfyller kraven som ställts i förfrågningsunderlaget. Om leverantören enligt domstolens bedömning uppfyller kraven ska domstolen besluta om rättelse. Berörd myndighet ska därefter vidta rättelse i enlighet med domstolens dom. Vid ett negativt beslut har leverantören tre veckor på sig att begära rättelse i allmän förvaltningsdomstol. Detta innebär således att preskriptionsfristen för ett negativt beslut är samma som vid förvaltningsbesvär. 
  
 5.9.5 
  
 Interimistiskt beslut 
  
 Av artikel 2.1 a) rättsmedelsdirektiv (89/665/EG) framgår att medlemsstaterna har en skyldighet att säkerställa att vid första möjliga tillfälle och genom interimistiskt förfarande vidta provi- soriska åtgärder i syfte att korrigera den påstådda överträdelsen eller förhindra att de berörda intressena skadas ytterligare, inbe- gripet åtgärder för att skjuta upp eller garantera uppskovet av förfa- randet för tilldelning av offentligt kontakt. 
 Enligt 16 kap. 1 § LOU har rätten möjlighet att interimistiskt besluta om att förfarandet inte får avslutas förrän dom i målet fallit. 
 144 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 Grunden för detta är naturligtvis att hindra den upphandlande myndigheten att teckna kontrakt med en leverantör till dess att den förfördelade leverantören har fått sin sak prövad. 
 I den föreslagna lagen om valfrihetssystem är behovet av interi- mistiska beslut, enligt utredarens bedömning, mycket begränsat. Den grundläggande orsaken till att det i rättsmedelsdirektiven finns bestämmelser om interimistiska beslut är att myndigheten ska för- hindras att ingå kontrakt med en leverantör, som skulle medföra skada för en annan leverantör. Eftersom det inte föreligger någon konkurrenssituation mellan leverantörerna vid tilldelningen av kontrakten saknar enligt utredarens mening regeln i rättsmedels- direktiven relevans vid tilldelning av kontrakt i ett valfrihetssystem. Trots att reglerna om interimistiskt beslut i princip saknar relevans föreslår utredaren att det införs en bestämmelse om detta i LOV, eftersom detta är ett krav enligt ovan angivet rättsmedelsdirektiv. 
  
 5.9.6 
  
 Överprövning innan godkännandet och rättelse 
  
 Om myndigheten har brutit mot de grundläggande principerna i 1 kap. 2 § LOV, eller i någon annan bestämmelse och detta medför att en sökande lidit eller kan komma att lida skada, ska rätten besluta om rättelse. 
 Så som angivits ovan är grunden att myndigheten annonserar valfrihetssystemet i den nationella databasen, behandlar alla leve- rantörer lika och på ett  
 icke-diskriminerande 
  sätt, ställer relevanta och proportionerliga krav i förfrågningsunderlaget och i övrigt följer de regler som gäller i den föreslagna lagen. Exempel på det senare är att myndigheten ska följa de regler som återfinns i 4 kap. om tekniska specifikationer och i 5 kap. om rätten för en leverantör att ansöka om att få delta i systemet. Alla leverantörer som upp- fyller kraven ska enligt 8 kap. LOV godkännas, om de inte uteslutits med hänvisning till reglerna i 7 kap. LOV 
 Fel som kan förekomma är enligt utredarens bedömning att en myndighet gjort ändringar i förfrågningsunderlaget men inte publi- cerat det nya förfrågningsunderlaget i den nationella databasen. Det är viktigt att alla väsentliga ändringar i förfrågningsunderlaget medför att myndigheten justerar annonseringen. Det kan inträffa att en leverantör som tidigare inte uppfattat att de uppfyller alla ställda krav, gör detta i och med ändringen. 
 145 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 Det kan även förekomma att vissa krav kan uppfattas som dis- kriminerande, oproportionerliga eller på annat sätt irrelevanta. Denna typ av prövning är, som ovan framgått, inte ovanliga i  
 LOU-mål. 
  Den rättspraxis som utvecklats inom detta område torde även kunna vara vägledande i  
 LOV-mål. 
  
 Om en leverantör upplever att någon av de ovan nämnda situa- tionerna föreligger, är medlemsstaten skyldig enligt  
 EG-rätten 
  att tillhandahålla ett rättsmedel för den förfördelade leverantören. 
 I dessa fall har därför en leverantör möjlighet att klaga till läns- rätten och begära rättelse av den felaktiga hanteringen. Detta inne- bär att länsrätten ska göra en bedömning av huruvida myndigheten brutit mot någon bestämmelse i lagen t.ex. vid annonsering eller genom krav som finns i förfrågningsunderlaget. Om rätten funnit att ett fel har begåtts, och detta medfört att sökanden lidit eller kan komma att lida skada, ska rätten förordna om att myndigheten vidtar rättelse. 
  
 5.9.7 
  
 Överprövning av godkännandebeslutet och rättelse 
  
 Ett avslagsbeslut, dvs. ett beslut från myndigheten att inte god- känna en leverantör skulle kunna betraktas som ett förvaltnings- beslut. Valfrihetssystemet bygger på att en leverantör ansöker om att få delta i systemet och myndigheten godkänner leverantören, om alla krav är uppfyllda. Detta förfarande skiljer sig i praktiken inte så mycket från de beslut som en kommun vanligtvis fattar. Vissa kommuner som i dag har infört ett icke upphandlat val- frihetssystem, där leverantörer auktoriseras/certifieras, har argu- menterat att beslutet inte är ett tilldelningsbeslut enligt LOU utan är av förvaltningsrättslig karaktär. Utredaren har dock valt att inte betrakta beslutet som ett förvaltningsbeslut, eftersom beslutet som myndigheten fattar kommer att leda till att parterna ingår ett kommersiellt avtal. 
 I LOU kan ett tilldelningsbeslut överprövas fram till dess att kontrakt tecknats med en annan leverantör. Dessa regler är enligt utredarens mening inte lämpliga att införa vid prövning av beslut enligt LOV. Om en leverantör får ett negativt beslut är det ointres- sant huruvida myndigheten tidigare, samtidigt eller senare god- känner andra leverantörer och tecknar kontrakt med dessa. Det är den enskilde leverantörens möjligheter att vara med i systemet som 
 146 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 ska prövas, dvs. det är huruvida leverantören uppfyller kraven eller inte som länsrätten ska avgöra. 
 Även om beslut enligt LOV inte är att betrakta som ett förvalt- ningsbeslut har utredaren valt att i viss mån låtit sig påverkas av reglernas utformning. Detta innebär att en leverantör får begära överprövning, om det går honom eller henne emot, dvs. att sökanden inte godkänns i systemet. I beslutet ska finnas en överprövningshänvisning, leverantören ska i denna underrättas om hur denne begär överprövning. En begäran om överprövning inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs. Skrivelsen ges in till den länsrätt i vars domkrets myndigheten har sin hemvist. Begäran om överprövning ska ha kommit in tre veckor från den dag då klaganden fick del av beslutet. 
 Har en begäran om överprövning kommit in för sent, ska domstolen avvisa det. Begäran om överprövning ska inte avvisas, om förseningen beror på att myndigheten har lämnat klaganden en felaktig underrättelse om hur man begär överprövning. 
 En dom från länsrätten kan överklagas till kammarrätten. Pröv- ningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
  
 5.9.8 
  
 Skadestånd 
  
 Utredarens förslag 
 : I den föreslagna lagen om valfrihetssystem införs bestämmelser som möjliggör att en leverantör, som lidit eller kan komma att lida skada, kan begära skadestånd. Pre- skriptionstiden ska vara ett år. 
 Av rättsmedelsdirektivet 89/665/EG följer att medlemsstaterna är skyldiga att se till att en leverantör som har eller har haft intresse av att få ett offentligt kontrakt, och som lidit skada till följd av en påstådd överträdelse av bestämmelserna om upphandling, kan få ersättning för skadan. Så som tidigare nämnts omfattar rätts- medelsdirektiven även LOV i de fall myndigheten bryter mot de grundläggande bestämmelserna i 1 kap. 2 §, annonserings- skyldigheten i 3 kap. 1 § samt bestämmelserna i 4 kap. om tekniska specifikationer. 
 Enligt 16 kap.  
 5–6 
  §§ LOU kan en leverantör begära skadestånd i allmän domstol om den upphandlande myndigheten inte följt bestämmelserna i lagen samt om skada har uppkommit för leve- 
 147 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 rantören. Skadeståndstalan blir vanligtvis aktuell i de fall den upp- handlande myndigheten tecknat kontrakt med en leverantör som inte borde ha vunnit upphandlingen, på grund av felaktig upp- handling eller på grund av otillåten direktupphandling. Den förför- delade leverantören kan i dessa fall begära skadestånd som ett sub- stitut för det kontrakt han eller hon gått miste om. Skadeståndet uppgår till det positiva kontraktsintresset vilket innebär att leve- rantören ska få ersättning för hela den lidna skadan och den förlo- rade handelsvinsten. 
 Eftersom det är en skyldighet enligt direktivet att ha regler om skadestånd med i LOV, föreslår utredaren att regler om skadestånd införs i den föreslagna lagen. Talerätt har alla leverantörer som ansöker eller kan komma att ansöka om att delta i ett valfrihets- system och som lidit eller kan komma att lida skada. 
 Enligt utredarens bedömning är risken att en leverantör ska lida eller komma att lida skada i ett valfrihetssystem mycket liten, vilket torde innebära att utsikterna att få skadestånd är små. Grunden för bedömningen är att alla leverantörer har rätt att få teckna kontrakt med myndigheten om de uppfyller ställda krav. Utredaren kan dock inte utesluta att det kan uppstå situationer då en leverantör lidit eller kan komma att lida ersättningsgill skada. Preskriptions- tiden ska vara ett år från det att valfrihetssystemet annonserades eller från det att myndigheten beslutat att inte godkänna leveran- tören. 
  
 5.10 
  
 Sekretesslagen 
  
 Utredningens förslag 
 : Bestämmelserna om sekretess enligt 6 kap. 2 § 3 stycket sekretesslagen ska inte gälla vid tillämpning av den föreslagna lagen om valfrihetssystem. 
 I sekretesslagen 6 kap. 2 § 3 st. regleras den s.k. anbudssekretessen vid offentlig upphandling. Från det att anbuden kommer in till dess att den upphandlande myndigheten fattat ett tilldelningsbeslut gäller absolut sekretess. Uppgifter om anbuden får inte lämnas ut och någon skadevärdering ska inte göras. Exempel på uppgifter som inte får röjas är om visst anbud har kommit in, anbudens inne- håll eller innehållet i arbetspromemorior och andra handlingar som 
 148 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 har upprättats av en myndighet, t.ex. egna motförslag i samband med en förhandlad upphandling. 
 Den absoluta anbudssekretessen upphör att gälla när tilldel- ningsbeslutet är fattat. Orsaken till detta är att leverantörerna som lämnat anbud ska ges ökad insyn i processen och kunna bedöma om överprövning av ett sådant beslut ska begäras. Efter tilldel- ningsbeslutet gäller sekretess till förmån för det allmänna enligt 6 kap. 1 § första stycket första meningen och till förmån för enskilda enligt 8 kap. 10 § första stycket första meningen sekretesslagen. Sekretess kan även gälla enligt andra bestämmelser, t.ex. affärs- sekretess enligt 6 kap. 1 § och försvarssekretess enligt 2 kap. 2 § sekre- tesslagen. 
 Anledningen till att det föreligger absolut sekretess fram till till- delningsbeslutet är konkurrensskäl. En potentiell anbudsgivare ska inte få kännedom om sina konkurrenter eller innehållet i konkur- renternas anbud förrän handläggningen är klar. Detta för att för- hindra kartellbildningar, prissamverkan eller andra konkurrens- snedvridande situationer. 
 Enlig den s.k.  
 Alcatel-domen 
 (C-81/98) 
  är leverantörernas behov av insyn i tilldelningsbeslutet tyngre än de allmännas behov av absolut sekretess för anbud. För att de ska vara möjligt för en anbudsgivare att få sin sak prövad innan kontrakt tecknats och när det således är för sent att begära överprövning, måste denne ges möjlighet att ta del av uppgifter rörande upphandlingen. Hävandet av den absoluta anbudssekretessen innebär dock inte att den upphandlande myndigheten därefter är skyldig att lämna ut alla uppgifter som rör inkomna anbud. En sekretessprövning ska alltid ske. 
 I ett valfrihetssystem föreligger ingen konkurrens mellan anbudsgivarna vid tilldelningsbeslutet. Alla leverantörer som upp- fyller kraven i förfrågningsunderlaget godkännes och får teckna kontrakt med myndigheten. Risken för kartellbildning eller pris- samverkan är obefintlig eftersom systemet inte bygger på ekonomiskt mest fördelaktiga anbud eller lägsta pris. Priset är i förväg bestämt av myndigheten och framgår av förfrågnings- underlaget. Leverantörerna konkurrerar med varandra genom att attrahera brukare eller invånare som väljer den leverantör som hon eller han upplever levererar bästa kvalitet. 
 Av denna anledning gör utredaren bedömningen att det inte föreligger något behov av absolut sekretess under tiden från det att anbudet kommit in till dess att myndigheten fattat beslut att anta 
 149 
  
 Ny lag om valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 leverantören i systemet. Ett valfrihetssystem förutsätter löpande annonsering, vilket ger leverantören möjlighet att inkomma med anbud när det passar. Det är därmed inte heller säkert att det finns några konkurrerande leverantörer som lämnat in ansökan under samma tidsperiod och som innebär att det allmänna har intresse av att ansökningarna hemlighålls. Tvärtom kan det vara en fördel för myndigheten att uppgifter om anbudsgivare offentliggörs. Upp- gifter från t.ex. en existerande konkurrent om att en leverantör inte uppfyller något av kraven kan underlätta för myndigheten att göra bedömningen huruvida leverantören ska antas i systemet. 
 Däremot kan det finnas skäl att sekretessbelägga uppgifter som kommer myndigheten till del genom ansökningarna med hänvis- ning till t.ex. 6 kap. 1 §, 6 kap. 2 § första stycket första meningen eller 8 kap. 10 § sekretesslagen. Detta får dock göras först sedan en sedvanlig skadebedömning gjorts. Exempel på uppgifter som inkommit till myndigheten och som kan behöva sekretessbeläggas är leverantörens logistiksystem eller interna uppföljningssystem som leverantören anser utgöra affärshemligheter. Enligt utredarens mening finns det därför inte skäl att föreslå ytterligare ändringar i sekretesslagen. Detta innebär att utredaren anser att övriga rele- vanta sekretessbestämmelser bör kunna tillämpas i ett valfrihets- system. 
  
 5.11 
  
 Lag om allmänna förvaltningsdomstolar 
  
 Utredarens förslag 
 : I lag (1971:298) om allmänna förvaltnings- domstolar införs en bestämmelse som anger att vid överprövning enligt LOV är länsrätten domför med en domare ensam. 
 I lag om valfrihetssystem är det lämpligt att länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam. Bestämmelsen överensstämmer därmed med hanteringen av mål enligt lagen om offentlig upphandling. 
 150 
 6 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 6.1 
  
 Nationella krav och kvalitetskriterier – utredarens uppdrag 
  
 I utredarens uppdrag ligger att lämna förslag på nationella krav och kvalitetskriterier som ska vara uppfyllda för att en utförare ska bli godkänd i valfrihetssystemet. Utredaren ska också göra en bedöm- ning av om det är möjligt för en kommun att, utöver de nationella kraven och kvalitetskriterierna, ställa ytterligare krav på utförare som ska verka i just den kommunen. Av bedömningen ska det framgå under vilka förutsättningar som det i så fall ska vara möjligt. Vid utformningen av krav och kriterier ska relevanta delar av upp- handlingslagstiftningen beaktas. 
  
 Utredarens bedömning 
 : I och med att det, genom ett införande av den föreslagna lagen om valfrihetssystem, inte kommer att råda någon tvekan om huruvida ett avtalsförhållande föreligger eller inte mellan kommunen och utföraren, anser utredaren att önskemålet om nationella krav och kvalitetskriterier inte längre har samma aktualitet. Utredaren har därför valt att avstå ifrån att presentera något förslag i den frågan. 
 Det arbete med kvalitetsindikatorer som bedrivs av Social- styrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting kan förhopp- ningsvis på sikt leda till att vissa preciserade nationella kvalitets- krav kan ställas på socialtjänstens verksamhet som rör äldre och personer med funktionsnedsättning. Dessa krav bör då givetvis gälla för samtliga utförare. 
 Något hinder mot kommunspecifika kvalitetskrav har utre- daren inte funnit, så länge som kraven är i nivå med eller går utöver de nationella kraven i gällande rätt. De villkor som ställs måste också uppfylla alla de  
 EG-rättsliga 
  principer som gäller i 
 151 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 detta sammanhang dvs.  
 icke-diskriminering, 
  öppenhet, förut- sägbarhet, ömsesidigt erkännande och proportionalitet. 
  
 6.2 
  
 Socialtjänstlagens kvalitetsbestämmelser 
  
 Ett av de krav som ofrånkomligen måste ställas på externa leve- rantörer i ett valfrihetssystem är att de ska bedriva verksamheten i enlighet med det i tiden gällande regelverket inom området. Det innebär bl.a. att verksamheten ska bedrivas med respekt för de övergripande mål och grundläggande värderingar för samhällets socialtjänst som anges i SoL, att insatserna som ges ska vara av god kvalitet, att det i verksamheten ska finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet, och att kvaliteten i verksamheten syste- matiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. 
  
 1 
  
 6.2.1 
  
 Övergripande mål och grundläggande värderingar 
  
 I socialtjänstlagens så kallade portalparagraf anges de övergripande målen och grundläggande värderingarna för samhällets socialtjänst 
 – demokrati, jämlikhet, solidaritet och trygghet. Socialtjänstlagen är en ramlag, som vilar på dessa grunder. Inom lagstiftningens ram får kommunerna anpassa sina insatser efter skiftande behov och önskemål. Det ger kommunerna en stor frihet vid val av tillväga- gångssätt och gör det möjligt att ta hänsyn till vad den enskilde brukaren önskar och behöver. 
 I portalparagrafen förklaras att socialtjänsten ska medverka i en samhällsutveckling som syftar till jämlikhet i levnadsvillkor och social och ekonomisk trygghet. Verksamheten ska syfta till att öka den enskildes möjligheter att ta del av samhällets gemenskap och förebygga uppkomsten av sociala svårigheter och begränsa eller avhjälpa enskildas och gruppers behov av stöd och hjälp. 
 I paragrafen framhålls också vikten av att beakta den enskildes ansvar för såväl sin egen som medmänniskornas sociala situation. Socialtjänsten ska inte inriktas på att ta över detta ansvar utan på att frigöra och utveckla den enskildes egna resurser. Vidare betonas att socialtjänsten ska ha sin utgångspunkt i rätten för den enskilde att själv bestämma över sin situation. Socialtjänstens insatser ska 
  
 1  
 1 kap. 1 § och 3 kap. 3 § SoL 
 152 
 SOU 2008:15 Kvalitet inom socialtjänsten 
 bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och integritet. 
  
 6.2.2 
  
 Kvalitetsparagrafen 
  
 De övergripande målen och grundläggande värderingarna för soci- altjänsten som gäller enligt SoL bör vara utgångspunkt i ett kvali- tetsarbete 
  
 2  
  
 men ger i sig begränsad vägledning när det gäller att bedöma och ställa krav på olika verksamheters kvalitet. Man får möjligen viss ytterligare vägledning genom uttalanden i förarbeten i samband med införandet av socialtjänstlagens kvalitetsbestämmelse. Bestämmelsen har följande lydelse: 
 3 kap. 3 § socialtjänstlagen 
 Insatser inom socialtjänsten skall vara av god kvalitet. 
 För utförande av socialtjänstens uppgifter skall det finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. 
 Kvaliteten i verksamheten skall systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras.  
  
 3 
  
 I regeringens proposition Ändring i socialtjänstlagen 
  
 4  
  
 föreslogs att det skulle införas en bestämmelse för att markera betydelsen av att socialtjänstens insatser ska vara av god kvalitet. Kravet på god kva- litet skulle gälla både enskilt bedriven och offentlig verksamhet inom socialtjänsten och för såväl myndighetsutövning som övriga insatser. Regeringen konstaterade i förarbetena följande: 
 Betydelsen av att kunna värdera effekter och resultat av social- tjänstens verksamhet och få en samlad överblick över socialtjänstens innehåll och utveckling har ökat. Det finns behov av att kunna jämföra den egna verksamheten med verksamhet hos externa vård- givare och hos andra kommuner. 
 Kvalitet är ett svårfångat begrepp och vad som är god kvalitet låter sig inte fastställas på ett entydigt och objektivt sätt. Männi- skors olika behov och förväntningar påverkar deras föreställningar av vad som är god kvalitet. Vad som är god kvalitet påverkas också av det perspektiv som intas. Socialtjänsten har betydelse för flera intressenter och kvalitet kan därför inte enbart ses ur klien- tens/brukarens perspektiv utan bör även bedömas ur ett  
 personal-, 
  lednings- och medborgarperspektiv. 
  
 2 
  
 Socialstyrelsen, God kvalitet i socialtjänsten, Remissutgåva sept. 2007. 
  
 3 
  
 Första och andra stycket trädde i kraft 1 januari 1998, det tredje stycket 1 januari 1999. 
  
 4 
  
 Prop. 1996/97:124 
  
 153 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 Faktorer med betydelse för kvaliteten 
 I propositionen menar man att det finns ett antal faktorer som har betydelse för kvaliteten på insatser inom socialtjänsten, bl.a. rätts- säkerhet, den enskildes medinflytande, en lätt tillgänglig vård och service, samt ett genomtänkt arbetssätt. Frågor om bemötandet av enskilda inom socialtjänsten framhölls särskilt. Beträffande kvalitet i äldreomsorgen framhöll regeringen att insatser för äldre ska präglas av respekt för den enskildes självbestämmande, integritet, trygghet och värdighet. Omsorgs- och vårdinsatser ska utformas utifrån den enskildes individuella behov, förutsättningar och öns- kemål. Bland faktorer som påverkar kvaliteten i äldreomsorgen framhölls bl.a. samverkan med andra verksamheter och organ samt ett integrerat synsätt, där den enskildes behov och trygghet alltid måste lyftas fram före de behov som organisationer och administ- ration kan ställa. God kvalitet förutsätter att den enskilde ges ett verkligt inflytande över insatsernas utformning. Ett reellt inflytande handlar också om bemötande och respekt för vars och ens särart, vilja och önskemål. Ett gott bemötande kräver kunnighet, lyhördhet, inlevelseförmåga och empati – ett medvetet förhållningssätt. 
 Personal med lämplig utbildning och erfarenhet 
 För att uppnå god kvalitet krävs också personal med lämplig utbildning och erfarenhet och som har ett sådant förhållningssätt till brukarna att de upplever trygghet i mötet med socialtjänsten och i den vård som ges 
  
 5 
  
 . Personalens kompetens och kunskaps- utveckling är av central betydelse. Personal behövs med skiftande utbildning och erfarenhet och det är en tillgång om det finns per- sonal inom socialtjänsten som speglar befolkningens språkliga, kulturella och etniska mångfald. Samhällets snabba förändringstakt påverkar inriktningen av socialtjänstens uppgifter och ansvars- området. Det medförande behovet av kompetensutveckling måste tillgodoses ute i verksamheterna och utgöra en integrerad del i en pågående utvecklings- och förnyelseprocess. 
  
 5  
 Bet. 1996/97SoU18. 
 154 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 Fortlöpande utveckling och säkring av kvaliteten 
 I Nationell handlingsplan för äldrepolitiken 
  
 6  
  
 som presenterades ett år senare, menar man att kvalitetsbestämmelsen är ett viktigt steg på vägen mot en mera öppen syn på socialtjänstens verksamhet. Den ställer krav på uppföljning och utvärdering av de insatser som ges, liksom på en anpassning av utbud och innehåll med hänsyn till utvecklingen i omvärlden. Samtidigt är begreppet kvalitet inte entydigt. Dåvarande regering menade att det behövs ett fortsatt arbete för att konkretisera innebörden av begreppet och ge kun- skap om metoder för att kontrollera och utveckla kvaliteten i verk- samheten. Man betonade åter igen att respekten och lyhördheten för enskildas behov och önskemål är centrala kvalitetskriterier, som måste ges stor tyngd vid all kvalitetsutveckling inom socialtjänsten. 
 I propositionen påpekas att det på hälso- och sjukvårdsområdet sedan länge finns bestämmelser om god kvalitet och även om kva- litetssäkring och man menar att det även på socialtjänstområdet bör ske ett motsvarande arbete för att utvärdera olika vårdinsatser och analysera förekommande förändringsbehov. Arbetet med kvalitets- säkring inom sjukvården kan ge värdefulla erfarenheter för utveck- lingen av motsvarande verksamheter inom socialtjänsten. Samtidigt måste man ta hänsyn till att förutsättningarna i vissa avseenden är olika. Vad som krävs av sjukvården är ofta tämligen klart. Det kan vara svårare att precisera vad som är kvalitet inom socialtjänsten, bl.a. med hänsyn till de varierande lösningar som här kan före- komma, inte minst inom äldreomsorgen. En annan skillnad gent- emot hälso- och sjukvården är att den enskildes önskemål om utformningen av insatserna spelar en långt större roll på socialtjänst- området. 
 Dåvarande regering menade att det var rimligt att anta att det fanns behov av att utveckla särskilda metoder för kvalitets- bedömningar även inom socialtjänsten som bl.a. tar hänsyn till möjligheterna till alternativa lösningar och värderar följsamhet till enskildas önskemål. I propositionen föreslås därför att bestämmel- sen i socialtjänstlagen om att insatserna ska vara av god kvalitet kompletteras med en bestämmelse om att kvaliteten i verksamhe- ten systematiskt och fortlöpande ska utvecklas och säkras. 
 Arbetet med kvalitetsbedömning och kvalitetsutveckling bedöms såsom särskilt angeläget när det gäller insatser för äldre och personer med funktionsnedsättning. De äldre blir allt fler, och med 
  
 6  
 Prop. 1997/98:113. 
 155 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 ökande levnadsålder blir också allt fler beroende av socialtjänstens stöd- och omvårdnadsinsatser. För att äldre människor ska kunna känna trygghet även när deras egna krafter sviktar måste det stå klart att socialtjänsten kan tillhandahålla det stöd som behövs i olika situationer, med bibehållen respekt för individens själv- bestämmande och integritet. Arbetet med att utveckla metoder för kvalitetsbedömningar inom äldreomsorgen bör därför ges särskild prioritet. 
  
 6.3 
  
 Föreskrifter och allmänna råd om kvalitetsarbete inom socialtjänsten 
  
 Som ett svar på regeringens mycket tydliga önskemål om en prio- ritering av arbetet med kvalitetssäkring och kvalitetsutveckling gav Socialstyrelsen 1998 ut allmänna råd för äldre- och handikapp- omsorgen om systematiskt kvalitetsarbete inom socialtjänsten 
  
 7 
  
 . Dessa allmänna råd upphävdes 2006 och ersattes med nya – Ledningssystem för kvalitet i verksamhet enligt SoL, LVU, LVM och LSS 
  
 8 
  
 . Den nya författningen betonar och vill stimulera huvud- männen att  
 utveckla  
 kvaliteten medan den tidigare lade större ton- vikt på att  
 säkra  
 kvaliteten i verksamheten. 
 Syftet med föreskrifterna och de allmänna råden är 
  
 9 
  
 att förtydliga lagstiftningens krav på god kvalitet och att kvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras, 
  
 att vara ett stöd för myndigheter som bedriver tillsyn, samt 
  
 att vara ett stöd för kommuner som upphandlar verksamhet som bedrivs enligt SoL och LSS. 
  
 Föreskrifterna ska bl.a. tillämpas av den eller de nämnder som full- gör kommunens uppgifter inom socialtjänsten. Eftersom nämnden enligt 6 kap. 7 § kommunallagen (1991:900) har ansvar för att kontrollera och följa upp verksamheten även när vården av en kommunal angelägenhet har lämnats över till någon annan, är nämnden skyldig att försäkra sig om att det bedrivs ett systematiskt kvalitetsarbete även i sådan verksamhet – dvs. i yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet från vilken nämnden upphandlar tjänster för att 
  
 7 
  
 SOSFS 1998:8. 
  
 8 
  
 SOSFS 2006:11. 
  
 9 
  
 Socialstyrelsens konsekvensutredning, dnr.  
  
 60-8426/2004. 
  
 156 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 fullgöra skyldigheter enligt SoL. Andra utförare än socialnämnden behöver inte bedriva kvalitetsarbetet utifrån SOSFS 2006:11, men oavsett vilken modell de valt ska de kunna visa att de uppnår god kvalitet genom det egna systemet. 
 För att kontinuerligt och långsiktigt utveckla och säkra verk- samhetens kvalitet ska nämnden enligt Socialstyrelsen inrätta ett ledningssystem för det systematiska kvalitetsarbetet. Ett lednings- system ska säkerställa att 
  
 uppföljningsbara mål utifrån SoL (eller LSS) fastställs, 
  
 kvalitetsarbetets inriktning och omfattning är anpassad till vad som krävs för att uppnå verksamhetens mål, 
  
 ansvarsfördelningen i kvalitetsarbetet fastställs, 
  
 enskilda och grupper, t.ex. brukarorganisationer, ges möjlighet att vara delaktiga i arbetet med att utveckla och säkra kvaliteten, 
  
 personalen görs delaktig i arbetet med att utveckla och säkra kvaliteten, och 
  
 kvalitetsarbetet dokumenteras och kontinuerligt följs upp. 
  
 Det systematiska kvalitetsarbetet bör enligt Socialstyrelsen omfatta analyser av hur tjänsterna svarar mot enskilda och gruppers behov samt mot lagstiftningens krav. Resultatet av analyserna samt forsk- ning och erfarenhet från bl.a. tillsynsverksamhet bör ligga till grund för arbetet med att utveckla och säkra tjänsternas kvalitet. Led- ningssystemet bör också säkerställa att det finns arbetsformer för hur verksamheten ska göras tillgänglig. Med tillgänglighet avses bl.a. tillgänglighet till lokaler och byggnader, hur besök och andra kontakter organiseras och hur information om verksamheten ges. 
 Av Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd framgår vidare att ledningssystemet ska säkerställa att det finns rutiner för hur fel och brister i verksamheten ska identifieras, dokumenteras, analyseras och åtgärdas samt hur vidtagna åtgärder ska följas upp. De erfaren- heter som gjorts i samband med uppkomna fel och brister ska utgöra underlag för det systematiska kvalitetsarbetet. 
 Ledningssystemet ska också säkerställa att det finns rutiner för att samla in och använda synpunkter och klagomål från enskilda samt från myndigheter och organisationer, och att det finns rutiner för att fortlöpande kontrollera att 
 157 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 det finns den bemanning som behövs för att utföra social- tjänstens uppdrag, 
  
 personalen har den kompetens som krävs för att utföra upp- gifterna, och 
  
 personalen ges förutsättningar för fortlöpande kompetens- utveckling som svarar mot verksamhetens behov och kunskaps- utvecklingen inom verksamhetsområdet. 
  
 Ledningssystemet bör säkerställa att det vid formuleringen av kri- terier inför en upphandling särskilt uppmärksammas sådana krite- rier som bidrar till att de (varor och) tjänster som tillhandahålls är av god kvalitet. 
 Ledningssystemet ska också säkerställa att det systematiska kvalitetsarbetet omfattar metoder för uppföljning och utvärdering av verksamhetens planering, genomförande, resultat och utveck- ling. 
 Uppföljningen och utvärderingen bör bl.a. göras utifrån 
  
 hur väl verksamheten uppfyller lagstiftningens krav och de kommunala målen, 
  
 hur väl verksamheten tillgodoser enskilda och gruppers behov, samt 
  
 hur den enskilde och andra intressenter uppfattar verksam- hetens kvalitet. 
  
 Under september månad 2007 var Socialstyrelsens handbok God kvalitet i socialtjänsten ute på remiss. Handboken har skrivits för att underlätta tillämpningen av de lagar och regler som gäller på området och är ett komplement till föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för kvalitet i socialtjänsten. Den färdiga upp- lagan av handboken beräknas finnas tillgänglig i tryckt version i början av mars 2008. 
  
 6.4 
  
 Vad är kvalitet? 
  
 Bistånd som beviljas enligt socialtjänstlagen ska vara av god kvali- tet. I andra sammanhang talar man om att man strävar efter hög kvalitet eller rätt kvalitet. God kvalitet betecknar en kvalitets- nivå som är godtagbar, acceptabel eller tillräcklig. Hög kvalitet 
 158 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 innebär en högre ambitionsnivå än god kvalitet. Benämningen rätt kvalitet brukar betyda den kvalitetsnivå som är bäst när man tar hänsyn både till nytta eller effekter för brukaren eller klienten och kostnaderna för insatsernas kvalitet 
  
 10 
  
 . 
  
 6.4.1 
  
 Kvalitetsbegreppet 
  
 Några av dem som tagit sig an uppgiften att närmare förklara kva- litetsbegreppet och vad som avses med kvalitet i kommunal verk- samhet är Rådet för kommunala analyser och jämförelser i betän- kandet Jämförelsevis. Styrning och uppföljning med nyckeltal i kommuner och landsting 
  
 11  
  
 samt Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting i rapporten Modell för utveckling av kvalitetsindikatorer i socialtjänsten 
  
 12 
  
 . Av deras redovisningar fram- går följande: 
 Det ursprungligen latinska ordet kvalitet betyder beskaffenhet eller egenskap (qua´litas). En vanlig definitionen av begreppet kvalitet är den som formulerats av Standardiseringskommissionen i Sverige (SIS), som definierar kvalitet som alla sammantagna egen- skaper hos en produkt eller tjänst som ger dess förmåga att till- fredsställa uttalade eller underförstådda behov. 
 I definitionen ingår att: 
  
 alla sammantagna egenskaper innebär en helhetssyn, inte en samling komponenter som kan värderas för sig 
  
 produkt används i det närmaste som en kombination av vara och tjänster 
  
 tillfredsställa behov anger en brukarorienterad inställning 
  
 uttalade och underförstådda anger att brukaren inte alltid förmår artikulera kraven, utan att leverantören också aktivt måste tolka kraven. 
  
 Kvalitet är inte ett enkelt, entydigt begrepp utan sammansatt av flera komponenter med olika abstraktionsnivå. Enskilda individer värderar egenskaper på olika sätt, och olika organisationer utveck- lar skilda normer och värderingar för vad som är god kvalitet. 
  
 10 
  
 Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting, Modell för utveckling av kvalitets- indikatorer i socialtjänsten. 
  
 11 
  
 SOU 2005:110 
  
 12 
  
 Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting, art.nr  
  
 2007-131-24 
  
 159 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 Begreppet kvalitet kan därför betraktas som både subjektivt och relativt. Å andra sidan finns det även objektiva inslag i vad som kan anses vara god kvalitet för en tjänst – att bästa möjliga metod för dess produktion har använts. För många sjukdomstillstånd och diag- noser finns det t.ex. tydliga vetenskapliga belägg för hur de bäst ska behandlas. Tillämpningen av denna bästa metod kan då ses som ett objektivt nödvändigt, men inte alltid tillräckligt, villkor för en god kvalitet i vården. Däremot finns ofta inte samma klara samband mellan en bästa metod och en hög kvalitet inom t.ex. äldre- omsorgen. 
 Det finns ett flertal olika sätt att ringa in vilka kvalitetsaspekter som är relevanta för tjänsteproduktion i allmänhet. En utgångs- punkt, som ofta används vid servicemätningar inom näringslivet, är att det är kunden /användaren som gör den slutliga kvalitets- bedömningen. Bakom detta perspektiv ligger ett antagande om att kunden på en marknad väljer den tjänst som har bäst kvalitet. Kun- dens attityder och uppfattning om tjänsten är då avgörande i valet, även om den faktiska verkligheten inte stämmer med uppfatt- ningen. 
  
 6.4.2 
  
 Kvalitet hos verksamheter och tjänster i offentlig sektor 
  
 Det är inte helt problemfritt att använda samma bedömnings- grunder för kvaliteten för de tjänster som produceras i den offent- liga sektorn, finansierade av skattemedel, som för näringslivets tjänsteproduktion. Det gäller särskilt om man låter samtida bruka- res krav och förväntningar på tjänsten bli alltför tongivande. Risken är då att de mer långsiktiga mål som uppställts för verksamheterna och den professionella kompetens som finns i de tjänsteproducerande organisationerna, t.ex. i kommunerna, kommer i skymundan. De mer långsiktiga målen och personalens kompetens kan resultera i en utformning av en tjänst som inte helt och direkt stämmer överens med den samtida brukarens akuta efterfrågan. 
 Det finns krav på dem som bedriver offentligt finansierade tjänster att detta ska göras med god kvalitet, och att verksamheterna också ska följas upp och utvärderas med hänsyn till kvalitetsaspekter. 
 Frågor om kvalitet i den offentliga sektorn utgår i allmänhet från hur verksamheten bedrivs med hänsyn till de förutsättningar som finns för verksamheten och vad man uppnår i verksamheten. I den offentliga verksamheten har de nationella målen en central 
 160 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 funktion vid diskussion av kvaliteten och i många fall sätts också en hög grad av måluppfyllelse lika med en hög kvalitet. 
 Vid överväganden och bedömningar av kvaliteten i den offent- liga sektorns verksamhet och tjänster används ofta termer som strukturell kvalitet, processkvalitet och resultatkvalitet. 
 Strukturell kvalitet avser kvalitet i resurser, förutsättningar och ramar till exempel resursfördelning, ekonomi, personaltäthet, per- sonalkompetens, lokaler, gruppstorlekar etc. Processkvalitet rör utförandet av tjänsten, till exempel arbetssätt, bemötande av bru- kare, innehåll och arbetsklimat. Resultatkvalitet avser resultat och mål för verksamheten, det vill säga vad man uppnår med verksam- heten och om man uppnår det man avsett att uppnå. Som exempel kan nämnas äldres levnadsstandard och livskvalitet. 
 Dessa aspekter finner också i stort sin motsvarighet i de kvali- tetsaspekter som av hävd används för tjänsteproduktionen i när- ingslivet. Även organisationsprofil eller varumärke är där en viktig aspekt på kvalitet, vilket kan förstås med tanke på den stora bety- delse kundens val har på en öppen marknad. I den offentliga sek- torn, där kommuninvånarna ges allt större möjlighet att själva välja bland olika tjänster, är motsvarande frågor om profil och varu- märke på väg att bli en allt viktigare kvalitetsaspekt att beakta. 
  
 6.4.3 
  
 Kvalitetsaspekter för skilda nivåer 
  
 I den offentliga verksamheten styrs verksamheterna av riksdag och regering som formulerar de nationella målen för respektive verk- samhet i lagar och förordningar. Sektorsmyndigheterna har det övergripande ansvaret för uppföljning och utvärdering av de natio- nella målen för respektive verksamhet. Kommunerna och lands- tingen är i sin tur ansvariga för utförandet av verksamheterna på sådant sätt att de nationella målen uppnås. På utförandenivå i orga- nisationerna finns ofta arbetsplaner och handlingsplaner som beskriver tjänsternas innehåll. 
 För att få underlag för bedömningar av vilka egenskaper som indikerar en god kvalitet behövs exakta beskrivningar om vilka tjänster som ska utföras på olika nivåer och formulerade mål för dessa. 
 För kommunledningen är det i princip samma kvalitetsaspekter som för den nationella nivån som är centrala för de olika verksam- heter och tjänster kommunen har ansvar för, men frågan om hur 
 161 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 kommunen organiserat sin verksamhet är också relevant. Förutom de nationella målen kan kvaliteten omfatta frågor om tillgänglighet till verksamheten, information och kompetensförsörjning. Det till- kommer dessutom aspekter som hur väl kommunen tillvaratar just sina medborgares intressen och liknande, dvs. en aspekt som ligger nära vad som ovan kallas profil och varumärke. 
 På förvaltningsnivå och på utförandenivå är det mer detaljerade verksamhetsbeskrivningar som ligger till grund för vilka aspekter som är viktiga för att kunna beskriva kvaliteten vid en viss tid- punkt. Verksamheterna beskrivs ofta i termer av flera specificerade tjänster som var och en har sina mål att uppfylla. Så omfattar t.ex. verksamheten vid ett visst givet särskilt boende olika aktiviteter som måltider, promenader utomhus, kontakt med anhöriga med mera. 
  
 6.4.4 
  
 Kvalitetsindex och kvalitetsindikatorer 
  
 För att bedöma en verksamhets kvalitet behöver flera aspekter beaktas och därmed också flera mätetal. Svårigheten är att väga samman dem till ett sammanfattande uttalande om kvaliteten. Rent generellt gäller då att kombinera olika mått som uttrycker de goda egenskaperna. Ofta försöker man väga samman måtten till ett sam- lingsmått, ett kvalitetsindex. Men detta är problematiskt dels för att de olika delarna har olika betydelse och därmed bör ges olika vikt i indexet, dels därför att sambanden mellan de olika delmåtten är mer eller mindre kända. 
 I många fall, då ett fenomen är svårt att definiera och mäta, använder man istället andra uppgifter som kan anses påvisa det underliggande mer svårfångade fenomenet. Med hjälp av sådana indikatorer önskar man få information om förändringar i de feno- men som beskrivs. Eftersom kvalitetsbegreppet är ett svårfångat begrepp kan ett sätt vara att följa kvalitet och kvalitetsförändringar i en viss verksamhet utifrån vissa fastställda indikatorer. Vilka indi- katorer på kvalitet som är relevanta är beroende av den aktuella verksamheten. 
 162 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 6.4.5 
  
 Underlag till kvalitetsindikatorer 
  
 Sektorsmyndigheterna är, som tidigare nämnts, ansvariga för den statistik som behövs på nationell nivå för att kunna följa upp och utvärdera verksamheterna och dess kvalitet. Denna statistik, som utgår från de uppgifter kommuner och landsting är skyldiga att lämna, kan också användas på olika nivåer i kommunens uppfölj- nings- och utvärderingsarbete. Sektorsmyndigheterna redovisar årligen resultat från sina uppföljningar av verksamheten i jämförel- setal för skola, vård och omsorg. Dessa redovisningar kan vara en utgångspunkt för verksamhetsansvariga nämnder och förvaltningar i kommunerna vid uppföljning och analys av aktuella förhållanden i den egna kommunens verksamhet. För att få fram tillförlitliga indi- katorer som ska kunna redovisas på kommunnivå behöver kunskap och erfarenheter från sektorsmyndigheterna, kommunsektorn, forskarvälden och brukarorganisationer tas tillvara. 
 I kommuner genomförs ofta specialdesignade brukarunder- sökningar i form av enkätundersökningar som omfattar de frågor som är betydelsefulla för just den aktuella verksamheten. De som utför tjänsten tillsammans med dem som är brukare har oftast en god uppfattning om vad som är viktigast i det aktuella fallet. Även andra metoder har utformats inom de olika verksamhetsområdena, t.ex. fokusgrupper och intervjuer, och observationer av olika slag. 
 De aspekter på kvalitet som oftast beaktas vad gäller process- kvalitet är hur brukaren känner sig bemött, vilken delaktighet denne har i tjänstens utförande, informationen omkring tjänsterna och hur utförandet av tjänsterna praktiskt fungerar, t.ex. vad gäller tidhållning, noggrannhet och liknande. 
  
 6.5 
  
 Kvalitetsindikatorer i socialtjänsten 
  
 Inom hälso- och sjukvården har man sedan ett antal år bedrivit ett arbete för att ta fram kvalitetsindikatorer för olika verksamheter. Tanken är att genom dessa indikatorer mäta och följa upp vårdens kvalitet, i syfte att synliggöra kvaliteten för olika intressenter inom hälso- och sjukvården. Det bakomliggande syftet är att initiera kvalitetsförbättringar. Kvalitetsindikatorerna har också legat till grund för publiceringen av de s.k. öppna jämförelser som med början under 2006 redovisas av Socialstyrelsen och Sveriges Kom- muner och Landsting. 
 163 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 Under 2006 inledde Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting ett arbete för att ta fram kvalitetsindikatorer även för socialtjänsten. En kvalitetsindikator visar på kvaliteten i en social tjänst och är avsedd att användas i arbetet med att förbättra verksamheten inom socialtjänsten. Indikatorn ska också användas för att mäta och följa upp kvaliteten i syfte att tydliggöra kvaliteten för olika intressenter. 
 En första uppgift inom ramen för det arbetet var att ta fram en modell för att utveckla kvalitetsindikatorer i socialtjänsten 
  
 13 
  
 . Modellen knyter an till den som sedan ett antal år praktiseras inom hälso- och sjukvården, men ambitionen har också varit att ta hän- syn till socialtjänstens särskilda villkor och förutsättningar. Strävan har varit att lägga grunden för en framtida nära samverkan mellan hälso- och sjukvården och socialtjänsten inom detta område. 
 Kvalitetsindikatorerna ska kunna belysa flera aspekter på de sociala tjänsternas kvalitet och Socialstyrelsen och Sveriges Kom- muner och Landsting har urskiljt fem kvalitetsområden som en vägledning för arbetet med att utveckla kvalitetsindikatorer. God kvalitet i socialtjänstens verksamhet kan beskrivas i termer av att tjänsterna svarar mot de mål (lagar, förordningar och föreskrifter) som beslutats samt att de 
  
 bygger på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet, 
  
 utgår från en helhetssyn, är samordnade och präglade av konti- nuitet, 
  
 är kunskapsbaserade och effektivt utförda, 
  
 är tillgängliga, och 
  
 är trygga och säkra och präglas av rättssäkerhet i myndighets- utövningen. 
  
 Genom formuleringen att tjänsterna ska bygga på respekt för män- niskors självbestämmanderätt understryks vikten av att de genom- förda insatserna utgår från, och bidrar till, att den enskilde klienten eller brukaren både kan och vill styra sitt eget liv. 
 I och med att socialtjänstens insatser många gånger på ett genomgripande sätt påverkar den enskildes livsvillkor, är det också 
  
 13  
 Modellen beskrivs i rapporten Modell för utveckling av kvalitetsindikatorer i social- tjänsten. 
 164 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 väsentligt att insatserna utformas med respekt för den enskildes integritet. 
 Inom socialtjänstens verksamhetsområde ryms ett stort antal tjänster och flera av dem är inriktade mot särskilda avgränsade behov. Trots detta är det angeläget att tjänsterna utgår från en hel- hetssyn, med hänsyn till den enskildes samlade livssituation. På samma sätt bör man också se hur olika insatser på bästa sätt kan verka förebyggande. I den mån den enskilde har behov av tjänster som bedrivs inom olika verksamheter och av olika utförare, är det viktigt att de är samordnade på ett bra sätt. 
 Det är också viktigt att de samlade insatserna präglas av konti- nuitet, så att olika insatser kompletterar varandra på ett bra sätt och att det finns en kontinuitet i kontakten mellan anställda och klien- ter/brukare. Här ligger också ett ansvar på socialtjänsten att följa upp vad enskilda tjänster betytt för den enskilde och om det finns behov av ytterligare insatser. 
 Då man anger att tjänsterna ska vara kunskapsbaserade menar man att de ska baseras på bästa tillgängliga kunskap (eller evidens) om utformning, innebörd och förväntade resultat. Det innebär att de, så långt det är möjligt, bör bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet. 
 De sociala tjänsterna bör också vara effektivt utförda. Det inne- bär att de (med de resurser som avsatts) bör utföras på ett effektivt sätt, något som t.ex. kan innebära en snabb och ändamålsenlig handläggning. 
 Att de sociala tjänsterna ska vara tillgängliga handlar om att det ska vara lätt att få information om vilka tjänster den enskilde kan få av socialtjänsten och även att det ska vara lätt att vid behov ta kontakt med socialtjänsten och få del av deras tjänster. 
 På liknande sätt som inom sjukvården är en viktig kvalitets- aspekt för de sociala tjänsterna att de är trygga och säkra, dvs. att den enskilde brukaren inte löper någon risk att drabbas på något negativt sätt. 
 När det gäller socialtjänstens verksamhetsområde menar man också att det är viktigt att understryka att kvalitet i tjänsterna också handlar om att de präglas av rättssäkerhet i myndighetsutövningen. 
 Kvaliteten i socialtjänstens insatser berör flera intressenter. Om man utgår från att kvalitetsbegreppet rymmer flera olika dimensio- ner blir det rimligt att utgå från att olika intressenter lägger olika vikt vid olika aspekter av kvalitetsbegreppet, och kanske också att de definierar kvalitet olika. Målsättningen är att kvalitetsindikatorerna ska 
 165 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 spegla olika aspekter av kvaliteten i socialtjänstens insatser, och att de ska vara intressanta ur olika intressenters perspektiv och tillgodose deras behov av information. Kvalitetsmätningar inom socialtjänsten måste ta hänsyn till samtliga de fem kvalitetsområden som angivits ovan. Avsikten är att kvalitetsindikatorerna för socialtjänstens olika verksamheter ska vara balanserade mått. 
  
 6.5.1 
  
 Vilka krav ska ställas på kvalitetsindikatorerna? 
  
 Vid utvecklingen av mått på kvalitet bör man ställa krav på egen- skaper hos måtten som gör att de blir trovärdiga och praktiskt användbara. Måtten ska kännetecknas av: 
  
 Vetenskaplig rimlighet/validitet. Validitet handlar om hur väl indikatorn verkligen mäter kvaliteten i den aktuella sociala tjänsten. En indikator som är valid bygger på en kunskapsbas om vad som utmärker kvalitet i tjänsterna för en viss grupp av brukare. I avsaknad av en erkänd kunskapsbas kan en indikator också anses valid om det råder konsensus om att indikatorn speglar kvalitet i tjänsterna. Validiteten hos en indikator hänger också samman med i vilken mån måttet verkligen återspeglar det som indikatorn sägs mäta och om uppföljning av indikatorn leder till förbättringar i socialtjänstens verksamhet. 
  
 Vikt/relevans. En indikators vikt eller betydelse avgörs av i princip tre faktorer. 
  
 1. 
  
 Indikatorn belyser ett viktigt område därför att det finns problem eller ett glapp mellan det aktuella tillståndet och ett möjligt, nåbart tillstånd eller välbefinnande för en grupp brukare. 
  
 2. 
  
 Politiker och klienter eller brukare är av olika skäl ange- lägna att se förbättringar på det här området. 
  
 3. 
  
 Socialtjänsten kan påverka det som indikatorn mäter, så att resultatet av ett förändrat arbetssätt tydligt avspeglas i mät- ningarna. 
  
 Mätbarhet. Indikatorn måste vara beskriven så att den kan mätas på ett tillförlitligt sätt. 
  
 Tolkningsbarhet/entydighet. Indikatorn måste skilja mellan vad som är acceptabel kvalitet och vad som är  
  
 icke-acceptabel 
  
 166 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 kvalitet. För att möjliggöra jämförelser måste indikatorn kunna standardiseras när det gäller bakgrundsfaktorer som påverkar mätningen. Andra felkällor bör också identifieras och beskrivas så att man kan ta hänsyn till dem vid analys och tolkning. 
  
 6.5.2 
  
 En modell i tio steg för att ta fram kvalitetsindikatorer i socialtjänsten 
  
 Utifrån ovanstående resonemang, som här återgivits kortfattat, föreslår Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting följande modell för hur arbetet med att ta fram nationella kvali- tetsindikatorer ska gå till: 
  
 1. 
  
 Den verksamhet som kvalitetsindikatorerna ska belysa speci- ficeras och avgränsas. 
  
 2. 
  
 Olika intressenters perspektiv och intressen analyseras. 
  
 3. 
  
 En kartläggning görs av vilket underlag som finns för att ta ställning till vad som ska anses vara kvalitet inom den valda verksamheten. 
  
 4. 
  
 En bedömning görs av vilka som är de viktiga dimensionerna för att kunna mäta vad som är god kvalitet inom den valda verksamheten. 
  
 5. 
  
 Val av arbetsmetod. 
  
 6. 
  
 Arbete med att ta fram en uppsättning indikatorer. 
  
 7. 
  
 Test av indikatorerna. 
  
 8. 
  
 Remissförfarande. 
  
 9. 
  
 Beslut. 
  
 10. 
  
 Implementering. 
  
 Tidsåtgången när det gäller arbetet med att ta fram kvalitets- indikatorer avgörs av det kunskapsunderlag som finns, om det bedrivits något direkt kvalitetsarbete tidigare inom området etc. 
 167 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 6.6 
  
 Länsstyrelserna och kvalitet 
  
 6.6.1 
  
 Nationella bedömningskriterier 
  
 Det finns uppenbara beröringspunkter mellan arbetet med kvali- tetsindikatorer och med det arbete som sedan ett antal år bedrivits för att ta fram nationella bedömningskriterier för den sociala tillsyn som genomförs av länsstyrelserna i samarbete med Socialstyrelsen. I många fall kan det till och med finnas en direkt överensstämmelse mellan enskilda kvalitetsindikatorer respektive bedömningskriterier. Skillnaden mellan en kvalitetsindikator och ett bedömningskriterium ligger dock i hur de är tänkta att användas; medan en kvalitets- indikator syftar till att beskriva en verksamhets kvalitet används ett bedömningskriterium för att avgöra om en verksamhet uppfyller ett (eller flera) på förhand uppställda kvalitetskrav. 
  
 14 
  
 Bedömningskriterierna uttrycks i form av ett mål eller önskat tillstånd som kan härledas direkt ur lagstiftningen och dess bakom- liggande intentioner. Detta mål har operationaliserats i ett antal variabler som anger vilka aspekter som är viktiga att observera för att kunna avgöra om ett bedömningskriterium ska anses vara upp- fyllt. Det måste dock finnas en möjlighet att uppfylla kriteriet på annat sätt än de som pekas ut i variablerna. Ett undantag är de bedömningskriterier vars variabler baseras på mer detaljerade bestämmelser i lag eller föreskrift och som pekar ut ett särskilt till- vägagångssätt som inte går att ersätta med något annat. 
  
 6.6.2 
  
 Kvalitetsbedömning vid tillståndsgivning enligt socialtjänstlagen 
  
 För att få bedriva viss enskild verksamhet, bl.a. boenden för äldre och personer med funktionsnedsättning, krävs tillstånd av läns- styrelsen. Länsstyrelsen gör vid sin tillståndsgivning en kvalitets- bedömning av verksamheten och det ligger nära till hands att göra jämförelser mellan de krav som ställs vid dessa bedömningar och de nationella kvalitetskrav som Frittvalutredningen enligt sina direktiv ska lämna förslag på. 
 Av socialtjänstlagens bestämmelser framgår att tillstånd bara beviljas om verksamheten uppfyller kraven på god kvalitet och 
  
 14  
 Se Socialstyrelsen, Länsstyrelserna: Nationella bedömningskriterier för den sociala tillsynen – En handledning. 
 168 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 säkerhet. Länsstyrelserna har tillsammans utarbetat skriften Bedömningsgrunder för enskild verksamhet enligt socialtjänst- lagen 
  
 15  
  
 som är en vägledning för en mer enhetlig handläggning av tillståndsärenden. I vägledningen anges att grundläggande förut- sättningar för verksamheten och för god kvalitet och säkerhet är att 
  
 mål finns för verksamheten, 
  
 målgruppen/målgrupperna är tydligt definierade, 
  
 verksamhetens innehåll är anpassat till målgruppens behov, 
  
 huvudmannen och verksamhetsansvariga är lämpliga, 
  
 kompetens och resurser överensstämmer med målen för verk- samheten och målgruppen, 
  
 lokalerna har lämplig utformning, 
  
 utveckling och säkring av god kvalitet sker kontinuerligt, 
  
 verksamheten följs upp och utvärderas, 
  
 resultat av uppföljning och utvärderingar återförs till verksam- heten och eventuella missförhållanden åtgärdas, 
  
 samverkan sker med uppdragsgivare, 
  
 finansieringen av verksamheten är realistisk, samt att 
  
 barnperspektivet beaktas. 
  
 6.7 
  
 Arbete med kvalitetsfrågor pågår inom området 
  
 För närvarande pågår ett intensivt arbete med kvalitetsfrågor både inom Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting – här kan endast en mindre del redovisas. 
 Socialstyrelsen arbetar bl.a. med ett regeringsuppdrag att utveckla ett system för öppna jämförelser inom vården och omsor- gen om äldre. Uppdraget ska slutredovisas vid utgången av 2009 och genomföras i samråd med Sveriges Kommuner och Landsting. De öppna jämförelserna ska ge olika intressenter information om vårdens och omsorgens kvalitet, kostnad och effektivitet. Social- styrelsen har till att börja med prioriterat att ta fram uppgifter rik- tade till brukare och närstående. I en första rapport, publicerad i 
  
 15  
 Bedömningsgrunderna har antagits av länsstyrelsernas socialdirektörer  
 2005-04-28. 
  
 169 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 december 2007, 
  
 16  
  
 redovisas uppgifter om verksamhetens struktur- och processkvalitet. 
 För att göra material mer lättillgängliga för allmänheten har Socialstyrelsen utvecklat en databas med tillhörande webb- presentation. Den kommer att benämnas Äldreguiden och bli till- gänglig på Socialstyrelsens webbplats under första kvartalet 2008. På Äldreguiden kommer besökaren kunna jämföra kvalitets- uppgifter för såväl kommuner och stadsdelar i storstäderna som för äldreboenden i landet. 
 Socialstyrelsen har för avsikt att årligen upprepa de öppna jäm- förelser som redovisats i den första rapporten och myndigheten planerar också ytterligare enhetsredovisningar. 
 Inom ramen för uppdraget öppna jämförelser pågår också en utveckling av resultatkvalitetsindikatorer och metoder för beskriv- ning av insatser och behov. Socialstyrelsen har också uppdraget att utveckla och genomföra nationella brukarundersökningar bland äldre. Vidare har Socialstyrelsen uppdraget att genomföra en per- sonnummerbaserad verksamhetsstatistik. Dessa aktiviteter sam- ordnas och förväntas på sikt möjliggöra en mer allsidig och tillför- litlig redovisning av kvalitet, kostnader och effektivitet inom vår- den och omsorgen om äldre. 
 Socialstyrelsen avser också att ta fram indikatorer för social- tjänstens insatser för psykiskt funktionshindrade och målsättningen är att på sikt gå vidare med att ta fram kvalitetsindikatorer för ytterligare områden. 
 Sveriges Kommuner och Landsting publicerade i juni 2007 sin första rapport om öppna jämförelser av äldreomsorg. 
  
 17  
  
 Rapporten bygger på uppgifter ur officiell statistik, Socialstyrelsens patient- register och läkemedelsregister samt en mindre enkät. Rapporten redovisar skillnader i resultat av och resurser för kommunernas äld- reomsorg men också effekter av samverkan mellan kommuner och landsting i vården av äldre. Redovisningen sker på kommunnivå. Rapporten är ett led i förbundets arbete med att öppet redovisa och jämföra olika verksamheters kvalitet och effektivitet. Syftet med jämförelserna är att stimulera kommuner att i samverkan med landstingen utveckla och förbättra vården och omsorgen om äldre. Tanken är att öppna jämförelser av äldreomsorgen årligen ska åter- komma och utvecklas med tillgången på uppgifter. 
  
 16  
 Öppna jämförelser inom vården och omsorgen om äldre. Verksamhetens kvalitet. Artikelnr.  
 2007-131-47 
  
 17  
 Öppna jämförelser 2007. Äldreomsorg. ISBN  
 978-91-7164-255-4 
  
 170 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 Jämförelseprojektet är ett samarbete mellan Sveriges Kommuner och Landsting, Finansdepartementet och Rådet för främjande av Kommunala Analyser (RKA). Projektet, som är treårigt, påbörja- des under 2007. Projektets primära syfte är att ta fram effektiva arbetsmodeller där jämförelser i olika nätverk, bestående av ledande politiker och tjänstemän, leder till praktiska förbättringar i verk- samheten. Inriktningen kommer att vara att försöka finna samban- det mellan kostnader och kvalitet. En uttalad ambition är också att skapa en arbetskultur där kontinuerliga jämförelser blir ett bestå- ende inslag i kommunernas arbete med att förbättra sina verksam- heter. 
 Av de nätverk som var verksamma i november 2007 var det sex, med totalt 50 deltagande kommuner, som arbetade med jämförelser som rörde hemtjänsten och fem nätverk, med totalt 39 deltagande kommuner, som arbetade med jämförelser som rörde särskilda boendeformer. 
 Rådet för främjande av kommunala analyser (RKA) är en ideell förening bildad av staten och Sveriges Kommuner och Landsting i samarbete, som har till uppgift att 
  
 förvalta och utveckla Kommundatabasen, 
  
 främja jämförelser mellan kommuner och landsting, och 
  
 främja analyser av kommunernas och landstingens verksamheter och förhållanden. 
  
 Föreningens verksamhet startade den 1 januari 2006. Bildandet av RKA bygger på förslag som presenterades i delbetänkandet Jäm- förelsevis. Styrning och uppföljning med nyckeltal i kommuner och landsting. 
  
 18 
  
 Kommundatabasen tillhandahåller nyckeltal om bl.a. vård och omsorg, och ger en möjlighet att följa utvecklingen över tid och göra jämförelser mellan kommuner och landsting på de viktigaste välfärdsområdena. Kommundatabasen har över 150 nyckeltal för kommuner och ett  
 50-tal 
  för landsting. 
  
 18  
 SOU 2005:110 
 171 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 6.7.1 
  
 Inom EU 
  
 Av ett Meddelande från kommissionen framgår att kommissionen, via kommittén för socialt skydd, kommer att stödja utvecklingen av ett frivilligt  
 EU-ramverk 
  med riktlinjer för metoder som kan användas för att fastställa, övervaka och utvärdera kvalitet. Via Pro- gressprogrammet kommer kommissionen vidare att stödja gräs- rotsinitiativ inom hela Europa, som syftar till att utveckla frivilliga kvalitetsnormer och erfarenhetsutbyte. 
  
 19 
  
 6.7.2 
  
 Kvalitetskontroll i en kommun 
  
 Utredaren ska enligt sina direktiv redovisa goda exempel på hur kommuner som infört valfrihetssystem följer upp och kontrollerar kvaliteten i verksamheten. Utredaren har valt exemplet från Upplands Väsby kommun. 
 Kommunen har utvecklat ett system för att kontinuerligt följa upp och utvärdera utförarnas verksamhet inom hemtjänsten. Uppföljningen sker bl.a. genom tillsynsbesök, intervjuer och enkäter till utförare och brukare. Systemet omfattar i huvudsak följande moment: 
  
 En gång per år görs en övergripande uppföljning av utförarnas verksamhet. Den övergripande uppföljningen bygger på skrift- liga uppgifter som utförarna lämnat. Dessutom görs regel- bundet fördjupade granskningar av utförarnas verksamhet. 
  
 Vid fördjupad granskning besöker kommunens verksamhets- controller utföraren och träffar ledning och personal. Vid denna granskning inhämtas även synpunkter från brukare och anhöriga. 
  
 Kommunen genomför regelbundet brukarenkäter. Brukarna får då möjlighet att lämna synpunkter på den hjälp som de bevil- jats. Resultatet av brukarenkäterna och annan uppföljning redovisas till social- och äldrenämnden. 
  
 En viktig del av kvalitetsuppföljningen är klagomål, synpunkter och allvarliga händelser, som rapporteras till kommunen. 
  
 19  
 KOM(2007) 724 slutlig 
 172 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 Kommunens rutiner och system för kvalitetsuppföljning framgår av dokumentet Kvalitetsuppföljning av hemtjänstinsatser, ett förvaltningsspecifikt styrdokument, som återfinns som bilaga 4. 
  
 6.8 
  
 Utredarens bedömning och förslag 
  
 Vid den tidpunkt då utredningens direktiv skrevs rådde delade meningar om huruvida utförare i ett valfrihetssystem måste upp- handlas eller ej. Vissa hävdade att det var den enskilda individen som var avtalspart till den externa utföraren medan andra menade att uppdragsförhållandet istället förelåg mellan den externa utföra- ren och kommunen. Med hänsyn tagen till den totala osäkerhet om rättsläget som rådde formulerades önskemål i utredningens direktiv om förslag på nationella krav och kvalitetskriterier som ska vara uppfyllda för att en utförare ska bli godkänd i ett valfrihetssystem. En brukare ska kunna känna sig trygg i att en verksamhet uppfyller gällande kvalitetskrav, oavsett om avtal finns eller inte, och oavsett vem som driver verksamheten. 
 Som framgår i kapitel 3 anser utredaren att det föreligger ett uppdragsförhållande mellan kommunen och den externa utföraren. I den föreslagna lagen om valfrihetssystem finns också ett krav på att myndigheten ska ingå kontrakt med de utförare som uppfyller kommunens krav. 
 Kommunen är huvudman för socialtjänsten och det obliga- toriska huvudmannaskapet gör att ett avtal är nödvändigt när kommunen låter någon annan utföra kommunens uppgifter. När en kommun sluter sådana avtal med annan förblir verksamheten en kommunal angelägenhet och det är även fortsättningsvis kommu- nen som bär huvudansvaret. Den verksamhetsansvariga nämnden har ett ansvar för att all verksamhet bedrivs i enlighet med de mål och riktlinjer som kommunfullmäktige fastställt och att de före- skrifter som gäller för verksamheten följs. Det gäller oavsett om verksamheten drivs i egen regi eller av annan genom avtal med externa utförare – och oavsett om dessa avtal slutits efter en upp- handling enligt LOU eller med stöd av den föreslagna lagen om valfrihetssystem. Det kontrollsystem som finns genom bland annat kommunallagens bestämmelser, vilket redovisas i kapitel 2, ska garantera att så är fallet. 
 I och med att det, genom ett införande av den föreslagna lagen om valfrihetssystem, inte kommer att råda någon tvekan om huruvida ett 
 173 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 SOU 2008:15 
  
 avtalsförhållande föreligger eller inte mellan kommunen och ut- föraren, anser utredaren att önskemålet om särskilda nationella krav och kvalitetskriterier för valfrihetssystem inte längre har samma aktualitet. Utredaren har därför valt att avstå ifrån att pre- sentera något förslag i den frågan. 
 Ett syfte med att införa ett valfrihetssystem är att öka mång- falden i serviceutbudet. Hur stor ökningen blir är bl.a. beroende av de krav som kommer att ställas på leverantörerna i de förfrågnings- underlag som sedan ligger till grund för kommunernas avtal med de externa utförarna. Ju fler och större krav, desto färre externa utfö- rare kommer att vara intresserade och ha möjlighet att uppfylla kraven. Med för många och för höga krav riskerar man en lik- riktning av verksamheterna och att mångfald motverkas. Att verk- samheten ska bedrivas i enlighet med det i tiden gällande regel- verket inom området är dock ett krav som med nödvändighet måste ställas och det innebär bland annat ett uppfyllande av social- tjänstlagens krav på insatser av god kvalitet. 
 Erfarenheterna av någon form av valfrihetssystem och därmed ett ökat antal utförare, är totalt sett relativt begränsade och några väl belagda effekter kan ännu inte redovisas. I utredningsarbetet har emellertid noterats att införandet av valfrihetssystem medför en ökad aktivitet i kommunerna när det gäller uppföljningar, utvärde- ringar samt utveckling och säkring av kvalitet. Det ligger också i sakens natur att en sådan utveckling blir en naturlig konsekvens av ett sådant system. Systemet bygger på en kontinuerlig konkurrens mellan utförarna, och brukarnas val avgör om verksamheten ska ha möjlighet att fortleva eller inte. För att brukarna ska kunna välja behövs saklig, innehållsrik, jämförbar, lättförståelig, lättillgänglig och regelbundet uppdaterad information om alternativen – en information som huvudmännen alltså måste hämta in och är skyl- diga att förse brukarna med. 
 Behovet av att kunna göra jämförelser mellan utförare gör frå- gan om kvalitetskriterier högaktuell. Stort intresse finns från samt- liga intressenters sida. Arbetet med kvalitetsfrågor inom social- tjänsten är emellertid synnerligen komplicerat och det råder total enighet bland myndigheter och forskare som utredaren haft kon- takt med att det troligen återstår ett mångårigt arbete innan tro- värdiga, och av alla aktörer accepterade kvalitetskriterier kan pre- senteras, och innan man har lyckats ringa in vilka kvalitetsaspekter som har en sådan angelägenhetsgrad att de bör preciseras i natio- nella kvalitetskrav. 
 174 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet inom socialtjänsten 
  
 Det arbete med kvalitetsindikatorer som bedrivs av Social- styrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting kan förhopp- ningsvis på sikt leda till att vissa preciserade nationella kvalitetskrav kan ställas på socialtjänstens verksamhet som rör äldre och perso- ner med funktionsnedsättning. Dessa krav bör då givetvis gälla för samtliga utförare. 
 Vissa av de krav som kommer att ställas i kommunernas för- frågningsunderlag i ett valfrihetssystem kommer att vara grund- läggande, nödvändiga och lika för alla. Så är fallet med kravet att leverantören måste följa gällande regelverk inom verksamhets- området. 
 Andra krav kommer att vara kommunspecifika. Det kan röra sig om särskilda sociala, miljömässiga och andra villkor för hur kon- traktet ska fullgöras. Men det kan också handla om kvalitetskrav. Inom ramen för den kommunala självstyrelsen kan kommuner pröva olika metoder för att lösa samma eller likartade problem vil- ket i detta sammanhang kan ge till resultat att kraven i kommunernas förfrågningsunderlag kan variera över landet. Även olika kommunala ambitionsnivåer kan medföra en skillnad i kravspecifikationerna. 
 Något hinder mot kommunspecifika kvalitetskrav har utredaren inte funnit, så länge som kraven är i nivå med eller går utöver de nationella kraven i gällande rätt. De villkor som ställs måste också uppfylla alla de  
 EG-rättsliga 
  principer som gäller i detta samman- hang dvs.  
 icke-diskriminering, 
  öppenhet, förutsägbarhet, ömse- sidigt erkännande och proportionalitet. 
 Andra krav, utöver kvalitetskrav, som ska eller får ställas på leverantörer behandlas i kapitel 7. 
 175 
 7 Övriga villkor 
  
 7.1 
  
 Checklista vid avtalstecknandet 
  
 Grundläggande i en valfrihetsmodell är att brukarna eller invånarna ges möjlighet att välja leverantör och att valet styr tilldelningen av de offentliga resurserna. Invånaren eller brukaren som har rätt till en offentligt finansierad tjänst erhåller en rättighet med ett ekono- miskt värde. Ersättningen är lika för alla leverantörer och bestäms av kommunen eller landstinget. Detta innebär att ersättning betalas till leverantören endast när denne anlitas eller väljs av invånaren eller brukaren, sålunda är leverantören inte garanterad någon bestämd volym av tjänsten. 
 Den politiska förberedelseprocessen är avgörande för att valfri- hetssystemet ska kunna uppfylla målet om brukarval/vårdval. En väsentlig del av den politiska förberedelseprocessen är att bestämma vilka krav som ska ställas på leverantörerna. Alla företag måste uppfylla svensk lagstiftning. Med svensk lagstiftning jäm- ställs även myndigheters föreskrifter. Därutöver finns det en rad krav som kommuner och landsting kan ställa, under förutsättning att dessa är proportionerliga och relevanta. I sin verksamhet ska landstingen och kommunerna beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Det offentliga får därför inte sätta upp några osakliga krav som inte står i proportion till ändamålet och som skulle innebära att olika leverantörer skulle komma att behandlas olika. Det finns dock inget som hindrar att landstinget eller kommunen sätter upp rimliga och motiverade krav som gäller för samtliga leverantörer. 
 177 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 7.1.1 
  
 Kravställandet 
  
 Kommuner och landsting måste i en handling ange de krav som de ställer på alla leverantörer för att dessa ska bli godkända samt övriga avtalsvillkor. Vidare bör det finnas en beskrivning av den tjänst som ska utföras, kontaktuppgifter och regler för uppföljning och kontroll. 
 Rent allmänt kan sägas att kommun och landsting saknar möj- lighet att ålägga en motpart mer långtgående förpliktelser än vad som är möjligt enligt tvingande lagstiftning. Dock har det allmänna i viss utsträckning frihet att precisera de krav som ska gälla för verksamheten med hänsyn till brukarnas eller invånarnas intressen. Kommunen eller landstinget beskriver tydligt i förfrågningsunder- laget de krav som ställs på hur verksamheten ska bedrivas. Entre- prenören bedömer rimligheten i kraven och avgör om han eller hon vill lämna in en ansökan eller inte. Ett lagstridigt villkor blir dock inte giltigt bara för att entreprenören accepterar detta. 
 Krav som landstingen eller kommunerna kan eller bör ställa på leverantörer kan gälla: 
  
 Kunskaps- och erfarenhetsbakgrund; t.ex. vilken kompetens personalen ska ha samt att leverantören ansvarar för deras kompetensutveckling. 
  
 Kvalitetssäkring och trygghet för den enskilde; leverantören ska ha rutiner för klagomålshantering, rapportering av fel och bris- ter samt anmälan om missförhållanden. 
  
 Uppföljning av verksamheten; leverantören ska medverka eller bistå huvudmannen med underlag som behövs för att denne ska kunna genomföra uppföljningen. 
  
 Skyldighet att ta uppdrag eller att ta emot alla som väljer leverantören samt brukarens/invånarens rätt att välja om. Även när uppdraget ska påbörjas bör framgå. 
  
 Information om förändringar; förändringar av verksamheten ska meddelas huvudmannen. 
  
 Medverkan i katastrof- och krisberedskap; leverantören ska utföra uppdraget även under höjd beredskap och krig, och leve- rantören ska medverka i kommunens/landstinget beredskaps- planering under fredstid. 
  
 178 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 IT-vårdinformationssystem; 
  
  leverantören ska kunna kommuni- cera med kommunen eller landstinget på ett systemmässigt säkert och enkelt sätt. 
  
 Ekonomisk stabilitet; leverantören ska ha en sådan ekonomisk bas att leverantören kan upprätthålla ett långsiktigt åtagande. Här kan krav på soliditetsmått och likviditetsmått anges. Krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. 
  
 Kvalitet; leverantören ska delta i kvalitetsregister samt följa upprättade vårdprogram. Leverantören ska bedriva ett syste- matiskt kvalitetsarbete, kontroll och uppföljningar ska kunna göras. 
  
 Verksamheten ska bedrivas i enlighet med vetenskap och beprö- vad erfarenhet. 
  
 Kravlistan ser naturligtvis olika ut beroende på vilken verksamhet det handlar om. 
 För landsting som avser att genomföra ett valfrihetssystem inom primärvård bör man i förfrågningsunderlaget reglera vilka krav som ska gälla avseende läkarmedverkan i särskilda boenden, dagverksamheter och vid kommunal hemsjukvård i ordinärt boende. 
  
 7.1.2 
  
 Allmänt om avtalsvillkor 
  
 Enligt den föreslagna lagen har alla leverantörer som uppfyller kra- ven i lag och förfrågningsunderlag rätt att ingå avtal med myndig- heten. Den föreslagna lagen innehåller inga regler om hur ett bin- dande avtal kommer till stånd utan dessa regler finns i avtalslagen (AvtL). 
 Avtalet är ingen isolerad del utan måste vara en integrerad del av hela processen. Avtalet sammanfattar och dokumenterar hela över- enskommelsen och ska inte innehålla några nya affärsmoment i förhållande till förfrågningsunderlaget. 
 179 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 Nedan följer några exempel på vad avtalen kan eller bör reglera. 
 Åtagandet 
 I avtalet bör manifesteras att leverantören åtar sig att tillhandahålla tjänsten i enlighet med kraven i förfrågningsunderlaget. 
 Avtalstiden 
 Avtal utan tidsbegränsning är inte tillåtna enligt  
 EG-rätten 
  men några allmänna krav om hur lång eller kort en avtalstid får vara finns inte. Kännetecknande för en valfrihetsmodell är att en leve- rantör när som helst kan ansöka om att få bli en del av utbudet och träda in som aktör när denne uppfyller de uppställda kraven. Denna omständighet minskar själva betydelsen av att reglera avtalstiden eftersom leverantören över tid alltid har rätt att ansöka och träda in på marknaden om denne uppfyller kraven. Dock är det lämpligt att ange när verksamheten ska starta. Avtalstidens bortre gräns är av mindre betydelse men frågan måste bedömas med hänsyn till de investeringar som leverantören kan tvingas att göra. 
 Uppsägning av avtalet 
 I ett valfrihetssystem är leverantörerna inte garanterade någon pro- duktionsvolym. Ersättning betalas ut till leverantören i den utsträckning denne anlitas av brukaren eller invånaren vilket leder till att leverantören helt står den ekonomiska risken om ingen väljer att anlita denne. Det kan alltså uppkomma situationer då leverantö- ren på goda grunder inte längre vill vara en del av marknaden. Avtalet bör reglera parternas rätt att säga upp avtalet med en upp- sägningstid som bör vara tillräckligt lång för leverantören att avsluta sin verksamhet och för huvudmannen att planera för en ersättare. 
 Hävning av avtal 
 Det är rimligt att i avtalet reglera i vilka situationer kommunen eller landstinget har rätt att häva avtalet. Förutom de generella reg- lerna att kommunen eller landstinget kan häva avtalet vid leveran- 
 180 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 törens konkurs, näringsförbud eller inställda betalningar bör avtalet ge kommun eller landsting rätt att häva när leverantören bryter mot uppräknade krav i förfrågningsunderlaget. Hävningsgrunderna måste vara proportionerliga och de bör vara relaterade till att säker- ställa en säker vård och service av god kvalitet för brukaren eller invånaren. 
 Överenskommelse om ersättning 
 Ersättningen i en valfrihetsmodell ska vara enhetlig för alla leve- rantörer och vara avhängig vilken utförare invånaren eller brukaren väljer. Sålunda måste utförarna rapportera till kommunen eller landstinget vilka invånare eller brukare som valt eller fått tjänster utförda. Därefter betalas ersättning ut. Hur denna rapportering ska gå till och när den ska ske samt när kommunen eller landstinget betalar ut ersättningen bör regleras i avtalet. För att underlätta för nya och små aktörer kan det vara lämpligt att ersättningen betalas ut månadsvis. 
 Det är lämpligt att i avtalet även reglera hur ersättningen kom- mer att justeras. Prisjusteringen måste självklart ske utifrån kom- munen eller landstingens årliga beslut om budget där ersättning för olika verksamheter regleras. Dock ligger det i kommunens eller landstingets eget intresse att vidmaktmålla ett valfrihetssystem och därför bör förändringar göras på ett sådant sätt att förutsätt- ningarna inte försämras. 
 Mervärdesskatt 
  
 Utredarens bedömning:  
 Utredarens bedömning är att begrep- pet upphandling och bidragsgivning i 5 § lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting, samt i 1 § förordning (2005:811) om ersättning för viss mervär- desskatt för kommuner och landsting, även omfattar anskaff- ning enligt lag om valfrihetssystem varför någon författnings- ändring inte behöver föreslås. 
 Vid en offentlig upphandling bygger leverantörernas anbud på egna faktiska kostnader och deras momskostnader är då inkluderade. I ett valfrihetssystem är det kommun och landsting som bestämmer 
 181 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 ersättningen. Ersättningen blir inte konkurrensneutral om inte hänsyn tas till de externa leverantörernas kostnader för s.k. dold moms – kostnader som kommun och landsting inte har. Vid utformningen av ett valfrihetssystem måste principer läggas fast i förväg om hur momskostnader vid utförande av olika slags tjänster ska kompenseras. 
 Den offentliga sektorns momskostnader avseende icke skatte- pliktig verksamhet hanteras på ett särskilt sätt. För att momsen inte ska påverka t.ex. en kommuns eller landstings val mellan att utföra tjänster i egen regi eller att låta en extern leverantör tillhan- dahålla tjänsten så har bl.a. ett system införts för att hantera den kommunala sektorns momskostnader. Syftet är att ta bort mom- sens konkurrenssnedvridande effekter och möjliggöra för kommu- nerna att kompensera leverantörerna för deras högre kostnadsläge då de inte kan göra avdrag för ingående moms. 
 Av 5 § lag (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting, framgår att kommuner och landsting efter ansökan har rätt till ersättning för ökade kostnader som till följd av bestämmelserna om mervärdesskatt uppkommer vid upp- handling av verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning samt hyra av vissa lokaler. Rätt till ersättning har kommunen och landstinget också när de lämnar bidrag till när- ingsidkare för verksamhet inom nämnda områden. Av 1 § förord- ning (2005:811) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommu- ner och landsting framgår att ersättning enligt 5 § lagen (2005:807) om ersättning för viss verksamhet för kommuner lämnas med sex procent av kostnaden vid upphandling och bidragsgivning eller, om det framgår att viss del avser lokalkostnad, med arton procent och fem procent för resterande del. Detta för att kunna ta särskild hän- syn till tjänsteköp som är förknippade med höga lokalkostnader. 
 Utredarens bedömning är att begreppet upphandling och bidragsgivning i 5 § lagen (2005:807) om ersättning för viss mer- värdesskatt för kommuner och landsting, samt i 1 § förordning (2005:811) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting, även omfattar anskaffning enligt lag om valfrihetssy- stem varför någon författningsändring inte behöver föreslås. 
 Genom schablonsystemet försöker man neutralisera entrepre- nörernas dolda momskostnader vid kommunala köp av tjänster från externa utförare inom de momsfria områdena sjukvård, tand- vård, social omsorg och utbildning. Schablonen ska täcka den dolda moms, som är inkluderad i det pris som den privata entreprenören 
 182 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 måste ta ut, för att täcka sina kostnader. Schablonen bygger ursprungligen på antagandet att för entreprenörer, inom de ovan- stående områdena, är de momsbelagda kostnadernas andel 30 % av totalkostnaden. 
 Det finns tolkningsproblem förknippad kring hanteringen av schablonersättningen som har att göra med att det föreligger oklar- heter, både inom den kommunala sektorn men också hos externa leverantörer om hur syftet, att tillskapa konkurrensneutralitet, bäst tillgodoses. Synpunkter finns även när det gäller ersättningens nivå. 
 Uppföljning och kontroll 
 Vid inträdet på marknaden prövas leverantören utifrån de upp- ställda kraven i förfrågningsunderlaget. Den som uppfyller kraven i förfrågningsunderlaget godkänns och får ett avtal. Kommunen eller landstinget har, oavsett driftsform, huvudansvaret för verksam- heten. Enligt 3 kap 19 § kommunallagen ska fullmäktige följa upp och kontrollera verksamheten och se till att leverantören uppfyller sina förpliktelser enligt de lagar och föreskrifter som gäller för verksamheten. Sålunda bör avtalet tydligt reglera vad kommunen eller landstinget avser att följa upp, på vilket sätt det kommer att ske, när under året samt på vilket sätt resultatet kommer att redovisas för brukare eller invånare. 
 Det kan dessutom vara lämpligt att huvudmannen på före- kommen anledning tillåts genomföra en kvalitetsrevision av utföra- rens verksamhet. 
 Ändrade förhållanden 
 Avtalsrätten vilar på grundprincipen att avtal ska hållas och att alla avtal vilar på ett tyst förbehåll att förhållandena väsentligen inte ändras. För att säkerställa att denna principiella avtalsbundenhet ska stå fast har man i rättsordningen eftersträvat en stark begräns- ning av möjligheten att jämka avtalsvillkor beroende på ändrade förhållanden. Avtal kan inte ensidigt ändras av den ena avtalsparten om inte denna möjlighet följer av själva avtalet. 
 Enligt generalklausulen mot oskäliga avtalsvillkor (36 § AvtL) får avtalsvillkor jämkas eller lämnas utan avseende om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid 
 183 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständig- heterna i övrigt. 
 I korthet kan sägas att avtalet bör reglera under vilka förutsätt- ningar som parterna har möjlighet att påkalla förhandlingar, till exempel om villkoren för avtalet förändras eller om oförutsedda händelser inträffar som väsentligen ändrar förutsättningarna för verksamhetens bedrivande. 
 Meddelarfrihet 
 Den grundlagsfästa meddelarfriheten, som regleras i tryckfrihets- förordningen (TF) innebär att det i viss utsträckning är möjligt att straffritt lämna annars sekretessbelagda uppgifter för publicering i massmedia. Den grundlagsfästa meddelarfriheten ger skydd för medborgare mot ingripanden av det allmänna och innebär att anställda vid offentligt drivna enheter kan utnyttja sin meddelarfri- het, med undantag för patientuppgifter och andra uppgifter som omfattas av den offentliga sjukvårdssekretessen eller social- tjäntstsekretessen. De som är anställda vid privat drivna enheter, saknar däremot de möjligheter och det skydd som med- delarfriheten innebär, t.ex. gäller inte det för meddelarfriheten viktiga efterforskningsförbudet. En privat vårdgivare är alltså inte bunden av förbudet att efterforska vem av de anställda som har lämnat uppgifter till media. Många landsting och kommuner vill ha en klausul om meddelarfrihet i kontraktet. Ett skäl till att ålägga leverantören att gentemot sina anställda tillämpa meddelarfriheten, kan vara att kommunen eller landstinget vill försäkra sig om att eventuella missförhållanden som drabbar brukare eller patienter uppdagas. Inget hindrar landstinget eller kommunen att i avtalen reglera meddelarfriheten för leverantörens anställda. Dock är effekten av en sådan klausul inte helt klarlagd ur ett rättsligt perspektiv. 
 Parternas informationsansvar 
 Så som angivits i den föreslagna lagen har myndigheten ansvaret för att brukaren eller invånaren får den information som är nödvändig för att kunna göra ett reellt val. För att kunna fullgöra denna skyl- dighet är det nödvändigt att myndigheten får information från 
 184 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 utförarna om verksamheten och vilka kvalitetsresultat som upp- nåtts. Det är viktigt att parterna reglerar hur informationsutbytet mellan dem ska fungera. 
 En del i informationsansvaret är öppenheten. Som nämnts tidi- gare har kommunen och landstinget ansvar för verksamheten även om den drivs av annan. Verksamheten finansieras av offentliga medel och allmänheten har därför en rätt till viss insyn, något som oftast sker genom massmedia. Enligt 3 kap. 19 § a i kommunallagen (1991:900) ska avtalen innehålla en klausul som medför att allmän- heten ges insyn i driftentreprenader. Vidare kan det vara lämpligt att reglera att utföraren ska ha en god beredskap att snabbt svara på frågor från media och allmänhet. 
 Reklam och marknadsföring 
 För att undvika tvister bör frågor om information till brukarna/ invånarna om valmöjligheter samt hur utföraren får marknadsföra sin verksamhet regleras i avtalet. I avtalet kan även tas med att reklam för behandlingsmetoder som inte är förenliga med vetenskap och beprövad erfarenhet inte får förekomma och inte heller politisk information i utförarens lokaler. 
 Samarbete 
 Av avtalet bör framgå hur parterna ska samarbeta med varandra, dvs. hur ofta parterna ska träffas och diskutera verksamheten samt vilka förväntningar parterna har på varandra och vilken typ av information som ska utbytas. 
 Övrigt 
 Avtalet kan reglera hur och på vilket sätt parterna ska bidra och medverka till en gemensam utveckling av verksamheten i en kom- mun eller ett landsting. Det kan t.ex. röra sig om att medverka i att ta fram ett vårdutvecklingsprogram. 
 Det kan också vara lämpligt att reglera hur och på vilket sätt huvudmannen kommer att, förutom genom de villkor som ställs i avtalet, styra verksamheten. 
 185 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 7.2 
  
 Arbetsrättsliga regler – övergång av verksamhet 
  
 7.2.1 
  
 Inledning – allmänt om verksamhetsövergång 
  
 Kommunallagen ger kommuner och landsting stor politisk hand- lingsfrihet att både forma sin verksamhet, organisation och själva besluta om vilka driftformer de vill ha. Utvecklingen över tid visar att en större andel av kommunala verksamheter bedrivs i alternativa former. En annan utvecklingstendens, som sedan ett antal år kan skönjas, är att begrepp som mångfald, valfrihet och ökad tillgäng- lighet fått ökat genomslag, om än i varierande omfattning. I det politiska arbetet med att konkurrenspröva den offentligt finansie- rade verksamheten är det viktigt att huvudmannen för en dialog om valet av modell med alla berörda intressenter, såsom leverantörer, brukare och anställda. I denna förändringsprocess finns det skäl att beakta de arbetsrättsliga reglerna vid övergång av verksamhet. 
 Vid en övergång av ett företag, en verksamhet eller en del av en verksamhet från en arbetsgivare till en annan, övergår också de rät- tigheter och skyldigheter på grund av anställningsavtal och anställ- ningsförhållanden som gäller vid tidpunkten för övergången, på den nya arbetsgivaren. 
 Ett förvärv anses vara en övergång i lagens mening och det inne- bär att rättigheter och skyldigheter med oförändrat innehåll auto- matiskt förs över på förvärvaren/den nya arbetsgivaren. Detta får till följd att förvärvaren är skyldig att ta över samtliga arbetstagare i den verksamhet (eller den del av verksamheten) som omfattas av övergången samt att detta ska ske på oförändrade villkor för de anställda. Vidare blir förvärvaren bunden av överlåtarens kollektiv- avtal, om frågan inte regleras före förvärvet. 
 De arbetsrättsliga regler som gäller vid övergång av verksamhet är tvingande till förmån för arbetstagarna. Det är inte möjligt att avtala bort det skydd som reglerna ger arbetstagarna, även om de anställda kompenseras på annat sätt. Vid ett förvärv av en verk- samhet eller en del av en verksamhet samt vid övertagande av per- sonal är det därför avgörande att förvärvaren har klart för sig om det är fråga om en övergång i lagens mening. 
 De viktigaste regler om verksamhetsövergång återfinns i 6 b § lagen om anställningsskydd (LAS) och i 28 § medbestämmandela- gen (MBL). De svenska reglerna har sin bakgrund i  
 EG-direktivet 
  77/187/EEG, om arbetstagares rättigheter vid verksamhetsöver- gångar. Rättspraxis från  
 EG-domstolen 
  och  
 EFTA-domstolen 
  har 
 186 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 därför betydelse för tolkningen av den svenska lagstiftningen på området. 
  
 7.2.2 
  
 När föreligger en verksamhetsövergång i lagens mening? 
  
 Reglerna i 6 b § LAS samt 28 § MBL blir tillämpliga om det är fråga om en övergång av ett företag, en verksamhet eller en del av en verksamhet från en arbetsgivare till en annan. Begreppet över- gång tolkas extensivt och det avgörande är arbetsgivarbytet. För att en övergång ska anses föreligga behöver det t.ex. inte finnas något rättsligt samband eller någon relation mellan överlåtaren och den förre arbetsgivaren. Detta kan vara fallet med arbetsgivarbyte. Däremot omfattas inte en aktieöverlåtelse av reglerna. 
 De svenska reglerna bygger på  
 EG-direktivet 
  77/187, vars defi- nition av en övergång är följande: 
 Överlåtelse av en ekonomisk enhet som behåller sin identitet och som är en organiserad gruppering av tillgångar som har till syfte att bedriva en ekonomisk verksamhet vare sig denna utgör huvud- eller sidoverk- samhet. 
 Om en överlåtelse utgör en övergång i lagens mening ska avgöras utifrån en helhetsbedömning av samtliga omständigheter vid över- låtelsen. Avgörande för bedömningen är om överlåtelsen avser en ekonomisk enhet som vid övergången har bevarat sin identitet. Frågan är således om det som har övergått kan beskrivas som en bestående ekonomisk enhet eller, om det är, en going concern som har övertagits. I praxis har  
 EG-domstolen 
  lyft fram sju krite- rier som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om en övergång föreligger: 
  
 1. 
  
 arten av företag eller verksamhet, 
  
 2. 
  
 om företagets materiella tillgångar, t.ex. byggnader och lösöre, har överlåtits eller inte, 
  
 3. 
  
 värdet vid överlåtelsetidpunkten av överlåtna immateriella till- gångar (goodwill, varumärken etc.), 
  
 4. 
  
 om förvärvaren har tagit över majoriteten av de anställda, 
  
 5. 
  
 om förvärvaren har tagit över kundkretsen, 
  
 6. 
  
 graden av likhet mellan verksamheten före och efter överlåtel- sen, och 
  
 7. 
  
 i förekommande fall, den tid som verksamheten har legat nere. 
  
 187 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 EG-domstolen 
  har i flera domar förklarat att de sju omständighe- terna inte får ses isolerade var för sig. Istället utgör de enskilda delar i en samlad bedömning som skall företas. Rättstillämpningen vid  
 EG-domstolen 
  ger vid handen att kriterierna kan ges olika tyngd allt efter verksamhetens art. Den inbördes tyngden varierar med hänsyn till den verksamhet som bedrivs och även till de pro- duktions- och driftsmetoder som används i verksamheten. 
 Vid bedömningen får det alltså betydelse om förvärvaren tar över en organisation med personal eller tillgångar som gör det möj- ligt att varaktigt fortsätta överlåtarens verksamhet eller en viss del av den. 
 En förutsättning för att det inte ska vara fråga om en övergång är att överlåtelsen inte innebär att betydande materiella eller immateriella tillgångar förs över mellan företagen. En annan förut- sättning är att förvärvaren inte övertar huvudparten av arbetsta- garna, både vad avser antal och kompetens. 
  
 EG-domstolen 
  har vidare uttalat att direktivet inte är tillämpligt endast på den grund att det är samma arbete som utförs av det för- sta och det andra företaget. En mening som beskriver  
 EG-domsto- 
  lens syn på saken och som ofta återkommer i domar är: en ekono- misk enhet kan inte reduceras till att betyda den verksamhet som den bedrivit; dess identitet följer även av andra omständigheter såsom dess personal, arbetsledning, organisation av arbetet, drifts- metoder och, i förekommande fall, det driftkapital som den förfo- gar över. 
 Ytterligare en faktor som varit föremål för diskussion är när en stor del av personalen kan betecknas som experter. En slutsats av den diskussionen är, att om viktiga nyckelpersoner för verksamhe- ten förs över kan en övergång föreligga, även om flertalet anställda inte berörs. Således har den anställda personalens sakkunskap och kompetens – inte bara antalet – betydelse för bedömningen av om en verksamhetsövergång anses vara för handen. Om den tidigare verksamheten kännetecknas av en hög grad av sakkunskap hos de anställda, är det ett tecken på bevarad kontinuitet och identitet att dessa tas över. Är det däremot fråga om ett arbete som inte kräver någon särskild kompetens eller sker övertagandet av personal mer efter praktiska överväganden, är detta enligt domstolen inte samma tecken på att det rör sig om en bevarad verksamhet. 
 188 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 Särskilt om övergång av del av verksamhet 
 De tvingande arbetsrättsliga reglerna som gäller vid övergång av verksamhet är tillämpliga även när en del av ett företag eller en verksamhet (t.ex. en driftsenhet eller en del av en driftsenhet) går över till någon annan. Tillämpningen avser då den överlåtna delen. 
 När övergången avser en del av verksamheten, omfattar reglerna om verksamhetsövergång bara de arbetstagare som hör till denna del. Däremot saknar reglerna tillämpning på arbetstagare som inte hör till den överförda delen utan stannar kvar i det överlåtande företaget. Det blir därmed nödvändigt att slå fast till vilken del av verksamheten som olika arbetstagare hör. 
 Vid en överlåtelse av en del av ett företags tillgångar, är den för- sta prövningen som måste göras huruvida det som överlåts utgör en del av en verksamhet i lagens mening. Om svaret är ja ska reglerna tillämpas på den del av verksamheten som övergår. Sedan det fast- ställts vilken del av verksamheten som övergår så återstår att avgöra vilka anställda som hör till den delen. 
 Någon enhetlig definition av vad som ska avses med en del av ett företag eller verksamhet finns inte. På motsvarande sätt som vid förvärv av hela företag och verksamheter är det avgörande för be- dömningen om överlåtelsen avser en ekonomisk enhet som vid övergången har bevarat sin identitet. 
  
 EG-domstolen 
  har preciserat att begreppet ekonomisk enhet avser en organisation av personer och tillgångar som kan bedriva en ekonomisk verksamhet genom vilken ett särskilt syfte eftersträvas. Domstolen har också framhållit att enbart den omständigheten att verksamheterna före och efter övergången är likartad inte i sig kan leda till slutsatsen att en ekonomisk enhet övergått. 
 Vilka anställda omfattas vid en övergång av del av verksamhet? 
  
 EG-domstolen 
  har i det s.k.  
 Botzen-målet, 
  C – 186/83, uttalat att det avgörande kriteriet för att anställdas rättigheter och skyldighe- ter ska övergå, karaktäriseras av att den avdelning där de utför sina arbetsuppgifter övergår. I  
 Botzen-målet 
  överläts vissa av ett bolags avdelningar och all personal som var hänförlig till dessa avdel- ningar. I tillägg övertogs ytterligare ett antal anställda tillhörande allmänna och administrativa avdelningar som inte överläts 
 189 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 (Tilläggspersonal). De anställda som inte omfattades av överlåtel- sen, och var kvar hos överlåtaren, sades sedermera upp. 
 Några av de arbetstagare som sagts upp väckte talan mot förvär- varen eftersom de menade att även deras anställningsavtal omfatta- des av överlåtelsen. Som stöd härför åberopade de dels att några av dem delvis utfört arbetsuppgifter med hjälp av tillgångar som till- hörde de delar av verksamheten som överlåtits, dels att de anställda på den administrativa avdelningen utfört uppgifter till förmån även för de överlåtna delarna av verksamheten (t.ex. allmänna manage- ment tjänster, personalfrågor m.m.). 
  
 EG-domstolen 
  uttalade att ett anställningsförhållande huvud- sakligen karakteriseras av det samband som finns mellan den anställda och den del av företaget eller verksamheten till vilken han anvisats att utföra sina arbetsuppgifter. För att bestämma huruvida ett anställningsavtal övergår enligt direktivet är det tillräckligt att fastställa till vilken del av företaget eller verksamheten som den anställde tillhör. Mot bakgrund av detta fastslog domstolen att direktivet ska tolkas så att det inte omfattar anställda som inte arbetar i den överlåtna delen av företaget, även om de utför vissa arbetsuppgifter med användning av tillgångar som tillhör den överlåtna delen eller som utför vissa uppgifter till förmån för den del som överlåtits (såsom administrativ personal). 
 Det bör påpekas att frågan om huruvida direktivets regler ska tillämpas på den Tilläggspersonal som övergick/anställdes inte var föremål för domstolens prövning. 
 Uppsägningsförbudet 
 Regeln 6 b § LAS skall ses tillsammans med 7 § 3 st. samma lag, i vilken föreskrivs att en verksamhetsövergång i sig inte utgör saklig grund för uppsägning av arbetstagarna. Det förtjänar dock att påpekas att uppsägningsförbudet inte hindrar uppsägningar i en verksamhet före övergången om uppsägningarna sker av ekono- miska, tekniska eller organisatoriska skäl, om det finns grund för att påstå att uppsägningarna skulle ha vidtagits oavsett övergången. 
 Uppsägningsförbudet aktualiseras dock om övertalighet uppstår enbart på grund av övergången eller om förvärvarens önskemål får styra överlåtarens uppsägningar av vissa arbetstagare. 
 En förvärvare som ensidigt vill ändra villkoren i avtalet har möj- lighet att säga upp anställningsavtalet och åberopa arbetsbrist i tek- 
 190 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 nisk mening, varvid naturligtvis de vanliga reglerna om turordning och företrädesrätt till återanställning gäller. 
 Skadestånd 
 Även om överlåtarens fackliga organisation inte tar upp frågan så faller ansvaret ändå tills sist på att förvärvaren gör en korrekt juri- disk bedömning av den enskilda transaktionen. Detta beror på att LAS regler om övergång av verksamhet är tvingande och anställ- ningsavtalet övergår automatiskt, vilket medför att förvärvaren ris- kerar att en eller flera anställda gör anspråk på allmänt och ekono- miskt skadestånd för brott mot LAS oavsett om frågan har kommit upp i de fackliga förhandlingarna eller inte. 
 Sammanfattningsvis – allmänt om övergång av verksamhet 
 Avgörande för bedömningen av om en planerad transaktion utgör en verksamhetsövergång är om överlåtelsen avser en ekonomisk enhet som vid övergången har bevarat sin identitet. Detta gäller vid såväl förvärv av hela företag eller verksamheter, som delar av dessa. En helhetsbedömning av samtliga omständigheter vid överlåtelsen ska beaktas. I kunskapsinriktade företag blir det bl.a. en fråga huruvida materiella och immateriella tillgångar samt kunder tas över, men kanske främst huruvida den personal som tas över kan betraktas som en ekonomisk enhet med bevarad identitet – och då särskilt med beaktande av om dessa besitter expertkunskaper. 
  
 7.3 
  
 EG:s statsstödsregler 
  
 Bakgrund 
 Reglerna om statligt stöd är en del av  
 EG-rättens 
  konkurrensregler. Målet med konkurrensreglerna är att skapa lika konkurrensvillkor inom den inre marknaden, dvs. inom EES och EU. Artiklarna 87– 89 i  
 EG-fördraget 
  handlar om statligt stöd i allmänhet. Det finns dock andra regler i fördraget som rör stöd. Dessa rör jordbruk och transporter (art. 32 och 70), ersättning för utförande av allmännyt- tiga tjänster (art. 86.2), stöd med anledning av plötslig kris i betal- 
 191 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 ningsbalanserna (art 120) och stöd till tillvekning av vapen och ammunition (art.  
 296–298). 
  
 Den grundläggande statsstödsbestämmelsen är artikel 87.1, vil- Cook stadgar att statligt stöd som snedvrider konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, är oförenlig med den gemensamma markanden om det påverkar handeln mellan med- lemsstaterna. 
 Artikeln 87.1 bygger på fyra grundkriterier 
 Offentliga medel 
 Stödet som kommer från offentliga medel, bl.a. stat, kommuner, landsting, offentligt ägda bolag eller stiftelser, eller privata bolag som hanterar offentliga medel omfattas av begreppet. Däremot omfattas inte ekonomiska medel som härrör från privata företag av reglerna i 87.1. 
 Selektivitet eller ekonomiskt gynnande 
 Med offentligt stöd räknas alla insatser av ekonomisk art som inne- bär fördelar för enskilda företag eller branscher. Någon exakt och för alla tider giltig definition av stödbegreppet finns inte. Stödet ska på något sätt gynna mottagaren eller ge en ekonomisk fördel. Begreppet omfattar inte enbart direkta subventioner utan listan på åtgärder som har ansetts utgöra statligt stöd är lång. Bl.a. omfattas nedsättning av skatter och avgifter, lån eller garantier till förmån- liga villkor, offentligt köp till överpris, offentlig försäljning till underpris, kapitaltillskott på  
 icke-marknadsmässiga 
  villkor och subventionerade tjänster. 
 Det finns även andra slags exempel på statsstöd som är oför- enligt med  
 EG-rätten, 
  t.ex. offentligt privata partnerskap (OPP) eller kontrakt som inte är konkurrensprövat, stöd till offentligt ägda företag som ska privatiseras, gratis reklamplats och infra- strukturprojekt som gynnar specifika användare. 
 Stödet ska hjälpa ett företag, dvs. ett organ som bedriver någon form av ekonomisk aktivitet. Med begreppet ekonomisk aktivitet avses köp och försäljning av varor eller tjänster på en marknad. Detta innebär att även  
 icke-vinstdrivande 
  företag eller ideella före- ningar omfattas av statsstödsreglerna om de bedriver någon form 
 192 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 av ekonomisk aktivitet, där det finns kommersiella konkurrenter. Egenföretagare omfattas av reglerna, men inte enskilda individer eller hushåll. 
 Både offentlig och privat sektor är att anse som företag när de utövar ekonomisk aktivitet. När stat, kommun eller landsting star- tar en ekonomisk aktivitet i konkurrens med andra privata företag, kan staten, kommunen eller landstinget omfattas av företagsbe- greppet i  
 EG-fördraget. 
  
 När offentlig sektor utövar myndighetsutövning t.ex. olika former av tillsyn är  
 EG-rättens 
  konkurrensregler inte applicerbara eftersom detta inte kan anses vara företagsverksamhet. När en kommun tillhandahåller lagstadgad skolundervisning, behöver reglerna inte beaktas. Konst och kultur på  
 icke-kommersiell 
  basis torde normalt inte heller omfattas. 
 Snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen 
 Stödet ska potentiellt eller faktiskt stärka stödmottagaren i förhål- lande till konkurrenterna. Enligt rättspraxis är nästan allt selektivt stöd konkurrenssnedvridande, oavsett omfattning eller stödmotta- garens marknadsandelar. 
 Påverka handeln mellan medlemsstaterna 
 De flesta varor och tjänster är föremål för handel mellan medlems- staterna och därför kan nästan all företagsverksamhet eller ekono- misk aktivitet på ett eller annat sätt påverka handeln mellan med- lemsstaterna. Det spelar ingen roll att det enskilda företaget inte bedriver någon export eller import av varor eller tjänster inom EU/EES. 
 Samhandelskriteriet kan också vara uppfyllt när företag från andra  
 EES/EU-länder 
  skulle kunna erbjuda samma tjänster även om de inte är etablerade i Sverige. Ett stöd kan även ha en avskräckande effekt på företag från ett annat land som skulle kunna vara intresserade av att etablera sig . 
 Det finns ett fåtal undantag, t.ex. enskilda företag såsom hår- frisörer eller förskolor som vänder sig till en lokal marknad och som inte bedriver verksamheten i närheten av någon landsgräns. Det finns inte särskilt många rättsfall där kommissionen eller dom- 
 193 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 stolen fastslagit att samhandelskriteriet inte varit uppfylld. Ett av de mest kända fallen är simbassängen i Dorsten, 258/2000. Enligt rättspraxis kan även mycket små stödbelopp påverka handeln. 
 Förenliga stöd 
 Grundprincipen är att allt stöd är otillåtet, men fördraget anger ett antal undantag från denna förbudsprincip. 
 Ett stöd kan vara förenligt med fördraget, eftersom fördraget också innehåller andra målsättningar, t.ex. god miljö, folkhälsa och sysselsättning. Huvudprincipen är att ett stöd ska bidra till att uppnå fördraget, övriga målsättningar och att snedvridningen av konkurrensen på grund av detta kan rättfärdigas. Även om stödet uppfyller en målsättning måste ändå stödet vara proportionellt, dvs. stödet ska balanseras mot den snedvridning av konkurrensen som stödet medför. 
 I fördraget anges ett antal stödåtgärder som är eller kan vara till- låtna och som således uppfyller ovan nämnda kriterier. I artikel 87.2 och 87.3 anges ett antal situationer där stöd är tillåtet eller kan anses tillåtet, bl.a.: 
  
 stöd till små och medelstora företag 
  
 stöd för forskning och utveckling och innovation 
  
 miljöstöd 
  
 riskkapitalstöd 
  
 stöd till allmännyttiga tjänster 
  
 stöd för undsättning och rekonstruktion av företag i svårigheter 
  
 stöd till sysselsättning 
  
 lärlingsstöd 
  
 Fördraget tillåter även möjligheten att ge 
  
 stöd som är nödvändigt till jordbruket (art. 32) 
  
 stöd till transporttjänster (art. 70) 
  
 stöd till företag som tillhandahåller tjänster av allmänt ekono- miskt intresse (art. 86.2) 
  
 För att tydliggöra bilden kan man även vända på begreppen och ange situationer då statligt stöd enligt artikel 87.1 inte föreligger. 
 194 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 Finansiella överföringar eller stöd från ett privat företag till ett annat privat företag, där det offentliga inte är ägare eller har något inflytande. 
  
 Offentligt stöd till individer eller organisationer som inte är företag och som inte bedriver någon ekonomisk verksamhet. 
  
 Offentlig finansiering av myndighetsutövning och offentlig verksamhet som inte är näringsverksamhet, t.ex. kommunal grundskola. 
  
 Offentlig finansiering av infrastruktur som gagnar alla, dvs. det är inte bara vissa eller visst företag som gynnas. 
  
 Skatte- och avgiftsreduktion, t.ex. en generell skattereduktion som kommer alla företag till del. 
  
 Korrekt genomförda offentliga upphandlingar. 
  
 7.3.1 
  
 Valfrihetssystemet och reglerna om statligt stöd 
  
 Enligt utredningens direktiv ska relevant  
 EG-rätt 
  beaktas vid utformningen av ett valfrihetssystem. Eftersom det valfrihetssy- stem som utredaren förslår, inte i alla delar följer EG:s upphand- lingsdirektiv 2004/18, måste statsstödsreglerna särskilt beaktas. Den främsta orsaken till detta är att valfrihetssystem inte medför en priskonkurrens och därför föreligger en risk att ersättningen till leverantörerna skulle kunna betraktas som en överkompensation, vilket i så fall skulle kunna anses utgöra ett med  
 EG-rätten 
  ofören- ligt statligt stöd. 
 Valfrihetssystemet i förhållande till de fyra grundkriterierna 
 Ersättningen som leverantörerna får i ett valfrihetssystem härrör från offentliga medel, eftersom den utbetalas av offentlig sektor. Det första kriteriet för statligt stöd är således uppfyllt. 
 Det andra kriteriet anger att stödet ska vara selektivt eller med- föra ett ekonomiskt gynnande. Reglerna om valfrihetssystem kan enligt utredarens förslag endast tillämpas på hälso- och sjukvårds- tjänster samt sociala tjänster. Kriteriet har bl.a. aktualiserats i sam- band med regeringens försök att få till stånd nedsättning av sociala avgifter för vissa tjänstesektorer. Eftersom det bara är vissa sekto- rer som omfattas av lagen medför detta att det andra kriteriet kan anses vara uppfyllt. 
 195 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 Samhandeln mellan medlemsländerna påverkas eftersom hälso- och sjukvård samt omsorg är gränsöverskridande tjänster som köps och säljs på den europeiska marknaden. 
 Däremot kan man diskutera huruvida stödet snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. I föreslagen modell får alla leverantörer som uppfyller kraven i förfrågningsunderlaget teckna avtal med myndigheten. Konkurrenssituationen mellan leveran- törerna uppkommer först då den enskilde väljer utförare. Eftersom alla leverantörer ges möjlighet att vara med, utan nationella begränsningar, kan det därför anses tveksamt om detta kriterium är uppfyllt. Om kriteriet inte är uppfyllt är valfrihetssystemet förenligt med statsstödsreglerna.  
 EG-domstolen 
  har dock intagit en mycket restriktiv tolkning till statsstödsreglerna och har i de allra flesta fall funnit att samhandels- och konkurrenskriteriet varit uppfyllda.  
 EU-kommissionen 
  har en exklusiv rättighet att avgöra om ett stöd är förenligt med fördraget eller inte. Detta innebär att det är mycket svårt för den enskilda medlemsstaten att fastslå att ett stöd är förenligt. Utredaren har därför funnit att det inte kan uteslutas att konkurrenskriteriet är uppfyllt. 
  
 7.3.2 
  
 Allmännyttiga tjänster 
  
 Hälso- och sjukvård samt äldre- och handikappomsorg är s.k. all- männyttiga tjänster. I 2 kap. 1§ kommunallagen nämns angelägen- heter av allmänt intresse, i  
 EG-rätten 
  finns utöver begreppet tjäns- ter av allmänt ekonomiskt intresse (art. 16 och 86.2) numera även tjänster i allmänhetens intresse (art 14 i reformfördraget samt protokoll om tjänster i allmänhetens intresse, juni 2007). 
 Kommissionen har antagit regler och riktlinjer för hur med- lemsländerna får finansiera tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Avsikten är att reglera vad som är ett tillåtet och otillåtet statsstöd. 
 Eftersom medlemsländerna till stor del själva kan bestämma vilka tjänster som är av allmänt ekonomiskt intresse ska kommis- sionen enbart ingripa när klassificeringen är uppenbart felaktig. 
 Kommissionens kriterier för att godkänna statsstöd syftar till att det ska vara möjligt att kontrollera: 
  
 att det faktiskt är fråga om en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse 
  
 att statens ersättning till den som utför tjänsten inte är större än de faktiska kostnaderna 
  
 196 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övriga villkor 
  
 att företaget inte använder delar av ersättningen för annan kom- mersiell verksamhet som ligger utanför det offentliga uppdraget. 
  
 Kommissionens regler kompletterar de kriterier som  
 EG-domsto- 
  len slagit fast för att bedöma om en ersättning överhuvudtaget är ett statsstöd. Enligt  
 EG-domstolens 
 Altmark-dom 
  
 1 
  
 är ersättningen för en offentlig tjänst inte statsstöd om: 
  
 uppdraget är klart definierat och delegerat till företaget som utför tjänsten 
  
 ersättningen är beräknad enligt i förväg fastslagna kriterier 
  
 ersättningen inte överstiger kostnaderna för att utföra uppdraget. 
  
 Domstolen har också uttalat sig om ersättningsnivån när ett företag har fått ett uppdrag att utföra en allmännyttig tjänst på andra sätt än genom en offentlig upphandling. Ersättningen ska då högst motsvara kostnaden för ett genomsnittligt, välskött företag som redan har utrustning för att utföra tjänsten och med hänsyn tagen till eventuella inkomster och en rimlig vinst. 
 Kriterierna i domen är formulerad på följande sätt: 
  
 -  
 För det första ska det mottagande företaget faktiskt ha ålagts skyl- digheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, och dessa skyl- digheter ska vara klart definierade. 
  
 -  
 För det andra ska de kriterier på grundval av vilka ersättningen beräknas vara fastställda i förväg på ett objektivt och öppet sätt. 
  
 -  
 För det tredje får ersättningen inte överstiga vad som krävs för att täcka hela eller delar av de kostnader som har uppkommit i sam- band med skyldigheterna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits och till en rimlig vinst på grundval av fullgörandet av dessa skyldigheter. 
  
 -  
 För det fjärde ska, när det företag som ges ansvaret för att tillhandahålla de allmännyttiga tjänsterna inte har valts ut efter ett offentligt upphandlingsförfarande, storleken av den nödvändiga ersättningen ha fastställts på grundval av en undersökning av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag som är utrustat med transportmedel som är lämpliga för att fullgöra den allmänna trafikplikt som ålagts det skulle ha åsamkats vid full- görandet av trafikplikten, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid skulle ha erhållits och till en rimlig vinst på grund av full- görandet av trafikplikten. 
  
 1  
 Johnson 
 197 
  
 Övriga villkor 
  
 SOU 2008:15 
  
 7.3.3 
  
 Utredarens bedömning 
  
 Utredarens bedömning:  
 Det är värdefullt ur statsstödssyn- punkt att viss egenregiverksamhet bedrivs. 
 Om ersättningen till leverantörerna i ett valfrihetssystem uppfyller villkoren i Rodriguez är ersättningen förenlig med  
 EG-rätten. 
  Stödet behöver i dessa fall inte notifieras till  
 EU-kommissionen. 
  Utredarens bedömning är att valfrihetssystemet uppfyller Alt- markskriterierna om kommunen eller landstinget: 
  
 i förväg anger ersättningsnivån, vilket ska göras i förfrågnings- underlaget, och 
  
 beräknar ersättningsnivån utifrån en ekonomiskt effektiv egen- regiverksamhet. 
  
 Statsstödsreglerna anger att storleken på ersättningen ska fastställas genom undersökning av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag har samt en rimlig vinst. För de kommuner och landsting som saknar en egenregiverksamhet kan det vara svårt att beräkna kostnaderna eftersom det inte finns något jämförelsema- terial. Dessa kommuner och landsting blir i hög utsträckning bero- ende av jämförelsetal i andra kommuner och landsting. Utredarens bedömning är därför att det är värdefullt ur statsstödssynpunkt att bedriva viss egenregiverksamhet. 
 198 
  
 8 
  
 Socialtjänsten och valfrihetssystemet 
  
 8.1 
  
 Hur påverkas socialtjänsten? 
  
 Utredarens bedömning och förslag:  
 Den förslagna lagen om valfrihetssystem påverkar inte tillämpningen av socialtjänstla- gens biståndsbestämmelse. Den enskilde brukarens rätt till bistånd varken utökas eller inskränks. 
  
 För att socialtjänstlagen inte ska begränsa brukarens möjlig- het till val av utförare föreslås ett tillägg i 16 kap. 3 § andra stycket SoL. Tillägget innebär att socialnämnden får avvakta med att verkställa beslut om bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL. En följdändring måste också göras i 16 kap. 6 c § SoL. Ändringarna är nödvändiga för att en brukare ska kunna välja att avvakta med en insats, för att få den av en viss utförare, och utan att kommu- nen riskerar en särskild avgift för icke verkställt beslut. Ett beslut ska bara kunna verkställas vid en senare tidpunkt på den enskilde brukarens begäran. Har beslutet inte verkställts inom ett år ska det omprövas. Socialstyrelsen bör få i uppdrag att följa upp tillämpningen. 
 Den föreslagna lagen om valfrihetssystem påverkar inte verk- samheten på ett sådant sätt att det uppstår behov av närmare reglering av kontroll och uppföljning. Större krav kan dock behöva ställas på statistikens detaljeringsgrad och frekvens då valfrihetssystem införs. Frågan bör överlämnas till den särskilda utredare som fått i uppdrag att se över insamlingen och publice- ringen av statistik som rör kommunsektorn. 
 199 
  
 Socialtjänsten och valfrihetssystemet 
  
 SOU 2008:15 
  
 8.1.1 
  
 Rätten till bistånd 
  
 Den av utredaren föreslagna lagen om valfrihetssystem reglerar ett förfarande som gör det möjligt för kommunen som huvudman att fullgöra sitt uppdrag på annat sätt än att enbart driva verksamheten i egen regi eller upphandla verksamhet enligt LOU. 
 Väljer kommunen att införa ett valfrihetssystem påverkar det hur kommunens val av utförare går till och systemet möjliggör att brukaren får tillgång till fler utförare och en större mångfald när det bl.a. gäller innehållet i de aktuella tjänsterna. Lagen om valfri- hetssystem påverkar emellertid inte socialnämndens ansvar för verksamheten och förändrar inte heller brukarens rätt och möjlig- het att få insatser enligt socialtjänstlagen. En utökad möjlighet att välja mellan alternativa utförare och innehåll i tjänster påverkar inte heller vem som har den legala rätten att ansöka om insatser och att göra valen. 
 Syftet med att införa ett valfrihetssystem är att ge mer makt åt brukarna, dvs. de personer som ska nyttja de aktuella tjänsterna. Möjligheten för brukaren att få en insats som är mer individanpas- sad och utformad utifrån brukarens egna önskemål, kan med ett valfrihetssystem bli större. Det blir också lättare för en brukare att välja bort en utförare som man är missnöjd med. En förutsättning är emellertid att det finns ett antal utförare att välja mellan, något som kommunen kan uppmuntra men inte styra över. Om den enskilde brukarens valmöjligheter ska öka beror alltså på tillgången till utförare och inte på en utökad eller på något sätt förändrad rätt i förhållande till socialnämnden. 
 Ett införande av lagen om valfrihetssystem medför inte att begreppet skälig levnadsnivå ska tolkas på ett nytt sätt så att denna exempelvis endast kan uppnås genom att utförare av hemtjänst eller personal vid ett boende talar ett visst språk. Å andra sidan begrän- sas inte heller den enskilde brukarens rätt så att hon eller han endast kan få sin beviljade insats utförd av en utförare som kon- trakterats i valfrihetssystemet. För brukare med speciella behov som inte kan tillgodoses genom någon av dessa utförare måste alltid möjligheten finnas att tillgodose behoven på annat sätt. Som tidigare redovisats i betänkandet är direktupphandling av vård- och omsorgstjänster möjlig, när synnerliga skäl föreligger. 
 Brukarens möjlighet att få socialtjänstinsatser efter vård på sjukhus eller annan sjukvårdsinrättning förändras inte heller med ett valfrihetssystem. I de situationer då en tillämpning av betal- 
 200 
  
 SOU 2008:15 
  
 Socialtjänsten och valfrihetssystemet 
  
 ningsansvarslagen kan bli aktuell är kommunen, liksom tidigare, skyldig att erbjuda insatser som uppfyller kraven på skälig levnads- nivå och kommunen ska i största möjliga utsträckning respektera den enskildes självbestämmanderätt. Att respektera denna självbe- stämmanderätt innebär emellertid inte, då ett valfrihetssystem införts, en rätt för den enskilde att alltid få sitt förstahandsval. Valet för den enskilde kan i dessa fall bara stå mellan alternativ som är möjliga, dvs. mellan utförare som har kapacitet att åta sig ytterli- gare ett uppdrag. 
  
 8.1.2 
  
 Verkställighet och särskild avgift 
  
 Socialtjänstlagens bestämmelse om när biståndsbeslut ska verkstäl- las 
  
 1  
  
 inskränker i sin nuvarande form den enskilde brukarens möjlig- het att välja utförare. Brukaren kan i dagsläget bara välja mellan de utförare som vid tidpunkten för beslutet har tillräcklig kapacitet för att kunna utföra ytterligare ett uppdrag. Att detta är ett pro- blem, särskilt när det gäller insatserna särskilt boende och bostad med särskild service, har de kommuner som i dag infört valfrihets- system vittnat om. Det är inte så sällan förekommande att brukaren är intresserad av ett specifikt boende och hellre vill försöka vänta in en ledig bostad där, än acceptera en bostad någon annanstans. De kommuner som försöker tillmötesgå brukarens önskemål riskerar att bli ålagda att betala en särskild avgift till staten för att de inte verkställer beslutet omedelbart. 
 Socialtjänstlagen behöver därför kompletteras med en bestäm- melse som innebär att socialnämnden, på den enskilde brukarens begäran, får verkställa biståndsbeslutet vid en senare tidpunkt. En nämnd som senarelägger verkställandet måste självfallet dokumen- tera den enskildes begäran och ha en kontinuerlig kontakt med brukaren för att vara säker på att brukaren står fast vid sitt önske- mål. Har beslutet inte verkställts inom ett år ska det omprövas. Har så lång tid som ett år förflutit sedan beslut fattades kan brukarens behov ha förändrats och i vissa fall kan det finnas skäl att ifråga- sätta om resultatet av behovsbedömningen blev bästa möjliga insatsalternativ. 
 En brukare bör emellertid inte kunna ställa krav på uppskjuten verkställighet. Det kan i vissa fall vara olämpligt med en senarelagd verkställighet vid tillämpningen av en lag som bygger på en 
  
 1  
 16 kap. 3 § andra stycket SoL 
 201 
  
 Socialtjänsten och valfrihetssystemet 
  
 SOU 2008:15 
  
 bedömning av den enskildes aktuella behov. En rätt till uppskjuten verkställighet skulle också kunna leda till att tillgängliga resurser inte används på bästa sätt och att syftet med betalningsansvarslagen därmed inte uppfylls. 
 Som en följd av den föreslagna nya bestämmelsen måste även en ändring göras i 16 kap. 6 c § SoL. Av bestämmelsen framgår att frå- gor om särskild avgift prövas av länsrätten efter ansökan av länssty- relsen. Det är nödvändigt att klargöra att länsstyrelsen inte ska ansöka om särskild avgift när den enskilde begärt att ett bistånds- beslut inte ska verkställas omedelbart. Ur rättssäkerhetssynpunkt bör emellertid inga ändringar göras i bestämmelserna som rör socialnämndens rapporteringsskyldighet. 
 Socialstyrelsen bör få i uppdrag att följa upp tillämpningen av den nya bestämmelsen. 
  
 8.1.3 
  
 Kontroll och uppföljning 
  
 När en kommun sluter avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom socialtjänsten innebär det inte någon förändring vad gäller huvudmannaskapet. Verksamheten är ett kommunalt ansvar oavsett om kommunen väljer att själv tillhandahålla de tjänster som socialtjänstlagen kräver, eller väljer att tillhandahålla tjänster genom en extern tjänsteleverantör inom ramen för ett val- frihetssystem, eller inom ramen för ett entreprenadförhållande efter genomförd upphandling enligt LOU. 
 Socialnämnden ansvarar för att verksamheten uppfyller social- tjänstlagens krav på god kvalitet oavsett om verksamheten drivs i egen regi eller avtal har slutits med annan om att utföra uppgif- terna. För att det inte ska råda någon tvekan om att nämndens verksamhetsansvar också omfattar verksamhet som lagts ut på entreprenad finns en bestämmelse om detta i kommunallagen. I den lagen regleras också kommunens skyldighet att se till att nämnden har möjlighet att kontrollera och följa upp verksamhet som man slutit avtal med annan om att utföra. 
 Den föreslagna lagen om valfrihetssystem förändrar inte detta förhållande. I de kommuner som infört valfrihetssystem har en ökad aktivitet noterats när det gäller uppföljningar, utvärderingar samt utveckling och säkring av kvalitet. Det är en nödvändig utveckling när ett system införs som bygger på en kontinuerlig konkurrens mellan utförarna. För att brukarna ska kunna välja 
 202 
  
 SOU 2008:15 
  
 Socialtjänsten och valfrihetssystemet 
  
 behövs jämförbar information om utförarna – en information som kommunerna är skyldiga att förse dem med, och som bl.a. måste inhämtas i den löpande uppföljningen och kontrollen av verksam- heten. 
 Socialnämnder som väljer att införa ett valfrihetssystem får fler utförare att kontrollera och följa upp. Det kan kräva en omfördel- ning av kommunens resurser men något behov av en närmare reglering av den kontrollerande verksamheten, än den som redan finns, har utredaren inte funnit. 
  
 8.1.4 
  
 Behov av förbättrad statistik utreds 
  
 Intresset för och användningen av den statistik som regelbundet samlas in om den verksamhet som bedrivs i kommuner och lands- ting ökar – såväl från lokal och nationell nivå som  
 EU-nivå. 
  Högre krav än tidigare ställs i dag på att uppföljning och analys av kom- munsektorn ska kunna ske snabbt och med hög kvalitet på under- lagen. Det finns flera drivkrafter bakom behovet att utveckla och förbättra statistiken. Bland annat ställer valfrihetssystem och utvärdering av verksamheter som bedrivs av andra utförare än kommuner och landsting, större krav på statistikens detaljerings- grad och frekvens än vad som förekommer i dag. För att underlätta för invånarna att göra rationella val baserade på fakta som ger möj- lighet till jämförelser är det nödvändigt att det finns aktuell och relevant statistik lättillgänglig. 
 En särskild utredare ska göra en översyn av insamlingen och publiceringen av statistik om ekonomi, personalförhållanden och vissa verksamheter inom kommunsektorn. Utredaren ska bland annat se över och vid behov föreslå åtgärder när det gäller insam- lingen av ekonomisk statistik och personalstatistik från kommunalt finansierad verksamhet som bedrivs av andra utförare än kommu- ner och landsting. 
  
 2  
  
 Uppdraget ska redovisas senast den 1 mars 2009. Det finns därför inte skäl att föreslå några förändringar när det gäller statistikinsamling i detta sammanhang. Frågan bör över- lämnas till den särskilda utredaren. 
  
 2  
 Dir. 2007:146 Översyn av statistikinsamlingen avseende kommunal ekonomi och verksamhet. 
 203 
  
 9 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 På en traditionell marknad för varor och tjänster är konsumentin- formationen något som marknaden vanligtvis tillhandahåller och ansvarar för, inom ramen för befintlig marknadsförings- och kon- sumentlagstiftning. Handikapp- och äldreomsorg respektive hälso- och sjukvård är däremot ett i lag reglerat offentligt åtagande och kan därför inte jämföras med en vanlig tjänst på en marknad. Tjänsterna är ofta livsnödvändiga för brukaren och valet av utförare kan få stora konsekvenser för den enskilde och är därför av största betydelse. 
 Så som tidigare behandlats i betänkandet har huvudmannen ansvaret för att den vård och omsorg som tillhandahålls av externa utförare uppfyller de villkor som angivits i lag samt håller god kva- litet. En förutsättning för att ett valfrihetssystem ska få positiva effekter på kvalitet, brukarinflytande och kostnadseffektivitet är att brukaren ges en reell möjlighet att välja utförare. För att kunna välja krävs att brukaren ges möjlighet att göra rationella val utifrån egna behov och preferenser. Detta kräver god och jämförande information om valalternativen. 
 Eftersom inte någon av de kommuner som utredningen besökt haft valfrihetssystem för handikappomsorgen, har utredaren inte haft möjlighet att analysera behovet av information om valfrihets- system för denna grupp utifrån befintlig verksamhet. Genom Han- disam finns dock god kunskap som beaktats i utredarens förslag. 
  
 9.1 
  
 Information inom äldreomsorgen 
  
 Enligt Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) undersökning har 31 kommuner infört valfrihetssystem när det gäller servicetjänster inom hemtjänsten. Av dessa hade 18 också infört valfrihetssystem 
 205 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 för hemtjänstens omvårdnadsinsatser. I 38 kommuner planerade man att införa valfrihetssystem för servicetjänster, och i 29 av dessa också för omvårdnadsinsatser. 
 Det reella antalet utförare i ett valfrihetssystem inom en kom- mun varierar däremot stort. I några kommuner finns bara ett fåtal utförare medan det i fem kommuner finns mer är tio externa utfö- rare av hemtjänst. Valfriheten påverkas också av att många utförare har etableringsområden som är mindre än kommunen. 
  
 1 
  
 Statskontoret presenterade i december 2007 en rapport om informationen till medborgare av individuella välfärdstjänster. 
  
 2  
  
 Enligt Statskontoret finns det risk för bristande kunskap om hur marknaderna fungerar beträffande utförare, utbud av tjänster och tjänsternas innehåll och kvalitet. Information är en kollektiv nyt- tighet vars värde inte alltid är känd för brukaren förrän brukaren har tillgång till den och därför kanske inte alltid efterfrågas. Vidare framhåller Statskontoret att dessa tjänster har karaktären av erfa- renhetsvaror, dvs. varor och tjänster vars egenskap och kvalitet inte kan avgöras förrän de konsumerats ett tag. Detta innebär att den enskildes möjligheter att göra jämförelser mellan tjänsterna försvå- ras, vilket riskerar att inskränka valmöjligheten. 
 I förvaltningslagen (1986:223 omtryckt 2003:246) 4 § finns visst lagstöd för myndigheternas skyldighet att tillhandahålla informa- tion. 
 Varje myndighet skall lämna upplysningar, vägledning, råd och annan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen skall lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksam- het. 
 Frågor från den enskilde skall besvaras så snart som möjligt. 
 Om någon enskild av misstag vänder sig till fel myndighet, bör myndigheten hjälpa honom till rätta. 
 Paragrafen medför att myndigheten ska, så långt det är möjligt, i kontakterna med enskilda hjälpa till med upplysningar om sådant som rör myndighetens verksamhet. Denna grundläggande princip gäller gentemot allmänhet, massmedia och parter i ett ärende. 
 Första meningen i första stycket i lagparagrafen innebär att varje myndighet ska hjälpa enskilda att ta tillvara sin rätt, t.ex. råd i 
  
 1 
  
 Vård, skola och omsorg, Vilken information behöver brukaren för att välja, Statskontoret, 2007. 
  
 2 
  
 Vård, skola och omsorg, Vilken information behöver brukaren för att välja, Statskontoret, 2007. 
  
 206 
  
 SOU 2008:15 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 samband med ansökan samt vilka handlingar som bör bifogas. Paragrafen anger dock inte hur långt myndighetens skyldigheter sträcker sig vad gäller att tillhandahålla upplysningar. Vare sig i rättspraxis eller i doktrin finns någon närmare vägledning vilket ansvar myndigheten har för information till brukarna i ett valfri- hetssystem. 
 Information på kommunernas hemsidor 
 Svenskt Näringsliv har vid flera tillfällen kritiserat landets kommu- ner för hemsidornas bristande kvalitet. 
  
 3  
  
 Svenskt Näringsliv gjorde bl.a. 2006 en undersökning av kommunernas hemsidor i syfte att studera medborgarnas möjlighet att hitta information om valmöj- ligheter och kvalitet inom skola och äldreomsorg. Undersökningen visade att det i 92 procent av kommunerna inte gick att på hemsi- dan hitta information om valmöjligheter eller kvalitet på äldrebo- enden. För hemtjänst var siffran 86 procent. 
  
 4 
  
 Även Statskontorets undersökning av de 27 kommuner som 2006 infört någon form av valfrihetssystem visade på brister i informationen på hemsidorna. En femtedel av kommunerna redo- visar överhuvudtaget inte att det finns några valmöjligheter. Fyra femtedelar av kommunerna informerar om att man kan välja utfö- rare, men endast två femtedelar beskriver närmare hur valprocessen går till. Totalt 3 av 27 kommuner berör vad som händer om man inte kan eller vill välja och vem som sköter kontakten med utföra- ren. I en knapp tredjedel av kommunerna kunde undersökningen hitta information om hur man gör om man vill byta utförare. 
 I över hälften av de av Statskontoret undersökta kommunerna saknades helt information om möjligheten att byta utförare. Vidare framgår av Statskontorets undersökning att ca. 75 procent av kommunerna, på hemsidan, presenterar de olika leverantörerna som brukarna kan välja mellan, men att det i de flesta fall endast sker genom en lista med kontaktinformation. Mindre än hälften har redovisat ytterligare information om utförarnas olika verksam- heter. En dryg fjärdedel av kommunerna har publicerat någon form av kvalitetsuppföljning av leverantörerna, vanligtvis brukarunder- sökningar.  
  
 5 
  
 3 
  
 Med företagens ögon, Svenskt Näringsliv, 2007. 
  
 4 
  
 Får kommunernas invånare veta vad de vill veta, 2006, Svenskt Näringsliv, 2007. 
  
 5 
  
 Vård, skola och omsorg, Vilken information behöver brukaren för att välja, Statskontoret, 2007. 
  
 207 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övrig information 
 Brukarna är dock inte bara hänvisade till information som redovi- sats på kommunernas hemsidor. Av utredningens egna kontakter med kommuner som infört någon form av valfrihetssystem, fram- går att den viktigaste informationskanalen är kontakten mellan biståndshandläggaren och brukaren. I samband med biståndsbe- slutet informerar biståndshandläggaren om hur valet går till samt de olika alternativen, både skriftligt och muntligt. Utredaren har svårt att bedöma hur den muntliga informationen mottas av bruka- ren, eftersom det handlar om ett möte mellan två personer och hur dessa lyckas kommunicera med varandra. Däremot kan utredaren konstatera att den skriftliga information som tillhandhålls varierar stort i kvalitet, allt från en lista med namn och telefonnummer till mycket informativt material om de leverantörer som brukaren kan välja mellan. 
 Socialstyrelsen har i sin undersökning, Att välja hemtjänst,  
  
 6  
  
 intervjuat brukare som fått välja hemtjänst inom ramen för en s.k. kundvalsmodell. Hälften av de intervjuade brukarna (från Nacka kommun och Bromma stadsdelsnämnd, Stockholms stad) uppgav att de fått skriftlig information om de olika alternativen. Några uppgav att de fått både skriftlig och muntlig information, medan andra bara fått muntlig information. En fjärdedel av de intervjuade uppgav att de inte hade fått någon information över huvudtaget om de olika alternativen. Ett fåtal kommer inte ihåg om de fått infor- mation eller ej. Flera av brukarna uppgav i intervjuerna att det var svårt att få en överblick och bilda sig en uppfattning om de olika leverantörerna och vilka skillnaderna var. Socialstyrelsens under- sökning visade att den skriftliga informationen inte läses i någon större utsträckning. Valet av hemtjänstleverantör sker i stor utsträckning med stöd av annan information än den som kommu- nen tillhandahåller. Information från vänner och grannar samt i viss mån även muntlig information från biståndshandläggaren har större betydelse. 
  
 6  
 Att välja hemtjänst, Socialstyrelsen, 2004. 
 208 
  
 SOU 2008:15 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 Pågående utvecklingsarbete 
 Frågan om information till medborgarna är ett område inom vilket det pågår en rad utvecklingsprojekt. Sveriges Kommuner och Landsting bedriver, i samarbete med Rådet för främjande av kom- munala analyser, ett utvecklingsprojekt som ska ta fram en upp- sättning verksamhetsmått som erfarenhetsmässigt visat sig fungera inom olika kommunala verksamhetsområden, ett av dessa är infor- mationsindex. Inom ramen för detta projekt har kvalitetsnätverket Västkusten gjort en undersökning av varandras information om äldreomsorg. 
  
 7 
  
 Förebilder 
 Utredaren ska enligt direktiven ta fram exempel på kommuner som tillhandahåller god information till brukaren. 
 I detta sammanhang vill utredaren lyfta fram Nacka kommun som ett föredöme. I Nacka får brukarna dels skriftlig information i broschyrform och dels muntlig information av biståndshandlägga- ren. Det skriftliga materialet finns också utlagt på kommunens hemsida. I det skriftliga materialet finns information om hur man tar kontakt med kommunen, hur ansökan, utredning, prövning och biståndsbeslut går till. Information om hur valet går till finns också. Information om leverantörerna innehåller bl.a. vilka tjänster företagen tillhandahåller, information om personalen och dess kompetens, utbildningsnivå och kapacitet, språkkunskaper samt antalet anställda och antalet anställda omräknat till heltid. Vidare får brukaren information om leverantörens verksamhetsmål och speciella inriktningar, personalkontinuitet, samt resultatet av brukarundersökningen. 
 Inom Stockholm stad pågår utvecklingen av en ny webbaserad informationstjänst. I det nya systemet kommer det att vara möjligt att göra sökningar utifrån parametrar som man själv anger och sedan få en lista på utförare som svarar upp mot dessa krav, t.ex. geografiskt läge och personalens kompetens. Det kommer också att vara möjligt att göra direkta jämförelser mellan olika utförare och ranka dem utifrån olika variabler. 
  
 8  
  
 Även om äldre personer i dag inte använder Internet för att söka denna typ av information i 
  
 7 
  
 Informationsgivningen till medborgare: En jämförelse, Jämförelsenätverket Västkust, 2007. 
  
 8 
  
 Vård, skola och omsorg, Vilken information behöver brukaren för att välja, Statskontoret, 2007. 
  
 209 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 någon större omfattning, kan systemet ändå vara till hjälp för biståndshandläggaren, som ska hjälpa brukare att göra ett aktivt val. 
  
 9.2 
  
 Brukarens val av utförare 
  
 Beteendeekonomi 
 Beteendeekonomin utgår från traditionell nationalekonomisk teori men integrerar kunskap från andra discipliner, t.ex. psykologi, i analysmodellerna. Exempelvis kan man i analys av konsumenters beteende väga in begränsningar i förmågan att förutsättningslöst kunna hantera och dra nytta av viss information. Kognitiv förmåga, självkontroll, förutfattade meningar, förväntningar, hänsyn till andra individer och den egna självbilden kan medvetet eller omed- vetet påverka beslutsprocessen. Vissa grupper av konsumenter kan ha svårt att tillvarata sina intressen på marknaden, antingen gene- rellt eller i vissa situationer. Emellertid kan även aktiva, kompetenta och kreativa individer fatta beslut som inte är rationella eller opti- mala för den egna nyttan, speciellt i valsituationer med komplex information och tidspress. 
 Det har visats att konsumenter i större utsträckning än vad man skulle kunna tro behåller en existerande vara eller tjänst, även om arbetsinsatsen eller kostnaden för att byta till ett potentiellt bättre alternativ är liten. Det är vanligt att små risker/sannolikheter sys- tematiskt överskattas medan stora risker/sannolikheter underskat- tas. I allmänhet värderas nuet högt, dvs. val som påverkar nyttan i framtiden upplevs inte som lika prioriterade. Detta innebär också att val gärna skjuts på framtiden. Det är också vanligare att man ångrar något som är resultat av ett tidigare beslut än att man ångrar något som är resultat av att man inte tog ett beslut. Att förändra beteenden och konsumtionsmönster tar ofta lång tid. 
 En mjuk paternalism förespråkas ofta av beteendeekonomer. Detta innebär att man i komplexa valsituationer erbjuder hjälp att fatta beslut samtidigt som man inte inskränker individens rätt att välja. Detta kan t.ex. innebära att man skapar tydliga överblickbara alternativ, men kan också ibland motivera att man minskar valmöj- 
 210 
  
 SOU 2008:15 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 ligheterna. En typ av mjuk paternalism som ofta förespråkas är defaultlösningar, dvs. ett alternativ för de som inte väljer. 
  
 9 
  
 Den enskildes val 
 Enligt socialtjänstlagen ansöker den enskilde, som är i behov av äldreomsorg eller handikappomsorg, om bistånd hos kommunens socialnämnd. Nämnden utreder och bedömer behovet av bistånd och fattar beslut om vilka insatser den enskilde ska få. Ärendet handläggs, på delegation, av en biståndsbedömare som i ett valfri- hetssystem har att förena rollerna som behovsbedömare, informa- tör och vägledare. 
 De kommuner som infört valfrihet har olika system för hur de hanterar situationen då enskilda inte kan eller vill välja. Några kommuner har infört obligatoriskt val, bland dessa förekommer olika former av stödinsatser för att underlätta det tvingande valet. Några kommuner har för dessa situationer infört lottning mellan leverantörerna medan andra kommuner i sådana fall låter bistånds- handläggaren välja åt brukaren. Andra kommuner anser att valet ska vara frivilligt, dessa har i praktiken infört ett s.k. ickevalsalter- nativ, vilket i innebär att brukaren ofta får kommunens egenregi- verksamhet. Gemensamt för samtliga kommuner, oavsett om valet är obligatoriskt eller frivilligt, är biståndshandläggarens viktiga roll som vägledare och informatör om hur valet går till samt de olika valalternativen som finns. 
 Enligt Socialstyrelsens undersökning Att välja hemtjänst ägde själva valet oftast rum i samband med biståndsbedömarens hembe- sök eller besök på sjukhuset. Anmärkningsvärt är att en tredjedel av de intervjuade uppgav att de inte hade gjort något val eller kommer ihåg att de gjort ett val. Några enstaka som på grund av hälsotillstånd var förhindrade att själva göra ett val, fick hjälp av anhöriga. 
 Orsaken till att siffrorna ser ut som de gör kan vara att brukarna inte haft möjlighet att uppfatta den information som de fått. Många av brukarna uppgav att deras situation var kaotisk vid tidpunkten för valet. Att från en dag till en annan, ofta i samband med en sjuk- domssituation, börja ta emot hjälp från hemtjänsten innebär en stor 
  
 9  
 Regulation for Conservatives: Behavioral Economics and the Case for Asymmetric Paternalism, Henry, Smith, Neal, ContrerasDonoghue and Matthew Rabin, University of Pennsylvania Law Review, Vol. 151:1211. 
 211 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 förändring av hela livssituationen. Valet ska ske i ett skede av livet som för många är omvälvande – när man inte längre klarar sig på egen hand och att allmäntillståndet är nedsatt på grund av sjukdom eller efter en sjukhusvistelse. 
 Vissa kommuner överlåter ansvaret att kontakta den valda utfö- raren på brukaren själv, medan andra kommuner hjälper till med detta, dvs. biståndshandläggaren sköter, för brukarens räkning, kontakten med den valda utföraren. Det är enligt utredarens mening viktigt att brukaren får all hjälp och stöd som denne behö- ver, vilket innebär att kommunen har huvudansvaret för att kon- takt etableras mellan den valda utföraren och brukaren. Kommunen måste se till att den beviljade insatsen blir utförd. Det är inte rim- ligt att kräva att en brukare ska behöva ringa runt och fråga vilken av utförarna som har möjlighet att ta emot honom eller henne. Så som framgått ovan är situationen vid valtillfället oftast mycket påfrestande och ett alltför stort ansvar kan vid dessa tillfällen inte läggas på brukaren. 
 Omval 
 En av de stora förtjänsterna med ett valfrihetssystem är möjlighe- ten att byta utförare om man inte är nöjd med den kvalitet som tillhandahålls. Av de kommuner som utredningen intervjuat fram- kom ingen statistik över hur vanligt förekommande omval var. Några kommuner uppskattade dock att ca.  
 5-10 
  % av de äldre någon gång valt om. 
 I Socialstyrelsens undersökning intervjuades ett antal personer som bytt utförare. De brukare som bytt hade kontaktat bistånds- handläggaren eftersom de under en längre tid varit missnöjda med kvaliteten på hemtjänsten. Att välja bort är dock ingen enkel sak, många brukare berättar om oron att såra personalen, att veta vad man har men inte vad man får. Andra brukare har tvingats att byta eftersom den tidigare utföraren har försvunnit från marknaden, t.ex. genom konkurs eller fusion. 
 212 
  
 SOU 2008:15 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 9.3 
  
 Utredarens överväganden och förslag ang. information 
  
 Utredarens förslag 
 : I den föreslagna lagen om valfrihetssystem införs en bestämmelse som reglerar kommuners och landstings ansvar att tillhandahålla information till brukaren/invånaren. 
 Enligt utredaren har huvudmannen, dvs. kommuner och landsting ansvaret för att alla brukare och invånare, oavsett fysisk eller psykisk kapacitet, får en så fullgod information som möjligt om de olika valalternativen. Detta innebär att informa- tionen måste anpassas till den individ som ska välja. Det ska fin- nas både skriftlig och muntlig information att tillgå. Informa- tion ska vara saklig, relevant, jämförbar, lättförstålig och lättill- gänglig. 
 Av de intervjuer som gjordes i samband med Socialstyrelsens rap- port Att välja hemtjänst, framgick att samtliga brukare var posi- tiva till att få välja utförare av hemtjänst, men att valet inte var lätt. Många brukare upplevde att det är svårt att jämföra alternativen och efterfrågade mer stöd och hjälp. Så som utredaren har konsta- terat varierar kvaliteten stort på den information som finns i dag. För att kunna utnyttja möjligheten i ett valfrihetssystem och göra ett rationellt val, är det av mycket stor vikt att brukaren får rele- vant, jämförbar, saklig, innehållsrik, mångsidig och lättförstålig information. 
 Brukarna behöver stöd och hjälp för att kunna välja. Denna hjälp ges i praktiken av biståndshandläggaren. Biståndshandlägga- rens roll som myndighetshandläggare och informatör/vägledare har ibland uppfattats som otydlig. Det är enligt utredarens mening viktigt att uppvärdera biståndshandläggarens roll som företrädare för den politiska nämnden. Arbetet med att ge stöd och service till brukaren i en valsituation och samtidigt vara neutral i förhållande till de utförare som finns på marknaden är en viktig uppgift i ett valfrihetssystem. Detta kräver att den politiska ledningen är tydlig vad gäller riktlinjer och uppföljning av verksamheten. 
 213 
  
 Information och val i ett valfrihetssystem 
  
 SOU 2008:15 
  
 9.4 
  
 Utredarens överväganden och förslag ang. valsituationen 
  
 Utredarens förslag 
 : I den föreslagna lagen införs en bestämmelse som anger att den enskilde brukaren inte ska tvingas att välja, valet ska vara frivilligt. Med hänsyn till att valet är svårt att göra samt att det finns människor som inte vill eller kan välja anser utredaren att valet ska vara frivilligt. Av bestämmelsen framgår vidare att bruka- ren i dessa fall ska erbjudas ett s.k. ickevalsalternativ. Ickevalsalter- nativet ska, av myndigheten, vara bestämt i förväg. 
 Biståndshandläggaren ska stödja, underlätta och uppmuntra den enskilde att välja utförare i ett valfrihetssystem. I de fall där den enskilde inte vill eller kan välja ska kommunen eller landstinget till- handahålla ett s.k. ickevalsalternativ. Ickevalsalternativet ska vara ett fullgott alternativ, så bra som något annat. Myndigheten ska i förväg bestämma vad som gäller om den enskilde inte kan eller vill välja. Biståndshandläggaren får inte slumpvis välja bland de leve- rantörer som tecknat avtal med myndigheten. Viktning eller rang- ordning av leverantörerna är inte tillåtet i ett valfrihetssystem. 
 Däremot kan myndighetens egenregiverksamhet vara ett icke- valsalternativ, eftersom huvudansvaret för verksamheten ligger på huvudmannen. Ett annat förfarande kan vara att myndigheten anvi- sar någon av de utförare som finns i valfrihetssystemet i en i förväg uppställd turordning vilket innebär att samtliga utförare behandlas lika. Myndigheten kan också upphandla enligt LOU ett ickevalsal- ternativ. Närhetsprincipen skulle kunna vara ett ickevalsalternativ vid t.ex. val av vårdcentral eller särskilt boende, dvs. den enskilde får den utförare som ligger närmast brukarens bostadsadress. Det viktigaste är att ickevalsalternativet är konkurrensneutralt mellan de utförare som tecknat avtal med myndigheten enligt lagen om valfrihetssystem, det ska inte vara någon slumpmässig bedömning som ligger till grund för myndighetens val. 
 214 
  
 10 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 Utredarens bedömning:  
 Utredaren har inte funnit några juridiska hinder när det gäller samverkan mellan kommuner under processen med att bygga upp ett valfrihetssystem, när man arbetar fram kva- litetskrav och ersättningssystem m.m. Mer problematiskt är det för kommuner att samverka kring utförandet av tjänster. Möjligheten att samverka i dessa fall, och den enskilde brukarens möjlighet att välja utförare utanför hemkommunen, påverkas av socialtjänst- lagens regler om vistelsekommunens ansvar. 
 De kommuner som inför det av utredaren föreslagna valfrihets- systemet kommer att kunna sluta avtal med hemtjänstutförare utanför kommungränsen, även då utföraren är en annan kommun, och brukare kommer att ha möjlighet att välja utförare utanför hemkommunen i de fall då avtal finns. När det gäller brukare som har behov av hemtjänstinsatser utförda i en annan kommun än hemkommunen, under en tillfällig vistelse där, finns däremot ingen möjlighet för hemkommunen att sluta avtal med den tillfälliga vis- telsekommunen. En ändring i lagstiftningen skulle kunna utöka brukarens valfrihet och underlätta för äldre och personer med funktionsnedsättning, att vistas i andra kommuner, och göra det möjligt för kommuner att samverka även i dessa fall. 
 Frågan om behovet av ändringar i lagstiftningen bör enligt utredarens mening överlämnas till den utredning regeringen har tillsatt 
  
 1 
  
 , med uppgift att se över socialtjänstlagens regler om vistelsekommunens ansvar. 
 Utredarens bedömning är att det föreslagna valfrihetssystemet vidgar möjligheten till kommunal samverkan när det gäller särskilda 
  
 1  
 Dir. 2008:13 Utredning om vistelsebegreppet i socialtjänstlagen i vissa situationer. 
 215 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 boendeformer. Utredaren har övervägt om korrigeringar i social- tjänstlagens bestämmelser om vistelsekommunens ansvar bör före- slås för att ytterligare utöka brukarens valmöjlighet när det gäller särskilda boendeformer i annan kommun, men har funnit att de negativa effekterna kan bli för stora. Utredarens synpunkter i frå- gan bör också överlämnas till den utredning regeringen har tillsatt, med uppgift att se över socialtjänstlagens regler om vistelse- kommunens ansvar. 
 För att underlätta kommunal samverkan ser utredaren det som angeläget att Kommunala kompetensutredningens förslag om sam- verkansformen gemensam styrelse realiseras. 
  
 10.1 
  
 Samverkan 
  
 Regeringen vill, enligt utredningens direktiv, skapa ett system som ger valfrihet, mångfald och effektivitet när det gäller insatser för äldre och personer med funktionsnedsättning – i första hand när det gäller hemtjänst och särskilda boendeformer enligt social- tjänstlagen (2001:453), SoL, men även övriga insatser för den aktu- ella personkretsen, t.ex. dagverksamhet, ska omfattas. Valfrihets- systemet ska göra det möjligt för den enskilde att välja utförare även utanför hemkommunen. 
 Av direktiven framgår vidare att utredaren ska analysera och vid behov lämna förslag på hur kommunerna ska kunna samverka kring ett valfrihetssystem utan att bilda kommunalförbund eller gemensam nämnd. 
 Kommuner har samverkat på en rad olika områden och i olika former under lång tid. Frågan om kommunal samverkan är dock högaktuell och har på senare tid behandlats av kommunala kompe- tensutredningen  
  
 2  
  
 och av Ansvarskommittén 
  
 3 
  
 . I Ansvarskommitténs slutbetänkande framhålls bl.a. att Det är uppenbart att inter- kommunal samverkan kommer att vara nödvändig även i framtiden, oavsett om kommunstrukturen på sikt förändras eller ej. Kommunala kompetensutredningen skriver: På senare år har kommunal samverkan allt mer framställts som ett sätt att effektivisera verksamheter, att öka kompetensen, att hantera krav på specialist- kunskap m.m. Samverkan har även nämnts som en tänkbar lösning på 
  
 2 
  
 Betänkandet av Kommunala kompetensutredningen, Kommunal kompetens i utveckling, SOU 2007:72, s. 279 ff. 
  
 3 
  
 SOU 2007:10 Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft, s. 271 
  
 216 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 de utmaningar den offentliga sektorn står inför mot bakgrund av den ekonomiska och demografiska utvecklingen, och mer eller mindre som en nödvändighet för små kommuner. 
 I äldrevårdsutredningen (S2003:04) betonades betydelsen av samverkan mellan kommuner och landsting i vårdkedjan. 
  
 4  
  
 Även Sveriges Kommuner och Landsting har publicerat en rad skrifter om samverkan, bl.a. inom vård- och omsorgsområdet.  
  
 5 
  
 Samverkan kommuner emellan och mellan kommuner och landsting sker både i offentligrättslig och i privaträttslig form. De offentligrättsliga formerna är kommunalförbund och gemensam nämnd. De privaträttsliga formerna är t.ex. aktiebolag, stiftelser och föreningar. Interkommunala avtal är dock den vanligaste for- men av samverkan. Vilken form av samverkan som väljs beror på uppgiften och graden av samverkan. Om det är fråga om myndig- hetsutövning måste samverkan ske i förvaltningsrättsliga former. 
  
 10.1.1 
  
 Samverkan genom avtal 
  
 Inom flera områden föreligger särskilt lagstöd för samverkan i avtalsform, bl.a. gäller detta socialtjänsten. Av 2 kap. 5 § SoL följer att kommunen får sluta avtal med annan 
  
 6  
  
 om att utföra kommu- nens uppgifter inom socialtjänsten. Genom ett sådant avtal får en kommun tillhandahålla tjänster åt en annan kommun. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av den bestämmelsen överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällig- het, en stiftelse eller en enskild individ. 
 En förutsättning för att en kommun ska kunna sluta avtal med någon annan om att utföra uppgifter inom socialtjänsten är dels att den aktuella kommunen har befogenhet att utföra uppgiften, dels att utföraren är behörig att utföra dessa. Bestämmelsen har bl.a. tillkommit för att öka möjligheterna för en kommun att överlämna vissa arbetsuppgifter till en annan kommun, om det sett ur ett kva- litetsperspektiv bedöms vara lämpligt. När det gäller kommuner så får dessa endast i begränsad utsträckning utföra uppgifter som ligger inom en annan kommuns kompetensområde. Beslut om bistånd och 
  
 4 
  
 SOU 2004:68 Sammanhållen hemvård 
  
 5 
  
 T.ex. Samsynt och framsynt – Framgångsfaktorer för samverkan, Svenska Kommun- förbundet och Landstingsförbundet 
  
 6 
  
 Men annan avses bolag, förening, samfällighet, stiftelse, enskild individ eller annan kommun. 
  
 217 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 det yttersta ansvaret för kommunens uppgifter inom socialtjänsten, kan inte överlåtas på annan 
  
 7 
  
 . 
  
 10.2 
  
 Socialtjänstlagens vistelsebegrepp 
  
 Processen att bygga upp ett valfrihetssystem efter kommunspecifika önskemål där det bland annat ingår att arbeta fram kvalitetskrav och ersättningssystem är omfattande och kan vara betungande för små kommuner. Genom en samverkan mellan två eller flera kommuner kan processen underlättas och några juridiska hinder mot detta finns inte. Något mer problematiskt är det dock att samverka kring utförandet av tjänster. Kommunernas möjlighet att samverka och den enskildes möjlighet att välja utförare utanför hemkommunen påverkas av socialtjänstlagens regler om vistelsekommunens ansvar. 
 I 2 kap. 2 § SoL, fastslås huvudregeln när det gäller ansvars- fördelningen kommunerna emellan. Av bestämmelsen framgår att det är vistelsekommunen som ska lämna den enskilde det stöd och den hjälp han behöver. 
  
 10.2.1 
  
 Vistelsekommun 
  
 Den kommun som någon mer eller mindre tillfälligt vistas i när hjälpbehovet inträder, kallas i socialtjänstsammanhang för vistelse- kommun. Kommunens skyldighet att pröva en persons behov av bistånd påverkas inte av vistelsetidens längd. Detta ansvar gäller även om en person vistas helt tillfälligt i en kommun men är bosatt i en annan. Omfattningen av det bistånd som vistelsekommunen kan ha skyldighet att utge kan däremot i vissa fall påverkas av den tid som hon eller han vistas där och under vilka förhållanden. 
  
 8 
  
 10.2.2 
  
 Hemkommun 
  
 Med hemkommun avses den kommun där en person är bosatt större delen av året. Hemkommun kan också benämnas hemvist. 
  
 9  
  
 För det mesta sammanfaller vistelsekommunen med hemkommunen. Om det finns en hemkommun kan det ha betydelse för omfattningen 
  
 7 
  
 Prop. 1992/93:43 s. 21. 
  
 8 
  
 Socialstyrelsens allmänna råd om ekonomiskt bistånd (SOSFS 2003:5) 
  
 9 
  
 Jfr RÅ 1987 ref. 174 och RÅ 1995 ref. 70 
  
 218 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 på det bistånd som vistelsekommunen är skyldig att ge. För den som saknar fast bostad kan det vara svårt att bestämma vilken kommun som ska anses vara hemkommun. Enbart det förhållandet att någon är folkbokförd i en viss kommun behöver inte göra den kommunen till hemkommun; det kan möjligen vara en indikation som tillsammans med andra förhållanden, t.ex. att någon mer än tillfälligt har eller har haft kontakt med socialtjänsten, kan göra det rimligt att betrakta den kommunen som hemkommun. 
  
 10.3 
  
 Undantag från vistelsekommunens ansvar 
  
 Huvudregeln om vistelsekommunens ansvar gäller inte alltid. Vissa undantag finns reglerade i 2 kap. 3 § och 16 kap. 2 § SoL. Dessa bestämmelser kan ge den enskilde rätt till insatser av en annan kommun än den där hon eller han vistas. 
  
 10.3.1 
  
 Inflyttningskommunens ansvar 
  
 Det undantag som regleras i 2 kap. 3 § SoL aktualiseras då en per- son som önskar flytta från en kommun till en annan, inte kan göra det utan att veta att den kommande hemkommunen erbjuder behövliga insatser. Den som omfattas av bestämmelsen har ett var- aktigt behov av omfattande vård- och omsorgsinsatser till följd av ålderdom, funktionshinder eller allvarlig sjukdom. Den enskilde har i detta läge rätt att ansöka om insatserna särskild boendeform och hemtjänst hos inflyttningskommunen, innan hon eller han faktiskt vistas där. Inflyttningskommunen ska göra en bedömning av om behov av vård- och omsorgsinsatser föreligger och även i övrigt behandla ansökan som om den enskilde redan var bosatt i kommunen. 
 Det förhållandet att den enskildes behov redan är tillgodosedda i hemkommunen får inte beaktas vid prövningen av en sådan ansö- kan. Det innebär t.ex. att om den enskilde redan bor i en särskild boendeform i sin hemkommun så ska inflyttningskommunen bortse från detta. 
 För att bestämmelsen i SoL ska bli tillämplig ska det framgå att det är den enskildes egen bestämda önskan att få flytta till den andra kommunen. Andra skäl för en flyttning faller inte in under denna paragraf. 
 219 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 10.3.2 
  
 Placeringskommunens ansvar 
  
 För att uppnå ett sammanhållet vårdansvar har i 16 kap. 2 § första stycket SoL införts ett utvidgat ansvar för den kommun som fattar beslut om att placera någon för vård eller boende i en annan kom- mun, dvs. placeringskommunen. Av bestämmelsen framgår att om någon efter beslut av en kommun vistas i en annan kommun i familjehem, hem för vård eller boende eller sådan särskild boende- form eller bostad som avses i 5 kap. 5 § andra stycket, 7 § tredje stycket och 7 kap. 1 § första stycket 2, har den kommun som beslutat om vistelsen ansvaret för det bistånd enligt 4 kap. 1 § samt de individuellt behovsprövade sociala tjänster enligt 3 kap. 6 § och 5 kap. 1 och 9 §§ som den enskilde kan behöva. 
 Placeringskommunen ansvarar för den hjälp och det stöd, som den enskilde behöver under vistelsen i den andra kommunen, även om personen i fråga har blivit folkbokförd i vistelsekommunen. I princip gäller det både ekonomiskt bistånd och socialt stöd och sociala tjänster i form av t.ex. hemtjänst och daglig verksamhet. Meningen är att personer som genom kommunens beslut vistas för vård eller boende i en annan kommun bör vara likställda med personer som får motsvarande vård eller boende i den egna kommunen. Det gäller även vid avgiftssättning. 
 Bestämmelsen innebär ingen ändring av principen om vistelse- kommunens ansvar i de fall då någon på eget initiativ flyttar till eller av någon annan anledning beger sig till en annan kommun än hemkommunen, och under vistelsen där söker hjälp av något slag. 
 Regeln om placeringskommunens ansvar är avsedd att tillämpas som undantag både från vistelsekommunens normala ansvar och dess yttersta ansvar. 
  
 10.3.3 
  
 Folkbokföringskommunens ansvar 
  
 Tidigare har en del personer som varit intagna på kriminal- vårdsanstalt eller som vistats på sjukvårdsinrättning utanför hem- kommunen, mött svårigheter när de har ansökt om bistånd inför frigivningen eller utskrivningen. Orsaken har varit oklarheter om vilken kommun som var ansvarig för de eventuella insatser som den enskilde kunde ha behov av. Problemen gällde främst personer som tidigare inte var kända i hemkommunen och personer som saknade fast anknytning till någon kommun. 
 220 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 För att delvis komma tillrätta med problemen har det i 16 kap. 2 § andra stycket SoL införts en bestämmelse som gör det möjligt att snabbt och enkelt slå fast vilken kommun som är ansvarig för stöd och hjälp till den som vistas i anstalt inom kriminalvården eller vårdas på sjukhus eller i annan sjukvårdsinrättning, på initiativ av någon annan än en kommun. Någon placeringskommun finns alltså inte. 
 I dessa fall ansvarar folkbokföringskommunen för det bistånd samt det individuellt behovsprövade stöd och de individuellt behovsprövade sociala tjänster som den enskilde kan behöva. 
 En förutsättning för att regeln ska kunna tillämpas är att den enskilde är folkbokförd i landet. Om hon eller han inte är det prövas frågan om ansvarig kommun på grundval av reglerna om vistelse- kommunens ansvar. 
 Skyldigheten att svara för hjälp och stöd gäller såväl under vis- telsen på inrättningen eller anstalten som inför utskrivning eller frigivning. Folkbokföringskommunens ansvar i anslutning till att vården upphör gäller dock endast hjälp och stöd som aktualiserats inför avslutningen av vården. Frågan om vilken kommun som är ansvarig för insatser som aktualiserats efter att vården upphört prövas enligt de vanliga reglerna om vistelsekommunens ansvar. Beslut om stöd och hjälp som fattats inför avslutningen av vården kan ha verkan lång tid efter vårdens upphörande. Detta kan bl.a. gälla insatser som behövs i anslutning till att sluten psykiatrisk vård upphör. Folkbokföringskommunens ansvar övertas då inte av någon annan kommun. Ansvaret upphör när insatserna har genomförts eller ärendet har överflyttats till en annan kommun. 
  
 10.4 
  
 Överflyttning av ärende 
  
 Enligt huvudregeln är det vistelsekommunen som ska lämna den enskilde stöd och hjälp. Det innebär emellertid inte att vistelse- kommunen ska vidta alla åtgärder som kan behövas också när den enskilde är bosatt i en annan kommun. Vistelsekommunen kan flytta över ärendet till hemkommunen om hjälpbehovet lämpligen kan tillgodoses där 
  
 10 
  
 . En möjlighet att flytta över ett ärende från en nämnd till en annan, i en annan kommun, har funnits sedan social- tjänstlagens tillkomst, men endast under förutsättning att den mottagande nämnden samtyckt till överflyttningen. Bestämmelsen 
  
 10  
 16 kap. 1 § första stycket SoL. 
 221 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 har så gott som aldrig tillämpats 
  
 11  
  
 och därför infördes år 2003 en regel i SoL som möjliggör en överflyttning, även utan samtycke från mottagande nämnd 
  
 12 
  
 . En överflyttning av ett ärende ska ske om den som berörs av ärendet har starkast anknytning till den andra kommunen och det med hänsyn till den enskildes önskemål, varaktigheten av hjälpbehovet och omständigheterna i övrigt fram- står som lämpligt. 
 Frågan om det är lämpligt att flytta över ett ärende avgörs efter en bedömning i varje enskilt fall. Socialtjänstens verksamhet ska bygga på människors självbestämmanderätt och integritet och insatser ska utformas och genomföras tillsammans med den enskilde. Normalt sett bör därför inte ärenden flyttas över mot den enskildes vilja men det kan ske i enstaka fall. 
 Vid bedömningen av till vilken kommun den enskilde har star- kast anknytning kan man enligt förarbetena hämta ledning från principerna i folkbokföringslagen (1991:481) vilket normalt inne- bär att den enskilde anses ha starkast anknytning till den kommun där hon eller han är eller borde vara folkbokförd. 
 Om en överflyttning inte kan ske i samförstånd mellan de berörda nämnderna kan den kommun som vill flytta över ärendet få frågan avgjord efter en rättslig prövning. Länsstyrelsen i det län, där den kommun ligger dit ärendet föreslås flyttas över, är första instans vid prövningen. 
 För att överflyttningsmöjligheten inte ska motverka principen om vistelsekommunens primära ansvar för stöd och hjälp, krävs en viss varaktighet av hjälpbehovet för att överflyttning ska ske. I normalfallet bör det vara fråga om mångåriga insatser. För en vuxen kan det t.ex. bli aktuellt efter en långvarig vistelse i ett familjehem eller en bostad med särskild service i en annan kommun. 
  
 10.5 
  
 Vistelsekommunens ansvar och hemtjänst 
  
 Det är alltid vistelsekommunen som ansvarar för insatsen hemtjänst. Kommunen utför insatsen själv i egen regi eller sluter avtal med 
 annan om utförandet. Kommungränsen utgör inte en spärr när det gäller vilken utförare som kan kontrakteras. 
 Med stöd av 2 kap. 5 § SoL kan även en annan kommun anlitas som utförare åt brukare som befinner sig i den egna hemkom- 
  
 11 
  
 Prop. 2002/03:53 s. 93. 
  
 12 
  
 16 kap. 1 § andra och tredje stycket SoL. 
  
 222 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 munen. Om en brukare förflyttar sig över kommungränsen och behöver få insatsen utförd i en annan kommun, övergår däremot ansvaret på den nya vistelsekommunen. 
 Bestämmelsen om vistelsekommunens ansvar torde innebära att en kommun inte kan bevilja insatsen hemtjänst utanför landets gränser med stöd av 4 kap. 1 § SoL eftersom någon egentlig vistel- sekommun i dessa fall inte finns. 
  
 10.5.1 
  
 Hemtjänst för äldre 
  
 Den 1 oktober 2006 var 140 300 personer, 65 år och äldre, beviljade hemtjänst. År 2006 redovisade kommunerna i oktober 4 362 200 beviljade hemtjänsttimmar vilket motsvarar en ökning med när- mare sex procent sedan året innan och med 21 procent sedan år 2000. Av kommunernas kostnader för äldreomsorgen går 35 pro- cent till vård och omsorg i ordinärt boende. Den genomsnittliga kostnaden per brukare är 224 700 kronor. 
  
 13 
  
 10.5.2 
  
 Hemtjänst för personer med funktionsnedsättning 
  
 Ungefär 19 200 personer yngre än 65 år, som bodde i ordinärt boende, var beviljade hemtjänst den 1 oktober 2006. Jämfört med år 2000 betyder det att antalet personer med hemtjänst i denna åldersgrupp har ökat med ungefär 32 procent. 
 Kommunerna har i oktober 2006 redovisat ca 535 000 beviljade hemtjänsttimmar. Jämfört med samma månad år 2000 är det en ökning med ca 40 procent. 
  
 14 
  
 Det finns stora variationer mellan landets kommuner när det gäller kostnaderna per brukare för personer med hemtjänst i ordi- närt boende. Landets medelvärde 2006 var cirka 155 400. 
  
 13  
 Sveriges Kommuner och Landsting: Aktuellt på äldreområdet 2007. I äldreomsorgs- kostnaden ingår även kostnaden för kommunernas hälso- och sjukvårdsinsatser. 
  
 14  
 Socialstyrelsen: Sveriges officiella statistik, Funktionshindrade personer år 2006. 
 223 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 10.5.3 
  
 Hemtjänst och utförare utanför kommungränsen i ett valfrihetssystem 
  
 I det valfrihetssystem utredaren föreslår har brukaren möjlighet att välja utförare utanför hemkommunen, under förutsättning att avtal finns mellan kommunen och den aktuelle leverantören. 
 Långa avstånd mellan utförare och brukare är emellertid en nackdel när det gäller hemtjänstinsatser. För utföraren kan logistikproblem göra uppdraget ointressant. För kommunen kan långa resvägar innebära att ersättningen måste sättas högre och för brukaren kan ett långt avstånd till utföraren medföra en sårbarhet i själva utförandet – det påverkar t.ex. den tid det tar för personal att ta sig hem till brukaren om något akut inträffar. 
 Att välja en utförare utanför kommunen behöver emellertid inte medföra långa avstånd med medföljande problem. Möjligen kan det vara fördelaktigt, både för kommun, utförare och brukare, med avtal över kommungränser exempelvis i glesbygdsområden, när utföraren från andra sidan kommungränsen befinner sig betydligt närmare brukaren, än utförare i den egna kommunen. Likaså när brukaren bor i en kommundel som naturligt och nära hänger sam- man med en kommundel i grannkommunen. 
 För kommuner som kan samverka när det gäller den kommun- specifika utformningen av ett valfrihetssystem och exempelvis ta fram likartade ersättningssystem och krav i förfrågningsunderlagen, bör valfrihetsmodellen underlätta för kommuner att utföra hem- tjänstinsatser åt varandra, över kommungränserna. Bestämmelsen i 2 kap. 5 § SoL kan komma att få en större betydelse, än den hittills har haft. 
  
 10.5.4 
  
 Hemtjänst vid tillfällig vistelse i annan kommun 
  
 Vistelsekommunen ansvarar för hemtjänstinsatser även i de fall då vistelsen är tillfällig. Det innebär att när en brukare byter vistelse- kommun för exempelvis vistelse i fritidshus under sommar- månaderna, är det den kommun där fritidshuset ligger, och där den enskilde brukaren tillfälligtvis vistas, som ansvarar för insatsen. Denna konsekvens av vistelsekommunens ansvar har vid ett antal tillfällen lett till konflikter mellan kommuner samt till avslagsbeslut med negativa följder för enskilda brukare. 
 224 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 Regeringsrätten har i ett par mål yttrat sig i frågan om ansvarig kommun för hemtjänstinsatser under sommarvistelse 
  
 15 
  
 . I båda fal- len konstateras att det är den kommun där en enskild vistas under sommarledigheten som ansvarar för att den enskilde erhåller den hemtjänst som hon eller han är berättigad till. 
 I december 2006 meddelade Regeringsrätten prövningstillstånd i ett mål 
  
 16  
  
 som rör frågan om en kommun haft rätt att avvisa en ansökan om bistånd under vistelse i kommunen, med hänvisning till att brukaren ännu inte inlett sin vistelse där. Brukaren, en 87- årig kvinna, var bosatt och vistades i kommun A när hon ansökte hos omsorgsnämnden i kommun B om bistånd för att kunna vistas i sitt fritidshus. Kommun B avvisade ansökan då kommunen vid tidpunkten för ansökan inte var hennes vistelsekommun. 
 Länsrätten konstaterade att det inte är reglerat i lag, och att det inte berörs i relevanta förarbeten, om det krävs att brukaren uppe- håller sig inom kommunens gränser för att en biståndsansökan ska prövas i sak. Länsrätten påpekar att en tillämpning av SoL som innebär att brukaren vid tidpunkten för ansökan måste befinna sig i vistelsekommunen riskerar att i många fall omöjliggöra en tillfällig vistelse. Mot bakgrund av Regeringsrättens tidigare avgöranden, och då reglering saknas, menar länsrätten att det var fel av kommu- nen att avvisa ansökan. Länsrätten upphävde omsorgsnämndens beslut och återförvisade målet till kommunen för prövning. 
 Kammarrätten ansåg däremot att eftersom kvinnan inte fysiskt befunnit sig i kommun B när hennes ansökan om bistånd kom in till kommunen, och inte heller vistades i kommunen då nämnden fattade beslut, så hade kommunen inte någon skyldighet att pröva hennes ansökan. Kammarrätten menar att de undantags- bestämmelser som finns kring vistelsekommunens ansvar är uttömmande och att ytterligare undantag inte kan skapas genom praxis. Att det kan medföra vissa praktiska svårigheter för den biståndssökande påverkar inte kammarrättens bedömning. Kam- marrätten anser att omsorgsnämndens beslut är korrekt och bifaller nämndens överklagande. 
 Regeringsrätten har gett prövningstillstånd och Sveriges Kom- muner och Landsting har lämnat ett yttrande i målet. Förbundet menar att en person med stort hjälpbehov rimligen bör ha möjlig- het att med viss framförhållning planera en semestervistelse utanför 
  
 15 
  
 RÅ84 2:33 II och RÅ 1988 ref. 24 
  
 16 
  
 Mål nr  
  
 7399-05, 
  PT meddelat  
 2006-12-19. 
  Se även KR i Sthlm mål nr  
 4669-03, 
 5335-03 
  och  
 4529-05. 
  
 225 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 sin hemkommun. Även den blivande vistelsekommunen har intresse av att kunna planera för insatsernas tillhandahållande. Utan denna planeringsmöjlighet kan den enskildes behov endast mötas genom akuta insatser, vilket knappast, enligt förbundet, kan ha varit lagstiftarens avsikt. Förbundet avslutar dock skrivelsen enligt följande: 
 Det är emellertid, bl.a. mot bakgrund av regleringen i 2 kap. 3 § SoL, mycket tveksamt om den kommunala kompetensen, utan uttrycklig reglering, kan anses omfatta handläggningen av ärenden avseende per- soner som varken vistas i, är bosatta i, eller avser att flytta till kommunen. 
 Antal berörda personer 
 Sveriges Kommuner och Landsting genomförde under perioden maj t.o.m. september 2005 en statistikinsamling för att kartlägga omfattningen av bl.a. hemtjänst vid semestervistelse i annan kom- mun 
  
 17 
  
 . 105 kommuner uppgav att de beviljat sådana insatser och variationerna i insatserna var stora. För att bedöma hur betungande verksamheten varit sattes insatserna i relation till respektive kom- muns invånarantal. Kostnaden för en hemtjänsttimme sattes till 350 kronor. Antal beviljade timmar uppgick till något över 21 500 och antal personer som fått hemtjänst i en annan kommun var 1 209. Totalkostnaden för alla kommuner var 7 542 000 kronor. De sju kommuner som hade störst kostnad för verksamheten var Borgholm, Norrtälje, Tanum, Sotenäs, Falkenberg, Vellinge och Tjörn. Borgholms totalkostnad på 571 000 kronor innebar en kost- nad på 51 kronor per invånare. 
 Hemtjänst vid tillfällig vistelse i en annan kommun är nu en liten verksamhet sett ur ett nationellt perspektiv, men bl.a. rättsfall som finns visar att verksamheten för vissa kommuner upplevs som betungande. 
  
 10.6 
  
 Utredarens bedömning och förslag 
  
 De kommuner som inför det av utredaren föreslagna valfrihets- systemet kommer, när de så önskar, att kunna kontraktera hem- tjänstleverantörer utanför kommungränsen. Brukarna har möjlig- het att välja hemtjänstleverantörer utanför hemkommunen under 
  
 17  
 Sverige Kommuner och Landsting, Cirkulär 2005:109. 
 226 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 förutsättning att kommunen har avtal med dessa. Utredarens bedömning är att kommunerna i dessa fall kan samverka och att den enskilde har möjlighet att välja utförare, även utanför hem- kommunen. Något behov av lagändringar har utredaren inte funnit. 
 När det gäller brukare som har behov av hemtjänstinsatser utförda i en annan kommun än hemkommunen, under en tillfällig vistelse där, finns däremot mycket som talar för behovet av en för- ändring av gällande regelverk. Vistelsekommunens ansvar lades fast redan i den gamla socialtjänstlagen (1980:620) som trädde i kraft 1982. Sedan dess har livsmönstren väsentligt förändrats. I dag arbetar, bor och vistas ett ökande antal människor, av skilda skäl, på olika platser, och inom olika kommuner, under året. 
 Behovet av att ibland byta vistelseort finns även hos äldre och personer med funktionsnedsättning med behov av hemtjänst- insatser. Möjligheten för dessa att tillfälligtvis välja en annan vistel- sekommun och därmed få en annan utförare av insatserna försvåras emellertid av gällande lagstiftning. Skattelagstiftningen, det kom- munalekonomiska utjämningssystemet och socialtjänstlagens regler om vistelsekommunens ansvar, för med sig att brukares tillfälliga vistelser i andra kommuner än hemkommunen, för vissa, särskilt små kommuner, kan upplevas som betungande. Som framgår leder det ibland till att den enskilde nekas insatser och den tillfälliga vis- telsen omöjliggörs. 
 En lagändring skulle kunna utöka brukarens valfrihet och underlätta för äldre och personer med funktionsnedsättning, som fortlöpande har behov av hemtjänstinsatser, att vistas i andra kommuner. De aktuella personernas behov av insatser gör att de inte kan vistas utanför hemkommunen, om de inte erhåller hjälp och stöd. Ett beslut om insatser kan alltså inte vänta tills personen fysiskt befinner sig i vistelsekommunen. 
 Frågan om behovet av ändringar i lagstiftningen bör överlämnas till den utredning regeringen har tillsatt 
  
 18 
  
 , med uppgift att se över socialtjänstlagens regler om vistelsekommunens ansvar. 
  
 18  
 Dir. 2008:13 
 227 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 10.7 
  
 Vistelsekommunens ansvar och särskilt boende 
  
 Det är vistelsekommunen som enligt huvudregeln i 2 kap. 2 § SoL ansvarar för insatsen särskilt boende. Det innebär att vistelse- kommunen utreder behovet av, beslutar om och finansierar insat- sen. Vistelsekommunen ser också till att beslutet verkställs – i normalfallet i den egna kommunen. Kommunen bedömer var den enskilde brukaren ska ges en plats, en bostad. Kommunen avgör också om man tillhandahåller insatsen i egen regi eller väljer att sluta avtal med någon annan leverantör. Den enskilde kan självfallet uttrycka önskemål om vilket boende hon eller han föredrar och detta ska givetvis så långt möjligt respekteras. Den enskilde har emellertid inte någon oinskränkt rätt att få som hon eller han vill. Det erbjudna boendet måste dock tillförsäkra brukaren en skälig levnadsnivå 
  
 19 
  
 . 
 När verkställighet inte är möjlig i vistelsekommunen kan kom- munen verkställa beslutet i enskild eller offentlig verksamhet i en annan kommun med stöd av 2 kap. 5 § SoL. Brukaren har i dessa fall behov av en insats som kommunen av olika skäl inte kan tillgo- dose inom kommungränsen. Någon egentlig önskan från brukaren om att flytta finns inte. I dessa fall behåller den beslutande kom- munen ansvaret för insatsen särskilt boende, trots att brukaren kommer att vistas i en annan kommun. Någon gräns för hur länge detta förhållande kan fortgå finns inte reglerad i lag och inte heller uttalad i förarbeten. Beroende på omständigheterna, kan en möjlig- het finnas att efter en viss längre tidsperiod flytta över ansvaret på den nya vistelsekommunen med stöd av 16 kap. 1 § SoL. 
 Då personer på eget initiativ flyttar från en kommun till ett sär- skilt boende i en annan, övergår ansvaret för boendet omedelbart till inflyttningskommunen, dvs. den nya vistelsekommunen. Baker soner som har ett varaktigt behov av omfattande vård- eller omsorgsinsatser, vilket man torde ha då man har behov av ett sär- skilt boende, har rätt att ansöka om insatsen hos inflyttnings- kommunen, innan hon eller han faktiskt vistas där. 
 I vissa undantagsfall är det folkbokföringskommunen och inte vistelsekommunen som svarar för att brukaren vid behov erhåller insatsen särskilt boende. Det gäller personer som har behov av insatsen efter kriminalvård i anstalt eller vård på sjukhus eller annan sjukvårdsinrättning, se avsnitt 10.3.3. Även i dessa fall kan det bli 
  
 19  
 Se JO beslutsdatum  
 2004-12-30, 
  dnr.  
 1838-2002 
  samt jfr. Regeringsrätten  
 2007-07-05, 
  mål nr.  
 4551-06 
  och  
 6228-04 
  
 228 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 aktuellt att flytta över ansvaret på den nya vistelsekommunen enligt 16 kap. 1 § SoL. 
  
 10.7.1 
  
 Särskilda boendeformer för äldre 
  
 Den 1 oktober 2006 bodde cirka 98 600 personer, 65 år och äldre, permanent i särskilda boenden. Uppgiften anger antalet boende under en bestämd dag. Omsättningen av boende är närmare 30 procent per år vilket innebär att det totala antalet personer som under ett år bott i ett särskilt boende är betydligt fler. 
 Merparten av kommunernas kostnad för äldreomsorgen går till vård och omsorg i särskilt boende – 63 procent år 2006. Kostnaden per boende och år uppgår till 480 400 kronor vilket är mer än dub- belt så mycket som kostnaden per brukare med hemtjänst i det egna hemmet. Investeringskostnaden vid nybyggnation uppgår till ca 1,5 miljon kronor per lägenhet, inklusive gemensamma ytor, personalutrymmen m.m. 
 14 procent av samtliga boende i en särskild boendeform fanns den 1 oktober 2006 i en offentligt finansierad enskild verksamhet. 
 Merparten av de boende i särskilda boendeformer – uppskatt- ningsvis mellan  
 70–80 
  procent – utgörs av personer med en demenssjukdom.  
  
 20 
  
 Kunskaperna är begränsade när det gäller flyttmönster till sär- skilda boenden. Det saknas bl.a. statistik kring hur många som väl- jer att flytta till ett boende i en annan kommun. En uppföljning gjord av Socialstyrelsen år 2000 visar att omkring 2055 personer ansökte om insatser i annan kommun, 96 procent gällde insatsen särskilt boende. 950 av dessa ansökningar beviljades och 650 verk- ställdes under året. 82 kommuner fick under år 2000 ökade kostna- der med cirka 85 miljoner kronor på grund av nettoinflyttningar. 95 kommuner fick under samma period minskade kostnader med cirka 72 miljoner kronor på grund av nettoutflyttning. 
  
 21 
  
 En lokal uppföljning har nyligen genomförts av Kommun- förbundet Stockholms län 
  
 22 
  
 . Av länets 26 kommuner har 19 kommuner och 9 stadsdelar svarat. Uppföljningen som rör tids- 
  
 20 
  
 Sveriges Kommuner och Landsting: Aktuellt på äldreområdet 2007, s. 48 ff. 
  
 21 
  
 Socialstyrelsen: Äldres rätt att flytta. Kommunernas tillämpning av 6 h § SoL (nuvarande 2 kap. 3 §). 
  
 22 
  
 Kommunförbundet Stockholms län: Uppföljning av överenskommelsen om bibehållet kostnadsansvar vid flyttning till särskilda boenden i annan kommun/stadsdel inom länet. Perioden 1 jan  
  
 2005–31 
  dec 2006. 
 229 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 perioden 1 januari 2005 till och med 31 december 2006 visar att cirka 300 äldre personer i behov av särskilt boende flyttat inom länet. Stockholms stad dominerar med cirka 200 äldre personer som flyttat – de flesta har dock flyttat inom kommunen, mellan stadsdelarna. Differensen mellan in- och utflyttningar i kommu- nerna är inte så stor. Uppföljningen har vissa redovisade brister men ger ändå en översikt över flyttströmmarna i länet. 
  
 10.7.2 
  
 Bostad med särskild service för personer med funktionsnedsättning 
  
 Nära 5 900 personer yngre än 65 år bodde permanent i särskilda boendeformer den 1 oktober 2006. År 2000 var motsvarande antal personer ca 5 500. Cirka 74 procent av de boende var i åldern  
 45–64 
  år. 
  
 23 
  
 Kostnaden per boende och år uppgår i genomsnitt till 529 492 kronor 
  
 24 
  
 . 
  
 10.7.3 
  
 Valfrihet och särskilda boendeformer 
  
 Konkurrensverket konstaterar i sin rapport Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg – förslag för konkurrens och ökat före- tagande 
  
 25  
  
 följande: 
 För att valfrihetsmodellens intentioner ska infrias krävs att det råder faktisk valfrihet för konsumenterna. Det måste således finnas flera utförare på marknaden och ett (potentiellt) överutbud bör råda – dvs. utbudet bör vara större än efterfrågan för att undvika köbildning och att konkurrensen därmed hämmas. För att fler än en producent ska kunna vara verksamma på marknaden krävs det att kundunderlaget är tillräckligt stort. Det kan därför vara svårt att uppnå verklig valfrihet i glesbefolkade områden. 
 För särskilda boenden inom äldreomsorgen är erfarenheten att det sällan finns lediga platser. Den främsta anledningen till detta är att dessa verksamheter till stor del består av fasta kostnader 
  
 26  
  
 och att kommunerna saknar resurser att upprätthålla ett överutbud. Det är 
  
 23 
  
 Socialstyrelsen: Sveriges officiella statistik, Funktionshindrade personer år 2006. 
  
 24 
  
 SCB: Nyckeltal för handikappomsorgen 2006 
  
 25 
  
 Konkurrensverkets rapportserie 2007:3, s.  
  
 84-85. 
  
 26 
  
 Med fasta kostnader avses här även lönekostnaderna, eftersom den nödvändiga personalstyrkan för att kunna tillgodose brukarnas vård- och omsorgsbehov inte snabbt kan anpassas nedåt, utan att det uppstår kvalitetsförsämringar, vid en liten varaktig minskning av antalet brukare inom ett särskilt boende. 
  
 230 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 därför vanligt att äldre står i kö för att flytta till ett särskilt boende trots att de har rätt till detta enligt ett biståndsbeslut. Mot denna bak- grund är ett rimligt antagande att möjligheterna att åstadkomma en effektiv kvalitetskonkurrens genom valfrihetsmodellen är svårare inom särskilda boenden än inom hemtjänsten. 
 Av de kommuner som vi haft kontakt med under utredningens gång är det ett fåtal som har infört ett valfrihetssystem som inklu- derar särskilda boendeformer. Med valfrihet menar dessa kommu- ner att den enskilde brukaren har möjlighet att välja mellan de boendealternativ kommunen har att tillgå. Det kan röra sig om upphandlade boenden eller boenden i egen regi. Om plats inte finns att tillgå på det önskade boendet kan brukaren ställa sig i kö och i avvaktan på en ledig plats flytta till ett annat boende eller välja utökad hemtjänst. En brukare som är missnöjd med ett boende har också rätt att välja ett annat. Valfriheten innebär alltså ett fritt val i mån av plats och en möjlighet att välja bort ett alternativ man inte är nöjd med. Ingen kommun har eller överväger överkapacitet för att verkligen se till att det fria valet blir en realitet när det gäller boende. 
  
 10.7.4 
  
 Särskilda boendeformer och utförare utanför kommungränsen i ett valfrihetssystem 
  
 En genomsnittlig svensk kommun har ca 15 000 invånare. Av lan- dets 290 kommuner krymper 200 och allt talar för att denna utveckling fortsätter. 
  
 27  
  
 Det finns för närvarande 75 kommuner med färre än 10 000 invånare. Den genomsnittliga folkmängden i de små kommunerna uppgår till knappt 7 100 invånare. 
  
 28  
  
 Det innebär att det finns många små kommuner där behovet av platser i särskilda boenden inte är stort. Är önskemålet mångfald med innebörden att det inte bara ska finnas flera utförare att välja mellan utan också att innehållet i verksamheten ska variera är det troligen inte realistiskt att varje kommun för sig kan få till stånd mångfald av det slaget. 
 Inom kommungränsen kan förmodligen de flesta kommuner endast erbjuda vanliga särskilda boendeformer, med något olika innehåll beroende på vårdbehov och vårdtyngd. Vill en kommun 
  
 27  
 Prince, B: Samverkan i samverkansområden, Underlagsrapport till Kommunala kompetensutredningen  
 2007-03-27. 
  
 28  
 Ansvarskommitténs skriftserie mars 2006: Färre kommuner? Om små kommuners problem och utmaningar. 
 231 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 kunna erbjuda andra alternativ där personalen exempelvis talar ett annat språk utöver svenska, eller där brukaren får ta med sig sitt husdjur, kan en kommun, som infört ett valfrihetssystem, sluta avtal med en utförare som kan erbjuda detta. Detta boende kan ligga i en annan kommun. Brukaren, som egentligen inte vill byta vistelsekommun, men som är intresserad av ett boende som kom- munen har avtal med i en annan kommun, får ett beslut om särskilt boende eller bostad med särskild service av vistelsekommunen (dvs. den ursprungliga vistelsekommunen). 
 Vistelsekommunen behåller sitt ansvar för insatsen med stöd av 16 kap. 2 § SoL. Eftersom det föreligger ett avtalsförhållande mel- lan kommunen och utföraren ska kommunen inte flytta över ären- det till den nya vistelsekommunen så länge som avtalet löper. En överflyttning kan inte betraktas som lämplig 
  
 29  
  
 när den innebär ett avtalsbrott och en ansökan om överflyttning hos länsstyrelsen ska i dessa lägen aldrig göras. Brukaren kan inte heller själv framtvinga en överflyttning av ansvaret. Socialtjänstlagen skiljer sig på denna punkt från lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, LSS. 
  
 30  
  
 En överflyttning kan bara bli aktuell om samtliga inblandande parter är överens om detta, dvs. de båda kommunerna och utföraren. 
 Brukaren bör informeras om den möjlighet som finns för äldre att efter en flyttning till särskilt boende, även fortsättningsvis vara folkbokförd i den tidigare hemkommunen. 
  
 31 
  
 Vill brukaren flytta till ett annat boende i den nya vistelse- kommunen, ett boende som den ursprungliga kommunen inte har avtal med, får brukaren däremot ansöka om detta i den nya kom- munen. 
 Det finns svagheter med en ökad användning av 16 kap. 2 § SoL. Om inte brukaren väljer att även efter flyttningen vara folkbokförd i den tidigare hemkommunen, en möjlighet som dock bara finns för äldre, är det i den nya vistelsekommunen som brukaren betalar skatt och det är den nya vistelsekommunen som erhåller ersättning ur det kommunala utjämningssystemet – men det är den tidigare vistelsekommunen som ansvarar för insatsen. Detta torde inte vara ett problem när det gäller boenden för äldre där den tid man bor i ett särskilt boende ofta är kort, men lämpar sig möjligen mindre väl 
  
 29 
  
 Se 16 kap. 2 § andra stycket SoL. 
  
 30 
  
 Jfr Regeringsrättens dom meddelad  
  
 2007-06-14 
  mål nr.  
 6552-05 
  och JO beslut  
 2005-11-10 
  dnr.  
 2426-2005. 
  
 31 
  
 15 § folkbokföringslagen (1991:481). Denna möjlighet gäller enbart äldre, inte personer med funktionsnedsättning. 
  
 232 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 när det gäller boenden för personer med funktionsnedsättning. I dessa fall kan insatsen pågå under många år. Förutom att det finns kommunalekonomiska tveksamheter med detta sätt att få till stånd en mångfald inom området kan det också vara tveksamt ur brukarsynpunkt. Det kan vara opraktiskt för brukaren att under lång tid behöva behålla kontakten med en tidigare hemkommun. 
 En risk finns också att den kommun där ett attraktivt boende är lokaliserat drabbas av ökade kostnader genom att brukare söker sig dit på eget initiativ, dvs. ansöker om insatsen med stöd av 2 kap. 3 § SoL. När fler kommuner inför det föreslagna valfrihetssystemet kan detta problem minska. 
 En fördel är att det är en för kommunerna frivillig möjlighet att på ett enkelt sätt skapa eller uppmuntra mångfald. Närliggande kommuner som infört ett valfrihetssystem kan på detta vis samar- beta kring olika specialboenden, när befolkningsunderlaget i den egna kommunen är för litet, genom att vara utförare åt varandra. 
  
 10.7.5 
  
 Ändring i vistelsekommunens ansvar? 
  
 För att öka mångfalden när det gäller särskilda boenden är en tänk- bar lösning att göra ändringar i socialtjänstlagen vad gäller vistelse- kommunens ansvar, genom att införa ytterligare ett undantag i 16 kap. 2 § SoL. Undantaget kan gälla både för äldre personer och per- soner med funktionsnedsättning som erhåller insatsen särskilt boende. Genom en undantagsbestämmelse kan hemkommunen ansvara för insatsen oavsett var i landet brukaren väljer att bo, och oavsett om brukaren faktiskt vill flytta eller bara byter vistelse- kommun för att få tillgång till ett specifikt boende. En korrigering måste då också göras i 2 kap. 3 § SoL så att det framgår att den bestämmelsen inte omfattar insatsen särskilt boende. 
 Befolkningsunderlaget blir då tillräckligt stort för att det ska vara möjligt att driva verksamheter med olika innehåll och inrikt- ning. Då vistelsekommunen inte längre ansvarar innebär attraktiva verksamheter i en kommun inte ökade kostnader för den kommun där verksamheten är lokaliserad. 
 Det finns emellertid nackdelar med denna modell. Precis som vid en utökad tillämpning av 16 kap. 2 § SoL bör de kommunal- ekonomiska konsekvenserna övervägas. Vid en ändring av vistelse- kommunens ansvar skulle dessa konsekvenser dessutom bli större eftersom samtliga personer som flyttar till ett boende i en annan 
 233 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 kommun kommer att omfattas. En sådan ändring torde medföra behov av en översyn av det kommunala kostnadsutjämningssystemet. En nackdel är också att denna ändring är tvingande för samtliga kom- muner, även för kommuner som inte inför ett valfrihetssystem. 
 En ändring i denna riktning kan också medföra negativa konse- kvenser för brukarna, särskilt för personer med funktionsned- sättning, som under lång tid kan vara beroende av en boendeinsats. Som kommunmedlem kan man vara missnöjd med sin kommun och av det skälet vilja byta bostad. För att det ska vara möjligt att byta ansvarig kommun kräver en sådan ändring att brukaren först flyttar till ett ordinärt boende i den andra kommunen – något som för en del personer kan vara en omöjlighet. Att föreslå en ändring som bara ska gälla för äldreboenden är då ett alternativ men en mångfaldseffekt kan i dessa fall istället uppnås genom att tillämpa redan gällande lagstiftning, dvs. 2 kap. 5 § och 16 kap. 2 § SoL. 
  
 10.8 
  
 Utredarens bedömning 
  
 Utredarens bedömning är att ytterligare ändringar i lagstiftningen, utöver den förslagna lagen om valfrihetssystem, inte är nödvändiga för att åstadkomma samverkan och göra det möjligt för brukare att välja en särskild boendeform även utanför hemkommunen. 
 I de flesta av landets kommuner är det svårt, när det gäller sär- skilda boendeformer, att åstadkomma en effektiv kvalitets- konkurrens och mångfald genom ett valfrihetssystem. För verkliga valmöjligheter behöver det finnas en viss överkapacitet och en viss storlek på kundunderlaget. Kommunerna saknar resurser för att upprätthålla ett överutbud och i många kommuner är befolkningen för liten. 
 Ett sätt för kommunerna att ändå förbättra valmöjligheten för brukarna är att samverka över kommungränserna. Det valfrihets- system som utredaren föreslår vidgar möjligheten till samverkan. Bestämmelsen i 2 kap. 5 § SoL gör att kommuner som inför ett valfrihetssystem, på ett enkelt sätt, kan sluta avtal med utförare i andra kommuner – även när det gäller särskilda boendeformer som andra kommuner driver i egen regi. Avtalsförhållandet mellan kommunen och utföraren, som kan vara en annan kommun eller enskilt bedriven offentligt finansierad verksamhet, gör att en över- flyttning av ett ärende till den kommun där det aktuella boendet är 
 234 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 lokaliserat, inte blir aktuell. Den beslutande kommunen behåller sitt ansvar med stöd av 16 kap. 2 § SoL. 
 En möjlighet till utökad mångfald när det gäller särskilt boende och bostad med särskild service kommer att finnas för de kommu- ner som väljer det. Mångfalden skulle kunna öka ytterligare genom korrigeringar i socialtjänstlagens bestämmelser om vistelse- kommunens ansvar. Utredaren har övervägt sådana ändringar men bedömer att de negativa effekterna såväl för brukarna som kom- munerna, är större än fördelarna. Utredarens synpunkter i frågan bör överlämnas till den utredning regeringen har tillsatt, med upp- gift att se över socialtjänstlagens regler om vistelsekommunens ansvar. 
  
 10.9 
  
 Kommunal samverkan genom gemensam styrelse 
  
 Kommunala kompetensutredningen har i betänkandet 2007:72 lämnat förslag till en ny form av kommunal samverkan som man kallar gemensam styrelse. Kompetensutredningen föreslår att: 
 Två eller flera angränsande kommuner får bilda gemensam sty- relse för fördjupad samverkan kring olika uppgifter. 
 Kommuner som bildar gemensam styrelse får vidare, utan att överlåta ansvaret för dessa uppgifter till den gemensamma styrel- sen, träffa avtal om att uppgifter som innefattar myndighets- utövning mot enskilda och som åligger kommuner enligt lag ska skötas helt eller delvis av en eller flera av de andra kommunerna. Kommunerna får också för sådana uppgifter uppdra åt anställd i annan kommun att besluta på kommunens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden. 
 Den föreslagna modellen för samverkan genom gemensam sty- relse är inte ny ur juridisk synvinkel, utan bygger på kommunal- lagens regler om gemensam nämnd. Vid samverkan i gemensam styrelse utvidgas den kommunala lokaliseringsprincipen enligt 2 kap. 1 § kommunallagen, till att omfatta alla samverkande kommu- ner. Reglerna om upphandling torde inte bli tillämpbara eftersom de s.k. Teckalkriterierna 
  
 32  
  
 sannolikt är uppfyllda. Samverkan 
 32 För att en  
 in-house 
  situation skulle kunna vara tillåten krävs enligt den s.k.  
 Teckal-domen 
 (EG-domstolens 
  dom  
 C-107/98) 
  att följande kriterier är uppfyllda: 
  
 den upphandlande enheten utövar kontroll över bolaget som motsvarar det som den utövar över sin egen förvaltning (kontrollkriteriet), 
  
 235 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 SOU 2008:15 
  
 genom gemensam styrelsen medför att fullmäktige behåller ett större mått av inflytande över verksamheten. Den gemensamma styrelsen kan även delegera uppgifter till anställd i annan kommun. 
 Enligt kommunala kompetensutredningens mening kan en gemensam styrelse samverka kring i princip alla kommunala ange- lägenheter. Förutom att ansvara för drift och förvaltning av de uppgifter kommunerna överlämnar till den gemensamma styrelsen, kan den gemensamma styrelsen också ha en mer strategisk roll som syftar till att se utvecklingsmöjligheter och nya potentiella samver- kansområden. Vidare förslår den kommunala kompetensutredningen att samverkande kommuner bör ges ökade möjligheter att inom gemensam styrelse ingå interkommunala avtal, kring uppgifter som innefattar myndighetsutövning mot enskild och som åligger kommuner enligt lag. Exempel på sådana uppgifter kan vara tillsyn och utredning. Utredningens förslag innebär att en begränsad bestämmelse om interkommunala avtal förs in i en föreslagen lag om försöksverksamhet med bildande av gemensam styrelse. Bestämmelsen bygger på motsvarande regler om avtalssamverkan som i dag finns i t.ex. 2 kap. 5 § socialtjänstlagen. Bestämmelsen skapar därmed utvidgade möjligheter till samverkan i förhållande till vad som följer av denna lag. Enligt förslaget är den utvidgade möjligheten att samverka i avtalsform begränsad till de kommuner som bildar gemensam styrelse, men innebär inte att ansvaret för de uppgifter kring vilka kommunerna vill sluta avtal överlåts till den gemensamma styrelsen. 
 10.10 Utredarens bedömning och förslag 
 Den föreslagna formen av samverkan, gemensam styrelse, skulle i framtiden kunna användas för de kommuner som önskar införa ett valfrihetssystem. För små kommuner kan det vara svårt att skapa en marknad, dvs. locka tillräckligt många företag att starta verksamhet, och ansöka i ett valfrihetssystem. Det kan för vissa små kommuner uppfattas som administrativt betungande att för- ändra socialnämndens organisation och samtidigt bygga upp en organisation för uppföljning, tillsyn och information. För dessa 
  
 bolaget bedriver huvuddelen av sin verksamhet tillsammans med den eller de 
  
 myndigheter som innehar den (verksamhetskriteriet), 
 Teckalkriterierna skall tolkas restriktivt och den upphandlande myndigheten har bevis- bördan för att kriterierna är uppfyllda. 
 236 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunal samverkan kring ett valfrihetssystem och utförare i annan kommun 
  
 kommuner skulle den Kommunala kompetensutredningens förslag vara en möjlighet att, utöver möjligheten enligt 2 kap. 5 § SoL, samverka med andra grannkommuner om ett valfrihetssystem. 
 För att ytterligare underlätta kommunal samverkan ser utreda- ren det som angeläget att Kommunala kompetensutredningens för- slag om samverkansformen gemensam styrelse realiseras. 
 237 
 11 Tilläggstjänster 
  
 Utredarens bedömning 
 : Den föreslagna lagen om valfrihets- system torde underlätta för externa utförare att erbjuda s.k. tilläggstjänster. Den kommunala kompetensen bör dock inte utvidgas för att göra det möjligt även för kommuner att erbjuda och utföra sådana tjänster. 
 En uppföljning och översyn bör göras av lagen (2006:492) om kommunala befogenheter att tillhandahålla servicetjänster åt äldre för att få en bild av vilken effekt lagen har haft för bru- karna och för tjänstemarknaden. 
 I några kommuner som redan i dag infört en form av valfrihets- system har utförarna möjlighet att erbjuda s.k. tilläggstjänster som ligger utanför det offentliga vård- och omsorgstagandet. En tilläggstjänst kan dels vara en tjänst som ingår i biståndsbeslutet men som brukaren vill utöka på något sätt, t.ex. hur ofta tjänsten utförs, dels tjänster som inte ingår i biståndsbeslutet. Tilläggs- tjänsterna baseras på en överenskommelse mellan brukaren och utföraren och betalas av brukaren själv. 
 Av direktiven till utredningen framgår att utredarens förslag ska säkerställa och om möjligt underlätta att sådana tilläggstjänster kan erbjudas. 
 Ett motiv bakom införandet av den finska servicesedeln var att öka företagsverksamheten och tjänsteutbudet på sikt och därmed stärka arbetsmarknaden i synnerhet för kvinnor. 
  
 1  
  
 Denna tanke återfinns även i Sverige. Genom att införa valfrihetssystem kommer den enskilde i större utsträckning kunna köpa tilläggstjänster, som inte omfattas av det enskilda biståndsbeslutet. De externa leverantörer som agerar inom systemet har möjlighet att erbjuda ytterligare tjänster och på så sätt utöka verksamheten och nå större lönsamhet. I 
  
 1  
 Finska regerings proposition RP 74/2003 
 239 
  
 Tilläggstjänster 
  
 SOU 2008:15 
  
 utredningens kontakter med företrädare för kommuner som infört någon form av valfrihetssystem har frågan om tilläggstjänster tagits upp som ett problem. Många kommuner anser att konkurrens- neutralitet mellan egenregiverksamhet och de externa leveran- törerna, bara kan uppnås om samtliga ges möjlighet att tillhanda- hålla tilläggstjänster. Kommunerna menar att de brukare som valt att få omsorgs- eller servicetjänster från den kommunala leve- rantören i stor utsträckning utestängs från möjligheten att köpa tilläggstjänster. Detta skulle kunna innebära att det är mindre attraktivt att anlita kommunen som tjänsteleverantör, och det kan i sin tur innebär att det inte föreligger konkurrensneutralitet mellan aktörerna. 
  
 11.1 
  
 Den kommunala kompetensen i kommunallagen och i annan lagstiftning 
  
 Den grundläggande möjligheten för kommuner att tillhandahålla tjänster anges i kommunallagen. De principer i kommunallagen som måste respekteras är lokaliseringsprincipen, likställighets- principen och självkostnadsprincipen. Enligt den allmänna kom- petensregeln i 2 kap 1 § kommunallagen får kommuner och lands- ting ta hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens eller landstingets område eller deras medlemmar, och som inte handhas enbart av staten, en annan kommun, ett annat landsting eller någon annan. Kommunallagens allmänna kompetens ger inte en befogenhet för kommuner att ge stöd åt enskilda i form av generell social service eller individuellt behovsprövad social service. 
 För att sådana tjänster ska kunna utföras av kommuner krävs speciallagstiftning utöver kommunallagen. Sådan finns i dag i socialtjänstlagen (2001:453), SoL, och genom lagen (2006:492) om kommunal befogenhet att tillhandahålla servicetjänster åt äldre (fortsättningsvis kallad servicelagen). Den sist nämnda lagen är en av flera s.k. smålagar. De s.k. smålagarna ger kommuner befogen- heter att handla utöver den allmänna kompetensen i kommunal- lagen eller förtydligar vad som är kommunernas kompetens när det råder tveksamhet om den kommunala befogenheten. Gemensamt för dessa lagar är att de är fakultativa, dvs. de ålägger inte kommu- ner att handla på visst sätt utan ger dem istället en möjlighet att agera inom vissa legala ramar. Lagen om kommunal befogenhet att 
 240 
  
 SOU 2008:15 
  
 Tilläggstjänster 
  
 tillhandahålla servicetjänster åt äldre ger möjlighet till vissa gene- rella tjänster medan socialtjänstlagen omfattar både vissa generella insatser och individuellt behovsprövade åtgärder i form av bistånd. 
 Självkostnadsprincipen vilar bl.a. på tanken om ett skydd för medborgare mot monopolprissättning och olaga särbeskattning. I de fall kommuner och landsting tillhandahåller prestationer på en konkurrensutsatt marknad föreligger inget behov av skydd mot monopolprissättning. Konkurrensutsatt verksamhet är dock inte generellt undantagen från självkostnadsprincipen. 
 På några områden har undantag från självkostnadsprincipen gjorts för att det ansetts nödvändigt att verksamheten bedrivs på affärsmässig grund. Av olika förarbetsuttalanden framgår att begreppet på affärsmässig grund även innebär att inte heller lik- ställighetsprincipen får tillämpas. Att verksamheten ska drivas på affärsmässig grund innebär främst att företaget ska ha ett affärs- mässigt beteende och tillämpa en korrekt prissättning. En vinst- marginal bör normalt räknas in i priset. De villkor som gäller för det privata näringslivets affärsdrivande verksamhet ska normalt vara vägledande. 
  
 2  
  
 På en konkurrensutsatt marknad är det av stor vikt att samtliga aktörer tillämpar en prissättning som bygger på likartade förutsättningar. I annat fall är risken uppenbar att tjäns- terna underprissätts och att konkurrensen snedvrids. En under- prissättning av en tjänst kan även innebära ett förfarande som stri- der mot EG:s statsstödsregler. 
 När kommunal verksamhet drivs på affärsmässig grund kan det vara av väsentligt intresse att kommunen håller isär kostnaderna hänförliga till denna verksamhet från övrig verksamhet, så att den affärsmässiga verksamheten inte subventioneras av övrig verksam- het. I syfte att kunna kontrollera att korssubventionering inte sker har det i vissa lagstiftningssammanhang ställts krav på att verksam- heten ska bedrivas i egen juridisk person och särredovisas. 
  
 3 
  
 Kommunal näringsverksamhet som bedrivs enligt självkostnads- principen riskerar att konkurrera ut de privata företagens verksam- het, som bedrivs med vinstsyfte. Detta är ett generellt problem inom de områden där kommunen agerar på en konkurrensutsatt marknad. Vidare är det oklart om tillämpningen av självkostnads- principen kan anses uppfylla de krav på marknadsmässighet som  
 EG-rätten 
  uppställer. Ett problem kan vara att den kommunala 
  
 2 
  
 Prop. 2004/05:62 
  
 3 
  
 Jmf den s.k. transparenslagen, lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. 
  
 241 
  
 Tilläggstjänster 
  
 SOU 2008:15 
  
 självkostnadsprincipen endast stadgar en maximinivå för avgifts- uttag, inte en miniminivå. Det är möjligt att ett företag, som till följd av att kommunen tillämpar självkostnadsprincipen och därigenom erhåller en lägre kostnad, kan riskera att få mellan- skillnaden bedömd som ett bidrag och därmed ett otillåtet statligt stöd. 
  
 4 
  
 Statskontoret har sammanfattat sina erfarenheter av konkur- rensfrågor i offentlig sektor när både offentliga och privata aktörer deltar på en marknad i skriften Konkurrens i gränslandet mellan det offentliga och privata (2005:19). Statskontoret ställer sig frå- gan hur det offentliga åtagandet ska dimensioneras och avgränsas, bl.a. ur ett effektivitetsperspektiv. Enligt Statskontorets mening bör offentliga aktörers näringsverksamhet, dvs. ekonomisk verk- samhet som inte är myndighetsutövning eller renodlade myndig- hetsuppgifter, prövas noggrant och i första hand avgränsas till sådan verksamhet som inte marknaden kan erbjuda. I den mån offentliga aktörer ändå förordas bedriva näringsverksamhet bör detta föregås av en analys av konkurrensförhållandena i varje enskild bransch. I en sådan branschanalys bör enligt Statskontorets förslag, bl.a. ingå att analysera vilka hinder som föreligger för att flera privata företag ska kunna inträda på marknaden och hur dessa hinder kan undanröjas så att offentlig produktion blir överflödig. 
 Ett kommunalt engagemang på konkurrensutsatta marknader framhålls dock även som en positiv faktor för att upprätthålla en väl fungerande konkurrens genom att motverka framväxten av pri- vata oligopolmarknader. Positiva effekter av kommunalt engage- mang på konkurrensutsatta marknader har lyfts fram av regeringen t.ex. när det gäller kollektivtrafik. På den marknaden finns en risk att några få aktörer blir allt större och köper upp de små buss- företagen. Här anses kommunala enheter kunna konkurrera med de stora aktörerna på marknaden och genom detta vidmakthålla eller öka konkurrenstrycket. 
  
 4  
 Kommunal kompetens i utveckling, SOU 2007:72. 
 242 
  
 SOU 2008:15 
  
 Tilläggstjänster 
  
 11.2 
  
 Lag (2006:492) om kommunala befogenheter att tillhandahålla servicetjänster åt äldre 
  
 Den 1 juli 2006 trädde lagen (2006:492) om kommunala befogen- heter att tillhandahålla servicetjänster åt äldre i kraft. Bakgrunden till lagstiftningen var att många kommuner hade kommit att bedriva service till äldre utan biståndsbeslut. Det huvudsakliga syftet var att på ett administrativt enkelt sätt erbjuda insatser för att förebygga olyckor i hemmet. Servicetjänster i hemmet har haft olika benämningar, t.ex. boservice, fixartjänster, och  
 Flores. 
  Lagen ger en kommun rätt att utan föregående individuell behovs- prövning tillhandahålla servicetjänster åt personer som fyllt 67 år. 
 Regeringens skäl till att införa lagen var att det saknades lagligt stöd för verksamheten. 
  
 5  
  
 Få kommunala beslut om att tillhandahålla det generella stödet hade överklagats och de flesta kommuner som beslutat att tillhandahålla sådana tjänster har därför kunnat fort- sätta med verksamheten. Både kommunerna och de äldre var nöjda med verksamheten. 
 I propositionen anges inte vilka tjänster som omfattas av begreppet servicetjänster men det framgår att man avser tjänster som kan förebygga skador, olycksfall eller ohälsa och som inte utgör personlig omvårdnad. Det framgår vidare att det ska vara fråga om tjänster eller uppgifter som en yngre, frisk person utan funktionsnedsättning normalt kan utföra själv, exempelvis byta glödlampor eller tunga lyft. Kommunen beslutar själv om och i så fall vilka servicetjänster som ska erbjudas, i vilken utsträckning, vilken åldersgrupp (67 år eller äldre) som ska omfattas samt vilken avgift som ska tas ut. 
 Lagen inskränker inte de skyldigheter en kommun har enligt SoL. 
 Flera av remissinstanserna var negativa till lagförslaget. Konkur- rensverket, Svenskt näringsliv, Företagarna och Statskontoret avstyrkte förslaget. Flera av remissinstanserna uttryckte farhågor för snedvriden konkurrens. Almega avvisade en utvidgning av den kommunala kompetensen inom konkurrensutsatta områden. 
 Konkurrensverket befarade i sitt remissvar till Socialdepartementet att: 
  
 Förslaget skulle kunna minska omfattningen av bistånds- bedömda tjänster enligt SoL. 
  
 5  
 Prop. 2005/06:115 Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg om äldre 
 243 
  
 Tilläggstjänster 
  
 SOU 2008:15 
  
 De tjänsteområden som omfattas av förslaget är under utveck- ling och har behov av klara spelregler för att på sikt utvecklas mot en väl fungerande konkurrensmarknad. 
  
 Hushållsnära tjänster kan utvecklas till en gråzonsmarknad men inslag av både subventionerad och  
  
 icke-subventionerad 
  verksamhet där de äldre får olika tillgång till dessa tjänster till icke förutsebara priser. 
  
 Förslaget kan medföra att det i många kommuner permanentas ett kommunalt monopol. 
  
 Det finns en risk att den berörda kommunala verksamheten subventioneras av kommunen vid konkurrens med privata aktörer. En sådan subvention snedvrider konkurrensen vilket kan negativt påverka marknadens effektivitet och kvalitet på berörda tjänster. 
  
 I propositionen svarar regeringen på kritiken från remissinstanserna. Man framhåller att en kommun kan välja att upphandla service- tjänsterna, så som man kan göra med hemtjänst och särskilt boende. Regeringen skriver vidare att vilka servicetjänster en kom- mun väljer att tillhandahålla äldre, på vilket sätt detta sker och vilka avgifter som tas ut är av betydelse för företagen. Tjänstesektorn är en viktig marknad och det finns i dag en del företag som tillhanda- håller tjänster som avses med begreppet servicetjänster. Trots att de kommuner som väljer att utföra servicetjänster åt äldre i egen regi kan komma att konkurrera med privata företag torde denna konkurrens inte beröra de privata företagens viktigaste kundgrupp. För de kommuner som väljer att anlita entreprenörer kommer konkurrensen för de privata företagen inte att förändras på annat sätt än att de får delta i kommunernas anbudsförfaranden. I kom- muner som väljer att anlita entreprenörer och dessutom subventio- nerar tjänsterna kan efterfrågan på tjänster dessutom förväntas att öka, eller rentav skapa en till största delen ny kundgrupp, vilket gynnar företagen. 
 244 
  
 SOU 2008:15 
  
 Tilläggstjänster 
  
 11.2.1 
  
 Förhållandet mellan lagen (2006:492) om kommunal befogenhet att tillhandahålla servicetjänster åt äldre och rätten till bistånd enligt socialtjänstlagen (2001:453) 
  
 Ett problem med lagen om kommunal befogenhet att tillhandahålla servicetjänster åt äldre är att det är oklart hur den förhåller sig till rätten till bistånd enligt SoL. Vad som ryms i rätten till bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL går med nuvarande lagstiftning inte att preci- sera. Det beror på att biståndets innehåll bl.a. styrs av begreppet skälig levnadsnivå enligt 4 kap 1 § andra stycket SoL och dess- utom ska bestämmas individuellt efter varje persons unika behov. 
 Det går alltså inte att precisera vilka tjänster som är inkluderade i rätten till bistånd och det går därmed inte heller att exakt ange vilka som inte kan omfattas. Trots detta förhållande bygger ser- vicelagen på att huvudmannen känner till gränsen för den egna skyldigheten att utge bistånd när servicetjänster åt personer som fyllt 67 år bestäms. 
 Som ett försök att i viss mening söka ange vilka servicetjänster som servicelagen kan innehålla anges i 1 § andra stycket tjänster som är avsedda att förebygga skador, olycksfall eller ohälsa och som inte utgör personlig omvårdnad. Gränsen mellan personlig omvårdnad och andra servicetjänster framgår emellertid inte heller av SoL. SoL bygger inom biståndsrätten på sociala helhets- bedömningar utan legala underdefinitioner av vad olika tjänster ska rubriceras som. 
 I förarbetena till servicelagen görs ett par försök att exemplifiera vad som skulle kunna rymmas inom servicelagens ramar. Byte av glödlampor anges som en sådan uppgift. Mot detta kan invändas att ett byte av glödlampa får anses falla inom ramen för vad den enskilde kan begära i form av bistånd när rätt till hemtjänst före- ligger. Möjligheten att bo kvar i den egna bostaden är en viktig del i äldrepolitiken. Kvarboendet i bostaden måste givetvis innebära att de insatser som ges av socialtjänsten garanterar en skälig levnads- nivå i bostaden. Inom den nivån måste en fungerande belysning ligga. Exemplet blir därför missvisande vilket leder tillbaka till vad som inledningsvis angivits om svårigheten att avgränsa innehållet i rätten till bistånd och därmed också det som ligger utanför kom- munens rättsliga skyldighet att tillhandahålla. Samma invändning kan göras mot exemplet i förarbetena om tunga lyft. 
 245 
  
 Tilläggstjänster 
  
 SOU 2008:15 
  
 Att just dessa exempel valts kan bero på att kommunerna som arbetsgivare ofta avskiljt vissa uppgifter från socialtjänsten såsom farliga från arbetsmiljösynpunkt och förbjudit personalen att utföra sådant arbete. Något stöd för att göra en sådan generell begräns- ning av rätten till bistånd är dock svårt att finna. Det är istället kommunen som arbetsgivare som så långt det är möjligt, tex. genom extra personal, måste lösa de eventuella arbetsmiljöproblem som kan bli aktuella när olika sociala insatser i hemmiljö ska utföras. 
 Dessa gränsdragningsproblem kan leda till bristande rätts- säkerhet i tillämpningen av både servicelagen och SoL. De rättsliga olikheterna i avgiftsregleringen mellan de två lagarna tillkommer som ett ytterligare bekymmer. Maxtaxan gäller för biståndsinsatser medan självkostnadsprincipen gäller för servicelagens tjänster. En felaktig gränsdragning mellan de två lagarnas tillämpningsområden kan ge upphov till oriktiga debiteringar av brukarna. 
  
 11.2.2 
  
 Lagens tillämpning 
  
 I en enkätundersökning genomförd av Sveriges Kommuner och Landsting i oktober 2007 
  
 6  
  
 har 81 kommuner uppgett att man till- handahåller tjänster enligt servicelagen. Exempel på tjänster som erbjuds är snöskottning, gräsklippning och annat trädgårdsarbete, städning och tvätt, fönsterputsning, avfrostning av frysar, inköp av varor, post- och bankärenden, matlagning, bakning, matleveranser, trygghetslarm, uppsättning av gardiner och tavlor, montering av brandvarnare, byte av proppar, hämtning av saker från vindar och källare eller som är placerade i höga skåp i bostaden. 
 Hälften av kommunerna som erbjuder dessa tjänster tar inte ut någon avgift. 
  
 11.3 
  
 Skattelättnader för hushållsnära tjänster 
  
 Den 1 juli 2007 trädde lagen (2007:346) om skattereduktion för utgifter för hushållsarbete i kraft. Skattereduktionen innebär att den som har utgifter för hushållsarbete kan få en minskning av skatten med hälften av utgiften för arbetet. 
 Till de tjänster som, enligt regeringens uppfattning, bör omfattas av en skattereduktion hör i första hand vad som skulle kunna 
  
 6  
  
 Webb-enkät 
  071029, Valfrihetssystem inom äldreomsorgen. 
 246 
  
 SOU 2008:15 
  
 Tilläggstjänster 
  
 benämnas hushållets kärnområde. 
  
 7  
  
 Som exempel på sådant arbete kan nämnas städning eller annat rengöringsarbete, diskning, fön- sterputsning och matlagning som utförs i hemmet. Med hushålls- arbete avses även snöskottning och skötsel av tomt eller trädgård i form av häck- och gräsklippning, krattning och ogräsrensning. Vidare omfattas även klädvård i form av tvättning, strykning, lagning, uppsättning av gardiner och gardinstänger samt byte av glödlampor, proppar eller liknande. Däremot omfattas inte snickeriarbeten, omklädning av möbler, montering av möbler eller liknande. 
 I förarbetena skriver regeringen att även omsorg, tillsyn och annat hjälparbete av personlig art som behövs på grund av en per- sons funktionsnedsättning, ålder eller sjukdom ska omfattas av skattereduktionen. Att kommuner, landsting och staten har vissa skyldigheter gentemot medborgarna bl.a. när det gäller hälso- och sjukvård, äldreomsorg och annan omsorg, förändrar inte denna inställning. Om en enskild individ beviljats t.ex. äldreomsorg genom ett biståndsbeslut kan denne dock inte samtidigt göra skatteavdrag för omsorgskostnaden. Det är dock viktigt att poängtera att möjligheten till skattereduktion för hushållsarbete inte påverkar kommunens skyldighet att pröva en ansöka om bistånd enligt socialtjänstlagen. Möjligheten att erhålla skatte- reduktion kan inte heller åberopas av en kommun som ursäkt för att inte tillhandahålla en tjänst eller för att dra ner på omfattningen av tjänsterna. 
 Lagen innebär en bättre möjlighet för personer med social- tjänstinsatser att komplettera med ytterligare hushållstjänster som de önskar få men som kommunen inte kan bevilja enligt SoL. Dessa kompletterande tjänster kommer huvudsakligen att utföras av externa utförare, men kan även utföras av kommunerna i den mån som lagen om kommunal befogenhet att tillhandahålla service- tjänster åt äldre täcker in sådana tjänster. I övrigt saknas det lagligt utrymme för kommunerna att ägna sig åt detta verksamhetsområde. För externa utförare finns naturligtvis inte denna begränsning. Lagen förväntas medföra en positiv effekt för de små företagen. 
  
 7  
 Prop. 2006/07:94 Skattelättnader för hushållstjänster, m.m. 
 247 
  
 Tilläggstjänster 
  
 SOU 2008:15 
  
 11.4 
  
 Utredarens bedömning och förslag 
  
 Lagen (2006:492) om kommunala befogenheter att tillhandahålla servicetjänster åt äldre innebär en utvidgning av den allmänna kompetensen enligt 2 kap 1 § kommunallagen (1991:900). I kom- munallagens mening är sådana tjänster inte en angelägenhet av all- mänt intresse. Enligt kommunallagen är det inte tillåtet att tillhan- dahålla sociala servicetjänster vid sidan av de skyldigheter eller befogenheter som följer av speciallag, i detta fall socialtjänstlagen respektive servicelagen. Därtill kommer huvudregeln att kommu- ner inte får sälja varor och tjänster som traditionellt tillhandahålls av det privata näringslivet. 
 I regeringens proposition Konkurrenspolitik för förnyelse och mångfald 
  
 8  
  
 framhålls att när offentliga aktörer agerar på konkur- rensmarknader får detta inte ske så att det privata näringslivet hämmas. Denna fråga har därefter uppmärksammats av riksdagens näringsutskott vid ytterligare tre tillfällen. 
  
 9  
  
 För närvarande utarbe- tas, i Näringsdepartementet, ett förslag till lag om sanktioner för offentlig sektor vid konkurrenssnedvridande verksamhet. 
 Om kommuner skulle tillåtas att tillhandahålla tilläggstjänster i ett valfrihetssystem uppkommer i huvudsak tre problem. 
  
 En ytterligare utvidgning av den kommunala kompetensen måste då genomföras. Vilka tjänster skulle kommunen i så fall få tillhandhålla? Tjänster som kan förebygga skador, olycksfall eller ohälsa och som inte utgör personlig omvårdnad får kom- munerna redan tillhandahålla med stöd av lagen om service- tjänster åt äldre. 
  
 Kommunallagens regler om självkostnad m.m. är svåra att för- ena med en marknadsmässig prissättning, vilket skapar konkur- rensproblem mellan de externa och offentliga leverantörerna. Även om kommunerna skulle ta ut en marknadsmässig avgift för tilläggstjänster, uppkommer ofta svårigheter att fördela gemensamma kostnader för administration, lokal- och kapital- kostnader. Näringslivets företrädare framhåller ofta att kom- munerna i dessa fall tillämpar osäkra och  
  
 icke-transparenta 
  för- delningsmetoder. 
  
 8 
  
 Prop. 1999/2000:140 
  
 9 
  
 Betänkandena 2002/03:NU10, 2003/04:NU13 och 2004/05:NU16 
  
 248 
  
 SOU 2008:15 
  
 Tilläggstjänster 
  
 Ett av de huvudsyften med valfrihetssystem som nämns i direktivet är att skapa fler små företag. Ett incitament att uppnå detta mål är ett erbjuda företagen vissa fördelar genom att kunna tillhandhålla tilläggstjänster. Tilläggstjänster är ett sätt för externa utförare att komplettera verksamheten och på så sätt inte vara enbart beroende av kommunens ersättning. 
  
 Å andra sidan kan man hävda att om inte den kommunala leveran- tören tillåts sälja tilläggstjänster kan den enskilde drabbas negativt. 
  
 Den enskilde tvingas anlita flera leverantörer för att få de tjäns- ter som hon eller han önskar. Detta skapar otrygghet och kan upplevas som besvärligt. Så som Austin m.fl. framhåller i Konkurrensverkets rapport 
  
 10  
  
 är det den personliga kontakten som är det viktigast kvalitetskriteriet. 
  
 På de orter där det inte finns någon marknad, dvs. inte finns några privata företag som tillhandahåller omsorgstjänster, kan den enskilde inte köpa tilläggstjänster. På mindre orter i gles- bygdsområden kommer det sannolikt att ta lång tid innan en marknad uppkommer, om ens någonsin. Genom att inte tillåta kommuner att tillhandahålla tilläggstjänster begränsas service- tillgången för invånare på dessa orter. 
  
 Äldre och personer med funktionsnedsättning som har behov av insatser enligt socialtjänstlagen har rätt att erhålla sådana så att de får en livssituation som uppfyller kraven på skälig levnadsnivå. Eftersom socialtjänstlagen bygger på en individuell behovs- bedömning går det inte att exakt ange vilka insatser det kan röra sig om. Insatser som byte av proppar och fönsterputsning måste dock för vissa brukare vara en självklar del i det bistånd enligt SoL som de beviljats. 
 Kommuner som så önskar har möjlighet att tillhandahålla ser- vicetjänster åt äldre för att förebygga skador, olycksfall eller ohälsa. 
 Servicetjänster som inte ryms inom dessa båda lagar, SoL och servicelagen, ligger utanför det offentliga vård- och omsorgs- åtagandet och enligt utredarens mening finns inte tillräckligt med skäl för att förändra det förhållandet. De risker och nackdelar det skulle innebära med en möjlighet för kommuner att tillhandahålla tilläggstjänster som redovisas ovan väger enligt utredarens mening 
  
 10  
 Edebalk PG och Hernandez, Kvalitetskonkurrens och kundval inom kommunal äldre- omsorg. Konkurrensverkets uppdragsforskningsserie 2006:6 
 249 
  
 Tilläggstjänster 
  
 SOU 2008:15 
  
 betydligt tyngre än de eventuella fördelar ett sådant system skulle innebära för kommuner och vissa brukare. Framför allt saknas det ett allmänt intresse av att kommunerna befattar sig med denna typ av verksamhet. 
 En kommunal möjlighet att tillhandahålla tilläggstjänster kan medföra negativa konsekvenser för småföretagsamhet inklusive kvinnors företagande, något som både den förslagna lagen om val- frihetssystem och lagen om skattereduktion för utgifter för hus- hållsarbete istället är avsedda att uppmuntra. 
 Många av de tjänster som erbjuds enligt lagen kan antingen betraktas som självklara biståndstjänster enligt SoL eller som en angelägenhet för den  
 icke-offentliga 
  tjänstemarknad som möjligen håller på att etableras. 
 I juli 2008 har två år gått sedan servicelagen trädde i kraft och enligt utredarens bedömning bör då en uppföljning och översyn av lagen göras. Dels för att få en bild av vilken effekt lagen har haft för tjänstemarknaden och dels, och framför allt, för att klarlägga effekten för brukarna. Ska lagen om kommunala befogenheter att tillhandahålla servicetjänster åt äldre finnas kvar, finns ett stort behov av ett klargörande när det gäller gränsdragningen mellan ser- vicelagen och SoL. Socialtjänstlagens nuvarande rättighets- konstruktion med individuellt bestämda tjänster utifrån oprecisa rekvisit gör denna gräns synnerligen otydlig. Ett förtydligande torde vara nödvändigt för att en skälig levnadsnivå verkligen ska garanteras inom biståndets ram och för att enskilda individer inte felaktigt ska hänvisas till servicetjänster eller köp av tilläggstjänster. 
 250 
 12 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 12.1 
  
 Konkurrens för ökad välfärd inom offentligt finansierad verksamhet 
  
 Den 1 oktober 2006 var det nära 239 000 personer över 65 år som, efter biståndsbeslut enligt SoL, bodde permanent i särskilt boende eller var beviljade hemtjänst i ordinärt boende. Av dessa hade drygt 140 300 personer hemtjänst medan 98 600 personer bodde i särskilt boende. Ca 80 procent av dem som i dag är beviljade särskilt boende är 80 år eller äldre. 
  
 1  
  
 Kommunernas kostnad för äldreomsorgen enligt SoL och HSL uppgick till drygt 80 miljarder kronor under 2006. 
  
 2  
  
 Konkurrensutsättning av äldreomsorgen har skapat en ny bransch med hundratals företag. Det finns på marknaden både stora företag som Carema AB, Attendo AB och ISS Care Partner AB och många småföretag. År 2006 fanns 154 privata företag som bedrev vård och omsorg i särskilda boendeformer för äldre och 184 företag som tillhandahöll insatser i ordinärt boende. 
  
 3  
  
 I ca 10 procent av kom- munerna får 20 procent av brukarna hemtjänst från externa leverantörer. 
  
 4  
  
 I några få kommuner tillhandahålls över 75 procent av äldreomsorgen av externa leverantörer. Med hänsyn till den omfattning både i antal personer och i kostnader, som äldreom- sorgen representerar, är det viktigt att bl.a. informationsstrukturen fungerar väl. 
 Ända sedan  
 1990-talet 
  har kommuner och landsting arbetat med förändrings- och utvecklingsarbete i riktning mot ökade inslag av konkurrens, alternativa driftsformer och brukarinflytande. Det har bl.a. skett genom att höja beställarkompetensen, skapa resultaten- heter och införa prestationsbaserad ersättning. Att förändra verk- samheten genom att i högre grad använda externa leverantörer har 
  
 1 
  
 Äldre – vård och omsorg år 2006, Socialstyrelsen, 2007. 
  
 2 
  
 Jämförelsetal för socialtjänsten år 2006, Socialstyrelsen, 2007. 
  
 3 
  
 Kundval inom äldreomsorgen, Socialstyrelsen, 2007. 
  
 4 
  
 Äldre – vård och omsorg 2006, Socialstyrelsen, 2007. 
  
 251 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 SOU 2008:15 
  
 också medfört en högre grad av kostnadsmedvetande hos kommu- ner och landsting. Det övergripande syftet har varit att öka pro- duktiviteten och kostnadseffektiviteten inom den offentliga verk- samheten. 
  
 5 
  
 År 2005 uppgick kommunernas och landstingens totala kostnader till 410 respektive 200 miljarder kronor eller ca 15 respektive 7,5 % av Sveriges BNP. Omkring hälften av kommunernas och landstingens kostnader är löne- och övriga personalkostnader. 
 Kommuner och landsting upphandlar varor och tjänster i allt större utsträckning. Kostnaderna för kommunernas och lands- tingens köp av verksamhet uppgick år 2005 till omkring 52 respek- tive 29 miljarder kronor. 
 Under de närmaste 30 åren kommer antalet invånare över 85 år att fördubblas. Kostnaderna för pensioner, sjukvård och äldreom- sorg beräknas öka snabbare än skatteintäkterna. Enligt långtidsut- redningen (SOU 2004:19) 
  
 6  
  
 är en avgörande fråga hur efterfrågan på välfärdstjänster som utbildning, vård och omsorg ska kunna tillgo- doses framöver. Med nuvarande produktionsmetoder bedömde utredningen att en höjning av den genomsnittliga kommunalskat- ten med 10 procentenheter kommer att vara nödvändig för att till- godose behovet år 2020. Utredningen visar på tre orsaker till denna utveckling. För det första är möjligheterna att höja produktiviteten inom tjänsteområdet begränsad. För det andra medför höjda inkomster och välmående en ökad efterfrågan på välfärdstjänster. För det tredje kommer den demografiska utvecklingen att leda till att en allt mindre andel av befolkningen arbetar och betalar skatt som ska finansiera tjänster åt en allt större och allt mer krävande grupp av äldre. 
 Ekonomistyrningsverket (ESV) har i rapporter visat att konkur- rensprövning av kommunal verksamhet, t.ex. sophämtning, vård- och omsorgsverksamhet samt städning, ökar effektiviteten i form av kostnadsminskningar och kvalitetsförbättring. 
  
 7  
  
 Den offentliga verksamheten är inte mindre effektiv än den externa. Det är istället förekomsten av konkurrens som är avgörande för både den kom- munala regin och de externa leverantörerna. När flera aktörer ges möjlighet att konkurrera med varandra uppstår positiva effekter i 
  
 5 
  
 Konkurrensverkets rapportserie 2007:03, Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg – förslag för konkurrens och ökat företagande. 
  
 6 
  
 SOU 2004:19 Långtidsutredningen 2003/04 
  
 7 
  
 ESV 2006:15 
  
 252 
  
 SOU 2008:15 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 form av möjligheter till jämförelser vilket stimulerar till produk- tions- och kvalitetsförbättringar. 
 Sveriges Kommuner och Landsting skriver 
  
 8  
  
 att det är tveksamt om framtidens medborgare kommer att nöja sig med dagens ser- vicenivå. Förväntningarna på den offentliga sektorn kommer att öka i takt med den ekonomiska utvecklingen. Under de närmaste 40 åren beräknas hushållens privata konsumtion fördubblas i reala termer. En del av den efterfrågeökning som de stigande inkomsterna möjliggör kommer sannolikt att riktas mot tjänster som kommunerna i dag tillhandahåller. 
 Konkurrensverket menar, mot bakgrund av vad som framkom- mit av långtidsutredningen och ESV:s slutsatser, att det är viktigt från en samhällsekonomisk utgångspunkt att den konkurrens- utsatta delen av den svenska ekonomin fortsätter att öka. 
  
 9 
  
 Kommunernas möjligheter att klara framtidens behov är dock inte enbart en fråga om pengar. Det måste finnas lämplig personal som kan utföra arbetet. I dag sysselsätter kommunerna drygt 20 procent av samtliga förvärvsarbetande, dvs. 775 000 personer. År 2005 var medelåldern bland de kommunalt anställda 45,6 år. När- mare 80 procent av personalen är kvinnor. Frågan hur kommunerna ska trygga personalförsörjningen är central redan i dag. Under innevarande decennium behöver kommunerna nyanställa ca 570 000 personer. Rekryteringsbehovet är stort beroende på den stora grupp fyrtiotalister som efter hand lämnar arbetsmarknaden. Rekryteringsbehovet kommer att bli särskilt stort inom äldre- och handikappomsorgen. Inom omsorgen saknar mer än 60 procent av de sysselsatta gymnasiekompetens inom vård- och omsorg 
  
 10 
  
 . Intresset för gymnasial omvårdnadsutbildning är i dag så lågt att tillgången på arbetskraft med sådan utbildning riskerar att halveras fram till år 2050. Efterfrågan på arbetskraft i kommunernas äldre- och handikappomsorg beräknas däremot växa med närmare 70 pro- cent. Socialstyrelsen konstaterade 2004 att tillgången till utbildad omvårdnadspersonal inte kommer att svara mot förväntad efter- frågan och en brist på ca 200 000 personer med omvårdnads- utbildning bedömdes uppkomma till år 2015. 
 Inom omsorgen är det vanligt med deltidsarbete. Närmare 75 procent av personalen inom omsorgen av de äldre och personer 
  
 8 
  
 Underlagsrapport från SKL till kommunala kompetensutredningen  
  
 2007-03-27. 
  
 9 
  
 Konkurrensverkets rapportserie 2007:3, Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg – förslag för konkurrens och ökat företagande, s 37. 
  
 10 
  
 Nya fakta  statistik, Framtidens näringsliv, nr 3 2007, Almega och Nutek. 
  
 253 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 SOU 2008:15 
  
 med funktionsnedsättning, inklusive de timanställda, arbetar deltid. Av dessa skulle ca. 20 procent vilja arbeta mer än de gör i dag. 
  
 11 
  
 En ökning av antalet anställda som arbetar heltid skulle ha effekt på tillgången till arbetskraft i framtiden och det är därför viktigt att få ner den ofrivilliga deltidsarbetslösheten. För att de anställda inom omsorgen ska orka arbeta mer krävs dock bättre arbetsvillkor. I Socialstyrelsens folkhälsorapport 
  
 12  
  
 framkom att vård- och omsorgspersonal tillhör den grupp som hade den sämsta utveck- lingen av arbetsmiljön och välbefinnandet under den senare delen av  
 1990-talet. 
  De anställda inom vård och omsorg har dessutom lägre löner än genomsnittet. Socialstyrelsens slutsatser var att omorganiseringar och besparingar hade inneburit kraftigt ökade belastningar på de anställda inom dessa yrken. Ohälsa uppstår ofta då ansträngande villkor kombineras med låg grad av belönings- komponenter och inflytande över arbetet. Trots dessa negativa faktorer har Vårdförbundet visat att mellan  
 80–90 
  procent av deras medlemmar, som har en högskoleutbildning, anser att arbetet är mycket meningsfullt. 
 Nutek och Almega har tagit fram siffror som visar att sjukfrån- varon är högre i vård och omsorg än riksgenomsnittet för andra branscher 
  
 13 
  
 . Vissa hoppas att en större mångfald av tänkbara arbetsgivare kan vara ett sätt att förnya arbetet, höja statusen och därigenom locka ungdomar till vård- och omsorgssektorerna. Nuteks och Almegas undersökning ger ett visst stöd åt dessa resonemang, eftersom den visar att anställda hos privata företag har lägre sjukfrånvaro än de som är anställda i offentlig sektor. Kommunal har, bland sin medlemmar, gjort undersökningar som visar att personalens tillfredsställelse är större hos de privata arbetsgivarna än de offentliga. En anledning till detta kan vara att de anställda upplever att de har andra påverkansmöjligheter och belöningssystem i de privata företagen 
  
 14 
  
 . 
 En av orsakerna till införandet av fritt val inom hemtjänsten i Danmark var önskan att attrahera arbetskraft till hemtjänsten, genom att låta tidigare anställda driva verksamheten själva eller att vara privatanställda. 
  
 11 
  
 Szebehely M. och Mendez, 2005, Arbetsvillkor och styrning i äldreomsorgens hierarki. 
  
 12 
  
 Socialstyrelsen (2001), Folkhälsorapport 2001. 
  
 13 
  
 Nya fakta  statistik, Framtidens näringsliv, nr 3 2007, Almega och Nutek. 
  
 14 
  
 Kommunal (1998) Upplevelser och erfarenheter från arbetet inom äldrevård och omsorg. Kommunal (2002) Sammanfattning av rapporten Solidaritet och valfrihet i välfärden. 
  
 254 
  
 SOU 2008:15 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 12.2 
  
 Kommunala konkurrensprogram 
  
 För de kommuner och landsting som väljer att införa ett valfrihets- system är det väsentligt att kunna locka till sig nya företag som vill etablera sig i kommunen eller landstinget. Om det inte finns externa leverantörer uppstår ingen konkurrenssituation och således inte heller någon valfrihet för brukare eller invånare. 
 För att kunna erbjuda medborgarna ett valfrihetssystem krävs att det finns externa leverantörer som slutit avtal med kommunen. I kommuner och landsting som inte tidigare arbetat med upphand- lade driftentreprenader kan det lokalt finnas brist på externa leve- rantörer inom vård- och omsorgssektorn. Kommuner och lands- ting kan på olika sätt påverka etablering och tillväxt av företag. Om potentiella företagare eller redan existerande företag ska våga satsa på att starta en verksamhet i en kommun eller landsting är det, enligt utredarens uppfattning, viktigt för kommunen att vara en trovärdig och kompetent beställare. Att besluten om konkur- rensprövning är långsiktiga och väl genomtänkta är andra fram- gångsfaktorer. Ett sätt att visa marknaden att kommunen har en långsiktig strategi för konkurrensprövning är att anta ett kom- munalt konkurrensprogram. 
 Ett konkurrensprogram är ett politiskt antaget dokument som reglerar hanteringen av kommunens konkurrensprövning. Syftet med handlingsprogrammet är att stimulera till verksamhetsutveck- ling, företagsutveckling, hög effektivitet, tjänster av god kvalitet, öka medborgarnas valmöjligheter och ökad valfrihet för kommun- anställda. Ett konkurrensprogram kan till omfånget vara både kort och långt men brukar oftast innehålla olika delar så som 
  
 vision, dvs. det politiska beslutet om vilket mål och syfte som man vill uppnå med konkurrensprövning, 
  
 strategi för konkurrensprövning, dvs. vad och vilka delar om- fattas av konkurrensprövningen, hur ska egenregiverksamheten hanteras, 
  
 handlingsplaner som utarbetas av varje nämnd och som redovisar hur konkurrensprövningen ska gå till, t.ex. genomförandetider samt kontakter, dialog och förhandlingar med personal och näringsliv, samt 
  
 vilka delar av verksamheten som inte ska konkurrensutsättas. 
  
 255 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ett konkurrensprogram kan sägas peka ut färdriktningen för alla berörda parter. För den politiska ledningen blir uppdraget annor- lunda när verksamheten konkurrensprövas, från att vara välfärds- producent till att fastställa och följa upp kvalitet. 
 En viktig fråga att behandla i ett konkurrensprogram är hur den egna regin ska behandlas i förhållande till de externa leverantörerna. Det finns alltid en risk för att intressekonflikter kan uppstå mellan parterna och att näringslivet uppfattar kommunens verksamhet som konkurrenssnedvridande. Genom att vara tydlig i kommunens vision och mål för den egna verksamheten kan en del missuppfatt- ningar undvikas. 
 Många kommuner har tagit fram egna konkurrensprogram, för- slag och exempel finns på Sveriges Kommuner och Landstings hemsida (www.skl.se) 
  
 12.3 
  
 Dialog med personal, näringslivet och föreningar 
  
 För att öka tillgången på möjliga anbudsgivare är det lämpligt att sprida kunskap om de affärsmöjligheter som kommunen kan erbjuda. Information om kommunala konkurrensprogram, valfri- hetssystem och kommande upphandlingar underlättar för de externa leverantörerna att planera sin verksamhet. I den kartlägg- ning som utredningen gjort framgår att kommuner som infört någon form av valfrihetsmodell i stor utsträckning haft kontakter med personal, näringslivet och föreningar, för att stimulera och uppmuntra enskilda eller grupper att starta företag inom äldre- och handikappomsorgen. 
 Det är troligt att en bred och tidig dialog med personal, närings- liv och organisationer underlättar införande av valfrihetssystem och gör dem stabilare. 
 Vissa kommuner arbetar strategiskt med s.k. avknoppningsstöd för att uppmuntra befintlig personal att starta egen verksamhet och ta över en del av driften. Detta sker bl.a. genom att erbjuda perso- nalen att gå starta eget kurser, tjänstledighet och återanställ- ningsgarantier. Det är dock viktigt att detta sker lagenligt, dvs. i enlighet med kommunallagen, EG´s statsstödsregler och upphand- lingslagstiftningen. 
  
 15  
  
 Att den egna personalen erbjuds förmåner 
  
 15  
 RÅ 1998, not 44. I en dom från Regeringsrätten konstaterades att ett landsting, i samband med avyttring av sin tvätterirörelse som drevs i förvaltningsform, inte utan föregående 
 256 
  
 SOU 2008:15 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 som kan medföra att dessa försätts i en mer förmånlig situation än redan existerande leverantörer är en situation som måste beaktas. 
 Många kommuner har utformat sitt valfrihetssystem i nära sam- råd med näringslivet, bl.a. genom regelbundna träffar med företa- gare, företrädare för näringslivet, inbjudningar till stormöten och aktiviteter för föreningslivet och de ideella organisationerna. 
  
 12.4 
  
 Småföretagens villkor som leverantör inom vård och omsorg 
  
 Antalet småföretag inom vård och omsorg har vuxit under det senast decenniet, framför allt inom området sjukgymnastik, kom- plementär medicin, friskvård och annan hälsovård 
  
 16 
  
 . Nästan alla företag inom vård och omsorg, 96 procent, räknas som småföretag med upp till 50 anställda. Av dessa är 90 procent mikroföretag, dvs. upp till tio anställda. Soloföretagen utgör 60 procent. Av detta kan man konstatera att småföretagen dominerar vård- och omsorgs- sektorn och de svårigheter som dessa företag upplever är viktiga att beakta. Det är inte bara antalet företag som ökar utan även antalet anställda i privata företag. Av de 665 000 personer som år 2004 arbetade inom vård och omsorg var 104 000 personer anställda i privata företag. Detta är en stor ökning jämfört med 1994, då anta- let anställda inom privata företag var 41 000. Det är framför allt de privata omsorgsföretagen som i dag sysselsätter fler personer. 
 I Nuteks enkätundersökning Företagens villkor och verklighet 2005 ansåg ungefär hälften av företagen att lagar och regler upp- levdes som ett tillväxthinder. Bland problemen pekades området övriga skatter ut som ett ganska eller mycket stort tillväxthinder. Även arbetsgivaravgifter och administration liksom arbetsgi- varansvar för anställda utgjorde ett hinder för tillväxt. Enkäten visade att 16 procent av småföretagen anser att offentlig upphand- ling är ett ganska eller mycket stor tillväxthinder, vilket är fler än i andra branscher. Å andra sidan ansåg 13 procent av småföretagen att offentlig upphandling inte utgör något problem. Enligt Nuteks rapport 
  
 17  
  
 ansåg företagen att problemen med offentlig upphandling var: 
 upphandlingsförfarande enligt LOU får träffa avtal med köparna av rörelsen att under en förutbestämd period utföra berörda tjänster åt landstinget. 
  
 16 
  
 Nya fakta  statistik, Framtidens näringsliv, nr 1 2007, Almega och Nutek. 
  
 17 
  
 Småföretag och offentlig upphandling, R 2005:21, Nutek. 
  
 257 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 SOU 2008:15 
  
 kostnaderna för att ta fram anbud, 
  
 den korta tid som företagen får på sig att ta fram anbud, 
  
 de krav som ställs på företagen, 
  
 att olika upphandlande enheter använder olika utvärderings- modeller, 
  
 att anbud kan bli underkända av formella skäl som inte har betydelse för den vara eller tjänst som upphandlas, och 
  
 att företagen blir bundna av de anbud som läggs, vilket kan medföra att de tvingas binda upp resurser under lång tid utan att vara säkra på att få ett kontrakt. 
  
 Vidare framgår av Nuteks kartläggning att det bland företagarna föreligger en stor misstro till upphandlande myndigheters kunska- per och opartiskhet samt en tro att valet av leverantörer bestäms av andra faktorer än de som framgår av förfrågningsunderlaget. 
 Förfrågningsunderlagets utformning påverkar antalet anbud som kommer in och dess innehåll. Stora upphandlingar, dvs. ett uppdrag som kräver stor kapacitet hos anbudsgivaren utesluter i stor utsträckning småföretagen. Å andra sidan kostar många små upphandlingar pengar i form av administration och uppföljning. Detta är avvägningar som den upphandlande myndigheten, och ytterst den politiska ledningen, måste göra. 
 De krav som ställs på anbudsgivaren i förfrågningsunderlagen ska enligt regelverket vara proportionerliga och relevanta. Detta innebär att den upphandlande myndigheten inte får ställa högre krav än vad som erfordras. Exempel på krav som hindrar små- företag är kraven på ekonomisk ställning. Det finns ingen skyldig- het, enligt LOU, att ställa krav på ekonomisk kapacitet uttryckt i aktiekapital, soliditet, nyckeltal eller omsättning, likväl görs detta ofta. Syftet med kraven på ekonomisk kapacitet är att tillförsäkra den upphandlande myndigheten en anbudsgivare som kommer att klara av att leverera den vara eller tjänst som efterfrågas. Vilka företag man vill ha som leverantör till kommunen eller landstinget, stora eller små, är en avvägning som myndigheten måste göra från fall till fall. Det finns en rad rättsfall som har behandlat frågan om 
 258 
  
 SOU 2008:15 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 ekonomiska krav och som anger att kraven på ekonomisk ställning ska vara transparenta och tydliga 
  
 18 
  
 . 
  
 Krav på ekonomisk säkerhet är ett sätt att skapa en extra garanti för fullgörandet. Krav på säkerhet kan ge små och nystartade före- tag en möjlighet att delta i en upphandling eftersom en bankgaranti eller borgen kan kompensera för en relativt svag ekonomisk och finansiell ställning. Samtidigt kan kraven på säkerhet försvåra för småföretag att delta i upphandlingar. En bankgaranti är ofta kopp- lad till småföretagarens privata ekonomiska tillgångar. Alla krav som ställs kostar pengar, vilket den upphandlande myndigheten slutligen måste betala för i form av högre pris. Detta innebär att nyttan av garantin alltid måste vägas mot kostnaderna för den- samma. 
 Höga krav på tidigare erfarenheter försvårar för nya företag att lämna anbud. Det förekommer att förfrågningsunderlag anger krav på lång erfarenhet av liknande uppdrag för personal som ska ingå i arbetet samt att företaget ska ha ett visst antal anställda. Mycket specifika krav om tidigare erfarenheter i kombination med antalet anställda gör att det många gånger bara är ett enda företag som uppfyller kraven. Detta medför svårigheter för nya företag att komma in som leverantörer till offentlig sektor. 
  
 12.5 
  
 Kvinnors företagande inom vård och omsorg 
  
 Vård och omsorg är av tradition ett yrkesområde som domineras av kvinnor. Detta innebär också att det finns fler kvinnliga företagsle- dare i vård- och omsorgsbranschen än i andra branscher. Utveck- lingen har varit positiv och andelen företagare inom vård och omsorg har tredubblats under perioden  
 1993–2004. 
  
 19 
  
 Andelen kvinnliga företagare inom vård och omsorg ökade under samma tidsperiod med 217 procent. 
  
 18 
  
 Länsrätten i Stockholm, dom  
  
 1998-09-16, 
  mål nr Ö  
 11239-98 
  – Krav på viss minsta om- sättning som urvalskriterium har inte ansetts strida mot LOU. 
 Länsrätten i Stockholm, dom  
 2003-09-24, 
  mål nr  
 17258-03- 
  Krav på ekonomisk förmåga. Kammarrätten i Stockholm, dom  
 2005-04-21, 
  mål  
 1419-05 
  - Krav på stabil ekonomisk ställning var för vagt formulerat. 
  
 19 
  
 Nya fakta och statistik, Nr 5 2007, Almega och Nutek 
  
 259 
 Valfrihetssystem och marknaden SOU 2008:15 
  
 År 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 Antal 
  
 Andel 
  
 Antal 
  
 Andel 
  
 Antal 
  
 1993 
  
 2 394 
  
 54 % 
  
 2 036 
  
 46 % 
  
 4 430 
  
 1997 
  
 3 306 
  
 58 % 
  
 2 439 
  
 42 % 
  
 5 745 
  
 2001 
  
 4 773 
  
 62 % 
  
 2 971 
  
 38 % 
  
 7 744 
  
 2004 
  
 7 598 
  
 57 % 
  
 5 765 
  
 43 % 
  
 13 363 
  
 Källa: SCB:s Rams, Nutek och Almega 
 Kommunernas och landstingens ökande andel driftsentreprenader och kundvalssystem har medfört en större möjlighet för kvinnor att vara företagare inom området. 
 Enligt Nuteks entreprenörskapsbarometer är kvinnor mer posi- tiva än män till att starta företag inom vård och omsorg. 16 procent av kvinnorna i åldern  
 18–30 
  år skulle helst starta eget inom kropp/kost/hälsa och 9 procent inom vård och omsorg. Intres- set hos männen att starta företag inom vård och omsorg är något svalare, ca 9 %. Enligt Nutek är viljan att bli egen företagare större i dag hos den yngre generationen. 73 procent att samtliga unga, 18– 30 år, kan tänka sig att starta ett företag och 34 procent anger att de hellre vill vara företagare än anställda. 
 Nutek och Almega har i sina undersökningar funnit att den ökade möjligheten att starta och driva företag inom vård och omsorg inte automatiskt innebär att fler kvinnor startar företag. De skriver att de normer som råder och som skapar könssegregation på arbetsmarknaden, återfinns även inom den kvinnodominerade vård- och omsorgsbranschen. Detta yttrar sig genom att företa- gande är betydligt vanligare bland män än kvinnor. Att främja kvinnors företagande inom vård och omsorg kräver insatser som ökar intresset för och kunskaper om entreprenörsskap. Attityd- främjande insatser, såsom information om företagande och rådgiv- ning inom vård- och omsorgsutbildningar lyfter Almega och Nutek fram som viktiga insatser. De anser även att stödinsatser riktade till dem som i dag är anställda och intresserade av att starta företag ska främjas, eftersom företagandet inom vård och omsorg stärker bran- schens konkurrenskraft, vilket är nödvändigt för att säkra syssel- sättningen och tillväxten i framtiden. 
 260 
  
 SOU 2008:15 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 Avknoppning 
 Med syfte att skapa mångfald och öka antalet entreprenörer har vissa kommuner uppmuntrat personalen att knoppa av, dvs. att starta eget företag och bedriva samma slags verksamhet som de tidigare utfört som anställda. Skillnaden är att de kommer att bedriva verksamheten som självständiga företagare med uppdrag från kommunen och med ersättning för det utförda arbetet eller som utförare av enskild verksamhet med bidrag från kommunen. Exempel på avknoppningsstöd kan vara starta  
 eget-kurser, 
  tjänstledighet och återanställningsgaranti. Möjligheten att stödja personalen begränsas dock av kommunallagen, upphandlings- lagstiftningen och EG:s statsstödsregler. Det är inte möjligt att ge de anställda förmåner som ligger utanför bestämmelserna i 2 kap. 8 § kommunallagen (1991:900) eftersom individuellt inriktat stöd till enskilda näringsidkare bara får lämnas om det föreligger synnerliga skäl för det. 
  
 12.6 
  
 Utredarens bedömning 
  
 Utredarens bedömning 
 : I de kommuner och landsting som väljer att införa valfrihetssystem kommer små företag och i syn- nerhet kvinnligt företagande att gynnas. De föreslagna bestäm- melserna om valfrihetssystem är enklare än LOU:s och innebär att alla som uppfyller de ställda kraven får teckna avtal med myndigheten. Det är den enskilde som väljer vilken utförare hon eller han vill ha. Detta medför att utredaren gör bedöm- ningen att antalet små företag kommer att öka samt att vi kom- mer att få se en större mångfald av företag och organisationer som tillhandahåller vård- och omsorgstjänster. 
 Direktivet till utredningen anger att utgångspunkten för utredarens förslag ska vara ökad valfrihet och ökat inflytande för äldre och personer med funktionsnedsättning inom ramen för det samhälls- finansierade välfärdsystemet samt att öka mångfalden, kvaliteten och effektiviteten i serviceutbudet. Utredaren gör bedömningen att valfrihetsmodeller skapar drivkrafter för att möta brukarens eller invånarens behov utifrån de uppställda kvalitetsmålen. En dålig kundtillfredsställelse leder till att brukaren eller invånaren väljer en annan leverantör vilket stimulerar leverantörerna till att utveckla 
 261 
  
 Valfrihetssystem och marknaden 
  
 SOU 2008:15 
  
 verksamheten. Då leverantörerna inte är garanterade någon pro- duktionsvolym måste leverantörerna utveckla verksamheten utifrån de uttryckta behoven. Eftersom leverantörerna inte kan påverka priset innebär valfrihetsmodeller att kvalitetskonkurrens skapas inom en i förväg fastställd kostnadsram. 
 Olika undersökningar visar att regelverket kring upphandlingar enligt LOU ställer högre krav på anbudsgivarna eftersom det före- ligger en konkurrenssituation mellan leverantörerna vid tidpunkten för tilldelningsbeslutet. Detta medför att små företag har svårare att ta sig in på upphandlingsmarknader än vid valfrihetsmodeller. 
 Utredaren konstaterar att arbetsmarknaden till stor del är köns- uppdelad. Kvinnor arbetar i högre utsträckning inom vård och omsorg och har av tradition därmed haft offentlig sektor som arbetsgivare. 
 De kommuner och landsting som väljer att införa valfrihets- system ger kvinnor en möjlighet att i högre utsträckning starta och driva företag inom vård- och omsorgssektorn än nu är fallet. 
 Utredaren kan sammanfattningsvis konstatera att valfrihets- system genom sin konstruktion skapar valfrihet för brukaren eller invånaren som därigenom lättare kan få sina behov tillgodosedda. Genom kvalitetskonkurrens stimuleras verksamheterna att utveck- las och profilera sig, vilket ger incitament till en större mångfald och effektivitet. 
 262 
 13 Stimulansbidrag 
 För att underlätta övergången till ett system med ökad valfrihet och större mångfald inom äldre- och handikappomsorgen kan ekonomisk kompensation för merkostnader eller andra former av stöd till kommunerna behövas. I budget för 2008 har regeringen avsatt 300 miljoner kronor i bidrag för att stimulera och påskynda införandet av ett valfrihetssystem i kommunerna. För att få del av det statliga stimulansbidraget ska kommunen följa den föreslagna lagen om valfrihetssystem. 
 Av utredningens kommunbesök har framgått att det uppstår kostnader i samband med införande av ett valfrihetssystem. Dessa kostnader härleds bl.a. till den primära analys som måste göras inom kommunen. Att införa ett valfrihetssystem kräver att både politiker och tjänstemän arbetar fram en modell utifrån varje enskild kommuns förutsättningar och önskemål. Vidare uppkommer kostnader för hantering av fakturor från utförare. Utredaren ser gärna att utveckling av elektroniska ekonomisystem för detta syfte samordnas och fortsätter att utvecklas i samarbete mellan de kommuner som inför valfrihetssystem. Kostnader uppstår även för utarbetandet av informationsinsatser till brukare. 
 Utredaren förslår att anslag 17:1 Stimulansbidrag och åtgärder inom äldrepolitiken, anslagspost 8 till regeringens disposition, punkt 9, fördelas enligt följande. 
  
 13.1 
  
 Fördelning av medel 
  
 Eftersom utredaren föreslår att Ekonomistyrningsverket av regeringen får uppdraget att ansvara för uppförandet av en nationell databas för annonsering av valfrihetssystem, bör 10 miljoner kronor tilldelas till verket för dessa kostnader. 
 263 
  
 Stimulansbidrag 
  
 SOU 2008:15 
  
 Utredaren anser att det är viktigt att de kommuner som vill införa valfrihetssystem inom äldre- och handikappomsorgen ges stöd och hjälp i den utsträckning som de behöver. Utredaren föreslår därför att Socialstyrelsen av regeringen får i uppdrag att tillsammans med Sveriges Kommuner och Landsting, starta ett projekt som syftar till att ge kommuner råd och stöd i tillämpningen av den föreslagna lagen. För detta bör Socialstyrelsen tilldelas 5 miljoner kronor och Sveriges Kommuner och Landsting 5 miljoner kronor. 
 Resterande 280 miljoner kronor bör fördelas mellan de kommuner som ansöker om att få del av stimulansbidraget. Utredaren föreslår att Socialstyrelsen får i uppdrag att administrera utbetalningen av dessa medel. Detta innebär att det är till Socialstyrelsen som ansökan om stimulansbidrag ska skickas. Socialstyrelsen sammanställer ansökningarna, fördelar pengarna mellan kommunerna och administrerar utbetalningarna. För den merkostnad som detta medför får verket ta delar av stimulansmedlen om 5 miljoner kronor i anspråk. 
 Ansökan och utbetalning av stimulansbidrag ska ske under hösten 2008 och vara avslutad senast den 31 december 2008. 
 Eftersom utredaren föreslår att pengarna fördelas mellan de kommuner som ansöker, medför detta att det inte i förväg kommer att framgå vilket belopp som kommer att utgå. Detta blir beroende av hur många kommuner som söker. Man kan dock fastslå att varje kommun som ansöker kommer att få åtminstone 1 miljon kronor. Alla kommuner, stora som små, bör erhålla samma ersättningsnivå. 
 Även de kommuner som i dag infört någon form av valfrihetssystem har rätt att ansöka om stimulansbidrag, eftersom dessa kommuner kommer att ha kostnader för vissa justeringar som behöver göras med anledning av den föreslagna lagen. Dessutom bidrar dessa kommuner med värdefull erfarenhet och kunskap till andra kommuner som är i planeringsfasen av införandet. 
 För att en kommun ska ha rätt att ansöka om stimulansbidrag ska kommunfullmäktige ha fattat ett beslut om att utreda förutsättningar för att införa ett valfrihetssystem i kommunen. Om en kommun erhållit stimulansbidrag men inte påbörjat arbetet med att utreda förutsättningarna för att införa ett valfrihetssystem under 2009 ska tilldelade medel återbetalas. 
 264 
 14 Konsekvensbedömningar 
  
 14.1 
  
 Ekonomiska konsekvenser av fritt val 
  
 Kostnader, kostnadskontroll och uppföljning 
 När valfrihetssystem har införts i kommuner har det medfört ett förändrat sätt att styra ekonomin. I den kommande texten redovi- sas de konsekvenser valfrihetssystem inneburit för några av de kommuner som infört ett sådant. En stor del av kapitlet bygger på kommunernas egna beskrivningar förmedlade vid intervjuer under hösten 2007. 
 Ett system med fritt val för brukare av utförare inom social- tjänsten leder till ett behov av ett särskilt ersättningssystem och att en prestationsbaserad modell införs med definierade prestationer och prissättning av dessa. Den ersättning som utförarna erhåller är bestämd av kommunen. I valfrihetssystem beslutas prisnivån av respektive kommun och anges i de flesta fall som ett fast pris per utförd timme vid hemtjänstinsatser, eller per dygn då insatsen är särskilt boende. Det gäller såväl den verksamhet som bedrivs av kommunen i egen regi som den som bedrivs av alternativa utförare. Eftersom utförarna inte kan påverka priset blir den konkurrenssi- tuation som uppstår en typ av kvalitetskonkurrens. Utförarna kon- kurrerar genom att på olika sätt stärka kvaliteten, och genom att på olika sätt profilera sig, för att få brukarna att välja just dem som utförare. Eftersom utförarna inte garanteras några brukare eller viss omfattning av tjänster har de incitament att agera på ett sätt som innebär att brukarna väljer just dem och att de stannar kvar. 
 Underlaget för betalning till utförarna är som regel utförd tid, inte beviljad tid eller insatser. Den prestationsbaserade ersätt- ningsmodellen medför att utförarna inte ges incitament att utföra uppgifterna så snabbt som möjligt för att därigenom reducera kostnaderna. Flera kommuner har för utredningen framhållit att när betalning sker för antal utförda timmar, inte beviljade timmar, 
 265 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 SOU 2008:15 
  
 ökar antalet utförda timmar, i förhållande till de beviljade. Detta medför en ökad ekonomisk effektivitet av verksamheten. 
 Vissa skillnader finns mellan verksamheter som är vad kommu- nerna kallar auktoriserade, dvs. godkända i ett valfrihetssystem, och sådana som är upphandlade enligt LOU, när det gäller stabilitet i ekonomi och förutsättningar för att över en något längre tid säkra kvaliteten i verksamheten. När verksamheten är upphandlad ligger priset fast en längre tid vilket skapar bättre förutsättningar för kontinuitet i verksamheten. Vid en ny upphandling kan dock denna kontinuitet gå förlorad om tidigare upphandlade företag inte klarar kvalitetskraven och får förnyat kontrakt. Det framhålls att när tjänsterna är formellt upphandlade blir man mer medveten om kostnaderna. Kostnadshöjningar till följd av ökad administration och svårare planeringssituation blir inte aktuella på samma sätt som när upphandling inte genomförts. 
 Vid fritt val med s.k. auktorisation erbjuds möjligheter till årliga anpassningar till förändrade ekonomiska förutsättningar för politi- kerna, genom beslut om ändrade ersättningsnivåer. Detta kan dock vara till men för verksamhetens kvalitet och utveckling, i ett läge där ersättningsnivåerna sänks av besparingsskäl. 
 System med fritt val har, i de kommuner utredningen besökt, medfört krav på noggrannare uppföljning av volymer och kostna- der. Valfrihetssystem tvingar fram en bättre kostnadskontroll och politikerna ställer större krav på fortlöpande information och åter- rapporteringar. 
 Då valfrihetssystem införs läggs fokus på vad som ska göras och den politiska ledningen får en annan roll än om hela verksamheten utförs av kommunen. Biståndsbesluten blir mer styrande i ett val- frihetssystem för de behov som ska tillgodoses. Budgetering och uppföljning underlättas och förutsättningarna för kvalitetsutveck- ling förbättras. 
 Det kan dock vara kostnadskrävande för kommunerna att admi- nistrera ett system med fritt val och modellen kan verka kostnads- drivande, särskilt initialt. Kostnaderna kan stiga genom att de administrativa kostnaderna ökar på grund av fler utförare; t.ex. för flera och tätare kontakter för uppföljning och kontroll. 
 Vissa kommuners egenregiverksamhet inom hemtjänsten klarar sig ekonomiskt i konkurrens med externa utförare, andra gör det inte. Orsakerna härtill kan vara flera, såsom: 
 266 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 - 
  
 Flexibiliteten är större i den privat bedrivna verksamheten när det gäller personalutnyttjande. Kommunernas system med hel- tidstjänster kan vara försvårande, liksom att man har flera vikarier. Tydligare krav ställs på flexibilitet och anpassning då verksamheten ska bedrivas på ett affärsmässigt sätt. 
  
 - 
  
 För att klara konkurrensen måste den egna produktionen och egenregin i samband med konkurrensutsättning se över sin organisation, bemanning, schemaläggning, arbetsmetodik och system för kvalitetssäkring. Så har kanske inte tidigare skett i den grad som kan vara möjligt och önskvärt. 
  
 Förutsättningarna i det enskilda fallet, och hur kommunerna väljer att tillämpa modellen, är som utredaren funnit många gånger avgö- rande för resultatet av valfrihetsmodellens ekonomi och egenregins lönsamhet. Det är bl.a. viktigt att kommunen ser över rutiner och arbetssätt och skapar ett effektivt stöd för den administrativa verk- samheten, t.ex. för redovisning och uppföljning av tid hos brukare. 
 Resursutnyttjande och kostnadspress 
 För att valfrihetssystemets intentioner ska kunna förverkligas krävs enligt en rapport från Konkurrensverket 
  
 1  
  
 att det råder faktisk valfrihet för konsumenterna. Det måste finnas flera utförare på marknaden och ett överutbud bör råda – utbudet bör vara större än efterfrågan. För att flera producenter ska kunna vara verksamma på marknaden krävs att kundunderlaget är tillräckligt stort. Det kan därför vara svårt att uppnå verklig valfrihet i glesbefolkade områ- den, åtminstone när det gäller vissa insatser. 
 Ju större de fasta kostnaderna är desto svårare och mer kostsamt kan det vara att tillhandahålla en fungerande valfrihetsmodell. En anledning till detta är att företagens krav på riskkompensation ökar om de fasta kostnaderna är höga. Det blir kostsamt att ha outnytt- jad kapacitet under dessa förutsättningar. Höga fasta kostnader kan rent generellt utgöra ett inträdeshinder. Detta begränsar antalet utförare och därmed konkurrensen och valfriheten på marknaden. 
 Höga fasta kostnader gäller dock i första hand vid särskilt bo- ende. Här krävs viss överkapacitet för att man ska kunna tala om 
  
 1  
 Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg – förslag för konkurrens och ökat företagande (Konkurrensverkets rapportserie 2007:3). 
 267 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 SOU 2008:15 
  
 något egentligt fritt val. Detta medför dock sämre resursutnytt- jande med höga kostnader för personal och lokaler. 
 Utredaren har således funnit att fritt val inom särskilt boende har särskilda förutsättningar. Egentligen är det inte fråga om ett verkligt fritt val i de få kommuner där detta tillämpas, åtminstone inte i boenden för äldre. Närmast är det en möjlighet att  
 påverka  
 till vilket boende man ska flytta. Ska fritt val i egentlig mening kunna tillämpas inom särskilt boende förutsätter det viss överkapa- citet och en betydligt större marknad än en enskild kommuns, en större bas i utbudet och en bredare nationell samverkan. (Se kapitel 10). 
 Hemtjänsten kännetecknas däremot av en större andel rörliga kostnader. Utredaren konstaterar att det som regel finns många utförare i de kommuner som besökts och att de snabbt kan anpassa sig till variationer i efterfrågan. Att upprätthålla en viss överkapa- citet inom hemtjänstområdet torde således vara möjligt utan att det verkar kostnadskrävande eller innebär andra nackdelar för kommu- nen. Brukarna har som regel reella valmöjligheter. 
 För att en valfrihetsmodell ska fungera och bidra till en funge- rande konkurrens krävs generellt att följande förutsättningar är uppfyllda: 
  
 2 
  
 - 
  
 verksamhetens fasta kostnader är låga, 
  
 - 
  
 det finns tillräckligt många utförare på marknaden som kon- kurrerar om konsumenterna, 
  
 - 
  
 konsumenterna är välinformerade om marknadens utbud och kan fatta rationella beslut om vem som ska utföra tjänsten. 
  
 14.1.1 
  
 Svårmätta effekter av valfrihet som påverkar ekonomin m.m. 
  
 Utöver sådana effekter som gäller påverkan på ekonomin samt på styrning och uppföljning, utifrån förändrade ekonomiska förut- sättningar, har de kommuner som arbetat med valfrihetssystem redovisat många andra effekter och erfarenheter. Att konkurrens- prövningen av den kommunala verksamheten har medfört många fördelar står helt klart efter utredningens kontakter och intervjuer. Här är omdömena och erfarenheterna i mycket gemensamma och klart positiva, till fördel för förändringen. Även om vissa 
  
 2  
 Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg - förslag för konkurrens och ökat företagande (Konkurrensverkets rapportserie 2007:3). 
 268 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 svårigheter har kunnat iakttas, då man på den kommunala nivån är mindre van att hantera verksamheter på ett affärsmässigt sätt och i konkurrens med externa utförare, är den positiva bilden och de positiva erfarenheterna framträdande. 
 I det följande sammanfattas de erfarenheter som redovisats vid kommunbesöken; för kommunen som myndighet, för kommunen som utförare samt för brukarna. 
 Kommunen som myndighet 
 System med fritt val har i en del fall, särskilt initialt, gett ökade administrativa kostnader och vissa problem. Det har framhållits att det är en ganska mödosam process. Samtidigt är bilden entydigt positiv när det gäller de erfarenheter man vunnit. Utöver en bättre och tydligare ekonomisk styrning och en bättre kontroll har hela processen blivit tydligare. 
 De intervjuade kommunerna framhåller att konkurrenspröv- ningen har lett till kvalitetsutveckling och skapat en ökad kvali- tetsfokusering. Genom kompletterande externa utförare har verk- samheten utvecklats och vitaliserats. Tjänstemännen framhåller att det politiskt blivit fokus på rätt saker. System med fritt val har också i många kommuner verkat som en generator för att utveckla verksamheten och dess kvalitet. 
 Kommunen som utförare 
 För de som arbetar med äldreomsorg inom den kommunala egen- regiverksamheten har det blivit tydligare vad som krävs för att verksamheten ska bli effektivare. Kommunerna framhåller att per- sonalen har blivit mer stimulerad och att deras utveckling i många fall har förbättrats, vilket medfört standardförbättringar och ökad kvalitet i verksamheten. De anställda har, som utredningen upp- fattat det, ofta upplevt konkurrensen som positiv, även om det ibland kan vara arbetsamt. System med fritt val har medfört ett större engagemang och ett ökat kvalitetstänkande. Det har blivit ett positivt fokus på hemtjänsten. 
 Utredningen har också sett exempel på svårigheter för persona- len inom egenregin i lägen där man från politiskt håll uttalat att hela verksamheten helst ska utföras av externa leverantörer och där, 
 269 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 SOU 2008:15 
  
 som utredningen uppfattat det, den egna personalen lämnats utan motivation och stöd. 
 Brukarna 
 Brukarna har fått ökad valfrihet, ökat inflytande och mer makt vil- ket är i överensstämmelse med socialtjänstlagens portalparagraf. Brukarundersökningar visar att brukarna känner trygghet i att kunna välja utförare och att kunna välja om. Från ansvarigt håll menar man också, med stöd av uppföljningar, att kvaliteten ofta har blivit bättre och jämnare. 
  
 14.1.2 
  
 Utredarens överväganden 
  
 Prestationsstyrning 
 Ett väl fungerande valfrihetssystem med ökad valfrihet för bru- karna förutsätter att kommunerna utformar ett system där presta- tioner definieras och de utförande enheterna, egna och externa, ersätts med ett pris per prestation, dvs. enheterna ersätts efter vad de faktiskt har utfört. 
 Ett system med prestationsstyrning och betalning för utförd tid är dock möjligt att införa för alla kommuner, oavsett fritt val. Det möjliggör ökad kvalitet och bättre förutsättningar för uppföljning och kontroll. 
 I prissättningen ligger att de kostnader som är myndighetskost- nader noga måste separeras från produktionskostnader och att det pris som sätts bör vara detsamma för alla utförare, såväl kommu- nala som externa (med momskompensation för de senare). Tilläm- pas ett annat pris i den verksamhet som bedrivs i egen regi måste det kunna motiveras och göras tydligt. Kommunen har ett lagregle- rat yttersta ansvar för socialtjänsten. Detta får ekonomiska konsekvenser för kommunen som måste beaktas. 
 För att nå konkurrensneutralitet måste kommunens overhead- kostnader i egenregiverksamheten hanteras på ett korrekt sätt lik- som momskompensationen. De funktioner som har hand om sam- hällsuppdraget måste undantas vid prissättningen (såsom myndig- hetsfunktionen och planeringsfunktionen). Man måste noga skilja på transaktionskostnader (administrativa kostnader) och drifts- 
 270 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 kostnader. Utredaren konstaterar att så inte alltid skett på ett helt konsekvent sätt. 
 Transaktionskostnader är kostnader som uppkommer för att en transaktion ska kunna genomföras och för att få systemet att fun- gera. Det kan vara kostnader som läggs ovanpå priset varje gång en vara eller tjänst säljs eller köps, dvs. kostnader som tillkommer för att utföra en ekonomisk transaktion. Sammanfattningsvis kan det vara kostnader för att samla information, förhandla, skriva kon- trakt, utvärdera alternativ, juridiska processkostnader vid eventuella tvister m.m. 
  
 3  
  
 Transaktionskostnaderna kan sammanställas i huvud- grupperna sökkostnader, kontraktskostnader och kontrollkostna- der. 
 Utveckling av administrativa stödsystem 
 Administrativa (datoriserade) stödsystem behöver utvecklas och användas vid bedömningen och beslut om brukarnas behov av insatser, för att beställa insatser, kontrollera att brukarna får beställda insatser, ersätta utförarna för de insatser som utförts och skapa underlag för uppföljning. Detta är angeläget för att under- lätta ett införande och få kontroll över ökade administrativa kost- nader. Avsaknaden av fungerande system är ett stort problem för de kommuner som idag redan tillämpar fritt val. Utvecklade stöd- system borde skapa förutsättningar för att pressa de administrativa kostnaderna. 
 System och metoder för jämförelser 
 Det är viktigt att system och metoder finns och kan tillämpas som gör det möjligt att på ett meningsfullt sätt göra jämförelser mellan kommunerna, när det t.ex. gäller kostnader per hemtjänsttimme. Så är inte fallet idag, sett till vad som praktiskt kan tillämpas. 
 Sveriges Kommuner och Landsting har dock tagit fram en metod, för att beräkna kostnader per insats och brukare inom kommunal vård och omsorg. Metoden har sedan utvecklats till- sammans med tolv kommuner och redovisats i en rapport. 
  
 4  
  
 Syftet med rapporten är att redovisa de principer som utvecklats för att på 
  
 3 
  
 Coase R (1960) The Problem of Social Cost, Journal of Law and Economics, 3. 
  
 4 
  
 Kostnad Per Brukare (KPB) inom kommunal vård och omsorg, syfte och beräknings- principer (Stockholm september 2007). 
  
 271 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 SOU 2008:15 
  
 ett standardiserat sätt kunna arbeta med kostnad per brukare lik- som att sprida metoden till fler kommuner. 
 Metoden kan användas för att få fram bättre information om prestationer och kostnader i vården och omsorgen, något som ger bättre underlag för styrning, uppföljning, utveckling och verksam- hetsförbättringar. 
 Utifrån erfarenheterna i de olika deltagande kommunerna har en analysmodell utvecklats. Kostnad Per Brukare (KPB) gör en analys möjlig som kan förklara skillnader i både arbetssätt, brukarmix och kostnadsnivå. Detta ger en balanserad bild av produktiviteten. Vid en analys kan man t.ex. ställa frågan: Har kommunen en dyr hem- tjänsttimme i förhållande till en annan kommun? 
 Vid en närmare analys – med stöd av modellen - kan man enligt rapporten få förklaringar till skillnader i hemtjänstkostnaderna beroende på hur kommunerna har organiserat och planerat arbetet. Vissa kommuner kan ha långa restider mellan brukarna, ha en hög kostnadsnivå när det gäller löner, rätt till heltidstjänster, vikarie- kostnader m.m. eller har vårdtunga brukare. Det kan likaså finnas variationer mellan hemtjänstgrupper liksom när det gäller ledning och styrning av dessa. Skillnader mellan beviljad och utförd hem- tjänst kan också ha betydelse. 
 I rapporten framhålls att det finns goda förutsättningar för en fortsatt utveckling och spridning av  
 KPB-modellen. 
  För utred- ningen framstår det som angeläget att arbetet fortsätter med att sprida modellen. Möjligheter till bättre jämförelser, kommunerna emellan, bör stimulera till fortsatta effektivitetsansträngningar. 
 Sammanfattning 
 Sammanfattningsvis kan utredaren konstatera att de kommuner som infört valfrihetssystem inte uppfattar att systemet inneburit några negativa ekonomiska konsekvenser. 
  
 14.2 
  
 Ekonomiska konsekvenser för domstolsväsendet och länsstyrelser 
  
 Lag om valfrihetssystem innehåller ett kapitel som reglerar möjlig- het för sökanden att hos allmän förvaltningsdomstol begära rättelse eller överprövning i ett valfrihetssystem. 
 272 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 Lag om valfrihetssystem kommer i viss utsträckning att ersätta lagen om offentlig upphandling (LOU), som lagligt stöd för upp- handlingar av tjänster enligt socialtjänstlagen och hälso- och sjuk- vårdstjänster. Antalet överprövningar enligt LOU har ökat kraftigt de senaste åren. Av Konkurrensverkets rapport Länsrättens domar om offentlig upphandling 
  
 5  
  
 framgår att det som i allra största om- fattning blir föremål för länsrättens prövning är i vilken utsträck- ning den upphandlande enheten har utvärderat och prövat anbuds- givarnas anbud på ett korrekt sätt. I lag om valfrihetssystem antas alla leverantörer som uppfyller kraven i förfrågningsunderlaget. Detta medför att konkurrenssituationen och därmed benägenheten att ansöka om överprövning rimligen är lägre i ett valfrihetssystem med den föreslagna lagen. Alla s.k. okynnesprövningar, dvs. leve- rantörer som begär överprövning utan något tydligt yrkande, torde helt upphöra med bestämmelser om löpande annonsering. Detta medför att antalet överprövningar enligt lag om valfrihetssystem enligt utredarens bedömning torde bli ganska få i förhållande till dem som sker enligt bestämmelserna i LOU vilket innebär en besparing för domstolsväsendet. 
 För att socialtjänstlagen inte ska begränsa brukares möjlighet till val av utförare föreslår utredaren ändringar i lagen som innebär att socialnämnden får verkställa beslut om bistånd vid en senare tid- punkt än omedelbart. Har nämnden använt sig av möjligheten att skjuta upp verkställandet ska länsstyrelsen inte ansöka om särskild avgift. Ändringarna är nödvändiga för att brukare ska kunna välja att avvakta med en insats, för att få den utförd av en viss leverantör, utan att kommunen riskerar en särskild avgift. 
 Syftet med den särskilda avgiften är att komma till rätta med domstolstrots och underlåtenhet att verkställa gynnande beslut i de fall då agerandet är till men för den enskilde. Så är inte fallet då kommunen dröjer med att verkställa på den enskildes egen begäran. 
 Ändringarna i SoL innebär en besparing för domstolsverket och länsstyrelser eftersom ärendemängden kommer att minska. 
  
 14.3 
  
 Övriga ekonomiska konsekvenser 
  
 Utredarens förslag om att en nationell databas ska införas där myndigheter som tillämpar lagen ska annonsera, medför kostnader för den myndighet som ansvarar för detta. Utredaren har föreslagit 
  
 5  
 Länsrättens domar om offentlig upphandling. Konkurrensverket 2007:2, s. 46. 
 273 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 SOU 2008:15 
  
 att Ekonomistyrningsverket (EVS) ska få ansvaret att utveckla databasen. För att täcka myndighetens kostnader för detta uppdrag har utredningen föreslagit att 10 miljoner kronor anslås till myn- digheten av de 300 miljoner kronor som utredaren har att lämna förslag till fördelning av. Driften av databasen kan, enligt utreda- rens bedömning, finansieras genom att den upphandlas som en tjänstekoncession. Detta skulle medföra att myndigheten inte belastas med kostnader för drift av den nationella databasen. 
 De kostnader som åsamkas kommuner och landsting som måste annonsera i databasen är i detta sammanhang försumbara. Kostna- derna ska i detta hänseende jämföras med de kostnader som myn- digheterna annars skulle ha i samband med tillämpningen av LOU, som är alternativet till lagen om valfrihetssystem. Även i LOU finns krav på annonsering. 
  
 14.4 
  
 Konsekvenser för små företag och andra utförare 
  
 I kap. 12 redogör utredaren för bedömningar rörande effekter för företagandet och i synnerhet kvinnors företagande. 
 För näringslivet har, enligt kommunintervjuerna, fritt val med- fört förbättrade möjligheter för företag att verka och utvecklas genom att kunna konkurrera med kommunens egenregiverksam- het. Det här verkar också gälla för s.k. idéburen verksamhet och kooperativ av olika slag. Utvecklingen av småföretag har stimule- rats i de kommuner som infört fritt val och det har skapats ökad entreprenörsanda. Småföretagande har stimulerats i en kvinnodo- minerad bransch. 
 Med de externa utförarna har också möjligheter skapats för att öka mångfalden i serviceutbudet för brukarna. De privata utförarna kan erbjuda tilläggstjänster, som ligger utanför biståndsbeslut och kommunens ansvar, men som brukarna kan efterfråga. Detta kan till viss del bidra till tillväxtmöjligheter. 
 De kontakter som utredaren har haft med företrädare för näringslivet och idéburen verksamhet, t.ex. Almega, Vård- företagarna, representanter för vissa vårdföretag, Näringslivets regelnämnd, Famna och andra intressenter, har inte visat att utredarens förslag skulle medföra några negativa konsekvenser för externa utförare. Tvärtom har företrädarnas bedömningar varit att förslagen medför en regelförenkling för företagen, vilket ses som en mycket positiv effekt. 
 274 
  
 SOU 2008:15 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 För de företag och s.k.  
 non-profitorganisationer 
  som idag lägger anbud på större driftentreprenader, upphandlade enligt LOU, kan vård- och omsorgstjänster köpta enligt bestämmelserna om valfri- hetssystem medföra nackdelar. Till skillnad från en upphandlad driftentreprenad innebär valfrihetssystemet inga kvantitativa garantier. En godkänd utförare är inte garanterad några volymer eller inkomster, utförarna är helt beroende av den enskilde bruka- rens val. 
  
 14.5 
  
 Konsekvenser för jämställdhet mellan kvinnor och män 
  
 I kap. 12 redovisas utredarens bedömningar rörande förslagets konsekvenser för jämställdhet. 
 Enligt utredarens mening medför förslaget att små företag lät- tare kan komma in på marknaden och vara leverantörer till offentlig sektor. Eftersom en majoritet av vård- och omsorgspersonalen är kvinnor ges dessa, i de kommuner och landsting som väljer att till- lämpa lagen, en helt ny möjlighet att starta företag inom den bransch där de tidigare varit anställda. 
  
 14.6 
  
 Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen 
  
 I kap. 3 och 5 redogör utredaren för bedömningar rörande den kommunala självstyrelsen. Utredaren kan inte se att förslagen har några negativa konsekvenser för den lokala demokratin. Kommun eller landsting kan, om de vill, tillämpa lagen om valfrihetssystem. Varje myndighet beslutar vilka tjänster som ska omfattas av förslaget, hur tjänsterna ska utföras, ersättningsnivåer till utförarna, hur medborgarna ska informeras om valfrihetssystemet och hur reglerna i 3 kap. 19 § kommunallagen ska efterlevas etc. Förslagen medför att kommunerna får ytterligare ett verktyg att använda när den politiska ledningen beslutat att konkurrenspröva kommunal verksamhet. 
 I de kommuner som väljer att införa valfrihetssystem ges den enskilde medborgaren en större möjlighet till inflytande över sitt liv, den enskilde ges möjlighet att välja vem som ska tillhandahålla tjänster enligt socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdstjänster. 
 275 
  
 Konsekvensbedömningar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Enligt  
 EG-rättens 
  grundläggande principer och rättsmedelsdi- rektiven (89/665, 92/15 och 2007/66) måste förfördelade leveran- törer ges möjlighet att klaga till domstol. Förslaget medför att en sökande, som anser att kommunen eller landstinget inte följt bestämmelserna i den förslagna lag om valfrihetssystem, ges en möjlighet att få sin sak prövad. Denna möjlighet kan dock inte betraktas som en inskränkning av kommunernas och landstingens handlingsutrymme. 
  
 14.7 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Utredaren har inte funnit anledning att närmare analysera konse- kvenserna för integration och hållbar utveckling, sysselsättning och offentlig service samt personlig integritet. Utredaren bedömer inte heller att förslaget får några särskilda konsekvenser för brottslig- heten. 
 276 
 15 Hälso- och sjukvården 
 Regeringen har den 19 december 2007, i tilläggsdirektiv till Utred- ningen om fritt val inom äldre- och handikappomsorgen (S 2007:04), uppdragit åt utredaren att klargöra om det finns förut- sättningar för att också inom hälso- och sjukvården använda den upphandlingsmodell för valfrihetssystem som utarbetas för äldre- och handikappomsorgen. Uppdraget ska utföras inom ramen för utredningens huvuduppdrag. Utredaren har också att lämna förslag på de författningsändringar som är nödvändiga. I de författnings- förslag som lämnas måste hänsyn tas till upphandlingslagstift- ningen. Utredaren ska samråda med och beakta det pågående arbete som bedrivs av utredningen Patientens rätt i vården (dir.2007:90). (Bilaga 1. tilläggsdirektiv). 
  
 15.1 
  
 Sammanfattning 
  
 Utredarens bedömning:  
 Den föreslagna lagen om valfrihets- system kan användas även inom hälso- och sjukvården. Ett fåtal bestämmelser kommer i praktiken att tillämpas på olika sätt inom hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten men detta medför inte behov av författningsreglering – varken i den före- slagna lagen eller i annan författning. 
 Enligt utredarens mening finns det förutsättningar för att även inom hälso- och sjukvården använda den föreslagna lagen om val- frihetssystem, LOV. Lagförslaget omfattar tjänster som anges i bilaga II B (s.k.  
 B-tjänster) 
  kategori 25 enligt bilaga 3 till lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, med  
 CPV-referensnummer 
 74511000-4, 
  och från  
 85000000-9 
  till  
 85323000-9 
  (utom 85321000- 5 och  
 8532000-2). 
  De angivna  
 CPV-referensnumren 
  inkluderar ett stort antal tjänster inom hälso- och sjukvårdsområdet. 
 277 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 LOV kan fungera som ett verktyg för de landsting och kommu- ner som vill konkurrenspröva verksamhet som drivs i egen regi för att därigenom överlåta valet av utförare till brukaren/invånaren/ patienten. Den föreslagna lagen är ett alternativ till lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, LOU. Utredaren har i kapitel 5 slagit fast att det föreligger ett avtalsförhållande mellan den myndighet som är köpare av en tjänst och tjänsteleverantören, vilket medför att någon av lagarna – LOU eller LOV – måste till- lämpas vid en konkurrensprövning av egenregiverksamheten. Myn- dighetens syfte med konkurrensprövningen blir avgörande för vil- Cook lag som ska tillämpas. LOV är lämplig att använda sig av när syftet är att flytta makt från politiker till medborgare, att öka val- friheten och inflytandet för invånarna, och att främja en mångfald av utförare. Det är kommunen eller landstinget som avgör om man ska tillämpa LOV och i så fall, för vilka tjänster. 
  
 CPV-referensnumren 
  omfattar även tjänster inom hälso- och sjukvårdsområdet som lämpar sig mindre väl för köp enligt LOV, t.ex. ambulanstransporter. Som tidigare redovisats i kapitel 5 är det emellertid inte möjligt pga. gränsdragningsproblem att i lagtext precisera de tjänsteköp på vilka lagen ska kunna tillämpas. Enligt utredaren måste detta inom hälso- och sjukvården, liksom inom socialtjänsten, vara en uppgift för den tillämpande myndigheten. En justering i den föreslagna lagen är inte nödvändig. 
 Ett fåtal bestämmelser i LOV måste i praktiken tillämpas på helt olika sätt inom hälso- och sjukvården respektive socialtjänsten men kräver för det ingen justering – varken av den föreslagna lagen eller av någon annan författning. Det tydligaste exemplet på detta är 9 kap. 1 § LOV om myndighetens informationsansvar. Inom hälso- och sjukvården blir samtliga landstingets medlemmar (invånare), direkt berörda av ett valfrihetssystem och får ta ställning till vilken vårdgivare de vill ha. Detta gäller oavsett om man vid den tidpunkt då man gör sitt val, har behov av hälso- och sjukvårdsinsatser eller inte. Inom socialtjänsten är det brukare som blivit beviljade biståndsinsatser som väljer utförare, inte samtliga kommunmed- lemmar. Informationen till medborgarna måste utifrån de olika förutsättningarna utformas och hanteras på olika sätt. Huvudman- nen har dock i båda fallen en skyldighet att ansvara för detta. 
 Utredaren har inte funnit någon bestämmelse i den föreslagna lagen som kräver en justering för att den ska vara möjlig att tillämpa i hälso- och sjukvårdssammanhang. Även för hälso- och sjukvårds- 
 278 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 tjänster kan därmed alternativen framöver vara att tjänsterna till- handahålls antingen 
  
 - 
  
 genom verksamhet i egen regi av landsting eller kommun, 
  
 - 
  
 genom att landsting eller kommun sluter avtal med externa vårdgivare efter en upphandling enligt LOU, eller 
  
 - 
  
 genom att landsting eller kommun sluter avtal med externa vårdgivare med stöd av LOV. 
  
 15.2 
  
 Ansvaret för hälso- och sjukvård 
  
 Ansvaret för hälso- och sjukvården delas mellan stat, landsting och kommun. Staten har det övergripande ansvaret för hälso- och sjuk- vårdspolitiken och har ansvar för att den nationella organisationen och ansvarsfördelningen fungerar. Den styrande rollen utövar sta- ten genom lagstiftning och tillsyn. 
 I hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL, regleras landsting- ens och kommunernas ansvar. Samma ansvar som landstingen har regionerna och med landsting avses alltid även region. Landstingen och kommunerna har ansvaret för att tillgodose befolkningens och patienternas hälso- och sjukvårdsbehov. De ska se till att invånarna får vård vid sjukhus, vårdenheter, i särskilda boenden eller i det egna hemmet. 
 Landstingens och kommunernas huvuduppgift är att efter en demokratisk planeringsprocess vara uppdragsgivare och finansiär av de aktiviteter som ska utföras. Landstingen och kommunerna ska med hjälp av skatter och andra intäkter finansiera dessa insatser. 
 Hälso- och sjukvård som begrepp, definieras i hälso- och sjuk- vårdslagen som åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Även sjuktransporter och omhän- dertagande av avlidna tillhör hälso- och sjukvården liksom tand- vård, företagshälsovård, skolhälsovård, studerandehälsovård samt omvårdnad. En grundpelare för den svenska hälso- och sjukvården är hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf som säger att målet för hälso – och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården ska ges med respekt för alla männi- skors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges före- träde till vården. 
 279 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvård kan grovt indelas i somatisk, dvs. kroppslig respektive psykiatrisk vård och består av primärvård eller närsjuk- vård respektive specialiserad vård. Primärvård kan förenklat sägas utgöra en första vårdnivå och omfattar grundläggande medicinsk behandling som inte kräver sjukhusens resurser. 
  
 15.3 
  
 Landstingens ansvar som huvudman för hälso- och sjukvård 
  
 Hälso- och sjukvård är en obligatorisk uppgift för landstingen och har sin specialreglering i HSL. Landstingen ska enligt 3 – 3 c, och 4 §§ HSL erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom landstinget samt till de som stadigvarande vistas i landstinget. Landstinget ska även erbjuda vård till de personer som tillfälligt vistas i länet och som behöver akut vård. Även personer som inte är bosatta i Sverige har rätt till vårdförmåner i Sverige vid sjukdom och moderskap enligt förordning (EEG) nr 1408/71 i det landsting där de har sin arbetsplats eller har registrerats som arbetslösa. Även deras familjemedlemmar omfattas av förmånen. Asylsökande ingår också i landstingens åtagande. 
 I 5 § HSL konkretiseras landstingens ansvar genom att där stad- gas att det för hälso- och sjukvård som kräver intagning vid sjuk- vårdsinrättning ska finnas sjukhus och att vård som ges vid sådan intagning benämns sluten vård. All annan hälso- och sjukvård kallas för öppen vård. 
 Av 5 § framgår vidare att primärvården ska, som en del av den öppna vården utan avgränsning vad gäller sjukdomar, ålder, eller patientgrupper, svara för befolkningens behov av sådan grund- läggande medicinsk behandling, omvårdnad, förebyggande arbete och rehabilitering som inte kräver sjukhusens medicinska och tek- niska resurser eller annan särskild kompetens. 
 Landstinget ska vidare organisera sin primärvård så att alla som är bosatta inom landstinget får tillgång till och kan välja en fast läkarkontakt. Läkaren ska ha specialistkompetens i allmänmedicin. Landstinget får inte begränsa den enskildes val till ett visst geogra- fiskt område inom landstinget. 
 I HSL stadgas att hälso- och sjukvården ska bedrivas så att den uppfyller kraven på en god och säker vård. Detta innebär att vården ska 
 280 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 1. 
  
 vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och tillgo- dose patientens behov av trygghet i vården och behandlingen, 
  
 2. 
  
 vara lätt tillgänglig, 
  
 3. 
  
 bygga på respekt för patientens självbestämmande och integri- tet, 
  
 4. 
  
 främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjuk- vårdspersonalen, 
  
 5. 
  
 tillgodose patientens behov av kontinuitet och säkerhet i vården. 
  
 Vården och behandlingen ska så långt det är möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Olika insatser för patienten ska samordnas på ett ändamålsenligt sätt. Varje patient som vänder sig till hälso- och sjukvården ska, om det inte är uppenbart obe- hövligt, snarast ges en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd. 
 Information 
 Enligt hälso- och sjukvårdslagen ska patienten ges individuellt anpassad information om sitt hälsotillstånd och om de metoder för undersökning, vård och behandling som finns. Om informationen inte kan lämnas till patienten ska den i stället lämnas till en närstå- ende till patienten. Informationen får dock inte lämnas till patien- ten eller någon närstående om det finns hinder för detta i 7 kap. 3 eller 6 § sekretesslagen(1980:100) eller i 2 kap. 8 § andra stycket eller 9 § första stycket lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, (LYHS). 
 Hälso- och sjukvården ska arbeta för att förebygga ohälsa. Den som vänder sig till hälso- och sjukvården ska när det är lämpligt ges upplysningar om metoder för att förebygga sjukdom eller skada. 
 Planeringsansvaret 
 Landstingen har ett planerings- och utvecklingsansvar för hälso- och sjukvården, enligt 7 och 8 §§ HSL. All planering ska göras med utgångspunkt i befolkningens behov. Den ska omfatta både hälso- och sjukvård som bedrivs i egen regi eller av andra på uppdrag av landstingen och som finansieras med offentliga medel. Hälso- och sjukvård som utförs helt privatfinansierad ingår inte i landstingens 
 281 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 ansvarsområde. Men det utesluter inte att landstingen måste hålla sig underrättade om andra vårdgivares verksamhet som kan påverka planeringen. Om t.ex. en privatläkare utan offentlig finansiering upphör med sin verksamhet av något skäl, så har landstingen som ytterst ansvariga skyldighet att ta hand om dennes patienter i sin organisation, om patienterna uppfyller kraven på bosättning m.m. 
 I planerings- och utvecklingsansvaret ingår att landstingen ska samarbeta med övriga samhällsorgan, organisationer och privata vårdgivare. Med organisationer avses de arbetstagarorganisationer som hälso- och sjukvårdspersonalen tillhör men även patientföre- ningar och handikapporganisationer av olika slag ska finnas med i planeringen. I kommunallagen (1991:900) finns bestämmelser om brukarmedverkan i självförvaltningsorgan med möjlighet för landstingen att inrätta sådana och dessa ska då ingå och delta i pla- neringen. 
 Landstingen har även ansvaret för att planera sin hälso- och sjukvård så att en katastrofmedicinsk beredskap upprätthålls enligt 7 § HSL. Enligt 26 c § HSL tillåts kommuner och landsting att på begäran ställa hälso- och sjukvårdsresurser till förfogande för att bistå annan kommun eller annat landsting som drabbats av en extraordinär händelse i fredstid mot skälig ersättning. 
 Den politiska ledningen 
 Enligt 10 § hälso- och sjukvårdslagen ska ledningen av hälso- och sjukvården utövas av en eller flera nämnder. För en sådan nämnd gäller för vad som är föreskrivet om nämnder i kommunallagen. Nämnden ska vara hälso- och sjukvårdsnämnd men annan nämnd kan fullgöra sådan uppgift. Många landsting har minimerat antalet nämnder i sin organisation. Vissa landsting har endast en lands- tingsstyrelse som då fullgör uppgiften som hälso- och sjukvårds- nämnd tillika tandvårdsnämnd. Särskilda bestämmelser om gemen- sam nämnd finns i lagen (2003:192) om gemensam nämnd. 
 Ledningen för utförandet av hälso- och sjukvård 
 I §§ 28  
 -30 
  hälso- och sjukvårdslagen finns regler om hur ledningen av hälso- och sjukvården ska vara organiserad. Bestämmelserna gäller såväl för offentligt som privatdriven vård. Ledningen av 
 282 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 hälso- och sjukvården ska vara organiserad så att den tillgodoser hög patientsäkerhet och vara av god kvalitet samt främja kostnads- effektivitet. Vidare ska det inom hälso- och sjukvården finnas någon som har ansvaret för verksamheten och som benämns verk- samhetschef. Verksamhetschefen får dock bara bestämma över diagnostik eller vård och behandling av enskilda patienter om hon eller han har tillräcklig kompetens och erfarenhet för detta. 
 Ansvaret för ledningsuppgifter rörande den psykiatriska tvångs- vården utövas av en läkare med specialistkompetens inom området och benämns chefsöverläkare. Om inte verksamhetschefen är en läkare med sådan kompetens ska dessa uppgifter fullgöras av en särskilt utsedd chefsöverläkare. 
 Ansvaret för ledningsuppgifter rörande isolering enligt 5 kap. 1 § och tillfällig isolering enligt 5 kap. 3 § smittskyddslagen måste utövas av en läkare med specialistkompetens inom området och benämns chefsöverläkare. Är verksamhetschefen inte en läkare med sådan kompetens, ska dessa uppgifter fullgöras av en särskilt utsedd chefsöverläkare eller befattningshavare som förordnats enligt 5 kap. 24 § i smittskyddslagen. 
 Av 30 § HSL framgår att verksamhetschefen får uppdra åt sådana befattningshavare inom verksamheten som har tillräcklig kompetens och erfarenhet att fullgöra enskilda ledningsuppgifter. 
 Förordning (1996:933) om verksamhetschef inom hälso- och sjukvården innehåller därtill ett antal specificerade uppgifter som verksamhetschefen har ansvar för att de utförs. Socialstyrelsen har utfärdat allmänna råd (SOSFS 1997:8) om verksamhetschef inom hälso- och sjukvård. 
 Kvalitetssäkring 
 För all hälso- och sjukvård gäller bestämmelsen i 31 § HSL att kva- liteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande ska utvecklas och säkras. Här betonas vikten av att alla vårdgivare uppfyller kra- ven i 2a § första stycket p. 1 HSL, dvs. att hälso- och sjukvården ska vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och tillgo- dose patientens behov av trygghet i vården och behandlingen. Enligt 28 § HSL ska ledningen av hälso- och sjukvården tillgodose hög patientsäkerhet och att vården är av god kvalitet. Om det behövs med hänsyn till patientsäkerheten ska för patienten enligt 27 § HSL utses en patientansvarig legitimerad läkare. 
 283 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 Socialstyrelsen har utfärdat föreskrifter om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet inom hälso- och sjukvården (SOSFS 2005:12). 
 Yrkesutövarna är, enligt 2 kap. 7 § HSL, skyldiga att rapportera till vårdgivaren om en patient i samband med hälso- och sjukvård drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom. Vårdgivaren ska därefter göra en bedömning av om en anmälan ska göras till Socialstyrelsen enligt 6 kap. 4 och 4a §§ LYHS – en s.k. Lex  
 Maria-anmälan. 
  
 15.3.1 
  
 Legala möjligheter att låta annan utförare än landsting tillhandahålla hälso- och sjukvårdstjänster 
  
 Enligt 3 § 3 st. HSL får ett landsting sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som landstinget ansvarar för. Vid ett överlämnande ska anges särskilda villkor för det. En uppgift som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av hälso- och sjukvårdslagen – 3§ – överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. 
 Hälso- och sjukvård behöver inte utföras i offentlig regi med undantag för psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Även andra uppgifter som innebär myndighetsutövning får, med vissa undantag, inte utföras av privata vårdgivare även om de finan- sieras med offentliga medel. Landstingen har ett uppföljningsansvar enligt 3 kap. 19 § kommunallagen för egen utförd drift av hälso- och sjukvård samt för den vård som utförs av annan på uppdrag av ett landsting. 
  
 1 
  
 Avtal 
 Landstingen har också möjligheter att sluta avtal med andra lands- ting om utförande av olika vårdinsatser, 4 § HSL. Landet har delats in i regioner för att kunna bedriva sådan hälso- och sjukvård som berör flera landsting, 9 § HSL. Vissa landsting kan få möjlighet att efter tillstånd från Socialstyrelsen bedriva rikssjukvård med hela landet som upptagningsområde, 9a och 9b §§ HSL. Ersättningar för olika sjukvårdsåtgärder som landsting utför åt varandra finns regle- rade i Riksavtalet om inte annat överenskommits mellan lands- 
  
 1  
 Se kap. 2 för beskrivning av kommunallagens regler. 
 284 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 tingen. Regionvårdsavtal kan slutas mellan landsting som ingår i en region. Vanligtvis finns s.k. gränsavtal som möjliggör att lands- tingsinvånare får söka vård i ett angränsande landsting. 
  
 15.3.2 
  
 Närsjukvård, primärvård och annan öppen vård samt läkarmedverkan i kommunal verksamhet 
  
 Utredaren konstaterar att det under många år har funnits en poli- tisk ambition att föra över resurser från sjukhusvården till primär- vården. Ett viktigt argument har varit att befolkningen uppsöker sjukhusens akutmottagningar med åkommor som lika gärna hade kunnat tas om hand i primärvården. En väl utbyggd primärvård skulle sålunda kunna avlasta sjukhusen så att dessa kan fokusera på de patienter som verkligen behöver sjukhusets resurser. Den medi- cinskteknologiska utvecklingen, som innebär att allt mer vård kan tillhandahållas i öppna former bidrar, också till denna utveckling. Begreppen närsjukvård och närvård förekommer sedan flera år till- baka men saknar definition i hälso- och sjukvårdslagstiftningen. Nya primärvårdsmodeller är under utveckling under begrepp som närsjukvård eller nära vård. Allmänläkare och primärvårdens resur- ser beskrivs vanligen som basen i närsjukvården, men även annan specialistvård och vårdplatser ingår liksom samverkan med den kommunala äldreomsorgen. 
  
 15.3.3 
  
 Läkarmedverkan i kommunal verksamhet – särskilda boenden, dagverksamheter och vid kommunal hemsjukvård i ordinärt boende 
  
 Enligt 26 d § HSL ska landstinget sluta avtal med kommunerna inom landstinget om omfattningen av och formerna för läkarmed- verkan i särskilda boenden och i dagverksamhet. Detsamma gäller även i ordinärt boende om en kommun ansvarar för den vården. 
  
 2  
  
 Avtal ska träffas med samtliga kommuner men inget hindrar att landstinget har olika avtal med de olika kommunerna. 
 Om landstinget inte fullgör sina skyldigheter enligt avtalet har kommunen rätt att anlita läkare och att få ersättning för det av landstinget. Frågan om ersättning regleras i avtalet. 
  
 2  
 Se avsnittet om kommunernas ansvar för hälso- och sjukvård 
 285 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 I lagens förarbeten 
  
 3  
  
 framhålls att det är angeläget att kommunen utser en särskild befattningshavare med ansvar för att fördela läkarinsatserna så att de medicinska insatserna styrs till de patienter som bäst behöver dem. Såsom lämpliga befattningshavare nämns den medicinskt ansvariga sjuksköterskan (MAS:en), som är den i kommunen som har den högsta medicinska kompetensen, eller verksamhetschefen. 
 Om kommuner har krävt landsting på sådan ersättning har inte undersökts närmare av utredaren, men det finns just nu inte tecken på sådana problem. 
  
 15.4 
  
 Kommunernas ansvar som huvudman för hälso- och sjukvård 
  
 15.4.1 
  
 Den kommunala hälso- och sjukvården 
  
 Utredarens bedömning:  
 Den kommunala hälso- och sjukvår- den och socialtjänsten utförs i nära samverkan och det är nöd- vändigt för verksamheten att även den kommunala hälso- och sjukvården kan ingå i ett valfrihetssystem. Utredaren har inte funnit några juridiska hinder mot detta. 
 Kommunerna har sedan den 1 januari 1992, då kommunerna över- tog huvuddelen av ansvaret för långvarig vård av äldre och funk- tionshindrade, även ansvar för viss hälso- och sjukvård. Reformen, Ädelreformen, hade som främsta syfte att skapa klara ansvarsför- hållanden och ändamålsenliga organisatoriska förutsättningar för att utveckla samhällets vård och omsorg. 
  
 4 
  
 Kommunens ansvar för hälso- och sjukvården omfattar enligt 18 § första stycket HSL, dem som bor i en sådan boendeform eller bostad som avses i 5 kap. 5 § andra stycket (särskild boendeform för äldre) eller 5 kap. 7 § tredje stycket SoL (bostad med särskild service för personer med funktionshinder). Kommunens ansvar omfattar vidare dem som genom beslut av kommunen bor i en sådan boendeform som avses i 7 kap. 1 § första stycket 2 SoL, dvs. enskild verksamhet som motsvarar de boenden som nämns i 5 kap. SoL. Till kommunens ansvar hör också att erbjuda en god hälso- 
  
 3 
  
 Prop. 2005/06:115 s. 45. 
  
 4 
  
 Prop. 1990/91:14. 
  
 286 
 SOU 2008:15 Hälso- och sjukvården 
 och sjukvård i samband med kommunal dagverksamhet enligt 3 kap. 6 § SoL. 
  
 5 
  
 När det gäller den hälso- och sjukvård som vanligtvis benämns hemsjukvård, är det landstinget som primärt ansvarar för den verk- samheten. Landstinget kan dock träffa avtal med en kommun inom landstinget om att överlåta skyldigheten att erbjuda hemsjukvård till kommunen. Följden av ett sådant avtal blir att kommunen, och inte längre landstinget, bär ansvaret för den hemsjukvård som omfattas av avtalet. Landstingets kompetens att härutöver i frivil- liga former ombesörja kompletterande hemsjukvård i den aktuella kommunen kvarstår orubbad. År 2006 hade hälften av landets 290 kommuner ansvar för hemsjukvård i ordinärt boende. 
 För det fall någon överenskommelse inte har träffats med landstinget har kommunen en möjlighet att på frivillig väg erbjuda hemsjukvård till dem som vistas i kommunen. 
 I den utsträckning kommunen enligt 18 § HSL har ansvaret för hälso- och sjukvården har kommunen också en skyldighet att erbjuda habilitering, rehabilitering och hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. Kommunen har också ett visst ansvar för att tillhandahålla förbrukningsartiklar. 
 En kommun får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som kommunen ansvarar för enligt hälso- och sjuk- vårdslagen och ska då ange de särskilda villkor som gäller för över- lämnandet. En uppgift som innefattar myndighetsutövning får dock inte överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. 
 På samma sätt som då kommunen sluter avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom socialtjänsten, innebär avtal om uppgifter som kommunen ansvarar för enligt HSL ingen föränd- ring vad gäller huvudmannaskapet. Kommunen är skyldig att se till att det finns den personal, de lokaler och den utrustning som behövs för att en god vård ska kunna ges. 
  
 6 
  
 5 
  
 Enligt förarbetena till LSS ska bostad med särskild service enligt socialtjänstlagen och motsvarande boende enligt LSS jämställas. Kommunens ansvar för hälso- och sjukvård enligt 
  
 18 
  
 § HSL anses därför gälla även de personer som bor i bostad med särskild service enligt LSS. 
  
 6 
  
 När det gäller ansvaret för hälso- och sjukvården i särskilda boendeformer se Svenska Kommunförbundets och Landstingsförbundets PM  
  
 2003-07-28 
  Hälso- och sjukvårds- ansvaret i boendeform eller bostad enligt SoL, LSS m.m. 
 287 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 15.4.2 
  
 Vilken hälso- och sjukvård är kommunens ansvar? 
  
 Var gränsen går mellan den hälso- och sjukvård kommunen enligt lagstiftningen kan bedriva och den hälso- och sjukvård det åligger landstinget att ansvara för är relativt oklar. 
 Av lagtext, förarbeten och kommentarer till hälso- och sjuk- vårdslagen framgår att kommunens ansvar inte omfattar sådan hälso- och sjukvård som meddelas av läkare. Vidare framgår att den kommunala hälso- och sjukvården i stora delar kan anses begränsad till att gälla enklare vårdåtgärder av vardagskaraktär. 
  
 7  
  
 Men samtidigt ska resurserna vara så stora att människor inte ska behöva vara på sjukhus när vårdbehoven tilltar. 
 Begreppet hemsjukvård 
 Ungefär hälften av alla brukare som får hemtjänst får också hem- sjukvård. 
  
 8 
  
 Den något oklara definitionen av begreppet hemsjukvård som finns i lagstiftningen är hälso- och sjukvård i hemmet. Därmed menas dock inte all hälso- och sjukvård som är möjlig att bedriva i ett hem. I lagens förarbeten 
  
 9  
  
 begränsas hemsjukvård i ordinärt boende till den del av primärvården som utför hälso- och sjukvård i enskildas hem i det vanliga bostadsbeståndet. Av förarbetena framgår vidare att hemsjukvården är avsedd för personer som behöver långvariga insatser från socialtjänsten och hälso- och sjuk- vården. I begreppet hemsjukvård torde därmed t.ex. inte ingå hem- besök vid akut sjukdom. 
 Landstingsförbundet har tillsammans med Socialstyrelsen och Svenska Kommunförbundet definierat hemsjukvård på följande sätt: 
 Hälso- och sjukvård som genom huvudmannens åtagande och ansvar ges i patients bostad eller där patient vistas...Insatserna ska ha före- gåtts av en individuell vårdplanering. 
 Hemsjukvård liksom övrig kommunal hälso- och sjukvård är en del av primärvården. 
  
 10  
  
 Till viss ledning när det gäller att precisera 
  
 7 
  
 Rodriguez, J: Hälso- och sjukvårdslagen. Med kommentarer, Sjunde uppl. s. 227. 
  
 8 
  
 Sammanhållen hemvård (SOU 2004:68) 
  
 9 
  
 Prop. 1990/91:14 Ansvaret för service och vård till äldre och handikappade m.m. 
  
 10 
  
 Prop. 2002/03:20 Samverkan mellan kommuner och landsting inom vård- och omsorgs- området s. 42. 
  
 288 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 vilken hälso- och sjukvård en kommun kan ansvara för kan därför definitionen av primärvård vara. Primärvården betecknar en vårdnivå och avser då den nivå som ska kunna tillgodose befolkningens basala behov av hälso- och sjukvård. Primärvård som vårdnivå inkluderar även privatpraktiserande specialister i allmänmedicin och privatpraktiserande sjukgymnaster. I primärvården ska inte finnas särskilda specialiteter för olika sjukdomar eller kroppsdelar. 
  
 11  
  
 Ansvarsområdet gäller sådana åtgärder där det inte finns behov av sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens. I detta ligger bl.a. patienternas behov av undersökningar och vård hos andra läkarspecialiteter och andra yrkesgrupper inom vården. Avgränsningen innebär inte att patienten måste bli inlagd på sjukhus. 
 Sjukhusanknuten hemsjukvård (sjukhusvård i hemmet) är inte en del av primärvården och kan därför inte inkluderas i den hem- sjukvård som kan vara kommunens ansvar. 
  
 12 
  
 15.4.3 
  
 Den kommunala hälso- och sjukvårdens organisering 
  
 Ledningen av kommunens hälso- och sjukvård utövas av den eller de nämnder som kommunfullmäktige enligt 2 kap. 4 § SoL bestämmer. Nämnden beslutar hur hälso- och sjukvården ska orga- niseras med hänsyn till lokala behov och förutsättningar. Att den ansvariga kommunala nämnden leder verksamheten innebär att det i princip är den som beslutar hur arbetsuppgifterna ska fördelas mellan personalen och vem som i olika hänseenden ska vara led- ningsansvarig. Sådana organisatoriska beslut måste vara i enlighet med övriga bestämmelser i HSL om hur hälso- och sjukvården ska vara organiserad. 
  
 13 
  
 Verksamhetschef 
 Bestämmelserna om hur ledningen av hälso- och sjukvård ska vara organiserad är gemensamma för all hälso- och sjukvård och gäller således även inom kommunalt bedriven verksamhet. Krav ställs på att det ska finnas någon som svarar för verksamheten (verksam- 
  
 11 
  
 Prop. 1994/95:195 Primärvård, privata vårdgivare m.m. s. 46 f. – se Rodriguez s. 167 f. 
  
 12 
  
 prop. 2002/03:20 s. 42 
  
 13 
  
 28-30 
  
  §§ HSL 
 289 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 hetschef) och att ledningen ska vara organiserad så att den tillgodo- ser hög patientsäkerhet och god kvalitet av vården samt främjar kostnadseffektivitet. Verksamhetschefen får uppdra åt annan befattningshavare inom verksamheten, som har tillräcklig kompe- tens och erfarenhet, att fullgöra enskilda ledningsuppgifter. 
 Den ansvariga nämnden bestämmer vilka befogenheter, rättig- heter och skyldigheter samt vilket ansvar, inklusive resultatansvar, utöver det författningsreglerade ansvaret, respektive verksamhets- chef ska ha. 
 Medicinskt ansvarig sjuksköterska (MAS) 
 I kommunernas hälso- och sjukvård ska det finnas en sjuksköterska som har det medicinska ansvaret i verksamheten (MAS).  
 Fischer 
  verkar inom det verksamhetsområde som bestäms av kommunen. Ett verksamhetsområde kan vara geografiskt, dvs. omfatta en del av kommunen eller en viss vårdinrättning. Det kan också röra sig om en viss uppgift. Verksamhetsområdena för en MAS respektive för en verksamhetschef behöver inte sammanfalla när de två uppdragen inte är förenade. 
 Grundläggande bestämmelser om medicinskt ansvarig sjukskö- terska och de uppgifter som åligger en sådan sjuksköterska ges i 24 § HSL och 2 kap. 5 § yrkesverksamhetsförordningen (1998:1513). 
 Av bestämmelserna framgår att den medicinskt ansvariga sjuk- sköterskan bl.a. ska ansvara för att patienterna får en säker och ändamålsenlig hälso- och sjukvård av god kvalitet inom kommu- nens ansvarsområde. Det innebär att  
 Fischer 
  ska se till att det medicinska omhändertagandet av patienterna tillgodoser kraven på hög patientsäkerhet och god kvalitet, att samverkan och samord- ning med vårdresurser inom och utanför den egna verksamheten fungerar på ett för patienterna tillfredställande sätt, och att det finns rutiner för individuell vårdplanering samt att verksamhetens vårdpolicy följs. 
  
 Fischer 
  är, i de fall befattningen inte är förenad med verksam- hetschefsuppdraget, underställd verksamhetschefen. Vid fullgöran- det av de uppgifter som omfattas av det medicinska ansvaret enligt bestämmelserna ovan är dock  
 Fischer 
  inte underställd någon verk- samhetschef. Dessa uppgifter är undandragna från verksamhets- chefens ledning. 
 290 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 Den medicinskt ansvariga sjuksköterskan har inte något primärt ansvar för den individuellt inriktade vården av enskilda patienter. Detta ansvar åvilar varje sjuksköterska och all Belln hälso- och sjukvårdspersonal som medverkar i patientrelaterat arbete inom kommunens hälso- och sjukvård. 
  
 14  
  
 Fischer 
  kan dock i överens- stämmelse med vad som framgår av bestämmelserna i HSL och yrkesverksamhetsförordningen ingripa i enskilda fall och bestämma över vård och behandling. 
 Socialstyrelsen framhåller i allmänna råd (SOSFS 1993:17) att den medicinskt ansvariga sjuksköterskan ansvarar för att omvård- nadsfrågor löses på ett för patienterna optimalt sätt – den som har för uppgiften lämplig utbildning och erfarenhet svarar dock för den praktiska utformningen, i första hand sjuksköterskan. 
 Planering 
 Kommunen ska planera sin hälso- och sjukvård med utgångspunkt i befolkningens behov av sådan vård. 
 Planeringen ska avse även den hälso- och sjukvård som erbjuds av privata och andra vårdgivare. 
 I planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvården ska kommunen samverka med samhällsorgan, organisationer och pri- vata vårdgivare. I hälso- och sjukvårdslagens förarbeten framhålls angelägenheten av att planeringen av äldreomsorgen, handikapp- omsorgen, barnomsorgen och missbrukarvården sker i samarbete mellan landstingskommuner och kommuner och mot bakgrund av ett så långt möjligt gemensamt underlag. 
  
 15 
  
 15.5 
  
 Särdrag mellan tjänster inom äldre- och handikappomsorgen och hälso- och sjukvårdstjänster. 
  
 Inom äldre- och handikappomsorgen erhåller brukaren insatsen först efter en biståndsbedömning av en biståndshandläggare. Äldre- och handikappomsorgen regleras i socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Av lagen framgår att kommunen ansvarar för insatser inom socialtjänsten för bl.a. äldre och personer med funktionsnedsätt- 
  
 14 
  
 2 kap. 5 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, LYHS. 
  
 15 
  
 Prop. 1981/82:97 s. 61. 
  
 291 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 ning. Kommunen har ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. Den som inte själv kan till- godose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd för sin försörjning och livsföring i övrigt. 
 Den kanske mest utmärkande skillnaden mellan hälso- och sjukvård och den kommunala äldre- och handikappomsorgen är att insatserna i hälso- och sjukvården inte föregås av någon bistånds- prövning utan invånaren söker själv vård varpå diagnos ställs av utföraren. 
 Landstingen ska enligt hälso- och sjukvårdslagen erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom landstinget samt till de som stadigvarande vistas i landstinget. Landstinget ska även erbjuda vård till de personer som tillfälligt vistas i länet och som behöver akut vård. Även personer som inte är bosatta i Sverige har i vissa fall rätt till vårdförmåner i Sverige vid sjukdom och moderskap enligt förordning (EEG) nr 1408/71 i det landsting där de har sin arbetsplats eller har registrerats som arbetslösa. Även deras familjemedlemmar omfattas av förmånen. Asylsökande ingår också i landstingens åtagande. Sålunda har landstingen ansvaret att tillhandahålla vård till alla enligt ovan, till skillnad från kommu- nerna som har att tillhanda tjänster enligt SoL efter biståndspröv- ning. Hälso- och sjukvårdslagen ger inte en patient en utkrävbar rättighet till visst val av läkare eller vårdinsats och kan inte överkla- gas till skillnad från ett biståndsbeslut enligt SoL, som kan överkla- gas genom förvaltningsbesvär. 
 Vidare finns skillnader avseende formella krav på utförarens kompetens såsom legitimation eller viss utbildning. Kommunen bestämmer själv vilka krav på kompetens som behövs för att utföra uppdraget, t.ex undersköterskeutbildning. Enligt 3 kap. lagen (1998:531), om yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvårdens område, LYHS, ställs inom hälso- och sjukvården krav på kompetens 
 – legitimation, ensamrätt till yrke, skyddad yrkestitel, kompetens som Europaläkare och specialistkompetens, för att få bedriva hälso- och sjukvård. Den kommunala hälso- och sjukvården omfattas av samma regler som landstingens. 
 Hälso- och sjukvårdsverksamhet och personal står under Social- styrelsens tillsyn oavsett om den bedrivs i egenregi, är privat driven med offentlig finansiering eller i helt privat regi. Socialstyrelsen utfärdar föreskrifter och allmänna råd för både landstingens och kommunernas hälso- och sjukvårdsverksamhet m.m. 
 292 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 Inom kommunen har socialnämnden tillsynen över sådan enskild verksamhet som kräver tillstånd t.ex. hem för vård eller boende (HVB), särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre, bostäder med särskild service för personer med funk- tionsnedsättning. Länsstyrelsen har tillsyn över den socialtjänst som kommunerna har ansvar för oavsett den bedrivs i egenregi eller på uppdrag av kommunen. Socialstyrelsen har tillsyn över social- tjänsten i landet och utfärdar föreskrifter och allmänna råd. 
  
 15.6 
  
 Valfrihet inom hälso- och sjukvården 
  
 Svensk sjukvård byggde länge på principen att invånarna tillhörde ett sjukhus eller den vårdcentral som låg närmast bostaden. Senare förändrades denna princip genom rekommendationer från dåva- rande Landstingsförbundet, vilka de flesta landsting följde. Sedan slutet av  
 1980-talet 
  har många landsting organiserat sin primärvård så att invånarna kan välja läkare eller mottagning. Husläkarlagen, som var i kraft under åren  
 1994–1995, 
  fastslog rätten att välja läkare. När denna lag upphävdes infördes i hälso- och sjukvårdsla- gen att alla som bodde i ett landsting skulle ges rätt att välja fast läkarkontakt som skulle vara specialist i allmänmedicin. Lands- tingen är lagligen förhindrade att begränsa den enskildes val av fast läkarkontakt till ett visst geografiskt område inom landstinget. Bestämmelsen har tillkommit som ett ytterligare led i strävan att stärka patientens ställning i hälso- och sjukvården. 
 Någon lagstadgad rätt att välja sjukhus eller specialistmottag- ning finns inte. Däremot gäller en rekommendation från dåvarande Landstingsförbundet, som innebär att patienter som har remiss till specialistsjukvård/sjukhusvård, i princip bör ha möjlighet att fritt välja specialistmottagning eller sjukhus i landet. Samtliga landsting har beslutat att tillämpa rekommendationen. 
 Staten och dåvarande Landstingsförbundet kom 2005 överens om den s.k. vårdgarantin. Vårdgarantin reglerar inte om eller vilken vård som ska ges utan inom vilka tidsgränser vård ska erbjudas. Det innebär att en vårdsökande patient ska erbjudas telefonkontakt eller besök samma dag hos primärvården. Läkarbesök inom primär- vården ska vid behov kunna erbjudas inom sju dagar. Efter beslut om remiss eller begäran om vård ska ett besök inom den specialise- rade vården vid behov kunna erbjudas inom högst 90 dagar. Efter 
 293 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 beslut om behandling ska denna kunna erbjudas inom högst 90 dagar. 
 Riksavtalet, som samtliga landsting har antagit, gäller sedan den 1 mars 2004. Riksavtalet innebär att den patient som önskar har rätt att söka vård utanför sitt hemlandsting. I sådant fall betalar hemlandstinget huvuddelen av vårdkostnaderna medan patienten betalar patient avgift och resan. 
 System för konkurrensprövning – Valfrihet för invånarna 
 Ett sätt att utveckla välfärden är att genom konkurrens skapa en ökad differentiering av utbudet. Erfarenheter visar att konkurrens- prövning av offentlig verksamhet leder till ökad effektivitet och därmed till en förbättrad välfärd och konsumentnytta. 
 Det finns i huvudsak två modeller för att konkurrenspröva offentlig verksamhet – entreprenad respektive valfrihetssystem. 
 Entreprenadmodellen 
 Entreprenadmodellen innebär att verksamheter som drivs av det offentliga upphandlas enligt bestämmelserna i LOU. Den verk- samhet som upphandlas beskrivs i förväg och vanligen är utföraren garanterad en produktionsvolym. Genom anbudstävlan konkurre- rar företagen om att få ingå kontrakt med beställaren. Kontraktet innebär att det vinnande företaget är det som tillhandahåller tjäns- ten under kontraktstiden. 
 Valfrihetssystem 
 Valfrihetssystem innebär att invånarna ges möjlighet att välja utfö- rare av tjänsten och valet styr tilldelningen av de offentliga resur- serna. Invånaren förses med en symbolisk check, som motsvarar ett visst värde som landstinget betalar till den utförare som invåna- ren väljer. Checkens värde är lika för alla utförare och fastställs av landstinget. I ett valfrihetssystem är utförarna inte garanterade någon produktionsvolym. Detta skapar incitament för utföraren att anpassa sin verksamhet efter invånarnas önskemål. Eftersom utfö- rarna inte kan påverka priset på sina tjänster innebär valfrihetssy- 
 294 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 stemet att kvalitetskonkurrens skapas inom en given ersättnings- ram. 
 För att en utförare ska få agera i ett valfrihetssystem krävs nor- malt att utföraren prövas och godkänns av landstinget. De utförare som uppfyller kraven som ställs vid prövningstillfället får träda in i valfrihetssystemet. En utförare kan när som helst ansöka om att få vara en del av valfrihetssystemet. 
  
 15.7 
  
 Vårdval- och valfrihetssystem i en ny form 
  
 Tre landsting har infört valfrihetssystem inom primärvård och inom delar av öppen vården. Landstinget Halland införde sitt vårdvalssystem den 1 januari 2007. Sedan den 1 januari 2008 tilläm- par även Stockholms läns landsting och landstinget Västmanland vårdvalssystem. Flera andra landsting har fattat principbeslut om att införa någon form av vårdval de närmaste åren. 
 De tre landstingens modeller för valfrihet inom primär- vård/närsjukvård redovisas nedan i korthet och i en längre version i bilaga 5. 
 Vårdval Halland 
 Landstinget Halland införde den 1 januari 2007 en kundvalsvals- modell för hela sin primärvård. Modellens grundtankar är att invå- narna i Halland väljer en leverantör, offentligt finansierad enskild verksamhet eller landstingets verksamhet i egen regi, som ska till- handahålla dennes primärvård. En hälso- och sjukvårdspeng (vård- check) följer invånarnas val. Hälso- och sjukvårdspengen är diffe- rentierad utifrån ålder och är oberoende av hur många gånger de enskilda individerna uppsöker primärvården under ett år. 
 Leverantörer som vill delta i modellen kan hos landstinget löpande få ett godkännande, en s.k. ackreditering, om de uppfyller av landstinget beslutade ackrediteringskrav. Utöver detta godkän- nande krävs, för att vara en del av utbudet, att leverantören dess- utom träffar en överenskommelse med landstinget, vilket också kan ske löpande. Genom överenskommelsen åtar sig leverantören att bedriva sin verksamhet i enlighet med sitt ackrediteringstill- stånd och i enlighet med landstingets beslut om Vårdval Halland. 
 295 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 För att säkra att invånarna får den vård som motsvarar deras behov och att vården har hög kvalitet, har landstinget satt upp mål, som varje leverantör ska uppfylla. Den leverantör som inte uppnår målen får avdrag på hälso- och sjukvårdspengen. 
 Alla invånare väljer sin leverantör. Nyinflyttade invånare infor- meras via brev från Landstinget om att denne ska välja leverantör. Invånaren får information om vad valet av innebär, samt om vad leverantörens åtagande innebär. Har invånaren inte gjort sitt val inom tre månader tilldelas invånaren en leverantör inom sitt när- område. 
 Om invånaren inte är nöjd med utbud eller kvalitet eller av annat skäl vill byta leverantör har invånaren rätt att göra det. Byte kan göras maximalt fyra gånger per år. När invånaren vill byta leve- rantör ska valet bekräftas skriftligen på en valblankett. Denna undertecknas av både invånaren och en företrädare för den valda leverantören. Den nya leverantören ska snarast och senast inom tre månader ta emot invånaren. 
 Landstinget följer upp målen tre gånger per år. Vartannat år följer landstinget upp ackrediteringen, dvs. om verksamheterna över tid lever upp till de krav landstinget satt upp som en förutsätt- ning för att få vara en del av utbudet. 
 Vårdval Stockholm 
 Vårdval Stockholm infördes år 2008 inom flera områden och omfattar inledningsvis husläkarverksamhet, mödravårdscentraler och barnavårdscentraler, logopedmottagningar och fotsjukvård samt läkarinsatser i särskilda boenden. I husläkaruppdraget ingår husläkarverksamhet, sköterskemottagning, basal hemsjukvård och psykosociala insatser. En husläkarmottagning kan även auktorisera sig för andra uppdrag exempelvis BVC, men det finns också helt självständiga BVC som är auktoriserade. Vårdval Stockholm omfattar hela Stockholms län med undantag av Norrtälje kommun där sjukvården ingår i en gemensam nämnd med kommunen. 
 Vårdval Stockholm innebär att vårdgivarna äger rätt att fritt etablera sig om de ansöker om auktorisation och uppfyller de auk- torisationskrav som finns fastställda i en Regelbok. Regelboken innehåller auktorisationsvillkor, avtal, uppdragsbeskrivning, ersätt- ning och regler om uppföljning. Regelboken ska tillämpas av alla 
 296 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 vårdgivare inom vårdområdet. När en vårdgivare blivit auktoriserad tecknas för varje mottagning ett avtal. 
 Landstingets egen regi och offentligt finansierad enskild verk- samhet har samma regler och ersättningar. Ansökningsförfarandet om auktorisation till Vårdval Stockholm är öppet och nya ansök- ningar kommer successivt in. 
 En vårdgivare väljer själv på vilken adress inom landstingsområ- det de vill verka. 
 Före Vårdval Stockholm fanns det 160 husläkarmottagningar i länet. Samtliga befintliga mottagningar ansökte om auktorisation och är kvar samtidigt som ett 20 tal nya mottagningar öppnat i början av 2008. 
 Stockholm har sedan husläkarreformen i början av  
 90-talet 
  haft listning på husläkare och mottagning. 
 I husläkaruppdraget är vårdgivarnas ersättningar helt kopplade till hur stora listor de har och hur många besök de producerar. Kapiteringsersättning, dvs. ersättning per invånare, ges endast för listade invånare. Alla mottagningar i länet har samma ansvar att ta emot en olistad person som en som är listad. 
 Tidigare skiljde ersättningarna mellan olika husläkarmottag- ningar i länet. Samtliga mottagningar fick också ett tillägg på ersättningen utifrån den sociala tyngden i området de var verk- samma i. Nu får alla vårdgivare samma kapiteringsersättning. 
 Det finns tak för hur många besök som ersätts till fullo. Listning bör i första hand ske på läkare men kan också ske på 
 mottagning. Husläkarmottagningarna kan komplettera sin beman- ning av specialister i allmänmedicin med specialister i barnmedicin och geriatrik som barn respektive äldre ska kunna lista sig på. Det finns inga begränsningar i hur ofta en individ får lista om sig. 
 Det finns inga krav på hur stor en mottagning måste vara, men för att klara uppdraget anges att den bör vara bemannad med minst tre läkare. Det finns inte heller några krav på hur stor en läkares lista får vara. En mottagning som inte kan ta emot fler patienter har rätt att meddela att dess listor är fulla. De kan då inte lista någon som önskar byta från en annan mottagning, däremot kan de aldrig neka en olistad person att lista sig. 
 Husläkaruppdraget utökas i och med Vårdval Stockholm till att omfatta ett ansvar dygnet runt. Under kvällar och helger löser mottagningarna åtagandet gemensamt på jourmottagningar och på nätterna med en beredskapsverksamhet som kan gör hembesök. 
 297 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 Vårdval Västmanland 
 Landstinget Västmanland införde den 1 januari 2008 ett nytt när- sjukvårdsprogram i vilket familjeläkarverksamhet – primärvård – ingår som en del. Landstinget godkänner – auktoriserar – de offentligt finansierade enskilda vårdgivare som önskar bedriva familjeläkarverksamhet i länet och tecknar kontrakt om de uppfyl- ler fastställda krav. Samma förutsättningar gäller för både offentliga och  
 icke-offentliga 
  vårdgivare. Även företag under bildande kunde komma in med anbud. Priskonkurrens har inte tillämpats. 
 Den 1 januari började kontraktstiden, som är 4 år med högst 2 års förlängning, att löpa. Auktorisationen har skett vid ett tillfälle. 
 Villkoren för att få bedriva familjeläkarverksamhet framgår huvudsakligen av Förfrågningsunderlag, Kontrakt med bilaga, Vårdval Västmanland- Närsjukvårdsprogram, Vårdval Västmanland 
 – Ekonomi, Vårdval Västmanland – Kvalitetsmål samt Anbud . Vårdvalet för invånarna innebär att de kan välja familjeläkar- 
 mottagning. 
 Privata entreprenörer har funnits inom landstingets primärvård sedan 1987. 
 Invånarna har tidigare kunnat lista sig på en namngiven läkare men nu sker listningen på mottagning. Invånarna kan byta mottag- ning när de så önskar. 
 Det finns regler för hur listningen ska gå till samt för väntelistor och passiv listning. 
 En mottagning måste ta emot listade patienter inom 3 månader. Något tak för antalet patienter finns inte men möjlighet att begära dispens och få ett tak finns. Vårdpeng åsätts invånarna och är olika stor enbart beroende på ålder och är lika i hela länet. 
 Det krävs ingen remiss för besök hos sjukgymnast, naprapat och kiropraktor – dessa vårdgivare upphandlas i annan ordning och berörs inte av auktorisationen av familjeläkarverksamhet. 
 Åtagandet innebär att vårdgivaren ska: 
  
 - 
  
 Erbjuda allmänmedicinsk hälso- och sjukvård vid mottagningar och i hemmet för personer i alla åldrar med akuta och kroniska sjukdomar samt läkarinsatser till personer i särskilda boende- former på samma villkor som invånarna i övrigt. 
  
 - 
  
 Ansvara för jourarbetet inom det allmänmedicinska kompetens- området. 
  
 - 
  
 Bedriva folkhälsoarbete för listade invånare. 
  
 298 
  
 SOU 2008:15 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 - 
  
 Utgå från befolkningens behov av närhet och tillgänglighet till vård. 
  
 Familjeläkarverksamheten ska vara läkarens huvudsakliga syssla och ska bedrivas som gruppmottagningar med minst två läkare varav en allmänläkare samt vara centralt placerade för invånarna. 
  
 15.8 
  
 Information till invånarna i ett vårdvalssystem 
  
 Valfrihetssystem tillämpas idag inom primärvård i några landsting. En invånare har möjlighet att välja utförare inte bara vid tillfället när invånaren behöver uppsöka vård utan har även möjlighet att välja eller välja om när denne så önskar. Landstinget måste därför tillhandahålla information till invånarna när systemet träder i kraft och sedan tillhandahålla lättillgänglig information kontinuerligt. 
 Statskontoret har i sin rapport  
 Vård, skola och omsorg – vilken information behöver brukaren för att välja? 
  
 16  
  
 redovisat samman- fattande iakttagelser när det gäller informationen till patienter/ brukare av hälso- och sjukvårdstjänster och konstaterar att patienten har en svag ställning. 
 Patienten befinner sig i underläge antingen i en akut situation eller att ett visst sjukdomstillstånd begränsar möjligheten att göra ett aktivt och medvetet val. Vidare kan valet av en viss vårdgivare få stora konsekvenser för patientens livskvalitet. 
 I Sverige pågår en utveckling inom informationstekniken som syftar till att vidareutveckla och modifiera de system som finns inom hälso- och sjukvården. På sikt ska informations- och tekniska strukturer göra det möjligt för alla invånare att kunna ta del av de resultat som framkommer i undersökningar om kvalitet och resul- tat inom hälso- och sjukvården. 
 Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting har sedan ett antal år arbetat med att utveckla kvalitetsmått för hälso- och sjukvården för att kunna redovisa öppna jämförelser av kvalitet och effektivitet. 
 Hos den nationella Sjukvårdsrådgivningen AB, som består av webbplats och telefontjänst (1177) och som de flesta lands- ting/regioner har anslutit sig till eller ska – med undantag för tele- fondelen – kommer allt mer information finnas samlad och många fler tjänster kommer att finnas och utföras elektroniskt. Ännu 
  
 16  
 2007:19, s.  
 49-52. 
  
 299 
  
 Hälso- och sjukvården 
  
 SOU 2008:15 
  
 finns ingen information som kan tjäna som vägledning för invåna- res val inom primärvård/närsjukvård och psykiatri. Däremot finns jämförande kvalitetsinformation över andra områden inom hälso- och sjukvården i olika databaser på nationell nivå såsom hälsodata- register, kvalitetsregister, öppna jämförelser och väntetider i vården. 
 Hos Sjukvårdsrådgivningen AB (www.sjukvardsradgivningen.se/ vpw) finns länkar till landstings/regioners vård på webben – Vårdguide, med information om patienträttigheter och lagstiftning inom hälso- och sjukvården och även nyckeltal i primärvården. Den enda av dessa databaser som särskilt utvecklats för att underlätta för patienten att välja vårdgivare är Väntetider i vården. 
 I Vårdval Stockholm, som infördes 1 januari 2008, finns infor- mation till invånarna om kvalitetsmått och rankning av vårdgivare inom primärvården. Systemet ska ingå i landstinget Stockholms Vårdguide. Meningen är att detta system ska utvecklas och använ- das inom andra delar av hälso- och sjukvården. 
 Det är nödvändigt att huvudmännen informerar sina invånare när system för valmöjlighet till viss vård införs om vilka villkor som gäller för val, omval och hur  
 icke-val 
  hanteras. Denna uppgift kan inte överlåtas till utföraren. Denne kan däremot marknadsföra sig – i dagspress, på sin hemsida och i utskick – och upplysa om sitt innehåll i vårdåtagandet som t.ex. vilken personal som finns, vilken kompetens personalen har, vilka vårdavgifter som tillämpas och vilka tider man har öppet. 
 Huvudmännen informerar vanligtvis med annonsering i dags- press, på sin hemsida, genom utskick i pappersform- samt genom brev och broschyrer utlagda i vårdlokaler. 
 Av 9 kap. 1 § LOV framgår huvudmännens ansvar för infor- mationen till invånarna om olika valmöjligheter. 
 300 
 16 Författningskommentar 
  
 16.1 
  
 Förslaget till lag om valfrihetssystem med kommentar 
  
 Det föreligger ett kontrakt med ekonomiska villkor då myndighe- ten överlåter driften av hälso- och sjukvård samt handikapp- och äldreomsorg till en extern leverantör, även om det är den enskilde brukaren eller invånaren som väljer utförare. Detta innebär att lag (2007:1091) om offentlig upphandling (LOU) är tillämplig. På grund av detta införs en lagvalsparagraf i LOU, som möjliggör undantag från lagens tillämpningsområde. Istället för LOU kan lag om valfrihetssystem (LOV) tillämpas när kommun eller landsting upprättar och tillämpar valfrihetssystem. 
 1 kap. Lagens tillämpningsområde 
 Lagens omfattning 
 1 § Denna lag gäller när en myndighet upprättar och tillämpar valfrihetssystem på följande områden 
 - hälso- och sjukvård samt socialtjänster,  
 B-tjänster 
  kategori 25 enligt bilaga 3 till lagen (2007:1091) om offentlig upphand- ling. 
 Kommentar 
 Paragrafens första stycke anger den grundläggande förutsättningen för när lagen kan tillämpas, nämligen i de fall då myndigheten inför och tillämpar ett valfrihetssystem. Ett valfrihetssystem bygger på principen att myndigheten som huvudman för verksamheten har ansvaret för att tjänsterna tillhandahålls brukaren eller invånaren. 
 301 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Myndigheten tecknar, bl.a. enligt reglerna i denna lag, avtal med ett antal leverantörer. Den enskilde brukaren eller invånaren beslutar därefter vilken av leverantörerna, som slutit avtal med myndighe- ten, som ska tillhandahålla tjänsten. 
 Handikapp- och äldreomsorg samt hälso- och sjukvård är s.k. B- tjänster, tjänster som anges i bilaga II B kategori 25 enligt bilaga 3 till lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, med  
 Simsrensnummer  
 74511000-4, 
  och från  
 85000000-9 
  till  
 85323000-9 
  (utom  
 85321000-5 
  och  
 8532000-2). 
  Dessa tjänster är i viss utsträckning undantagna från Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18 om offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (direktivet). 
 Principerna för valfrihetssystem 
 2 § Myndigheten ska behandla leverantörer på ett likvärdigt och  
 icke-diskriminerande 
  sätt. Myndigheten ska iaktta principerna om ömsesidigt erkännande, proportionalitet och öppenhet när den inrättar och tillämpar valfrihetssystem. 
 Kommentar 
 Paragrafen ger uttryck för de grundläggande principerna som ska råda i ett valfrihetssystem. Paragrafen fastslår de principer som gäller enligt  
 EG-fördraget 
  artiklarna 43 och 49 samt  
 50-53. 
  
 Kravet på likabehandling och  
 icke-diskriminering 
  medför att alla ansökningar om att delta behandlas lika i alla skeden av förfarandet. Faktorer som nationalitet eller etableringsort ska inte spela någon roll. Detta betyder att även företag från andra orter ska ges samma möjlighet att verka som de som kommer från den egna kommunen. De krav som ställs i förfrågningsunderlaget får inte heller gynna någon som kommer från orten eller visst område. (Jmf.  
 Gomez 
  stolens domar  
 C-31/87 
  Gebroeders Beentjes BV mot Nederländska staten och  
 C-243/89 
  Europeiska gemenskapernas kommission mot Danmark, Storabältdomen). 
 Principen om öppenhet innebär att uppgifter som gäller valfri- hetssystemet inte hemlighålls samt en skyldighet att annonsera offentligt. Alla som är intresserade ska ges möjlighet att lämna in en ansökan om att få delta. Vidare medför principen att de som 
 302 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 ansökt om att få delta i förfarandet informeras om resultatet och att alla handlingar i princip är offentliga. (Jmf.  
 C-324/98 
  Teleaust- ria och  
 C-87/94 
  Europeiska gemenskapernas kommission mot Belgien, Wallonska bussarna.) 
 Principerna om proportionalitet förutsätter att alla krav som ställs i förfrågningsunderlaget ska vara rimliga i förhållande till de mål som eftersträvas. Tjänstens art och omfattning kan variera från ett valfrihetssystem till ett annat, och därför bör även kraven som ställs variera. 
 Principen om ömsesidigt erkännande är bl.a. av betydelse för hälso- och sjukvården som tillämpar bestämmelserna om ömsesi- digt erkännande av examen för t.ex. för sjuksköterskor och läkare. 
 De grundläggande principerna ska iakttas i alla faser av förfaran- det. Detta innebär att det inte ska föreligga några skillnader i vill- koren mellan egenregiverksamheten och de externa leverantörerna som utför liknande tjänster. Den egna regin ska inte gynnas men inte heller missgynnas i förhållande till de externa leverantörerna. Detta medför att myndigheten i största möjliga utsträckning ske ge egenregiverksamheten samma förutsättningar och ställa samma krav som de ställer på de externa leverantörerna. Total konkurrens- neutralitet mellan externa leverantörer och egenregiverksamheten kan dock vara svår att uppnå, eftersom myndigheten måste ta det yttersta ansvaret. 
 2 kap. Definitioner 
 1 § Med  
 erkända organ  
 avses sådana provnings- och kalibre- ringslaboratorier samt organ för inspektion och certifiering som uppfyller tillämpliga europeiska standarder. 
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar artikel 23.7 i  
 EG-direktivet 
  2004/18/EG. Erkända organ omfattar ackrediterade laboratorier, certifieringsor- gan och kontrollorgan. Genom ackreditering bekräftar ackredite- ringsorganet att ett företag besitter erforderlig kompetens för en specificerad, teknisk uppgift. I Sverige är Styrelsen för ackredite- ring och teknisk kontroll (SWEDAC) det centrala ackrediterings- organet som utför ackreditering enligt lag (1992:1119) om teknisk 
 303 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 kontroll av svenska certifieringsorgan, provningslaboratorier och besiktningsorgan. Ackreditering föregås av en bedömning av orga- nets förmåga att genomföra specificerade provningar, kalibreringar, mätningar, certifieringar och kontroller. 
  
 1 
  
 2 § Med  
 förfrågningsunderlag  
 avses sådant underlag för ansökan om att delta i ett valfrihetssystem som en myndighet tillhanda- håller. 
 Kommentar 
 Begreppet förfrågningsunderlag är det samma som återfinns i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. I prop. 2006/07:128 
  
 2  
  
 anges att definitionen i princip överstämmer med 1 kap. 5 § LOU (1992:1528), som anger att ett förfrågningsunderlag är ett underlag för anbud som den upphandlande myndigheten tillhandahåller en leverantör samt bilagor och kompletterande handlingar. 
 Ett förfrågningsunderlag innehåller vanligtvis en beskrivning av den vara eller tjänst som ska tillhandahållas och de villkor som ska gälla samt hur uppdraget ska fullföljas under kontraktstiden. Vidare kan finnas kontaktuppgifter, s.k. kravspecifikationer, avtalstider, regler för avtalets tecknande samt regler för uppföljning och kon- troll. 
 I ett valfrihetssystem måste myndigheten ange de krav som den ställer på alla leverantörer för att dessa ska bli godkända samt övriga avtalsvillkor. Vidare bör det finnas med en beskrivning av tjänsten, kontaktuppgifter och regler för uppföljning och kontroll. 
 3 § Med  
 kontrakt  
 avses ett skriftligt avtal med ekonomiska vill- kor som 
  
 1. 
  
 sluts mellan en eller flera myndigheter och en eller flera leve- rantörer, 
  
 2. 
  
 avser tillhandahållandet av tjänster, och 
  
 3. 
  
 undertecknas av parterna eller signeras av dem med en elektronisk signatur. 
  
 1  
 Regerings proposition 2006/07:128, Ny lagstiftning om offentlig upphandling och upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, Del 1 , s. 300. 
  
 2  
 Regeringens proposition 2006/07:128, Ny lagstiftning om offentlig upphandling och upphandling inom områdena vatten, energi, transport och posttjänster, Del 1, s. 300. 
 304 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Kommentar 
 Som tidigare angivits föreligger ett kontrakt med ekonomiska vill- kor mellan myndigheten och den externa leverantör som tillhanda- håller handikapp- och äldreomsorg samt hälso- och sjukvård i ett valfrihetssystem. Med kontrakt avses således ett skriftligt avtal mellan parterna om att utföra en tjänst. Kontraktet ska underteck- nas av parterna eller signeras elektroniskt. 
 4 § Med  
 leverantör  
 avses den som på marknaden tillhandahåller tjänsterna. Med leverantör avses också grupper av leverantörer. 
 Kommentar 
 Med begreppet leverantör avses detsamma som i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. En leverantör är en fysiskt eller juridisk person som tillhandahåller tjänster i ett valfrihetssystem. En leverantör kan t.ex. vara en extern utförare, ideell organisation, kommun, landsting eller annat offentligt organ. 
 5 § Med  
 löpande annonsering  
 avses en annons som gäller tills vidare och som inte anger sista datum för att komma in med ansökan. 
 Kommentar 
 Begreppet löpande annonsering återfinns inte i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, utan är en möjlighet som endast ges i lag om valfrihetssystem. Skyldigheten att annonsera löpande medför att myndigheten, utan tidsintervaller och under valfrihetssystemets hela livslängd, ska annonsera i den nationella databasen samt i andra media, t.ex. på myndighetens egen hemsida. 
 6 § Med  
 myndighet  
 avses i denna lag kommunala myndigheter. Vid tillämpningen av denna lag ska med myndigheter jämställas 
  
 1. 
  
 beslutande församlingar i kommuner och landsting, och 
  
 2. 
  
 sammanslutningar av en eller flera myndigheter enligt första stycket eller församlingar enligt 1. 
  
 305 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommentar 
 Enligt 1 kap. 1§ kommunallagen (1991:900) är landet indelat i kommuner och landsting. Enligt 1 kap. 7 § regeringsformen finns det primärkommuner och landstingskommuner. Av 11 kap. 7 § regeringsformen följer att kommunens beslutande organ inte är myndighet. Genom att ange att beslutande församlingar i kommu- ner och landsting omfattas av begreppet myndighet, omfattas de också av lagen. Statliga myndigheter omfattas inte av lagen. 
 7 § Med ett  
 valfrihetssystem  
 avses ett förfarande där den enskilde ges rätt att välja utförare bland de leverantörer som en myndig- het godkänt enligt denna lag. En myndighet får upprätta paral- lella valfrihetssystem för olika tjänster. 
 Kommentar 
 Ett valfrihetssystem kan tillämpas i de fall som avses i 1 kap. 1 § i denna lag. Den enskilde väljer vilken av myndigheten godkänd leverantör som ska utföra tjänsten. Men begreppet valfrihetssystem avses även det som ibland inom landstingens hälso- och sjukvård- system kallas vårdval. 
 Med enskild avses brukare enligt socialtjänstlagen, patienter i hälso- och sjukvården samt övriga invånare. 
 En myndighet kan ha flera valfrihetssystem för olika tjänster, t.ex. ett för hemtjänst, ett för dagverksamhet och ett för särskilt boende. 
 8 § Med  
 sökande  
 avses den som ansöker om att få delta som leve- rantör i ett valfrihetssystem. 
 Kommentar 
 Sökanden kan enligt definitionen av leverantör vara såväl privata som offentligrättsliga subjekt. 
 9 § Med  
 tjänst  
 avses sådana tjänster som framgår av 1 kap. 1 § i denna lag. 
 306 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Kommentar 
 Lagen medför att en myndighet kan ingå avtal om köp av tjänster som omfattas av begreppet  
 B-tjänster, 
  kategori 25, hälso- och sjuk- vård samt socialtjänst. En förutsättning är att tjänsten är kompe- tensenlig. 
 3 kap. Annonsering och tidsfrister 
 Obligatorisk annonsering 
 1 § En myndighet som avser att upprätta eller väsentligt för- ändra ett valfrihetssystem ska annonsera i den för ändamålet upprättade nationella databasen. Förfrågningsunderlaget ska finnas tillgängligt i databasen. 
 Kommentar 
 Annonseringsskyldigheten är en grundläggande princip enligt EG- rätten, se kommentar till 1 kap 2 §. Det är viktigt att alla intresse- rade leverantörer kan få kännedom om en myndighets planer på att införa eller förändra ett valfrihetssystem.  
 EG-domstolen 
 (C-324/98) 
  har fastslagit att genom annonseringsplikten uppfylls kravet på insyn som åvilar varje myndighet och som syftar till att garantera att varje potentiell anbudsgivare får tillgång till en marknad genom öppen konkurrens och att det går att kontrollera att förfarandet varit opartiskt. 
 Det inrättas en nationell databas där myndigheter som tillämpar denna lag annonserar. Syftet med detta är primärt att underlätta för intresserade leverantörer att hitta de kommuner och landsting som inför valfrihetssystem. Ett annat syfte är att tydliggöra skillnaden mellan upphandlingar enligt lagen om offentlig upphandling och anförskaffande av tjänster enligt lagen om valfrihetssystem. Om förfarandet enligt de två lagarna annonseras i samma databas är ris- Cook stor att det kommer att råda förvirring bland leverantörer om vilken lag som ska tillämpas. Ett tredje syfte är att en gemensam nationell databas kan uppmuntra utvecklingen av valfrihetssystem, eftersom kommuner och landsting kan hitta varandras förfråg- ningsunderlag, och därigenom ges möjlighet till utbyte av erfarenheter. 
 307 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Förfrågningsunderlaget ska finnas tillgängligt i den nationella databasen. 
 2 § Myndigheten ska löpande begära in ansökningar genom annons i den nationella databasen. 
 I annonsen eller förfrågningsunderlaget ska anges hur ansö- kan får lämnas. 
 Kommentar 
 Till skillnad från en offentlig upphandling ska annonsering av ett valfrihetssystem ske löpande. Annonseringen ska ske i den natio- nella databasen men kan också ske i andra lämpliga media. 
 Av annonsen ska framgå hur en sökande lämnar in ansökan. Det kan ske t.ex. skriftligen, elektroniskt eller per fax. 
 4 kap. Tekniska specifikationer 
 Kapitlet om tekniska specifikationer i lag om valfrihetssystem är obligatoriskt eftersom  
 EG-direktivet 
  2004/18 anger att även B- tjänster omfattas av direktivets bestämmelser om tekniska specifi- kationer. Även om behovet av bestämmelserna om tekniska speci- fikationer sannolikt är små i ett valfrihetssystem för hälso- och sjukvård samt handikapp- och äldreomsorg, kan bestämmelserna inte uteslutas. I denna författningskommentar görs samma tolk- ningar av hur tekniska specifikationer ska tillämpas som i proposi- tion 2006/07:128, Ny lagstiftning om offentlig upphandling och upphandling inom områdena, vatten, energi, transporter och post- tjänster, del 1. 
 Tekniska specifikationer 
 1 § Tekniska specifikationer ska ingå i annonsen om valfrihets- system eller i förfrågningsunderlaget. Specifikationerna ska vara utformade på något av de sätt som anges i 2 och 3 §§. 
 När det är möjligt bör specifikationerna bestämmas med hän- syn till kriterier avseende tillgänglighet för personer med funk- tionshinder eller utformas med tanke på samtliga användares behov 
 . 
  
 308 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar i princip 6 kap. 1 § i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling samt  
 EG-direktiv 
  2004/18 artikel 23.1. 
 Av paragrafens första stycke framgår att de tekniska specifikatio- nerna ska utformas enligt något av de alternativ som föreskrivs i 2 och 3 §§. Det är således obligatoriskt att tillämpa något av alterna- tiven i nämnda paragrafer. 
 Av andra stycket framgår att myndigheten, när det är möjligt, bör fastställa tekniska specifikationer för att ta hänsyn till kriterier avseende tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning eller utformning med tanke på samtliga användares behov. 
 Det finns bestämmelser i annan lagstiftning som rör användbar- het för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. I 2 § punkt 8 lagen (1994:847) om tekniska egenskaper på byggnads- verk m.m. anges att byggnadsverk som uppförs eller ändras ska, vid normalt underhåll, under en ekonomisk rimlig tidslängd uppfylla väsentliga tekniska egenskapskrav i fråga om tillänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- och orienterings- förmåga. I 3 kap. 15, 16 och 18 §§ plan- och bygglagen (1987:10) finns motsvarande bestämmelser när det gäller hur tomter och all- männa platser som tas i anspråk för bebyggelse ska anordnas. Vidare har Boverket i föreskrifter och allmänna råd om tillänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienter- ingsförmåga på allmänna platser och inom områden för andra anläggningar än byggnader utfärdat bestämmelser som tar sikte på rörelsehindrade (BFS 2004:15, ALM 1). Begreppet tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienter- ingsförmåga i lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. är snävare än motsvarande begrepp i denna paragraf. I föreva- rande paragraf ryms t.ex. allergiska besvär. Begreppet När det är möjligt ger utrymme för en myndighet att, om annan lagstiftning medger det, göra en avvägning mellan kostnaderna för och nyttan av ett utförande som tar hänsyn till personer med funktionsned- sättning. 
 Bestämmelser i dessa lagar är tillämpliga oavsett om det handlar om upphandling, valfrihetssystem eller annan beställning. 
 309 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Tekniska specifikationer som hänvisar till en standard 
 2 § De tekniska specifikationerna ska, om inte 3 § tillämpas, vara utformade med hänvisning till de tekniska specifikationer som definieras i bilaga 4, till lagen (2007:1091) om offentlig upp- handling och i turordning hänvisa till 
  
 1. 
  
 svensk standard som överensstämmer med europeisk stan- dard, 
  
 2. 
  
 europeiskt tekniskt godkännande, 
  
 3. 
  
 gemensam teknisk specifikation, 
  
 4. 
  
 internationell standard, eller 
  
 5. 
  
 annat tekniskt referenssystem som utarbetats av europeiska standardiseringsorgan. 
  
 Varje hänvisning som avses i första stycket ska följas av orden eller likvärdigt. 
 Första stycket gäller inte, om det i någon annan författning finns avvikande bestämmelser. 
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar 6 kap. 2 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling samt 23.3. a i direktivet. 
 Första stycket innehåller en uppräkning av de tekniska specifi- kationer som myndigheten kan hänvisa till i förfrågningsunderla- get. Uppräkningen är uttömmande. 
 Med gemensam teknisk specifikation avses en teknisk specifi- kation som upprättats i överensstämmelse med ett förfarande som har erkänts av medlemsstaterna i syfte att åstadkomma enhetlig tillämpning i alla gemenskapsstater och som har publicerats i Euro- peiska gemenskapernas officiella tidning (EGT). 
 Av tredje stycket framgår att tekniska specifikationer i någon annan författning gäller framför reglerna i första stycket. Det kan exempelvis avse bestämmelserna om tekniska egenskaper i enlighet med lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m., under förutsättning att sådana regler är förenliga med gemenskapsrätten. 
 310 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Tekniska specifikationer i form av prestanda- eller funktionskrav 
 3 § En myndighet får ange de tekniska specifikationerna som prestanda- eller funktionskrav. I dessa krav kan miljöegenskaper ingå. Kraven ska vara så utformade att det klart framgår vilken tjänst som valfrihetssystemet avser. 
 Myndigheten får hänvisa till de tekniska specifikationerna enligt 2 § som ett sätt för leverantören att visa att de uppställda pre- standa- eller funktionskraven enligt första stycket är uppfyllda. 
 Myndigheten får ange de tekniska specifikationerna genom hänvisning till specifikationerna enligt 2 § i fråga om vissa egen- skaper och till prestanda- eller funktionskraven enligt första stycket i fråga om andra egenskaper. 
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar 6 kap. 3 § i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling samt 23.3  
 b-d 
  i direktivet. 
 3 § reglerar vilka krav myndigheten har möjlighet att ställa i förfrågningsunderlaget i fråga om tekniska specifikationer. 
 Myndigheten får kräva att en viss tillverkningsprocess tillämpas förutsatt att kraven inte är diskriminerande och gynnar vissa före- tag. I direktivets artikel 23.3 b anges att i prestanda- eller funk- tionskrav kan miljöegenskaper ingå. Kraven ska vara hänförliga till föremålet för upphandlingen, dvs. den vara, tjänst eller byggentre- prenad som ska upphandlas. Vidare framgår det av beaktandesats 29 till direktivet bl.a. att en upphandlande myndighet som vill ställa miljökrav i de tekniska specifikationerna för en upphandling kan ställa krav på en viss produktionsmetod eller på särskilda miljöef- fekter. Förutsättningen för att ställa sådana krav är dock att det har ett samband till det som ska upphandlas. 
 Uppgifter om ursprung, tillverkning m.m. 
 4 § De tekniska specifikationerna får inte innehålla uppgifter om ursprung, tillverkning eller särskilt framställningssätt eller hänvisningar till varumärke, patent, typ, ursprung eller tillverk- ning, om detta leder till att vissa företag gynnas eller missgyn- nas. 
 311 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Sådana uppgifter och hänvisningar får dock förekomma i specifikationerna, om det annars inte är möjligt att beskriva den tjänst som valfrihetssystemet avser tillräckligt preciserat och begripligt. En sådan uppgift eller hänvisning ska följas av orden eller likvärdigt. 
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar i princip 6 kap. 4 § i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling samt artikel 23.8 i direktivet. 
 Av direktivets ordalydelse framgår att andra stycket endast får tillämpas i undantagsfall, vilket framgår av ordalydelsen om det annars inte är möjligt. 
 Paragrafen ger också uttryck för  
 EG-fördragets 
  regler om fri rörlighet av varor, artikel 30.  
 EG-domstolen 
  har i mål  
 C-359/93 
  Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Nederländerna förklarat att en hänvisning till ett varumärke (UNIX) utan att detta följdes av orden eller likvärdigt utgjorde ett brott mot  
 EG-rätten. 
  Domstolen förklarade att frånvaron av uttrycket eller likvärdigt efter produktnamnet kunde få till effekt att leverantörer, vilkas anbud inte baseras på systemet UNIX, kunde avhållas från att lämna anbud i upphandlingen och att han- deln mellan medlemsstaterna kunde hindras genom att kontrakt reserverades för de leverantörer som använde sig av det angivna systemet. 
 Även om lag om valfrihetssystem primärt omfattar tjänster, kan det i förfrågningsunderlaget anges att vissa varor ska tillhandahållas av leverantören, t.ex. rengöringsmedel, matlådor och sjukvårdsut- rustning. Paragrafen kan därför ha viss betydelse. 
 Likvärdiga lösningar 
 5 § Om en myndighet väljer att hänvisa till tekniska specifika- tioner enligt 2 §, får den inte förkasta en ansökan enbart på grund av att varorna eller tjänsterna inte överensstämmer med de specifikationer som den har hänvisat till, om sökanden i sin ansökan kan visa att de föreslagna lösningarna på ett likvärdigt sätt uppfyller kraven enligt de tekniska specifikationerna. 
 312 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar 6 kap. 5 § i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling och artikel 23.4 i direktivet. 
 Ett sätt att visa att de föreslagna lösningarna uppfyller upp- ställda krav kan vara att tillhandahålla teknisk dokumentation från tillverkaren eller en provningsrapport från ett erkänt organ. Det kan finnas fler sätt att visa detta på och frågan får avgöras från fall till fall. Det är i första hand myndigheten som har att bedöma om leverantören på ett tillfredställande sätt visat att lösningarna på ett likvärdigt sätt uppfyller kraven i de tekniska specifikationerna. 
 6 § Om en myndighet väljer att i enlighet med 3 § ange pre- standa- eller funktionskrav, får den inte på grund av dessa krav förkasta en ansökan, om sökanden kan visa att ansökan överens- stämmer med 
  
 1. 
  
 en nationell standard som överensstämmer med en europeisk standard, 
  
 2. 
  
 ett europeiskt tekniskt godkännande, 
  
 3. 
  
 en gemensam teknisk specifikation, 
  
 4. 
  
 en internationell standard, eller 
  
 5. 
  
 ett tekniskt referenssystem, som har utarbetats av ett euro- peiskt standardiseringsorgan. 
  
 Första stycket gäller under förutsättning att standardenliga tjänster uppfyller de prestanda- eller funktionskrav som myn- digheten har ställt upp. 
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar 6 kap 6 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandlig och artikel 23.5 i direktivet. 
 I första stycket finns ett förbud mot att förkasta en ansökan samtidigt som det föreligger en skyldigheten för sökanden att visa att de uppställda kraven är uppfyllda. Det framgår vidare, av direk- tivtexten, att det ankommer på sökanden att på lämpligt sätt och på ett sådant sätt som den upphandlande myndigheten anser vara till- fredsställande visa att anbudet överensstämmer med angiven stan- dard. 
 313 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Det andra stycket innehåller en anvisning om att ett lämpligt sätt att visa att de föreslagna lösningarna uppfyller uppställda krav kan vara att tillhandahålla teknisk dokumentation från tillverkaren eller en provningsrapport från ett erkänt organ. 
 Miljömärken 
 7 § Om en myndighet anger miljöegenskaper i form av pre- standa- eller funktionskrav enligt 3 §, får den använda detalje- rade specifikationer, eller vid behov delar av dessa, som fast- ställts för miljömärken, om 
  
 1. 
  
 specifikationerna är lämpliga för att definiera egenskaperna hos de varor och tjänster som ska ingå i valfrihetssystemet, 
  
 2. 
  
 kraven för märket har utarbetats på grundval av vetenskap- liga rön, och 
  
 3. 
  
 märkena är tillgängliga för alla berörda parter. 
  
 Myndigheten får ange att varor och tjänster som är försedda med ett sådant miljömärke ska antas motsvara de tekniska spe- cifikationer som angetts i förfrågningsunderlaget men ska godta även annat lämpligt bevis för att så är fallet. 
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar i princip 6 kap. 7 § i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling och artikel 23.6 i direktivet. 
 Paragrafen reglerar, till skillnad från 3 §, vilken bedömning av leverantörens ansökan myndigheten ska göra vid utvärdering av ansökan. 
 Miljömärken visar att produkter klassas som mer miljövänliga än jämförbara produkter i samma produktgrupp. Märkena tilldelas på frivillig basis för produkter som uppfyller särskilda kriterier, i syfte att informera konsumenterna om miljövänliga produkter. 
 Ett miljömärke som används för att ange miljöegenskaper hos föremålet bör uppfylla de krav som hänför sig till fastställandet av märket. Märket bör vidare ha utvecklats på grundval av vetenskap- liga rön. Märket ska vara tillgängligt för alla berörda parter. Med anledning av dessa förutsättningar kan endast sådana miljömärken användas som har utarbetats inom ramen för ett system som har 
 314 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 harmoniserats nationellt, multinationellt eller på gemenskapsnivå. Till följd av kravet på öppenhet är det bara möjligt att hänvisa till märken som är tillgängliga för leverantörerna. Exempel på miljö- märken som kan komma ifråga är det nordiska miljömärket och Europeiska unionens miljömärke. 
 Erkända organ 
 8 § Myndigheter ska godta intyg från organ som är erkända i ett  
 EES-land 
 . 
  
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar i princip 6 kap. 8 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling samt artikel 23.7 i direktivet. 
 Intygen ska vara godtagna av organ som erkänts i medlemsstater inom  
 EES-området. 
  
 I 2 kap 1 § definieras begreppet erkända organ. 
 5 kap. Ansökan 
 Rätten att få ansöka om deltagande i ett valfrihetssystem 
 1 § En leverantör som lämnar en ansökan i ett valfrihetssystem, som enligt bestämmelserna i det land i vilket verksamheten är etablerad har rätt att leverera den tjänst som kontraktet är avsett för, får inte uteslutas från att delta i valfrihetssystem endast på grund av krav på att leverantören ska vara en fysisk eller juridisk person. 
 Kommentar 
 Paragrafen ger uttryck för den fria etableringsrätten enligt  
 EG-för- 
  draget och återfinns i 1 kap. 10 § i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling och motsvarar i princip även artikel 4.1 i direktivet. Att ställa krav på att alla ska vara antingen juridisk eller fysisk per- son är inte tillåtet. 
 315 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 2 § Grupper av leverantörer har rätt att lämna en ansökan. Myn- digheten får inte ställa upp villkor om att sådana grupper ska ha en bestämd juridisk form för att få lämna en ansökan. Myndig- heten får dock begära att en grupp ska ha en viss juridisk form när den blivit tilldelad kontraktet, om det krävs för att kon- traktet ska kunna fullgöras på ett godtagbart sätt. 
 Kommentar 
 Paragrafen återfinns i 1 kap. 11 § i lag (2007:1091) om offentlig upphandling och anger att även grupper av sökande som, då ansö- kan skickas in, inte har en bestämd juridisk form, inte får uteslutas av denna anledning. 
 Om myndigheten ställer upp ett villkor om att sökande ska ha en viss juridisk form, när de blivit tilldelade kontrakt, ska detta framgå av förfrågningsunderlaget. 
 6 kap. Kommunikation och information 
 Regler för kommunikation 
 1 § En ansökan ska lämnas in på de sätt myndigheten bestäm- mer. 
 Kommentar 
 Delvis motsvarande bestämmelser finns i 9 kap. 1 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling och 42.1, 42.2 och 42.6 a i direktivet. Myndigheten får välja kommunikationsmedel t.ex. post, fax eller elektroniska medel. 
 2 § Vid kommunikation med elektroniska medel ska dessa vara  
 icke-diskriminerande, 
  allmänt tillgängliga och möjliga att an- vända tillsammans med sådan maskin- och programvara som i allmänhet används. 
 316 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Kommentar 
 Motsvarande bestämmelser finns i 9 kap. 2 § i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling samt 42.4 i direktivet. 
 Öppnande av ansökan 
 3 § Försändelse med ansökan ska så snart som möjligt öppnas. Den ska därefter föras upp i en förteckning. 
 Kommentar 
 Förfarandet enligt lag om valfrihetssystem skiljer sig från ett upp- handlingsförfarande på flera sätt, ett av de mest signifikanta är att leverantörerna inte tävlar mot varandra i ett utvärderingsskede. Det är inte den ansökan som är ekonomiskt mest fördelaktig för myndigheten eller den leverantör som erbjuder lägsta pris som godkänns. Istället godkänns alla leverantörer som uppfyller kraven. Av denna orsak finns det ingen anledning att skjuta upp öppnandet av ansökningar till en viss tidpunkt, något som för övrigt inte heller är möjligt eftersom myndigheten ska tillämpa lagens regler om löpande annonsering. Bestämmelserna i 15 kap. 1 – 2 §§ sekretess- lagen (1980:100) samt 10 § förvaltningslagen (1986:223) om inkom- mande handlingar ska därför tillämpas i lag om valfrihetssystem, och ansökningarna ska öppnas allt eftersom de inkommer till myndigheten. 
 Efter att ansökan inkommit ska den föras upp i en särskild för- teckning, dvs. inte endast i myndighetens diarium. Syftet med för- teckningen är att det ska vara enkelt för allmänheten och konkurre- rande leverantörer att få kännedom om de ansökningar som in- kommit. 
 Rättelse av fel, förtydligande och kompletteringar 
 4 § En myndighet får medge att en sökande rättar en felskriv- ning eller något annat uppenbart fel i ansökan. Myndigheten får begära att en ansökan förtydligas eller kompletteras. 
 317 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommentar 
 Det är rimligt av effektivitetsskäl att tillåta rättelser och komplette- ringar av ansökan i ett valfrihetssystem. 
 I  
 EG-domstolens 
  mål  
 C-87/94 
  Europeiska gemenskapernas kommission mot Belgien, uttalade generaladvokaten Jones att Myndigheten får begära att ett anbud eller ansökan förtydligas eller kompletteras så att tidigare lämnade uppgifter konkretiseras, om det kan ske utan risk för särbehandling eller konkurrensbe- gränsningar. I lag om valfrihetssysten är risken att myndighetens agerande ska medföra särbehandling och konkurrensbegränsningar mindre, eftersom det är den enskilde brukaren som väljer utförare. Vidare står det leverantören fritt, om något fel skulle föreligga, att ansöka om inträde i valfrihetssystem redan påföljande dag eftersom det annonseras löpande. Bestämmelserna om särbehandling av leve- rantörer är därför inte relevant på samma sätt som vid offentlig upphandling, där leverantören när kontrakt tecknats, inte har någon möjlighet att sälja sina tjänster under en längre tidsperiod. Den rättspraxis som utvecklats inom offentlig upphandling är inte vägledande när det gäller möjligheterna till rättelse eller komplette- ringar av anbud i valfrihetssystem. En mer generös tolkning av reglerna bör göras i ett valfrihetssystem. 
 7 kap. Uteslutning av sökande 
 I detta kapitel finns bestämmelser om krav som ska ställas på leve- rantörer och, om de inte uppfylls, kan eller ska leda till att myndig- heten inte godkänner ansökan. 10 kap.  
 1-3 
  §§ i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling motsvarar kraven i  
 1-3 
  §§. 
 Omständigheter som ska medföra uteslutning av leverantörer 
 1 § En myndighet ska utesluta en leverantör från att delta i val- frihetssystem om myndigheten får kännedom om att leverantö- ren enligt en lagakraftvunnen dom är dömd för brott som inne- fattar 
  
 1. 
  
 sådan brottslighet som avses i artikel 2.1 i rådets gemen- samma åtgärd 98/733/RIF av den 21 december 1998 beslutad av rådet på grundval av artikel K 3 i föredraget om Europe- 
  
 318 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 iska unionen om att göra deltagande i en kriminell organisa- tion i Europeiska unionens medlemsstater till ett brott. 
  
 3 
  
 2. 
  
 bestickning enligt definitionen i artikel 3 i rådets akt av den 26 maj 1997 om utarbetande på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionens av konventionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemen- skaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delak- tiga i 
  
 4  
  
 respektive artikel 3.1 i rådets gemensamma åtgärd 98/742/RIF av den 22 december 1998 beslutad av rådet på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen rörande korruption inom den privata sektorn 
  
 5 
  
 . 
  
 3. 
  
 bedrägeri i den mening som avses i artikel 1 i konventionen som utarbetats på grundval av artikel K. 3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskaper- nas finansiella intressen 
  
 6 
  
 , eller 
  
 4. 
  
 penningtvätt enligt definitionen i artikel 1 i rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar 
  
 7 
  
 , ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/97/EG 
  
 8 
  
 . 
 Är leverantören en juridisk person, ska leverantören uteslutas om en företrädare för den juridiska personen har dömts för brottet. 
 Om det finns grundad anledning anta att en leverantör ska uteslutas med stöd av första stycket, får myndigheten begära att leverantören visar att det inte finns någon grund för uteslut- ning. 
 Om det finns särskilda skäl, får en myndighet avstå från att utesluta en leverantör som dömts för brottslighet enligt första stycket. 
  
 3 
  
 EGT L 351,29.12.1998, s. 1 (Celex 31998F0733). 
  
 4 
  
 EGT C 195, 25.6.1997, s. 1 (Celex 31997F0625/01/). 
  
 5 
  
 EGT L 358, 31.12.1998, s. 2 (Celex 31998F0742). 
  
 6 
  
 EGT C 316, 27.11.1995, s. 48 (Celex 31995F1127/03/). 
  
 7 
  
 EGT L 166, 28.6.1991, s. 77 (Celex 31991L0308). 
  
 8 
  
 EGT L 344, 28.12.2001, s. 76 (Celex 32001L0097). 
  
 319 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommentar 
 Motsvarande bestämmelser finns i 10 kap. 1 § LOU och artikel 45.1 i direktivet. I prop. 2006/07:128 s.  
 387-388 
  redovisas remissinstan- sernas och lagrådets synpunkter på paragrafen samt regeringens syn på hur paragrafen ska tolkas. Flera av remissinstanserna samt lagrådet har påpekat svårigheterna med att i praktiken tillämpa bestämmelserna. 
 Regeringen skriver i prop. 2006/07: 128 att den är medveten om att vissa tillämpningssvårigheter kvarstår men bedömer att dessa inte kan undvikas och att bestämmelsernas nuvarande form svarar mot de krav på tydlighet och tillgänglighet som direktiven medger. 
 Misstankenivån måste vara i ganska hög grad konkretiserad ge- nom exempelvis tidsangivelse innan det föreligger grundad anled- ning att följa upp en uppgift. Grundad anledning kan ha uppnåtts exempelvis till följd av uppgifter i massmedia eller av konkurre- rande leverantörer. 
 Det går inte att utläsa av ett svenskt belastningsregisterutdrag om leverantören har begått ett brott som kan utgöra deltagande i en kriminell organisation i enlighet med den gemensamma åtgärden till vilken direktivet hänvisar, eller om en dom med brottsrubrice- ringen bedrägeri eller tullbrott har riktat sig mot EG:s finansiella intressen. Inte heller framgår det om brottsrubriceringen häleri eller andra överträdelser av svenska straffbestämmelser i själva ver- ket innefattar penningtvättsåtgärder, exempelvis om den person som begått det brott som genererat vinst själv också tvättar pengarna, s.k. självtvätt. Utländska registerutdrag innehåller sanno- likt inte heller alltid tillräcklig information för utredning av miss- tänkt uteslutningsgrund. 
 Undantag från uteslutningsskyldigheten har därför föreskrivits om det föreligger särskilda skäl. Undantaget är infört med hänsyn till att proportionalitetsprincipen ska tillämpas vid upphandling. Det innebär att såväl den brottsliga gärningens svårhetsgrad som den tid som förflutit sedan brottet begicks måste beaktas vid bedömningen av om det föreligger särskilda skäl. Det kan innebära att brott som tidigare medfört uteslutning inte gör det vid nästa upphandling. Eftersom de brott som kan föranleda uteslutning varierar i svårhetsgrad är det inte möjligt att ange en bestämd gräns bakåt i tiden. 
 320 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 I paragrafens tredje stycke sägs att den upphandlande myndig- heten får begära att en leverantör visar att det inte finns någon grund för uteslutning. 
 Ett visst utredningsansvar för misstänkt brottslighet läggs på leverantörerna. Leverantörerna får således anmodas att ge in krimi- nalregisterutdrag eller liknande handlingar och i förekommande fall domar eller utlåtanden från jurister huruvida en dom innehåller uteslutningsgrundande brott. 
 Tillämpningen av begreppet företrädare fordrar att den upp- handlande myndigheten ibland tvingas till komplicerade bedöm- ningar av leverantörens organisation, denna svårighet kan emeller- tid inte helt undvikas. När det gäller svenska leverantörer, är det huvudsakligen fråga om de befattningshavare som anges i 4 § lagen (1986:436) om näringsförbud. Varje sådan befattningshavare som har en faktisk maktposition hos den juridiska personen ska anses som företrädare. Utöver denna krets av legala företrädare kan det finnas andra personer som kan anses som faktiska företrädare för juridiska personer. Avgörande är om företrädaren har betydande intresse, genom exempelvis eget eller närståendes aktie- eller andelsinnehav, och bestämmande inflytande över den juridiska per- sonen. Bestämmande inflytande kan föreligga då företrädaren genom fullmakt har rätt att bestämma över den juridiska personens medel. Den som placerat en bulvan eller målvakt i sitt ställe har i regel ett bestämmande inflytande och kan bedömas som företrä- dare. Även företrädare för moderföretag kan bedömas som faktisk företrädare för ett dotterbolag. Frågan vem som är företrädare för en juridisk person ska, som framgår av avsnitt 14.3.3, avgöras utifrån objektiva omständigheter i det enskilda fallet. Företrädare i upphandlingssammanhang är de personer som vid tiden för anbudsgivningen företräder leverantören och vid tillämpningen av ett valfrihetssystem gäller tiden för ansökan. Tidigare företrädare ska alltså inte bli föremål för kontroll av brottslighet. 
 Omständigheter som får medföra uteslutning av leverantör 
 2 § En leverantör får uteslutas från att delta i valfrihetssystem, om leverantören 
  
 1. 
  
 är i konkurs eller likvidation, är under tvångsförvaltning eller är föremål för ackord eller tills vidare har inställt sina betalningar eller är underkastad näringsförbud, 
  
 321 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 2. 
  
 är föremål för ansökan om konkurs, tvångslikvidation, ackord eller annat liknande förfarande, 
  
 3. 
  
 genom lagakraftvunnen dom är dömd för brott avseende yrkesutövningen, 
  
 4. 
  
 har gjort sig skyldig till allvarligt fel i yrkesutövningen och myndigheten kan visa detta, 
  
 5. 
  
 inte har fullgjort sina åligganden avseende socialförsäkrings- avgifter eller skatt i det egna landet eller i det land där valfri- hetssystemet upprättas, eller 
  
 6. 
  
 i något väsentligt hänseende har låtit bli att lämna begärda upplysningar eller lämnat felaktiga upplysningar som begärts med stöd av denna bestämmelse. 
  
 Är leverantören en juridisk person, får leverantören uteslutas om en företrädare för den juridiska personen har dömts för brott som avses i första stycket 3 eller gjort sig skyldig till sådant fel som avses i första stycket 4. 
 Myndigheten får begära att en leverantör visar att det inte finns någon grund för att utesluta leverantören med stöd av första stycket 1, 2, 3 eller 5. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen motsvarar i princip 10 kap. 2 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling samt art. 45.2 i direktivet. Paragrafen ger myndigheten en möjlighet, men inte en skylighet, att utesluta leve- rantörer som omfattas av punkterna  
 1-6. 
  Paragrafen ger även en möjlighet att utesluta en leverantör som är en juridisk person, om någon företrädare för den juridiska personen har dömts för brott enligt bestämmelserna i första stycket punkten 3 eller gjort sig skyldig till fel som nämns i punkten 4. 
 Intyg och bevis angående sökanden 
 3 § Myndigheten ska som bevis för att det inte finns grund för att utesluta en sökande godta utdrag ur officiellt register eller annan likvärdig handling när det gäller ett förhållande som avses i 1 § eller 2 § första stycket 1, 2 eller 3 och intyg från behö- 
 322 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 rig myndighet när det gäller ett förhållande som avses i 2 § för- sta stycket 5. 
 Om sådana handlingar eller intyg som avses i första stycket inte utfärdas i leverantörens hemland eller ursprungsland eller inte omfattar samtliga de fall som avses i 1 § eller 2 § första stycket  
 1-3 
  kan de ersättas med en utsaga som har avgetts på heder och samvete eller av en liknande försäkran. 
 Om en leverantör är registrerad i en officiell förteckning över godkända leverantörer i ett land inom EES, får det antas att leverantören uppfyller de förutsättningar som anges i 1 § eller i 2 § första stycket  
 1-5. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen motsvarar i princip 10 kap. 3 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling samt art. 45.3 i direktivet. 
 Tillkommande kontraktsvillkor 
 4 § En myndighet får ställa särskilda sociala, miljömässiga och andra villkor för hur kontraktet ska fullgöras. Dessa villkor ska anges i annonsen om valfrihetssystem eller i förfrågningsunder- laget. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen motsvarar i princip 6 kap. 3 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. Med stöd av denna bestämmelse får myn- digheten ställa särskilda kontraktsvillkor, dvs. krav på hur kon- traktet ska fullgöras. Villkoren benämns särskilda kontraktsvillkor på grund av att det är fråga om villkor som inte är ett krav på leve- rantören, utan särskilda därutöver tillkommande kontraktsvillkor. Villkoret utgör en förpliktelse som den som ansöker om att få delta i ett valfrihetssystem måste godkänna. Myndigheten bör, efter att i annonsen eller förfrågningsunderlaget angett villkoret, ställa som krav att leverantörerna bekräftar att de åtar sig att uppfylla villko- ret. Den leverantör som inte accepterar kontraktsvillkoret kan inte godkännas i valfrihetssystemet. Kontraktsvillkoret som ställs måste dock ha samband med den tjänst som leverantören ska utföra. Vill- 
 323 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 koret ska vidare uppfylla alla de  
 EG-rättsliga 
  principer som gäller i dessa sammanhang, dvs.  
 icke-diskriminering, 
  öppenhet, förutsäg- barhet, ömsesidigt erkännande och proportionalitet. 
 I  
 EU-kommissionens 
  handbok Att köpa grönt ges vägledning om vilka miljöhänsyn som kan tas. Det finns vidare ett antal mål från  
 EG-domstolen 
  som ger vägledning och stöd för användandet av miljökrav. I målet  
 C-379/98 
 (Preussen-Elektra) 
  uttalade dom- stolen att användningen av förnybara energikällor för elproduktion tjänar ett miljöskyddsändamål, eftersom det bidrar till att minska utsläppen av växthusgaser, som är en av huvudorsakerna till kli- matförändringarna, som EU och dess medlemsstater har beslutat att motverka. I målet  
 C-448/01 
  (EVN Wienstrom) ansåg domsto- len att det inte förelåg några hinder att ställa krav på att Roberson produceras från förnybara energikällor. Om sådana krav ställs måste det dock vara möjligt att säkerställa att den information som lämnats i anbuden är korrekt. I målet  
 C-513/99 
  (Finska bussarna) tydliggjorde domstolen att miljökriterier kan användas vid upp- handling av busstransporttjänster om dessa är förenliga med de grundläggande principerna, om de har samband med kontraktets föremål och anges i kontraktshandlingarna. 
 Även sociala kontraktsvillkor förekommer. Av direktiven fram- går att paragrafen kan utnyttjas för att främja yrkesutbildning på arbetsplatsen och anställning av personer med särskilda svårigheter att komma in på arbetsmarknaden och att bekämpa arbetslöshet. Det kan gälla att anställa långtidsarbetslösa eller att genomföra ut- bildningar för arbetslösa eller ungdomar, att följa bestämmelserna i grundläggande  
 ILO-konventioner 
  eller att anställa personer med funktionsnedsättning. 
 Kontraktsvillkor får inte sammanblandas med bestämmelserna om tekniska specifikationer, som återfinns i kap. 4 i denna lag. 
 8 kap. Tilldelning av kontrakt m.m. 
 Godkännande av leverantör 
 1 § Myndigheten ska ingå kontrakt med samtliga sökanden som inte har uteslutits enligt 7 kap.  
 1-2 
  §§ och som uppfyller de krav som angetts i annonsen och förfrågningsunderlaget. 
 324 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Kommentar 
 Alla sökanden ska godkännas som uppfyller lagens krav och de av myndigheten formulerade kraven i förfrågningsunderlaget. Detta innebär att det inte föreligger någon konkurrenssituation mellan leverantörerna om att få teckna kontrakt med myndigheten. Kon- traktet tecknas vid den tidpunkt som framgår av förfrågningsun- derlaget. 
 Om en myndighet vill begränsa antalet leverantörer i ett valfri- hetssystem, kan denna lag inte tillämpas. Myndigheten får i sådana fall upphandla enligt lagen om offentlig upphandling, eftersom en rangordning av leverantörerna normalt måste ske. 
 Underrättelse om beslut 
 2 § När beslut fattats om sökanden ska få delta i valfrihetssyste- met ska myndigheten snarast möjligt lämna skriftliga upplys- ningar till sökanden om beslutet och skälen för det. 
 En sådan upplysning ska lämnas även när myndigheten beslutar att avbryta inrättandet av ett valfrihetssystem. 
 Kommentar 
 Alla sökanden ska få besked huruvida de uppfyller kraven eller inte, dvs. om de blivit godkända eller ej. Underrättelsen ska vara skrift- lig. 
 Meddelande till kommissionen om resultatet av en valfrihetsupp- handling 
 3 § Om det beräknade värdet av ett kontrakt uppgår till minst tillämpligt tröskelvärde enligt 3 kap. lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, ska myndigheten senast inom 48 dagar efter det att kontrakt tilldelats meddela Europeiska gemenska- pernas kommission om det. I meddelandet ska myndigheten ange om den godkänner att meddelandet publiceras. 
 325 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar 15 kap. 21 § i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling och art. 35.4 fjärde stycket i direktivet. Kravet att EU- kommissionen ska meddelas framgår av direktivet och gäller för alla  
 B-tjänster, 
  inklusive tjänster som tillhandahålls enligt denna lag. Bestämmelsen i direktivet har ett statistiksyfte, men genom bestämmelsen uppmärksammas även valfrihetssystem på  
 EU-nivå. 
  
 Med begreppet tilldelats avses i detta sammanhang att leverantö- ren har godkänts och tecknat kontrakt med myndigheten. 
 9 kap. Information och val 
 Myndighetens informationsansvar 
 1 § En myndighet som tillämpar denna lag ska till enskilda lämna information om samtliga leverantörer som godkänts i systemet. Informationen ska vara saklig, relevant, jämförbar, lättförstålig och lättillgänglig. 
 Kommentar 
 Huvudmannen, dvs. kommunen och landstinget, har ansvaret för att alla enskilda brukare, patienter/invånare oavsett fysisk eller psykisk kapacitet, får en så fullgod information som möjligt, om de olika valalternativen. Detta innebär att informationen måste anpassas till den individ som ska välja. Det ska finnas både skriftlig och muntlig information att tillgå. Information ska vara saklig, innehållsrik, jämförbar, lättförstålig och lättillgänglig. 
 Att informationen ska vara saklig innebär att den ska vara kon- kurrensneutral och inte vara till fördel för någon eller några leve- rantör. 
 Av socialtjänstlagen och förvaltningslagen framgår att den enskilde brukaren ska få information om hur ansökan, utredning och biståndsbeslut etc. går till. Lag om valfrihetssystem ställer där- utöver krav på att informationen om leverantörerna ska vara rele- vant. Det kan t.ex. innebära att den enskilde får information om vilka tjänster företagen tillhandahåller, information om personalen och dess kompetens, utbildningsnivå och kapacitet, språkkunskaper samt antalet anställda och antalet anställda 
 326 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 omräknat till heltid. Vidare bör den enskilde få information om leverantörens verksamhetsmål och speciella inriktningar, personal- kontinuitet, samt resultat av brukarundersökningar. 
 Att informationen ska vara jämförbar är viktig för att den enskilde ska kunna göra ett aktivt val. Det är viktigt att myn- digheten i informationsmaterialet presenterar eventuella skillnader i inriktning och kompetens mellan leverantörerna. 
 Att informationen ska vara lättförstålig innebär att informatio- nen måste utformas utifrån de behov som den enskilde har. Det ska således finnas både skriftlig och muntlig information, information på andra språk och anpassad till olika former av funktions- nedsättning. 
 Slutligen anges att informationen ska vara lättillgänglig. Detta innebär att informationen ska finnas tillgänglig på ett lätt och enkelt sätt på bl.a. kommunernas och landstingens hemsidor, genom informationsfoldrar och muntligen via personal. 
 Den enskildes val 
 2 § Myndigheten ska tillhandahålla ett ickevalsalternativ till den enskilde som inte kan eller vill välja leverantör. 
 Kommentar 
 Myndigheten ska i förväg besluta vad som gäller om den enskilde inte vill eller kan välja. Myndigheten ska i dessa fall tillhandahålla ett s.k. ickevalsalternativ. Om den enskilde inte vill eller kan välja ska myndigheten inte slumpvis välja bland de leverantörer som tecknat avtal med myndigheten, eftersom detta skulle medföra att myndighetens agerande då kan anses vara en otillåten rangordning. Viktning eller rangordning av leverantörerna är inte tillåtet i ett valfrihetssystem. Myndighetens egenregiverksamhet kan vara ett ickevalsalternativ, eftersom huvudansvaret för verksamheten ålig- ger huvudmannen. Ett alternativ kan vara att myndigheten enligt LOU upphandlar ett ickevalsalternativ. Ett s.k. ickevalsalternativ skulle kunna utgå från närhetsprincipen, d.v.s. utifrån principen om att den enskilde får den leverantör som ligger närmast den enskil- des bostadsadress. Det viktigaste vid valet av ett s.k. ickevalsalter- nativ är att det utgår från objektiva kriterier. 
 327 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 10 kap. Överprövning m.m. 
 Överprövning 
 1 § En leverantör som anser sig ha lidit skada eller kan komma att lida skada, på grund av att en myndighet brutit mot de grundläggande principerna i 1 kap. 2 § eller någon annan bestämmelse i denna lag, får i en framställning till allmän för- valtningsdomstol ansöka om rättelse. En begäran om överpröv- ning inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs. 
 Kommentar 
 Enligt 1 § kan en leverantör som anser att myndigheten brutit mot bestämmelserna i denna lag i en framställning till länsrätten ansöka om att domstolen ska besluta om att myndigheten ska vidta rät- telse. 
 Situationer då detta kan bli aktuellt är t.ex.; 
  
 om myndigheten, efter att en väsentlig ändring av valfri- hetssystemet gjorts eller att kraven som ställs i förfrågnings- underlaget förändrats väsentligt, inte har underrättat intres- serade leverantörer genom förnyad annonsering, eller 
  
 om myndigheten har utformat annonsen på annat felaktigt sätt. 
  
 Vidare kräver följande situationer en möjlighet att begära rättelse; 
  
 om myndigheten i förfrågningsunderlaget har ställt krav som strider mot 1 kap. 2 §, eller 
  
 om myndigheten i förfrågningsunderlaget har ställt krav som står i strid mot någon annan av bestämmelserna i denna lag. 
  
 Eftersom annonseringen ska ske löpande kan inte annat än rättelse komma ifråga. 
 Det är endast sökanden eller potentiella sökanden, i ett valfrihetssystem som har rätt att ansöka om rättelse enligt 1 §. Befintliga leverantörer i ett valfrihetssystem är inte behöriga att ansöka om rättelse enligt bestämmelserna i denna lag. En begäran om rättelse ska inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs, dvs. ange på vilket sätt myndigheten brutit mot lagen. 
 328 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 2 § En leverantör som anser sig ha lidit skada på grund av att en myndighet inte godkänt leverantören i ett valfrihetssystem får i en framställning till allmän förvaltningsdomstol ansöka om rättelse. Ansökan ska ha inkommit till myndigheten inom tre veckor från att beslutet delgivits leverantören. En begäran om överprövning inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs. 
 Kommentar 
 En leverantör får ansöka om överprövning av ett beslut som går honom eller henne emot, dvs. att sökanden inte godkänts i syste- met. I beslutet ska finnas en överprövningshänvisning. Leverantö- ren ska i denna underrättas om hur en begäran om överprövning ska göras. 
 En ansökan om överprövning inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs. 
 Skrivelsen ges in till den länsrätt i vars domkrets myndigheten har sin hemvist. Begäran om överprövning ska ha kommit in tre veckor från den dag då klaganden fick del av beslutet. 
 Har begäran om överprövning kommit in för sent, ska domsto- len avvisa den. Begäran om överprövning ska inte avvisas, om för- seningen beror på att myndigheten har lämnat klaganden en felak- tig underrättelse om hur man begär överprövning. 
 Interimistiskt beslut 
 3 § Domstol, som har att pröva ett yrkande om rättelse, kan för- ordna att det beslut som prövas tills vidare inte ska gälla. 
 Kommentar 
 Av rättsmedelsdirektiv (89/665/EG) framgår att medlemsstaterna har en skyldighet att säkerställa att vid första möjliga tillfälle och genom interimistiskt förfarande vidta provisoriska åtgärder i syfte att korrigera den påstådda överträdelsen eller förhindra att de berörda intressena skadas ytterligare, inbegripet åtgärder för att skjuta upp eller garantera uppskovet av förfarandet för tilldelning av offentligt kontrakt. Genom denna bestämmelse tillgodoses kra- 
 329 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 ven enligt  
 EG-rätten. 
  Domstol kan således efter parts yrkande för- ordna om att ett beslut tills vidare inte ska gälla. 
 Behörig domstol 
 4 § En begäran om överprövning enligt  
 1-2 
  §§ i denna lag ska göras hos den länsrätt i vars domkrets myndigheten har sitt hemvist. 
 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar 16 kap. 3 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. 
 Förbud mot överklagande 
 5 § Ett beslut som denna lag är tillämplig på får inte överklagas med stöd av 10 kap. kommunallagen (1991:900). 
 Kommentar 
 Paragrafen motsvarar 16 kap. 4 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. 
 Skadestånd 
 6 § En myndighet som inte följt bestämmelserna i denna lag ska ersätta därigenom uppkommen skada för leverantören. 
 Talan om skadestånd ska väckas vid allmän domstol. 
 Om skadeståndstalan grundar sig på 1 § ska denna väckas inom ett år från det att valfrihetssystemet annonserades. 
 Om skadståndstalan grundar sig på 2 § ska denna väckas inom ett år från det att myndigheten beslutat att inte godkänna leverantören. 
 Väcks inte talan i tid, är rätten till skadestånd förlorad. 
 330 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Kommentar 
 Av rättsmedelsdirektivet 89/665/EG följer att medlemsstaterna är skyldiga att se till att en leverantör som har eller har haft intresse av att få ett offentligt kontrakt och som lidit skada till följd av en påstådd överträdelse av bestämmelserna om upphandling kan få ersättning för skadan. Rättsmedelsdirektiven omfattar även LOV i de fall myndigheten bryter mot de grundläggande bestämmelserna i 1 kap. 2 §, annonseringsskyldigheten i 3 kap. 1 § samt bestämmel- serna i kap. 4 om tekniska specifikationer. 
 Talerätt har alla leverantörer som ansöker eller kan komma att ansöka om att delta i ett valfrihetssystem och som lidit eller kan komma att lida skada. 
 En skadelidande leverantör ska vidta skäliga åtgärder för att begränsa sin skada. Om leverantören försummar detta får denne själv bära en motsvarande del av förlusten. Skadeståndet ska därut- över kunna jämkas om det är oskäligt med hänsyn till myndighe- tens möjligheter att förutse och hindra skadans uppkomst och omständigheterna i övrigt. 
 Att en leverantör kan komma att lida skada i ett valfrihetssy- stem är liten, vilket torde innebära att utsikterna att få skadestånd är små. Grunden för bedömningen är att alla leverantörer har rätt att få teckna kontrakt med myndigheten. Det kan dock inte uteslutas att det kan uppstå situationer då en leverantör lidit eller kan komma att lida ersättningsgill skada. 
 Om ett skadeståndsyrkande grundar sig på att myndigheten brutit mot de grundläggande principerna i 1 kap. 2 § eller någon annan bestämmelse i denna lag ska talan väckas inom ett år från det att valfrihetssystemet annonserades. 
 Om skadeståndsyrkande grundar sig på att myndigheten inte godkänt leverantören enligt 10 kap. 2 § i denna lag, ska talan väckas inom ett år från myndighetens beslut. 
 Väcks inte talan i tid, är rätten till skadestånd förlorad. 
 Undantag från överprövning 
 7 § Bestämmelserna om överprövning enligt detta kapitel gäller inte för 9 kap.1- 2 §§. 
 331 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommentar 
 Bestämmelserna om att huvudmannen har informationsansvaret samt att den enskilde inte ska tvingas att välja kan inte överprövas enligt denna lag. En leverantör kan inte anses lida eller kan komma att lida en skada till följd av bestämmelsen, enligt rättsmedelsdi- rektivet. 
 Tillsyn 
 8 § Regeringen meddelar föreskrifter om vilken myndighet som utövar tillsyn över valfrihetssystem enligt denna lag. Tillsynsmyndigheten får inhämta sådana upplysningar från myndigheterna som är nödvändiga för tillsynen. Upplysningen ska i första hand inhämtas genom skriftligt förfarande. Om det på grund av materialets omfång, brådska eller något annat för- hållande är lämpligare, får upplysningarna inhämtas genom besök hos myndigheten. 
 Kommentar 
 I bestämmelsen stadgas att den myndighet som regeringen medde- lar, ska utöva tillsyn över valfrihetssystem enligt denna lag. Tillsy- nen utövas genom kontroll av regelefterlevnad och genom främ- jande av förutsättningarna för väl fungerande valfrihetssystem. 
 9 § En myndighet är skyldig att tillhandahålla de upplysningar som tillsynsmyndigheten begär för sin tillsyn. 
 Kommentar 
 Alla kommuner och landsting som inför ett valfrihetssystem ska lämna de upplysning som myndigheten begär. 
 332 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 16.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:1091) om offentlig upphandling 
  
 1 kap 6 a § 
 Om en upphandlande myndighet väljer att tillämpa bestämmel- serna i lag (2009:0000) om valfrihetssystem (LOV) vid upphand- ling av hälso- och sjukvårdstjänster samt sociala tjänster,  
 B-tjänster 
  kategori 25 enligt bilaga 3 till denna lag, ska denna lag inte tilläm- pas. 
 Myndighetens val att tillämpa LOV görs i samband med att annonsen för valfrihetssystemet publiceras i den nationella databa- sen enligt 3 kap. 1 § i den föreslagna lagen. Om annonsering inte ägt rum enligt bestämmelserna i LOV blir reglerna i LOU tillämp- bara. 
  
 16.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 
  
 16 kap. 3 § 
 De föreslagna ändringarna har behandlats i kapitel 8. 
 I  
 tredje stycket  
 föreslås föreskrifter som innebär att socialnämn- den får avvakta med att verkställa beslut om bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL. Verkställandet kan bara senareläggas på sökandens begäran. En sådan begäran ska dokumenteras, i enlighet med bestämmel- serna i 11 kap. 5 § SoL, och har beslutet inte verkställts inom ett år ska det omprövas. 
 Bestämmelsen innebär en möjlighet men ingen skyldighet för socialnämnden, att på den enskildes begäran, avvakta med verk- ställandet. Avsikten med bestämmelsen är att möjliggöra för soci- alnämnden att tillmötesgå sökandens uttryckliga önskemål utan att riskera en särskild avgift. 
 16 kap. 6 c § 
 Förslaget är en följdändring med anledning av det tillägg som före- slås i 16 kap. 3 §. Ändringen klargör att länsstyrelsen inte ska ansöka om särskild avgift när den enskilde begärt att verkställandet av ett biståndsbeslut ska senareläggas. Socialnämnden ska i sin rap- 
 333 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2008:15 
  
 portering till länsstyrelsen och revisorerna enligt 16 kap. 6 f § ange att 16 kap. 3 § tredje stycket tillämpats och att verkställandet sena- relagts på sökandens begäran. 
  
 16.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 
  
 6 kap. 2 § 
 Sekretesslagen 6 kap. 2 § 3 st. reglerar den s.k. anbudssekretessen vid offentlig upphandling. Från det att anbuden kommer in till dess att den upphandlande myndigheten fattat ett tilldelningsbeslut gäller absolut sekretess. Uppgifter om anbuden får inte lämnas ut och någon skadevärdering ska inte göras. Exempel på uppgifter som inte får röjas är om visst anbud har kommit in, anbudens inne- håll eller innehåller i arbetspromemorior och andra handlingar som har upprättats av en myndighet, t.ex. egna motförslag i samband med en förhandlad upphandling. 
 Den absoluta anbudssekretessen upphör att gälla när tilldel- ningsbeslutet är fattat. Orsaken till detta är att leverantörerna som lämnat anbud ska ges ökad insyn i processen och kunna bedöma om överprövning av ett sådant beslut ska begäras. Efter tilldel- ningsbeslutet gäller sekretess till förmån för det allmänna enligt 6 kap. 1 § första stycket första meningen och till förmån för enskilda enligt 8 kap. 10 § första stycket första meningen sekretesslagen. Sekretess kan även gälla enligt andra bestämmelser, t.ex. affärssek- retess enligt 6 kap. 1 § och försvarssekretess enligt 2 kap 2 § sekre- tesslagen. 
 Anledningen till att det föreligger absolut sekretess fram till till- delningsbeslutet är konkurrensskäl. En potentiell anbudsgivare ska inte få kännedom om sina konkurrenter eller innehållet i konkur- renterna anbud förrän handläggningen är klar. Detta för att för- hindra kartellbildningar, prissamverkan eller andra konkurrens- snedvridande situationer. 
 I ett valfrihetssystem föreligger ingen konkurrens mellan anbudsgivarna vid tilldelningsbeslutet. Alla leverantörer som upp- fyller kraven i förfrågningsunderlaget antas i systemet. Risken för kartellbildning eller prissamverkan i är obefintlig eftersom systemet inte bygger på ekonomiskt mest fördelaktiga anbud eller lägsta pris. Priset är i förväg bestämt av myndigheten och framgår av förfråg- 
 334 
  
 SOU 2008:15 
  
 Författningskommentar 
  
 ningsunderlaget. Leverantörerna konkurrerar med varandra genom att attrahera brukare eller patienter respektive invånare som väljer den leverantör som hon eller han upplever levererar bästa kvalitet. 
 Av denna anledning föreligger inte något behov av absolut sek- retess under tiden från det att anbudet kommit in till dess att myn- digheten fattat beslut att godkänna leverantören i systemet. 
  
 16.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:298) om allmänna förvaltningsdomstolar 
  
 18 § 
 I lag om valfrihetssystem är det lämpligt att länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam. Bestämmelsen överensstämmer därmed med hanteringen av mål enligt lagen om offentlig upphandling. 
 335 
 Referenser 
 Offentligt tryck 
 Utskottsbetänkanden 
 Socialutskottets betänkande 1996/97:SoU18  
 Ändring i socialtjänst- lagen. 
  
 Näringsutskottets betänkande 2002/03:NU10  
 Vissa konkurrens- politiska frågor. 
  
 Näringsutskottets betänkande 2003/04:Solis kon- kurrensövervakning. 
  
 Näringsutskottets betänkande 2004/05:NU16  
 Transparensdirek- tivet och vissa övriga konkurrenspolitiska frågor 
  
 Propositioner 
  
 Proposition (1981/82)  
 Hälso- och sjukvårdslag 
 Proposition (1979/80:1)  
 Om socialtjänsten 
  
 Proposition (1990/91:14)  
 Ansvaret för service och vård till äldre och handikappade 
  
 Proposition (1992/93:43)  
 Ökad konkurrens i kommunal verksamhet  
 Proposition (1994/95:195)  
 Primärvård, privata vårdgivare m.m.  
 Proposition (1996/97:124)  
 Ändring i socialtjänstlagen. 
  
 Proposition (1997/98:113)  
 Nationell handlingsplan för äldre- politiken. 
  
 Proposition (1999/2000:140)  
 Konkurrenspolitik för förnyelse och mångfald. 
 Proposition (2000/01:80)  
 Ny socialtjänstlag.  
 Proposition ( 2001/02:80)  
 Demokrati för nya seklet. 
  
 Proposition (2001/02:142)  
 Ändring i lagen om offentlig upphandling. 
 337 
 Referenser SOU 2008:15 
  
 Proposition (2002/03:20)  
 Samverkan mellan kommuner och landsting inom vård och omsorgområdet. 
  
 Proposition (2002/03:53)  
 Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. 
  
 Proposition (2004/05:39)  
 Kvalitet, dokumentation och anmälnings- plikt i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade (LSS) m.m. 
  
 Proposition (2004/05:62)  
 Genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas m.m. 
  
 Proposition (2005/06:115)  
 Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg av äldre. 
  
 Proposition (2006/07:94)  
 Skattelättnader för hushållstjänster.  
 Proposition (2006/07:128)  
 Ny lagstiftning om offentlig upphandling 
 och upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, del 1. 
  
 Budgetpropositionen 2008  
 Om Utveckling av god kvalitet i vård och omsorg om äldre kvinnor och män. 
 Direktiv 
  
 Dir. 2004:178  
 En stärkt och tydligare tillsyn inom socialtjänstens område. 
  
 Dir. 2007:38  
 Robles val inom äldre- och handikappomsorgen. 
  
 Dir. 2007:180  
 Tilläggsdirektiv till Utredningen om fritt val inom äldre- och handikapp- omsorgen (S 2007:04). 
  
 Dir. 2007: 90  
 Patientens rätt i vården. 
  
 Dir. 2007:146  
 Översyn av statistikinsamlingen avseende kommunal ekonomi och verksamhet. 
  
 Dir 2008:13  
 Utredning om vistelesbegreppet i socialtjänstlagen i vissa situationer 
 . 
  
 Statens offentliga utredningar (SOU) 
  
 SOU 1999:139  
 Effektivare offentlig upphandling för fortsatt välfärd, trygghet och tillväxt. 
  
 SOU 2001:31  
 Mer värde för pengarna.  
 SOU 2004:19  
 Långtidsutredningen 2003/04.  
 SOU 2004:68  
 Sammanhållen hemvård. 
 338 
  
 SOU 2008:15 
  
 Referenser 
  
 SOU 2004: 112  
 Frågor om Förmyndare och ställföreträdare för vuxna.  
 SOU 2005:110  
 Jämförelsevis. Styrning och uppföljning med nyckeltal 
 i kommuner och landsting. 
  
 SOU 2006:28  
 Nya upphandlingsregler 2. 
  
 SOU 2006:110  
 Regler för skydd och säkerhet inom demensvården.  
 SOU 2007:65  
 Domstolarnas handläggning av ärenden. 
  
 SOU 2007:10  
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft.  
 SOU 2007:72  
 Kommunal kompetens i utveckling. 
  
 SOU 2007:82  
 Samordnad och tydlig tillsyn av socialtjänsten. 
 Övriga referenser 
 Allmänna råd om personalens kompetens vid handläggning och uppföljning av ärenden som avser äldre personer, SOSFS 2007:17 
 . Socialstyrelsen. 
  
 Aktuellt på äldreområdet 2007.  
 Sveriges Kommuner och Landsting.  
 Att välja hemtjänst.  
 (2004) Socialstyrelsen, artikelnummer 2004- 
  
 123-39. 
  
 Bedömningsgrunder för enskild verksamhet enligt socialtjänstlagen. 
 Länsstyrelsernas socialdirektörer  
 2005-04-28. 
  
 Jackson, Robbins, Mitchell. (2001)  
 Sociologiskt lexikon 
 . Stockholm, Natur och kultur. 
 Camerer, C., Warner, Johnson, G., O`Donoghue, T. and Rabin, M 
 . Regulation for Conservatives: Behavioral Economics and the Case for Asymmetric Paternalism. 
  
 University of Pennsylvania Law Review, Vol. 151:1211. 
 Cirkulär 2003:20  
 –förslag 
  till klausul i förfrågningsunderlag.  
 Sveriges Kommuner och landsting. 
  
 Kane, Pennington Firm.  
 (1937) Economica  
  
 4:386-405 
 . 
  Kane, Jackson problem of Social Cost.  
 (1960) Journal of Law and 
  
 Economics, 3. 
 Edebalk, Rogers och Reeves, M.  
 Kundval för äldre och funktionshindrade i Norden. Konsumentperspektivet.  
 Tema Nord 2005:507. 
  
 Austin, Rogers och Reeves, M.  
 Kvalitetskonkurrens och kundval inom kommunal äldreomsorg 
 . Konkurrensverkets uppdragsforskningsserie 2006:6. 
  
 Ekonomiskt bistånd 
 . Socialstyrelsens allmänna råd (SOSFS 2003:5)  
 Finska s.k. servicesedeln 
 . Finska regeringens proposition (RP 
 74/2003) . 
 339 
 Referenser SOU 2008:15 
  
 Folkhälsorapport 2001 
 . (2001) Socialstyrelsen. 
 Framtidens näringsliv 
 ,  
 Nya fakta  statistik 
 . (nr 3, 2007) Almega och Nutek 
  
 Framtidens näringsliv 
 ,  
 Nya fakta  statistik 
 . (nr 1, 2007) Almega och Nutek 
  
 Funktionshindrade personer 2006 
 . Sveriges officiella statistik, Socialstyrelsen. 
 Får kommunernas invånare veta vad de vill veta, 2006 
 . (2007) Svenskt Näringsliv. 
  
 Färre kommuner? Om små kommuners problem och utmaningar 
 . Ansvarskommitténs skriftserie mars 2006. 
  
 Företagens villkor och verklighet 2005. Enkätundersökning 
 . Nutek 
  
 God kvalitet i socialtjänsten 
 . Socialstyrelsen, remissutgåva sept. 2007. 
 Grönbok om  
 offentligt-privat 
  partnerskap och  
 EG-rätten 
  om offentlig upphandling och koncessioner 
 . KOM (2004) 327  
 slutlig 
 . 
  
 Hälso- och sjukvårdsansvaret i boendeform eller bostad enligt SoL, LSS m.m.  
 Svenska Kommunförbundets och Landstingsförbundets PM (  
  
 2003-07-28). 
  
 Hemtjänst vid semestervistelse i annan kommun bl.a. Cirkulär 
 2005:109, Sveriges Kommuner och Landsting. 
 Informationsgivningen till medborgare 
 :  
 En jämförelse.  
 (2007) Jämförelsenätverket Västkust. 
  
 Jämförelsetal för socialtjänsten år 2006 
 . (2007) Socialstyrelsen. 
  
 Kommunala driftentreprenader 
 . (2001) Svenska kommunförbundet. 
 Kommunala kompetensutredningen- underlagsrapport  
 2007-03-27 
 . 
  
  Sveriges Kommuner och Landsting. 
  
 Kommunallagen. Kommentar och praxis 
 . Sveriges Kommuner och Landsting (2006). 
  
 Konkurrens i gränslandet mellan det offentliga och privata 
 . Stats- kontoret (2005:19). 
  
 Konkurrensprövning av kommunal verksamhet - rapporter. 
 Ekonomistyrningsverket 2006:15 
 Konkurrensutsätttning och entreprenader 
 . Socialstyrelsen 2003.  
 Kostnad Per Brukare (KPB) inom kommunal vård och omsorg, syfte 
  
 och beräkningsprinciper 
 . (sept 2007) Sveriges Kommuner och Landsting. 
 Kundval inom äldreomsorgen 
 . Socialstyrelsen (2007). 
  
 Kvalitet inom missbrukarvård. Ett försök att utveckla kvalitetsindikatorer 
 . Socialstyrelsen. 
  
 340 
 SOU 2008:15 Referenser 
 Länsrättens domar om offentlig upphandling 
 . Konkurrensverket 2007:2. 
  
 Hart, T. (2007)  
 Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg 
 . Konkurrensverkets rapport Bilaga 1. 
  
 Hayden, FloydMot en ny kommunalrätt 
 . 
  
 Carlson, R.C.O.  
 The Economics of Institutions and the Source of Growth 
 . (1986) Economics Journal No 96. 
  
 Med företagens ögon 
 . (2007), Statskontoret. 
 Medicinskt ansvarig sjuksköterska  
 (SOSFS 1993:17). Socialstyrelsen  
 Modell för utveckling av kvalitetsindikatorer i socialtjänsten. 
 Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting, artikelnr  
 2007-131-24. 
  
 Montin, S.  
 Moderna kommuner, 3.e upplagan 
 . 
  
 Nationella bedömningskriterier för den sociala tillsynen- En handledning 
 . Socialstyrelsen, Länsstyrelserna. 
  
 Nya fakta och statistik. Framtidens Näringsliv  
 (nr 1, 2007). Almega och Nutek. 
  
 Ny fakta och statistik 
 .  
 Framtidens Näringsliv  
 (nr 3, 2007). Almega och Nutek. 
  
 Nya fakta och statistik 
 . (nr 5, 2007) Almega och Nutek 
 Nyckeltal för handikappomsorgen 2006 
 . Statistiska Centralbyrån  
 Personalens kompetens vid handläggning och uppföljning av ärenden 
  
 som avser äldre personer 
 . Socialstyrelsens allmänna råd (SOSFS 2007:17). 
 Progressprogrammet 
 . KOM (2007) 724 slutlig.  
 Riksavtalet 2004 
 . Landstingsförbundet. 
  
 Rodriguez, Pugh (2006)  
 Hälso- och sjukvårdslagen, Med kommentar 
 .  
 Samsynt och framsynt – Framgångsfaktorer för samverkan 
 . Svenska 
  
 Kommunförbundet och Landstingförbundet. 
 Småföretag och offentlig upphandling, 
 . Rapport 2005:21, Nutek. Szebehely, M. och Alexander, Strickland (2005)  
 Arbetsvillkor och styrning i 
 äldreomsorgens hierarki. 
 Socialstyrelsens konsekvensutredning 
 . Dnr  
  
 60-8426/2004. 
  
 Solidaritet och valfrihet i välfärden- sammanfattning rapport 
 . (2002) Kommunal. 
  
 Prince, B.  
 Samverkan i samverkansområden 
 . Underlagsrapport till Kommunala kompetensutredningen  
 2007-03-27. 
  
 Tjänster enligt servicelagen – enkätundersökning 2007 
 . Sveriges Kommuner och Landsting. 
  
 Tolkningsmeddelande om koncessioner enligt  
 EG-rätten 
 . 
  
  Kommissionen EGT C 121 (29.04.2000) 
  
 341 
  
 Referenser 
  
 SOU 2008:15 
  
 Uppföljning av överenskommelsen om bibehållet kostnadsansvar vid flyttning till särskilda boenden i annan kommun/stadsdel inom länet  
 2005-2006 
 . 
  
  (2007) Kommunförbundet Stockholms län. 
  
 Upplevelser och erfarenheter från arbetet inom äldrevård och omsorg. 
 (1998) Kommunal. 
 Valfrihetssystem inom äldreomsorgen.  
 Webb-enkät 
  071029. (2007) 
 Sveriges Kommuner och Landsting. 
 Vård, skola och omsorg, Vilken information behöver brukaren för att välja 
 . (2007) Statskontoret. 
  
 Yttrande till kammarrätten i Stockholm i mål  
 797-06 
  mellan friskvårdarna i Enköping Handelsbolag och Enköpings kommun 
 . NOU:s dnr  
  
 2006/0068-29. 
  
 Äldre – vård och omsorg år 2006 
 . Socialstyrelsen 2007. 
  
 Äldres rätt att flytta. Kommunernas tillämpning 
 . (2000) Social- styrelsen 
  
 Öka konsumentnyttan inom vård och omsorg – förslag för konkurrens och ökat företagande 
 . Konkurrensverkets rapportserie 2007:3. 
  
 Öppna jämförelser 2007. Äldreomsorg 
 . (juni 2007) Sveriges Kom- muner och Landsting, ISBN  
  
 978-91-7164-255-4. 
  
 Öppna jämförelser inom vården och omsorgen om äldre. Verk- samhetens kvalitet 
 . Socialstyrelsen (dec. 2007), artikelnummer  
  
 2007-131-47. 
  
 Webbplatser 
 www.sjukvardsradgivningen.se/vpw 
 www.simap.eu 
 www.skl.se 
 342 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
 Fritt val inom äldre- och handikappomsorgen Dir. 2007:38 
 Beslut vid regeringssammanträde 15 mars 2007 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare tillkallas för att utreda förutsättningarna för ökad valfrihet när det gäller vård, omsorg, stöd och service inklu- sive särskilt boende som ges till äldre och personer med funktions- hinder enligt socialtjänstlagen (2001:453). Utgångspunkten för utredarens förslag ska vara att öka valfriheten och inflytandet för äldre och personer med funktionshinder. Förslagen ska främja en mångfald av utförare, både i fråga om storlek och inriktning. 
 Därför behövs en utredning 
 Det finns framförallt två skäl till att frågan behöver utredas. Det ena är att det är oklart hur olika valfrihetsmodeller, för exempelvis hemtjänst och särskilda boendeformer för äldre och personer med funktionshinder, förhåller sig till upphandlingslagstiftningen. Det andra skälet är att fler kommuner än i dag borde införa valfrihets- system inom äldre- och handikappomsorgen, enligt regeringens bedömning. Trots att dagens lagstiftning inte är konstruerad på ett sätt som underlättar för valfrihetsmodeller inom äldreomsorgen så har 24 kommuner valt att införa någon form av kundvalssystem inom denna sektor. Det behöver utredas hur ett valfrihetssystem bör utformas. Regeringen bedömer vidare att det behövs åtgärder för att fler kommuner ska införa valfrihet för äldre och personer med funktionshinder när det gäller insatser som ges enligt social- tjänstlagen. 
 343 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 Utredarens uppdrag 
 Utredarens uppdrag har två huvudinriktningar. Den första inrikt- ningen gäller hur ett valfrihetssystem inom äldre- och handikapp- omsorgen ska utformas och i vilka delar det bör regleras. Den andra inriktningen gäller de juridiska förutsättningarna för ett sådant valfrihetssystem, i förhållande till upphandlingslagstiftningen. 
 Utredaren ska göra följande: 
  
 - 
  
 Analysera och lämna förslag på utformningen av ett valfrihets- system för äldre och personer med funktionshinder med insat- ser enligt socialtjänstlagen (Fritt val). 
  
 - 
  
 Med beaktande av upphandlingslagstiftningen, lämna förslag på nationella krav och kvalitetskriterier som ska vara uppfyllda för att en utförare ska bli godkänd i valfrihetssystemet. 
  
 - 
  
 Se över och lämna förslag på hur kommunerna ska informera potentiella utförare om de möjligheter till uppdrag som valfri- hetssystemet innebär, inklusive vilka krav som ställs för att bli godkänd som utförare. 
  
 - 
  
 Lämna förslag på hur utförare på ett enkelt och effektivt sätt ska kunna godkännas samt belysa vilken roll kommunen eller stat- liga tillsynsmyndigheter ska ha i denna process. 
  
 - 
  
 Lämna förslag på hur en utförare kan få sin sak prövad om han eller hon upplever sig ha blivit felaktigt behandlad vid godkän- nandeförfarandet, kvalitetsbedömningar, etc. 
  
 - 
  
 Uppmärksamma om det finns särskilda svårigheter för mindre företag och andra typer av utförare i samband med godkän- nande, till följd av deras småskaliga verksamhet. Förslag till insatser ska lämnas för att stärka deras möjligheter att bli god- kända som utförare. 
  
 - 
  
 Analysera och vid behov lämna förslag på hur kommuner ska kunna samverka kring ett valfrihetssystem utan att bilda kom- munalförbund eller en gemensam nämnd. 
  
 - 
  
 Se över och lämna förslag på hur kommunerna kan agera för att stödja och underlätta för den enskilde att välja utförare, t.ex. genom information eller andra stödinsatser. Utredaren ska i detta sammanhang överväga att tydligare reglera kommunernas skyldighet att informera personer i behov av vård och omsorg om valmöjligheterna i kommunen. 
  
 - 
  
 Överväga om det finns behov av att närmare reglera kontrollen och uppföljningen av verksamheten i ett valfrihetssystem samt redovisa goda exempel på uppföljning och kontroll. 
  
 344 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 1 
  
 - 
  
 Analysera och lämna förslag på hur det statliga stimulansbidrag som aviserats för år 2008 bör användas för att effektivt under- lätta övergången till ett valfrihetssystem med större mångfald av aktörer inom äldre- och handikappomsorgen. 
  
 - 
  
 Lämna författningsförslag som möjliggör valfrihetssystem inom äldre- och handikappomsorgen. Utredaren ska i detta samman- hang särskilt beakta svensk och gemenskapsrättslig upphand- lingslagstiftning. 
  
 Bakgrund 
 Regeringen vill stärka individens möjligheter till inflytande över den egna vardagen. Valfriheten för äldre och personer med funk- tionshinder behöver öka. Individens möjlighet att välja gör att den offentligt finansierade servicen blir mer lyhörd för den enskildes behov och önskemål. Mångfald, valfrihet och kontinuitet gynnas om omsorgstagare, så långt det är möjligt, kan välja vem som ska utföra insatserna. Att öka valfriheten är ett sätt att öka tillgänglig- heten, kvaliteten och effektiviteten inom äldreomsorgen såväl som i stödet till personer med funktionshinder. Genom att det blir fler utförare med olika inriktningar ökar möjligheten för den enskilde att få sina behov och önskemål tillgodosedda. För personer med annat modersmål än svenska kan det t.ex. innebära större möjlighet att få kommunicera på sitt eget modersmål och få de dagliga ruti- nerna anpassade efter den egna traditionen. 
 Med en större mångfald av aktörer uppstår inte bara konkurrens om omsorgstagarna, utan även om medarbetarna. Eftersom efter- frågan på medarbetare kan bli större än utbudet stimuleras arbets- givarna att erbjuda medarbetarna goda villkor och utvecklingsmöj- ligheter. Konkurrens bidrar till att medarbetarnas engagemang, kreativitet och nytänkande tas till vara på ett bättre sätt. Det ökar potentialen för effektivisering och utveckling. 
 Behovet av ett system för ökad valfrihet och högre effektivitet 
 Motivet för att införa ett system med ökad valfrihet är att öka inflytandet för enskilda inom ramen för det samhällsfinansierade välfärdssystemet och att öka mångfalden, kvaliteten och effektivi- teten i serviceutbudet. Ett valfrihetssystem innebär ett ändrat för- 
 345 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 hållningssätt. Makt flyttas från politiker till medborgare och de enskildas önskemål kommer i fokus. Deras möjlighet att välja och att välja bort är central för utvecklingen av verksamheten. 
 Ett valfrihetssystem innebär inte bara ökat inflytande för den enskilde, utan även konkurrens mellan olika utförare. Det i sin tur har stor potential att bidra till en utveckling av kvaliteten och effektiviteten. Nordiska erfarenheter av att konkurrensutsätta äld- reomsorg är att det har medverkat till en effektivisering i form av både sänkta kostnader och förbättrad kvalitet. Det visar Ekonomi- styrningsverket (ESV) i en rapport där man sammanställt slutsatser från ett stort antal utländska och svenska studier av effekterna av att konkurrensutsätta offentlig verksamhet, bl.a. äldreomsorg (ESV 2006:15). Effektivitetsvinsterna är en följd av nya lösningar för t.ex. ledning, organisation eller metoder, som möjliggör bättre använd- ning av tillgängliga resurser. 
 En större mångfald av utförare ökar utrymmet för medarbetarna att själva driva och utveckla verksamheten. Mer än 90 procent av dem som arbetar i äldreomsorgen är kvinnor. Bättre möjligheter att starta och driva företag inom äldreomsorgen innebär således bättre villkor för kvinnors företagande. Med fler arbetsgivare att välja mellan kan de anställda välja det arbetssätt och den typ av organi- sation de vill jobba i. Det ger dem bättre möjligheter till utveckling och fler karriärvägar. En större mångfald av arbetsgivare kan bidra till en bättre arbetsmiljö och göra det mer attraktivt att arbeta inom äldre- och handikappomsorgen. 
 En beskrivning av nuläget 
 Befintliga valfrihetssystem med check innebär att kommunen inbjuder privata, ideella och kooperativa utförare att på lika villkor konkurrera med kommunens egna verksamhet. Detta sker genom att kommunen först prövar dessa utförares lämplighet utifrån fast- ställda kriterier. De utförare som bedöms lämpliga auktoriseras, certifieras eller godkänns av kommunen och jämställs med kom- munens egna verksamhet. Kommunen ansvarar för att kontinuer- ligt kontrollera att de överenskomna kvalitetskriterierna efterlevs. 
 Länsstyrelsen ansvarar för tillsynen av verksamhet som bedrivs enligt socialtjänstlagen, oavsett om den bedrivs i kommunal eller annan regi. Arbetet består i att följa upp, inspektera och kontrollera att kommuner och övriga som bedriver verksamhet enligt social- 
 346 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 1 
  
 tjänstlagen i länet följer lagstiftning och andra gällande bestämmel- ser. Länsstyrelsen får förelägga den som svarar för verksamheten att avhjälpa missförhållanden. Om föreläggandet inte följs får läns- styrelsen förbjuda fortsatt verksamhet. Länsstyrelsen kan även sti- mulera till utveckling av kommunernas socialtjänster och deras framtida utveckling. Länsstyrelsen ger tillstånd för enskild verk- samhet, t.ex. för särskilda boendeformer för äldre och personer med funktionshinder som drivs i privat regi. Enskilda personer kan vända sig till länsstyrelsen med klagomål om man är missnöjd med hur ett ärende handlagts eller har frågor om socialtjänsten. 
 I dag bedrivs cirka 90 procent av vården och omsorgen om äldre i kommunal regi. Över hälften av de kommuner som har andra utförare har endast en utförare utöver kommunen. Enbart de största kommunerna har fler än fem utförare. Bland de privata företagen dominerar ett fåtal företag. Enligt en enkätundersökning som Sveriges Kommuner och Landsting genomförde under år 2006 har endast 24 kommuner infört kundval för hemtjänsten och åtta kommuner för särskilda boendeformer. I enkäten har 29 kommu- ner svarat att de planerar att införa kundval i hemtjänsten och åtta kommuner att de planerar att införa kundval i särskilda boende- former. Kundvalssystem för hemtjänst och särskilda boendeformer enligt socialtjänstlagen omfattar inte bara äldre, utan även personer med funktionshinder under 65 år som har dessa insatser. 
 I dagens system där nästan all vård och omsorg bedrivs i kom- munal regi har den enskilde små möjligheter att välja vem som ska utföra de insatser som han eller hon behöver och, delvis som en följd av detta, även små möjligheter att påverka hur och när insat- serna utförs. Medarbetarna saknar ofta möjlighet att själva driva och utveckla verksamheten och att byta arbetsgivare. Resultatet har blivit en begränsad utveckling av kvalitet, nytänkande, företagsam- het och möjligheter för de anställda. 
 Utredningsbehov 
 Regeringen vill skapa ett system som främjar valfrihet, mångfald och effektivitet när det gäller insatser för äldre och personer med funktionshinder, i första hand när det gäller hemtjänst och sär- skilda boendeformer enligt socialtjänstlagen. Syftet är att den enskilde ska få större möjlighet att, efter biståndsbedömning, välja vem som ska utföra de insatser han eller hon har beviljats. Rättslä- 
 347 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 get behöver klargöras när det gäller förutsättningarna för valfri- hetssystem för äldre och personer med funktionshinder. Enligt regeringens bedömning är det också alldeles för få kommuner som har infört något slags valfrihetssystem. Det behöver utredas hur ett valfrihetssystem för insatser till äldre och personer med funktions- hinder bör utformas samt hur fler kommuner kan stimuleras att införa valfrihetssystem. 
 Utredningens uppdrag avgränsas till insatser enligt socialtjänst- lagen och omfattar alltså inte insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), eftersom Assi- stanskommittén (S 2004:06) genomför en bred översyn av LSS. 
 Otydligt lagstöd för valfrihetssystem 
 Många kommuner vill kunna erbjuda en större valfrihet för hem- tjänst och särskilda boendeformer och 24 kommuner har redan infört ett valfrihetssystem. Men mycket tyder på att det behövs ett tydligare lagstöd för detta än vad som finns i dag. Det råder oklar- het om hur valfrihets- eller kundvalssystem förhåller sig till upp- handlingslagstiftningen. Flera utredningar har påtalat att det finns behov av att utreda kundvalssystem inom äldreomsorg, sjukvård, barnomsorg m.m. i särskild ordning (Mera värde för pengarna, SOU 2001:31, Vårdens ägarformer – vinst och demokrati, SOU 2003:23, samt Äldrepolitik för framtiden, SOU 2003:91). 
 Stöd för att underlätta ett aktivt val 
 För att det ska uppstå en fungerande kvalitetskonkurrens är det viktigt att en relativt stor andel av de omsorgsberättigade aktivt väljer utförare. Att många gör ett aktivt val kan även bidra till att fler nya aktörer blir intresserade av att etablera sig i en kommun. Enligt Konkurrensverket var det, i de kommuner som hade valfri- hetssystem år 2002, få som valt utförare och än färre som utnyttjat möjligheten att byta utförare i hemtjänsten. Ännu svårare torde det vara att byta från en särskild boendeenhet till en annan, enligt Konkurrensverket. (Vårda och skapa konkurrens, 2002). 
 Det är angeläget att ta reda på varför man avstår från att välja utförare och att vidta åtgärder som underlättar den enskildes val. En sådan åtgärd kan t.ex. vara att tydligt definiera vem som kan 
 348 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 1 
  
 hjälpa den enskilde att välja och att ställa krav på relevant och lättillgänglig information om olika valmöjligheter. Regeringen har gett Socialstyrelsen i uppdrag att utveckla ett nationellt system för öppna jämförelser inom vården och omsorgen om äldre (S2007/518/ST). I uppdraget ingår att ta fram kvalitetsindikatorer och att utveckla statistiken om äldreomsorgen. På sikt kommer informationen i de öppna jämförelserna att kunna fungera som ett underlag för brukarnas val av utförare av äldreomsorg. 
 Kommunen ska informera om valmöjligheter 
 Tillgång till information är en förutsättning för att den enskilde verkligen ska ha ett reellt val i en kundvalsmodell. För den person som ska välja måste det klart framgå vilka valmöjligheter man har och vilka konsekvenser valet kan få. Detta ställer i sin tur krav på att informationen om tjänsterna är innehållsrik, mångsidig, lättför- ståelig och tillförlitlig. Ett välfungerande system med ökad valfrihet för den enskilde förutsätter att kommunen tillhandahåller sådan information till personer i behov av vård och omsorg och till deras anhöriga. 
 Uppföljning och kontroll 
 Enligt socialtjänstlagen svarar varje kommun för socialtjänsten inom sitt område. Kommunen ska därför följa upp de tjänster som utförs inom ramen för socialtjänstlagen. Behovet av uppföljning och kontroll av kvalitet ökar om det blir fler externa utförare. Eftersom kommunens direkta kontroll över verksamheten minskar till följd av konkurrensutsättningen bör kommunen skapa rutiner för att kontrollera att utförarna sköter verksamheten enligt de krav som ställts upp. Oavsett om utföraren är privat, ideell, kooperativ eller offentlig ska det offentliga stå för tillsynen av verksamheten, och för kontrollen av att utförarna lever upp till de kriterier som angivits. Det är nödvändigt att det finns ett system för att åter- kommande granska utförarnas verksamhet och vid behov återkalla godkännanden av utförare. Brukarundersökningar kan vara ett av flera verktyg för att följa upp hur verksamheten fungerar. 
 349 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 Behov av stöd till kommuner som vill öka valfrihet och mångfald inom äldre- och handikappomsorgen 
 I ett valfrihetssystem bör kommunerna utveckla rutiner för att granska och eventuellt godkänna nya utförare, för att informera brukarna om valmöjligheterna samt för att följa upp den externa verksamheten och kontinuerligt kontrollera att uppställda krav och kvalitetskriterier efterlevs. Detta kräver en särskild kompetens hos kommunerna och kan innebära, åtminstone inledningsvis, mer- kostnader för ökad administration. 
 Om kommunen ska stå för godkännande och kvalitetskontroll av utförare och samtidigt själv agera som utförare måste dessa verksamheter separeras ifrån varandra för att reducera risken för sammanblandning av rollerna och därmed även risken för snedvri- den konkurrens. Det är viktigt att det finns tydliga regler och ruti- ner för att säkerställa att utförarna behandlas lika. 
 Enligt regeringens bedömning kommer kommunerna att behöva stöd, i syfte att underlätta övergången till ett system med ökad val- frihet och mångfald inom äldreomsorgen. Därför har regeringen aviserat 300 miljoner kronor för år 2008 i bidrag för att stimulera och påskynda införandet av ett valfrihetssystem i kommunerna. Det behöver utredas hur detta stimulansbidrag ska användas för att på ett effektivt sätt underlätta övergången till ett system med ökad valfrihet och en större mångfald av aktörer inom äldre- och handi- kappomsorgen. 
 Uppdraget 
 Utformning av valfrihetssystem för äldre och funktionshindrade 
 Utredaren ska analysera och föreslå utformning av ett system som ökar valfriheten och inflytandet för äldre och personer med funk- tionshinder i behov av vård, omsorg, stöd och service inklusive sär- skilt boende enligt socialtjänstlagen (2001:453). Förslagen ska främja en mångfald av utförare, både i fråga om storlek och inrikt- ning. Utredaren ska ha ett jämställdhetsperspektiv på analys och förslag. Utredaren ska även lämna författningsförslag som skapar juridiska förutsättningar för valfrihetssystem inom äldre- och han- dikappomsorgen. Det är angeläget att särskilt beakta hur förslagen 
 350 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 1 
  
 till författningsändringar förhåller sig till lagstiftningen om offent- lig upphandling och relevant  
 EG-rätt. 
  Kommunerna avgör själva om de ska införa det föreslagna valfrihetssystemet, och även vilka insatser som i så fall ska omfattas av systemet. Regeringens utgångspunkt är dock att alla insatser som ges till äldre och perso- ner med funktionshinder enligt socialtjänstlagen ska omfattas av det fria valet. 
 Utredaren ska föreslå ett system som gör det möjligt för den enskilde att välja utförare även utanför hemkommunen. Privata, ideella, kooperativa och offentliga aktörer ska ha likvärdiga villkor 
 – det är viktigt att systemet är konkurrensneutralt. Tanken är att ge omsorgstagaren möjlighet att göra ett aktivt val mellan olika alter- nativ och att valmöjligheten därmed ska bidra till kvalitetsutveck- ling. Långsiktiga och stabila villkor stimulerar till nyetableringar och därmed ett ökat utbud av tjänster. 
 Vidare ska utredaren beakta vilka konsekvenser valfrihetssyste- met kan få för särskilt utsatta grupper som t.ex. dementa och andra svårt sjuka. 
 Internationella och nationella erfarenheter av valfrihetssystem inom äldreomsorgen ska tas till vara. 
 Målsättningen bör vara att användandet av valfrihetssystem ska vara enhetligt när det gäller vissa grundläggande principer. Utreda- ren ska analysera i vilka delar det finns skäl att nationellt reglera hur ett system med ökad valfrihet ska fungera, och i vilka delar det kan finnas behov av lokal anpassning. Frågor som ska belysas är bl.a. ansvarsförhållanden, uppföljning och kontroll, villkor för avtal, parternas roller i avtalet samt brukarens möjlighet att byta utförare och att framföra klagomål. Det finns en risk för konflikter där utförare anser sig missgynnade av kommunens ersättningssy- stem. Det finns också en risk för att långsiktiga investeringar hämmas om aktörerna inte kan förutse de framtida villkoren för verksamheten. Därför ska utredaren föreslå ett system som så långt som möjligt ger förutsebara,  
 icke-diskriminerande 
  och stabila eko- nomiska villkor för verksamheter i alternativa driftsformer utan att kommunernas möjligheter eller intresse av att införa valfrihets- systemet hämmas. 
 I några kommuner med valfrihetssystem har utförarna redan i dag möjlighet att erbjuda s.k. tilläggstjänster som ligger utanför det offentliga vård- och omsorgsåtagandet. En tilläggstjänst kan dels vara en tjänst som ingår i biståndsbeslutet men som vårdtagaren vill utöka på något sätt, t.ex. hur ofta tjänsten utförs, dels tjänster som 
 351 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 inte ingår i biståndsbeslutet. Tilläggstjänsterna baseras på en över- enskommelse mellan vårdtagaren och utföraren och betalas av vårdtagaren själv. Utredarens förslag ska säkerställa och om möjligt underlätta att sådana tilläggstjänster kan erbjudas. 
 Ett enkelt system som är offentligt finansierat 
 Systemet ska vara enkelt att tillämpa. Det ska vara enkelt för dem som berörs att förstå och nyttja och enkelt för kommunen att hantera. Det ska också vara enkelt för utförarna av välfärdstjänster att ta sig in på marknaden. Villkoren ska vara tydliga och långsik- tiga så att stabiliteten och tryggheten garanteras för den enskilde som behöver insatsen och för utföraren. Systemet ska utformas så att en mångfald av utförare, både när det gäller storlek och inrikt- ning, stimuleras att etablera sig inom omsorgssektorn. Privata, ide- ella, offentliga och kooperativa aktörer bör, oavsett storlek, ha goda förutsättningar att verka. Det är angeläget att systemet är organiserat på ett sätt som motverkar att några aktörer får en monopolliknande ställning på marknaden. 
 En ökad valfrihet och en större mångfald av utförare innebär inte någon förändring av det offentliga åtagandet. Att aktivt välja utfö- rare ska vara en möjlighet för den enskilde och inte ett krav. Om utföraren av någon anledning tvingas upphöra med sin verksamhet måste kommunen se till att behovet av tjänsterna i fråga tillgodoses på något annat sätt. Verksamheten ska även fortsättningsvis vara finansierad av offentliga medel. 
 Nationella krav och kvalitetskriterier för att bli godkänd utförare 
 Utredaren ska lämna förslag på nationella krav och kvalitetskrite- rier som ska vara uppfyllda för att en utförare ska bli godkänd i valfrihetssystemet. Utredaren ska göra en bedömning av om det bör vara möjligt för en kommun att, utöver de nationella kraven och kvalitetskriterierna, ställa ytterligare krav på utförare som ska verka i just den kommunen. Av bedömningen ska det framgå under vilka förutsättningar som det i så fall ska vara möjligt. Vid utform- ning av krav och kriterier ska relevanta delar av upphandlingslag- stiftningen beaktas. 
 352 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 1 
  
 Utredaren ska lämna förslag på hur godkännandet av utförare kan utföras på ett enkelt och effektivt sätt samt belysa vilken roll kommunen respektive statliga tillsynsmyndigheter ska ha i denna process. Det ska vara tydligt på vilket sätt kommunen eller statliga tillsynsmyndigheter kan godkänna utförare som uppfyller upp- ställda krav och kvalitetskriterier. Utredaren ska även lämna förslag på hur en utförare kan få sin sak prövad om han eller hon upplever sig ha blivit felaktigt behandlad vid godkännandeförfarandet, kva- litetsbedömningar, etc. 
 Vidare ska utredaren belysa hur ökad öppenhet och tydlighet kan uppnås i förfarandet att godkänna utförare. Utredaren ska se över och lämna förslag på hur kommunerna ska informera potenti- ella utförare om de möjligheter till uppdrag som valfrihetssystemet innebär, inklusive vilka krav som ställs för att bli godkänd som utförare. 
 Samverkan mellan utförare 
 Utredaren ska uppmärksamma att det kan finnas särskilda svårig- heter för mindre företag och andra typer av utförare i samband med godkännandeförfarandet till följd av deras småskaliga verksamhet. Det innebär bland annat att utredaren särskilt ska belysa förutsätt- ningarna för hur flera utförare i samverkan kan ingå i en gemensam krets för att därmed kunna uppnå likvärdiga förutsättningar i pro- cessen att bli godkänd som utförare jämfört med större företag. Utredaren ska lämna förslag till insatser för att stärka de mindre utförarnas möjligheter att bli godkända som utförare. 
 Samverkan mellan kommuner 
 Utredaren ska analysera och vid behov lämna förslag på hur kom- muner ska kunna samverka kring ett gemensamt valfrihetssystem utan att bilda kommunalförbund eller gemensam nämnd. Det kan exempelvis innebära samverkan kring godkännandet av utförare, kontroll och uppföljning samt gemensamma informations- och stödinsatser. Regeringen bedömer att kommunal samverkan kan göra det möjligt för små kommuner att använda sig av valfrihets- system. 
 353 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunalt stöd för att underlätta aktivt val 
 Utredaren ska se över och lämna förslag på hur kommunerna kan agera för att stödja och underlätta för den enskilde att välja utfö- rare, t.ex. genom information eller annat stöd. Tillgång till stöd och information är viktigt för att den enskilde ska kunna fatta ett aktivt val när det gäller utförare. Goda exempel från kommuner som infört valfrihetssystem ska lyftas fram. Utredaren ska överväga att tydligare reglera kommunernas skyldighet att informera personer i behov av vård och omsorg om valmöjligheterna i kommunen. 
 Behov av att reglera kontroll och uppföljning 
 Utredaren ska överväga om det finns behov av att närmare reglera kontrollen och uppföljningen av verksamheten i ett valfrihetssy- stem, utöver vad som krävs i rådande lagstiftning, och om behov finns lämna förslag på sådan reglering. Utredaren ska vidare redo- visa goda exempel på hur kommuner som infört valfrihetssystem följer upp och kontrollerar kvaliteten i verksamheten. Oavsett om utföraren är privat, ideell, kooperativ eller offentlig är det lika vik- tigt att verksamheten följs upp så att utförarna fullgör sina åtagan- den och uppfyller uppställda krav och kvalitetskriterier. 
 Utformning av statligt stöd för att underlätta omställning 
 För att underlätta övergången till ett system med ökad valfrihet och större mångfald inom äldre- och handikappomsorgen kan eko- nomisk kompensation för merkostnader eller andra former av stöd till kommunerna behövas. För år 2008 har regeringen aviserat 300 miljoner kronor i bidrag för att stimulera och påskynda införandet av ett valfrihetssystem, Fritt val, i kommunerna. Om kommunen ska få del av det statliga stimulansbidraget är den skyldig att följa den föreslagna modellen för Robles val. 
 Det behöver utredas hur detta stimulansbidrag ska användas för att på ett effektivt sätt underlätta övergången till ett system med ökad valfrihet för den enskilde samt en större mångfald av aktörer inom äldre- och handikappomsorgen. Förslagen ska utformas med hänsyn till gällande konkurrenslagstiftning och EU:s regler för statsstöd. Utredaren ska göra en bedömning av i vilken mån och på 
 354 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 1 
  
 vilket sätt statliga myndigheter bör ha en roll i att organisera ett statligt stöd. 
 Författningsreglering 
 Utredaren ska föreslå de författningsändringar som behövs för att genomföra förslagen. 
 Övrigt 
 I frågor om uppföljning, kontroll, tillsyn och godkännande av utfö- rare, m.m., ska utredningen samråda med andra utredningar på området för att säkerställa att systemet blir enkelt och effektivt samt att det inte får inslag av dubbelreglering eller motstridighet. Utredaren ska samråda med Assistanskommittén (S 2004:06), Utredningen om tillsynen inom socialtjänsten (S 2004:12), Utred- ningen om en värdighetsgaranti inom äldreomsorgen (S 2007:25) samt med Näringslivets regelnämnd om förslagens effekter på företagen. Vidare ska utredaren följa den fortsatta beredningen av en riktlinjeproposition för tillsyn (SOU 2004:100) där Finansde- partementet är ansvarigt departement. Utredaren ska även beakta om förslag i Ansvarskommitténs betänkande Hållbar samhällsor- ganisation med utvecklingskraft (SOU 2007:10) har anknytning till denna utredning när det gäller tillsyn och normering samt samver- kan mellan kommuner. Utöver detta ska utredaren samråda med andra relevanta aktörer. 
 Om förslagen påverkar kostnader för staten, landstingen eller kommunerna ska en beräkning av dessa kostnader redovisas. Om förslagen medför kostnadsökningar för stat, landsting eller kom- muner ska utredaren föreslå en finansiering. 
 355 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 Redovisning av uppdraget 
 Utredaren ska slutredovisa sitt uppdrag senast den 1 januari 2008. Utredaren ska senast den 1 juli 2007 lämna ett delbetänkande med förslag på hur det statliga stimulansbidrag som aviserats för år 2008 ska användas för att så effektivt som möjligt underlätta övergången till ett system med ökad valfrihet och en större mångfald av aktörer inom äldre- och handikappomsorgen. 
 (Socialdepartementet) 
 356 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till Utredningen om fritt val 
  
 Dir. 
  
 inom äldre- och handikappomsorgen 
  
 2007:149 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 8 november 2007 
 Förlängning av utredningstid 
 Med stöd av regeringens bemyndigande den 15 mars 2007 har äldre- och folkhälsoministern givit en särskild utredare i uppdrag att utreda förutsättningarna för ökad valfrihet när det gäller vård, omsorg, stöd och service inklusive särskilt boende som ges till äldre och personer med funktionshinder. Enligt direktiven (dir. 2007:38) ska ett delbetänkande lämnas senast den 1 juli 2007 och uppdraget ska slutredovisas senast den 1 januari 2008. 
 Regeringen återkallar uppdraget att lämna ett delbetänkande. Utredningstiden förlängs. Uppdraget ska i stället redovisas i sin helhet senast den 29 februari 2008. 
 357 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till Utredningen om fritt 
  
 Dir. 2007:180 
  
 val inom äldre- och handikappomsorgen 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 19 december 2007 
 Sammanfattning av uppdraget 
 Utredaren ska utreda om det finns förutsättningar för att också inom hälso- och sjukvården använda den upphandlingsmodell för valfrihetssystem som utarbetas för äldre- och handikappomsorgen. Uppdraget ska utföras inom ramen för utredningens huvudupp- drag. 
 Utredaren ska lämna förslag på de författningsändringar som är nödvändiga. 
 Bakgrund 
 Utredningen om fritt val inom äldre- och handikappomsorgen 
 Regeringen beslutade den 15 mars 2007 direktiv till utredningen om Robles val inom äldre- och handikappomsorgen S 2007:04 (dir. 2007:38). Utredaren ska utreda förutsättningarna för ökad valfrihet när det gäller vård, omsorg, stöd och service inklusive särskilt boende som ges till äldre och personer funktionshinder enligt soci- altjänstlagen (2001:453). Utgångspunkten för utredarens förslag ska vara ökad valfrihet och inflytande för äldre och personer med funktionshinder. Förslagen ska främja en mångfald av utförare, både i fråga om storlek och inriktning. Regeringen beslutade den 8 november 2007 i tilläggsdirektiv (dir. 2007:149) att återkalla upp- draget att lämna ett delbetänkande och att förlänga utredningsti- den. 
 358 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 1 
  
 Utredningen om patientens rätt i vården 
 Den 20 juni 2007 beslutade regeringen direktiv till utredningen om Patientens rätt i vården S 2007:07 (dir. 2007:90). Denna utredning ska i ett första delbetänkande bl.a. föreslå hur en fri etableringsrätt kan införas i primärvården. Konkurrens ska ske på lika villkor för all offentligt finansierad primärvård. Utredaren ska föreslå åtgärder som befrämjar detta. I sitt slutbetänkande ska utredaren lämna för- slag på lagreglering av det fria vårdvalet och särskilt se över hur patientens möjligheter att fritt välja vårdgivare ska kunna efterlevas. Regleringen ska också omfatta vårdgivarens skyldighet att infor- mera patienten om valmöjligheter och kösituation samt om behandlingsalternativ som är av betydelse för patientens möjlighet att fritt välja vård och utnyttja vårdgarantin. Utredaren har inte till uppdrag att utreda förutsättningarna för att införa en upphand- lingsmodell. 
 Upphandlingsmodell för valfrihetssystem inom hälso- och sjukvården 
 Motivet för att införa ett system med ökad valfrihet är att öka inflytandet för enskilda inom ramen för det samhällsfinansierade välfärdssystemet och att öka mångfalden, kvaliteten och effektivi- teten i serviceutbudet. 
 Ett valfrihetssystem innebär inte bara ökat inflytande för den enskilde, utan även en konkurrens mellan olika utförare. Det i sin tur har stor potential att bidra till en utveckling av kvaliteten och effektiviteten. En större mångfald av utförare ökar dessutom utrymmet för medarbetarna att själva driva och utveckla verksam- heten. 
 Utredaren ska utreda om det finns förutsättningar för att använda den upphandlingsmodell för valfrihetssystem som utarbe- tas för äldre- och handikappomsorgen också inom hälso- och sjuk- vården. 
 För att möjliggöra och underlätta valfrihetssystem inom hälso- och sjukvården krävs att de juridiska förutsättningarna, framförallt i förhållande till upphandlingslagstiftningen, utreds i förhållande till de särskilda förutsättningar som gäller för hälso- och sjukvår- den. 
 359 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:15 
  
 Uppdraget 
 Utredaren ska utreda om det finns förutsättningar för att inom hälso- och sjukvården använda den upphandlingsmodell för valfri- hetssystem som utarbetas för äldre- och handikappomsorgen. I de författningsförslag som lämnas måste hänsyn tas till upphand- lingslagstiftningen. 
 Utredaren ska samråda med och beakta det pågående arbete som bedrivs av utredningen Patientens rätt i vården (dir. 2007:90). 
 Redovisning av uppdraget 
 Utredaren ska redovisa tilläggsuppdraget senast den 29 februari 2008. 
 (Socialdepartementet) 
 360 
 Bilaga 2 
 Rättspraxis från  
 EG-domstolen 
  
 C-324/98 
 Telaustria-målet 
  
 Målet handlar om huruvida en tjänstekoncession, med uppgift att tillverka och ge ut tryckta och elektroniskt användbara abonnent- förteckningar (telefonkataloger), omfattas av direktiv 93/38 (för- sörjningsdirektivet). Avtalet mellan parterna var oneröst. 
  
 EG-domstolen 
  fastslog att trots att sådana avtal, som består i att företaget får rätt att utnyttja sina egna tjänster kommersiellt, på gemenskapsrättens nuvarande stadium inte omfattas av tillämp- ningsområdet för direktiv 93/38, är de upphandlande myndigheter som ingår sådana avtal ändå skyldiga att beakta fördragets grund- läggande regler i allmänhet och principen om förbud mot diskrimi- nering på grund av nationalitet i synnerhet. Denna princip förut- sätter bl.a. att det finns en skyldighet att lämna insyn, så att den upphandlande myndigheten kan försäkra sig om att principen iakttas. 
 Denna skyldighet att lämna insyn som åvilar varje upphandlande myndighet syftar till att garantera varje potentiell anbudsgivare att upphandlingen kringgärdas av sådan offentlighet att tjänstemark- naden är öppen för konkurrens och att det går att kontrollera om upphandlingsförfarandena är opartiska. 
 C- 59/00 Vestergaard 
 Målet handlande om Newman, ett danskt allmännyt- tigt bostadsföretag. Inom ramen för ett öppet anbudsförfarande våren 1997 infordrade företaget anbud rörande 20 allmännyttiga bostäder i Spøttrups kommun i Danmark. Bostäderna skulle för- delas på fyra olika byggställen, som alla var självständiga juridiska enheter. 
 361 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2008:15 
  
 Den totala budgeten för upphandlingen uppgick till 9 643 000 DKK, vilket underskred det tröskelvärde på 5 000 000 euro som föreskrivs i artikel 6 i rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten (EGT L 199, s. 54). Spøttrup Bolig- selskab följde följaktligen inte förfarandet i direktiv 93/37. Där- emot sändes villkoren för upphandlingen till de hantverkare som så önskade. 
 Bent Mousten Vestergaard lämnade anbud på byggnadssnickeri- erna. Han lämnade de lägsta anbuden avseende två av byggställena och dessa anbud accepterades. I samband med att Bent Strickland undertecknade entreprenadavtalet gjorde han emeller- tid ett förbehåll vad avsåg leverans av fönster av märket Robinson, eftersom han vid beräkningen av sitt anbud hade räknat med att använda tyska fönster av märket Trokal. Detta kunde inte accepteras av den upphandlande myndigheten. 
 Domstolen konstaterade att upphandlingar under tröskelvärdet inte faller inom upphandlingsdirektivens områden. Däremot ansåg domstolen att det strider mot artikel 30 i  
 EG-fördraget 
  (nu artikel 28 EG i ändrad lydelse) att en upphandlande myndighet i kon- traktshandlingarna till ett offentligt bygg- och anläggningskon- trakt, som inte överskrider det tröskelvärde som föreskrivs i rådets direktiv 93/37 av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten att föra in en klausul enligt vilken produkter av ett visst märke ska använ- das vid fullgörandet av kontraktet, såvida inte detta krav åtföljs av tillägget "eller likvärdigt". En upphandlande myndighet som ingår avtal under tröskelvärdet är enligt domstolen tvungna att beakta fördragets grundläggande regler, i detta fall artikel 28 (fri rörlighet av varor). 
  
 BaldwinEfter att ha inlett ett anbudsförfarande under hösten 1996 för att utse en tjänsteleverantör som skulle utföra en flyttning från lokaler som var belägna i Wien (Österrike) till nya lokaler som var belägna cirka 200 meter från de ursprungliga lokalerna, vilket avbröts i mars 1997, prövade den upphandlande myndigheten anbuden inom ramen för ett förhandlat förfarande och publicerade ett meddelande om tilldelning av kontraktet i april 1997. 
 362 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 2 
  
 Ett av företagen, som lämnat in anbud, ansåg sig förfördelade och vände sig till domstol. Den nationella domstolen ansåg att anbudsgivaren inte var behörig att föra talan, eftersom han inte kunde anses ha lidit skada. 
  
 EG-domstolen 
  skriver bl.a. i sin dom att ett beslut av en upp- handlande enhet att förkasta en anbudsgivares anbud innan den ens har påbörjat urvalet utgör ett beslut som måste kunna prövas i enlighet med bestämmelserna i direktiv 89/665. Bestämmelserna i det direktivet är nämligen tillämpliga på alla beslut av den upp- handlande myndigheten som omfattas av de gemenskapsrättsliga reglerna om offentlig upphandling. Domstolen ansåg att en anbudsgivare måste ha rätt att ifrågasätta de skäl för avvisning av hans anbud på vilket prövningsorganet grundar slutsatsen, att han inte har skadats eller riskerar att skadas. 
 C- 234/03 Contse 
 I detta mål fastslog  
 EG-domstolen 
  att artikel 49 EG sätter begränsningar för vilka villkor som en upphandlande myndighet kan ställa i en kravspecifikation, i detta fall hälsovårdstjänster avse- ende hemrespiratorbehandlingar och andra tekniker för andnings- stöd. I detta fall hade den upphandlande myndigheten ställt som villkor, dels att anbudsgivande företag vid tidpunkten för anbudets avgivande skulle förfoga över lokaler som är öppna för allmänheten i den provinshuvudstad där tjänsten skulle tillhandahållas, dels bedömningskriterier för anbuden som innebar att det vid bedöm- ningen beaktas, i form av tilldelning av tilläggspoäng, att anbudsgi- varen vid nämnda tidpunkt hade egna anläggningar för tillverkning, beredning och påfyllning av syrgas belägna högst 1 000 km från den nämnda provinsen eller lokaler öppna för allmänheten på andra angivna orter i provinsen och att företräde skulle ges till det företag som tidigare hade tillhandahållit den aktuella tjänsten, om flera anbud uppnår samma poängtal. 
 Domstolen inledde med att konstatera att den aktuella tjänsten är en  
 B-tjänst, 
  varför direktivet inte gäller. Däremot menade dom- stolen att bedömningskriterierna för  
 B-tjänster 
  ska följa principen om  
 icke-diskriminering, 
  eftersom detta följer av fördragets bestämmelser om frihet att tillhandahålla tjänster. Om det förelig- ger begränsningar i denna frihet, ska fyra villkor vara uppfyllda: 
  
 de ska tillämpas på ett  
 icke-diskriminerande 
  sätt, 
 363 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2008:15 
  
 de ska vara motiverade av tvingande hänsyn till allmänintresset, 
  
 de ska vara ägnade att säkerställa att de mål som eftersträvas med dem uppnås, och 
  
 det ska inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. 
  
 EdwardsKommissionen mot Frankrike 
 Kommissionen har hävdat att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktiv 92/50 och artikel 49 EG, genom att förbehålla ett begränsat antal franska juridiska per- soner uppdraget som byggherre på delegation. Kommissionen ansåg att denna överlåtelse av befogenheter var att betrakta som ett tjänstekontrakt och att denna utgjorde en s.k.  
 B-tjänst. 
  Kommis- sionen ansåg således att lagstiftningen var en begräsning av den fria rörligheten för tjänster (art 49). 
 Domstolen fastslog att avtalet mellan den offentliga byggaren och ombudet var ett avtal med ekonomiska villkor och omfattas således av upphandlingsdirektivet. Domstolen ansåg vidare att för- dragets bestämmelser om fri rörlighet i artikel 49 EG kan tillämpas även på offentliga upphandlingar som inte omfattas av tillämp- ningsområdet för direktiv 92/50 och på offentliga upphandlingar vars värde understiger direktivets tröskelvärde. De upphandlande myndigheterna är därmed skyldiga att beakta fördragets grund- läggande regler och i synnerhet principen om förbud mot diskrimi- nering på grund av nationalitet. 
  
 C-26/03 
  Stadt Halle 
 Målet behandlar dels köp från eget bolag, s.k.  
 in-house, 
  och dels huruvida rättsmedelsdirektiven är tillämpliga. Wilson hade genom beslut av stadsfullmäktige tilldelat bolaget RPL uppdraget att utarbeta ett projekt avseende förbehandling, återvinning och förstöring av avfall. Samtidigt beslutade Wilson att inleda för- handlingar med RPL om ett kontrakt avseende hantering av sta- dens restavfall. I inget av fallen hade Wilson genomfört något formellt upphandlingsförfarande. 
 Domstolen konstaterade att medlemsstaterna är skyldiga att säkerställa att leverantörerna ges möjlighet till effektiv och skynd- 
 364 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 2 
  
 sam rättslig prövning av upphandlande myndigheters beslut. Skyl- digheten omfattar varje sådant beslut som faller under de gemen- skapsrättsliga bestämmelserna om offentlig upphandling och som kan innebära ett åsidosättande av dessa. Domstolen menade att rättsmedelsdirektivets bestämmelser om möjligheten att klaga på beslut i upphandlingsprocesser även omfattar beslut som fattats utanför ett formellt upphandlingsförfarande och före en formell anbudsinfordran, särskilt beslut som avser om upphandlingslag- stiftningen ska tillämpas eller inte. 
 C- 458/03 Parking Brixen 
 Gemeinde Brixen (Brixens kommun) tilldelade sitt kommunala bolag Stadtwerke Brixen AG (Stadtwerke) ett uppdrag att sköta driften av två avgiftsfinansierade offentliga parkeringsplatser. Till- delningen av uppdraget hade inte föregåtts av någon annonsering. Stadtwerke fick uppbära parkeringsavgifterna som erlades av dem som använde parkeringsplatserna mot att bolaget skötte driften åt Little kommun. En konkurrent till Hall, Parking Brixen GmbH (Parking Brixen), var intresserad av uppdraget och väckte därför talan vid den nationella domstolen. Domstolen begärde för- handsavgörande från  
 EG-domstolen. 
  
 Fråga var huruvida tilldelningen av en koncession avseende all- männyttiga tjänster utan anbudsinfordran är förenlig med gemen- skapsrätten. 
  
 EG-domstolen 
  inledde sitt svar med att slå fast att alla upp- handlande myndigheter är skyldiga att beakta fördragets grund- läggande regler i allmänhet och principen om förbud mot diskrimi- nering på grund av nationalitet i synnerhet, vid tilldelning av tjäns- tekoncessioner, trots att sådana avtal om koncessioner avseende allmännyttiga tjänster på gemenskapsrättens nuvarande stadium inte omfattas av tillämpningsområdet för tjänstedirektivet. Att inte alls infordra anbud vid tilldelningen av en sådan koncession som det är fråga om i målet, är enligt domstolen inte förenligt vare sig med kraven i  
 EG-fördragets 
  art. 43 (om etableringsfriheten för medborgare och företag inom EU) och art. 49 (om friheten att till- handahålla tjänster inom EU) eller med principerna om likabe- handling och  
 icke-diskriminering, 
  samt kravet på insyn. 
 Stadtwerke och Little kommun hade huvudsakligen två rättsinvändningar och grunder till stöd för sin uppfattning i målet. 
 365 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2008:15 
  
 För det första menade svaranden att det var uteslutet att tillämpa bestämmelserna i fördraget eftersom det var fråga om en rent intern situation i en enda medlemsstat. 
  
 EG-domstolen 
  delade inte svarandens uppfattning, utan menade att det inte kunde uteslutas att företag som är etablerade i andra medlemsstater än i Italien hade kunnat vara intresserade av att till- handahålla tjänsterna och att det utan offentliggörande och anbudsinfordran är det åtminstone potentiellt, fråga om särbe- handling till förfång för företag i andra medlemsstater som hindras från att utöva friheten att tillhandahålla tjänster och utöva etable- ringsfriheten i fördraget. 
  
 C-382/05 
  Kommissionen mot Italien 
 Målet handlar om huruvida en tjänstekoncession föreligger eller ej. Kommissionen har yrkat att domstolen skall fastställa att Republi- ken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 92/50/EEG (f.d. upphandlingsdirektiv) om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster, genom att dels har inlett ett förfarande i syfte att ingå avtal om utnyttjandet av icke komposterbart hushållsavfall efter källsortering från kommu- nerna i regionen Sicilien, dels har ingått dessa avtal utan att ha till- lämpat de förfaranden som föreskrivs i förordning nr 92/50, och i synnerhet utan att ha offentliggjort meddelandet om upphand- lingen i rätt form i Europeiska unionens officiella tidning. 
 Domstolen konstaterade att ett offentligt upphandlingskontrakt enligt direktiv 92/50 innefattar en motprestation som den upp- handlande enheten betalar direkt till leverantören. Ett avtal med en överenskommelse om en fast avgift, i målet ett fast belopp per ton avfall som insamlades, anses enligt domstolen utgöra ett avtal med ekonomiska villkor enligt direktivet och därmed ett offentligt kontrakt, vilket ska upphandlas enligt gemenskapsbestämmelserna om offentlig upphandling. 
 I målet fastställer  
 EG-domstolen 
  de kriterier som måste vara uppfyllda för att ett tjänstekontrakt ska anses utgöra en konces- sion, nämligen 
  
 antingen rätt att utnyttja tjänsten, eller 
  
 dels rätt att utnyttja tjänsten, dels betalning, och 
  
 leverantören bär den ekonomiska risken för verksamheten. 
  
 366 
 Bilaga 3 
 Ekonomisk teori om fungerande marknader 
 Den privata marknaden och offentlig verksamhet är två olika sätt att skapa och fördela resurser i samhället. Det kan visas i teorin att en marknad med perfekt konkurrens leder till maximal välfärd i den meningen att ingen kan få det bättre utan att någon annan får det sämre. 
 Nedan redovisas de förutsättningar teorin ställer upp för maxi- mal välfärd. 
 Många säljare och köpare 
 Ett centralt antagande är att det ska finnas många säljare och köpare på marknaden. Anledningen är att ingen ska vara tillräckligt stor för att påverka marknaden och därigenom priset. Med en stor mängd säljare och köpare utgör var och en så liten andel att ingen kan styra marknaden. Priset blir marknadsbestämt och alla aktörer har att rätta sig efter det. 
 Etableringsfrihet 
 Det är viktigt att marknaden är öppen för nya aktörer, dvs. att det råder etableringsfrihet för såväl säljare som köpare. Ingen etable- ringskontroll får alltså förekomma. Det är också viktigt att det inte finns andra hinder i form av byråkratisk kontroll eller byråkratiskt krångel. Höga initialkostnader kan också utgöra etableringshinder. 
 367 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2008:15 
  
 Frihet att lämna marknaden 
 Vare sig producenter eller konsumenter ska kunna tvingas kvar på marknaden. Vill de av olika skäl sluta med verksamheten eller avstå från vidare konsumtion så är det upp till dem själva. 
 Fullständig information om priserna 
 Alla köpare och säljare har fullständig information om priserna. 
 Homogena varor och tjänster 
 Om hushållen uppfattar alla varor eller tjänster på en marknad som identiska, spelar det ingen roll vilken säljare de väljer. Alla varor och tjänster uppfattas då som homogena och likvärdiga. 
 Monopolistisk konkurrens 
 I verkliga livet är det svårt att hitta marknader med fullständig konkurrens. Det normala är att de varor och tjänster som förs ut på marknaden i specifikation avviker något ifrån varandra. Produk- terna kommer nu att uppfattas som olika och marknadsformen vi då får är monopolistisk konkurrens. Företagen kan välja både pris och variant av varan, t.ex. bilmodell. 
 Konsumenterna har en diversifierad mängd produkter eller tjänster att välja mellan inom samma bransch. Valsituationen har blivit mer komplex och valen står mellan kombinationer av priser och differentierade varor. Detta är en verklighet vi känner igen. Stora delar av konsumtionsmarknaden fungerar på detta sätt. Fritt inträde och utträde antas råda, dvs. det innebär relativt låga kostna- der att etablera sig på marknaden och relativt lätt att gå ur den. 
 Transaktionskostnader 
 Transaktionskostnader är kostnader som uppkommer för att en transaktion ska kunna genomföras och för att få systemet att fun- gera. De kan vara kostnader som läggs ovanpå priset varje gång en vara eller tjänst säljs eller köps, dvs. kostnader som tillkommer för 
 368 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 3 
  
 att utföra en ekonomisk transaktion. Sammanfattningsvis kan det vara kostnader för att samla information, förhandla, skriva kon- trakt, utvärdera alternativ, juridiska processkostnader vid eventuella tvister m.m. 
  
 1  
  
 Alternativt kan transaktionskostnaderna sammanstäl- las i huvudgrupperna: 
  
 Sökkostnader 
  
 Kontraktskostnader 
  
 Kontrollkostnader 
  
 I en banbrytande artikel 
  
 2  
  
 förklaras själva förekomsten av företag med just transaktionskostnader. I en ekonomi utan företag skulle allt ekonomiskt utbyte ske mellan individer direkt på marknaden. Ett komplext nätverk av kontraktsrelationer skulle behövas. Före- taget innebär en avvikelse från marknaden i så motto att de interna relationerna mer har karaktären av hierarkier och ordergivning. Företaget sänker därmed transaktionskostnaderna. 
 Det framgår av studier att ökad specialisering leder till ökade transaktionskostnader som andelar av BNP 
  
 3 
  
 . Detta är en mycket viktig iakttagelse eftersom ju högre utvecklad en ekonomi är desto högre blir transaktionskostnaderna. Man kan säga att en ökad spe- cialisering ökar avståndet mellan säljare och köpare och en ökad specialisering kan leda till mindre spridd kunskap om olika förhål- landen vad gäller t.ex. produktionen av en nyttighet. Detta kan göra det svårt att bedöma de villkor som bör gälla i en transaktion mellan säljare och köpare. Dessa svårigheter ökar behovet av att lägga ner resurser på att säkra transaktionen som sådan och trans- aktionskostnaderna har härigenom ökat. 
 Upprepade kontakter mellan brukare och utförare medför minskade transaktionskostnader och kan mer eller mindre radikalt minska kostnaderna genom det förtroendekapital som byggs upp. Bristande tillit och osäkerhet medför att parterna måste gardera sig på olika sätt. Naturligtvis medför detta ökade kostnader. Att binda upp parterna till varandra är ett annat sätt att minska kostnaderna, men detta sker till priset av minskat handlingsutrymme. 
  
 1 
  
 Coase R (1960) The Problem of Social Cost, Journal of Law and Economics, 3. 
  
 2 
  
 Coase R (1937) The Nature of the Firm, Economica  
  
 4:386-405 
  
 3 
  
 Carlson, R.C.O. (1986), "The Economics of Institutions and the Source of Growth," Economics Journal N° 96. 
  
 369 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2008:15 
  
 Offentligt åtagande 
 Det är inte alltid lämpligt att helt använda marknaden som meka- nism för resursskapande och fördelning i en ekonomi. Det före- kommer marknadsmisslyckanden och ibland blir marknadsutfallet fördelningsmässigt oacceptabelt. Dessa förhållanden kan utgöra grunden för offentliga åtaganden. 
 Teoretiskt är alltså fri konkurrens det ideala tillståndet. I verk- ligheten råder oftast monopolistisk konkurrens på konsumtions- marknaderna. Olika förhållanden kan leda till att en markand inte fungerar. Sammanfattningsvis benämner vi dem marknadsmisslyck- anden. Nedan följer ett antal sådana. 
 Negativa externa effekter 
 En negativ extern effekt är en negativ påverkan som säljare och köpare inte tagit hänsyn till vid transaktionen. Utan reglering är risken att verksamheten bedrivs i för stor omfattning. Genom t.ex. handel med utsläppsrättigheter kan den som släpper ut koldioxid påföras den faktiska kostnaden för samhället och därmed anpassa sin verksamhet till en nivå som är hållbar på längre sikt. Man kan säga att en sådan handel internaliserar de negativa externa effek- terna. 
 Positiva externa effekter 
 Här handlar det om effekter som inte ingår i marknadstransaktio- nen, men som är till fördel för en eller båda avtalsparter. Ett klas- siskt exempel är biodlaren som har nytta av fruktodlingen intill som i Vaughn tur har nytta av biodlingen. Det är troligt att samlokali- sering skulle ge fördelar till båda verksamheterna men det kan vara svårt att finna avtalsformer som förverkligar detta. 
 Kollektiva nyttigheter 
 Kollektiva nyttigheter kännetecknas av  
 icke-rivalitet 
  och öppenhet. Detta innebär att en persons konsumtion av en nyttighet inte minskar tillgängligheten för någon annan. Ett exempel är radiout- 
 370 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 3 
  
 sändningar, där en persons konsumtion inte påverkar någon annans möjligheter att konsumera. 
 Många kollektiva nyttigheter kännetecknas av  
 icke-rivalitet 
  upp till en viss gräns. Exempel på detta är vägtrafik, upp till den gräns där trängsel börjar råda. Andra kollektiva nyttigheter kan känne- tecknas av öppenhet. I sådana fall är det svårt eller omöjligt att ute- stänga någon, ett bra exempel är gatubelysning. 
 Lång tidshorisont 
 Det kan vara svårt att rätt värdera kostnader och intäkter som lig- ger långt fram i tiden. I det ideala tillståndet diskonteras dessa och utgör därmed grund för rationella beslut. Dessvärre finns det starka belägg för att individen har en tendens att övervärdera kortsiktiga intäkter etc. Besluten blir därigenom inte optimala. 
 Ett speciellt problem är hur man ska behandla konsekvenser som visar sig först efter beslutsfattarens död eller som påverkar framtida generationer. Ett annat är beslut som har mer eller mindre irreversibla effekter, t ex exploatering av naturtillgångar. Det finns ofta störningar mellan den enskildes önskan om kortsiktig vinst och det allmännas krav på långsiktighet. Ett exempel på detta är återplanteringstvånget inom skogsvårdslagstiftningen. 
 Informationsbrist 
 Information har den egenskapen att vissa aktörer – hushåll eller företag – kan hamna i situationer av stabil och permanent underför- sörjning, med lägre välfärd som följd. Alla är inte lika bra informe- rade om vad en tjänst bör innehålla eller vilka valmöjligheterna är. De kan då inte heller förväntas att alltid maximera välfärden för sig själva eller för samhället. 
 Autonomibrist 
 Den ekonomiska grundmodellen förutsätter autonoma aktörer. Innebörden är att individerna inte bara ska fatta självständiga beslut utan också realisera dem. Om förmågan till detta inte finns eller har gått förlorad, bör den ersättas respektive restaureras. 
 371 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2008:15 
  
 Exempel är alkohol- och drogmissbruk. Andra exempel kan hämtas från utbildningsområdet. Barn kanske inte rätt uppskattar värdet av utbildning eller skolobligatoriet kan stå i konflikt med eleven som efterfrågad, outbildad arbetskraft. 
 Otillräcklig konkurrens 
 En viktig anledning för samhället att gripa in är när konkurrensen inte fungerar. För en fungerande konkurrens får det på en marknad t.ex. inte finnas hinder mot nya producenter. I värsta fall kommer de som är inne på marknaden att ha så stora fördelar gentemot de som står utanför att man kan tala om naturligt monopol. Detta talar för och utgör argument för offentliga ingripanden. 
 För att häva naturliga monopol krävs ofta betydande offentliga insatser, t.ex. direkt genom statligt ägande och förvaltning eller indirekt genom olika regleringar av marknaderna. Vissa delar av energimarknaden kan betraktas som naturliga monopol. 
 Oacceptabel fördelning 
 Decentraliserat beslutsfattande leder inte alltid till en av flertalet acceptabel fördelning av välfärden. Det kan finnas situationer då samhället behöver gripa in för att påverka välfärdsfördelningen även om detta leder till att den enes välfärd ökar på bekostnad av att den andres minskar, t.ex. genom inkomstbeskattning. 
 Det kan t.ex. handla om att det är etiskt oacceptabelt att perso- ner med mycket låga inkomster måste avstå ifrån äldreomsorg som ett resultat av otillräcklig betalningsförmåga. 
 De budgetmässigt tyngsta transfereringarna gäller omfördel- ningar över individens livscykel (barnomsorg, utbildning, sjukvård, äldrevård). En annan typ av omfördelningar är av försäkrings- karaktär och gäller områden som sjukdom, arbetslöshet etc. De flesta försäkringstjänster kan produceras på den privata marknaden, men vissa med kända höga risker kan vara svåra att försäkra p.g.a. mycket höga premier. 
 372 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 3 
  
 Marknadsinslag i offentlig verksamhet 
 Ovan har vi dels gått igenom marknaders funktionssätt och dels angivit skäl att avstå från marknader. De senaste decenniernas utveckling har inneburit en privatiseringstendens vad gäller offent- lig verksamhet. Dels gäller detta en fullständig privatisering och dels ett experimenterande med vissa marknadsslag i en i övrigt offentlig verksamhet. 
 Nedan resonerar vi om byråkratin som styrform med hierarki och ordergivning och om det vi har valt att benämna planerade marknader. 
 Byråkrati 
 Frikonkurrensmodellen visade ett idealtillstånd där det är omöjligt att öka välfärden för en person utan att samtidigt sänka den för någon annan. För offentlig verksamhet finns en motsvarande ide- almodell. Den tyske sociologen Jensen 
  
 4  
  
 formulerade regler för fungerande byråkratier. Frikonkurrensmodellen och Webers teori kan ses som två motstående teorier. 
 Reynolds menade att byråkratin har utvecklats i samband med och parallellt med kapitalismen. Båda systemen har rationaliteten som bärande synsätt och tyngdpunkterna ligger på tillväxt och produk- tivitet. I Webers modell innebar utvecklingen en förlust av tradi- tioner och personliga hänsyn. Reynolds utvecklade olika komponen- ter för organisationen byråkrati. 
  
 En första komponent  
 är arbetsdelning och specialisering, där förvaltningen ska uppdelas i avdelningar och medarbetarna ska ha olika specialiseringar och kompetenser.  
 En andra komponent  
 är en hierarkisk struktur. Denna innebär att det finns ett ordnat system av över- och underordnade, där de överordnade har en högre befo- genhet än de underordnade. En tredje komponent är generella reg- ler, där producenten har regelsamlingar att följa. Slutligen är en fjärde komponent ett karriärsystem, där de anställdas vilja och duglighet ska belönas med avancemang i karriären. 
  
 4  
 Utvecklingen av idealtyper gjordes av Jensen och var vanligt förekommande i hans egen forskning. (Jackson, Robbins, Mitchell. 2001. Sociologiskt lexikon. Stockholm: Natur och kultur. 
 373 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2008:15 
  
 Byråkratins ineffektivitet 
 Men missnöje med kvalitet och effektivitet i den byråkratiskt bedrivna offentliga verksamheten har lett till ett intresse för utökade marknadsinslag i offentlig verksamhet. Det kan handla om upphandling i konkurrens eller om användning av t.ex. värde- checkar, kopplade till fritt val. 
 Planerade marknader 
  
 5 
  
 Vi kan använda begreppet planerade marknader som beteckning på offentligt bedriven verksamhet där man använder marknads- inslag i olika omfattning. Verksamheten på en planerad marknad sker under andra förutsättningar än på en ordinarie marknad. Det förekommer på dessa marknader åtminstone någon väsentlig avvi- kelse ifrån det som gäller en ordinär marknad. Det offentliga, i form av stat eller kommun, begränsar marknadens funktionssätt i åtminstone något avseende. Priset på en marknad för fritt val kan t.ex. vara centralt betstämt. 
 Den åldrande befolkningen kan vara en bakgrund till ett ökat intresse för mekanismer som förväntas leda till en effektivare användning av tillgängliga resurser. En marknadsanpassning av välfärdstjänsterna har i det sammanhanget setts som ett realistiskt alternativ till en produktion helt i offentlig regi. Planerade markna- der kan bidra till ökad effektivitet i produktionen, samtidigt som brukarnas inflytande över verksamheten kan öka. Tanken är alltså att det offentliga ska minska sin roll som utförare och i stället låta privata aktörer sköta delar av själva produktionen. Konkurrensen mellan utförarna ska öka effektiviteten i produktionen. Detta är exempel på en typ av planerad marknad som växte fram i Storbri- tannien från  
 1980-talets 
  början. Det är bl.a. dessa tankegångar som är bakgrunden till fritt val i äldreomsorgen. 
  
 5  
 Planerade marknader är ett begrepp vi har valt. I litteraturen förekommer också begreppet kvasimarknader. 
 374 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 3 
  
 Möjligheter och problem kring planerade marknader med fritt val 
 Effektivitet 
 Förhoppningen är att konkurrensen ska skapa effektivitet. Bara de företag som klarar av att organisera sin verksamhet kan stanna kvar på marknaden. Det är dessutom så, möjligen utom för kommunal egenregi, att om de samlade kostnaderna överstiger de samlade intäkterna får företagen själva stå för uppkomna underskottet. Ett misslyckande drabbar alltså inte på kort sikt kommunen, såvida inte leveranserna upphör, vilket skulle innebära att kommunen med sitt yttersta ansvar skulle behöva garantera tjänsten. 
 Kvalitet 
 Det sannolika på en planerad marknad med fritt val är att priset är administrativt bestämt, t.ex. av kommunen. Producenterna har alltså att anpassa sig till det givna priset. Det närmast till hands liggande konkurrensmedlet blir då att försöka variera kvaliteten på de utbjudna tjänsterna. Förhoppningen är naturligtvis att kvaliteten hålls uppe genom den rådande konkurrensen. Företag med lång- siktiga ambitioner att öka sin marknadsandel kan attrahera brukare på det sättet. Samtidigt måste det konstateras att företagets vinst är skillnaden mellan intäkter och kostnader, ju större skillnad desto större vinst. Intäkterna är ju genom ett fast pris, vid en viss verk- samhetsvolym, givna. På kort sikt är det genom låga kostnader vinsten kan öka. Låga kostnader kan innebära låg kvalitet. 
 Etableringskontroll 
 Det kommer inte att råda etableringsfrihet på en planerad marknad med fritt val. Upphandling och/eller certifiering av företag är ett närmast självklart inslag. Å andra sidan råder inte fri prisbildning. Fri prisbildning skulle med etableringshinder kunna driva upp pri- set. Etableringskontrollen kan snarare ses som en mekanism för att upprätthålla kvaliteten på en viss nivå och att hålla borta lycksö- kare. Det är dock viktigt att etableringskontrollen inte blir för sträng. Det är också viktigt att den administrativa bördan (det 
 375 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2008:15 
  
 byråkratiska krånglet) inte blir för stort. Det skulle kunna utgöra ett etableringshinder. 
 Differentiering 
 Tjänsterna kommer inte att vara homogena men troligen likartade. Det är dock troligt att det av konkurrensskäl kommer att uppstå en differentiering av tjänsterna. Det kan t.o.m. bli så att vissa företag specialiserar sig. T.ex. kan man tänka sig att kunskaper i vissa språk utgör grund för specialisering. 
 Över- och underkapacitet 
 I idealfallet har alla med biståndsbeslut den omvårdnad de efterfrå- gar och alla producenter är sysselsatta. I verkligheten blir sannolikt bilden en annan. Det kan uppstå obalanser åt det ena eller åt det andra hållet. 
 För verkliga valmöjligheter behöver det finnas en viss överkapa- citet på en planerad marknad. Om all kapacitet är upptagen finns det på kort sikt inga valmöjligheter. 
 Ännu mer bristfällig blir situationen om det råder underkapaci- tet, vilket ju leder till att de behov som råder inte kan tillfredsställas ens utan brukarval. 
 Kapacitetsnivån ska därför snarare ses som ett politiskt över- ordnat beslut än något som handlar om hur planerade marknader fungerar. 
 Marknadsdominans 
 Det finns också en teoretisk risk för att stora aktörer tar över stora delar av marknaden och kanske t.o.m. kan påverka priset genom sin dominerande ställning. Marknaden har gått mot monopol, produk- tionen sker inte längre optimalt. 
 En verksamhet i egen regi skulle också minska risken för en sådan utveckling. Genom förekomsten av kommunal verksamhet i egen regi har kommunen en möjlighet att motverka en sådan utveckling. 
 376 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 3 
  
 Produktions- och transaktionskostnader 
 Införandet av planerade marknader leder sannolikt till högre trans- aktionskostnader än vid renodlad egenregi. De ökade transaktions- kostnaderna behöver matchas av sänkta totala produktionskostna- der för att de totala kostnaderna ska hållas nere. 
 Informationsunderläge 
 En central komponent i antagandet om den fria konkurrensens fördelar är att individen har fullständig information om tillgängliga alternativ och förmåga/ möjlighet att fatta de beslut som maxime- rar den egna nyttan. Det är långt ifrån säkert att detta är uppfyllt inom äldreomsorgen. Orsakerna är flera. 
 Målgruppen är äldre personer, kanske vitala och pigga som unga åldringar, men med tiden många gånger påverkade av negativa åldersförändringar. Det är inte säkert att dessa personer kan/ vill/ orkar sätta sig in i och påverka sin egen valsituation. De uppfyller därigenom inte för egen del kravet på att vara välinformerade och de är kanske inte heller fullt kapabla att fatta rätt beslut. 
 Anhöriga och biståndshandläggaren får därmed en nyckelroll som ett led mellan producenten och brukaren. Brukarens funk- tionsförmåga kan vara så nedsatt att biståndshandläggaren får en maktposition som stör villkoren för fri konkurrens. Vårdtagaren kan komma att mer eller mindre överlåta valet på andra. Bilden kan kompliceras av att biståndshandläggaren är kommunalt anställd och att kommunen också ofta är med som en av producenterna. 
 Sammanfattning 
 Fritt val kan ses som en strävan bort från den byråkratiska model- len i riktning mot modellen fri konkurrens. Som framgår av vår framställning lyckas och misslyckas såväl byråkratier som markna- der. 
 Det finns dock skäl att tro att planerade marknader har poten- tial att bli framgångsrik, i vart fall om problemet med transaktions- kostnaderna kan bemästras. Det offentliga får i ett system med pla- nerade marknader rollen som marknadsskapare. Det offentliga får också en viktig roll som upprätthållare av den institution som den planerade marknad utgör. 
 377 
 Bilaga 4 
 Kvalitetsuppföljning av hemtjänstinsatser 
 Styrdokument upprättat av Social- och äldreförvaltningen, Upplands Väsby kommun 
 Individuell uppföljning 
 Ansvarig 
 Myndighetsenheten/ respektive biståndshandläggare 
 För alla nya kunder 
  
 Utföraren ska skicka in en individuell arbetsplan inom tre veckor för att utbetalning ska påbörjas 
  
 Arbetsplanen ska undertecknas av både kund och utförare 
  
 För alla kunder 
  
 Kunden ska godkänna den utförda tiden efter varje besök på särskild blankett, som sparas i sex månader 
  
 Varje månad ska utföraren redovisa till myndighetsenheten: ut- förd tid/kund till myndighetsenheten 
  
 379 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:15 
  
 Övergripande uppföljning 
 Ansvarig verksamhetscontroller 
 Verksamhetscontroller gör årligen en avtalsuppföljning, som inne- håller följande områden: 
  
 Volymer 
  
 - 
  
 Antal kunder, timmar dag/kväll 
  
 Dokumentation 
  
 - 
  
 Hur dokumenteras arbetet kring varje kund? 
  
 - 
  
 Mall/metod för individuell arbetsplan och ansvar för dess upprättande 
  
 - 
  
 Antal personer som har/respektive inte har en individuell arbetsplan. Orsak anges, om plan saknas 
  
 Personal 
  
 - 
  
 Personalomsättning, antal personer som slutat 
  
 - 
  
 Redovisning av det gånga årets kompetensutveckling 
  
 - 
  
 Plan för det kommande årets kompetensutveckling 
  
 Kvalitetssystem 
  
 - 
  
 Rutiner för klagomålshantering, anmälan om missförhållan- den och avvikelsehantering 
  
 - 
  
 Redovisning av resultat för eventuella brukarundersök- ningar 
  
 - 
  
 Antal kunder som avbrutit sitt uppdrag på grund av: 
  
 – 
  
 att behovet inte kvarstår 
  
 – 
  
 val av annan utförare 
  
 Verksamhetsinnehåll 
  
 - 
  
 Redovisning av verksamhetsinnehåll 
  
 - 
  
 Förändringar i verksamheten under föregående år och pla- ner för utveckling 
  
 Samtliga uppgifter inlämnas under första kvartalet. 
 Fördjupad granskning 
 En fördjupad granskning görs vid besök i verksamheten en gång per år eller vid stickprovskontroller på förekommen anledning. 
 380 
 SOU 2008:15 Bilaga 4 
 Ansvarig verksamhetscontroller 
 Målgrupp: verksamhetens ledning och personal samt bistånds- handläggare 
 Synpunkter ska inhämtas på lämpligt sätt från brukare och ev. närstående. 
 Dokumentationsgranskning 
  
 Rutiner för dokumentationen kring den enskilde 
  
 - 
  
 Vilka har tillgång till den? 
  
 - 
  
 Hur förvaras den? 
  
 - 
  
 Vem ansvarar för att den görs? 
  
 - 
  
 Framgår det vem som dokumenterar? 
  
 Individuella arbetsplaner 
  
 - 
  
 Hur många har? 
  
 - 
  
 Om det saknas, varför? 
  
 - 
  
 Hur ser de ut och hur följs de upp? 
  
 - 
  
 Vilka deltar och godkänner planen? 
  
 Vad händer med dokumentationen efter avslutat uppdrag? 
  
 Personal 
  
 Personalomsättning 
  
 Utbildning och erfarenheter. Förändringar? 
  
 Kompetensutveckling, föregående år och för kommande år? 
  
 Tillgång till handledning? (extern/intern) 
  
 Kunskap om lagar som berör verksamheten? 
  
 Samarbetet internt? 
  
 Antal personer kring varje kund 
  
 Bemanning 
  
 Dag/kväll 
 381 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitetssystem 
  
 Kvalitetssystem och rutiner för att säkra kvaliteten 
  
 - 
  
 Hur är kvalitetssystemet dokumenterat ? Visa. 
  
 - 
  
 Finns kunskap om och involveras medarbetarna i kvali- tetsarbetet? 
  
 - 
  
 Rutiner för klagomåls- och avvikelsehantering samt om anmälan om missförhållanden 
  
 Uppföljning av kvaliteten 
  
 - 
  
 Brukarundersökningar 
  
 - 
  
 Antalet klagomålshantering, andra synpunkter, missförhål- landen och avvikelser 
  
 Verksamhetens resultat 
  
 Finns mätbara mål? 
  
 Hur följs resultatet upp av brukarundersökningar? 
  
 Hur redovisas detta? 
  
 Verksamhetsinnehåll 
  
 Verksamhetens mål och inriktning 
  
 Förändringar som har skett 
  
 Trygghet och säkerhet 
  
 Rutiner för säkerhet för brukaren? 
  
 - 
  
 Har personalen tjänstekort eller legitimation? 
  
 - 
  
 Hur introduceras ny personal? 
  
 - 
  
 Hantering av nycklar och brukarens egna medel 
  
 - 
  
 Hur får personalen kännedom om regler och rutiner? 
  
 - 
  
 Hur följs rutinerna upp? 
  
 Allvarliga händelser (missförhållanden, klagomål och avvikelser) 
  
 - 
  
 Har något hänt? 
  
 - 
  
 Hur åtgärdades det? 
  
 - 
  
 Ev. nya rutiner med anledning av en allvarlig händelse? 
  
 382 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 4 
  
 Bemötande 
  
 Synsätt kring bemötandefrågor 
  
 - 
  
 Kriterier för ett gott bemötande? 
  
 - 
  
 Gott bemötande för närstående? 
  
 - 
  
 Hur diskuteras detta i personalgruppen? 
  
 - 
  
 Vilka åtgärder vidtas, om någon inte lever upp till detta? 
  
 Brukarinflytande 
  
 Vilka former finns? 
  
 Hur tas synpunkter tillvara? 
  
 Samverkan och informationsöverföring 
  
 Hur ser samverkan ut med beställaren? 
 Brukarundersökningar 
 Social- och äldrenämnden genomför brukarundersökningar enligt kvalitetsplanen – för närvarande vartannat år. 
 Presentationer 
 Resultatet av den övergripande uppföljningen presenteras för ansvarig nämnd, på kommunens hemsida och i kundvalskatalogen. 
 Ansvarig verksamhetscontroller 
 383 
 Bilaga 5 
 Vårdval – Halland, Stockholm och Västmanland 
 Landstinget Hallands kundvalsmodell – Vårdval Halland 
 Landstinget Halland införde den 1 januari 2007 en kundvalsvals- modell för hela sin primärvård. Modellens grundtankar är att invå- narna i Halland väljer en leverantör som ska tillhandahålla dennes primärvård, en hälso- och sjukvårdspeng (vårdcheck) följer invå- narnas val. Hälso- och sjukvårdspengen är differentierad utifrån ålder och är oberoende av hur många gånger de enskilda individerna uppsöker primärvården under ett år. 
 Leverantörer som vill delta i modellen kan hos landstinget få ett godkännande, en ackreditering, enligt av landstinget beslutade ackrediteringskrav. Utöver detta godkännande krävs, för att vara en del av utbudet, att leverantören dessutom träffar en överenskom- melse med landstinget. Landstinget som huvudman, för hälso- och sjukvården, kommunicerar behovet av etableringar på sin hemsida samt via  
 e-post 
  med viss frekvens under året. 
 För att säkra att invånarna får den vård som motsvarar deras behov och att vården har hög kvalitet, har landstinget satt upp mål, som varje leverantör skall uppfylla. Om leverantören inte uppnår målen får den avdrag på hälso- och sjukvårdspengen. 
 Behovet av etableringar 
 Landstinget som huvudman för hälso- och sjukvården har att säkerställa att behovet av sjukvård tillgodoses. Landstinget analyse- rar behovet av nya etableringar och begär in ansökningar minst en gång per år. Detta sker genom tillkännagivande i landstingets hem- sida samt via  
 e-post. 
  
 385 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Leverantören prövas och ackrediteras och ska ha en överenskommelse med landstinget 
 För att få agera som leverantör i kundvalsmodellen prövas och godkänns leverantören av landstinget. Leverantören ska uppfylla landstingets s.k. ackrediteringskrav samt teckna en överenskom- melse med landstinget. Leverantörer som vill agera på landstingets kundvalsmarknad kan löpande ansöka och bli godkänd som leve- rantör samt därjämte erhålla överenskommelse med landstinget. 
 Ett första krav för att vara en del av Vårdval Halland är att aktö- ren ackrediteras. Det grundläggande kravet i ackrediteringsproces- sen är att vårdaktören ikläder sig ett åtagande att tillhandahålla hälso- och sjukvårdtjänster mot de invånare som väljer vård- enheten. 
 Åtagandet att tillhandahålla hälso- och sjukvårdstjänster till de invånare som valt enheten innebär att vårdenheten åtar sig detta vid enheten eller hos dess samverkanspartners och omfattar: 
  
 råd om egenvård och hälsa, 
  
 barnhälsovård enligt gällande riktlinjer och utifrån barnets och familjens behov, 
  
 rehabiliteringsinsatser, 
  
 hemsjukvård enligt gällande samtliga avtal med Hallands kommuner, 
  
 medicinsk service i enlighet med gällande vårdöverenskommel- ser, 
  
 utfärdande av intyg såsom vårdintyg, rättsintyg och dödsbevis, samt i förekommande fall, utlåtande till Försäkringskassan samt övriga patientrelaterade intyg, 
  
 deltagande i jour- och beredskapstjänstgöring, 
  
 samverkan med sjukhus, psykiatri, habilitering och andra för patienten viktiga aktörer inom t.ex. kommun och Försäkrings- kassa, 
  
 bistånd till landstinget med handledning av vårdpersonals kli- niska utbildning, 
  
 deltagande i landstingets övergripande uppföljnings- och utvecklingsarbete enligt tillämpningsanvisningarna, 
  
 att snarast och senast inom tre månader ta emot de invånare som aktivt väljer vårdenheten eller som genom passivt val god- känner landstingets hänvisning till vårdenheten. 
  
 att ta emot och bedöma och utifrån kompetens behandla akut sjuka/skadade samt vidta erforderliga behandlingar till den per- 
  
 386 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 son som vänder sig till enheten eller finns i dess närhet. För dessa besök ersätts enheten separat. 
 Vårdenheten ska följa lagar och förordningar, föreskrifter, råd och rekommendationer som gäller för hälso- och sjukvården. Vården- heten har det medicinska ansvaret för uppdragets genomförande och är underställd Socialstyrelsens tillsyn. Vårdenheten ska använda utrustning som uppfyller vedertagna normer, standarder och krav på tillförlitlighet, prestanda och kvalitet. 
 Vårdenheten ska följa Sekretesslagen och Lagen om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område och all personal ska efterleva tystnadsplikten. 
 Vårdenheten ska, med beaktande av gällande lagar och förord- ningar, föra patientjournaler och bevara dessa på angivet sätt. Vård- enheten ska i övrigt iaktta sekretesslagens bestämmelser. Vården- heten ska aktivt medverka till patientsamtycke för och utbyte av patientinformation mellan behöriga vårdgivare. Vårdenheten ska verka för att få patienternas samtycke att, då ackrediteringen eller listningen upphör, föra över kopia av patientjournaler till annan vårdenhet som den enskilde patienten väljer. 
 När det gäller kvalitet ska vårdenheten 
  
 systematiskt tillägna sig kunskap och tillämpa bästa medicinsk praxis, 
  
 följa nationella, regionala och lokala vårdprogram samt vård- överenskommelser, 
  
 använda sig av i ackrediteringsansökan angivet kvalitets- ledningssystem, rutiner och system för avvikelsehantering, Swanson och patientklagomål, 
  
 delta i och tillämpa för verksamheten adekvata kvalitetsregis- ter,använda arbetsplatskod och förskrivarkod i streckkodsfor- mat vid läkemedelsförskrivning, 
  
 vårdenheten ska gemensamt med landstinget medverka till att kvalitetsrevisioner och undersökning av patienttillfredsställelse kan genomföras. 
  
 Vårdenheten ska ha en verksamhetschef som ska vara väl förtrogen med de lagar och förordningar, föreskrifter från Socialstyrelsen och allmänna råd som gäller för hälso- och sjukvården. Vårdenheten ska hålla landstinget informerat om vid vårdenheten ansvarig verksam- hetschef. 
 387 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Vårdenheten ska ha en bemanning som säkerställer kontinuite- ten i verksamheten. Hälso- och sjukvårdspersonal ska ha erforder- lig legitimation och kompetens. Vårdenhetens bas är specialister i allmänmedicin. 
 Landstinget och vårdenheten har ett ömsesidigt behov av att samordna information till invånarna/patienterna. 
 Landstinget kommer att ge invånarna grundläggande informa- tion om vårdenheten såsom telefonnummer, tillgänglighet, medi- cinsk kvalitet med mera. 
 Vårdenheten ska följa de riktlinjer för patientinformation som landstinget ger ut, samt att på utbudspunkterna kommunicera ett grundutbud av information om invånarnas/patienternas rättigheter och skyldigheter. 
 Vårdenheten ska på sikt ha tillgång till  
 IT-baserad 
  patientinfor- mation för att ge bästa möjliga vård oavsett var den registrerats med målsättningen en patient, en journal. Vårdenheterna ska vara samordnade i systemval och i uppgradering av versioner enligt landstingets gällande regelverk. Vårdenheten ska följa de termer och begrepp som fastställs av Landstinget Halland. 
 Vårdenheten ska skydda sin information mot otillbörlig åtkomst och följa landstingets rekommendationer av rolltilldelning i datasystemen. 
 Vårdenheten ska kunna kommunicera elektroniskt med lands- tinget på ett systemmässigt enkelt sätt framförallt när det gäller listning av invånare och underlag för utbetalning av hälso- och sjukvårdspengen. 
 Vårdenheten ska följa riktlinjerna i Landstinget Hallands handi- kappolitiska program. 
 Vårdenheten ska ha tillgång till behörig hälso- och sjukvårdsper- sonal som efter obligatorisk utbildning ska ha uppgiften att för- skriva medicintekniska produkter enligt Landstinget Hallands fast- ställa regelverk. Förskrivningen ska ske på ett kostnadseffektivt sätt. 
 Vårdenheten ska utföra sitt uppdrag även under höjd beredskap och krig. Under fredstid ska medverkan ske i Landstinget Hallands beredskapsplanering. 
 Vårdenheten ska ge Landstinget Halland den information som är nödvändig för att landstinget ska kunna fullgöra sina skyldighe- ter enligt Lag om totalförsvar och höjd beredskap 7 §. 
 För personal gäller reglerna om totalförsvarsplikt och allmän tjänsteplikt, enligt Lag (1994:1809) om totalförsvarsplikt. 
 388 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Personal vid vårdenheten ingår i landstingets katastroforganisa- tion. 
 Vårdaktören ska ha en sådan stabil ekonomisk bas att ett lång- siktigt åtagande gentemot de invånare som väljer vårdenheten kan upprätthållas. Våraktören ska ha en soliditet (eget kapital/totala kapitalet) som inte understiger 15 procent. Likviditeten bör överstiga 1,0. 
 Vårdenheten ska ha en ledning, arbetsorganisation och perso- nalkompetens som säkerställer patientsäkerhet och god kvalitet. Vårdaktören ska ha ansvarsförsäkring för personalen. 
 Vårdenheten träffar även överenskommelse med invånare som väljer enheten som sin leverantör av hälso- och sjukvårdstjänster inom närsjukvård. 
 Vårdenheten förbinder sig att följa Landstinget Hallands till- lämpningsföreskrifter för Vårdval Halland. 
 Återkallelse av ackreditering på vårdaktörens begäran 
 En vårdaktör ska skriftligt begära att ackrediteringen återkallas om denne önskar avsluta sin verksamhet vid en ackrediterad vårdenhet. Begäran ska lämnas till landstinget senast tolv månader innan verk- samheten upphör. 
 Återkallelse av ackrediteringen på Landstinget Hallands initiativ 
 Landstinget kan återkalla ackrediteringen om 
  
 Vårdaktören bryter mot de krav och förutsättningar som följer med ackreditering och överenskommelse och inte vidtar rättelse inom 30 dagar efter skriftligt påpekande från landstinget. 
  
 Vårdaktören agerar på sådant sätt att det allvarligt rubbar förtro- endet för vårdaktören och därigenom Landstinget Halland, och inte vidtar rättelse senast 30 dagar efter skriftligt påpekande från landstinget. 
  
 Vårdaktören är underkastad näringsförbud, försätts i konkurs, inleder ackordsförhandlingar, träder i likvidation, ställer in betalningarna eller på annat sätt kan antas komma på obestånd. 
  
 Vårdaktören eller vårdenheten väsentligen åsidosätter be- stämmelser i lagar, förordningar, föreskrifter, råd och re- kommendationer som gäller för hälso- och sjukvården. 
  
 389 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ackrediteringens giltighet 
 Om en vårdenhet inte utnyttjat sin ackreditering under tre år för- faller denna. 
 Politiska beslut 
 Politiska beslut, som innebär väsentliga förändringar för den ömse- sidiga överenskommelsen mellan Landstinget Halland och vård- aktören/vårdenheterna, kan innebära återkallelse av ackreditering och överenskommelse. Diskussion mellan parterna ska inledas sna- rast och eventuell återkallelse ska ske inom tolv månader från det att diskussion påbörjats. 
 Företag under bildande 
 Landstinget behandlar ansökan som en intresseanmälan och beslut om ackreditering fattas av Landstinget Halland i samband med att överenskommelse träffas om åtagande. 
 Överenskommelse/Avtal 
 Som tidigare nämnts måste en leverantör ha en överenskommelse med landstinget innan verksamheten kan starta. Överenskommel- sen innebär att leverantören åtar sig bedriva verksamheten i enlig- het med sitt ackrediteringstillstånd samt i enlighet med landstinget beslut om Vårdval Halland. Överenskommelsen reglerar även var verksamheten skall bedrivas samt när den avser att starta. 
 Invånarens val 
 Alla som är folkbokförda i Halland väljer en leverantör. Ingen kan avstå från att välja. Genom valet tar invånaren ställning till vilken leverantör som ska få uppdraget att ge honom eller henne primär- vård, det vill säga sådan vård som inte kräver sjukhusens resurser. Invånarna kan välja mellan sådana leverantörer som är godkända, ackrediterade, och som har en överenskommelse med Landstinget Halland. 
 390 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Läkare som arbetar enligt lagen om läkarvårdsersättning är inte valbara som leverantör. Samverkansavtalen med Västra respektive Södra sjukvårdsregionen ger även Hallands invånare rätt att besöka en leverantör hos landstingen inom respektive sjukvårdsregion. Motsatt gäller att det finns möjlighet för invånare i de båda regio- nerna att besöka en leverantör i Halland. Ersättningen i dessa fall att följer de avtal som ingåtts mellan huvudmännen. 
 Landstinget Halland bekostar invånarnas hälso- och sjukvård genom en hälso- och sjukvårdspeng. Genom sitt val medger invåna- ren att hälso- och sjukvårdspengen betalas ut till den valda leve- rantören. Invånaren förklarar även att han eller hon har för avsikt att i första hand vända sig till leverantören och dess samverkans- partner vid behov av vård. 
 Information till invånaren 
 Nyinflyttade invånare informeras via brev från Landstinget om att denne ska välja leverantör. Invånaren får information om vad valet av leverantör innebär, samt om vad leverantörens åtagande innebär. Om invånaren inte gjort sitt val inom tre månader har invånaren gjort ett val inom sitt närområde. 
 Byte av leverantör 
 Om invånaren inte är nöjd med utbud eller kvalitet eller av annat skäl vill byta leverantör har invånaren rätt att byta leverantör. Byte kan göras maximalt fyra gånger per år. När invånaren vill byta leve- rantör ska valet bekräftas skriftligen på en valblankett. Denna undertecknas av både invånaren och en företrädare för den valda leverantören. Den nya leverantören ska snarast och senast inom tre månader ta emot invånaren. 
 När leverantören flyttar eller upphör med verksamheten 
 När en leverantör upphör eller flyttar är det både landstingets och leverantörens ansvar att informera de invånare som valt leverantö- ren om förändringen. Informationen från leverantören och lands- tinget samordnas alltid. 
 391 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Om leverantören upphör skickar landstinget information till de berörda invånarna om att de ska välja en ny leverantör. Om invåna- ren inte gjort sitt val inom tre månader anses invånaren ha valt en leverantör i närområdet. 
 Hälso- och sjukvårdspeng 
 En leverantör som har överenskommelse med Landstinget Halland får ersättning för sitt åtagande för varje invånare som valt leveran- tören. Ersättningen utgörs av en hälso- och sjukvårdspeng som är målrelaterad samt av den avgift som patienten betalar vid besöket. Landstingsfullmäktige fastställer årligen hälso- och sjukvårds- pengens storlek. 
 Landstingsfullmäktiges anger i samband med sitt årliga mål- och budgetbeslut vilka mål leverantörerna ska uppfylla för att få del av hela hälso- och sjukvårdspengen. Om målen inte uppnås sker en reducering av hälso- och sjukvårdspengen. 
 Hälso- och sjukvårdspengens omfattning 
 Hälso- och sjukvårdspengen ska finansiera de kostnader som är förknippade med åtagandet till de invånare som valt leverantören, till exempel kostnader för personal, lokaler, utrustning och medi- cinsk service inklusive röntgen. Hälso- och sjukvårdspengen ska också täcka kostnaden för den vård som leverantörens invånare får hos de aktörer som leverantören samverkar med. Likaså ska den finansiera alla kostnader för vård och behandling som leverantörens invånare får hos andra vårdgivare inom primärvård, inom och utom länet. 
 Åldersrelaterad ersättning 
 Storleken på hälso- och sjukvårdspengen varierar med invånarens ålder. Olika åldersintervall ger olika många poäng och därmed en differentierad hälso- och sjukvårdspeng per invånare. För 2008 utgår hälso- och sjukvårdspengens storlek enligt följande: 
 392 
 SOU 2008:15 Bilaga 5 
  
 0–6 
  
 år 
  
 2,0 poäng 
  
 5 440 kronor per individ 
  
 7–64 
  
 år 
  
 0,6 poäng 
  
 1 632 kronor per individ 
  
 65–79 
  
 år 
  
 2,0 poäng 
  
 5 440 kronor per individ 
  
 80– 
  
 år 
  
 3,0 poäng 
  
 8 160 kronor per individ 
  
 En privat leverantör får momskompensation genom att hälso- och sjukvårdspengen uppräknas med 6 procent. 
 Månadsvis avräkning för besök på andra leverantörer 
 I leverantörens betalningsansvar ingår akuta besök eller besök som leverantörens invånare gör hos andra leverantörer, samt besök hos läkare enligt lagen om läkarvårdsersättning och hos sjukgymnaster enligt lagen om ersättning för sjukgymnastik. Även den utomläns- vård inom primärvården som leverantörens invånare konsumerar ska täckas av hälso- och sjukvårdspengen. 
 Mål och avdrag 
 Landstinget sätter årligen upp mål som verksamheterna ska upp- fylla. Om målen inte nås reduceras hälso- och sjukvårdspengen. Under 2008 kommer graden av måluppfyllelse att utgöra underlag för reduceringen av hälso- och sjukvårdspengen när det gäller två av målen: Mål om s.k. täckningsgrad samt mål om medicinsk kvalitet: uteblivet deltagande i diabetesregistret. Landstinget har satt upp antal andra mål men som inte renderar avdrag på ersättningen. 
 Uppföljning 
 Landstinget följer upp målen tre gånger per år. Vartannat år följer landstinget upp ackrediteringen, dvs om verksamheterna över tid lever upp till de krav landstinget satt up som en förutsättning för att vara en del av utbudet. 
 Vårdval Stockholm 
 I Stockholms läns landstings budget för år 2007 anges att ett utvecklat länsövergripande vårdvalssystem med aktiv listning och 
 393 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 fri etablering införs inom primärvården från den 1 januari 2008. I budgeten slås fast att alla medborgare i länet skall ha en reell möj- lighet att aktivt välja läkare och vårdenhet. Vidare betonas att en starkare koppling än tidigare mellan patientens val av vårdgivare och vårdgivarens ekonomiska ersättning. I det nya systemet god- känns vårdgivare genom ett auktorisationsförfarande. 
 Modell för Vårdval Stockholm 
 Modellen innebär att invånarna/patienterna ges möjlighet att fritt välja en av landstinget auktoriserad vårdgivare som får ersättning för vårdtjänsten enligt de regler som landstinget fastställt, reglerna finns i en Reglebok. För att vårdvalet skall fungera måste de som skall välja ha kunskap dels om sin rätt att välja och om hur systemet fungerar, dels om kvaliteten hos de olika mottagningarna. En avgö- rande förutsättning för ett fungerande vårdvalssystem är således att skapa kanaler för att informera medborgarna om deras rättigheter och att ta fram och publicera öppna jämförelser mellan vårdgivarna rörande deras kvalitet. Landstinget presenterar sedan januari 2008 jämförelser mellan alla husläkarmottagningar på Internet (www.vardguiden.se). 
 Ett auktorisationssystem skall stimulera marknaden och leda till att utbudet bättre anpassas till efterfrågan. Med den nya modellen och ett successivt ökande antal vårdgivare, som den fria etable- ringen leder till, förväntas patienternas reella valfrihet förbättras. Patienten äger rätt att byta husläkare så ofta den vill. 
 Vårdvalsmodellen har utformats så att det är möjligt att succes- sivt utveckla och förändra uppdragsbeskrivningar, ersättningar och uppföljningsparametrar för att styra mot verksamhetens mål. Landstinget kan årligen efter politiska beslut justera i Regelboken inklusive ersättningarna. Denna stegvisa utveckling förutsätts ske i nära dialog med olika berörda intressenter och med respekt för vårdgivarnas behov av långsiktigt stabila förutsättningar. 
 Vårdval omfattar följande verksamheter inom primärvården 
 Vårdval Stockholm omfattar: 
  
 husläkarverksamhet och basal hemsjukvård 
  
 barnavårdscentral 
  
 394 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 mödrahälsovård 
  
 fotsjukvård 
  
 logopedverksamhet 
  
 läkarinsatser i särskilda boenden 
  
 Tilläggsuppdrag 
 Vissa husläkarmottagningar hade tidigare bredare uppdrag med primärvårdsrehabilitering och i några fall även dietist. Dessa upp- drag ingår inte i Vårdval Stockholm. För att säkerställa en fortsatt drift av dessa verksamheter har det tecknas tidsbegränsade tilläggs- avtal med berörda husläkarmottagningar. Inga andra tilläggsavtal tecknas med vårdgivarna. 
 Auktoriseringsförfarande 
 Allmänt 
 Auktorisationen reglerar förhållandet mellan utföraren och bestäl- laren. Regler och villkor ställs upp som vårdgivarna har att följa i sin verksamhet. Dessa beskrivs i en särskild Regelbok. En vårdgiva- res mottagning blir auktoriserad genom ett särskilt förfarande. En auktoriserad mottagning har rätt att bedriva vård och få betalt från beställaren för den vård som utförs. Om vårdgivaren/vårdföretaget bedriver verksamhet vid flera mottagningar krävs auktorisation för varje mottagning. Samma villkor gäller för offentliga och privata vårdgivare. Alla mottagningar som uppfyller kraven har rätt att bli auktoriserade. Det innebär att fri etablering införs men att inga vårdgivare garanteras en viss volym besök eller patienter. För att en mottagning skall bli auktoriserad behöver vårdgivaren dels åta sig att bedriva vården enligt uppställda krav, dels redovisa att de upp- fyller de allmänna krav på finansiell styrka och fullgörande av skyl- digheter när det gäller skatter med mera som landstinget ställer på sina leverantörer. Att en vårdgivare uppfyller ställda krav kommer kontinuerligt att följas upp på ett systematiskt sätt. Beställaren kommer också att fortsätta med särskilda granskningar och så kal- lade beställarrevisioner. 
 395 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Ansökningsförfarande 
 Landstingets hälso- och sjukvårdsnämnden beslutade om att inbjuda vårdgivare att ansöka om auktorisation för sina mottag- ningar. När ansökningarna inkommit har dessa prövats och beslut om godkännande eller avslag har fattats av hälso- och sjukvårds- nämndens utskott. Besluten gäller tillsvidare om auktorisation av en mottagning. Som en följd av beslut om auktorisering tecknas sedan ett avtal mellan landstinget och vårdgivaren där parterna för- binder sig att fullgöra sina åtaganden enligt avtalet och Carrillo. Även de mottagningar som drivs i landstingets egen regi av Stock- holms läns sjukvårdsområde (SLSO) och Sjukvården i Salem, Nykvarn och Södertälje (SNS) skall ansöka om auktorisation och prövas enligt samma förfarande. 
 Vårdval Stockholm berör inte primärvården i Norrtälje som är ett ansvar för den mellan landstinget och kommunen gemensamma Tiohundranämnden. 
 Det är öppet för vårdgivare att ansöka om auktorisation när de vill. Det innebär att nya vårdgivare kan öppna sin verksamhet när de vill. 
 Villkor för auktorisering 
 För att bli auktoriserad skall en vårdgivar ha ekonomisk stabilitet och ekonomiska förutsättningar att fullgöra avtalet med beställa- ren. För att beställaren skall kunna bedöma detta skall vårdgivaren inge intyg från Skatteverket. Kreditupplysningar tas. Vårdgivaren skall vidare åta sig att ingå avtal för auktorisation av mottagning samt åta sig att följa de regler som anges i Regelboken. Vårdgivaren skall ange den adress där mottagningen skall vara lokaliserad. Vård- givaren skall vidare försäkra att vårdgivaren är medveten om att beställaren kan återkalla auktoriseringen för en mottagning om vårdgivaren inte uppfyller villkoren för att bedriva mottagningen. Uppfyller vårdgivaren samtliga krav fattas beslut om auktorisation som inte är tidsbegränsat. Om vårdgivaren inte påbörjat verksam- heten inom 1 år efter det att dessa ansökan godkänts upphör auk- toriseringen att gälla. 
 396 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Avtal för auktorisation av mottagning 
 Landstinget har rätt att genom politiskt beslut ändra villkoren i Regelboken. Tanken med detta är att det skall vara möjligt att en gång per år vid behov justera ersättningarna samt komplettera och förtydliga uppdrag och förändra kvalitetsparametrar. Sådana änd- ringar måste kunna göras för att anpassa avtalen till förändrade för- utsättningar och vunna erfarenheter, för att utveckla verksamhe- terna samt för att justera ersättningarna på grund av kostnadsut- vecklingen eller av andra skäl. Ändringar i Regelboken föregås av en process där dialog förs med företrädare för vårdgivarna. Om en vårdgivare inte skulle vara beredd att acceptera regeländringarna kan vårdgivaren frånträda avtalet. Detta upphör sedan att gälla 12 månader efter utgången av  
 60-dagars 
  frist som räknas från den dag vårdgivaren mottagit besked om ändringarna. Auktorisationsavta- len föreslås gälla till och med den 31 december 2011. För det fall avtalet inte sagts upp senast tolv månader före avtalstidens utgång förlängs avtalet automatiskt att gälla tillsvidare med tolv månaders uppsägningstid. Vårdgivare som tecknat avtal från den 1 januari 2008 kan därmed vara säkra på att auktorisationsavtalet gäller för den inledande fyraårsperioden. Härigenom ges vårdgivarna möjlig- het att långsiktigt planera, bygga upp och utveckla sin verksamhet. Den föreslagna avtalskonstruktionen skapar betydligt mer stabila villkor för vårdgivarna än dagens system där vårdavtalen i regel tecknas för tre år med möjlighet till en förlängning om ytterligare två år. Avtalet kan upphöra i förtid om någon av parterna åsidosät- ter sina skyldigheter enligt avtalet. Landstinget kan också säga upp avtalet till omedelbart upphörande bl.a. om vårdgivaren kommit på obestånd eller om vårdgivaren eller någon i dess ledning, enligt den tillsynsmyndighet som granskar vårdgivaren, har gjort sig skyldig till allvarligt fel i yrkesutövningen eller dömts för brott avseende yrkesutövning. När avtalet inte längre gäller upphör också auktori- sationen för mottagningen. 
 Regelbok 
 Alla bestämmelser och villkor som skall gälla för en auktoriserad mottagning föreslås samlas i en Regelbok. Då lika villkor, ersätt- ningar och förutsättningar skall gälla för alla mottagningar kan Carrillo ges ut i en lättillgänglig skrift. Denna kan därmed på 
 397 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 ett helt annat sätt än de vårdavtal som finns i dag göras tillgänglig för personalen på mottagningarna. I dag finns på många håll bristande kunskaper om vad uppdragsbeskrivningar och kvalitets- krav egentligen innehåller. Vid justering av reglerna får ny version ges ut. Regelboken skall också finnas på www.uppdragsguiden.sll.se/auktorisering 
 Regelboken innehåller följande delar: 
  
 Auktorisationsvillkor och villkor för återkallelse 
  
 Avtal för auktorisation av mottagning 
  
 Allmänna villkor 
  
 Uppdragsbeskrivning [för respektive verksamhetstyp] 
  
 Listningsregler [för husläkarverksamhet med basal hemsjukvård och 
  
 för BVC] 
  
 Uppföljningsplan [för respektive verksamhetstyp] 
  
 Ersättningar [för respektive verksamhetstyp] 
  
 Informationsförsörjning [för respektive verksamhetstyp] 
  
 Ansökan om auktorisering 
  
 Allmänna krav och villkor 
 Allmänna villkor 
 De allmänna villkor som nu används i samtliga vårdavtal har setts över och formuleringarna har i vissa fall förtydligats. Dessa villkor gäller bl.a. vårdgarantin, läkemedel, hjälpmedel, tolkar, informa- tionsförsörjning, lagar, förordningar och policies. Av särskild vikt är Socialstyrelsens föreskrifter om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården. 
 Husläkarverksamhet och basal hemsjukvård 
 Primärvården i Stockholms län är inte sammanhållen i vårdcentraler som på många andra håll i landet. Det kan vara olika vårdgivare för husläkarverksamhet, BVC, MVC och rehabilitering. En viss sam- ordning sker genom Vårdval Stockholm där husläkaruppdraget inkluderar den basala hemsjukvården och de psykosociala insat- serna. 
 398 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Grundåtagandet är en utveckling av gällande åtagande 
 Husläkarverksamheten skall vara förstahandsvalet av hälso- och sjukvård i enlighet med principen om lägsta effektiva omhänderta- gandenivå. Vårdgivaren skall utan avgränsningar svara för sina lis- tade patinterns behov av medicinsk behandling, omvårdnad, före- byggande arbete och rehabilitering som inte kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser, annan särskild kompetens eller som täcks av annan huvudmans ansvar. Helhetssyn, kontinuitet, närhet och tillgänglighet är grundstenarna i verksamheten. Vårdgi- varen skall prioritera äldre med stora och sammansatta vårdbehov och kroniskt sjuka till fasta och kontinuerliga vårdkontakter. Läka- ren vid mottagningen skall vara specialist i allmänmedicin eller kan i vissa fall vara specialist i geriatrik eller pediatrik. Mottagningen bör för att kunna fullgöra åtagandena vara bemannad med minst tre läkare. En förändring jämfört med vad som gäller i dag är att grun- dåtagandet för husläkarverksamhet och basal hemsjukvård även omfattar läkarjourverksamhet inklusive telefonrådgivning samt beredskapsverksamhet för läkare med hembesök. 
 Hälsosamtal skall erbjudas för listade personer det år de fyller 75 år. Samtalet genomförs av distriktssköterskan och syftar till att identifiera behov och eventuella problem och så långt det går sti- mulera den äldre att hitta egna lösningar och alternativ. 
 Vårdgivaren skall arbeta förebyggande med tidig upptäckt, stöd och behandling av livsstilsrelaterad ohälsa samt utveckla det före- byggande arbetet mot övervikt, rökning, alkohol och psykisk ohälsa. Vidare skall vårdgivaren ge kunskap om och stöd till egen- vård. Vårdgivaren skall också medverka till tidig upptäckt av barn som far illa. 
 En ytterligare förändring mot tidigare är att i grundåtagandet ingår att erbjuda psykosociala insatser av personal med särskild kompetens. Den hälso- och sjukvård som avses här skall inte kräva vuxenpsykiatrins eller barn- och ungdomspsykiatrins specialist- kompetens. 
 Vårdgivaren skall tillhandahålla kliniska utbildningsplatser för läkarstuderande och andra vårdyrkesstuderande samt för AT- och STtjänstgöring för läkare. 
 I och med att en fri etablering införs kan det tidigare områdes- ansvar varje husläkarmottagning hade inte längre vara kvar. I stället har ett närområdesansvar införts som innebär att vårdgivarna inom en kommun/stadsdel tillsammans upprättar en plan för ansvarsför- 
 399 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 delningen för olistade patienter och för patienter som tillfälligt vistas i området när det gäller konstaterande av dödsfall, undersök- ning för utfärdande av vårdintyg för psykiatrisk tvångsvård samt vaccinationsverksamhet. Planen skall också säkerställa att olistade personer inom området som fyller 75 år erbjuds hälsosamtal. Även ansvar för att erbjuda hemsjukvård för olistade patienter skall pre- ciseras i planen. 
 Regler för listning 
 Det skall vara möjligt för patienter att lista sig i första hand på en namngiven läkare eller alternativt på mottagningen. I november 2007 var ca 271 000 invånare olistade. Det innebär att 11 procent av invånarna då inte aktivt valt husläkare eller mottagning. Med den nya ersättningsmodellen förväntas antalet aktivt listade successivt öka. De som i dagens system är aktivt listade hos en namngiven husläkare eller mottagning behåller denna listning även efter års- skiftet om mottagningen blir auktoriserad. Om en husläkare slutar skall vårdgivaren informera läkarens patienter om detta. Patien- terna skall ges möjlighet att göra ett nytt val. Möjligheten att lista sig enbart på distriktssköterska upphör. Denna möjlighet har endast utnyttjats av ett litet fåtal patienter. 
 Basal hemsjukvård 
 En patient som skrivs in i basal hemsjukvård skall av medicinska skäl eller funktionshinder ha behov av sammanhängande insatser i hemmet minst två gånger i månaden. Patienten skrivs in i hemsjuk- vården. Vårdgivaren ansvarar för hembesök dagtid alla dagar på året. Hemsjukvården under kvällar och nätter ordnas av särskilda organisationer. Hemsjukvårdspatienter skall registreras i datasy- stemet ListOn vilket är en förutsättning för att rätt ersättning skall kunna utbetalas till vårdgivaren. För listad patient som bor eller vistas långt ifrån mottagningen kan överenskommelse om hembe- sök och hemsjukvård ingås med mottagning nära patienten. Detta kan bli aktuellt t.ex. när patienten vistas i sitt fritidshus. Motta- gande vårdgivare skall verka för att snarast ta emot dessa patienter. 
 För samtliga patienter som är inskrivna i hemsjukvården skall en årlig läkemedelsgenomgång genomföras. Med läkemedelsgenom- 
 400 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 gång avses en metod för analys, omprövning och uppföljning av en individs läkemedelsanvändning. Denna görs av ansvarig läkare till- sammans med distriktssköterska och en uppföljning sker en månad efter genomgången. Vid behov medverkar farmakologisk expertis. 
 Information som underlag för invånarnas val 
 Till sin hjälp kommer medborgare/patienter och anhöriga att via Vårdguiden kunna få information om de olika husläkarmottagning- arna. För varje husläkarmottagning kommer uppgifter att redovisas om vilka verksamheter som finns på mottagningen, hur många husläkare och distriktssköterskor som arbetar, om mottagningen tar emot nya patienter, hur man skall göra för att lista sig på mot- tagningen etc. Vidare kommer det att finnas så kallade kontakt- uppgifter som öppethållande, telefonnummer etc. Möjlighet kom- mer också att finnas för varje husläkarmottagning att ha en länk till sin egen hemsida. Tanken är också, för att ytterligare underlätta valet, att skall det finnas uppgifter om hur god telefontillgänglig- heten är och hur väl man uppfyller vårdgarantin. Från de årliga pa- tientenkäterna redovisas patienternas uppfattning om delaktighet i vården, bemötande och helhetsintryck. Det skall på ett enkelt sätt vara möjligt att jämföra dessa uppgifter mellan olika husläkarmot- tagningar 
 Utvecklad uppföljningsplan 
 Den nya uppföljningsplanen för husläkarverksamheten med basal hemsjukvård innehåller fler medicinska parametrar än tidigare. Genom de nyckeltal som preciseras i uppföljningsplanen kan vård- givaren följa de egna resultaten över tiden och jämföra sig med andra vårdgivare med samma uppdrag. 
 Ersättningsmodell 
 Den ersättningsmodell som föreslås bygger liksom hittills på den grundmodell som tillämpas inom olika vårdområden med följande komponenter: fast, produktionsrelaterad och målrelaterad ersätt- ning. Den fasta ersättningen utgörs inom husläkarverksamheten av en kapiteringsersättning, den produktionsrelaterade av en besöks- 
 401 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 ersättning och den målrelaterade av bonus och viten. Vid utform- ningen av ersättningsmodellen för husläkarverksamheten har strä- van varit att uppnå en optimal avvägning mellan följande önskade effekter: 
  
 En starkare koppling mellan patientens val och mottagningens ersättning 
  
 Stimulera mottagningen att ta emot nya patienter och därmed öka patienternas reella valfrihet 
  
 Stimulera nya aktörer att starta mottagningar 
  
 Säkerställa god tillgång till vård i hela länet 
  
 Förbättra tillgängligheten till vård 
  
 Styra så att mottagningarna utför önskade insatser t.ex. hem- besök och andra tidskrävande insatser 
  
 Transparens 
  
 Totalkostnadskontroll 
  
 Ersättningen för husläkarverksamheten innehåller en för alla mot- tagningar gemensam kapiteringsersättning per listad som endast ges för dem som aktivt valt att lista sig på en husläkare eller på mottagningen. Kapiteringsersättningen åldersviktas och uppgår till: 
  
 0 – 5 år 
  
 6 – 64 år 
  
 65 – 74 år 
  
 75 år och äldre 
  
 696 kr/år 
  
 585 kr/år 
  
 1 515 kr/år 
  
 2 083 kr/år 
  
 Den särskilda ersättning som tidigare utgick från ett socioekono- miskt index har tagits bort. Denna ersättning erhöll alla mottag- ningar och den uppgick till i genomsnitt 7 % av den totala ersätt- ningen till husläkarverksamheten. Den särskilda ersättning som införs för besök där tolk är närvarande tillfaller i stor utsträckning mottagningar som tidigare fick stora sociala tillägg. 
 En besöksersättning ges för läkarbesök på mottagning med 485 kronor per besök. För hembesök av läkare betalas ytterligare 500 kr. Ett sköterskebesök ger 200 kr i intäkt och ett undersköterske- besök 100 kronor. Ersättningen för psykolog och kuratorsbesök är 600 kronor. Genom besöksersättningarna ges vårdgivaren incita- ment att ha en god tillgänglighet och att ta emot patienterna. Sär- skilda besöksersättningar införs för utfärdande av dödsbevis, utredning om vårdintyg, spirometriundersökningar, hälsosamtal för  
 75-åringar 
  och läkemedelsgenomgångar. Dessa särskilda ersätt- 
 402 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 ningar motiveras av att ersättningssystemet därigenom blir mer rättvist. För besök där tolk är närvarande utbetalas en extra ersätt- ning som motiveras av att sådana besök tar längre tid. Ersättningen motsvarar en extra besöksersättning. En ersättning ges också för besök i geografiskt avlägsna områden. 
 En takkonstruktion finns för ersättningar för husläkarverksam- heten som utgår från ett visst antal besök per listad. Upp till 1,9 besök per ges full ersättning mellan 1,9 och 4,0 besök ges 67 % av ersättningen och över 4,0 besök ges endast patientavgiften. Om en mottagning listar på fler patienter ökar det totala antalet besök mottagningen får full ersättning för. Inom hemsjukvården föreslås också tak med motsvarande konstruktion med tak per listad patient över 65 år. Även detta tak har två nivåer men kan i undantagsfall justeras i områden där kommunens vårdbiträden inte utför sjuk- vårdsåtgärder på delegering från distriktssköterska eller av andra särskilda skäl. 
 Det finns en målrelaterade ersättningen som är en viktig del av styrstrategin. Syftet är att stimulera vårdgivarna att förbättra sina kvalitetsresultat. Strävan skall vara att uppnå en snabbare målupp- fyllelse. Det kan t.ex. gälla god medicinsk kvalitet, ökad effektivi- tet, samverkan och tillgänglighet. Kvalitetskraven vidareutvecklas i nära samverkan med vårdgivarna. Den målrelaterade ersättningen som är uppdelad i bonus och vite är kopplad till hur vårdgivaren lever upp till vissa av kvalitetskraven. Bonus och vite kan inte överstiga tre procent av den totala ersättningen under ett år. 
 Privata vårdgivare får göra ett tillägg på sina fakturor på sex pro- cent för kompensation för att de inte får göra avdrag för moms. Detta motsvarar den kompensation landstinget får från det statliga momssystemet. 
 Det nya ersättningssystemet innehåller så få fria nyttigheter som möjligt. Huvudprincipen är att alla kostnader skall belasta den som kan påverka kostnaden. Om vårdgivaren kan påverka en kost- nad skall den alltid göra en bedömning om kostnaden motsvarar nyttan. Under 2008 betalas läkemedel och hjälpmedel, tolkar, sjuk- resor och vissa IT tjänster av beställaren. Vidare svarar beställaren för 80 % av kostnaderna för viss medicinsk service, främst radio- logi. 
 403 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Barnavårdscentral 
 Åtagandet för barnhälsovården är ett eget åtagande. Ett närområ- desansvar finns som innebär att alla vårdgivare inom kommunen eller stadsdelen tillsammans upprättar en plan som anger ansvars- fördelningen när det gäller att erbjuda besök i områdets förskolor samt säkerställer att alla barn i närområdet mellan  
 0–6 
  år får erbju- dande om barnhälsovård. Ersättningsmodellen innebär en ersätt- ning för varje inskrivet barn. Vaccinkostnader ersätts separat av beställaren. En besöksersättning finns för första hembesöket när ett barn första gången skrivs in vid barnavårdscentral. Vid besök där tolk är närvarande utgår en extra ersättning. 
 Mödravårdscentraler 
 Uppdraget till MVC omfattar: 
  
 Förlossningsförberedande verksamhet 
  
 Preventivmedelsrådgivning 
  
 Gynekologisk screening för cervixcancer 
  
 Som ett första steg i införandet av en ny vårdkedja utökas baspro- grammet för graviditetsövervakning med ytterligare barnmorskebe- sök. Syftet är skapa trygghet för kvinnan genom en tätare kontakt med MVC under graviditeten. Förhoppningen är att kvinnorna därmed inte gör lika många besök på sjukhusen som i dag. Genom att dels ersättning för läkarbesök höjs, dels en besöksersättning även för barnmorskebesök finns förutsättningarna för MVC att kunna hantera mer komplicerade graviditeter. I uppdraget för MVC tydliggörs vilka kvinnor som skall tas om hand på MVC och vilka som kräver specialistmödravård. 
 Ersättningen för mödravården består av en peng som är lika stor för alla kvinnor i länet. Pengen utbetalas i tre perioder; 1 175 kr, 1 175 kr och 2 760 kr i respektive period. Om en kvinna byter mottagning tillfaller ersättningen för nästa period den nya mottag- ningen. Barnmorskebesöken ersätts med en besöksersättning på 100 kr. Syftet är att stimulera till fler besök på MVC samt att de kvinnor som behöver fler besök än andra också skall generera högre ersättning för MVC. Ersättningen för läkarbesök är 600 kr. Kostnaden för ultraljud och annan medicinsk service betalas av Beställaren. Mottagningar som själva önskar utföra ultraljud, 
 404 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 ersätts med 750 kr per ultraljud och 1 150 kr om det är en tvilling- graviditet. 
 För att uppnå kostnadskontroll, och inte stimulera till fler läkarbesök och ultraljud än vad som är medicinskt motiverat, finns en begränsning av antalet besök och ultraljud som ersätts. Ultralju- den begränsas per MVC till i genomsnitt 2 stycken per inskriven kvinna och läkarbesöken begränsas till 2,5 per inskriven kvinna. Ingen begränsning avseende antalet barnmorskebesök finns. 
 Preventivmedelsrådgivning och gynekologiska hälsokontroller ersättas med besöksersättning.. En särskild ersättning införs på 200 kr extra utöver den vanliga besöksersättningen om tolk närvarar vid besöket. 
 För att finansiera mödrahälsovårdens utökade uppdrag reduce- rades beställningen till akutsjukhusen med 10 mkr år 2008. 
 Gynekologiska hälsokontroller 
 Onkologiskt centrum skickar ut kallelser till gynekologiska hälso- kontroller där kvinnan kallas till en MVC i närheten av hennes folkbokföringsadress. De kvinnor som får en kallelse kan själva ta kontakt med en annan MVC och göra undersökningen där. 
 Gemensam journal 
 Vårdvalet innebär en full valfrihet för kvinnan av MVC och på sikt även av förlossningsklinik. Detta ställer stora krav på informa- tionsutbytet mellan MVC och förlossning. Ett avtalskrav för MVC är att de använder sig av ett gemensamt journalsystem från år 2008. Alla MVC:er och förlossningskliniker i Stockholms län kommer därmed att ha samma journalsystem och kunna överföra informa- tion mellan varandra. Kvinnans medgivande krävs självfallet för att t.ex. en förlossningsklinik skall kunna läsa hennes mödrahälso- vårdsjournal. Genom det gemensamma journalsystemet kan sjuk- husen få information om hur många kvinnor som har planerat att föda hos dem och vilket beräknat förlossningsdatum hon har. Därmed får sjukhusen ett betydligt bättre planeringsunderlag för förlossningskapaciteten än vad de har i dag. Planeringsunderlaget kan utvecklas till ett system där varje kvinna tidigt i graviditeten skall kunna få en prioriterad förlossningsplats. 
 405 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Det saknas statistik på mycket av det arbete som MVC utför. I och med införande av en gemensam journal och besöksrapporte- ring från MVC direkt till GVR, landstingets gemensamma vårdre- gister, fås en tydligare bild av mödrahälsovårdsverksamheten. För- djupade uppföljningar kommer att ske av sjukhusens vård av gra- vida. 
 Logopedimottagningar 
 En gemensam uppdragsbeskrivning finns för alla logopeder i pri- märvården. Uppdraget delas upp i fem målgrupper som alla kräver speciell kompetens. 
  
 1. 
  
 Barn och ungdom under 18 år med språk- och talstörning 
  
 2. 
  
 Personer med röststörning 
  
 3. 
  
 Personer med stamning 
  
 4. 
  
 Vuxna med neurologiskt betingad språk- och talstörning 
  
 5. 
  
 Personer med läs- och skrivsvårigheter/dyslexi samt medverkan i  
  
 ADHD-utredning 
  
 Kraven på kompetens är att logopeden skall vara legitimerad av Socialstyrelsen. 
 Huvuddelen av uppföljningsparametrarna bygger på antal besök inom respektive målgrupp. Patientenkäter kommer att genomföras för att också kunna göra uppföljningar av hur patienterna uppfattar verksamheterna. 
 Ersättning 
 Ersättningsmodellen bygger vidare på en modell med en besökser- sättning. Besöksersättningen som blir gemensamma för alla varierar mellan de olika kompetensområdena och om det är nybesök, hem- besök etc. En särskild ersättning införs om det används tolk vid besöket. 
 406 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Fotsjukvård 
 Även för fotsjukvård finns en modell för vårdval och auktorisation. Remiss krävs för nybesök. Detta för att säkerställa att vårdgivaren har tillgång till alla relevanta medicinska basfakta innan behandling inleds. En enhetlig ersättning lämnas per besök. För att behålla sin auktorisation måste fotterapeuten utföra minst 500 behandlingar per år. Taket för antalet behandlingar är 1 300 per år och fottera- peut. För besök över taket utgår endast ersättning motsvarande patientavgift. 
 Lokaler 
 Inom samtliga primärvårdsverksamheter är det vårdgivarens ansvar att anskaffa de lokaler som behövs för verksamheten. Det har tidi- gare ibland förekommit att landstingsägda lokaler upplåtits utan hyra genom en klausul i vårdavtalet varvid ersättningen i stället varit lägre. Det har också förekommit att landstinget tecknat för- stahandskontrakt och sedan hyrt ut lokalerna i andra hand. Det har varit aktuellt när hyresvärden krävt en längre kontraktstid än löpti- den för vårdavtalet. Med det nya auktorisationsförfarandet införs enhetliga principer och det skall alltså inte längre förekomma att beställaren tillhandahåller eller hyr ut lokaler. Vårdgivaren kan nu teckna avtal för en längre period eftersom auktorisationsavtalet löper tillsvidare. De krav som ställs på lokalerna när det gäller till- gänglighet för funktionshindrade anges i de allmänna avtalsvillko- ren. 
 Riskanalys och ekonomiska konsekvenser 
 Nedanstående riskanalys gjordes inför beslut att införa Vårdval Stockholm. 
 Genomförandetidpunkten 
 Landstingsstyrelsen och hälso- och sjukvårdsnämnden förutsätts vid sammanträden den 26 juni 2007 fatta beslut om regler respek- tive inbjudningar att inkomma med ansökningar om auktorisation. Omedelbart därefter informeras nuvarande vårdgivare och övriga 
 407 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 intressenter om möjligheten att inkomma med ansökningar. Inom projektet finns planer för informationsinsatser, rutiner för besva- rande av frågor samt för att ta fram underlag för politiska beslut om auktorisering och avtal. Avsikten är att beslut om auktorisation skall kunna fattas under september. Förvaltningens bedömning är att övergången till det nya systemet därmed kan ske vid årsskiftet. En del förändringar behöver göras under hösten i olika  
 IT-system 
  för att anpassa dessa till nya listningsregler och ersättningar. Dessa förändringar planläggs nu och bedöms kunna genomföras i tid. Förvaltningen bedömer att de förändringar av de ekonomiska ersättningarna som blir följden av det nya ersättningssystemet för enskilda mottagningar inte är av den storleksordningen att några övergångsvisa omställningsbidrag är motiverade. 
 Kommer invånarnas behov att tillgodoses? 
 Det finns en viss osäkerhet om hur den nya modellen påverkar olika vårdcentraler och förutsättningarna för att bedriva en välfun- gerande verksamhet i områden med stor vårdtyngd och i områden där svårigheter finns att rekrytera läkare. Hälso- och sjukvårds- nämnden och sjukvårdsstyrelserna förutsätts följa utvecklingen noga och en beredskap måste finnas för att säkerställa att länets alla invånare har tillgång till en god vård. Även effekterna av att närom- rådesansvaret avskaffas måste följas noga. Vårdplanering vid utskrivning från akutsjukhus och informationsöverföringen till primärvården liksom kontakterna med kommunen måste anpassas till de nya förutsättningarna. Att så sker måste följas upp noga. Hur det nya närområdesansvaret för barnhälsovården kommer att fungera behöver följas upp bl.a. för att säkerställa att BVC:s lokala kännedom om området fungerar. Vid utformning av uppdragsbe- skrivningar, listningsregler och ersättningssystem har strävan varit att säkerställa att kroniskt sjuka och funktionshindrade samt äldre sjuka med flera diagnoser får sina vårdbehov tillgodosedda. Att detta blir fallet bör särskilt bevakas när vården följs upp. 
 408 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
 Införandet av den nya vårdvalsmodellen och de nya ersättningarna förväntas leda till förändringar i vårdutbudet och till ökad produk- tivitet med ökat antal besök vid mottagningarna och i hemmet. Takkonstruktionen avser att säkerställa att kostnaderna för verk- samheterna kan rymmas inom tillgänglig budgetram. Erfarenheter från tidigare förändringar av ersättningssystemen pekar på att effekterna kan bli större än förväntat. En noggrann uppföljning måste därför ske och möjligheter finnas att göra de justeringar som är motiverade. Kostnadsutvecklingen måste därvid ses ur ett hel- hetsperspektiv där effekterna på besöksutvecklingen vid sjukhusen av en hög tillgänglighet inom primärvården måste beaktas. Särskild uppmärksamhet måste riktas mot frågan om det fulla kostnadsan- svaret för mottagningarna för även avancerad medicinsk service leder till att patienter som skulle kunna behandlas på mottagningen remitteras vidare till en läkare med s.k. taxeanslutning. För dessa, är enligt riksdagsbeslut, medicinsk service en fri nyttighet. Förslagen till ersättningsmodeller ryms inom de ramar för primärvården som  
 HSN-förvaltningen 
  har som underlag till arbetet med budget för år 2008. Detta innebär ett visst tillskott jämfört med innevarande år. Det finns anledning att påpeka att den ersättning som i dag ges för olistade patienter finns kvar inom den totala ekonomiska ramen. 
 Kommunikationsplanering 
 Tryggt, tillgängligt, lätt och nära är ledorden för utformningen av kommunikationen kring vårdval och auktorisation. Arbetet består av två delar – planering och genomförande av kommunikationsin- satser samt utveckling av tjänster på främst www.vardguiden.se. Kommunikationen har många målgrupper. Prioriterade målgrupper är vårdgivare (främst berörda vårdgivare samt vårdgivare som kan vara intresserade av att bli auktoriserade) samt länets invånare. Även interna målgrupper i landstinget, media, intressenter och samverkansparter är viktiga. 
 409 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Vårdgivarna 
 Inbjudan till att ansöka om auktorisation kommer att gå ut i sam- band med att hälso- och sjukvårdsnämndens beslut om detta i juni. Informationen fokuseras inom länet men kommer även att gå ut nationellt. All information som berör auktorisationen, regler, krav som ställs, hur ansökan görs med mera kommer att finnas på webbplatserna Uppdragsguiden.sll.se samt sll.se. 
 Länets invånare 
 Huvudkanaler för informationen är Vårdguidens kanaler (Internet, telefon, Mina Vårdkontakter samt tidning). På webbplatsen skall invånaren kunna hitta information om vad vårdval och auktorisa- tion innebär, skaffa beslutsunderlag genom jämförelser mellan vårdgivarna samt göra sitt val på Internet genom Mina Vårdkon- takter. Vårdguidens allmänna informationstjänst erbjuder invå- narna samma information, jämförelser och valmöjligheter. Även andra aktiviteter kommer att genomföras under hösten för att få genomslag i kommunikationen och öka kännedomen om valmöj- ligheten i primärvården. 
 Utvärdering 
 Det finns anledning att noga följa och utvärdera den nya modellens genomförande och effekter. Nås de syften som angivits som skäl för förändringen? Ökar den reella valfriheten? Förändras tillgäng- lighet och kvalitet? Säkerställs god vård på lika villkor för hela befolkningen? Hur tillgodoses vårdbehoven för patienter med stora och sammansatta vårdbehov och kroniskt sjuka? Påverkas vårdflödena och allmänhetens uppfattning om primärvården? Hur påverkas kostnadsutvecklingen? Det är bara några av de frågor som bör belysas. Medical Management Centre vid Karolinska Institutet med vilket landstinget har samarbetsavtal genomför på landstingets uppdrag denna utvärdering. 
 410 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Läkarinsatser i särskilda boenden 
 Även för läkarinsatser i särskilda boenden införs en auktorisering av vårdgivarna. Vårdgivarna gör en ansökan om att bli auktorise- rade i en kommun/en stadsdel eller för ett enskilt boende. Auktori- sationskraven är de samma som för övrig primärvård. De vårdgivare som blivit godkända i en kommun/en stadsdel eller för ett enskilt boende förs upp på en lista för varje kommun/stadsdel eller enskilt boende. Kommunen/stadsdel eller det enskilda boendet prioriterar sedan vilken vårdgivare de önskar. Landstinget tecknar sedan avtal med vårdgivaren. Endast en vårdgivare får avtal i respektive Kom- munen/stadsdel eller enskilt boende. 
 Vårdval Västmanland – en sammanfattning 
 Landstinget Västmanland införde den 1 januari 2008 ett nytt när- sjukvårdsprogram i vilket familjeläkarverksamhet – primärvård – ingår som en del. Landstinget godkänner – auktoriserar – de privata vårdgivare som önskar bedriva familjeläkarverksamhet i länet och tecknar kontrakt om de uppfyller fastställda  
 skall-krav. 
  Samma för- utsättningar gäller för både offentliga och privata vårdgivare. Även företag under bildande kunde komma in med anbud. Priskonkur- rens har inte tillämpats. 
 Vårdvalet för invånarna innebär att de kan välja familjeläkar- mottagning och att ingen remiss krävs för besök hos sjukgymnast, naprapat och kiropraktor – dessa vårdgivare upphandlas i annan ordning och berörs inte av auktorisationen av familjeläkarverksam- het. Invånarna kan byta mottagning när de så önskar. 
 Den 1 januari började kontraktstiden, som är 4 år med högst 2 års förlängning, att löpa. Auktorisation har skett vid ett tillfälle och en mottagning måste ta emot listade patienter inom 3 månader. Vårdpeng åsätts invånarna och är olika stor beroende på ålder. 
 Privata entreprenörer har funnits inom landstingets primärvård sedan 1987. 
 Åtagandet innebär att vårdgivaren ska: 
  
 - 
  
 erbjuda allmänmedicinsk hälso- och sjukvård vid mottagningar och i hemmet för personer i alla åldrar med akuta och kroniska sjukdomar samt läkarinsatser till personer i särskilda boende- former och andra institutioner på samma villkor som invånarna i övrigt, 
  
 411 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 - 
  
 ansvara för jourarbetet inom det allmänmedicinska kompetens- området, 
  
 - 
  
 bedriva folkhälsoarbete för listade invånare, samt 
  
 - 
  
 utgå från befolkningens behov av närhet och tillgänglighet till vård. Familjeläkarverksamheten ska vara läkarens huvudsakliga syssla. 
  
 Familjeläkarverksamheten ska bedrivas som gruppmottagningar med minst två läkare varav en allmänläkare samt vara centralt place- rade för invånarna. 
 Villkoren för att få bedriva familjeläkarverksamhet framgår huvudsakligen av  
 Förfrågningsunderlag, Kontrakt  
 med bilaga, Vård- val Västmanland –  
 Närsjukvårdsprogram 
 , Vårdval Västmanland – Ekonomi, Vårdval Västmanland –  
 Kvalitetsmå 
 l samt  
 Anbud.  
 Upp- gifter och utdrag ur vissa av dokumenten har gjorts enligt följande: 
 Kontraktet – i valda delar 
 Upphandlingformen är förenklad upphandling och kontraktsfor- men är ramavtal. Avtalstiden är  
 2008-01-01–2011-12-31 
  med rätt för landstinget att förlänga avtalstiden med 1 + 1 år. Förlängningen ska meddelas Vårdaktören/vårdenheten senast 12 månader innan avtalet upphör. (Vårdaktör = anbudsgivare, Vårdenhet = familje- läkarenhet) 
 Familjeläkarverksamhet ska bedrivas i enlighet med kraven i kontraktet och bilagor. Befolkningens vårdbehov ska tillgodoses på ett medicinskt, kvalitativt och ekonomiskt effektivt sätt. 
 Invånarna väljer Vårdaktör/vårdenhet inom närsjukvården. Ingen garanti om avrop av viss volym eller till vissa värden. Ersättning enligt bilaga  
 Ekonomi  
 betalas ut en gång per månad i 
 efterskott för de invånare som har listat sig hos Vårdaktören/ vårdenheten. Vårdpengens storlek , patientavgifter, ersättning för uppnådda kvalitetsmål samt övriga ersättningar fastställs av lands- tingsfullmäktige varje år under avtalstiden. 
 Vårdaktören/vårdenheten ska samverka med andra vårdenheter och följa lokala överenskommelser mellan sjukhusen, psykiatrin och de kommunala vårdgivarna. 
 Vårdaktören/vårdenheten skall verka för att säkerställa att nya medicinska rön och ändrade standards för vårdens bedrivande införlivas i verksamheten och skall samverka med landstinget i 
 412 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 syfte att verka för kontinuerlig utveckling av vårdens kvalitet och effektivitet. Uppdraget begränsas av allmänmedicinens kompetens- område. 
 Kvalitetssäkring/ kvalitetsutveckling ska bedrivas enligt bilaga 
 Kvalitetsmål. 
 Vårdaktören/vårdenheten förbinder sig att bistå landstinget i medicinsk revision. Landstiget har rätt att företa ekonomisk revi- sion. 
 Vårdaktören/vårdenheten ska använda sig av modern  
 ICT-tek- 
  nik som är kompatibel med landstingets  
 ICT-miljö 
  samt samarbeta med landstinget i utvecklingen av  
 ICT-system 
  för en framtida möjlighet till patientjournalhantering som möjliggör en patient, en journal. 
 Medicinteknisk utrustning ska vara av den beskaffenhet så att verksamheten bedrivs med god kvalitet. 
 Vårdaktören/vårdenheten ska kunna erbjuda sina patienter en fast läkarkontakt i enlighet med 5 § Hälso- och sjukvårdslagen. 
 Vårdaktören/vårdenheten åtar sig att följa landstingets kom- mande beslut avseende hjälpmedel och läkemedelshantering på samma villkor som övrig familjeläkarverksamhet. 
 Vårdaktören/vårdenheten förbinder sig att förskriva hjälpmedel enligt gällande lokal hjälpmedelsförteckning för landstinget och familjeläkarverksamheten. 
 Vårdaktören/vårdenheten ska upprätta patientjournaler och bevara sådan information enligt gällande lagar och förordningar. Upphör verksamheten ska kopior på journaler på begäran tillställas annan Vårdaktör/vårdenhet efter patientens medgivande. Samma gäller för journalöverlämnande mellan familjeläkarenheter. Patien- tens samtycke ska dokumenteras i journalen. Journalen ska i till- lämpliga delar föras i digital form. Vid verksamhetsövergång ska alla övriga handlingar som berör verksamheten och omfattas av kontraktet och som enligt lag inte ska förvaras hos någon annan, överlämnas till landstinget alternativt ny privat Vårdaktör /vård- enhet. 
 Vårdaktörens/vårdenhetens kostnader för laboratorietjänst/ laboratorieservice betalas av Vårdaktören/vårdenheten. Tjänsterna ska köpas från landstingets laboratorieservice. Detta med hänsyn till krav på enhetlig standard och kommande gemensamma journal- dokument. 
 Vårdaktören/vårdenheten ansvarar för att kollektivavtal/ likvärdiga avtal finns. 
 413 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Vårdaktören/vårdenheten ska ha erforderligt försäkringsskydd och bevis om detta ska tillställas landstinget. 
 Landstingets patientförsäkring tecknad i Landstingens Ömsesi- diga Försäkringsbolag (LÖF) omfattar även de privata vårdgivarna. 
 Vårdaktören/vårdenheten deltar i landstingets katastrof- och försvarsberedskap och som gäller för all familjeläkarverksamhet. 
 Landstinget har rätt, men ej skyldighet att anvisa  
 AT-läkare 
  och  
 ST-läkare 
  till Vårdaktör/vårdenhet som åtar sig att ansvara för handledning. Detta gäller även för studerande vid Mälardalens hög- skola. 
 Vårdaktören/vårdenheten samt personalen ska ha samma möj- ligheter som landstingets personal att få del av den information om familjeläkarprogrammet och rätt att delta i den fortbildning som anordnas av landstinget för personal inom familjeläkarverksamhet. 
 Samma regler avseende meddelarfrihet och yttrandefrihet skall gälla för såväl offentliga vårdaktörer som för privata vårdaktörer. 
 Vårdaktören/vårdenheten skall enbart använda sitt eget varu- märke och/eller symbol. I all externinformation och annonsering skall i text anges att Vårdaktören/vårdenheten har vårdavtal med landstinget. 
 Landstinget äger rätt att en gång per år med sex månadrs varsel göra ändring i kontraktet inkl bilagor. I de fall Säljaren ej accepterar gjorda förändringar arbetar familjeläkarverksamheten kvar i det gamla regelverket under 12 månader varefter upphandlingskon- traktet med Landstinget upphör. 
 Upphandligskontraktet kan sägas upp helt eller delvis. Upphandlingskontraktet får inte överlåtas utan Beställarens 
 skriftliga medgivande. 
 Vårdaktören/vårdenheten äger rätt att anlita underentreprenör för genomförande av uppdrag enligt detta avtal. 
 Vid fel och brister i verksamhetens utförande skall Vårdaktö- ren/vårdenheten efter skriftlig erinran från Beställaren utan dröjs- mål vidta rättelse. Upprepade uppenbara mindre fel och brister i förhållande till bilaga Vårdval Västmanland –  
 Närsjukvårdsprogram  
 eller vad avser medicinsk revision och som inte avhjälpts skall anses utgöra väsentligt fel i verksamhetens utförande. 
 Vid Lex  
 Maria-anmälan 
  skall avidentifierad kopia översändas till landstinget. Vårdaktören/vårdenheten skall vid patientklagomål informera om möjligheten att vända sig till landstingets patient- nämnd. 
 414 
 SOU 2008:15 Bilaga 5 
 Förfrågningsunderlag – urval av  
 skall-krav 
  
 Företagsuppgifter och uppgift om etableringsort/område skall anges. 
 Anbudsgivare skall uppfylla i Sverige eller i hemlandet lagenligt ställda krav avseende sin  
 registrerings-, 
  skatte- och avgiftsskyldig- heter. Företaget eller person som företräder företaget får inte vara dömd för brott i yrkesutövningen eller ha gjort sig skyldig till all- varligt fel i yrkesutövningen. 
  
 Yates 
  skall bifogas. 
 Kopia av företagets registreringsbevis utfärdat av behörig offici- ell myndighet – i Sverige Bolagsverket. Utländsk anbudsgivare skall insända motsvarande dokumentation och intyg från hemlandet. 
 Rating från Soliditet AB – inte äldre än två veckor  
 –med 
  rating minst A eller AN skall finnas. Anbudsgivare under bildande och som inte har rating skall visa att företaget har en stabil ekono- misk bas genom att redovisa aktiekapital/annat eller på begäran tillhandahålla finansiell säkerhet (bankgaranti eller koncerngaranti) samt på begäran kunna redovisa referens till bank eller annan finan- siär. 
 Verksamheten skall bedrivas enligt landstingsfullmäktiges beslut ( 
 bilagorna nämnda tidigare 
 ) och enligt förfrågningsunderlag inkl. bilaga – svarsblankett anbud. 
 Kopia av anmälan till Socialstyrelsen att bedriva verksamhet eller registerutdrag från Socialstyrelsen skall bifogas. 
 Uppgift om underleverantörer och organisationsnummer skall anges. 
 Anbudsgivaren skall acceptera fastställda villkor i bilaga mall upphandlingskontrakt. 
 Närsjukvårdsprogram – Familjeläkarverksamheten i valda delar 
 Roll och funktioner 
 Familjeläkarverksamheten ska utan avgränsning vad gäller sjukdo- mar, ålder eller patientgrupper svara för befolkningens behov av sådan grundläggande medicinsk behandling, omvårdnad, förebyg- gande arbete och rehabilitering som inte kräver sjukhusens medi- cinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens. Alla, som är bosatta inom landstinget, har tillgång till och kan välja en 
 415 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 fast vårdenhet. En sådan enhet ska så långt möjligt bemannas med läkare med specialistkompetens i allmänmedicin. 
 Familjeläkarverksamhetens bas vilar på läkare med allmänmedi- cinsk specialistkompetens och distriktssköterskor/sjuksköterskor, men ger också utrymme för läkare med andra specialiteter. 
 Samarbetet mellan familjeläkarverksamheten och närsjukhusens slutna och öppna vård utgör kärnan i den samlade närsjukvården. 
 Familjeläkarverksamheten medverkar i informationsöverföring och vårdplanering enligt Socialstyrelsens allmänna råd. 
 Familjeläkarverksamheten är ett förstahandsval när invånarna har behov av hälso- och sjukvård samt rehabilitering. 
 Detta ska uppnås genom att: 
  
 familjeläkarverksamheten erbjuder en väl fungerande allmän- medicinsk hälso- och sjukvård vid mottagningar och i hemmet för personer i alla åldrar med akuta och kroniska sjukdomar. 
  
 familjeläkaren erbjuder läkarinsatser till personer i särskilda boendeformer och andra institutioner på samma villkor som till invånarna i övrigt. 
  
 familjeläkarverksamheten ansvarar för jourarbetet inom det all- mänmedicinska kompetensområdet. 
  
 familjeläkarverksamheten bedriver ett offensivt folkhälsoarbete för de listade invånarna. 
  
 familjeläkarverksamheten utgår från befolkningens behov av närhet och tillgänglighet till vård. 
  
 familjeläkarverksamheten ska vara läkarens huvudsakliga syssla. 
  
 familjeläkarverksamhetens mottagningar ska vara gruppmottag- ningar (minst två läkare i samverkan och med gemensam verk- samhetschef) och finnas centralt placerade för invånarna. Enheten ska så långt möjligt bemannas med specialister i all- mänmedicin, men utrymme kan finnas även för andra specialis- ter att verka vid mottagningen. 
  
 Grundläggande förutsättningar för familjeläkarverksamheten 
 Familjeläkarverksamheten ska ha samma förutsättningar och skyl- digheter oavsett driftsform. Patienterna ska ha samma rättigheter. 
 Åtagande, förutsättningar och skyldigheter ska alltså vara lik- artade. Det ska däremot finnas utrymme för skilda verksamhets- mässiga och organisatoriska lösningar, anpassade till exempelvis 
 416 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 befolkningens ålderssammansättningar, geografiska förutsättningar mm. 
 Verksamhetsuppgifterna är formulerade på övergripande nivå. Uppgifterna följs upp, dels för att säkra befolkningens behov, dels för att kvalitetskontrollera familjeläkarverksamheten. 
 Den enskildes rätt att välja en vårdenhet i primärvården uttrycks i det tillämpade listningsförfarandet. Det är också angeläget att stärka patientens ställning inom hälso- och sjukvården. 
 Varje invånare ska ha tillgång till läkare inom rimligt geografiskt avstånd och det ska finnas ersättare för läkaren vid frånvaro. 
 Landstinget har det fulla ansvaret för läkarinsatser vad gäller diagnos, vård och behandling samt vårdplanering oavsett boende eller vårdform. Dessa läkarinsatser ingår i basansvaret för läkare vid familjeläkarmottagning. 
 Ansvaret för sjuksköterskeuppgifter och rehabilitering/habili- tering åvilar såväl landstinget som kommunerna beroende på boendeform. 
 Läkare vid familjeläkarmottagning har ansvar för att patienten undersöks, diagnostiseras och får den medicinska vård, behandling och rådgivning som patientens tillstånd kräver. I detta ansvar ingår också individinriktade förebyggande insatser. I uppdraget ingår att samordna behoven av kontakter med övrig hälso- och sjukvård och ansvara för att patienten informeras om sitt hälsotillstånd. 
 En nära samverkan med övriga yrkesgrupper inom familjeläkar- verksamheten, med sjukhusvården, närsjukhusvården och andra specialister samt med kommunernas hälso- och sjukvård är av central betydelse. 
 Familjeläkarverksamhetens åtagande 
 Familjeläkaråtagandet är länsövergripande och oberoende av drift- form. Landstinget kräver att familjeläkarverksamheten skall bedri- vas i handikappanpassade lokaler, kan utföra basala laboratorieana- lyser, att medarbetarna genomgår regelbunden fortbildning samt att verksamheten bedriver ett systematiskt kvalitetsarbete för att kontinuerligt och långsiktigt utveckla och säkerställa vårdens kva- litet i enlighet med Socialstyrelsens föreskrift 2005:12 om lednings- system för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården. 
 Åtagandet avser ansvar för den listade dygnet runt alla veckans dagar, med läkarbemannad mottagning dagtid,  
 08.00–17.00, 
  varda- 
 417 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 gar. Mottagningen ska vara tillgänglig per telefon dagtid, 08.00– 16.00, vardagar och ha hänvisning övriga tider på dygnet. För akut sjuka ska mottagningen vara tillgänglig samma dag, antingen genom telefonkontakt eller besök på mottagningen alternativt efter bedömning ett hembesök. Under jourtid ska både akuta och plane- rade behov, efter medicinsk bedömning, kunna tillgodoses. 
 Läkare vid familjeläkarmottagning ska delta i den av landstinget organiserade jouren. I jouruppdraget ingår såväl mottagningsbesök som besök i hemmen och i särskilda boenden. Beredskapstjänst för närsjukhus ingår. I uppdraget ingår också att behov av akuta distriktssköterskebesök (tillsyn, bedömning, behandling) ska till- godoses dygnet runt. 
 Ansvar för hjälpmedelsförskrivning och läkemedelsförskrivning avses ingå i åtagandet. Landstinget kommer senare att fatta beslut om förutsättningar och former för läkemedelsdelen av detta ansvar. 
 Projektet en patient en journal: Landstinget kommer att fatta beslut angående ansvar och ekonomi vars tillämpningsföreskrifter ska följas. 
 Hemsjukvård: Landstinget kommer att fatta beslut angående ansvar och ekonomi sedan förhandlingar med primärkommunerna slutförts. Målet för detta är att en ev. överföring av ett hemsjuk- vårdsuppdrag till primärkommunen skall kunna ske vid årsskiftet 2008/2009. 
 I åtagandet ingår Läkarmedverkan i särskilda boenden och i dag- verksamhet samt i ordinärt boende i de kommuner som ansvarar för den vården. 
 Familjeläkarverksamheten deltager i utbildning och handledning av elever/ studerande, i utbildningar där primärvårdserfarenhet krävs, genom att tillhandahålla praktikplatser i samarbete med utbildningsinstitutionerna. 
 I familjeläkarverksamhetens åtagande ingår deltagande i aktivi- teter inom katastrof/beredskap/civilförsvar enligt gällande lagstift- ning. 
 Tilläggsåtaganden 
 Utöver familjeläkarprogrammet kan avtal slutas om tilläggsåtagan- den. Innehåll och ersättningar regleras i separat överenskommelse. 
 Familjeläkarens åtaganden specificeras i följande kvalitetsmål: 
  
 Kvalitetsmål för Barnhälsovård 
 418 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Kvalitetsmål för Mödrahälsovård 
  
 Kvalitetsmål för Förebyggande vård 
  
 Kvalitetsmål för Sjukvård 
  
 Kvalitetsmål för Hemsjukvård 
  
 Kvalitetsmål för Rehabilitering 
  
 Kvalitetsmål för Kvalitetssäkring och Utveckling 
  
 Listningen 
 Alla som är bosatta inom landstinget har tillgång till och kan välja en fast vårdenhet. Vid sådan enhet ska finnas minst en läkare med specialistkompetens i allmänmedicin. 
 Ansvar för såväl aktiv som passiv listning åvilar landstinget. 
 Vid vårdenhet kan finnas listning på enskild läkare vid enheten. Ansvaret för detta åvilar enheten. 
 Som princip gäller att inga listtak skall finnas. Varje vårdenhet skall inom tre månader ta emot de patienter som vill lista sig på enheten. 
 Landstinget kan dock efter förhandling och överenskommelse medge vårdenhet ett begränsat listningsutrymme av exempelvis kvalitetsskäl. Önskar en enhet införa begränsat listutrymme skall ansökan inges till landstinget. Befintligt vårdansvar kvarstår till dess att patienter av olika omständigheter eller av egen kraft avlis- tats från enheten. 
 Aktiv listning 
 Den aktiva listningen dokumenteras genom att den aktuella perso- nen skriver och undertecknar ett daterat meddelande/önskemål samt sänder in dokumentet till landstinget. 
 Patienter som vill lista sig på enhet som redan fyllt medgivet begränsat listutrymme förs upp på central väntelista. Undantag görs för följande kategorier av patienter. 
  
 1. 
  
 Familjemedlemmar folkbokförda på samma adress kan listas på samma vårdenhet som någon av familjemedlemmarna redan är listad hos – oavsett listningstak. 
  
 2. 
  
 Personer som bor tillsammans i kommunala särskilda boenden kan, om man så önskar, lista sig på namngiven vårdenhet – oav- sett listningstak. 
  
 419 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 3. 
  
 Barn  
  
 0–5 
  år kan aktivt listas in på den vårdenhet som ansvarar för, från barnets folkbokföringsadress räknat, närmaste geogra- fiskt belägna  
 BVC-mottagning 
  enl. landstingets indelning. Övriga familjemedlemmar, folkbokförda på samma adress, kan välja samma vårdenhet – oavsett listningstak 
 Passiv listning 
 Personer som inte har listat sig aktivt förs i första hand upp på närmaste geografiska familjeläkarmottagning. Barn fördelas passivt till samma mottagning som vårdnadshavare är listad vid. Aktuell familjeläkarmottagning informeras av landstinget om passivt för- delade. Mottagningen ska ge lokal information till berörda perso- ner. 
 Avstå listning 
 Den enskilde som så önskar kan stå utanför familjeläkarverksam- hetens listningssystem efter skriftlig anmälan till landstinget. 
 Central väntelista 
 Undertecknade listningsmeddelanden/önskemål som ej ryms inom mottagningens angivna listningsutrymme registreras i turordning på central väntelista i avvaktan på ledigt utrymme. Landstinget lis- tar därefter in på önskad enhet i takt med att listutrymme frigörs. 
 Ersättning till familjeläkarverksamheten 
 Landstinget ersätter på samma grunder till alla familjeläkarmottag- ningar oavsett driftsform. 
 Vårdpeng 
 Vårdpeng utges per listad individ. I ersättningen ingår kostnads- ersättning för verksamhetens åtagande enligt tidigare specificerade uppgifter. I ersättningen ingår kostnader för personal, lokaler, jour 
 420 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 och viss laboratorieservice, dvs. service från blodcentralen, kemiskt- och mikrobiologiskt laboratorium, samt patologiskt laboratorium (exklusive eventuella transporter och förvaring vid vissa dödsfall, samt obduktion). 
 Vårdpengen är relaterad till ålder:  
 0–5 
  år,  
 6–64 
  år,  
 65–74 
  år samt 75– år. 
 Om full vårdpeng ska utgå måste ett antal mål för verksamheten uppfyllas. 
 Landstinget fastställer årsvis i förväg på vilka parametrar verk- samheterna kommer att följas upp. 
 Ersättningen ska utbetalas 1 gång per månad i efterskott. 
 Ersättning för särskild lokalisering 
 Familjeläkarverksamheten ska finnas centralt placerade för invå- narna. Landstinget kan begära särskild verksamhet på ort som sak- nar önskad mottagningsverksamhet. Ersättning för särskild lokali- sering lämnas till sådan familjeläkarmottagning i form av hyresstöd. 
 Patientavgifter 
 Familjeläkarmottagningarna får förutom vårdpengen ersättning för besök av utomlänspatienter, för akuta patientbesök av icke listade patienter, patientavgift och för frikortsbesök samt besök av barn under 19 år som ej ingår i undantagen nedan. Frikortsbesök redovi- sas med frikortsnummer till landstinget månadsvis. Landstinget ersätter för dessa besök. 
 Ersättning kan dock inte rekvireras för de besök som i dag inte har någon patientavgift: Läkare – BHV, Läkare – MHV, Ung- domsmottagning läkare, Sjuksköterskor hemsjukvård, Sjuksköters- kor hembesök jour, Arbetsterapeuter hemsjukvård, Sjuksköterskor 
 – BHV, Sjuksköterskor BHV hembesök, Psykolog BHV, Barn- morska MHV, Psykolog MHV, Ungdomsmottagning barnmorska, Plan. läkartid särskilt boende äldre 
 Ersättning för ovanstående besök ingår i vårdpengen. 
 I vårdpengen ingår också kostnadsansvar för besök enligt riks- avtal inom primärvården. Detta innebär att familjeläkarmottagning bär kostnaden för listad patient som besöker primärvård i annat landsting. Söker utomlänspatient vård hos familjeläkare i Väst- 
 421 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 manland erhåller mottagningen ersättning från patientens hem- landsting. 
 Endast Landstingsfullmäktiges beslut om patientavgifter skall tillämpas. 
 Auktorisation 
 För att få ingå i landstingets utbud av hälso- och sjukvård ska vård- givarna uppfylla landstingets auktorisationskrav. Auktorisationen baseras på grundläggande krav för att bedriva verksamheten. Exempel på sådana krav är att vårdenheten har system för kvalitets- säkring, ekonomisk stabilitet, teknisk förmåga, kapacitet med mera. 
 Överenskommelser med familjeläkarverksamheten 
 Överenskommelse med den offentliga familjeläkarverksamheten tecknas mellan landstinget och Division Närsjukvård. Privat famil- jeläkarverksamhet bedrivs enligt tecknad överenskommelse mellan landstinget och entreprenören. 
 Överenskommelser ska omfatta beslutat familjeläkarprogram, kvalitetsmål och övriga i överenskommelser ingående dokument. 
 All familjeläkarverksamhet ska bedrivas enligt tecknad överens- kommelse. För att få fungera som läkare i familjeläkarverksamhe- ten i Västmanland erfordras anställning inom landstingets familje- läkarverksamhet, kontrakterat uppdrag för densamma eller vårdav- tal med landstinget. 
 Landstinget äger rätt att en gång årligen med sex månaders var- sel göra ändringar i uppdrag och ersättningsnivåer. Om berörd enhet inte accepterar gjorda förändringar arbetar enheten kvar i det gamla regelverket under 12 månader varefter överenskommelsen med landstinget upphör. 
 Samverkansorgan 
 Enligt proposition 1994/95:195 bör ett samverkansorgan inrättas inom varje landsting med representanter för landstinget och före- trädare för de privata vårdgivarna. 
 422 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Familjeläkarverksamheten och företagshälsovården 
 Företagshälsovård är ett specialistområde med insatser inom bl.a. det skade- och sjukdomsförebyggande arbetet samt rehabilitering enligt Arbetsmiljölagen och detta sker i nära samarbete på arbets- platserna och verksamma företagshälsovårdscentraler etc. Dessa specialistfunktioner ryms ej inom ramen för familjeläkarverksam- heten. 
 Nya familjeläkare 
 Familjeläkarmottagningen anställer läkare efter behov för fullgö- rande av sin överenskommelse. 
 ICT som stöd i vårdprocessen 
 Vårdenhet skall vara ansluten till ett gemensamt  
 ICT-system 
  för Vårdval Västmanland. Formerna för detta kommer senare att beslutas av Landstinget. 
 Informationsutbyte ska kunna ske mellan landstinget och de enskilda mottagningarna via datamedia, telefax och  
 E-post. 
  
 Familjeläkarmottagning ska vara ansluten till landstingets tele- fonsystem. 
 Information 
 Avsändaruppgift 
 Information om namn och avsändaruppgifter i extern information som vänder sig till patienter och befolkning ska följa riktlinjen för landstingets varumärke (se www.ltv.se). Privata entreprenörer anger i löptext att de är auktoriserade och jobbar på uppdrag av landstinget. De använder inte Landstinget Västmanlands symbol /märke. 
 423 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kommunikation via  
 e-post 
  
 Landstinget ska kunna kommunicera med vårdenheten via  
 e-post. 
  Vårdenheten ska kunna kommunicera elektroniskt med patien- terna. 
 Tillgänglig information 
 Informationen om vårdenhetens utbud ska följa de riktlinjer om tillgänglighet som finns i Landstinget Västmanlands handikappoli- tiska program. Det innebär bl.a. att alla grupper i samhället ska kunna ta del av informationen. 
 Basinformation 
 Vårdenheten ska bereda plats för det grundutbud av information om hälso- och sjukvårdssystemet – bl.a. patienters rättigheter och skyldigheter – som landstinget ger ut. Informationen tillhandahålls kostnadsfritt och ska finnas på väl synlig plats i vårdenhetens vänt- rum. 
 Vårdenheten har ansvar för att aktuell information kommunice- ras med patienterna. 
 Vårdenheten ska använda hälso- och sjukvårdsinformation från sjukvardsradgivningen.se i sina kontakter med patienterna. Tjäns- ten utgör en viktig del av grundutbudet. Den erbjuder kvalitetssäk- rad och producentoberoende information och ägs av alla landsting, regioner och Apoteket AB. 
 Reklam 
 Reklam för behandlingsmetoder och preparat som inte är förenliga med vetenskap och beprövad erfarenhet får inte finnas i väntrum- men eller kommuniceras med patienterna. Detta gäller även för vårdenhetens kommunikations via Internet. 
 Politisk information i form av affischer och flygblad eller lik- nande ska inte förekomma i väntrum eller andra lokaler där pati- enterna uppehåller sig. 
 424 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Ekonomi – i valda delar 
 Vårdpeng 
 Ersättningssystemet skall övergå till ett system med en större del fast ersättning i förhållande till dagens. Föreslås att nuvarande besöksersättning ersätts med att respektive enhet erhåller patient- avgifterna samt kan rekvirera ersättning för barn- och frikortsbe- sök, som ej ingår i undantagen under Patientavgifter nedan. Den del av besöksersättningen som ej krävs för att täcka barn- och fri- kortsersättningen tillförs vårdpengen. Fördelningen fast/rörlig ersättning ändras från 80/20 till 88/12. Utöver detta kan vården- heterna erhålla ersättning om kvalitetsmålen uppnås, vilket är en rörlig ersättning. 
 Rekryteringsstöd upphör och tillförs vårdpengen. Till vård- pengen förs medel för tekniska hjälpmedel, inkontinensmaterial samt ortopedtekniska hjälpmedel. Detta innebär att även kostnads- ansvaret för dessa delar ingår i vårdpengens åtagande. 
 Åldersgrupper 
  
 0–5 
  år  
 6–64 
  år  
 65–74 
  år  
 75–äldre 
  
 Viktning av vårdpengen 
  
 0–5 
  
 år 
  
 2,25 
  
 6–64 
  
 år 
  
 0,55 
  
 65–74 
  
 år 
  
 2,00 
  
 75– 
  
 år 
  
 2,75 
  
 Ovanstående vikter används för samtliga i vårdpengen ingående delar förutom tekniska hjälpmedel och inkontinensmaterial. För dessa delar används separat fördelning utifrån historisk förbruk- ning. 
 425 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Tekniska hjälpmedel 
 Medel för hjälpmedel tillförs vårdpengen enligt särskild utredning och fördelas per åldersintervall. 
  
 0–5 
  
 år 
  
 12 kr 
  
 6–64 
  
 år 
  
 44 kr 
  
 65–74 
  
 år 
  
 178 kr 
  
 75– 
  
 år 
  
 545 kr 
  
 Inkontinenshjälpmedel 
 Medel för inkontinenshjälpmedel tillförs vårdpengen enligt särskild utredning och fördelas per åldersintervall. 
  
 0–5 
  
 år 
  
 1 kr 
  
 6–64 
  
 år 
  
 16 kr 
  
 65–74 
  
 år 
  
 64 kr 
  
 75– 
  
 år 
  
 234 kr 
  
 Avdrag för rehabilitering 
 Ersättning för sjukgymnastik, kiropraktorer samt naprapater ingår ej i åtagandet, varför medel för detta måste avräknas ramen för ersättning till familjeläkarverksamhet . 
 Beräkning vårdpeng 
  
 Grundpeng 
  
 Tekniska 
  
 Inkontinensmaterial 
  
 Vårdpen 
  
 hjälpmedel 
  
 0–5 
  år 
  
 4 339 
  
 12 
  
 1 
  
 4 352 
  
 6–64 
  år 
  
 1 061 
  
 44 
  
 16 
  
 1 121 
  
 65–74 
  år 
  
 3 858 
  
 178 
  
 64 
  
 4 100 
  
 75–äldre 
  
 5 304 
  
 545 
  
 234 
  
 6 083 
  
 I fortsättningen budgeteras och beslutas vårdpengen som kronor per åldersintervall och ej med ett viktningstal per åldersintervall. Detta beskriver bättre den vårdtyngdsförskjutning som sker mot 
 426 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 en äldre befolkning samt underlätta en eventuell förflyttning av hemsjukvården till primärkommunerna. 
 Ersättning kvalitetsmål 
 Utöver vårdpeng kan respektive vårdenhet erhålla ekonomisk ersättning för att kvalitetsmålen har uppnåtts. Maximal ersättning är 10 mkr, vilket motsvarar ca 2,0 % på vårdpengen. 
 Patientavgifter 
 Respektive vårdenhet erhåller utöver vårdpengen de patientavgifter patienterna erlägger. För barn och frikortsbesök kan ersättning rekvireras månadsvis enligt särskilda regler. 
 Ersättning kan inte rekvireras för de besök som i dag inte har någon patientavgift. (anm. se under avsnitt 3 ) 
 Övriga ersättningar 
 Riksavtal 
 I vårdpengen ingår kostnadsansvaret för besök enligt riksavtal inom primärvården. Detta innebär att vårdcentralen bär kostnaden för listad patient som besöker primärvården i annat lands- ting/region. Söker utomlänspatient vård hos familjeläkare i Väst- manland erhåller vårdcentralen ersättningen från patientens hem- landsting. 
 Besök vid jourmottagning 
 I vårdpengen ingår finansiering av besök vid jourmottagning, vilket innebär att ersättningen till jourmottagningen hanteras mellan familjeläkarenheterna. Patientavgiften behålls av jourmottagningen och vid frikortsbesök erhålls ersättning motsvarande patientavgif- ten. 
 427 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Besök vid annan familjeläkarenhet än där patienten är listad 
 När vård ges till annan Västmanlänning än listade vid vårdcentralen erhåller vårdgivande vårdcentral ersättning från den vårdcentral där patienten är listad. Patientavgift behålls av vårdgivande vårdcentral och vid frikortsbesök erhålls ersättning motsvarande patientavgif- ten. 
 Momskompensation 
 Privata familjeläkare erhåller momskompensation på vårdpengen med 6 %, den så kallade Ludvikamomsen, för att kompensera skill- naderna mellan olika driftformer. 
 Övriga ersättningar 
 Följande övriga ersättningar kan erhållas: 
  
 satellitmottagningar enligt nuvarande regler 
  
 ungdomsmottagningar – landstingets ekonomiska ansvar som rekvireras av utföraren. (I tidigare kapiterings- och besökser- sättning har ingått finansiering av ungdomsmottagning. Någon reduktion av vårdpengen har inte gjorts utan här tillförs extra medel för ungdomsmottagningar.) 
  
 nyinskriven patient hos barnmorska, 3 000 kronor per inskriven 
  
 influensa- inklusive pneumokockvaccination av 65 år och äldre 
  
 eventuella tilläggsåtaganden ersättes i särskild ordning. 
  
 Centralt kostnadsansvar 
 Landstinget centralt finansierar: 
  
 tillsyn av MVC och BVC 
  
 tolktjänst – Västmanlands Tolkservice 
  
 kompressionsstrumpor klass 2. 
  
 428 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Kvalitetsmål – i valda delar 
 Inledning 
 Kvalitetsmålen specificerar närsjukvårdsprogrammets intentioner. Krav, specifika för varje kvalitetsmål, finns beskrivna under respektive kvalitetsmål. Denna sammanställning redovisar inom vilka områden verksamheten i första hand kommer att följas upp. Inför varje år förs en dialog mellan beställare och utförare om vilka kvalitetsmål som kommer att följas upp och vilka av dessa mål som kommer att medföra ekonomisk kompensation/avdrag. Det sam- verkansforum som skall bildas mellan beställare och utförare kan lämpligen vara forum för denna dialog. 
 Vård inom allmänmedicinens kompetensområde 
 Enligt HSL 5 § skall primärvården som en del av den öppna vården utan avgränsning vad gäller sjukdomar, ålder eller patientgrupper svara för befolkningens behov av sådan grundläggande medicinsk behandling, omvårdnad, förebyggande arbete och rehabilitering som inte kräver sjukhusens medicinska tekniska resurser eller annan särskild kompetens. 
 Hälso- och sjukvården ska ges på lika villkor och enligt priorite- ringsutredningens riktlinjer. 
 Kunskapsbaserad och ändamålsenlig hälso- och sjukvård 
 Kunskapsbaserad och ändamålsenlig hälso- och sjukvård innebär att vården skall bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet och utformas för att möta den individuella patientens behov på bästa möjliga sätt. Evidensbaserade metoder skall användas där sådana finns. 
 Kompetenskrav 
 De grundläggande kompetenskraven som kvalitetsmålen kräver är tillgång till specialist i allmänmedicin i teamsamverkan med, distriktssköterska/ sjuksköterska, arbetsterapeut samt psykolog eller kurator med vidareutbildning i psykosocialt behandlingsarbete 
 429 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 eller  
 steg-1 
  utbildning i psykoterapi. För god rehabilitering krävs också samverkan med sjukgymnast/naprapat/kiropraktor 
 Samverkan 
 Vårdprogram, samverkansdokument och dokumenterade överens- kommelser om medicinsk ansvarsfördelning och metoder skall föl- jas där sådana finns fastställda. 
 Samverkan skall ske inom familjeläkarmottagningen samt med andra aktörer där detta ökar tryggheten för invånarna och den enskilde patienten. 
 Utarbetad rutin för samordnad vårdplanering och informations- överföring skall följas med  
 IT-stöd 
  Prator, samt Socialstyrelsens föreskrift Samverkan vid in- och utskrivning av patienter i sluten vård, SOSFS 2005:27 ska tillämpas. 
 Kvalitet 
 God vård skall bedrivas i enlighet med Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd SOSFS 2005:12 om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården. 
 Lokaler och utrustning 
 Mottagningen skall ha handikappanpassade lokaler, uppfylla krav på tillgänglighet och sekretess samt vara ändamålsenligt utrustade. 
 Verksamhetsplan 
 Verksamhetsplan skall behandla samtliga kvalitetsmål och innehålla uppgift om namn på personal och kompetenser. Avvikelse från uppdraget enligt verksamhetsplan skall utan dröjsmål rapporteras till Landstingsstyrelsen. 
 430 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Uppföljning och tillsyn 
 Delårsrapporter och årsredovisningar skall behandla samtliga för perioden fastställda kvalitetsmål och innehålla uppgifter om mål- uppfyllelse såväl till generella som specifika mål beskrivna i respek- tive kvalitetsmål samt uppgift om namn på personal och kompeten- ser. Besöksstatistik redovisas till Landstingsstyrelsen enligt gjord överenskommelse. 
 Mödrahälsovård 
 Barnmorskemottagning/Mödrahälsovård inom familjeläkarverk- samheten skall i enlighet med nationella rekommendationer erbjuda hälsovård under graviditet, inklusive föräldrautbildning och hälsoupplysning, preventivmedelsrådgivning samt gynekologisk cellprovskontroll. 
 Målgruppen är listade kvinnor i åldrarna 15 till och med 60 år och blivande pappor. 
 Mödrahälsovårdsteamet arbetar på uppdrag av Landstingsstyrel- sen och består av samordningsbarnmorska, mödrahälsovårdsöver- läkare och mödrahälsovårdspsykolog.  
 MHV-teamet 
  ansvarar för tillsyn och uppföljning av mödrahälsovården i Landstinget Väst- manland, samt bistår mödrahälsovården med råd och stöd. 
 Kompetenskrav för personal 
 Mottagningen skall vara bemannad med legitimerad barnmorska. Barnmorskan inom familjeläkarverksamheten måste ha god 
 kunskap om kvinnohälsa och helst erfarenhet från både BB och förlossningsavdelning före arbete inom mödrahälsovården. Barn- morskan skall ha kompetens att förskriva födelsekontrollerande medel, vilket regleras enligt Socialstyrelsens författning SOSFS 1996:21 och LVFS 1995:6. 
 Läkare på mottagningen skall vara specialistkompetent i allmän medicin med så kallad vidgad erfarenhet av obstetrik och gyneko- logi alternativt specialist eller blivande specialist i obstetrik och gynekologi. 
 Mottagningen skall ha tillgång till legitimerad psykolog. 
 431 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitet 
 Kvalitetssäkring av mödrahälsovården skall ske enligt Socialstyrel- sens föreskrifter SOSFS 2005:12 samt Handbok för Mödrahälso- vården i Landstinget Västmanland. Handboken skall finnas på varje barnmorskemottagning. 
 Uppföljning och tillsyn 
 Mottagningen skall varje år till  
 MHV-teamet 
  lämna in statistikupp- gifter om verksamheten på den enskilda barnmorskemottagningen. Varje barnmorska ansvarar för att kvalitetsvariabler beträffande graviditetsövervakning rapporteras till det Nationella Kvalitetsre- gistret för Mödrahälsovård enligt fastställt formulär. I övrigt kom- mer en sammanställning av vilka mål som ska följas upp att arbetas fram inför varje verksamhetsår. 
 Barnhälsovård 
 Barnhälsovården inom familjeläkarverksamheten skall aktivt erbjuda ett generellt program med hälsoövervakning, regelbunden sjuksköterskekontakt, läkarundersökningar samt psykologinsatser enligt Allmänna råd från Socialstyrelsen 1991:8, och enligt de lokala program som finns i  
 BVC-handboken. 
  
 Barnhälsovårdsenheten arbetar på uppdrag av Landstingsstyrel- sen och består av barnhälsovårdsöverläkare, vårdutvecklare, psy- kologkonsult och teamsekreterare. Enheten ansvarar för tillsyn och uppföljning av barnhälsovården i Landstinget Västmanland, samt bistår med råd och stöd. 
 Målgruppen är listade barn, från nyfödda till de börjar förskole- klass samt deras föräldrar. 
 Kompetenskrav för personal 
  
 BVC-sjuksköterskan 
  skall ha specialistutbildning för legitimerad sjuksköterska i Öppen hälso- och sjukvård (50 poäng) och/eller Hälso- och sjukvård för barn och ungdom (40 poäng). 
  
 BVC-läkaren 
  skall vara specialistkompetent inom allmänmedicin eller barn- och ungdomsmedicin. Läkare under specialistutbildning 
 432 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 kan ha BVC efter introduktion och 2 månaders tjänstgöring på barnklinik/barnmottagning eller då denne haft egen BVC under handledning. 
  
 BVC-psykologen 
  skall vara legitimerad psykolog med erfaren- het av arbete med barn eller  
 PTP-psykolog 
  under handledning. 
 Varje BVC skall ha tillgång till barnmedicinska konsultinsatser. Barnläkare – färdig eller blivande specialist – bör finnas på BVC minst en gång per halvår. 
 Kvalitet 
 Kvalitetssäkring av barnhälsovården skall ske enligt de nationella kvalitetsmål som finns angivna i Hälsoundersökningar inom barn- hälsovården (Allmänna Råd SoS 1991:8), Kvalitetssäkring av barn- hälsovården – att skydda skyddsnätet  
 (SoS-rapport 
  1994:19), Stöd i föräldraskapet (SOU 1997:161), Konvention om barnets rättighe- ter (FN 1989), Hälso- och sjukvårdslagen och gällande Handbok för barnhälsovården. 
 De nationella kvalitetsmålen mäts dels genom årlig statistikrap- portering från varje BVC, dels genom fortbildningsträffar, enskilda träffar med  
 BHV-enheten 
  samt telefonkontakter. 
 Uppföljning och tillsyn 
 BVC skall varje år till  
 BHV-enheten 
  lämna in statistikuppgifter.  
 BHV-enheten 
  skall före verksamhetsårets början bestämma vilka lokala statistikuppgifter som kommer att vara aktuella. I övrigt kommer en sammanställning av vilka mål som ska följas upp att arbetas fram inför varje verksamhetsår. 
 Förebyggande arbete 
 Förebyggande arbete inom familjeläkarverksamheten omfattar individinriktat folkhälsoarbete som ett bidrag till det nationella målet att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. 
 De listade skall kunna erbjudas hälsofrämjande insatser. Det individinriktade folkhälsoarbetets målsättning är att främja hälsa och minska risken för sjukdom. 
 433 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 En utveckling av vilka mål som ska följas upp kommer att arbe- tas fram inför varje verksamhetsår. 
 Sjukvård 
 Sjukvårdsverksamhet inom familjeläkarverksamheten omfattar grundläggande hälso- och sjukvård som ryms inom den allmänme- dicinska kompetensområdet. 
 Vid upplevd sjukdom skall familjeläkarverksamheten vara pati- entens förstahandsval för rådgivning, medicinsk bedömning, undersökning och vid behov behandling eller remittering/ hänvisning till speciallistvård i enlighet med nationella och lokala behandlingsriktlinjer. 
 En sammanställning av vilka mål som ska följas upp kommer att arbetas fram inför varje verksamhetsår. 
 Rehabilitering 
 Rehabilitering inom familjeläkarverksamheten är insatser för att återfå eller bibehålla fysisk/psykisk funktion, minska eller undan- röja aktivitets- eller funktionshinder orsakade av sjukdom eller skada. 
 Målgruppen är patienter som har behov av rehabiliteringsinsat- ser inom det allmänmedicinska kompetensområdet och inom landstingets ansvarsområde. Målgruppen innefattar såväl personer med akuta tillstånd som personer med långvariga funktionsned- sättningar med behov av återkommande insatser. 
 Rehabiliteringsarbetet skall bedrivas enligt prioriteringsutred- ningens riktlinjer. 
 Rehabilitering är att bibehålla eller återfå fysisk och psykisk funktion och förmåga. Därmed förbättras förutsättningarna för delaktighet i samhällslivet. 
 En sammanställning av vilka mål som ska följas upp kommer att arbetas fram inför varje verksamhetsår. 
 434 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Hemsjukvård 
 Hälso- och sjukvård som genom Landstingets ansvar ges till pati- enter vars behov är av sådan art att det måste utföras i hemmet eller där patienten vistas. 
 Ska bedrivas enligt prioriteringsutredningens riktlinjer. Ska bedrivas efter omvårdnadskriterier i SOSFS 1993:17. 
 Hjälpmedel ska utprovas och förskrivas enligt Hjälpmedels- handboken i Landstinget Västmanland. 
 Patienten ska vara registrerad på familjeläkarenheten som mot- tagare av hemsjukvård. 
 Insatserna ska ha föregåtts av individuell vårdplanering. Insatserna ska vara regelbundna och sammanhängande över tid, 
 med det avses minst ett besök var 14:e dag under minst 3 månader Patientens behov är av sådan art att de måste utföras i hemmet 
 eller där patienten vistas. 
 Ansvaret för familjeläkarenheten innebär att medicinska, psy- kologiska och tekniska insatser kombineras i patientens boende. 
 I särskilt boende omfattar ansvaret endast läkarinsatser. 
 Vårdplanering 
 Omfattar medicinsk genomgång inklusive strukturerad läkeme- delsgenomgång, omvårdnadsplanering, och funktions- och rehabi- literingsbedömning. 
 Ska ske vid förändringar av patientens tillstånd. Läkare ska delta minst en gång per år. 
 Patienten och/eller dennes företrädare ska närvara . 
 De yrkeskompetenser (minst två) som bedöms nödvändiga för den fortsatta vården ska delta. 
 Vårdplan, inkl Rehabplan ska upprättas och följas upp. Hemsjukvårdspatienter skall ha en strukturerad läkemedels- 
 genomgång årligen i samband vårdplanering. 
 En sammanställning av vilka mål som ska följas upp kommer att arbetas fram inför varje verksamhetsår. 
 435 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2008:15 
  
 Kvalitetssäkring och utveckling 
 Kvalitet är ett begrepp som används för att beskriva den grad till vilken en verksamhet uppfyller ställda krav. Att ha en god kvalitet i verksamheten kan också uttryckas som att rätt saker görs på rätt sätt i rätt tid. Begreppet kvalitet omfattar även patientsäkerhet. Kvalitetssäkring handlar om att säkra att en verksamhet håller god kvalitet. 
 Se vidare Socialstyrelsens föreskrifter om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården (SOSFS 2005:12). 
 Nationella krav 
 I hälso- och sjukvårdslagen (HSL 1982:763, §31) stadgas att kvali- teten i verksamhet inom hälso- och sjukvård systematiskt och fortlöpande skall utvecklas och säkras. 
 I Socialstyrelsens föreskrift om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården (SOSFS 2005:12) förtydli- gas HSL: 
 Landstingets krav 
 Landstinget Västmanlands krav på kvaliteten inom familjeläkar- verksamheten återspeglas i landstingsplanens inriktningsmål. 
 Nationella krav 
 I Socialstyrelsens föreskrift om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården (SOSFS 2005:12) beskrivs grunderna för det systematiska kvalitetsarbetet: 
 Landstingets krav 
 Landstingsgemensamt utvecklingsarbete: 
 I enlighet med HSL och SOSFS (se ovan) ställer landstinget krav på att alla vårdgivare inom familjeläkarverksamheten kontinu- erligt skall utveckla arbetssätt och verksamhet. Varje mottagning 
 436 
  
 SOU 2008:15 
  
 Bilaga 5 
  
 beskriver i sin årsredovisning mottagningens eget utvecklingsar- bete. 
 Varje verksamhet skall bedriva ett systematiskt kvalitets- och patientsäkerhetsarbete. Det finns ett flertal modeller för förbätt- ringsarbete. 
 437 
 Statens offentliga utredningar 2008 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Barlastvattenkonventionen – om Sveriges anslutning. N. 
  
 2. 
  
 Immunitet för stater och deras egendom. UD. 
  
 3. 
  
 Skyddet för den personliga integriteten. Bedömningar och förslag. Ju. 
  
 4. 
  
 Omreglering av apoteksmarknaden. S. 
  
 5. 
  
 Könsdiskriminerande reklam. Kränkande utformning av kommersiella meddelanden. N. 
  
 6. 
  
 Fastighetsmäklaren och konsumenten. Ju. 
  
 7. 
  
 Världsklass! Åtgärdsplan för den kliniska forskningen. U. 
  
 8. 
  
 Bidrag på lika villkor. U. 
  
 9. 
  
 Transportinspektionen. En myndighet för all trafik. + Bilagor. N. 
  
 10. 
  
 21+1 
  
 2. En ny myndighet för tillsyn och effektivitetsgranskning av social- försäkringen. S. 
  
 11. 
  
 Frihet för studenter – om hur kår- och nationsobligatoriet kan avskaffas. U. 
  
 12. 
  
 Finansiella sektorn bär frukt. Analys av finansiella sektorn ur ett svenskt perspektiv. Fi. 
  
 13. 
  
 Bättre kontakt via nätet – om anslutning av förnybar elproduktion. 
  
 + Mcgrath: Grid issues for electricity production based on renewable energy sources in Spain, Portugal, Germany, and United Kingdom. N 
  
 14. 
  
 Timmar, kapital och teknologi 
  
 – vad betyder mest? 
 En analys av produktivitetsutvecklingen med hjälp av tillväxtbokföring. Fi. 
  
 15. 
  
 LOV att välja – Lag Om Valfrihetssystem. S. 
  
 Statens offentliga utredningar 2008 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Skyddet för den personliga integriteten. Bedömningar och förslag. [3] 
 Fastighetsmäklaren och konsumenten. [6] 
 Utrikesdepartementet 
 Immunitet för stater och deras egendom. [2] 
 Socialdepartementet 
 Omreglering av apoteksmarknaden. [4] 
 21+1 
 2. En ny myndighet för tillsyn och effektivitetsgranskning av social- försäkringen. [10]. 
 LOV att välja – Lag Om Valfrihetssystem. [15] 
 Finansdepartementet 
 Finansiella sektorn bär frukt. 
 Analys av finansiella sektorn ur ett svenskt perspektiv. [12] 
 Timmar, kapital och teknologi 
 – vad betyder mest? 
 En analys av produktivitetsutvecklingen med hjälp av tillväxtbokföring. [14] 
 Utbildningsdepartementet 
 Världsklass! Åtgärdsplan för den kliniska forskningen. [7] 
 Bidrag på lika villkor. [8] 
 Frihet för studenter – om hur kår- och nationsobligatoriet kan avskaffas. [11] 
 Näringsdepartementet 
 Barlastvattenkonventionen – om Sveriges anslutning. [1] 
 Könsdiskriminerande reklam. 
 Kränkande utformning av kommersiella meddelanden. [5] 
 Transportinspektionen. En myndighet för all trafik. + Bilagor. [9] 
 Bättre kontakt via nätet – om anslutning av förnybar elproduktion. 
 + Mcgrath: Grid issues for electricity production based on renewable energy sources in Spain, Portugal, Germany, and United Kingdom. [13]