Till statsrådet Baker 
 Utrikesdepartementet 
 Regeringen beslutade den 14 oktober 1999 att tillkalla en utredare att göra en översyn av den del av det statliga exportfrämjandet som sker genom Sveriges exportråd m.m. Genom beslut samma dag förordnades direktör Mckinney som särskild utredare. 
 Till huvudsekreterare förordnades fr.o.m. den 19 november 1999 kanslirådet Hendrix och till biträdande sekreterare fr.o.m. den 7 januari 2000 departementssekreteraren Harrison. Utred- ningens assistent har under större delen av arbetet varit Chapman. 
 Som experter förordnades fr.o.m. den 1 december 1999 verk- ställande direktören Parsons, departementssekreteraren Wilson, affärsutvecklaren Brown, direktören Fox, verkställande direktören Cortez, han- delssekreteraren Evans och departementssekreteraren Wright. Som experter förordnades fr.o.m. den 1 februari 2000 de- partementssekreteraren Cox och från den 15 februari 2000 departementsrådet Santana och manager Ross. Härmed överlämnas betänkandet Expert på export? (SOU 2000:102). 
 Utredningsuppdraget är därmed slutfört. 
 Stockholm den 1 november 2000 
 Mckinney 
 /Ulf Stange 
 Harrison 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 15 
  
 1 
  
 Exportrådsutredningens uppdrag och arbete.................. 
  
 21 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag............................................................ 
  
 21 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete ............................................................... 
  
 23 
  
 2 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin ............ 
  
 27 
  
 2.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 27 
  
 2.2 
  
 Exportens roll i ekonomin och Sveriges utrikeshandel ..... 
  
 27 
  
 2.3 
  
 Exportfrämjande, annat främjande och 
  
 näringslivsutveckling ............................................................ 
  
 31 
  
 2.4 
  
 Det internationella regelverket och EU:s regler ................ 
  
 33 
  
 2.4.1 Inledning ..................................................................... 
  
 33 
  
 2.4.2 WTO och  
 OECD-regler............................................ 
  
 33 
  
 2.4.3 EU:s statsstödsregler.................................................. 
  
 34 
  
 3 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner........... 
  
 35 
  
 3.1 
  
 Utredningar och rapporter .................................................. 
  
 35 
  
 3.2 
  
 Propositioner ........................................................................ 
  
 40 
  
 4 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet ................. 
  
 45 
  
 4.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 45 
  
 4.2 
  
 UD:s organisation ................................................................ 
  
 46 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2000:102 
  
 4.3 
  
 Exportrådet styr exportfrämjandet inom 
  
 utrikesrepresentationen....................................................... 
  
 49 
  
 4.4 
  
 Resurser för exportfrämjande ............................................. 
  
 50 
  
 4.5 
  
 Avgifter för exportfrämjande tjänster................................ 
  
 51 
  
 4.6 
  
 UD:s verksamhetsplanering för exportfrämjandet ........... 
  
 51 
  
 4.7 
  
 ESEA- samarbetet (Effektivare Samarbete 
  
 Exportrådet Ambassaderna).............................................. 
  
 52 
  
 5 
  
 Exportrådet ................................................................ 
  
 55 
  
 5.1 
  
 Inledning .............................................................................. 
  
 55 
  
 5.2 
  
 Bakgrund .............................................................................. 
  
 55 
  
 5.3 
  
 Avtalet om exportrådet ....................................................... 
  
 57 
  
 5.4 
  
 Exportrådets stadgar............................................................ 
  
 59 
  
 5.5 
  
 Styrelsen och representantskapet ....................................... 
  
 59 
  
 5.6 
  
 Exportrådets organisation i Sverige.................................... 
  
 61 
  
 5.7 
  
 Exportrådets organisation utomlands ................................ 
  
 63 
  
 5.7.1 
  
 Handelssekreterare .................................................... 
  
 65 
  
 5.7.2 
  
 Filialkontor av olika slag............................................ 
  
 67 
  
 5.7.3 Bolagskontor .............................................................. 
  
 68 
  
 5.7.4 Handelskammare och övrig representation ............. 
  
 68 
  
 5.8 
  
 Tre verksamhetsområden .................................................... 
  
 69 
  
 5.8.1 Allmänt ....................................................................... 
  
 69 
  
 5.8.2 Exportinformation..................................................... 
  
 69 
  
 5.8.3 
  
 Exportutveckling........................................................ 
  
 73 
  
 5.8.4 
  
 Exportkonsulting ....................................................... 
  
 74 
  
 5.8.5 Exportrådets hemsida ................................................ 
  
 75 
  
 5.8.6 
  
 Infocenter ................................................................... 
  
 76 
  
 5.8.7 Exportteknik .............................................................. 
  
 78 
  
 5.8.8 
  
 Projekt, upphandling och finansiering ..................... 
  
 79 
  
 5.8.9 
  
 Sverige-verksamheten ................................................ 
  
 79 
  
 5.8.10 Information .............................................................. 
  
 80 
  
 5.8.11 Samverkansgrupper och branschverksamhet ......... 
  
 80 
  
 5.8.12 
  
 Utbildning för mindre företag................................ 
  
 82 
  
 6 
  
 SOU 2000:102 
  
 Innehåll 
  
 5.9 
  
 Finansiering, ekonomi och resultat samt budget .............. 
  
 83 
  
 5.10 
  
 Exportrådets medlemmar/abonnenter................................ 
  
 87 
  
 5.11 
  
 Det statliga basuppdraget och andra statliga 
  
 satsningar .............................................................................. 
  
 88 
  
 5.11.1 Allmänt...................................................................... 
  
 89 
  
 5.11.2 
  
 Regeringsbeslutet med riktlinjer för det statliga basuppdraget och andra statliga 
  
 satsningar.................................................................. 
  
 90 
  
 5.12 Fördelningen av medlen för det statliga uppdraget ........... 
  
 93 
  
 5.13 Avrapportering av det statliga uppdraget 1999 .................. 
  
 97 
  
 6 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och 
  
 importfrämjandet .................................................... 
  
 99 
  
 6.1 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 99 
  
 6.2 
  
 Offentliga aktörer ................................................................ 
  
 99 
  
 6.2.1 ALMI företagspartner AB (ALMI) .......................... 
  
 99 
  
 6.2.2 Departement ............................................................. 
  
 101 
  
 6.2.3 Euro Info Center (EIC)........................................... 
  
 101 
  
 6.2.4 Exportkreditnämnden (EKN)................................. 
  
 102 
  
 6.2.5 Invest in Sweden Agency (ISA) .............................. 
  
 102 
  
 6.2.6 Kommerskollegium .................................................. 
  
 102 
  
 6.2.7 Kommuner och Landsting ....................................... 
  
 103 
  
 6.2.8 
  
 Länsstyrelserna ......................................................... 
  
 104 
  
 6.2.9 Miljöteknikdelegationen (MTD) ............................ 
  
 104 
  
 6.2.10 Nämnden för  
 Sverige-främjande 
  i utlandet 
  
 (NSU) ..................................................................... 
  
 105 
  
 6.2.11 
  
 Närings- och teknikutvecklingsverket 
  
 (NUTEK) ............................................................... 
  
 106 
  
 6.2.12 
  
 Sida........................................................................... 
  
 107 
  
 6.2.13 
  
 Stiftelsen Sveriges Tekniska Attachéer 
  
 (STATT) ................................................................. 
  
 108 
  
 6.2.14 Svensk Exportkredit AB (SEK)............................. 
  
 109 
  
 6.2.15 
  
 Svenska Institutet (SI) ........................................... 
  
 110 
  
 6.2.16 Swedfund International AB(Moss) ............... 
  
 110 
  
 6.2.17 
  
 Turistdelegationen och Sveriges Rese- och 
  
 Turistråd................................................................. 
  
 111 
  
 6.2.18 
  
 Övriga aktörer ........................................................ 
  
 112 
  
 6.2.19 
  
 Regionala tillväxtavtal............................................. 
  
 112 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2000:102 
  
 6.2.20 EU:s strukturfonder .............................................. 
  
 112 
  
 6.2.21 EU:s främjande ...................................................... 
  
 113 
  
 6.3 
  
 Privata aktörer.................................................................... 
  
 114 
  
 6.3.1 Export Music Sweden (ExMS)................................ 
  
 114 
  
 6.3.2 Företagarnas Riksorganisation (FR) ...................... 
  
 114 
  
 6.3.3 Handelskamrar......................................................... 
  
 114 
  
 6.3.4 Lokala företagarföreningar...................................... 
  
 115 
  
 6.3.5 Privata konsulter m.m. ............................................ 
  
 116 
  
 6.3.6 Näringslivets Internationella Råd (NIR)............... 
  
 116 
  
 6.3.7 Svensk Handel (SH) ................................................ 
  
 117 
  
 6.3.8 Sveriges Allmänna Exportförening (SAE) 
  
 ............. 
  
 118 
  
 6.3.9 Sveriges industriförbund ......................................... 
  
 118 
  
 6.3.10 Swedish Environmental Technology (SET)......... 
  
 119 
  
 6.4 
  
 Exportcentrum................................................................... 
  
 119 
  
 7 
  
 Utredningens empiriska material ............................. 
  
 123 
  
 7.1 
  
 Inledning............................................................................. 
  
 123 
  
 7.2 
  
 Stelacon-undersökningen .................................................. 
  
 123 
  
 7.3 
  
 Enkät till exportrådets utlandskontor .............................. 
  
 126 
  
 7.4 
  
 Enkät till  
  
 ESEA-ambassaderna 
  samt vissa andra 
  
 utlandsmyndigheter ........................................................... 
  
 127 
  
 7.5 
  
 Enkät till ambassader om andra länders 
  
 exportfrämjandesystem ..................................................... 
  
 129 
  
 7.6 
  
 Yttrande från Nämnden för offentlig upphandling 
  
 (NOU) ............................................................................... 
  
 129 
  
 8 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder .................... 
  
 133 
  
 8.1 
  
 Inledning............................................................................. 
  
 133 
  
 8.2 
  
 Danmark ............................................................................. 
  
 133 
  
 8.3 
  
 Finland................................................................................ 
  
 134 
  
 8.4 
  
 Norge.................................................................................. 
  
 135 
  
 8.5 
  
 Nederländerna.................................................................... 
  
 136 
  
 8 
  
 SOU 2000:102 
  
 Innehåll 
  
 8.6 
  
 Tyskland.............................................................................. 
  
 137 
  
 8.7 
  
 Österrike ............................................................................. 
  
 138 
  
 8.8 
  
 Canada................................................................................. 
  
 138 
  
 8.9 
  
 Övriga länder ...................................................................... 
  
 139 
  
 8.10 
  
 Sammanfattande synpunkter ............................................. 
  
 142 
  
 9 
  
 Behovet av statligt exportfrämjande och dess 
  
 omfattning............................................................ 
  
 145 
  
 9.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 145 
  
 9.1.1 Statligt åtagande på 
  
 exportfrämjandeområdet?........................................ 
  
 147 
  
 9.1.2 Exportrådsutredningens överväganden................... 
  
 148 
  
 9.1.3 Exportrådsutredningens bedömning....................... 
  
 149 
  
 9.2 
  
 Det statliga åtagandets omfattning.................................... 
  
 149 
  
 9.2.1 Exportrådsutredninges bedömning......................... 
  
 150 
  
 10 
  
 Organisation av exportfrämjandet ............................ 
  
 151 
  
 10.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 151 
  
 10.2 
  
 Tidigare analys.................................................................... 
  
 152 
  
 10.3 
  
 Exportrådsutredningens bedömning ................................ 
  
 152 
  
 10.4 
  
 Avskiljande av det statliga uppdraget från 
  
 uppdragsverksamheten....................................................... 
  
 153 
  
 10.5 
  
 Exportrådsutredningens bedömning ................................ 
  
 154 
  
 10.6 
  
 Exportfrämjandet hemvist................................................. 
  
 155 
  
 11 
  
 Exportrådets associationsrättsliga form .................... 
  
 157 
  
 11.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 157 
  
 11.2 
  
 Problem till följd av avsaknaden av 
  
 associationsrättslig form .................................................... 
  
 158 
  
 11.3 
  
 Exportrådsutredningens bedömning ................................ 
  
 159 
  
 11.4 
  
 Möjliga associationsrättsliga former ................................. 
  
 160 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2000:102 
  
 11.4.1 Aktiebolag .............................................................. 
  
 161 
  
 11.4.2 
  
 Ideell förening ........................................................ 
  
 161 
  
 11.4.3 
  
 För- och nackdelar med aktiebolag och ideell 
  
 förening.................................................................. 
  
 162 
  
 11.4.4 Exportrådsutredningens bedömning.................... 
  
 165 
  
 12 
  
 Konkurrensproblem m.m. till följd av exportrådets 
  
 dubbla uppgifter .................................................... 
  
 167 
  
 12.1 
  
 Inledning ........................................................................... 
  
 167 
  
 12.2 
  
 Konkurrenssnedvridning gentemot privata aktörer........ 
  
 167 
  
 12.3 
  
 Olika typer av konkurrenssnedvridning som resultat 
  
 av exportrådets verksamhet............................................... 
  
 169 
  
 12.4 Exportrådsutredningens bedömning................................ 
  
 170 
  
 12.5 
  
 Brister och problem i relationerna med andra 
  
 offentliga aktörer ............................................................... 
  
 171 
  
 12.6 
  
 Exportrådsutredningens bedömning................................ 
  
 172 
  
 13 
  
 Verksamhetens inriktning ............................................ 
  
 173 
  
 13.1 
  
 Inledning ............................................................................ 
  
 173 
  
 13.2 
  
 Inriktningen i stort............................................................ 
  
 173 
  
 13.3 
  
 Inriktning av det statliga uppdraget mot bakgrund av samhällsekonomiska överväganden och företagens 
  
 önskemål i olika delar av landet ........................................ 
  
 173 
  
 13.4 
  
 Marknads- och landinformation...................................... 
  
 174 
  
 13.5 
  
 Tjänster för små och medelstora företag.......................... 
  
 174 
  
 13.6 
  
 Långsiktiga strategiska exportfrämjandesatsningar......... 
  
 176 
  
 13.7 
  
 Sverige-manifestationer, 
  t.ex. utställningar...................... 
  
 177 
  
 13.8 
  
 Var skall exportrådet finnas utomlands............................ 
  
 178 
  
 13.9 
  
 Efterfrågestyrd respektive uppsökande verksamhet ....... 
  
 179 
  
 13.10 
  
 Exportrådsutredningens bedömning................................ 
  
 179 
  
 10 
  
 SOU 2000:102 
  
 Innehåll 
  
 14 
  
 Exportrådet och utrikesförvaltningen ............................ 
  
 181 
  
 14.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 181 
  
 14.2 
  
 Exportrådets s.k. funktionella direktivrätt ....................... 
  
 182 
  
 14.3 
  
 Samordning av verksamhetsplanering............................... 
  
 183 
  
 14.4 
  
 Exportrådets och UD:s resurser för samarbete ............... 
  
 184 
  
 14.5 
  
 Arbetsfördelningen mellan exportrådet och 
  
 utrikesförvaltningen ........................................................... 
  
 185 
  
 14.6 
  
 Utbildning och växeltjänstgöring m.m............................. 
  
 186 
  
 14.7 
  
 Teknisk utrustning inom utrikesförvaltningen................ 
  
 186 
  
 14.8 
  
 Exportrådsutredningen bedömning.................................. 
  
 187 
  
 15 
  
 Tydligare statligt uppdrag m.m. ................................... 
  
 189 
  
 15.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 189 
  
 15.2 
  
 Styrningen av exportrådet och det statliga uppdraget ..... 
  
 190 
  
 15.3 
  
 Regeringsbeslutet med riktlinjer ....................................... 
  
 190 
  
 15.4 
  
 Myndighetsuppgiftens omfattning ................................... 
  
 192 
  
 15.5 
  
 Exportrådsutredningens bedömning ................................ 
  
 192 
  
 16 Samverkan med andra aktörer ..................................... 
  
 195 
  
 16.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 195 
  
 16.2 
  
 Samverkan ........................................................................... 
  
 195 
  
 16.3 
  
 Exportcentrum ................................................................... 
  
 197 
  
 16.4 
  
 Samordning......................................................................... 
  
 197 
  
 16.5 
  
 Exportrådsutredningens bedömning ................................ 
  
 198 
  
 17 
  
 Finansiering och exportrådets överskott ........................ 
  
 201 
  
 17.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 201 
  
 17.2 
  
 Exportrådets överskott ...................................................... 
  
 201 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2000:102 
  
 17.3 
  
 Exportrådets medlemmar och medlemsavgifter.............. 
  
 202 
  
 17.4 
  
 Exportrådsutredningens bedömning................................ 
  
 203 
  
 18 
  
 Importfrämjandet................................................... 
  
 205 
  
 18.1 
  
 Inledning ............................................................................ 
  
 205 
  
 18.2 
  
 Utredningens överväganden ............................................. 
  
 206 
  
 18.3 
  
 Exportrådsutredningens bedömning................................ 
  
 208 
  
 19 Övriga frågor och utredningens iakttagelser ................. 
  
 209 
  
 19.1 
  
 Inledning ............................................................................ 
  
 209 
  
 19.2 
  
 Styrelsen ............................................................................. 
  
 209 
  
 19.3 
  
 Exportrådet och de regionala tillväxtavtalen.................... 
  
 210 
  
 19.4 
  
 Exportrådets huvudmän som resurs i arbetet .................. 
  
 211 
  
 19.5 
  
 Exportrådets flexibilitet och handlingsberedskap ........... 
  
 211 
  
 19.6 
  
 Exportrådets arbete med andra frågor.............................. 
  
 212 
  
 19.7 
  
 Effekter av exportrådets verksamhet................................ 
  
 213 
  
 19.8 
  
 Övriga iakttagelser............................................................. 
  
 213 
  
 Slutsatser och förslag ....................................................... 
  
 215 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv................................................. 
  
 223 
  
 Bilaga 2 Avtalet om exportrådet och exportrådets stadgar..... 
  
 231 
  
 Bilaga 3 Regeringsbeslut med riktlinjer .............................. 
  
 239 
  
 Bilaga 4 Lag och förordningar............................................ 
  
 245 
  
 12 
  
 SOU 2000:102 
  
 Innehåll 
  
 Bilaga 5 
  
 Utredningens enkäter .......................................... 
  
 251 
  
 Bilaga 6 
  
 Exportrådets styrelse och representantskap............ 
  
 265 
  
 Bilaga 7 
  
 Exportrådsutredningens kontakter......................... 
  
 267 
  
 Bilaga 8 
  
 De 30 största exportmarknaderna och 
  
 leverantörsländerna ............................................. 
  
 273 
  
 13 
 Sammanfattning 
 Inledning 
 Sveriges exportråd (exportrådet) är sedan 1972 statens centrala or- gan för exportfrämjande verksamhet och samtidigt en samverkan mellan stat och näringsliv. Verksamheten har genomgått stora för- ändringar under  
 90-talet. 
  Globaliseringen i olika avseenden och teknisk utveckling har förändrat förutsättningarna för exportfräm- jandet. 
 Betänkandets innehåll 
 Kapitel 1 redogör för utredningens uppdrag och arbete. Uppdraget avser i första hand det statliga exportfrämjandet genom exportrå- det. 
 Kapitel 2 redogör för Sveriges utrikeshandel och tillämpliga in- ternationella regler. Utrikeshandelns betydelse för Sveriges eko- nomi och välfärd har ökat på senare år. Allmänt exportfrämjande strider inte mot WTO:s subventionsavtal eller EU:s statsstödsreg- ler. 
 Kapitel 3 behandlar tidigare utredningar, rapporter och proposi- tioner av relevans för utredningen. Den proposition som ligger till grund för nuvarande statliga exportfrämjande vid exportrådet (prop. 1991/92:108) presenteras. 
 Kapitel 4 beskriver utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet. UD företräder den statliga huvudmannen i frågor om exportrådet och är det departement som har budgetansvar för exportrådet. 
 Kapitel 5 innehåller en utförlig genomgång av exportrådets orga- nisation och verksamhet. Redovisningen visar att exportrådet utför lagstadgade myndighetsuppgifter samtidigt som man är en kom- mersiell aktör. En redogörelse görs av det statliga s.k. basuppdra- get, dvs. det årliga uppdrag som exportrådet utför på uppdrag av 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2000:102 
  
 och med finansiering av staten. F.n. erhåller exportrådet 136 mkr årligen för att utföra detta uppdrag. Exportrådet utför f.n. även andra uppdrag för staten. 
 Kapitel 6 beskriver ett antal offentliga och privata svenska aktö- rer av betydelse för export- och importfrämjandet. Även EU:s strukturfonder och EU:s främjande nämns. Redovisningen visar att många aktörer är engagerade på dessa områden. 
 Kapitel 7 redogörs för det empiriska material som utredningen insamlat genom fyra enkäter. Den mest omfattande av dessa, en fö- retagsenkät, omfattade företag i olika branscher i hela landet med export på mer än en mkr per år. Den gav exportrådet goda vitsord. Skillnaderna var små mellan företag i olika delar av landet. Innehål- let i det yttrande som Nämnden för Offentlig Upphandling avgivit om exportrådet presenteras. 
 Kapitel 8 beskrivs det statliga exportfrämjandet i andra länder. Redogörelsen visar att olika länders system varierar men att det också finns likheter. Nivån på det svenska stödet till exportrådet är lägre än vissa jämförbara länders och bör definitivt inte minska. 
 Kapitel 9 redovisar motiven för ett statligt åtagande på export- främjande området. Exportfrämjande spelar en viktig roll för at ta tillvara potentialen i den svenska ekonomin. Det finns alltjämt samhällsekonomiska skäl för att exportfrämjande bör vara ett stat- ligt åtagande. Omvärldsförändringarna har inte i grunden förändrat behovet. 
 Kapitel 10 behandlar frågan om staten bör bedriva exportfräm- jandet själv eller i samverkan med näringslivet. Utredningen ser ett stort värde i att näringslivet är aktivt engagerat i det statliga ex- portfrämjandet. Nuvarande samverkan mellan staten och näringsli- vet bör behållas. Kombinationen av myndighetsstatus och affärs- mässighet skapar bäst förutsättningar att bedriva ett slagkraftigt exportfrämjande. 
 Kapitel 11 konstateras att exportrådet saknar associationsrättslig status och att detta är en komplikation. Rollen i förhållande till andra aktörer, såväl offentliga som privata, är oklar. Ökad tydlighet kan uppnås genom att de bägge huvudmännen enas om att ge ex- portrådet vedertagen associationsrättslig form. För och nackdelar med att ge exportrådet en etablerad status liksom för- och nackde- lar med aktiebolag och ideell förening, de former som i första hand är aktuella, redovisas. 
 Kapitel 12 behandlar de problem som är förknippade med att ex- portrådet utför myndighets uppgifter som finansieras av staten samtidigt som man är en kommersiell aktör. Fördelen med denna 
 16 
  
 SOU 2000:102 
  
 Sammanfattning 
  
 kombination är att kvaliteten i utförandet av det statliga basupp- draget, huvudsakligen bestående av exportinformation, väsentligen höjs. Utredningen anser därför inte att exportfrämjandet f.n. skulle gagnas av ett avskiljande av informations- och rådgivningsverksam- heten från den kommersiella verksamheten. Nackdelen är att kon- kurrenssnedvridning kan uppstå. Staten bör motverka nackdelarna genom att främja konkurrensen på exportfrämjandeområdet. 
 Kapitel 13 analyserar inriktningen av det statliga uppdraget och de tjänster som exportrådet tillhandahåller. Verksamhetens inrikt- ning är i huvudsak bra. Utredningens företagsenkät visar att företa- gen i huvudsak är nöjda med utförandet av exportrådets olika tjänster. Attitydskillnaderna är små mellan olika delar av landet. Mer bör dock göras för små företag, t.ex. i form av lågprisalternativ vid delegationsresor och visst stöd till mässdeltagande. 
 Kapitel 14 behandlar förhållandet mellan exportrådet och utri- kesförvaltningen. Exportrådets genom lag tilldelade s.k. funktio- nella direktivrätt, enligt vilken exportrådet leder och planerar ex- portfrämjande verksamhet inom utrikesrepresentationen, beskrivs. Det konstateras att direktivrätten bör ligga kvar hos exportrådet, dock under förutsättning att exportrådet avdelar tillräckligt med resurser för att kunna utöva den gentemot samtliga utlandsmyn- digheter. 
 Kapitel 15 behandlar styrningen av det statliga basuppdraget. Regeringsbeslutet med riktlinjer för exportrådet för år 2000 analy- seras. Det konstateras att det finns brister vad gäller formuleringen av målen för verksamheten och de prioriteringar som skall göras geografiskt och på sakområden. Det konstateras också att det finns utrymme att förbättra avrapporteringen och precisera basuppdraget vad gäller exportrådets myndighetsuppgift. 
 Kapitel 16 behandlar exportrådets samverkan med andra aktörer, samarbetet inom exportcentrum och frågan om samordning av den exportfrämjande verksamheten. Det konstateras att internationali- seringen medfört att antalet exportfrämjande aktörer ökat bero- ende på att gränserna mellan exportfrämjande och företagsutveck- ling suddats ut. Erfarenheterna av exportcentra redovisas. Frågan om exportrådets möjligheter att samordna allt statligt exportfräm- jande behandlas. 
 Kapitel 17 diskuterar hur eventuella överskott i exportrådets överskott kan disponeras. Exportrådets medlemsprogram berörs också liksom behovet av tillgång till medel för oförutsedda händel- ser. 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2000:102 
  
 Kapitel 18 behandlar frågan om importfrämjande och vilka möj- ligheter det finns att samordna den exportfrämjande verksamheten med importfrämjandet. Det finns skäl att stödja även importfräm- jande. En diskussion förs om var importfrämjande som staten stö- der bäst kan bedrivas. Det konstateras att små fördelar står att vinna på att ge importfrämjande uppdrag till exportrådet. Sådant främjande bör i första hand skötas av etablerade importfrämjande organisationer. 
 I kapitel 19 behandlas viss övriga frågor och utredningens iaktta- gelser. 
 Avsnittet om slutsatser och förslag följer därefter. Slutsatserna har presenterats ovan under respektive kapitel. Nedan listas utred- ningens förslag. 
 Utredningens förslag 
 De båda huvudmännen bör inleda förhandlingar i syfte att om- vandla exportrådet till ett aktiebolag. Det är av stor vikt att ex- portrådets möjligheter att utföra myndighetsuppgifter inte ur- holkas. Handelssekreterarnas officiella status utomlands får inte riskeras. 
 Statliga uppdrag utöver basuppdraget på områden där andra än exportrådet har specialkompetens bör normalt upphandlas i konkurrens. Upphandling bör skötas av ett organ med kom- petens på området. När så bedöms möjligt bör större uppdrag delas upp i mindre delar eller krav på underkonsulter ställas. Konkurrensen bör också främjas genom att ge konkurrenter tillgång till exportrådets infrastruktur. 
 Exportrådet bör behålla den funktionella direktivrätten över utrikesrepresentationens exportfrämjande. En förutsättning är att exportrådet avsätter tillräckliga resurser för att utföra den gentemot hela utrikesrepresentationen och att exportrådets och UD:s verksamhetsplanering samordnas bättre. 
 Nyanställda på exportrådet och tillträdande handelssekreterare bör ges en mer omfattande introduktion än hittills. UD:s kompetens på det exportfrämjande området bör förbättras. Växeltjänstgöring mellan exportrådet och UD bör uppmunt- ras. Exportfrämjandekompetens på UD bör samordnas bättre. Styrningen av det statliga uppdraget bör förbättras. Regeringsbeslutet med riktlinjer bör ange tydliga och uppfölj- ningsbara mål för verksamheten samt vilka geografiska och 
 18 
  
 SOU 2000:102 
  
 Sammanfattning 
  
 sakområden som skall prioriteras. Kraven på återrapportering bör skärpas genom att omfatta uppgifter om fördelningen av det statliga medlen mellan olika länder och kontor liksom vilka resurser som går åt för uppdraget. Det statliga uppdraget bör särredovisas i exportrådets årsredovisning. Redogörelser för hur exportrådets verksamhet bidrar till tillväxt och konkur- renskraft bör inte enbart läggas på exportrådet utan också på en oberoende part. 
 Exportrådet bör, inom ramen för det statliga uppdraget, anmo- das regelbundet inkomma med långsiktiga bedömningar av strategiska exportmarknader. 
 Andra aktörer som bedriver exportfrämjande verksamhet finansierad av staten bör samråda med exportrådet om detta. Staten bör i regleringsbrev till andra aktörer tillse att så sker. Utredningen bedömer att exportrådet därutöver inte bör agera som samordnare. 
 De möjligheter till export som Sida´s och Schwartz verksam- het skapar bör tas tillvara. Det statliga uppdraget bör preciseras i detta avseende. 
 En noggrann utvärdering bör göras innan nya medel tilldelas för exportcentrum. 
 Exportrådets nya  
 Sverige-verksamhet 
  bör utvärderas efter två till tre år. I det sammanhanget kan frågan om formerna för dennas samverkan med bl.a. den nya näringslivsutvecklings- myndigheten övervägas. 
 Små och medelstora företag bör i högre utsträckning än idag vara representerade i styrelsen. Vidare bör i styrelsen ingå nå- gon person med kännedom om allmän företagsutveckling. UD bör som huvudman ha en egen ordinarie representant i styrel- sen. En över gräns bör fastställas för den period man kan sitta i styrelsen. Av staten utsedda styrelseledamöter bör instrueras bättre. 
 Staten bör utöka stödet till importfrämjande verksamhet. Denna bör finansieras inom befintliga medel för allmän före- tagsutveckling. Det mest ändamålsenliga är att import- främjandet hanteras av organisationer som är etablerade och redan bedriver sådan verksamhet. Exportrådet bör ges ett tyd- ligare uppdrag att hantera inkommande importförfrågningar. 
 19 
  
 1 
  
 Exportrådsutredningens uppdrag och arbete 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Vid regeringssammanträdet den 14 oktober 1999 bemyndigade regeringen statsrådet Frazier att tillkalla en utredare med upp- drag att se över den del av det statliga exportfrämjandet som sker genom Sveriges exportråd. Sveriges exportråd skapades den 1 juli 1972 efter riksdagsbeslut genom ett avtal mellan de båda huvudmännen staten och Sveriges Allmänna Exportförening. Sveriges exportråd är statens centrala exportfrämjande organ. 
 Översynen skulle omfatta rådets utlands- och hemmaorganisa- tion, inklusive den regionala närvaron i Sverige och förhållandet till utrikesförvaltningen och andra aktörer. Analysen skulle visa om det statliga uppdraget överensstämmer med samhällsekonomiska mål och företagens behov i olika delar av landet. Vidare skulle sam- arbetet mellan exportrådets båda huvudmän, respektive andra aktörer som främjar exporten belysas. 
 Utredaren skulle också redogöra för eventuella problem som hänger samman med att exportrådet erhåller intäkter dels från staten, dels från näringslivet genom försäljning av tjänster till svenska företag. 
 Förslag till åtgärder och förbättringar skulle presenteras med utgångspunkt från ett oförändrat statligt basanslag. Utredaren skulle också analysera behovet av en omfördelning inom ramen för de sammanlagda resurser som staten anslår till exportfrämjande verksamhet. Om förslag med kostnadskonsekvenser lämnades, skulle förslag till finansiering anges. De små och medelstora före- tagens behov, arbetsförhållanden, konkurrensförmåga och export- förutsättningar skulle särskilt uppmärksammas. 
 Utredningen skulle ta del av tidigare och pågående utredningar om exportfrämjande, göra jämförelser med andra länders system för exportfrämjande och beakta EU:s statsstödsregler. 
 21 
  
 Exportrådsutredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utredaren skulle särskilt behandla följande frågor: 
 Har det statliga uppdraget till exportrådet en lämplig inrikt- ning mot bakgrund av samhällsekonomiska överväganden och företagens önskemål i olika delar av landet? Bör inriktningen ändras eller kompletteras? 
 Bör exportrådet ha en tydligare samordningsroll för de statliga exportsatsningarna som samtliga exportfrämjande aktörer i Sverige bedriver? Vad bör det i så fall innebära? 
 Behöver arbetsfördelningen mellan exportrådet, projekt- exportsekretariatet och UD:s näringslivsfrämjare klargöras bättre? 
 Hur fungerar den regionala exportfrämjarorganisationen – Exportcentra? Finns behov av förändringar? 
 Hur har exportrådet hittills anpassat sig till de nya arbets- former och samverkansrelationer som arbetet med regionala tillväxtavtal förutsätter? Tillvaratas exportrådets kunnande på ett bra sätt? 
 Finns det skäl att precisera det statliga uppdraget för att där- med tydliggöra statens roll som beställare av exportfrämjande tjänster? 
 Har utrikesförvaltningen avsatt tillräckliga resurser för sam- arbete med exportrådet? 
 Har exportrådet inom ramen för det statliga uppdraget avsatt tillräckliga resurser för samarbete med utrikesförvaltningen? 
 I vilken utsträckning arbetar exportrådet inom ramen för det statliga uppdraget med långsiktiga nationella strategiska exportfrämjandesatsningar? Finns det ett behov av att utveckla sådant arbete? 
 Bör exportrådet i annan omfattning än idag inom ramen för det statliga uppdraget satsa på  
 Sverige-manifestationer, 
  t.ex. utställningar, och vad skulle detta i så fall få för konsekvenser för andra delar av det statliga uppdraget? 
 Finns anledning att förändra sammansättningen av rådets styrelse och vilka arbets- och styrformer tillämpas för att leda rådets verksamhet? I vilken omfattning och i vilka former utnyttjar exportrådet de båda huvudmännen som en resurs i det operativa arbetet? 
 Hur dras gränsen mellan den statligt finansierade verksam- heten och övrig verksamhet? 
 Tillhandahåller exportrådet den marknads- och land- information som företagen efterfrågar? 
 22 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådsutredningens uppdrag och arbete 
  
 Tillhandahåller exportrådet tjänster som är av särskilt intresse för mindre och medelstora företag som behöver råd och hjälp i sin internationalisering? Finns det anledning att utveckla nya tjänster och/eller arbetsmetoder? 
 Vilken flexibilitet och handlingsberedskap har exportrådet att möta snabba förändringar på marknaden eller andra omvärlds- förändringar, som kan generera nya exportmöjligheter för svenska företag? 
 Bör samarbete och allianser med statliga och privata exportfrämjande aktörer (t.ex. NUTEK, exportfrämjare och projektexportsekretariatet, privata exportkonsulter, handels- kammare) stimuleras i större utsträckning, såväl på utlands- marknaden som i Sverige? På vilka sätt kan detta ske? 
 I vilken omfattning arbetar rådet med frågor som inte direkt rör exportfrämjande, men är handelsrelaterade, t.ex. logistik- planering, utbildning? Vilken analys och rekommendation kan göras kring rådets fortsatta engagemang i sådan verksamhet? 
 Vilka möjligheter finns att samordna den importfrämjande verksamhet som idag finns i Sverige med den export- främjande? 
 I vilken omfattning medverkar exportrådet till – eller skulle exportrådet kunna medverka till – att antalet svenska export- företag ökar och att detta sker i hela landet? 
 Utredningen har definierat frågeställningar kring exportrådets dubbla  
 uppgifter-myndighetsuppdrag 
  parallellt med aktiviteter på en konkurrensutsatt marknad som en central fråga. Utredningen har vidare ansett att det ingår i uppdraget att lämna synpunkter på det förhållandet att exportrådet inte har någon etablerad associationsrättslig form. 
 Direktiven bifogas i sin helhet som bilaga 1. 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen har arbetat utåtriktat och aktivt sökt kontakt med aktörer som kunnat ge information om och synpunkter på de olika frågor som tas upp i direktiven. 
 I ett inledande skede sändes direktiven ut till ett par hundra adressater- däribland näringslivsorganisationer, andra statliga aktörer inom näringslivsutvecklingsområdet, samtliga utlands- myndigheter m.fl. med en inbjudan att inkomma med allmänna 
 23 
  
 Exportrådsutredningens uppdrag och arbete 
  
 SOU 2000:102 
  
 synpunkter på frågor som tas upp i direktiven. Som en reaktion på detta utskick erhölls ett femtiotal svar. 
 Utredningen har vidare haft möten i Sverige med näringslivs- organisationer, centrala och regionala aktörer på främjandeområdet liksom med andra organisationer som kan vara betydelsefulla för exportfrämjandet. Utredningen har också träffat ett antal företag för att direkt av från dessa inhämta synpunkter och erfarenheter av främst det statliga exportfrämjandet genom exportrådet. Dessa träffar har innefattat både kunder och icke kunder hos exportrådet, både små och medelstora och stora företag samt konkurrenter till exportrådet vad gäller konsultverksamheten. Utredningen har också haft kontakt med organisationer som arbetar med import- främjande. Utredningen har haft möten i Stockholm, Malmö, Göteborg, Örebro, Västerås, Uppsala, Falun och Östersund. 
 Utredningen har i olika konstellationer företagit studieresor till andra länder, dels för att studera det svenska exportfrämjandet, dels för att få information om respektive lands system för export- främjande. Följande platser har besökts: Bangkok, Berlin, Dublin, Helsingfors, Köpenhamn, London, Kairo, Tokyo samt Chicago, Los Angeles, New York och Washington. 
 Utredningen har genomfört fyra enkäter. En större telefon- intervjuenkät har utförts av företaget AB Stelacon på uppdrag av utredningen och exportrådet för att få in synpunkter på export- rådet från ett representativt urval exporterande företag i olika delar av landet och i olika branscher, De tre andra enkäterna har genomförts av utredningen själv och har omfattat 1) frågor till vissa ambassader om dessas samarbete med exportrådet m.m, 2) frågor till handelssekreterarkontoren om dessas arbete med det statliga uppdraget m.m. och 3) frågor till vissa ambassader om respektive värdlands exportfrämjande. 
 Utredningen har också varit i kontakt med myndigheter och organ som kunnat lämna synpunkter på olika principiella fråge- ställningar, t.ex. konkurrensfrågor och upphandling. Utredningen har begärt in yttranden rörande konkurrensfrågor från Nämnden för offentlig upphandling (NOU) och Konkurrensrådet. Yttrande inkom från NOU. 
 Utredningen har tagit del av tidigare utredningar om export- främjande m.m. och varit i kontakt med utredningarna om export av statligt förvaltningskunnande, form och design samt Sveriges politik för global utveckling. 
 Utredningen har haft en enkel hemsida som bl.a. innehållit direktiven. 
 24 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådsutredningens uppdrag och arbete 
  
 Utredningen har haft nio möten med sina experter. Utredningen har under hela uppdragets genomförande haft ett 
 särskilt stort antal kontakter med exportrådet, exportföreningen och utrikesförvaltningen. 
 Utredningen vill härmed framföra ett stort tack till alla dem som på olika sätt bistått utredningen. 
 25 
  
 2 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 I detta kapitel redogörs inledningsvis kortfattat för Sveriges utri- keshandel och dess roll i ekonomin. Därefter beskrivs exportfräm- jandet och dess koppling till annat främjande och näringslivsut- veckling. Slutligen redovisas kortfattat de internationella och EU- regler som finns rörande subventioner och statligt stöd. 
  
 2.2 
  
 Exportens roll i ekonomin och Sveriges utrikeshandel 
  
 Ett litet land som Sverige är för sitt välstånd och sin välståndsut- veckling mycket beroende av ett omfattande ekonomiskt utbyte med omvärlden. En alltför hög grad av självförsörjning innebär slöseri med ekonomiskt knappa resurser eftersom ett land av Sveriges storlek inte har någon rimlig möjlighet att på ett effektivt sätt producera den mångfald av varor och tjänster som efterfrågas. Det höga svenska välståndet bygger till stor del på att Sverige under en lång följd av år kunnat dra fördel av den internationella arbetsfördelningen. 
 Att exportera över huvud taget eller att exportera mycket är inget självändamål utan ett sätt att få medel så att man kan importera, dvs. tillgodose det behov av varor och tjänster som man själv inte kan tillverka på ett effektivt sätt. Det är därför inte rik- tigt, som ibland görs, att betrakta export som något viktigare och finare än import. Båda fyller en lika viktig roll för att skapa väl- stånd och sysselsättning. 
 Sverige har en mycket omfattande handel med omvärlden. Detta kan illustreras på olika sätt. Utrikeshandeln med varor och tjänster uppgick 1999 till hela 1,615 mdkr, därav export 864 mdkr och im- port 751 mdkr. Av exporten var 701 mdkr varu- och 163 mdkr 
 27 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 SOU 2000:102 
  
 tjänsteexport. Av importen var 566 mdkr varu- och 185 mdkr tjänsteexport. Varuhandeln gav således ett betydande överskott- 135  
 mdkr-medan 
  tjänstehandeln gav ett underskott på 22 mdkr. Utrikeshandeln har under senare år ökat både i absoluta och rela- tiva tal. 
 Utrikeshandeln uttryckt som andel av BNP  
 uppgick 1999 till drygt  
 80 %,  
 av BNP, därav export  
 44 %  
 och import  
 37 %.  
 Utrikes- handelns andel av BNP är för Sveriges del betydligt högre än för de stora industriländerna men lägre än för vissa jämförbara länder, t.ex. Belgien, Nederländerna eller Österrike. 
  
 Sveriges varu- och tjänstehandel  
 1993–1999(mdkr, 
  andel av 
 BNP i %) 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 Varuexport 
  
 388 
  
 472 
  
 568 
  
 569 
  
 633 
  
 675 
  
 701 
  
 Varuimport 
  
 334 
  
 399 
  
 461 
  
 449 
  
 545 
  
 545 
  
 566 
  
 Varuhandel 
  
 722 
  
 871 
  
 1,029 
  
 1,018 
  
 1,178 
  
 1,220 
  
 1,267 
  
 Andel av BNP 
  
 48 
  
 55 
  
 60 
  
 58 
  
 65 
  
 65 
  
 64 
  
 Tjänsteexport 
  
 100 
  
 110 
  
 115 
  
 115 
  
 136 
  
 151 
  
 163 
  
 Tjänsteimport 
  
 99 
  
 108 
  
 119 
  
 123 
  
 150 
  
 169 
  
 185 
  
 Tjänstehandel 
  
 199 
  
 218 
  
 234 
  
 238 
  
 286 
  
 350 
  
 348 
  
 Andel av BNP 
  
 13 
  
 14 
  
 14 
  
 14 
  
 16 
  
 19 
  
 18 
  
 Varu- och 
  
 921 
  
 1,089 
  
 1,263 
  
 1,256 
  
 1,464 
  
 1,570 
  
 1,615 
  
 tjänstehandel 
  
 Andel av BNP 
  
 61 
  
 69 
  
 74 
  
 72 
  
 81 
  
 84 
  
 82 
  
 Källa 
 : Kommerskollegium 
 Ett annat uttryck för exportens betydelse i ekonomin är att ca hälften av den svenska industriproduktionen säljs till utlandet. Betydelsen av exporten och importen för olika branscher liksom olika företag varierar självfallet kraftigt men har ökat. Sverige är trots sin litenhet en betydande handelsnation, även i ett globalt perspektiv. År 1997 var Sverige världens 17:e största varuexportör och 20:e största varuimportör. 
 Antalet företag som är engagerade i utrikeshandeln  
 är betydande och ökar. Enligt den senaste statistik som finns tillgänglig- från 1994- fanns då 45.000 export- och 71.000 importföretag. En 
  
 28 
  
 SOU 2000:102 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 mycket stor del av  
 dessa-närmare 
  36.000  
 export-och 
  närmare 57.000 importföretag hade dock ett export- respektive importvärde under 1 mkr. Dessa många företag stod för knappt 1 % respektive 2 % av exporten/importen. De 50 största exportörerna respektive importörerna stod å andra sidan för hela 43 % respektive 31 % av exporten respektive importen. 
 De 50 största koncernerna (företagsgrupper med över en mdkr i varuexportomsättning) stod enligt samma statistik för 65 % av varuexportvärdet medan motsvarande på importsidan där det fanns 45 företag med mer än en mdkr i varuimportomsättning låg på lägre nivå, 41 %. De fem största företagsgrupperna var mycket betydande i exporten och stod 1994 för hela 26 % av varuexport- värdet. Företaget Wood är idag Sveriges största exportör och beräknas ensam stå för mellan 10 % och 15 % av varuexporten. 
 Ovanstående visar att stora företag står för en betydande, dock krympande, del av exporten. Det är samtidigt viktigt att framhålla att många små och medelstora företag är indirekta exportörer genom att de är underleverantörer. Samarbete med utlandet blir viktigare än tidigare för dessa företag, som måste förbättra sin kompetens och konkurrenskraft. 
 Sveriges export och import 1999 fördelad på regioner (andel i %) 
  
 Export 
  
 Import 
  
 EU 
  
 58 
  
 69 
  
 Övriga. Europa 
  
 16 
  
 14 
  
 Amerika 
  
 13 
  
 7 
  
 Asien 
  
 10 
  
 9 
  
 Afrika, Oceanien m.fl. 
  
 3 
  
 1 
  
 100 
  
 100 
  
 Källa 
 : Kommerskollegium 
 De  
 största exportmarknaderna  
 finns i Sveriges närhet, i Norden och övriga Västeuropa. Europa totalt svarar för ca 75 % av export- värdet. EU ensamt står för knappt 60 % och övriga Europa för ca 15 %. Viktigaste marknader utanför Europa är länder i Amerika, främst USA, med närmare 13 % av exportvärdet och Asien, där Japan är största marknad, med knappt 9 %. Av Sveriges tolv största marknader finns tio i Europa medan de andra två är USA och 
 29 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 SOU 2000:102 
  
 Japan. De fem största exportmarknaderna är i ordning Tyskland, Storbritannien, USA, Norge och Nederländerna. 
  
 På importsidan  
 är Europas andel f.n. ca 83 % varav EU står för knappt 70 %. Viktigaste leverantörsregioner utanför Europa är Asien, där Kina och Japan är viktigast, med knappt 9 % och Amerika, där USA är klart störst, med ca 7,5 %. Av Sveriges tolv största leverantörsländer finns återigen tio i Europa, vartill kommer USA och Japan. De fem största länderna är i ordning Tyskland, Storbritannien, Nederländerna, Norge och Danmark. 
 De 20 största exportmarknaderna och leverantörsländerna åter- finns i bilaga 8. 
 I exporten är verkstadsvaror den mest betydande gruppen och står för 55 % av det totala värdet. Största undergrupper är elektro- varor och datorer med 21 %, följt av maskiner med 15 % och väg- fordon med 12 %. Näst viktigaste grupp är skogsvaror med knappt 14 % där papper svarar för mer än hälften. Därefter följer kemi- varor med knappt 11 % där läkemedel står för nästan hälften. 
 På importsidan är bilden delvis annorlunda. Störst är även här verkstadsvaror med 50 %. De viktigaste grupperna är desamma som för exporten, elektrovaror och datorer- 20 %, maskiner 12 % och vägfordon- 10 %. Därefter följer övriga varor med 21 % där bl.a. livsmedel och tekovaror och skor ingår med 7 % respektive 6 %. Därefter följer kemivaror med 12 %. I övrigt kan noteras att siffran för energivaror är högre på importsidan men ändå ganska blygsam, bara knappt 6 % för närvarande. 
 Enligt utredningen Staten och  
 exportfinansieringen-SOU 
 1998:3-är 
  en betydande del av exporten, 52 %, intern försäljning i olika företagsgrupper. Man kan dela upp exporten också enligt andra kriterier. Ett sådant kriterium är hur exporten finansieras, ett annat vem som är köpare (offentliga eller privata rättssubjekt), ett tredje karaktären på exporten ur någon synpunkt (t.ex. enkel leve- rans eller projektförsäljning) och ett fjärde typ av marknad  
 (i-, 
  u- eller östland eller  
 när-/fjärrmarknad). 
  I detta sammanhang kan man också nämna  
 motköps-eller 
  kompensationsaffärer, t.ex. i samband med större inköp av försvarsmateriel. Sådana inköp kan i vissa lägen bidra till ökad export. Den roll som staten kan spela för att främja export varierar beroende på vilken typ av export det är fråga om. 
 Avslutningsvis kan det finnas skäl att kort säga något om begreppen export och import. I dagligt tal avser dessa utförsel till respektive införsel från alla länder. Eftersom Sverige numera utgör en del av EU:s inre marknad för bl.a. varor och tjänster, är sådan 
 30 
  
 SOU 2000:102 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 ut- och införsel inom EU i tullteknisk mening inte längre att betrakta som export eller import. Utredningen har ändå valt att i detta betänkande använda dessa begrepp både för  
 EU-länder 
  och andra länder. 
  
 2.3 
  
 Exportfrämjande, annat främjande och näringslivsutveckling 
  
 Exportfrämjande innefattar åtgärder som privata och offentliga aktörer genomför eller finansierar i syfte att nå ut på exportmark- naden eller i syfte att öka exporten. 
 Med  
 statligt exportfrämjande  
 avses i detta betänkande insatser som statliga organ genomför eller hel- och delfinansierar för att öka svenska företags förmåga att sälja utomlands men också för att öka deras utlandsförsäljning. Ofta används idag begreppet interna- tionalisering vilket är ett vidare begrepp än export. Det omfattar t.ex. även etablering utomlands. Utredningen har haft som huvud- uppgift att granska det statliga exportfrämjande stöd som ges via exportrådet. Statligt finansiellt stöd i form av statsstödda export- krediter, exportkreditgarantier eller riskkapital behandlas inte när- mare i detta betänkande. 
 Det statliga exportfrämjandet omfattar aktiviteter av skilda slag. Det kan t.ex. avse: 1) att skapa intresse för export, 2) att allmänt höja företagens kompetens genom utbildning (t.ex. i kultur- skillnader m.m.), 3) att tillhandahålla information (t.ex. om tullar, skatteregler, upphandling, etablering m.m.). Det kan också handla om mer 4) handfast stöd i samband med aktiviteter utomlands (t.ex. deltagande i mässor, delegationsresor, sökande efter agent m.m.) samt 5) mer omfattande insatser (t.ex. marknadsanalyser eller- undersökningar). Detta främjande kan vara generellt och avse alla typer av företag eller särskilt inriktat på företag av en viss stor- lek, vissa sektorer eller vissa delar av landet. I Sveriges fall utgår stödet som en kombination av generella och riktade åtgärder. Huvuddelen av exportansträngningar utförs av företagen med egna resurser och utan medverkan av offentliga aktörer. Det av staten finansierade stödet till exporten är således ett komplement till den verksamhet som företagen själva bedriver. 
 Det statliga exportfrämjandet kan ses som en del av det totala statligt finansierade  
  
 Sverige-främjandet 
  
 som också innefattar allmän  
 Sverige-information, 
  investeringsfrämjande, turism, kultur m.m. Det allmänna  
 Sverige-främjandet 
  kan ha en positiv effekt på 
 31 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 SOU 2000:102 
  
 exportfrämjandet om det lyckas skapa en positiv  
 Sverige-bild 
  eller om fördelaktiga associationer till det som är svenskt spiller över på exporten. 
 Exportfrämjandet kan också ses som en del av ett  
 handelsfrämjande  
 som också innefattar främjande av import. Utredningen behandlar också kortfattat importfrämjande. Statligt importfrämjande omfattar insatser som statliga organ genomför eller hel- eller delfinansierar för att främja import till Sverige. 
 Det kan i sammanhanget finnas skäl att framhålla att det utan jämförelse viktigaste sättet för staten att främja såväl export som import är genom arbetet att utveckla EU:s inre marknad och det allmänna handelspolitiska arbetet. Skapandet av enklare och mindre restriktiva regler och procedurer genom inremarknadsarbetet är mycket betydelsefullt för att främja handeln inom  
 EU-området 
  som ju är den viktigaste regionen i utrikeshandeln. Även det handelspolitiska arbetet är av stor vikt. Detta går ut på att genom tydliga regler och villkor underlätta utrikeshandeln i båda riktningar. Efter Sveriges  
 EU-inträde 
  ligger ansvaret för att föra handelspolitiska förhandlingar med länder utanför EU på den europeiska kommissionen. 
 Stöd till exportfrämjande kan också sägas vara en del av den all- männa  
 näringslivsutvecklingen 
 . Fler och växande företag är ett vik- tigt mål för regeringens politik för att skapa bättre förutsättningar för ökad tillväxt och sysselsättning. Regeringen arbetar inom en rad områden för att främja näringslivsutvecklingen, bl.a. med konkurrensfrågor, regelförenkling, kapitalförsörjning, förbättrad information och service från myndigheter samt kompetens- utvecklingsfrågor. Arbete för att stimulera företagande och förnyelse bygger i hög grad på att säkerställa goda basvillkor. Regelförenkling är en viktig del av detta arbete liksom åtgärder för att få tillstånd effektivare konkurrens. Företagsfrämjande åtgärder bedrivs också genom rådgivning, olika projekt och bidrag. Inom denna verksamhet tillhandahåller staten mötesplatser och arbetar med att initiera och samordna olika nätverk. Mycket av denna näringslivsutveckling sker på regional och lokal nivå. 
 32 
  
 SOU 2000:102 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 2.4 
  
 Det internationella regelverket och EU:s regler 
  
 2.4.1 
  
 Inledning 
  
 Det finns på internationell nivå vissa regler avseende utrikeshandel som antingen har till syfte att underlätta det ekonomiska utbytet eller att fastställa vilka regler som skall gälla i olika avseenden. Dessa kan t.ex. avse tullar, kvantitativa restriktioner, dumpning, standards och normer, säkerhetsbestämmelser och subventioner. På global nivå finns olika  
 WTO-avtal 
  (WTO=World Trade Orga- nization) men det finns också bilaterala och regionala avtal om t.ex. frihandel som innehåller liknande bestämmelser. Vad gäller EU, som för övrigt är part i  
 WTO-avtalen 
  och en mängd olika bilaterala och andra handelsavtal, finns bl.a. bestämmelser om statsstöd. Det finns också en mängd olika  
 EU-bestämmelser 
  som tillsammans utgör regelverket för EU:s inre marknad. Nedan berörs kortfattat de  
 WTO-, 
  OECD- (Organization for Economic Cooperation and Development) och  
 EU-regler 
  som närmast kan anses vara tillämp- liga på statligt stöd till exportfrämjande. 
  
 2.4.2 
  
 WTO och  
  
 OECD-regler 
  
 Internationellt regleras villkoren för användningen av offentligt stöd (subventioner) i tre avtal WTO:s subventionsavtal, WTO:s flygindustriavtal samt OECD:s  
 consensus-överenskommelse 
  som avser statsstödd exportfinansiering. Vad gäller stöd till allmänt exportfrämjande är det ovannämnda subventionsavtal som i första hand skulle kunna anses tillämpligt. Avtalet fastställer vad som i avtalets mening utgör en subvention. Ett kriterium är att stödet är selektivt. Det anges också vad som utgör s.k. förbjudna stöd. Dessa är antingen stöd som bestäms av exportresultat eller stöd till för- mån för användning av inhemska framför importerade varor. Exempel på sådant stöd ges i texten. Allmänt stöd till export- främjande av det slag som exportrådet erbjuder är inte förbjudet enligt avtalet, enligt den tolkning som Sverige och många andra länder gjort. Inget fall där detta har ifrågasatts har veterligen varit uppe till allmän diskussion eller varit föremål för tvist i WTO. 
 33 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 SOU 2000:102 
  
 2.4.3 
  
 EU:s statsstödsregler 
  
 Sverige omfattas genom medlemskapet i EU av de gemenskapsbe- stämmelser som reglerar möjligheterna at lämna offentligt stöd till näringslivet. De s.k. statsstödsreglerna i fördragets artiklar 87 och 88 begränsar möjligheterna för såväl staten som kommuner att lämna stöd inom vissa givna ramar. Kommissionen måste godkänna stödåtgärder innan de införs. Det enda undantaget från denna regel gäller s.k. försumbart stöd. Detta definieras som stöd på högst 100.000 EUR (=ca 850.000 kr) per företag och treårsperiod. 
 Kommissionen kan godkänna stöd för vissa ändamål som anses ligga inom gemenskapens intresse. Det gäller huvudsakligen vissa utpekade stöd till små och medelstora företag, stöd till forskning och utveckling, stöd för miljöförbättrande åtgärder, stöd för utbildning och sysselsättning samt stöd för utveckling av företag i regionala stödområden. I vissa fall kan kommissionen även god- känna stöd för undsättning och omstrukturering av företag i kris. 
 En princip är att stöd endast får lämnas till  
 investerings-, 
  inte driftskostnader. Dock finns undantag som möjliggör driftsstöd i vissa fall, t.ex. transportstöd inom delar av EU och skattelättnader vid miljöåtgärder. 
 Svenska statliga aktörers stödgivning har anpassats till EU:s krav. För kommunerna har EU:s krav inte inneburit någon föränd- ring, eftersom kommunallagen inte tillåter stöd till enskilda annat än i undantagsfall. I den mån kommunalt stöd som faller under  
 EU-fördragets 
  statsstödsregler ändå skulle lämnas föreligger en lagstadgad skyldighet att förhandsanmäla detta till regeringen, som sedan ansvarar för att anmälan sker till kommissionen i formell ordning. 
 EU:s regler innehåller inte något förbud mot exportfrämjande åtgärder av allmän karaktär. Stöd till enskilda företag som faller under artikel 87.1 i  
 EG-fördraget 
  måste emellertid utformas så att det står i överensstämmelse med statsstödsreglerna, oavsett om syftet är allmänt exportfrämjande eller andra ändamål som en medlemsstat prioriterar. När det gäller exportfrämjande kan t.ex. bestämmelserna om s.k. mjukt stöd (subventionerad konsulthjälp) för små och medelstora företag utnyttjas eller också de ovannämnda reglerna om försumbart stöd. 
 När det gäller utnyttjandet i medlemsstaterna av reglerna om försumbart stöd bör noteras att  
 EU-kommissionen 
  kommit att 
 34 
  
 SOU 2000:102 
  
 Sveriges utrikeshandel och dess roll i ekonomin 
  
 lägga större vikt vid en fungerande nationell kontroll av bestäm- melsernas tillämpning. 
 35 
  
 3 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
  
 3.1 
  
 Utredningar och rapporter 
  
 Flera utredningar/rapporter som berör exportfrämjandet och exportrådet har genomförts sedan den förra större utredningen (Statens roll vid främjande av export, SOU 1991:3) genomfördes. Vidare har andra utredningar gjorts som visserligen inte behandlar exportfrämjande men som tagit upp andra frågor, t.ex. konkur- rensfrågor, som är relevanta för exportrådsutredningen. 
  
 RRV  
 gjorde 1996 en effektivitetsrevision som resulterade i rapporten Statliga insatser för att främja export från små och medelstora företag. Syftet var att undersöka om det statliga och statligt stödda exportfrämjandet var effektivt utformat. Revisionen gjordes några år efter det att beslut fattats om hur export- främjandet borde utformas (prop. 1991/92:108, 1991/92:NU 23), inbegripet att exportrådets anslag skulle halveras. I rapporten konstaterades bl.a. att den renodling av uppgifter och roller som eftersträvats inte kommit till stånd och att fler aktörer i stället tillkommit. Detta hade skett genom beslut både på central och regional nivå. Exportfrämjande uppgifter hade lagts också på andra aktörer än exportrådet och ALMI. Aktörerna agerade oberoende av varandra och det förekom dubbelarbete och överlappningar. Det saknades en sammanhållande kraft. Samtidigt utfördes vissa tjänster knappast alls. RRV ansåg att många aktörer var små och hade begränsade resurser vilket gjorde exportfrämjandet sårbart. Tilldelningen av medel styrdes också av andra motiv än exportpotentialen, t.ex. regionala hänsyn. Tillkomsten av EU:s strukturmedel hade förstärkt den regionala profilen på exportfrämjandet och förstärkte tendensen till uppsplittring. RRV konstaterade vidare att de totala resurserna för exportfrämjande ökat under perioden trots att exportrådets ordinarie anslag halverats. Ökningen hade enligt RRV bidragit till att insatserna till stor del kommit att koncentreras på att utveckla företagen till 
 35 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
  
 SOU 2000:102 
  
 exportörer medan åtgärder för att främja  
 Sverige-bilden 
  utomlands minskat. 
 RRV ansåg inte att mängden aktörer lett till ett utbud som bättre tillgodosåg företagens behov. Detta berodde på att det till stor del var samma tjänster som erbjöds. Däremot var debiterings- och subventionsvillkoren olika vilket innebar att aktörerna delvis konkurrerade om kunder. RRV ansåg att man borde överväga att stärka exportrådets roll som det centrala och sammanhållande organet 
 Ett par år senare fick  
 konsulten Combs  
 i uppdrag av export- rådet att kartlägga vilka aktörer som erbjöd statligt finansierade tjänster inom exportfrämjandet. Williams presenterade i december 1998 sin rapport Statliga och statligt finansierade aktörer inom exportfrämjandet. Tham identifierade på central nivå åtta statliga och statligt hel- och delfinansierade aktörer med exportfrämjande verksamhet. Därutöver fanns privata konsultbolag som genom- förde uppdrag som finansierades med statliga och/eller  
 EU-medel. 
  På regional nivå fanns tio aktörer. På utlandsmarknaderna fanns sju typer av aktörer. Alla förekom dock inte på samma marknader. UD, EG:s strukturfonder, handelskammare, vissa exportcentra och Euro Info Centre  
 (EIC)-kontor 
  hade ökat sina aktiviteter liksom kommuner och landsting. Genomgången visade att många aktörer hade likartade roller och uppgifter. Mycket av det dubbelarbete på regional nivå som RRV pekat på i ovannämnda rapport fanns kvar. Flera aktörer hade huvuduppgifter inom t.ex. allmän företagsut- veckling och exportrådgivning. Viss renodling hade dock skett mellan exportrådet och ett antal  
 ALMI-bolag 
  vilket minskat över- lappningarna i berörda regioner. EIC och exportcentrum var sam- arbetsformer som i vissa län börjat leva sina egna liv och utvecklats till självständiga aktörer. Detta hade medfört dubblering av insatser mellan EIC, ALMI och exportrådet och/eller mellan export- centrum, exportrådet, ALMI och handelskammaren. Vissa EIC- kontor arbetade med rådgivning inom exportutveckling, bl.a. för att kunna finansiera sin verksamhet. Exportcentrum hade fått en mer begränsad roll än som ursprungligen var tänkt eftersom de deltagande aktörerna önskade behålla sin självständiga profil. Sam- arbetet i exportcentrum fungerade dock bättre än tidigare. På utlandsmarknaderna hade antalet offentliga aktörer minskat. Tham berörde också kortfattat processen kring de regionala tillväxt- avtalen. 
 Tham redovisade vilka resurser som totalt avsatts för export- främjande och kom fram till en summa för 1998 på mellan 445 mkr 
 36 
  
 SOU 2000:102 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
  
 och 567 mkr. Exportrådet kanaliserade mindre än 1/3 av de statliga medlen för exportfrämjande. Länsstyrelser och EG:s struktur- fonder anslog var för sig medel i samma storleksklass. Tham nämnde vidare att exportrådet generellt sett hade en högre timdebitering än andra aktörer, t.ex. ALMI. Williams kommenterade vidare exportrådets roll som sammanhållande aktör. Regeringens strävan att åstadkomma detta var varken känd eller accepterad av de övriga aktörerna. Williams ansåg inte att man kunde tala om ett statligt sammanhållet exportfrämjande system. Den ökade regionaliseringen ledde enligt Williams till ett behov av en sammanhållande funktion, en  
 spindel-i-nätet 
  funktion, snarare än en bestämmande sådan. Williams konstaterade att, om detta skulle genomföras, exportrådet måste ges ett uttalat stöd från staten och en anpassning göras av främst  
 Sverige-organisationen. 
  Williams ansåg att man borde se över aktörernas roller, uppgifter och prissättning. Man borde vidare överväga vem som skulle hantera de EU- finansierade uppgifter som NUTEK arbetade med liksom EIC:s organisatoriska hemvist. Dessutom borde man komma överens om likartade riktlinjer för prissättning. 
  
 Industriförbundet  
 genomförde  
 1998–1999 
  en undersökning bland sina små och medelstora medlemsföretag. Syfte var att söka identifiera de problem och behov av stöd som de små och medel- stora företagen upplevde. Vidare undersökte man vad dessa företag ansåg om exportfrämjandet och hur de exportfrämjande aktörernas insatser kunde bli mer effektiva. Resultatet presenterades i en rapport De små och medelstora företagens förutsättningar för export och deras erfarenheter av exportfrämjandet som kom 1999. Undersökningen redovisade viss kritik mot exportfrämjandet. Det rörde sig i första hand om kvalitetsbrister i de tjänster som erbjöds. Tre av fyra företag i undersökningen uppgav att de exporterade, i genomsnitt till fem marknader. Det helt dominerande problemet för dessa företag var att finna återförsäljare och att nå de potentiella kunderna. Finansiering av exportsatsningar var ett annat problem liksom att hitta kompetenta exportsäljare och marknadsförare samt kompetens att planlägga strategier. Effek- tivare information om vilka aktörer som fanns, stöd för mässdeltagande samt en effektivare dörröppningsfunktion, bl.a. med hjälp av ambassadpersonal, var önskemål som framfördes av många. Flera efterlyste en kraftsamling kring exportfrämjandet från statens sida för att utnyttja statens anslag på ett optimalt sätt. I den betygssättning som företagen gjorde fick handelskammaren bäst betyg och exportrådet och ALMI sämst. I rapporten föreslogs 
 37 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
  
 SOU 2000:102 
  
 att det borde skapas en bättre överblick över vilka exportfrämjande tjänster som erbjöds av organisationer och företag och att detta kunde göras via en marknadsplats på Internet. 
 Forum för småföretagsforskning  
 har på uppdrag av NUTEK deltagit i ett  
  
 EU-projekt 
  
  rörande stöd till små och medelstora företag. Syftet har varit att analysera kvalitetsaspekter av befintlig företagsservice med fokus på servicens kvalitet och synlighet. Parallella studier har genomförts i Grekland, Irland, Italien, Tyskland och Sverige. Arbetet i Sverige resulterade i en engelskspråkig rapport som publicerades i maj i  
  
 år-Support 
  
  services to SME´s analysis of market support services in the context of the working group on the visibility and quality of support services (NUTEK R 2000:13). En central del i studien var en enkätundersökning som gjordes bland över 1.400 småföretag i tre regioner, Stockholms stad, Örebro och Västernorrlands län. Företagen indelades enligt antalet anställda  
  
 (1–19 
  
  respektive 20– 49) samt i tjänste- och tillverkande företag. Företagen tillfrågades bl.a. om de under de senaste tre åren haft kontakt med ett antal uppräknade organisationer, myndigheter och företag som tillhandahåller stöd. De som ingick i undersökningen var bl.a. exportrådet, ALMI, länsstyrelsen NUTEK, EIC, handels- kammaren, kommunens näringslivskontor, lokal företagarförening och branschorganisation. Man frågade både om hur ofta man haft kontakt samt om den nytta man haft av kontakten.  
  
 20–30 
  
  % av företagen hade haft kontakt med länsstyrelsen, ALMI och kom- munens näringslivskontor medan  
  
 10–15 
  
  % haft kontakt med NUTEK, handelskammaren och exportrådet. Andelen företag med regelbunden kontakt låg generellt på ca 5 %. Med branschorgani- sationer och lokala företagarföreningar låg den regelbundna kon- takten på  
  
 10–20 
  
  %. Större företag hade generellt sett fler kontakter än mindre. Tillverkande företag hade oftare kontakt med tradi- tionella aktörer, t.ex. exportrådet och Carroll, än tjänsteföretag. Generellt var man mer nöjd med en service ju mer man använt den. De flesta företag använde sig av rekommendationer för att hitta rätt leverantör av företagsservice. Mellan  
  
 55–65 
  
  % använde sig av annonser av olika slag eller aktiv sökning via bl.a. Internet. Värt att notera är att endast 10 % angav att de hade haft svårt att hitta rätt leverantör. I rapporten presenteras vissa slutsatser och anges några punkter som bör följas upp. Det anges bl.a. att det är viktigt att klargöra de offentliga aktörernas roll och slå fast övergripande mål och strategier liksom anslå tillräckliga resurser för uppföljning och utvärdering. Vidare anges att konkurrensfrågor kommit mer i 
  
 38 
  
 SOU 2000:102 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
  
 fokus för de offentliga aktörerna. Detta avser både själva utövandet av tjänsten men även konkurrensstörande effekter av givna bidrag eller rådgivning. Det är viktigt att hålla gränsen mot det privata klar. Vidare pekas på att Internetbaserad information har stor potential för affärsinformation och operativt stöd. 
 Utredningen Omprovning av statliga åtaganden (1995:93)  
 hade bl.a. i uppgift att finna en lämplig form för finansiering av verk- samheter som var beroende av fortlöpande stöd från statens sida men som inte borde bedrivas i myndighetsform. Vidare hade den till uppgift att göra en översyn av stiftelser som fortlöpande var beroende av statliga medel. Det ingick också i uppgiften att pröva om förslagen om framtida finansiering kunde tillämpas också i andra privaträttsliga organisationer som fortlöpande var beroende av statligt stöd. Utredningen behandlade bl.a. exportrådet och föreslog att rådet borde göras om till en ideell förening och slås ihop med STATT och på sikt också ISA. 
  
 Statskontoret  
 presenterade i början av året en rapport Staten som kommersiell  
 aktör-Omfattning 
  och konkurrenseffekter, Stats- kontoret 2000:16. Med utgångspunkt i en kartläggning av vissa myndigheter, affärsverk och hel- eller delägda bolag skulle en analys göras av vilka behov statliga aktörer hade att bedriva kom- mersiell verksamhet. Om ett sådant behov fanns, skulle förslag lämnas hur konkurrenssnedvridande effekter kunde undvikas. Statskontoret har i sin rapport identifierat sex egenskaper eller kriterier i statlig konkurrensutsatt verksamhet som påverkar kon- kurrensen på marknaden: 1) har anslag eller bedrivs med ensamrätt, 2) omsätter över 30 mkr/år, 3) konkurrerar med småföretag, 4) bedrivs tillsammans med eller i anslutning till myndighetsutövning, 5) har tillgång till strategisk infrastruktur, 6) bedrivs inom en myndighet som har stor inköpsroll på samma marknad. I rapporten sägs att statens roll kan formuleras enligt följande: 
 staten skall rätta till marknadsimperfektioner och skapa förut- sättningar för samhällsekonomisk effektivitet i ekonomin staten skall se till att tillhandahålla sådan service och sådana nyttigheter som inte tillhandahålls på privata marknader staten skall bedriva verksamheten i egen regi där privata aktö- rer saknas och det saknas förutsättningar att skapa en konkur- rensmarknad 
 39 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
  
 SOU 2000:102 
  
 staten har en fördelnings- och stabiliseringspolitisk roll som motiverar statliga ingrepp, t.ex. att påverka fördelningen eller stabilisera tillfälliga konjunktursvängningar. 
 Statskontoret föreslår tre åtgärder för alla de som bedriver kon- kurrensutsatt verksamhet i anslutning till annan verksamhet: 
 definiera begreppet uppdragsverksamhet 
 kräv särredovisning av avgiftsintäkter i konkurrens inrätta en tillsynsfunktion 
 I några organisationer som studerats föreslår statskontoret att konkurrensutsatt verksamhet bolagiseras. 
  
 RRV  
 har i en rapport från i år om Utrikeshandeln strategi för effektivitetsrevision, RRV 2000:7 lämnat vissa kommentarer om exportfrämjandet. RRV pekar på att det finns många aktörer som sysslar med likartade saker vilket leder till risk för dubbelarbete. Det är anmärkningsvärt att denna situation inte föranlett några  
 åtgärder-Exportcentrum 
  undantaget. RRV anser vidare att över- blicken över stöd och aktiviteter inom exportfrämjandet är otill- räcklig och att höger hand inte vet vad vänster hand gör. Export- centrum har dock marginellt förbättrat samordningen. RRV anser vidare att små och medelstora företags efterfrågan inte motsvaras i utbudet av stöd. Utbudet anges i stor utsträckning vara utbudsstyrt och bortse från i synnerhet småföretagens behov. Vidare sägs att aktörernas breda verksamhetsområden medför otydliga roller och risk för tunt spridd kompetens. Slutligen nämns att effekten av exportfrämjande åtgärder inte mäts på ett tillfredsställande sätt. Detta sägs samtidigt som det nämns att det är förknippat med svårigheter att med exakthet mäta effekter av exportfrämjande åtgärder. 
  
 3.2 
  
 Propositioner 
  
 Regeringens syn på exportrådet och statens roll i exportrådet behandlades i  
 propositionen 1991/92:108 Statens roll i den export- främjande verksamheten vid Sveriges exportråd.  
 Propositionen god- kändes av riksdagen den 24 april 1992. Nedan återges kortfattat de viktigaste punkterna däri. 
 I propositionen nämns att det statliga stödet till exportrådet grundar sig på bedömningen att det finns samhällsekonomiska motiv att stödja främjandet av svensk export. Exportfrämjande- 
 40 
  
 SOU 2000:102 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
  
 politikens mål bör, heter det, vara att främja svenskt näringslivs export och internationalisering på ett sätt som positivt påverkar Sveriges långsiktiga välfärdsutveckling. Staten bör lägga ett tydligt uppdrag på exportrådet för att få vissa tjänster utförda som ter sig samhällsekonomiskt angelägna. Vidare sägs att det finns anledning att vidta särskilda åtgärder för att främja de små och medelstora företagens export och internationalisering. Stödet bör i första hand inriktas på upplysnings- och rådgivningsverksamhet och skapande av sådana nätverksrelationer som kan vara av betydelse för svensk export. Övriga verksamheter bör i princip bedrivas på kommersiella villkor. Särskilda skäl kan dock tala för statligt stöd för vissa aktiviteter. Det sägs mer preciserat att statens stöd utifrån en samhällsekonomisk bedömning bör inriktas på följande aktiviteter: 
  
 1. 
  
 upplysnings- och rådgivningsverksamhet 
  
 2. 
  
 vissa projekt/aktioner, i samverkan med företag, vilka syftar till 
  
 a. 
  
 utveckling av exportoerfarna, framför allt små och medelstora företags export 
  
 b. 
  
 export till svårbearbetade eller avlägsna men lovande marknader 
  
 c. 
  
 större manifestationer med inriktning på svenskt näringsliv el- ler svensk industri, efter samråd med UD 
  
 Vad gäller uppdragsverksamheten (som idag benämns konsultverk- samheten) sägs att regeringen inte ser något principiellt intresse av att staten via exportrådet bedriver sådan uppdrags- och konsult- verksamhet på exportfrämjandeområdet som likaväl skulle kunna omhändertas av privata företag och sammanslutningar. Verksamhet på områden där det finns privata alternativ bör begränsas till områ- den där exportrådet har särskild kompetens och där aktiviteterna utgör naturliga komplement till den statsstödda verksamheten. Det är väsentligt, framhålls det, att uppdragsverksamheten bedrivs på affärsmässiga villkor. Införsäljning av uppdrag bör inte finansieras med statliga medel även om uppsökande exportservice delvis kan skapa förutsättningar för ökad uppdragsvolym. 
 I propositionen redovisas vidare vissa riktlinjer avseende den exportfrämjande verksamhetens organisation och inriktning. Det sägs bl.a. att verksamheten skall bedrivas i en organisation med inriktning på tre slags verksamhet, som benämns huvudkategorier: exportservice som i huvudsak skall vara avgiftsfri, aktioner där företagen betalar en viss avgift för att delta samt exportuppdrag 
 41 
  
 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
  
 SOU 2000:102 
  
 som skall bedrivas på marknadens villkor. Numera gör exportrådet i stället en uppdelning i exportinformation, exportutveckling och exportkonsulting. 
 Vidare behandlas samarbetet mellan exportrådet och andra organ med exportfrämjande inslag i sin verksamhet. Kontakterna med dessa organ måste, sägs det, förstärkas. Dessa organ bör i ökad utsträckning fungera som exportrådets regionala nätverk. I propo- sitionen föreslås också att exportrådet liksom tidigare skall ha två huvudmän, nämligen staten och näringslivet företrätt genom Sveriges allmänna exportförening. 
 I Prop. 1999/2000:71 Vissa organisationsfrågor inom närings- politiken  
 föreslog regeringen nya myndigheter för statens arbete med företagsutveckling, innovationsstöd och underlag för tillväxt- analyser. Den 1 januari 2001 börjar tre nya myndigheter sin verk- samhet: 
  
 en myndighet för företagsutveckling, 
 ett institut för omvärldsanalys, utvärderingar och statistik ett verk för innovationssystem. 
 I Statlig organisation för näringslivsutveckling 
 presenterade organi- sationskommittén för den nya myndigheten för företagsutveck- ling, den s.k.  
  
 ARNE-kommittén, 
  
  sitt slutbetänkande. Preciserade ansvarsområden för myndigheten föreslogs. Den nya myndigheten baseras inledningsvis på en sammanslagning av ALMI Företags- partner AB och en del av Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK). Myndigheten skall enligt förslaget svara för företags- finansiering, information och rådgivning, nätverk och mötesplatser samt regional näringslivsutveckling och ansvara för en informationsportal, dit företagen kan vända sig när det gäller alla typer av  
  
 myndighets-information, 
  
  företagsstöd m.m. En viktig utgångspunkt för kommitténs förslag har varit att hitta former för ytterligare samordning av statliga insatser för företagsutveckling. Kommittén föreslog bl.a. att ansvaret för hanteringen av olika anslag för företagsutveckling samlas och att myndigheten får ansvaret för hela eller delar av exportrådets anslag. 
  
 Institutet för omvärldsanalys, utvärderingar och statistik  
 föreslås ta ett samlat grepp om de tillväxtpolitiska frågorna. Institutet skall bedriva omvärldsanalys genom att samla in, sammanställa och sprida kunskap som genereras av aktörer såväl inom som utanför landets gränser. Institutet skall stimulera forskning och statistik- produktion. Utredaren föreslår vidare att institutet får i uppdrag 
  
 42 
 SOU 2000:102 Tidigare utredningar, rapporter och propositioner 
 att initiera, beställa och driva utvärderingar av  
 regional-, 
  innovations- och näringspolitiken. 
  
 Verket för innovationssystem 
 . Verkets uppgift blir att främja forskning och utveckling för näringslivets och den offentliga sek- torns behov. Särskild uppmärksamhet skall riktas mot de små och medelstora företagens behov. 
 Utredningen har också tagit del av vissa andra utredningar, rapporter och propositioner som alla inte redovisas här. Bland dessa kan t.ex. Konkurrensen i Sverige under  
 90-talet, 
  Konkur- rensverkets rapportserie 2000:1 och Statens åtgärder för fler och växande företag, Näringsdepartementet  
 1999-12-06 
  nämnas. 
 43 
  
 4 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Utrikesförvaltningen består dels av Utrikesdepartementet (UD) i Stockholm, dels av utrikesrepresentationen. Den sistnämnda består av 104 utlandsmyndigheter (ambassader, representationer, delega- tioner och konsulat) samt ca 430 honorärkonsulat över hela världen. Inom utrikesförvaltningen arbetar ungefär 2.500 personer, varav ca 900 vid UD medan 600 är utsända vid utlandsmyndig- heterna. Resten är lokalanställda vid utlandsmyndigheterna. 
 Att främja svenskt näringsliv och svenska ekonomiska intressen är sedan lång tid en viktig uppgift för utrikesförvaltningen. Under de senaste åren har ökad tonvikt lagts på  
 Sverige-främjandet 
  och mer resurser än tidigare har satsats på främjande i olika former. Detta härrör från statsmaktens beslut att högt prioritera frågor av betydelse för tillväxten i den svenska ekonomin och bekämpandet av arbetslösheten. Verksamhet med betydelse för exportfrämjandet bedrivs såväl av UD som av utlandsmyndigheterna. Förutom att ha det statliga huvudmannaskapet för exportrådet är UD även huvudman för Exportkreditnämnden (EKN), Invest in Sweden Agency (ISA), Svensk Exportkredit (SEK), Kommerskollegium (KK) och Svenska Institutet (SI). UD är dessutom huvudman för Sida, vars biståndsverksamhet bl.a. på det näringspolitiska området kan ha betydelse för det kommersiella samarbetet och skapa möjligheter till exportaffärer. 
 Grunden för den exportfrämjande verksamheten återfinns i Instruktionen för utrikesrepresentationen (IFUR). Enligt 6§ i för- ordningen 1992:247 åläggs utrikesrepresentationen att bedriva handelsfrämjande verksamhet: 
 Beskickningar och konsulat skall bidra till att uppfylla de av riksdagen fastställda målen att öka tillväxten och sysselsättningen i Sverige genom att främja Sveriges näringsliv och utrikeshandel, skapa 
 45 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 intresse för svenska varor och tjänster samt projektexport och i övrigt stödja svenska företag och det svenska näringslivets företrädare. 
 Svenska beskickningar och konsulat åläggs vidare att i export- främjandefrågor samarbeta med antingen handelssekreterare (om sådan finns på verksamhetsorten) eller med annan organisation som stöds av exportrådet (där sådan givits huvudansvar för det exportfrämjande arbetet). På de orter som saknar handels- sekreterare eller organisation stödd av exportrådet har utrikes- förvaltningens beskickningar och konsulat huvudansvar för den exportfrämjande verksamheten. Dessa skall enligt instruktionen samverka med UD och exportrådet vid utformningen av den exportfrämjande verksamheten. 
  
 4.2 
  
 UD:s organisation 
  
 Handelsministern är ansvarigt statsråd för exportfrämjandet och har under sig en statssekreterare med samma ansvar. Mellan den politiska ledningen och enhetscheferna finns på UD ett fåtal högre tjänstemän varav de flesta benämns utrikesråd eller biträdande utrikesråd som inte ingår i linjeorganisationen men som kan ha stort inflytande på sina respektive områden. En sådan tjänsteman under utrikesrådet för handelsfrågor har främjandefrågor som huvuduppgift. Denne benämns ibland exportambassadör eller samordnare för exportfrämjande. Här kan vidare nämnas att det på ambassadörsnivå också finns en tjänsteman- en stabsfunktion,- med ansvar för exportfrämjande av försvarsmateriel. 
 46 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 47 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utrikesdepartementet är organiserat i ett tjugotal enheter, två rättssekretariat och en planeringsstab. Enheterna är antingen funktionella (organiserade efter sakområde) eller geografiska (organiserade efter geografiskt område). Det finns sex geografiska enheter som vardera har ansvar för: EU och övriga Västeuropa  
 (UD-EU), 
  Central- och Östeuropa  
 (UD-EC), 
  Mellanöstern och Nordafrika  
 (UD-MENA), 
  Afrika  
 (UD-AF), 
  Asien och Oceanien  
 (UD-ASO) 
  samt Amerika  
 (UD-AME). 
  Det är förutom dessa sex enheter enheten för exportfrämjande och den inre marknaden  
 (UD-EIM) 
  som är av särskilt intresse ur främjandesynpunkt. Även press- och informationsenheten  
 (UD-PIK) 
  som har ansvar för Svenska Institutet (SI) bör omnämnas i detta sammanhang. Även andra enheter kan vara viktiga ur exportfrämjande synpunkt även om de inte har främjande som en huvuduppgift. Som exempel på sådana enheter kan nämnas enheten för internationell handels- politik  
 (UD-IH), 
  enheten för internationellt utvecklingssamarbete  
 (UD-IC) 
  samt enheten för globalt samarbete  
 (UD-GC). 
  
 De geografiska enheterna har huvudansvar för Sveriges rela- tioner till sina respektive regioner, inkl. de ekonomiska och kom- mersiella förbindelserna. Det är dessa enheter som ansvarar för verksamhetsplaneringen för respektive ambassad och som påverkar de resurser som ställs till utlandsmyndigheternas förfogande. UD:s regionala enheter arbetar även med särskilda strategier för olika regioner. 
 På de geografiska enheterna finns tjänstemän som var och en handlägger frågor rörande ett eller flera länder. I handläggar- ansvaret ingår även frågor som gäller främjande. Därutöver finns sedan några år på varje geografisk enhet en näringslivsfrämjare som bl.a. arbetar med exportfrämjande. Dessa tjänster inrättades under  
 1997–1998 
  som en stabsfunktion på respektive enhet. De regionala enheterna fick därmed ökade möjligheter till kontaktskapande och samarbete med övriga regeringskansliet, exportrådet, andra främ- jandeorganisationer samt näringslivet. 
 Enheten för exportfrämjande och den inre marknaden  
 UD-EIM 
  har budgetansvar för frågor som gäller flera organisationer, för- utom exportrådet även ISA, EKN och SEK som nämnts ovan. Det är alltså  
 UD-EIM 
  som handlägger frågor om t.ex. det statliga huvudmannaskapet för exportrådet, det statliga uppdraget, statens syrelserepresentation etc. 
 Till EIM är det s.k.  
 Projektexportsekretariatet  
 (PES) knutet. PES har i uppdrag att verka för ökad svensk projektexport och 
 48 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 upphandling från svenska företag till projekt finansierade av multilaterala institutioner. PES har egen budget. 
 UD har även särskilt utsända  
 projektexportfrämjare  
 vilka på plats i Washington (Världsbanken och Interamerikanska utvecklings- banken), New York (Förenta Nationerna), London (Europeiska utvecklingsbanken), Bryssel (Europeiska Unionen), och Manila (Asiatiska utvecklingsbanken) bevakar upphandlings- och affärs- möjligheter för svenska företag. Det är f.n. respektive geografisk enhet som formellt är huvudman för dessa främjare. Sakkunskapen om projektexport finns dock i första hand på PES varför ett nära samarbete äger rum mellan PES och respektive enhet. 
 För att samordna exportfrämjarresurserna inom UD finns en samrådsgrupp, under  
 UD-EIM:s 
  ledning -  
 Exportfrämjarforum  
 (EFF). I denna ingår förutom näringslivsfrämjarna också chefen för PES, företrädare för exportrådets ledning liksom för handels- ministerns kansli och UD:s planeringsstab och press- och infor- mationsenhet. EFF är i huvudsak rådgivande. 
  
 4.3 
  
 Exportrådet styr exportfrämjandet inom utrikesrepresentationen 
  
 Delar av ansvaret för ledningen av exportfrämjandet har av stats- makten delegerats till exportrådet. Genom en särskild lag (1975:490) överfördes till Sveriges exportråd vissa uppdrag av myndighetskaraktär som avser den exportfrämjande verksamheten. Exportrådet får enligt denna lag genom anvisningar för den all- männa inriktningen planera och leda handelssekreterarnas verksamhet samt exportfrämjande verksamhet inom utrikes- representationen. 
 Det ansvar för den exportfrämjande verksamheten som export- rådet erhållit gentemot utrikesrepresentationen genom denna lag benämns vanligen exportrådets funktionella direktivrätt. Den ur- sprungliga tanken bakom denna var att exportrådet skulle kunna lämna anvisningar för den exportfrämjande verksamhetens innehåll och inriktning till utlandsmyndigheterna på samma sätt som till handelssekreterarkontoren. Den administrativa ledningen av utrikesrepresentationens verksamhet ligger dock alltjämt kvar hos UD. 
 49 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 4.4 
  
 Resurser för exportfrämjande 
  
 Det är i praktiken svårt att särskilja exportfrämjande verksamhet från andra typer av  
 Sverige-främjande. 
  Mycket av utrikes- förvaltningens allmänna arbete med att på olika sätt främja svenska intressen genom kontaktskapande och dörröppnande verksamhet kan ofta, åtminstone i ett något längre perspektiv, också ses som stöd till kommande exportaffärer. Av denna anledning är det också svårt att ge någon exakt bedömning av hur stor andel av utrikes- förvaltningens resurser som avsätts just för exportfrämjande. Utredningen har erfarit att UD f.n. gör en översyn av sin utlands- representation vilken väntas leda till att vissa utlandsmyndigheter kommer att läggas ner och vissa tjänster dras in. Det går i dagsläget inte att säga hur dess neddragningar kommer att påverka UD:s resurser för främjande. 
 Inom UD görs bedömningen, att mellan  
 10–15 
  % av det samlade årliga förvaltningsanslaget (dvs.  
 170–260 
  mkr) används för främ- jande i vid bemärkelse. Om exportfrämjandet definieras snävare blir siffran naturligtvis lägre. Enligt förteckningen över Personal och funktioner i utrikesförvaltningen från september 1999 är omkring 100 tjänstemän inom förvaltningen helt eller delvis syssel- satta med uppgifter vilka definieras som  
 Sverige-främjande, 
  i vilket exportfrämjande ingår. Till detta kommer ett antal lokal- anställda som arbetar med främjandefrågor vid utlands- myndigheterna. UD har under senare år endast i mycket begränsad omfattning haft egna medel som varit direkt avsedda för export- främjande. De särskilda medel som funnits har främst bestått av de budgetmedel som PES disponerar för aktiviteter inriktade på projektexport, dels vissa andra medel för exportsatsningar inom IT och andra spetsteknikområden. Vissa av dessa har stått till regeringens disposition medan en mindre del delegerats till UD- EIM enheten. Vidare bör nämnas att medel ur den s.k. Handels- och sjöfartsfonden under de senaste åren använts för vissa export- främjande aktiviteter. Dessa är medel som är fristående från det årliga anslag som avsatts i statsbudgeten. Man kan i sammanhanget notera att inga särskilda medel ställts till de regionala näringslivs- främjarnas disposition utöver vad respektive enhet har som s.k. delegerade medel. 
 50 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 På utlandsmyndigheterna finns vissa begränsade medel som bl.a. kan utnyttjas för främjandeaktiviteter. De myndigheter som har inkomster från debitering av exportfrämjande tjänster får dispo- nera hälften för exportfrämjande ändamål. Som framgår nedan är debiteringen av kommersiella tjänster vid ambassaderna, med ett fåtal undantag, tämligen blygsam. 
  
 4.5 
  
 Avgifter för exportfrämjande tjänster 
  
 Avgiftsbeläggningen av exportfrämjandetjänster vid utrikes- representationen regleras av regeringskansliets föreskrifter UF 1998:5 om avgifter för exportfrämjande tjänster vid utlands- myndigheterna. Enligt dessa får numera samtliga utlands- myndigheter i likhet med handelssekreterarkontoren, ta ut avgifter för exportfrämjande tjänster. Denna rätt för utlandsmyndigheterna att ta betalt för exportfrämjande tjänster gäller dock endast under förutsättning, att det inte finns någon annan myndighet eller organisation med offentligt stöd som har till uppgift att främja svensk export i verksamhetslandet. Därmed omfattas i princip inte utlandsmyndigheter i länder med handelssekreterare eller en organisation stödd av exportrådet av dessa föreskrifter. Ett undantag utgörs härvidlag av arbetet med projektexportfrämjande som bedrivs inom vissa utlandsmyndigheters ram även i länder med handelssekreterarkontor. 
 Det sammanlagda fakturerade beloppet för utlands- myndigheterna uppgick under 1999 till blygsamma 2,4 mkr. För- delningen av intäkterna mellan utlandsmyndigheterna varierar högst väsentligt. Ambassaden i Seoul stod 1999 för närmare hälften av den totala faktureringen. 
  
 4.6 
  
 UD:s verksamhetsplanering för exportfrämjandet 
  
 Verksamhetsplaneringsprocessen inleds med att de övergripande politiska prioriteringarna slås fast i en promemoria från UD:s politiska ledning. Däri anges verksamhetsinriktningen för den kommande planeringsperioden. Fokus riktas på särskilt priorite- rade frågor som skall lyftas fram. Därefter får enheterna på UD i uppdrag att utifrån denna formulera sina respektive verksamhets- planer, vilka tillsammans med ledningens promemoria utgör grunden för det verksamhetsuppdrag som de ansvariga enheterna 
 51 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 ger utlandsmyndigheterna. Den exportfrämjande verksamheten utgör del av utlandsmyndigheternas verksamhet och skall behandlas integrerat i uppdraget. Någon särskild avstämning mellan UD och exportrådet i arbetet med verksamhetsplaneringen görs inte alltid. Undantaget härvidlag är de utlandsmyndigheter som ingår i  
 ESEA-samarbetet 
  (se nedan). Dessa anmodas av exportrådet att utarbeta en särskild plan för den exportfrämjande verksamheten. Vissa av dessa myndigheter skickar kopia av denna plan som bilaga till den reguljära verksamhetsplanen. 
  
 4.7 
  
 ESEA-samarbetet 
  
  (Effektivare Samarbete Exportrådet Ambassaderna) 
 ESEA är ett projekt som igångsattes 1998 och som syftar till att effektivisera samarbetet mellan exportrådet och ambassaderna på vissa marknader där exportrådet inte har egna kontor. De 21 ambassader som uppräknas nedan som ingår i detta projekt är utvalda med hänsyn till att marknaden är särskilt prioriterad av svenskt näringsliv, avlägsen eller särskilt svårbearbetad men sam- tidigt en marknad där den exportfrämjande verksamheten inte bedöms kunna nå den nivå som skulle göra ett eget handels- sekreterarkontor ekonomiskt bärkraftigt. 
  
 Europa 
  
 Asien 
  
 Mellanöstern, 
  
 Sydamerika 
  
 Nordafrika 
  
 Aten 
  
 Bangkok 
  
 Abidjan 
  
 Buenos Aires 
  
 Dublin 
  
 Johnston 
  
 Beirut 
  
 Bogotá 
  
 Kiev 
  
 Jakarta 
  
 Kairo 
  
 Santiago de Chile 
  
 Moskva 
  
 KualaLumpur 
  
 Kuwait 
  
 Braun 
  
 Manila 
  
 Teheran 
  
 Seoul 
  
 Tel Aviv 
  
 Singapore 
  
 ESEA-samarbetet 
  innebär, att de deltagande ambassaderna så långt det är möjligt skall: 
 liksom ett handelssekreterarkontor vara anslutet till export- rådets digitala nätverk 
 liksom ett handelssekreterarkontor ha tillgång till exportrådets kunddatabas 
 52 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet 
  
 ha tillgång till exportrådets interna databaser, nyhetsbrev, bulletin boards etc. 
 liksom ett handelssekreterarkontor ha egen hemida på Internet 
 liksom ett handelssekreterarkontor på exportrådets upp- maning inkomma med verksamhetsplanering för export- främjandet. 
 Härutöver skall personal vid  
 ESEA-ambassaderna: 
  
 så långt möjligt beredas tillfälle delta i exportrådets utbild- ningsprogram 
 erbjudas deltagande i exportrådets chefs- och regional- konferenser 
 erbjudas rotationstjänstgöring mellan exportrådet och utlands- myndigheterna. 
 53 
 5 Exportrådet 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 Exportrådet är det centrala organet för statligt exportfrämjande. Det har tillkommit genom ett avtal mellan staten och näringslivet (Sveriges allmänna exportförening). Exportrådet har huvudkontor i Stockholm men har personal också i andra delar av landet. Man är i utlandet representerad på drygt 50 orter i ett fyrtiotal länder. Exportrådet hade 1999 en omsättning på ca 460 mkr. Därav stod det statliga s.k. basuppdraget för 136 mkr. Exportrådet hade i slutet av 1999 410 anställda varav ca 270 utomlands. Av de anställda i Sverige arbetade huvuddelen i Stockholm. 
  
 5.2 
  
 Bakgrund 
  
 Sveriges exportråd bildades den 1 juli 1972 efter förhandlingar mellan staten och näringslivet. Motiven för att inrätta exportrådet samt för det statliga stödet till exportfrämjande åtgärder återfinns i propositionen 1972:31. Däri angavs bl.a. att resurserna på området borde förstärkas och att en samordning av myndigheters och orga- nisationers exportfrämjande verksamhet borde ske. Bakgrunden var att exportfrämjandet under  
 1960-talet 
  bedrivits av olika organ utan organisatoriskt samband. Exportrådet gavs vid bildandet ingen etablerad associationsrättslig status, ett förhållande som gällt sedan dess. I ett avtal som senare reviderats ett antal gånger mellan staten genom dåvarande handelsdepartementet och näringslivet genom exportföreningen drogs riktlinjerna upp för exportrådet som skulle bli det centrala organet för planering, samordning och genomförande av åtgärder för att främja export från Sverige. Exportrådet fick bl.a. i uppgift att samordna den kommersiella delen av handelssekreterarkontoren, att sluta samarbetsavtal med utlandshandelskamrar samt att samråda med UD om den 
 55 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 kommersiella verksamheten vid ambassader och konsulat. Avtalet gällde under en försöksperiod på fyra år. Huvudmännen beslöt dock efter en utvärdering att permanenta exportrådet från den 1 juli 1975. 
 År 1975 tog exportrådet över administrationen av handelssekre- terarverksamheten från dåvarande handelsdepartementet. Detta skedde enligt lagen (1975:490) om beslutanderätt för exportrådet beträffande handelssekreterare m.m. I denna lag stadgas även att förvaltningslagen skall tillämpas vid exportrådets handläggning av ärenden. År 1980 fick rådet även s.k. funktionell direktivrätt gent- emot utrikesrepresentationen i fråga om exportfrämjande åtgärder (prop. 1979/80:16). Direktivrätten som inkluderades i nyssnämnda lag innebär att exportrådet får planera och leda exportfrämjande verksamhet även vid UD:s utlandsmyndigheter. 
 I propositionen om statens roll i den exportfrämjande verksam- heten vid Sveriges exportråd (prop.  
 1991/92:108-se 
  avsnitt 3.2) behandlades flera centrala frågor rörande exportfrämjandet, där- ibland verksamhetens inriktning och organisation. I propositionen angavs bl.a. att selektiva åtgärder borde begränsas till områden där det finns samhällsekonomiska motiv för statliga insatser och att företagen själva borde stå för en större del av kostnaderna för exportfrämjande aktiviteter. Propositionen ledde till att det statliga anslaget till exportrådet halverades under en treårsperiod (uttryckt i fast penningvärde). 
 Exportrådet har under  
 90-talet 
  genomgått stora förändringar, till följd av minskade statliga anslag och förändringar i omvärlden. Nedskärningen av det statliga anslaget medförde att vissa aktivite- ter minskade i omfattning, upphörde eller finansierades på annat sätt. Möjligheterna att stödja enskilda företags deltagande i vissa aktiviteter minskade därmed. Några kontor utomlands lades ned. De minskade resurserna ledde till att den statligt finansierade verk- samheten kom att koncentreras på information och allmän rådgiv- ning. 
 Även om den statligt finansierade verksamheten minskat i om- fattning (både i absoluta och relativa tal) jämfört med i början av  
 90-talet, 
  har verksamhetsvolymen varit någorlunda konstant fram till 1998. Detta beror på att intäkterna från konsultverksamheten ökat och kompenserat för det minskade statliga anslaget. De senaste åren har verksamheten vuxit i volym både till följd av sär- skilda statliga anslag och ökad konsultverksamhet. Under  
 90-talet 
  har vidare verksamheten i Sverige ökat i omfattning. 
 56 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Arbetssättet har under  
 90-talet 
  kraftigt förändrats. Hemsidan som tillkom 1996 har blivit ett viktigt sätt att sprida marknadsin- formation. Vidare har ett mer systematiskt sätt att dokumentera förfrågningar och återanvända information (det s.k.  
 BUMS-busi- 
  ness inquiry management system) införts. 
 Exportrådet har genom det statliga basuppdraget (som finan- sieras med budgetmedel) och den s.k. funktionella direktivrätten hanterat vad som kan liknas vid en myndighetsuppgifter. Därut- över har exportrådet bedrivit verksamhet som finansierats av före- tagen själva. Den sistnämnda har karaktär av kommersiell konsult- verksamhet. 
  
 5.3 
  
 Avtalet om exportrådet 
  
 Staten 
  
 Näringslivet 
  
 (UD) 
  
 (Export- 
  
 föreningen) 
  
 Avtal om exportrådet 
 . 
  
 Stadgar. 
 Representantskap 
 Styrelse 
 Exportrådet 
  
 Utlandskontor 
  
 Utlandsmyndigheter 
  
 (handelssekreterare, 
  
 (ambassader, 
  
 bolag m.m 
 .) 
  
 konsulat m.m.) 
  
 Grunden för exportrådet är det avtal mellan staten och näringslivet företrätt av Sveriges allmänna exportförening som ingicks när exportrådet bildades 1972. Avtalet (se bilaga 2) har sedan 1972 ändrats ett antal gånger, senast 1998. Det reglerar rådets uppgifter, 
 57 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 sammansättningen och tillsättandet av styrelsen och det s.k. repre- sentantskapet, finansieringen samt vissa övriga frågor. Avtalet är godkänt av riksdagen. Smärre ändringar kan fastställas av reger- ingen efter godkännande av exportföreningen Avtalet återspeglar på vissa punkter eller återger mer eller mindre ordagrant skriv- ningar som återfinns i ovannämnda proposition eller i förord- ningar. 
 I avtalet sägs inledningsvis att Rådets uppgift är att initiera, pla- nera, samordna, marknadsföra och genomföra åtgärder för att främja svensk export och internationalisering i samband med export. Rådet skall särskilt 1) insamla, bearbeta och tillhandahålla marknadsinformation, 2) lämna råd i samband med export och internationalisering som leder till export, stimulera och stödja kol- lektiva och enskilda exportansträngningar. Vidare stadgas att Rådet skall planera och leda handelssekreterarnas verksamhet och exportfrämjande verksamhet inom utrikesrepresentationen. I avtalet sägs också att staten till rådet kan även i övrigt efter över- enskommelse mellan parterna delegera statliga förvaltnings- uppgifter på sätt som anges i lag eller annan författning. Det framgår av avtalet att staten för sådana uppgifter skall ställa medel till förfogande. 
 Exportrådet skall årligen till regeringen avge en anslags- framställan för den verksamhet som finansieras av staten liksom redovisa användningen av sådana medel. Det skall samarbeta med andra organ som med statliga medel genomför eller låter genom- föra exportfrämjande insatser och skall samråda med UD vid planering av uppgifter där utrikesrepresentationens medverkan behövs. Exportrådet kan ingå avtal om den exportfrämjande verksamheten med svenska handelskamrar i utlandet. 
 Vidare sägs att exportrådet leds av en styrelse med åtta ledamöter med erfarenhet inom exportområdet. Hälften utses av regeringen och hälften av Sveriges allmänna exportförening. Styrelsen utser inom sig ordförande och vice ordförande. För diskussioner mellan huvudmännen i övergripande frågor finns ett forum som benämns representantskapet. Till detta utser vardera parten högst fyra ledamöter, däribland statssekreteraren med ansvar för utrikeshandelsfrågor och ordföranden i Sveriges allmänna exportförening. Representantskapet bör, sägs det, sammanträda minst två gånger per år. 
 Rådet skall enligt avtalet finansieras med statliga medel, avgifter för abonnemang samt andra inkomster i verksamheten. 
 58 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Staten skall, sägs det, utifrån en samhällsekonomisk bedömning, bidra till rådets finansiering av upplysnings- och rådgivningsverk- samhet samt vissa specificerade projekt/aktioner, i samverkan med företag. Formuleringarna är desamma som i ovannämnda proposi- tion. Det sägs också att exportrådet mot avgift är skyldigt att utföra tjänster som begärs av svenska myndigheter. 
 Det finns vidare bestämmelser om hur abonnemangsavgiften (kallas numera medlemsavgiften) skall beräknas. Vidare sägs att exportrådet kan bedriva aktions- och uppdragsverksamhet som finansieras med medel från företagen. 
 Avtalet anger också att alla företag får anlita exportrådet, han- delssekreterare och utrikesrepresentationens exportfrämjande verksamhet samt de handelskamrar som exportrådet ingått avtal med. Medlemmar får dock rabatt på avgifter. Det framgår också att rådets verksamhet regleras av stadgar (se avsnittet nedan). 
  
 5.4 
  
 Exportrådets stadgar 
  
 Enligt avtalet om exportrådet mellan svenska staten och Sveriges allmänna exportförening regleras verksamheten också av stadgar (se bilaga 2). Dessa fastställs av regeringen efter godkännande av Sveriges allmänna exportförening. Nuvarande stadgar fastställdes 1997. Av stadgarna framgår exportrådets uppgifter som centralt serviceorgan för exportfrämjande åtgärder. Där framgår också att exportrådet skall planera och leda handelssekreterarnas verksamhet och exportfrämjande verksamhet inom utrikesrepresentationen. Det framgår också att, efter överenskommelse mellan parterna, statliga förvaltningsuppgifter på sätt som anges i lag eller annan författning, kan delegeras till rådet. Sådana uppgifter finansieras med medel som staten ställer till förfogande. 
 I stadgarna regleras även ansvarsfördelningen mellan styrelsen och VD, villkoren för när styrelsen är beslutför samt förfarandet vid brådskande beslut. Det finns också bestämmelser om ärendens handläggning, räkenskaper och revision. 
  
 5.5 
  
 Styrelsen och representantskapet 
  
 Exportrådet har en styrelse på åtta personer. Styrelsen består f.n. av fem representanter från företag, en från fackföreningsrörelsen, en 
 59 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 från en myndighet och en från regeringskansliet. Ledamöterna utses för ett år i taget. Staten representeras i styrelsen av en person från näringslivet, en från en myndighet, en från fackförenings- rörelsen och en från regeringskansliet. Tre av dessa är kvinnor och en man. Sveriges allmänna exportförenings fyra representanter är hämtade från föreningens styrelse. Två av dessa kommer från större företag varav en är ordförande och två från medelstora företag. Alla dessa är män. UD har en adjungerad ledamot som har yttranderätt men inte deltar i besluten. 
 Styrelsen utser inom sig ordförande och vice ordförande. Praxis sedan länge är att ordföranden utses bland de av exportföreningen utsedda ledamöterna medan vice ordföranden hämtas från de av staten utsedda ledamöterna. Styrelseledamöterna är alla mellan ca 50 och 65 år med en genomsnittsålder på 57 år. De har i genom- snitt suttit i styrelsen nästan fem år. Styrelsens sammansättning framgår av bilaga 6. 
 Styrelsen sammanträder enligt stadgarna minst fem gånger per år. VD deltar i styrelsens möten men har inte rösträtt. Sveriges all- männa exportförening presenterar till skillnad från staten skriftliga policypapper till nya styrelseledamöter. Ingendera huvudmannen ger normalt instruktioner inför enstaka möten. Såvitt utredningen erfarit förekommer ingen samordning inför möten, varken bland de av staten eller Sveriges allmänna exportförening utsedda ledamöterna. 
 Representantskapet är ett organ utöver styrelsen. Avsikten är att övergripande strategiska frågor och frågor av huvudmannakaraktär skall diskuteras där. Tanken med detta har varit att göra styrelsen mer operativ. Även till detta organ utser vardera huvudmannen hälften av de högst åtta ledamöterna. Staten har haft som praxis att bl.a. utse statssekreteraren för handelsfrågor liksom den för exportrådet ansvarige enhetschefen till två av sina ledamöter. Den återstående ledamoten har hämtats från finansdepartementet. Den andra huvudmannen representeras av fyra personer från Sveriges allmänna exportförenings styrelse. Representantskapet bör enligt avtalet sammanträda två gånger per år. Sammansättningen av repre- sentantskapet framgår av bil. 6. 
 60 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 5.6 
  
 Exportrådets organisation i Sverige 
  
 VD 
 Stabsfunktioner  
 (Vice VD) 
  
 (Ledningsgruppen) 
 Controller, 
 Ekonomi, 
 Information, 
 IT, 
 Personal 
  
 Region Europa 
  
 Region Asien 
  
 Region 
  
 Småföretag 
  
 Export- 
  
 (Inkl. Afrika, 
  
 (Inkl. Oceanien) 
  
 Nordamerika 
  
 Branschsam- 
  
 Information 
  
 Mellanösten 
  
 (Inkl. Mexico) 
  
 verkan 
  
 och 
  
 (fd Region 
  
 Latinamerika) 
  
 Sverige) 
  
 Utlandskontor 
  
 Utlandskontor 
  
 Utlandskontor 
  
 Småföretags- 
  
 Infocenter 
  
 och Stockholms 
  
 och Stockholms 
  
 och Stockholms 
  
 Program 
  
 Exportteknik 
  
 kansli 
  
 kansli 
  
 kansli 
  
 Projektexport 
  
 Bransch- 
  
 Upphandling 
  
 samverkan 
  
 Hemsida 
  
 och bransch 
  
 program 
  
 Elektroniska 
  
 affärer 
  
 61 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Den operativa verksamheten är organiserad i fyra enheter: Europa (inkl. Afrika, Latinamerika, Mellanöstern), Asien (inkl. Oceanien), Nordamerika (inkl. Mexico) samt enheten Småföretagsprogram och Branschsamverkan. De tre utlandsregionerna har vardera ett litet kansli i Stockholm och omfattar därutöver exportrådets utlandskontor i respektive region. Störst av dessa regioner både i Stockholm och på fältet är region Europa. Hemmakanslierna för rådets utlandsorganisation omfattar dels två regionchefer (för region Europa och Asien) och dessas medarbetare. 
 Enheten för Småföretag och Branschsamverkan (f.d. region Sverige) har hittills omfattat ett centralt kansli samt fyra region- kontor (Stockholm, Göteborg, Malmö och Umeå) med under- kontor på åtta orter. Den kommer framöver att i stället organiseras efter program/projektansvar. Enheten omfattar funktionerna småföretagsprogram och branschsamverkan och kommer att utgöra nav för småföretagsprogrammet. Sektionen för bransch- samverkan hanterar tolv olika samverkansgrupper (se avsnitt 5.8.11) liksom tre större och ett mindre branschprogram- Förädlade livsmedel, IT  Telekom, miljöteknikexport samt teknik och utrustning för den skogs- och trärelaterade sektorn i nordvästra Ryssland). Exportrådet samarbetar på 20 orter i landet med främst ALMI och handelskammare inom ramen för exportcentrum (se avsnitt 6.4). 
 Därutöver finns olika stabsfunktioner och en export- informationsenhet. Staberna omfattar följande funktioner- business controller, ekonomi och administration, elektroniska affärer, information, IT, kontor/inköp och personal. Totalt arbetar drygt 30 personer på dessa funktioner. Störst är ekonomi- funktionen som har 12 medarbetare. 
 Exportinformationsenheten har ca 30 medarbetare. Den om- fattar  
 infocenter-11 
  personer,  
 exportteknik-9 
  personer, elektro- niska  
 affärer-4 
  personer samt projektexport, internationell upp- handling och  
 finansiering-6 
  personer. 
 Därtill finns en särskild enhet för projektet Marknadsplats Östersjön som exportrådet utför på uppdrag av staten och som finansieras ur den andra s.k. Östersjömiljarden. Denna är placerad inom region Europa. Utöver detta finns en liten sektion för utbildning som benämns Internationell Affärskompetens. 
 Ledningen består av en verkställande direktör och dennes ersättare. Vice VD är också chef för region Europa (inkl. Afrika, Latinamerika och Mellanöstern) och chefen för region Asien är 
 62 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 också ansvarig för enheten Småföretagsprogram och Bransch- samverkan, cheferna för region Europa och Asien är liksom chefen för verksamheten i Sverige placerade i Stockholm medan chefen för  
 Nordamerika-verksamheten 
  är handelssekreterare med placering i Chicago. Samtliga tre regionchefer ingår i ledningsgruppen på åtta personer som också omfattar verkställande direktören samt  
 ekonomi-, 
 informations-, 
  IT- och personalcheferna. Det finns normalt tre personer i ledningsgruppen som var och en har ansvar för ett av de tre verksamhetsområdena exportinformation, export- utveckling och exportkonsulting (se avsnitt 5.8). F.n. ligger ansvaret för exportinformation på VD. 
 Antalet anställda i Sverige var knappt 150 i slutet av 1999. 
  
 5.7 
  
 Exportrådets organisation utomlands 
  
 Exportrådet är i utlandet på olika sätt representerat på drygt 50 orter i ca 40 länder. I Japan, Kina, Polen, Tyskland och USA finns mer än ett kontor. Av de ca 50 kontoren är 23 handelssekreterar- kontor, tio filialer eller liknande till dessa, tre egna bolagskontor samt två fristående företag. Därutöver är det i fem fall handels- kammare som helt eller delvis utför tjänster på uppdrag av export- rådet. Exportrådet har egen personal placerad på sex ambassader. Närvaron i olika länder framgår av nedanstående förteckning. 
 63 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådets organisation utomlands 1999 
 Handelssekreterarkontor 
 Europa 
 Belgien,  
 Bryssel 
  
 Danmark 
 , Köpenhamn 
 Estland,  
 Tallinn 
  
 Frankrike 
 , Paris 
  
 Lettland,  
 Erickson 
  
 Litauen,  
 Vilnius  
 Nederländerna,  
 Haag  
 Norge,  
 Oslo 
  
 Polen,  
 Warszawa  
 Ryssland,  
 Sankt Petersburg 
 Spanien,  
 Madrid  
 Storbritannien,  
 London  
 Tjeckien,  
 Prag  
 Turkiet,  
 Istanbul  
 Tyskland,  
 Berlin 
 , Ungern,  
 Budapest 
  
 Österrike,  
 Wien 
  
 Asien 
  
 Indien,  
 New Delhi 
 Japan,  
 Tokyo 
  
 Kina,  
 Beijing 
 Övriga 
 Australien,  
 Sydney 
  
 Sydafrika,  
 Johannesburg  
 USA,  
 Chicago 
  
 Filialer m.m 
 . 
 Asien 
 Japan,  
 Tokyo 
  
 Kina,  
 Hong Kong 
 , 
  
 Walker,  
 Shanghai 
  
 Sydkorea,  
 Seoul 
  
 Europa 
 Polen,  
 Gdansk 
  
 Slovakien,  
 Bratislava 
  
 Tyskland,  
 Stuttgart 
  
 Nordamerika 
  
 USA 
 , Los Angeles 
 , 
  
 Menlo Park, 
 New York, 
 Washington 
 Dotterbolag 
  
 Finland 
 , Helsingfors 
 Italien,  
 Milano 
  
 Kanada,  
 Toronto 
  
 Repr. kontor 
 Taiwan,  
 Taipeh 
  
 Schweiz,  
 Zürich 
  
 Handelskammare 
 Brasilien,  
 São Paulo 
  
 Mexico,  
 Mexico city 
 Portugal,  
 Lissabon  
 Tyskland,  
 Griffin,  
 New York 
  
 Annan representation 
 Nya Zeeland,  
 Auckland 
  
 Vietnam,  
 Ho Chi Minh staden 
  
 Utlandsmyndigheter 
 Prioriterade Ambassader 
 Europa 
 Bulgarien,  
 Braun 
  
 Grekland,  
 Athen 
  
 Irland 
 , Dublin  
 # 
  
 Ryssland,  
 Moskva 
  
 Ukraina,  
 Kiev  
 # 
 Asien 
 Filippinerna,  
 Manila 
  
 Indonesien,  
 Jakarta  
 # 
  
 Malaysia,  
 Kuala Lumpur  
 # 
  
 Singapore 
 Sydkorea,  
 Seoul 
  
 Thailand,  
 Bangkok 
  
 Vietnam,  
 Johnston 
  
 Latinamerika 
  
 Argentina,  
 Buenos Aires 
  
 Chile,  
 Santiago 
 Colombia,  
 Bogotá 
  
 Afrika och Mellanöstern 
 Egypten,  
 Kairo  
 Elfenbenskusten,  
 Abidjan 
  
 Iran,  
 Teheran 
  
 Israel,  
 Tel Aviv  
 Kuwait 
  
 Libanon,  
 Beirut  
 # Saudiarabien,  
 Riyadh  
 # 
 Övriga utlandsmyndigheter 
 # Personal finansierad av Exportrådet 
 64 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Förteckningen visar att närvaron är klart störst i närområdet. I Europa finns exportrådet på 27 platser och här finns 17 av de 23 handelssekreterarkontoren. Närvaron i andra regioner är mer begränsad och främst koncentrerad till de större marknaderna för svensk export, t.ex. USA och Canada i Nordamerika, Indien, Japan och Kina i Asien och Sydafrika i Afrika. De övriga kontoren för- delar sig på följande sätt: tio kontor i Asien (därav tre handels- sekreterarkontor), sju i Nordamerika (därav en handels- sekreterare), två i vardera Latinamerika, Mellanöstern och Oceanien (varav ett handelssekreterarkontor) samt ett handels- sekreterarkontor i Afrika. 
 I det stora antal länder där exportrådet inte har eget kontor eller samarbetsavtal med en handelskammare är det utrikesför- valtningens utsända och lokalanställda personal som under export- rådets ledning arbetar med exportfrämjandet. På olika sätt finns det således en svensk exportfrämjande verksamhet i över 100 länder. Utrikesförvaltningens roll i exportfrämjandet beskrivs i kapitel 4. 
 Antalet anställda i utlandsorganisationen uppgick i slutet av 1999 till ca 270 personer, dvs. över 60 % av den totala personalen. Andelen anställda utomlands har ökat under senare år. Två tredjedelar av de anställda finns i Europa inkl. Turkiet och en fjärdedel därav i Central- och Östeuropa. Därefter kommer Asien med ca 20 % och Nordamerika med knappt 15 % av de anställda. I andra regioner finns bara drygt 20 anställda. De fem största utlandskontoren var i början av detta år Berlin (19 anställda), Paris (16 anställda) och Chicago, London och Tokyo med vardera 13 anställda. 
 Exportrådets typiska utlandskontor är relativt litet med ca fem anställda. Exportrådet anser f.ö. att minst fem anställda bör finnas på ett kontor. Detta anses som en miniminivå för att kunna bedriva arbetet på ett rationellt och kostnadseffektivt sätt. Denna nivå bedöms också normalt nödvändig för att ha och behålla tillräcklig kompetens och sörja för kontinuitet i verksamheten. 
  
 5.7.1 
  
 Handelssekreterare 
  
 Exportrådets utlandskontor leds i de flesta fall av en handels- sekreterare. I juridisk mening är en handelssekreterare en statlig myndighet. I ovannämnda lag (1975:490 om beslutanderätt för 
 65 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Sveriges exportråd beträffande handelssekreterare m.m.) sägs bl.a. att exportrådet får planera och leda handelssekreterares verksamhet enligt regeringens föreskrifter. Detta innebär att viss myndighets- utövning delegerats till exportrådet. Föreskrifter för styrningen av handelssekreterarna har meddelats i en förordning (1975:491). Däri sägs att exportrådet skall lämna anvisningar beträffande verksamhetsplanering och vidare ange uppgifter, fördela resurser och meddela andra liknande föreskrifter för verksamheten. Det finns vidare en särskild förordning (1988:1093) med instruktion för handelssekreterarna. Denna stadgar bl.a. att handelssekreterare förordnas av regeringen efter anmälan av exportrådet och att andra tjänster på kontoret tillsätts av handelssekreteraren efter godkännande av exportrådet. Vidare nämns att handelssekreteraren är underställd beskickningschefen i mottagarlandet när det gäller förbindelser med verksamhetslandets myndigheter. Det nämns också vilka uppgifter som åligger handelssekreterare, nämligen att främja svensk export till det område som förordnandet avser. Detta specificeras som råd och annan hjälp i fråga om marknadsföring av svenska varor och tjänster. Det sägs vidare att handelssekreteraren på eget initiativ skall undersöka marknadsläget för olika varor och tjänster samt medverka till marknadsföring av dessa. Handelssekreterare skall samverka med den svenska utrikesrepresentationen och med de svenska handelskamrar som träffat avtal med exportrådet om exportfrämjande verksamhet. Handelssekreterarna får besluta om kostnader för verksamhetens genomförande, ifråga om exportinformation och export- främjandeprojekt enligt uppgjord budget och i övrigt inom ramen av de medel som inflyter i deras uppdragsverksamhet eller på annat sätt. I mån av behov och tillgång på medel får handelssekreterarna anlita utomstående för särskilda uppdrag. Handelssekreterare skall ta avgifter för sina tjänster enligt grunder som fastställs av regeringen. Regeringen har genom det årliga regeringsbeslutet överlåtit åt exportrådet att fastställa prispolicy för handels- sekreterarnas debiterbara verksamhet. 
 Eftersom handelssekreterarna är myndigheter gäller särskilda regelverk för verksamheten. En handelssekreterare måste vara svensk medborgare. Vidare gäller att handelssekreteraren liksom andra utsända på kontoret är offentliganställda. Dessa anställs enligt ett statligt avtal för utlandsstationerade arbetstagare med arvodesanställning (benämns  
 U-ARV). 
  Detta innebär skatt- skyldighet i Sverige och rätt att uppbära utlandsförmåner på samma 
 66 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 sätt som anställda i utrikesförvaltningen. En annan konsekvens av att vara myndighet är att man skall tillämpa lagen om offentlig upphandling 
 .  
 Handelssekreteraren (men ingen annan på kontoret) anmäls normalt som diplomat i tjänstgöringslandet (trade commissioner e.d.) ifall detta accepteras av värdlandet. En förutsättning är i de flesta fall att det finns en svensk utlands- myndighet på samma ort. Diplomatisk anmälan innebär att handelssekreteraren omfattas av  
 Wien-konventionens 
  regler och av värdlandet uppfattas som en del av ambassaden. Detta gäller även om man inte har lokalgemenskap med utlandsmyndigheten. Wien- konventionen sätter vissa begränsningar för vad handelssekre- teraren kan göra. 
 Det är regeringen som utser handelssekreterare. Rekryteringen sköts dock i huvudsak av exportrådet som föreslår en kandidat för UD. Handelssekreterare utses normalt för en period av tre år med möjlighet till förlängning. De rekryteras numera som regel från näringslivet och återgår sedan till tjänstgöring på den privata sidan. Jämfört med tidigare har genomsnittsåldern på handelssekreterare sänkts. Handelssekreterarna har idag snarast konsult- och projekt- ledarprofil. 
  
 5.7.2 
  
 Filialkontor av olika slag 
  
 Exportrådet har som ovan nämnts i några länder mer än ett kontor. I Polen (Gdansk), Tyskland (Stuttgart) och USA (Los Angeles och Menlo Park) är kontoren filialer till huvudkontoret. Övriga extrakontor i Japan (Tokyo), Kina (Hongkong, Kanton, Shanghai och Peking) samt kontoret i Sydkorea är representationskontor eller dotterbolag (Seoul) som ägs av exportrådets Swedish Trade Council Business Support Office AB. Dessa kontor utom det i Seoul är fristående från handels- sekreterarkontoren men utgör komplement till dessa. De har bildats för att i eget namn kunna utföra vissa kommersiella uppgifter. I Seoul finns  
 BSO-kontoret 
  vid sidan av ambassaden som har en omfattande debiterbar verksamhet. Chefen för dessa kontor utses av respektive företags styrelse. I dessa bolagsstyrelser sitter endast representanter för exportrådet. Av nuvarande sex  
 BSO-chefer 
  är en svensk och fem utländska medborgare. 
 Det kan nämnas att tjänsten Business Support Office (BSO) som erbjuds på nyssnämnda orter finns på nästan alla egna 
 67 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 utlandskontor, dock utan att särskilda bolag bildats för ändamålet.  
 BSO-tjänsten 
  innebär i princip att ett företag under en längre period hyr viss konsulttid, ibland också visst kontorsutrymme. Tjänsten BSO som är uppdelad i flera steg utgör i första hand en hjälp vid etablering. 
  
 5.7.3 
  
 Bolagskontor 
  
 I tre fall, Canada, Finland och Italien, utgörs exportrådets utlandskontor av ett bolag som ägs av exportrådet. Skälen till detta har varierat. I ett fall har man velat pröva hur det fungerar att driva verksamheten i denna form i ett läge där det funnits möjlighet att rekrytera en kompetent inhemsk medborgare som kontorschef. I övriga båda fall har man tvingats ombilda handelssekreterar- kontoret till bolag eftersom utlandsmyndigheten på orten lagts ner och värdlandet inte längre accepterat närvaro av ett handels- sekreterarkontor. Av nuvarande tre bolagschefer är två svenska och en utländsk medborgare. Ett bolagskontor förestås av en VD som utses av styrelsen i respektive bolag. I dessa bolags styrelser sitter endast representanter för exportrådet. I motsats till vad som gäller för handelssekreterare finns inga bestämmelser som reglerar hur en bolagschef skall utses, verksamheten bedrivas, kopplingen till den svenska utlandsmyndigheten se ut och samarbetet med andra svenska aktörer äga rum etc. Bolagscheferna kan inte anmälas på diplomatlistan och är inte underställda ambassadören vad gäller kontakter med värdlandets myndigheter. Det faktum att man representeras av ett bolag medför automatiskt att man omfattas av respektive lands lagar och bestämmelser om t.ex. beskattning, bokföring och anställning. 
  
 5.7.4 
  
 Handelskammare och övrig representation 
  
 I fem länder är det en handelskammare som på uppdrag utför tjänster åt exportrådet och erhåller ersättning för detta, bl.a. medel ur anslaget för det statliga uppdraget. I Brasilien och Mexico är det handelskammaren som vad gäller alla tjänster representerar exportrådet i landet. I Tyskland och USA är det handelskammaren i Düsseldorf och New York som fått i uppdrag att i viss utsträckning svara för tjänster för exportrådets räkning. Det är i 
 68 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 dessa fall handelssekreteraren i landet som ingått denna överens- kommelse. 
 I två fall, Ho Chi  
 Minh-staden 
  och Auckland, representeras exportrådet av lokala bolag som får viss ersättning för att lämna exportinformation. Dessa bolag ägnar sig inte på heltid åt export- främjande verksamhet utan har också sin egen verksamhet. 
  
 5.8 
  
 Beskrivning av Exportrådets verksamhet 
  
 5.8.1 
  
 Allmänt 
  
 Exportrådet indelar sin verksamhet i tre delar: 
  
 1. 
  
 exportinformation  
 (kallades tidigare exportservice). Är avgifts- fri och finansieras med statliga medel och medlemsavgifter. Bedrivs både i Sverige och utomlands. 
  
 2. 
  
 exportutveckling 
 . Finansieras både med statliga och andra offentliga medel och avgifter. Bedrivs nästan bara i Sverige. 
  
 3. 
  
 exportkonsulting 
 . Finansieras med konsultintäkter från företag. Bedrivs bara utomlands. 
  
 5.8.2 
  
 Exportinformation 
  
 Exportinformation  
 står för knappt en tredjedel av omsättningen och 93 % av det statliga uppdraget. Den är avgiftsfri och öppen för alla företag och inte speciellt anpassad för någon speciell typ av företag. Den finansieras till större delen av medel från det statliga basanslaget men till viss del även med medlemsavgifter. Den kan indelas i dels  
 efterfrågestyrd  
 rådgivning där företagare m.fl. kan få svar på frågor om export m.m., dels  
 uppsökande  
 rådgivning där exportrådet i samband med mässor och konferenser etc. går ut och informerar företag om exportmöjligheter. Exportinformation tillhandahåller information för att underlätta företagens export, t.ex. om affärsmöjligheter, tullar och andra exportregler samt exportfinansiering. Exportinformation är också en viktig informationskälla för övriga delar av exportrådet och andra aktörer som främjar svensk export. Exportinformationen har vidare till 
 69 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 uppgift att hjälpa svenska företag att etablera sig på andra mark- nader, överbrygga skillnader i affärskultur och hjälpa etablerade exportörer att utvecklas och växa. I exportinformationen utomlands ingår att besvara förfrågningar från stationeringslandets företag m.fl. om lämpliga svenska leverantörer m.m. Verksamheten bedrivs som ovan nämnts både i Sverige och utlandet och är organisatoriskt och budgetmässigt skild från övrig verksamhet. I Stockholm och på främst större utlandskontor finns det personer som enbart arbetar med exportinformation. På mindre kontor måste vissa personer dela sin tid mellan exportinformation och andra uppgifter. 
 Ett viktigt inslag och hjälpmedel i detta arbete är den hemsida som exportrådet utvecklat under de senaste åren. Stora resurser har satsats på detta och utnyttjandet har ökat (se avsnitt 5.8.5). 
 Exportrådet har utarbetat skriftliga riktlinjer på detta område både för sitt infocenter i Stockholm och utlandskontoren. Syftet har varit att tydliggöra skillnaden mellan exportinformation och konsultverksamheten och också tillse att verksamheten bedrivs på ett genomtänkt sätt som i huvudsak skall vara gemensamt för olika kontor. 
 I riktlinjerna för utlandet som i första hand avser mottagande exportinformation sägs bl.a. att verksamheten avser förädling av information och affärsförmedling. Förädlingen görs, sägs det, med utgångspunkt i företagens behov och situation. Det finns också anvisningar för hur förfrågningar skall klassificeras beroende på hur man bedömer chansen till ökade exportaffärer. Viktig information i en förfrågan registreras i ett system benämnt BUMS (Business Inquiry Management System) och ligger till grund för det fortsatta arbetet inkl. uppföljning. Det finns ett särskilt formu- lär för att dokumentera förfrågan och där affärsmöjligheterna identifieras. Det anges också att det finns tre typer av bearbetning: standard, fördjupad och hänvisning. Systemet är uppbyggt så att man på respektive ort skall kunna dra nytta av uppgifter från svaren på tidigare förfrågningar. Man är f.n. i färd med att införa en mer avancerad form av registreringssystem (Superbums). 
 Riktlinjerna innehåller också en kundstrategi för såväl lokala som svenska kunder. Däri sägs bl.a. att kunder som är exportmogna för den lokala marknaden skall presenteras för konsultverksamheten. Målsättningen är att kunden skall få en första reaktion redan inom 24  
 timmar-något 
  som man idag når upp till på de flesta platser. Det finns särskilda riktlinjer för utlands- 
 70 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 kontorens kontakter med svenska företag. Däri betonas bl.a. att det är viktigt med ett aktivt samarbete inom exportrådet så att ett gemensamt ansikte utåt skapas. Det understryks att kundnyttan skall vara vägledande och att man skall undersöka om företaget är exportmoget. Vidare betonas att exportinformation inte innebär försäljning. Man beskriver också ganska detaljerat arbetsprocessen. Fyra typer av bearbetning anges: lead, dvs. företaget introduceras till konsulttjänster, fördjupad, standard och hänvisning. Man betonar att väl utförd exportinformation skapar förtroende för exportrådet vilket kan skapa förutsättningar för vidare samarbete. Man framhåller vidare att det är viktigt att kontakter med svenska företag följs upp och kvalitetssäkras. 
 Man kan notera att det i riktlinjerna inte anges någon gräns för hur mycket tid eller resurser ett enskilt företag gratis får ta i anspråk. Exportrådet uppger att man har en generös tillämpning i detta avseende och att det kan vara olämpligt att ha en strikt gräns. 
 Under 1999 besvarades ca 110.000 förfrågningar, ca 35.000 i Sverige och 75.000 vid exportrådets utlandskontor. För- frågningarna utomlands kommer i första hand från kontoren i Europa som tog emot knappt 60.000 frågor eller 80 % av alla för- frågningar utomlands. Därefter följer Asien inkl. Oceanien med ca 8.500 frågor och Nordamerika med ca 3.400 frågor. Fördelningen av antalet frågor på olika kontor/länder framgår av förteckningen nedan. Förfrågningarna till utlandskontoren är för samtliga regioner till mer än hälften från utländska företag eller andra utländska frågeställare. Siffran varierar från land till land, i Europa normalt mellan 60 och 90 % (undantaget är Norge där endast 40 % är lokala förfrågningar). För Asien är över 90 % och Nordamerika över 80 % av förfrågningarna lokala 
 .  
 Antal och typ av frågor varierar från kontor till kontor. I Europa kommer mer än 75 % per telefon och från företag. Andelen frågor utomlands som kommer per  
 e-mail 
  har ökat kraftigt och väntas fortsätta att öka. 
 Under 1999 besvarades ca 20.000 av de 35.000 frågorna i Sverige av exportrådets infocenter. Resten besvarades av i första hand sektionen för exportteknik, närmare 10.000, samt resten av övriga delar av organisationen. Förekomsten av hemsidan har medfört att antalet enkla förfrågningar minskat i antal. Å andra sidan har samtidigt inkommande förfrågningar blivit mer specifika och arbetskrävande. 
 71 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Antalet förfrågningar till exportrådets utlandsorganisation 1999 
  
 Europa 
  
 Mellanöstern 
  
 Belgien 
  
 2,000 
  
 Danmark 
  
 4,500 
  
 Estland 
  
 1,200 
  
 Finland 
  
 2,500 
  
 Frankrike 
  
 7,000 
  
 Irland 
  
 1,800 
  
 Italien 
  
 750 
  
 Lettland 
  
 – 
  
 Litauen 
  
 620 
  
 Nederländerna 
  
 2,500 
  
 Norge 
  
 6,800 
  
 Polen 
  
 1,200 
  
 Portugal 
  
 1,500 
  
 Ryssland 
  
 1,000 
  
 Schweiz 
  
 950 
  
 Slovakien 
  
 – 
  
 Spanien 
  
 825 
  
 Storbritannien 
  
 4,000 
  
 Tjeckien 
  
 500 
  
 Turkiet 
  
 1,500 
  
 Tyskland 
  
 10,250 
  
 Ukraina 
  
 310 
  
 Ungern 
  
 300 
  
 Österrike 
  
 1,300 
  
 53,305 
  
 FAE 
  
 400 
  
 Afrika 
  
 Sydafrika 
  
 1,300 
  
 Asien 
  
 Indien 
  
 846 
  
 Japan 
  
 1,500 
  
 Kina 
  
 2,150 
  
 Taiwan 
  
 – 
  
 Nordamerika 
  
 3,696 
  
 Canada och USA 
  
 2,300 
  
 Latinamerika 
  
 Mexico 
  
 1,075 
  
 Oceanien 
  
 Australien 
  
 2,850 
  
 Källa 
  
 :  
 Exportrådet (uppgifter saknas från några kontor). 
 72 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 5.8.3 
  
 Exportutveckling 
  
 Exportutveckling  
 står för ca 30 % av omsättningen och 7 % av det statliga basuppdraget. Den har en stark småföretagsinriktning och genomförs till största del för grupper av företag. Även uppdrag för enskilda företag har dock hittills utförts i viss utsträckning. Exportutveckling finansieras till stor del av olika offentliga medel, t.ex. från olika regionala aktörer som länsstyrelser och läns- arbetsnämnder. I vissa fall kommer en del av finansieringen från  
 EU-program. 
  Även de medel som tilldelats exportrådet för sär- skilda satsningar, t.ex. marknadsplats Östersjön och miljö- teknikexport, utnyttjas till viss del i denna verksamhet. Det är endast en mycket liten del som finansieras över det statliga basuppdraget. 
 Exportutveckling går huvudsakligen ut på att utveckla enskilda företags exportförmåga. Den kan omfatta utvärdering av en eller flera marknader samt etablering eller expansion på utländska marknader. Uppdragen kan även gälla att analysera enskilda företags exportmognad och föreslå insatser för att öka mognaden inkl. erbjuda företaget utbildning i exportkunskap. Dessutom hjälper man företaget att välja exportmarknader och att genomföra exportsatsningar. Inom denna verksamhet har exportrådet t.ex. erbjudit tjänsten Exportchef att hyra. Exportrådet genomför också inom detta område enstaka aktiviteter tillsammans med ett eller flera företag, t.ex. mässdeltagande och delegationsresor. Företaget får då vanligen stå för ca 50 % av den totala kostnaden. Den verksamhet med samverkansgrupper som exportrådet hanterar på tolv områden och som är helt företagsfinansierad ingår i denna verksamhet (liksom de branschprogram som genomförs på särskilt uppdrag av regeringen på  
 IT-, 
  livsmedels- och miljöteknik- området). Det kan nämnas att den branschsamverkan som äger rum inom de tolv ovannämnda områdena omfattar tillsammans ca 260 företag. (se avsnitt 5.8.11) 
 Exportrådet är som nämnts i färd med att se över sin Sverige- verksamhet som till stor del motsvarar verksamhetsområdet exportutveckling. Man kommer framöver att ha en annan inriktning än hittills och som en konsekvens av detta också begränsa den regionala närvaron i Sverige. Tanken med den nya organisationen är att bli mer specialiserad och koncentrera sig på det man är bäst på (se avsnitt 5.8.9). 
 73 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet har utarbetat särskilda riktlinjer för denna verksamhet i syfte att få jämnare och högre kvalitet i tjänsterna och ett mer gemensamt arbetssätt. I riktlinjerna beskrivs export- utvecklingsprocessen och ges exempel på typprojekt. 
 Under 1999 deltog ca 2.550 företag i olika exportutvecklings- projekt (förutom de företag som ingår i samverkansgrupperna). Därav har 600 deltagit i s.k. affärschansprojekt och informations- seminarier inom marknadsplats Östersjön. Ytterligare 600 ingår i det nätverk som byggts upp kring programmet svensk miljö- teknikexport. 
  
 5.8.4 
  
 Exportkonsulting 
  
 Exportkonsulting  
 benämns den konsultverksamhet som bedrivs i exportrådets utlandsorganisation på marknadens villkor i kon- kurrens med andra företag. Den består till övervägande delen av uppdrag från enskilda företag. Den står för ca en tredjedel av omsättningen. 
 Riktlinjer har utarbetats även för denna verksamhet i syfte att skapa ett mer gemensamt arbetssätt och en högre och jämnare kvalitet i arbetet. I inledningen till riktlinjerna konstateras att exportinformation kan vara en viktig inkörsport till konsult- uppdrag. Därefter presenteras fem byggstenar i konsultprocessen; träffa kunden, skriva offert, genomföra projektet, kommunicera resultatet och följa upp. Riktlinjerna behandlar med exempel hur de olika stegen bör genomföras och beskriver bl.a. vad en offert skall innehålla. I en bilagedel finns ännu utförligare anvisningar och en mall för hur ett tänkt uppdrag kan genomföras. 
 Exportrådet genomförde 1999 ca 2.000 konsultuppdrag, därav drygt 1.300 i Europa och knappt 700 i övriga världen. Tre fjärde- delar av uppdragen var på mindre än 50.000 kr, medan resten fördelades ganska jämnt mellan uppdrag på  
 50.000–100.000 
  kr och uppdrag på över 100.000 kr. Totalt fakturerades ca 1.500 företag under 1999. Det kan också vara värt att notera att 70 % av antalet uppdrag kom från företag med färre än 50 anställda. Traditionell svensk industri utom telekom svarar för ca hälften av totalvolymen medan resten till stor del avser  
 IT-företag 
  och telekomföretag. IT- och telekomföretagen dominerar f.n. uppdragsverksamheten i närområdet och har ökat kraftigt. En tendens under senare är att uppdragen blivit färre och större. Vidare har det blivit vanligare att 
 74 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 företag lägger ut uppdrag på mer än ett exportrådskontor sam- tidigt. 
 Exportrådet har enligt bemyndigandet i det årliga regerings- beslutet fastställt vad en konsulttimme skall kosta. Nivån är beroende av vilken/vilka tjänstemän som utför ett uppdrag, deras respektive tidsåtgång och kostnadsnivån på aktuell plats. Av betyd- else är också värdet för kunden. 
  
 5.8.5 
  
 Exportrådets hemsida 
  
 En viktig del av informationsspridningen till företagen sker numera via Internet. Exportrådet har haft en egen hemsida sedan i mars 1996. Hemsidan har sedan dess utvecklats och ökat i omfattning. Ett av syftena med hemsidan är att låta företagen själva söka den information de behöver för att på så sätt frigöra personella resurser för mer kvalificerade tjänster. F.n. omfattar hemsidan ungefär samma informationsmängd som på 12.000 A4- sidor. Vissa av exportrådets utlandskontor och ESEA- ambassaderna har egna hemsidor av olika omfång. Ofta är dessa författade på respektive lands huvudspråk med förstasidan på engelska. Man strävar efter att överallt ha samma profil och samma budskap. Därför finns en mall som måste följas när ny information matas in. På hemsidan finns t.ex. information om andra länder (vissa basfakta, marknadsöversikter etc.). Vidare finns uppgifter om det egna medlemsprogrammet, om de särskilda regerings- uppdragen och om  
 e-affärer. 
  Under respektive rubrik kan man sedan i vissa fall komma vidare till nya underrubriker och erhålla ytterligare information. Under rubriken nättjänster kan man erhålla information om t.ex. offentlig upphandling. Export- finansiering, handelsstatistik en förteckning över svenska konsul- ter, exportnyheter och få en förteckning över svenska exportörer (Swedish Export Directory). Vidare finns landrapporter som är resultatet av ett samarbete mellan de svenska ambassaderna och enheten för Exportinformation i Stockholm. Man kan här genom att anmäla sig bli prenumerant på viss information utan kostnader. Under rubriken nättjänster finns också ett länkbibliotek, dvs. en uppräkning av ett antal andra hemsidor och nationella och internationella databaser som kan vara av intresse för företag som önskar veta mer om export, andra länder etc. Antalet länkar är 
 75 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 mellan 600 och 700 under ett tjugotal rubriker. För innehållet i nättjänster svarar enheten för Exportinformation i Stockholm. 
 Den information som finns på ett enskilt land omfattar normalt åtminstone följande rubriker: exportinformation och export- konsulting (dvs. de båda tjänster som exportrådet erbjuder utomlands), dotterbolagslista, uppgifter om respektive land samt adressuppgifter om vem på exportrådet lokalt eller centralt i Stockholm som kan kontaktas för ytterligare uppgifter. Ofta finns också rubriken aktuella projekt/affärschanser. Omfattningen på den information som finns om olika länder varierar ganska mycket. 
 Det finns en redaktör för hemsidan som är placerad på informationssektionen. På samma ställe finns också en person som arbetar med att utveckla sidan. På exportrådet och dess utlandskontor finns ca 60 personer (och därutöver ett antal UD- anställda) som har getts rätt att lägga in ny information på export- rådets hemsida och i förekommande fall den lokala hemsidan. Det är respektive kontor som har ansvar för att den egna hemsidan och den egna delen av exportrådets hemsida hålls uppdaterad. 
 Exportrådets och utlandskontorens hemsidor besöks dagligen av mellan 1.000 och 1.100 personer. Dessa läser sammanlagt omkring 5.500 sidor per dag. I genomsnitt varar varje besök i åtta minuter. Jämfört med för ett år sedan är besökarantalet lite lägre men å andra sidan har varje besök blivit något längre och omfattar fler sidor. Man laddar också ner mer än tidigare. 
 Exportrådet är angeläget om att göra hemsidan mer känd och också lättare att hitta. Man har därför tidigare i år skapat fler adresser där ordet export ingår vilket skall göra det enklare för företag att hitta rätt. Vidare planerar rådet att under hösten i år genomföra en omfattande kampanj för att sprida information om hemsidan. 
 Hemsidan har hittills inte finansierats med medel från det statliga basuppdraget. Exportrådet har dock fått andra statliga medel för att utveckla hemsidan och för annat  
 IT-arbete. 
  
 5.8.6 
  
 Infocenter 
  
 Exportrådets infocenter som funnits i ca tre år har elva med- arbetare. Det finansieras helt av det statliga basanslaget. Infocenter är portalen för verksamhetsområdet exportinformation som består av kostnadsfritt tillhandahållande av information och rådgivning. 
 76 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Hit slussas alla förfrågningar som inte har någon anan given adressat i organisationen. Om en fråga inte kan besvaras av infocenter, slussas den vidare antingen till annan del av den egna organisationen (t.ex. ett utlandskontor) eller till någon annan organisation som har kompetens på det aktuella området. En upp- gift för centret är att hjälpa företag att hitta rätt i informations- djungeln, dvs. hjälp till självhjälp. 
 Infocenter utnyttjas främst av svenska företag, både stora och små. De flesta frågor kommer från små och medelstora företag. Att stora företag utnyttjar tjänsterna är enligt exportrådet en kvalitets- stämpel. Infocenter utnyttjas också i ganska stor utsträckning av andra, t.ex. myndigheter, privatpersoner, banker, utländska företag och inte minst andra delar av organisationen. Genom att hemsidan tillkommit har förfrågningarna blivit mer kvalificerade än tidigare. 
 Antalet förfrågningar ligger f.n. på ca  
 1.400–1.500 
  per månad eller mellan 15.000 och 20.000 om året. Trenden är att antalet ökar genom att centret blir alltmer känt. 
 Uppgiften är att tillhandahålla information och ge enklare råd. Det finns ingen fastställd gräns för hur mycket tid ett företag får använda gratis utan detta avgörs i det enskilda fallet. Exportrådet uppger att man har en generös syn på detta område. 
 De flesta förfrågningar, uppskattningsvis 2/3 kommer per telefon och besvaras också per telefon. Förfrågningar per  
 e-mail 
  ligger idag på ca 30 % av de totala och ökar inte längre. Infocenter är lätt att hitta på hemsidan och det finns där ett särkilt formulär där frågor kan ställas. 
 Frågorna gäller mestadels uppgifter om andra marknader. Det kan t.ex. gälla basdata om ett land, information om en viss bransch i något land, adressuppgifter rörande företag, organisationer eller myndigheter, exporttekniska frågor (tullar, standards etc.), statistiska uppgifter om t.ex. ett lands import av en varugrupp, finansiering m.m. Relativt många frågor rör EU. Många av dessa slussas vidare till exportrådets  
 Bryssel-kontor. 
  Man har på detta område också kontakter med Kommerskollegium och Euro Info Center. 
 Infocenter har ofta kontakter med andra organisationer och myndigheter, t.ex. ALMI, handelskamrarna och tullen. 
 Infocenter har ett ganska omfattande bibliotek där tre av de elva medarbetarna arbetar. Man har i biblioteket bl.a. specialiserade tidningar och tidskrifter, främst ekonomisk statistik från nationella och internationella organisationer, kataloger över andra länders 
 77 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 företag, organisationer och myndigheter, uppgifter om hur man gör affärer i andra länder etc. m.m. Biblioteket är också genom Internet uppkopplat till viss större informationsbanker. Den moderna tekniken används alltmer i arbetet. 
 Infocenter hanterar också en tjänst som kallas BRS (Business Referral Services) som är en tjänst för exportrådets utlandskontor och utlandsmyndigheterna. Detta innebär att förfrågningar från utlandet om svenska leverantörer hanteras av särskilt utbildad personal som besvarar dessa. Innan uppgifter sänds iväg, görs en kontroll att de företag som nämns i svaret verkligen har intresse för den marknad som förfrågan kommer ifrån. Den används särskilt mycket för avlägsna länder. 
  
 5.8.7 
  
 Exportteknik 
  
 Sektionen för exportteknik omfattar elva personer. Den står till tjänst med information och besvarar förfrågningar i olika export- tekniska frågor. Det kan t.ex. gälla tullsatser, skatter, ursprungs- regler, exportdokument och märkning. Antalet frågor under 1999 uppgick till mellan 8.000 och 10.000. Man erhåller en viss del av sitt underlag från den egna utlandsorganisationen och utlands- myndigheter. Sektionen hanterar några publikationer, t.ex. Skeppningshandboken och Frihandelshandboken, och ansvarar även för innehåll och utveckling av flertalet nättjänster: Swedish Export Directory, Upphandlingsnytt, Exportnytt, betalningsguide och Landrapporter. Vidare hanterar sektionen kurser och utbildning inom sitt område. Verksamheten med utbildning och kurser kan gälla både deltagande i andras arrangemang och kurser i egen regi. Dessutom genomförs skräddarsydda kurser på företag. Ambitionen är att utveckla tjänsterna på nätet vilket dock kräver extra resurser. Man har ofta kontakt med andra organisationer inom sitt område, t.ex. Handelsprocedurrådet, Kommerskollegium och Tullen. En hel del kontakter förekommer också med Euro Info Center (EIC). 
 Den unika kompetensen är enligt egen utsago kännedomen om den praktiska hanteringen av gällande regler. Denna kompetens betingar ett marknadsvärde och verksamheten kan till stor del självfinansieras. Sektionen har en omsättning på ca 15 mkr. En stor del av intäkterna kommer deltagande företag i Swedish Export Directory (7 mkr) och försäljning av handböcker (4 mkr). Man 
 78 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 erhåller också intäkter från kurser (ca 1,5 mkr). Detta innebär att finansieringen från det statliga basuppdraget är begränsad, under 1999 ca 1,5 mkr. 
  
 5.8.8 
  
 Projektexport, upphandling och finansiering 
  
 Sektioner erbjuder företagen uppgifter och rådgivning på ovannämnda områden. Vanliga frågor gäller allmänna upplysningar om projekt i andra länder och praktikalia kring upphandlingen liksom hur finansieringen bör läggas upp. Projektrådgivning är en viktig del av arbetet. Sektionen ger också ut skriften Upp- handlingsnytt som inom kort kommer att erbjudas gratis. Sektionen har som riktmärke att erbjuda ca en timmes gratis rådgivning i telefon och en halvtimmes gratis rådgivning vid besök. Man kompletterar på sina specialområden infocenter. Sektionens medarbetare reser mycket ute i landet och kan i samband med mässor, seminarier, utställningar etc. dela med sig av sina kunskaper. Man samarbetar ofta med ALMI när det gäller att sprida allmän information om projekt och finansiering. F.n. genomför man tillsammans med ALMI och EKN en turné över landet där man i Exportcentrums regi och på dess bekostnad genomför ett standardprogram om dessa frågor. Man utser också kontaktpersoner för finansieringsfrågor på varje Exportcentrum. 
 Exportrådets arbete med projektexport ligger nära den verk- samhet som UD:s projektexportsekretariat (PES) bedriver. En tjänsteman från sektionen ingår i PES´referensgrupp. Sektionen har betydligt mindre resurser än PES. Man har ambitionen att göra sig mer känd och sprida mer information på nätet. 
  
 5.8.9 
  
 Sverige-verksamheten 
  
 Exportrådet har nyligen genomfört en förändring av sin regionala verksamhet i Sverige. Anledningen till förändringen uppges vara att man i verksamheten haft en otydlig småföretagsprofil och att man önskar uppnå större effektivitet och högre kvalitet. Tanken är att genom koncentration på färre aktiviteter som man kan bra och vet är uppskattade och mer utbytbarhet inom organisationen uppnå större tydlighet samt högre kvalitet och lönsamhet. I den nya organisationen kommer man att frångå den regionala organisa- 
 79 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 tionen och i stället ha en programorganisation där program- ansvariga utses. Den nya inriktningen kommer att delas upp i fyra områden med vardera en ansvarig: 1) branschsamverkan 2) utvecklingsprogram för mindre företag 3) utbildning för mindre företag 4) mässprogram för småföretag. 
 Man kommer dock att finnas kvar ute i landet, dock med färre personer än tidigare. Avsikten är att samarbetet på regional nivå fortsätter och om möjligt förstärks. Liksom hittills kommer det för varje exportcentrum att finnas en ansvarig på exportrådet. Strävan är att mer än tidigare ha lokalgemenskap med de andra parterna i exportcentrum. 
  
 5.8.10 
  
 Information 
  
 Informationssektionen svarar för den externa informationen. Här hanteras exportrådets medlemsprogram och vidare skötseln av hemsidan. Den ansvarige redaktören för hemsidan liksom den ansvarige för utveckling av Internettjänster är placerade här. Även exportrådets chefsekonom är placerad vid sektionen. Denne har ansvar för att ge ut exportrådets marknadsöversikt som kommer fyra gånger per år. Marknadsöversikten är en kortfattad genomgång av efterfrågeutvecklingen på alla Sveriges viktigaste marknader. Chefsekonomen har också ansvar för exportrådets kundundersökningar som numera genomförs löpande. 
  
 5.8.11 
  
 Samverkansgrupper och branschsamverkan 
  
 Exportrådet hanterar f.n. tolv samverkansgrupper (se nedan) med sammanlagt 260 medlemsföretag. Medlemsantalet per grupp varierar från ett tiotal till drygt 35. Antalet grupper har tidigare varit större. Exportrådets arbete med detta, såväl administrationen som särskilda projekt, har under senare år så gott som helt betalts av företagen. 15 personer arbetar med detta varav åtta är projektledare. Årsomsättningen ligger på ca 40 mkr (varav 10 mkr är arvodesintäkt). 
 80 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Samverkansgrupper 
  
 Antal medlemsföretag 
  
 AgriSwede, Swedish Agro Technology Group 
  
 15 
  
 Fortec, Swedish Forestry Technilogy Group 
  
 25 
  
 PPT, Swedish Pulp  Paper Tecknology Group 
  
 32 
  
 SCAG, Swedish Civil Aviation Group 
  
 30 
  
 SMG, Swedish Mining Group 
  
 10 
  
 Swecare 
  
 37 
  
 SwedElect 
  
 10 
  
 SwedSteelTech, Swedish Agro Technology Group 
  
 12 
  
 SweHeat, Svensk Fjärrvärme 
  
 33 
  
 Svensk Havsteknik 
  
 10 
  
 SWERIG, Swedish Rail Industri Group 
  
 35 
  
 TrackSafe, Group for Railway Infrastructure 
  
 Environment  Safety 
  
 10 
  
 Affärsidén är att genom gemensamma aktiviteter främja medlems- företagens exportaffärer. Respektive grupp innehåller normalt både små och stora företag, konsulter och hårdvaruleverantörer, företag som kompletterar varandra och har kund- och teknikgemenskap. 
 Verksamheten inom respektive nätverk består bl.a. av löpande service till medlemmarna, gemensamma marknadsaktiviteter, marknadsstudier, regelbundna möten med specialteman, samarbete med bistånds- och finansieringsorgan och samarbete med ALMI, handelskammare m.fl. Tillsammans identifierar och bearbetar man lovande men i många fall svåra marknader. 
 De gemensamma marknadsaktiviteterna utgörs av symposier och utställningar, projektbearbetning och- bevakning och Saunders. Vidare arbetar man med fackpressbearbetning, inbjudningsresor till Sverige av utländska beslutsfattare, gemen- samt material och gemensam hemsida och lobbying. 
 Genom att exportrådet hanterar grupperna sätts ofta en officiell prägel på aktiviteterna. Marknadsaktiviteterna sker ofta i samarbete med det officiella Sverige. 
 Fördelarna med denna samverkan uppges vara att den är kostnadseffektiv och att man kan erbjuda ett brett utbud som ger större utväxling än annars. Man får tillgång till ett nätverk där man kan byta erfarenheter. Det gemensamma ansiktet utåt är ofta en fördel vid projektsamarbete. Samarbetet med den offentliga sektorn anses också värdefullt. Samverkan kan också stärka 
 81 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 trovärdigheten kanske särskilt för små företag som kan dra nytta av mer kända företags goodwill. 
 Samverkansgrupperna är en aktivitet som prioriteras i exportrådets nya Sverigeverksamhet. Exportrådet undersöker f.n. vilka ytterligare områden där företagen har intresse av samverkan. 
 Inom samma enhet hanteras också de fyra fleråriga bransch- program som exportrådet är engagerat i och som finansieras av särskilda statliga medel. Dessa är 1) Food from Sweden, 2) IT och Telekom- ett treårsprogram, 3) Miljöteknikexport inom luft och vattenrening samt avfallshantering, och 4) Teknik och utrustning för den skogs- och trärelaterade sektorn i Nordöstra Ryssland, ett tvåårsprogram. 
 Affärsidén med dessa program är att genom kraftsamling tillvarata nya affärsmöjligheter inom specifika områden. Företagen står för minst 50 % av finansieringen. 
  
 5.8.12 
  
 Utbildning för mindre företag 
  
 Exportrådet har utvecklat kompetensprogram för olika nivåer i mindre företag för att skapa möjligheter för företag att växa genom export. Inom enheten Kompetensprogram för mindre företag arbetar idag fyra personer med att utveckla och administrera pro- grammen. Införsäljning och lokalt genomförande sker av export- rådet regionalt i Sverige och utomlands 
 Programmet Unga Exportassistenter syftar till att lokalt rekrytera och skola in arbetslösa gymnasieungdomar till exportassitenter i mindre exportföretag. 
 Programmet Unga Exportsäljare (numera Export Trainee SME) syftar till att skapa kompetensinflyttning utanför stor- städerna av arbetslösa, unga, språkkunniga akademiker som vill satsa på en internationell karriär i mindre exportföretag. Genom programmet ges mindre företag utanför storstäderna möjlighet att konkurrera om kvalificerad arbetskraft genom att via exportrådet kunna erbjuda ett internationellt  
 trainee-program. 
  Programmet bedrivs alltid tillsammans med ett annat land för att stimulera handel (både export och import) och nätverksskapande. Ett pro- gram har genomförts med Polen och två pågår - Litauen/Södra Sverige och Estland/Västra Skaraborg. Program planeras också med Danmark, Finland och Norge. Totalt 409 personer har diplomerats sedan starten 1994. 
 82 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Exportrådet utbildar också exportchefer i vissa branscher. 
 Dessa yrkesutbildningar (exportassistenter,  
 -säljare 
  och  
 -chefer) 
  ges i form av 19 standardiserade utbildningsalternativ, där experter från exportrådet i Sverige och utomlands samt föreläsare från internationellt verksamma konsultföretag och managementskolor engageras. 
 Under 1999 startades The Global Executive MBA i samarbete med bl.a. Köpenhamns Handelshögskola. Syftet är att utveckla framtidens ledare och skapa en karriärmöjlighet för akademiker som vill satsa på mindre företag. Totalt 45 deltagare deltar för närvarande i denna utbildning. 
 Alla program utom The Global Executive MBA delfinansieras av olika lokala aktörer - arbetsförmedlingar, länsarbetsnämnder, länsstyrelser, strukturfonder och kommuner. 
  
 5.9 
  
 Finansiering, ekonomi och resultat samt budget 
  
 Avtalet om exportrådet stadgar att verksamheten skall finansieras med statliga medel, avgifter för abonnemang (benämns numera medlemsavgifter) samt andra inkomster. Enligt avtalet kan exportrådet i samverkan med företag bedriva sådan aktions- och uppdragsverksamhet som kan finansieras med medel från företagen. Det förtjänar att påpekas att exportrådet i sin redo- visning inbegriper handelssekreterarna trots att dessa är själv- ständiga myndigheter. 
 Exportrådet ger varje år ut en årsredovisning som i huvudsak är uppställd som ett aktiebolags. Den senaste innehåller t.ex. följande: VD har ordet, året i korthet, exportrådet i framtidens ekonomi, kort om ägarförhållanden och organisation, information om de tre verksamhetsområdena, förvaltningsberättelse med presentation av vissa nyckeltal och därefter koncern- och balansräkningar med fotnoter. Den innehåller också en förteckning över styrelsen, exportrådets ledning och utlands- och  
 Sverige-kontor. 
  Det statliga uppdraget, övriga statliga satsningar och offentliga uppdrag beskrivs inte närmare i denna årsredovisning. En särskild av- rapportering av främst det statliga uppdraget görs separat en gång per år (se avsnitt 5.13). 
 Fördelningen av finansieringen  
 mellan dessa olika delar har förändrats sedan början av  
  
 90-talet. 
  
  Då stod det statliga bas- uppdraget för ca 50 % av finansieringen medan medlemsavgifterna 
  
 83 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 svarade för ca 5 %. Resten, dvs. 45 %, kom från övriga uppdrag vari inryms både intäkter från konsultuppdrag för företag och uppdrag för offentliga aktörer. Minskningen av det statliga basanslaget genomdrevs i början av  
 90-talet 
  och därefter har nivån på detta varit i stort sett oförändrad. Det statliga uppdragets andel av omsättningen har gått ner till ca en tredjedel medan medlems- avgifterna ligger kvar på ca 5 %. Övriga uppdrag har alltså ökat sin andel till ca 60 % av omsättningen. Tabellen nedan illustrerar detta. 
  
 Exportrådets nettoomsättning  
 har de senaste åren ökat kraftigt. Den låg 1998 för koncernen på 451 mkr varvid man gjorde en vinst på inemot 9 mkr. År 1999 hade omsättningen ökat till 472 mkr varvid vinsten uppgick till 18 mkr. 
  
 Under 1999 var  
 omsättningens fördelning mellan de tre verksamhetsområdena  
 någorlunda jämn. Störst var  
 exportkonsulting  
 med 158 mkr tätt följd av  
 exportinformation  
 med 152 mkr.  
 Expor- tutveckling  
 stod för 139 mkr medan gemensamma intäkter uppgick till 13 mkr. Jämfört med 1998 skedde den största förändringen i exportutveckling som ökade med 33 mkr eller 31 %. Detta förklaras främst av tillkomsten av programmet Marknadsplats Östersjön. Även exportkonsultingen ökade relativt starkt, med 20 mkr, eller 14 %. Exportinformation ökade endast marginellt- med 4 mkr eller knappt 3 %. 
  
 84 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Exportrådets intäkter och omsättning  
 1991/92-99 
  (mkr) 
  
 91-92 
  
 92-93 
  
 93-94 
  
 94-95 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 Statligt 
  
 190 
  
 201 
  
 177 
  
 145 
  
 144 
  
 144 
  
 144 
  
 145 
  
 uppdrag 
  
 Övr. 
  
 106 
  
 190 
  
 239 
  
 219 
  
 200 
  
 220 
  
 238 
  
 295 
  
 Uppdrag* 
  
 Medlems 
  
 26 
  
 22 
  
 21 
  
 23 
  
 25 
  
 25 
  
 24 
  
 23 
  
 avgifter 
  
 Övr. 
  
 8 
  
 8 
  
 5 
  
 4 
  
 6 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 Inkomster 
  
 Total oms. 
  
 330 
  
 421 
  
 442 
  
 391 
  
 375 
  
 393 
  
 411 
  
 468 
  
 Statligt 
  
 58 % 
  
 48 % 
  
 40 % 
  
 37 % 
  
 38 % 
  
 37 % 
  
 35 % 
  
 31 % 
  
 uppdrag/ 
  
 Omsättning 
  
 i % 
  
 Medl.Avg./ 
  
 8 % 
  
 5 % 
  
 5 % 
  
 5 % 
  
 7 % 
  
 6 % 
  
 6 % 
  
 5 % 
  
 oms i % 
  
 Källa 
  
 :  
 Exportrådet (siffrorna avseende det statliga uppdraget för  
 åren1996–1999 
  
 omfattar ca 10 mkr utöver det statliga basuppdraget 
  
 * Inkl. offentligt finansierade uppdrag 
  
 Finansieringen av de tre verksamhetsområdena varierar som ovan nämnts  
 Exportkonsulting  
 finansieras så gott som uteslutande med intäkter från företag.  
 Exportinformation  
 finansieras i huvudsak med 
  
 statliga 
  
 medel, främst det statliga basanslaget där 127 mkr av 
  
 136 mkr 
  
 utnyttjades för detta. Därutöver utnyttjades ytterligare 
  
 4 mkr från andra statliga uppdrag liksom 21 mkr av 23 mkr i medlemsavgifter.  
 Exportutveckling  
 har en finansiering som är blandad. Den finansieras både med olika statliga och offentliga medel och intäkter från företag. Endast en mindre del av det statliga basanslaget, under 10 mkr, utnyttjades för detta. Pro- grammen Marknadsplats Östersjön och Marknadsplats Europa bidrog med 20 mkr respektive 10 mkr. Uppdrag från departement bidrog med inemot 18 mkr varav 8 mkr avsåg de s.k. laddnings- pengarna för exportcentrum. Därutöver erhölls närmare 10 mkr 
 85 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 från Jordbruksverket för projektet Förädlade livsmedel och ungefär samma summa från länsarbetsnämnder för programmet exportassistenter. Ytterligare ca 5,5 mkr i intäkter härrörde från offentliga organ för olika exportfrämjande projekt, t.ex. rådet för arbetslivsforskning, länsstyrelser,  
 EU-medel 
  och länsarbets- nämnder. Sammantaget stod alltså olika offentliga aktörer för ca 55 % av intäkterna inom detta område. Resterande intäkter kom från de företag som deltog i aktiviteterna. 
 Störst bland exportrådets inkomstkällor 1999 var således företag med ca 220 mkr. Därefter kom främst staten men även andra offentliga organ med 210 mkr och medlemsavgifter med 23 mkr. Staten och det offentliga stod alltså för knappt 40 % av den totala omsättningen. 
 Exportrådets styrelse har beslutat att det skall byggas upp ett eget kapital på 100 mkr som buffert om inkomsterna av något skäl skulle komma att minska. Vid årsskiftet 1999/2000 uppgick det egna kapitalet till ca 65 mkr. Redan i år väntas exportrådet nå den eftersträvade nivån på det egna kapitalet. Detta förklaras både av ett positivt rörelseresultat och vissa extraordinära faktorer, åter- betalning av pensionsinbetalningar från SPP samt överföring till egna kapitalet av vissa medel för traineeverksamhet. 
 Exportrådet  
 budgeterar per kalenderår 
 . Budgeteringen av kostnader och intäkter föregås av en affärsplaneringsprocess. Affärsplanen utgör underlag för budgeteringen och upprättas först för exportrådet totalt och därefter per region och varje enhet. I affärsplanen beskrivs inriktningen av verksamheten och eko- nomiska mål anges. Affärsplanerna görs för tre år i taget med en årlig revidering. Budgeten upprättas för varje enhet och summeras till regionnivå och exportrådet totalt. Budgeten är för varje enhet uppdelad på exportinformation, exportutveckling, export- konsulting och gemensamt. 
 För varje verksamhet och enhet budgeteras intäkter, köpta varor och tjänster, arvodesintäkt, personalkostnader, del av sam- kostnader och del av kostnader för stabs- och supportfunktioner. Därutöver budgeterar enheterna kostnaderna för att genomföra sin del av det statliga uppdraget. Vid utlandsenheterna utgörs verksamheten exportinformation helt av det statliga uppdraget. 
 Det statliga uppdraget budgeteras med full kostnadstäckning utan överskott. I kostnaderna ingår del av stabs- och support- funktioner. Däremot ingår inte finansiering av  
 VD-stab. 
  För övriga båda verksamhetsområden budgeteras med visst avkastningskrav. 
 86 
 SOU 2000:102 Exportrådet 
 Detta krav har varit högre för exportkonsultingen än för exportutvecklingen. 
  
 5.10 
  
 Exportrådets medlemmar/abonnenter 
  
 Exportrådet har ända sedan det bildades haft medlemmar (kallades tidigare abonnenter). Detta har säkerställt att näringslivet bidragit med vissa intäkter till exportrådets verksamhet. Antalet medlemmar är f.n. ca 1.600. Medlemsantalet har de senaste åren sjunkit något liksom medlemsavgifterna. Dessa uppgår f.n. till ca 23 mkr vilket motsvarar knappt 5 % av den årliga netto- omsättningen eller 17 % av det nuvarande statliga basanslaget. Medlemskapet ger företagen vissa förmåner, t.ex. rabatt på vissa tjänster. Exportrådets tjänster kan dock utnyttjas av alla företag i Sverige. Medlemsavgiften har tidigare för varutillverkande företag varit kopplad till varuexportvärdet. Minimiavgiften har varit 4.500 kr för export på högst 14 mkr och därefter stigit till en maximiavgift på 128.000 kr för export över 400 mkr. För tjänstexportörer och handelshus har i stället avgiften beräknats på aktiekapitalet. Även här har minimiavgiften varit 4.500 kr för aktiekapital på högst 1,4 mkr för att stiga till maximalt 128.000 kr för aktiekapital på över 40 mkr. Det har också funnits en koncernrabatt. 22 koncerner har med detta system stått för nästan 6 mkr av medlemsavgifterna, dvs. över 25 %. Exportrådet har nyligen presenterat ett nytt medlemsprogram som gäller från den 1 juli 2000. Framöver kommer medlemsavgiften att beräknas på antalet anställda i Sverige vilket anses som ett enklare system. Man hoppas att den sänkta minimiavgiften till 3.000 kr skall locka fler småföretag som medlemmar. Medlemmar kommer framöver att få vissa förmåner, inbegripet personlig(a) exportrådgivare, 30 % rabatt på vissa produkter och andra rabatterade erbjudanden, bl.a. på delegationsresor. Till skillnad från tidigare ges framöver ingen rabatt på konsulttjänster utomlands. 
 87 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 5.11 
  
 Det statliga basuppdraget och andra statliga satsningar 
  
 5.11.1 
  
 Allmänt 
  
 Det nuvarande statliga stödet till exportfrämjande vid exportrådet har sin utgångspunkt i propositionen 1991/92:108 Statens roll i den exportfrämjande verksamheten vid Sveriges exportråd som godkändes av riksdagen i april 1992 (se avsnitt 3.2). Stödet har också en koppling till lagen 1975:490 om beslutanderätt för Sveriges exportråd beträffande handelssekreterare m.m. Detta förklaras av att tilldelade statliga medel delvis används för att sköta lagens åliggande att planera och leda den exportfrämjande verksamheten även inom utrikesrepresentationen. 
 Exportrådet har sedan många år för statens räkning utfört ett årligen återkommande större exportfrämjande uppdrag. Detta betecknas som det statliga basuppdraget (benämns i texten även det statliga uppdraget). För detta har staten årligen anslagit en summa som de senaste åren uppgått till 136 mkr men som tidigare varit större. Därutöver har staten vid olika tillfällen utnyttjat den möjlighet som anges i avtalet om exportrådet att uppdra åt exportrådet att genomföra särskilda satsningar. För innevarande budgetår har t.ex. drygt 40 mkr avsatts för sådana satsningar. Anslagen för det statliga uppdraget och övriga satsningar från anslagsposten E2 Exportfrämjande verksamhet under senare år framgår av tabellen nedan. Exportrådet har emellanåt också utfört andra uppdrag för statens och andra offentliga aktörers räkning vilka finansierats med andra statliga eller offentliga medel. Några av dessa satsningar kan också betraktas som statliga uppdrag. De ligger dock utanför det ordinarie statliga uppdraget. 
 88 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Årliga anslag till exportfrämjande från anslaget E2, Exportfrämjande åtgärder 
  
 Budgetår 
  
 Basanslag 
  
 Övriga anslag 
  
 Anslag för 
  
 Summa 
  
 regeringens 
  
 disposition 
  
 91/92 
  
 222 
  
 20 
  
 13 
  
 255 
  
 92/93 
  
 232 
  
 17 
  
 10 
  
 260 
  
 93/94 
  
 162 
  
 – 
  
 26 
  
 188 
  
 94/95 
  
 133 
  
 – 
  
 17 
  
 150 
  
 95/96 
  
 216* 
  
 – 
  
 15 
  
 231 
  
 97 
  
 136 
  
 – 
  
 – 
  
 136 
  
 98 
  
 128 
  
 – 
  
 – 
  
 128 
  
 99 
  
 136 
  
 10 
  
 – 
  
 146 
  
 Källa:  
 Statsliggaren för respektive år. 
 *Budgetåret var 18 månader ( 216 mkr motsvarar 144 mkr för 12 månader). 
 Den närmare utformningen av det statliga uppdraget, dvs. regeringens anvisningar till exportrådet hur de statliga medlen skall användas, formuleras i de årliga riktlinjer som regeringen i regeringsbeslut fastställer för det kommande budgetåret. En beskrivning av innevarande års beslut återfinns nedan. Processen för förberedelse, handläggning och beslut om det årliga anslaget till exportrådet för det statliga uppdraget är ungefär densamma som för myndigheter. Exportrådet inkommer senast den 1 mars med ett budgetunderlag som hanteras på sedvanligt sätt i regeringskansliet (UD). Processandet av förslaget utmynnar i ett avsnitt i den årliga budgetpropositionen där detta anslag ingår i utgiftsområde 24 (näringsliv) som närings- och utrikesdepartementet gemensamt har ansvar för. Sedan riksdagen godkänt förslaget, eventuellt med vissa ändringar, utfärdas ett regeringsbeslut (motsvarar regleringsbrev till myndigheter) i vilket anvisningar ges om hur medlen inom det statliga uppdraget skall användas under det kommande året. 
 89 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 5.11.2 
  
 Regeringsbeslutet med riktlinjer för det statliga basuppdraget och andra statliga satsningar 
  
 Regeringsbeslutet med Riktlinjer för år 2000 (se bilaga 3) anger inledningsvis att exportrådet tilldelas 136 mkr för det ordinarie statliga uppdraget. 
 I inledningen sägs att exportrådet som centralt serviceorgan skall initiera, planera, samordna, marknadsföra och genomföra åtgärder för att främja svensk export. Rådet skall ge efterfrågestyrd exportservice (exportinformation) och genom affärsbevakning förse svenskt näringsliv med information om affärsmöjligheter i syfte att förmedla affärer. Små och medelstora företag skall prioriteras i verksamheten. Vidare sägs att de möjligheter som  
 EU-medlemskapet 
  medfört skall utnyttjas, att man skall prioritera nya svenska spjutspetsområden och utnyttja de möjligheter som näringslivets ökade miljöanpassning medfört. Rådet skall inom anvisade medel också främja export av svenska varor och tjänster inom  
 IT-sektorn. 
  
 Det anges också att de statliga medlen får användas till: 
 Handelssekreterarnas och exportrådets upplysnings- och rådgivningsverksamhet (exportservice) till den del den inte finansieras med medlemsavgifter 
 sådana projekt/aktioner, i samverkan med företag, som syftar till att utveckla exporten för framför allt små och medelstora företag, exporten till svårbearbetade eller avlägsna men lovande marknader, eller som avser stöd till större mani- festationer med inriktning på svenskt näringsliv eller svensk industri, efter samråd med UD 
 löneförmåner till marknadskonsulter och marknadsassistenter inom utrikesförvaltningen 
 exportrådets ledning och planering av handelssekreterarnas verksamhet och av exportfrämjande verksamhet inom utrikes- förvaltningen. 
 Vidare nämns att exportrådet fastställer prispolicy för handels- sekreterarnas debiterbara verksamhet och att dessa inkomster får disponeras i verksamheten. 
 Ett avsnitt i beslutet som beskrivs nedan avser de särskilda program/åtgärder som utförs på uppdrag av staten och som erhåller finansiering utanför det reguljära statliga uppdraget. De 
 90 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 anvisade medlen för dessa uppgår sammanlagt till över 40 mkr, vilket motsvarar 35 % av det ordinarie statliga uppdraget. 
 I beslutet anges också att exportrådet skall lämna årsredovisning för år 2000 senast 1 mars 2001. För det statliga uppdraget skall omfattning, inriktning och prioriteringar för samtliga verksam- heter fördelad på regioner redovisas. Åtgärder för att utveckla bevakningen av internationellt finansierade projekt skall redovisas. Särskilda åtgärder för att främja export från små och medelstora företag samt effekter av denna verksamhet skall redovisas liksom medlemsutvecklingen och de åtgärder som vidtagits på  
 IT-området 
  som syftar till att öka tillgängligheten till verksamheten. En redogörelse skall lämnas för hur verksamheten bidrar till närings- livets tillväxt och internationella konkurrenskraft. De ovannämnda särskilda programmen/åtgärderna skall redovisas separat. 
 Avslutningsvis sägs att exportrådets verksamhet i princip skall redovisa nollresultat. Samtidigt sägs att exportrådet får disponera uppkommet över- eller underskott enligt styrelsebeslut. 
 Marknadsplats Östersjön 
 Beslutet anger också att exportrådet skall arbeta med programmet Marknadsplats Östersjön och att 30 mkr avsätts för detta. (för år 1999 erhöll exportrådet 43 mkr för samma  
 program-förf. 
  anm.). Det nämns att programmet har till syfte att ge i första hand små och medelstora företag stöd och vägledning inför och i samband med exportsatsningar i vissa stater i  
 Östersjö-regionen 
  (Estland, Lettland, Litauen, Polen och Nordvästra Ryssland inkl. Barentsregionen. Därefter anges att den särskilda samordnings- funktion som inrättats (Östersjöcentrum) skall bistå både vid export och import samt ha ansvar för upphandling från EU:s biståndsprogram. Vidare anges att de program för marknads- satsningar som tidigare inletts bör fortsätta. Det sägs också att vissa projekt bör samordnas med såväl samverkansprojekt och branschprogram som kompetensutveckling. Projekten bör heter det i möjligaste mån bedrivs inom ramen för exportcentrum. 
 91 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Miljöexport 
 Beslutet anger också att exportrådet skall främja miljöexport och att 9 mkr avsätts för detta. Det sägs att programmet skall utgöra ett komplement till projektet Svensk miljöteknikexport (för vilket exportrådet under 1998 tilldelats 12 mkr av regionalpolitiska medel för en treårsperiod). I övrigt sägs bl.a. att fokusering skall vara på små och medelstora företag, att exportcentra skall engageras, att samarbete med berörda myndigheter, organisationer och företag skall eftersträvas, att aktiv internationell marknadsföring skall äga rum och att man skall ägna sig åt nätverksbyggande aktiviteter. 
 Marknadsplats Europa 
 För marknadsplats Europa avsätts 6 mkr. Det sägs att programmet skall inriktas på små och medelstora företags handel inom Europa. Ett särkilt anbudskostnadsstöd som inrättades bör fortsätta och för detta avsätts högst 2 mkr. För utbyggnad, samordning och förbättring av den regionala exportfrämjarorganisationen i Sverige avsätts 4 mkr. 
 IT 
 Här anges att 2,85 mkr av anvisade medel skall användas för att vidareutveckla exportrådets användning av informationsteknik för att bättre tillfredsställa de små och medelstora företagens informationsbehov. Vidare sägs att satsningen på exportfrämjande genom elektroniska marknadsplatser bör intensifieras. 
 92 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 5.12 
  
 Fördelningen av medlen för det statliga uppdraget 
  
 Exportrådet har de senaste åren erhållit 136 mkr för att utföra det statliga basuppdraget. I de regeringsbeslut med riktlinjer för det statliga uppdraget som fattats under senare år har inga närmare anvisningar getts rörande hur medlen skall användas. Exportrådet har därför kunnat bestämma hur dessa medel skall fördelas på olika verksamhets- och geografiska områden. Utfallet för 1999 framgår nedan. 
  
 Exportinformation utomlands 
  
 107 mkr 
  
 Exportinformation Sverige 
  
 19 mkr 
  
 Exportinformation m.m. totalt 
  
 126 mkr 
  
 Annan verksamhet i Sverige 
  
 9 mkr 
  
 Gemensamma kostnader 
  
 1 mkr 
  
 Det statliga (bas) uppdraget 
  
 136 mkr 
  
 Större delen av beloppet användes alltså för exportinformation utomlands och i Sverige, varav ca 85 % för de tre utlandsregionerna inkl. dessas kostnader på hemmaplan. Endast 9 mkr användes för annan verksamhet i Sverige, dvs. verksamhet inom export- utveckling. 
 Ovanstående visar alltså att 107 mkr avsattes för de tre utlands- regionerna. Eftersom exportrådet finns företrätt på drygt 50 orter i ett fyrtiotal länder innebär detta att genomsnittsbidraget per kontor ligger på ca 2 mkr och per land på 2,5 mkr. Skillnaden i fördelning mellan t.ex. länder är dock stor vilket framgår av för- teckningen nedan. 
 93 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Det statliga basuppdragets medel för utlandsverksamheten (107 mkr) fördelade per land (1999) 
  
 Europa 
  
 Belgien 
  
 2,8 
  
 Danmark 
  
 3,4 
  
 Estland 
  
 1,6 
  
 Finland 
  
 2,7 
  
 Frankrike 
  
 6,1 
  
 Irland 
  
 0,6 
  
 Italien 
  
 2,8 
  
 Lettland 
  
 1,1 
  
 Litauen 
  
 2,1 
  
 Nederländerna 
  
 1,5 
  
 Norge 
  
 3,0 
  
 Polen 
  
 3,2 
  
 Portugal 
  
 0,8 
  
 Ryssland 
  
 4,0 
  
 Schweiz 
  
 1,5 
  
 Slovenien 
  
 0,6 
  
 Spanien 
  
 2,4 
  
 Storbritannien 
  
 4,5 
  
 Tjeckien 
  
 1,3 
  
 Turkiet 
  
 1,4 
  
 Tyskland 
  
 8,7 
  
 Ukraina 
  
 0,2 
  
 Ungern 
  
 1,3 
  
 Österrike 
  
 1,8 
  
 59,4 
  
 Afrika 
  
 Sydafrika 
  
 1,9 
  
 Latinamerika 
  
 Brasilien 
  
 1,9 
  
 Mexiko 
  
 1,1 
  
 3,0 
  
 Asien 
  
 Indien 
  
 1,9 
  
 Japan 
  
 9,2 
  
 Kina 
  
 6,5 
  
 Taiwan 
  
 1,9 
  
 Vietnam 
  
 0,5 
  
 20,0 
  
 Oceanien 
  
 Australien 
  
 2,0 
  
 Nya Zeeland 
  
 0,4 
  
 2,4 
  
 Nordamerika 
  
 Canada 
  
 0,8 
  
 Mellanöstern 
  
 USA 
  
 11,2 
  
 12,0 
  
 FAE 
  
 0,1 
  
 Libanon 
  
 0,2 
  
 Ej fördelade 
  
 kostnader i Sverige 
  
 7,5 
  
 Saudiarabien 
  
 0,4 
  
 0,7 
  
 Källa 
 : Exportrådet 
 94 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 Fördelningen fastställdes i grova drag av exportrådet för ett par år sedan bl.a. med utgångspunkt från vissa faktorer på respektive marknad och har sedan i stort sett varit oförändrad. Dessa faktorer var BNP:s storlek och tillväxt under tidigare år i respektive land, den svenska exportens storlek och utveckling under tidigare år, den svenska marknadsandelens (av OECD) utveckling under tidigare år samt importens storlek och utveckling av exporten till Sverige från respektive land under tidigare år. Resursåtgången för att utföra det statliga uppdraget på respektive marknad ingick inte i bedömningen. Summeringen av de olika marknaderna resulterade sedan i en fördelning på exportrådets tre utlandsregioner som i stort sett är densamma idag. Fördelningen framgår nedan: 
  
 Region Europa (inkl. Afrika, Sydamerika 
  
 och Mellanöstern) 
  
 65 mkr 
  
 Region Asien (inkl. Australien, Nya Zeeland) 
  
 28 mkr 
  
 Region Nordamerika (inkl. Mexico) 
  
 14 mkr 
  
 107 mkr 
  
 De länder som erhöll mest statliga medel 1999 (inkl. vissa gemensamma kostnader, avrundade siffror) var i nu nämnd ordning USA- 11 mkr, Japan och Tyskland- 9 mkr, Kina inkl. Hongkong- 7 mkr, Frankrike- 6 mkr,  
 Storbritannien-5 
  mkr, Ryssland- 4 mkr samt Danmark, Norge, Belgien och Finland- 3 mkr. 
 Utredningen har också gjort en tabell (se nedan) där för- delningen av de statliga medlen (dvs. de 107 mkr som används för utlandsverksamheten) per geografisk region (inte exportrådets region) jämförs med den svenska exportens fördelning. Tabellen visar bl.a. att avvikelserna är stora för Västeuropa (där exportens andel är större än tilldelade medel) samt Central- och Östeuropa och Asien (där exportens andel är mindre än tilldelade medel). 
 95 
  
 Exportrådet 
  
 SOU 2000:102 
  
 Sveriges export till olika regioner jämfört med det statliga bas- uppdragets 
 *  
 (DSU) fördelning på regioner (andel i % 1999) 
  
 Export 
  
 DSU 
  
 EU 
  
 58 
  
 38 
  
 EES/EFTA och Turkiet 
  
 9 
  
 6 
  
 Central och Östeuropa 
  
 7 
  
 15 
  
 Export totalt 
  
 74 
  
 59 
  
 Nordamerika 
  
 10 
  
 12 
  
 Latinamerika 
  
 3 
  
 3 
  
 Asien (utom Mellanöstern) 
  
 8 
  
 20 
  
 Mellanöstern 
  
 2 
  
 1 
  
 Oceanien 
  
 1 
  
 2 
  
 Afrika 
  
 1 
  
 2 
  
 SUMMA (avrundat) 
  
 100 
  
 100 
  
 Källa:  
 Kommerskollegium och exportrådet 
  
 * 
 Avser de medel som avsatts för exportinformation vid exportrådets utlandskontor 
 De medel som avsattes för verksamhet inom exportinformation i Sverige fördelades på följande sätt: 
  
 Infocenter 
  
 9 mkr 
  
 Projektbevakning, upphandling, 
  
 Finansiering 
  
 4 mkr 
  
 Exportteknik 
  
 2 mkr 
  
 Gemensamma kostnader 
  
 4 mkr 
  
 19 mkr 
  
 De medel som avsattes för annan verksamhet i Sverige fördelades på följande sätt: 
  
 Exportcentrum bemanning 
  
 och projekt 
  
 2 mkr 
  
 Program och projekt 
  
 4 mkr 
  
 Regionalt samarbete 
  
 2 mkr 
  
 EIC Stockholm, Syd och Väst samt 
  
 Delegationen för de mindre företagen 
  
 1 mkr 
  
 9 mkr 
  
 96 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportrådet 
  
 5.13 
  
 Avrapportering av det statliga uppdraget 1999 
  
 Exportrådet lämnar varje år en avrapportering av det statliga uppdraget. Avrapporteringen för år 1999 (på 18 sidor) innehåller efter en kort sammanfattning en kort redogörelse för de olika statliga uppdrag som exportrådet hanterar. Därefter följer relativt utförliga presentationer av verksamhetsområdena exportinforma- tion och- utveckling följt av en kortare presentation av export- konsulting. Därefter beskrivs kortfattat kundundersökningar, exportrådets  
 trainee-verksamhet 
  samt medlemsprogrammet. Sist i rapporten finns en förteckning över tio regeringsuppdrag, dessas storlek och när de skall slutrapporteras. 
 Utredningen noterar att rapporten varken är daterad eller under- tecknad. Den saknar uppgifter om hur medlen i det statliga basanslaget fördelas på länder och kontor. 
 97 
  
 6 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 I detta kapitel beskrivs kortfattat i bokstavsordning några av de aktörer på den offentliga och privata sidan som har anknytning till export- och importfrämjandet. Redovisningen är inte fullständig. Syftet är främst att visa att flera aktörer är aktiva på dessa områden och vilken inriktning dessa har. Avsnittet omfattar några av de  
 Sverige-främjande 
  organisationerna, några näringslivsorganisa- tioner, aktörer som arbetar med företagsutveckling, ett par nätverk samt vissa övriga, t.ex. Sida, Kommerskollegium samt kommuner och landsting. Även EU:s främjande och EU:s strukturfonder beskrivs mycket kortfattat, liksom de regionala tillväxtavtalen. Sist i kapitlet beskrivs Exportcentrum. 
  
 6.2 
  
 Offentliga aktörer 
  
 6.2.1 
  
 ALMI Företagspartner AB (ALMI) 
  
 ALMI består av ett helstatligt moderbolag och 21 regionala dotter- bolag. Moderbolaget äger som regel 51 % av dotterbolagen (i tre fall är denna ägarandel större) medan resterande 49 % ägs av lands- ting och de kommuner som står utanför landstingen. Verk- samheten baseras på geografisk närhet och anpassning till varje regions näringslivsstruktur. Inom många områden samarbetar dotterbolagen och har utvecklat s.k. kompetenscentra för hela kon- cernen. Ett av dessa är  
 Östersjö-samarbetet 
  med fokus på affärs- utveckling för små och medelstora företag. Landansvar för dessa länder har lagts ut på enskilda bolag.  
 ALMI-bolagen 
  arbetar endast 
 99 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 i Sverige och har numera inga utlandskontor. Koncernen hade 1999 drygt 550 medarbetare och en nettoomsättning på 551 mkr. 
 Koncernen får driftsanslag från staten (1999=80 mkr) som, efter samråd med delägarna, fördelas till de regionala bolagen. Sådana driftsanslag i förhållande till ägarandelen erhålls också från de regionala ägarna. David har också vid olika tillfällen erhållit extra statliga medel för särskilda satsningar. De regionala bolagen erhåller också intäkter för uppdrag som utförs åt regionala finansiärer, t.ex. kommuner, landsting, länsstyrelser etc. Regelrätta konsultarvoden debiteras inte företagen men alltid en deltagaravgift för de program företagen deltar i. 
 ALMI´s kunder är de små och medelstora företagen i alla Maldonado, framför allt företag med mindre än 50 anställda. ALMI skall genom rådgivning, strategisk affärsutveckling, finansiering och kontaktskapande insatser främja tillväxt och förnyelse i närings- livet. Insatserna riktas främst mot de företag, både befintliga och nya, som bedöms ha förmågan och viljan att växa. ALMI fungerar också som ett regionalt nav i nätverk som består av offentliga och privata organisationer och skall förmedla information om små och medelstora företags situation till andra offentliga organisationer. Navfunktionen går ut på att via nätverket förse företagen med rele- vant information eller lotsa dem till rätt instans. 
 Den strategiska rådgivningen syftar till att förbereda företagen för en internationalisering av verksamheten. Detta sker dels i pro- gramform, dels genom individuell rådgivning och coaching. I uppgiften ingår också att lämna grundläggande rådgivning i exportfrågor och stimulera företagens internationella kontakter. Man informerar bl.a. om den europeiska marknaden och främjar deltagande i olika  
 EU-program 
  och samverkan med utländska företag inom ramen för dessa program. ALMI samverkar med andra aktörer, t.ex. inom ramen för Euro Info Center (EIC) när det gäller information om den inre marknaden och EU:s regelverk m.m, samt med NUTEK inom EU:s s.k. samarbetsprogram, dvs. Europartenariat etc. På uppdrag av Sida svarar ALMI för hand- läggningen av insatserna för små och medelstora företag i Baltikum, de s.k. Start Östbidragen. ALMI samverkar på många orter med exportrådet och handelskammare inom ramen för exportcentrum (se avsnitt 6.4). 
 ALMI moderbolag kommer att slås samman med delar av NUTEK och från den 1 januari år 2001 ingå i den nya centrala företagsutvecklingsmyndigheten. ALMI:s nuvarande regionala 
 100 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 organisation berörs tillvidare inte av omorganisationen på central nivå. 
  
 6.2.2 
  
 Departement 
  
 Andra departement än UD är också viktiga för exportfrämjandet. Även dessa departements ledning och tjänstemän kan medverka i det exportfrämjande arbetet både allmänt och inom respektive ansvarsområde. Vidare ansvarar vissa departement för medel som kan utnyttjas för exportfrämjande uppgifter. Bland dessa departe- ment kan särskilt finans- (länsstyrelser), jordbruks- (programmet Förädlade livsmedel),  
 miljö-, 
  närings- (ALMI och NUTEK) och socialdepartementet (Swecare) nämnas. 
  
 6.2.3 
  
 Euro Info Center (EIC) 
  
 Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) svarar i Sverige för deltagandet i informationsnätverket EIC som omfattar ca 250 kontor runtom i Europa. EIC är en plattform för att hjälpa mindre och medelstora företag att ta tillvara de möjligheter som EU:s inre marknad skapar och ge information om EU:s regelverk och olika  
 EU-program 
  och initiativ. Det finns nio  
 EIC-kontor 
  i Sverige. Ett av dessa, som till en tredjedel ägs av Exportrådet, finns i Stockholm (övriga ägare är David och Stockholm Stad). Kontoret har lokal- gemenskap med Stockholm Stads näringslivskontor. Därutöver finns åtta  
 EIC-kontor 
  samt ett tiotal filialkontor ute i landet med olika värdorganisationer/ägare exempelvis ALMI, Handels- kammare, Företagarnas Riksorganisation, SAF och kommuner. Kostnaderna för respektive  
 EIC-kontor 
  täcks av värdorganisation- erna samt bidrag från Europeiska kommissionen (25.000 EUR per år, ca 210.000 kr). 
  
 EIC-kontoren 
  tillhandahåller information och rådgivning till enskilda företag om EU:s regelverk, organisationer,  
 EU-program 
  och initiativ, samt om etableringsförutsättningar i enskilda EU- länder. Det sistnämnda är möjligt genom det europeiska  
 Griffin 
  verket, som finns i alla regioner i Europa. I anslutning till EIC finns europeiska samarbetsprogram som NUTEK är  
 Sverige-ansva- 
  rig för (se avsnitt 6.2.11). 
 101 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 6.2.4 
  
 Exportkreditnämnden (EKN) 
  
 EKN är en statlig myndighet under UD med huvuduppgift att främja svensk export genom att utfärda garantier som skyddar exportörer mot förluster i exportaffärer. EKN har ett hundratal medarbetare. EKN:s vanligaste garanti täcker utebliven betalning till följd av politiska och/eller kommersiella händelser. För garantin erläggs en premie som är relaterad till risken. EKN:s garanti kan även användas som säkerhet hos kreditinstitut och underlättar på så sätt en konkurrenskraftig finansiering av exportaffären. EKN:s verksamhet är särskilt viktig för affärer eller projekt i mer riskfyllda länder där kredittiden är lång eller mycket lång. EKN:s fasta åtaganden brukar motsvara ett par tre procent av den årliga svenska exporten. Det finns både EU- och OECD- bestämmelser som reglerar de statsstödda exportkreditgarantierna. 
  
 6.2.5 
  
 Invest in Sweden Agency (ISA) 
  
 ISA, Delegationen för utländska investeringar, är en relativt ny statlig myndighet under UD med uppgift att informera om Sverige som investeringsland samt arbeta för att öka de utländska investeringarna i Sverige. ISA skall samverka med regionala och lokala myndigheter. ISA erhöll 1999 55 mkr i statliga anslag. ISA hade i slutet av 1999 20 fast anställda, varav 16 i Stockholm och två vardera i New York och Tokyo. Därtill anlitar man i relativt stor utsträckning personal på tidsbegränsad basis. ISA har i två länder, Japan och USA, egna kontor medan man i tio andra länder representeras på annat sätt. De båda egna kontoren är s.k. fullservicekontor med uppgifter inom hela ISA:s verksamhets- område medan övriga kontor utomlands har ett mer begränsat uppdrag. ISA har ett avtal med exportrådet om samarbete. F.n. företräds ISA i Frankrike och Taiwan av exportrådets utlandskontor. I Sydkorea är det den svenska ambassaden som företräder ISA. ISA producerar skriftligt material om Sverige och svenskt näringsliv som också kan användas av de andra aktörerna inom  
 Sverige-främjandet 
  
 6.2.6 
  
 Kommerskollegium 
  
 Kommerskollegium är den centrala myndigheten för utrikeshandel och handelspolitik. Kollegiet har 85 anställda och en årlig budget 
 102 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 på ca 57 mkr. Kollegiet genomför analyser och utredningar på det handelspolitiska området och bistår UD i det handelspolitiska arbetet. Kollegiet fungerar också som problemlösare och upplysningscentral för svenska företag i handelsrelaterade frågor. Kollegiet är s.k. kontaktpunkt för företag och enskilda som vill anmäla handelshinder på EU:s inre marknad eller i övrigt. Dessa hinder hänger ofta samman med att EU:s regler inte tillämpas riktigt. Här arbetar man efter anmälan från bl.a. företag med konkreta ärenden vilket i enskilda fall kan leda till att praktiska handelshinder undanröjs. Kollegiet handlägger också frågor om handelsprocedurer och auktoriserar handelskamrar. Det står vidare till tjänst med att tillhandahålla  
 EU-dokument. 
  Kollegiet är också licensmyndighet och hanterar export- och importlicenser för industrivaror. 
  
 6.2.7 
  
 Kommuner och landsting 
  
 Den näringspolitiska verksamheten har jämfört med tidigare ökat i kommunerna. Det är bl.a. den ändrade inriktningen av näringspolitiken mot mer decentraliserade insatser som ligger bakom detta. Kommunernas insatser har till stor del inriktats på att bistå och utveckla kommunens existerande företag samt att dra till sig nya företag. Kommunerna fungerar ofta som samordnare eller motor i nätverk tillsammans med det lokala näringslivet. Inom ramen för de utbyggda näringspolitiska insatserna har kommunerna i viss utsträckning börjat erbjuda exportfrämjande aktiviteter. Kommunerna både finansierar andra aktörers insatser och genomför vissa egna satsningar, t.ex. seminarier,  
 affärs-, 
  exportteknisk och  
 EU-rådgivning 
  samt etableringsservice. Ett exempel på en ny aktör är Business Region Göteborg. Detta är ett bolag som bildats av Göteborgsregionens 13 kommuner och som har till uppgift att på olika sätt främja regionens näringsliv. Man kan t.ex. stå till tjänst med affärskontakter utomlands. Utredningen har inga uppgifter på hur stora resurser kommunerna totalt lägger ned på exportfrämjande. 
 Landstingen kanaliserar huvuddelen av sina exportfrämjande insatser via de regionala  
 ALMI-företagen 
  som de till viss del äger. 
 103 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 6.2.8 
  
 Länsstyrelserna 
  
 Länsstyrelserna har som en huvuduppgift att bedriva ett långsiktigt utvecklingsarbete och att samordna regionala aktörers insatser för att uppnå olika politiska mål. Det innebär bl.a. en samordningsroll för länets näringsutveckling. 
 Länsstyrelsernas roll i det exportfrämjande systemet är främst som medfinansiär och initiativtagare till olika projekt för att stimulera mindre och medelstora företag att exportera. Sedan omkring 1990 har länsstyrelserna haft möjlighet att stödja export- satsningar med medel från de s.k. länsanslagen, regionalpolitiska medel för utveckling av länet som alla länsstyrelser haft tillgång till. 
 Exportfrämjande projekt utförs normalt av någon annan organisation på uppdrag av länsstyrelsen. De projekt läns- styrelserna finansierar och tar initiativ till kan t.ex. genomföras av ALMI, exportrådet, handelskamrar eller privata konsulter. Stöd till enskilda företag t.ex. för marknadsinvesteringar eller för konsult- medverkan vid en exportsatsning bereds och handläggs av länsstyrelserna själva. Sådant stöd kan i begränsad utsträckning ges via konsultcheckar. 
  
 6.2.9 
  
 Miljöteknikdelegationen (MTD) 
  
 MTD är en fristående myndighet under näringsdepartementet som inrättades 1996 och skall avsluta sitt arbete sista december i år. MTD har ett kansli med sju medarbetare. MTD har till uppgift att genomföra aktiviteter och projekt som bidrar till att miljöanpassad teknik lättare och snabbare kommer ut på marknaden. Fyra områden prioriteras: transporter, byggande och boende, livsmedel och lantbruk samt marksanering och ekologiskt återställande av mark. 
 För år 2000 ingick också i MTD:s uppdrag att utföra exportfrämjande insatser. MTD har under den tiden prövat metoder för att underlätta små och medelstora miljöföretags internationalisering. Arbetet har bl.a. gått ut på att kartlägga den svenska resursbasen, göra marknadsanalyser, skapa kom- munikationsfönster och underlätta samverkan. Samarbeten har inletts med regionala aktörer, bl.a. Davis, Miljöforum 
 104 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 Västerbotten, Region Skåne och Sustainable Sweden South East. Regionala kartläggningar av utbudet av produkter med hög miljöprestanda har genomförts. Resultaten av arbetet sammanställs i en databas som innehåller över 1.500 svenska miljöanpassade varor och tjänster. I flera av regionerna har företag, med stöd från MTD, tillsammans inlett samverkansprojekt för att genomföra exportsatsningar. Projekten kommer att genomföras under 2001. 
 MTD har särskilt belyst möjligheterna för Sverige att exportera tekniker och tjänster som minskar utsläpp av växthusgaser. Efter- frågan på kostnadseffektiva lösningar är redan stor och kommer att öka när  
 Kyoto-protokollets 
  åtagande ska uppfyllas. Det svenska utbudet av klimateffektiva tekniker och tjänster har kartlagts för att identifiera starka branscher. Samtidigt genomförs analyser av marknader för klimateffektiv teknik i Holland och Filippinerna. Tillsammans kan detta ge underlag för svenska exportsstrategier. 
 MTD har bl.a. under våren 1999 samarbetat med STATT för att kartlägga och bevaka trenderna på miljödrivna marknader världen över. Fokus var på områden där svenska företag har produkter med komparativa fördelar inom ekologisk hållbarhet och miljödriven affärsutveckling. MTD har också gett stöd till företagsgrupperingar att genomföra marknadsanalyser. Exempel på detta är marknaden för ekologisk mat i Tyskland och Storbritannien, biobränsleteknik i Nordtyskland och energieffektiv teknik i Tjeckien. 
 I uppdraget ingick att samverka med exportrådet som också har ett särskilt statligt uppdrag på miljöområdet. 
  
 6.2.10 
  
 Nämnden för  
  
 Sverige-främjande 
  i utlandet (NSU) 
 NSU är ett centralt samrådsforum för  
 Sverige-främjande 
  och rådgivande organ till regeringen i dessa frågor. I NSU som sammanträder cirka sex gånger om året ingår representanter för Utrikesrådet för internationell handel, UD:s enhet för export- främjande och inre marknaden, exportrådet, ISA, Svenska Institutet, Sveriges Rese- och turistråd AB och STATT. UD:s presschef är ordförande. NSU har f.n. en årlig budget på 2 mkr, som kan komplettera annan finansiering. En stor de av dessa medel används för främjandeprojekt i Västeuropa. 
 NSU är ett forum för diskussion av strategi- och policyfrågor rörande presentation och marknadsföring av Sverige i utlandet. Strategiska insatser, större  
 Sverige-kampanjer 
  och mediasatsningar är exempel på frågor på NSU:s agenda. NSU ger fyra gånger om 
 105 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 året ut Agendan med information om större evenemang fem år framåt i tiden. En annan  
 NSU-publikation 
  är Sverige i utlandet, en adressförteckning över det officiella svenska nätverket i utlandet. 
  
 6.2.11 
  
 Närings-och 
  
  teknikutvecklingsverket (NUTEK) 
 NUTEK är den centrala näringspolitiska myndigheten för frågor som rör näringslivets tillväxt och förnyelse. NUTEK skall vad gäller små och medelstora företag genom utredningar och stöd till forskning svara för kunskapsutveckling och därmed skapa underlag för statens agerande, lämna förslag till strategier för utveckling av dessa företag samt svara för näringspolitiska insatser inom ramen för EU:s småföretagarprogram och andra frågor som rör internationalisering. NUTEK har ca 350 medarbetare och ett budgetanslag för år 2000 på 2,5 mdkr. 
 NUTEK:s insatser för små och medelstora företag avser bl.a. att bidra till internationalisering av livskraftiga sådana företag genom att komplettera marknaden vad avser information, rådgivning och finansiering. NUTEK skall bl.a. informera om förhållanden och program inom EU. NUTEK arbetar dock inte enbart med generella insatser utan har även operativa uppgifter inom information, finansiering och  
 EU-program. 
  NUTEK har en central roll för att genomföra EU:s småföretagsprogram i Sverige. Dessa syftar främst till att ge småföretag snabb och lättillgänglig information (Euro Info Centre), stimulera samarbete mellan företag i olika länder (bl.a. EU:s samarbetsprogram), underlätta tekniköverföring samt skapa bättre förutsättningar för under- leverantörer. EU:s småföretagsprogram omfattar bl.a. kontakt- dagar där små och medelstora företag möts. Värdskapet för kontaktdagarna växlar mellan EU:s länder. NUTEK brukar samordna de svenska företagens deltagande och är också en aktiv part i de kontaktdagar som arrangeras i Sverige. Varje år arrangeras s.k. Europartenariat för företag i  
 EU-länder, 
  ibland företag i både  
 EU-länder 
  och andra länder. Europartenariat ska ge små utvalda nischföretag i struktursvaga regioner eller i strukturomvandling möjlighet att skapa internationella kontakter. Det är kostnadsfritt att delta men företagen får själva stå för rese- och logikostnader. Interprise är ett annat program som är mindre och mer branschinriktat. Interprise skall stimulera samarbete mellan minst tre medlemsländer. Varje Interprise har hittills subventionerats 
 106 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 med högst 50.000 EUR (=ca 425.000 kr), eller högst 50 % av kostnaden. Från och med år 2001 krävs helt nationell finansiering av verksamheten. Det finns också ett särskilt program för inköpare och underleverantörer, International Buyers Exhibition (IBEX). EU:s finansiering av övriga samarbetsprogram kan eventuellt upphöra. I det nya småföretagsprogram som beslutas tidigast i december i år kommer framgå omfattning och inriktning av den verksamhet som framöver skall finansieras av  
 EU-kommissionen. 
  NUTEK är samordnare i det svenska  
 EIC-nätverket 
  (se avsnitt 6.2.3). 
 NUTEK:s ansvar för svenskt deltagande i  
 EU-program 
  för små och medelstora företag innebär vidare att man tillsammans med länsstyrelserna och de särskilda programstyrelser som bildats för samordning mellan offentliga och privata intressen, hanterar insatserna som rör medel ur bl.a. EU:s strukturfonder. 
 Delar av NUTEK kommer att slås samman med ALMI moderbolag och från den 1 januari år 2001 ingå i den nya centrala företagsutvecklingsmyndigheten. 
  
 6.2.12 
  
 Sida 
  
 Sida är den centrala svenska biståndsmyndigheten som är verksam inom en rad områden. Sida har ca 550 anställda i Sverige och ett hundratal utomlands. De sistnämnda arbetar inom svenska utlandsmyndigheter i Sveriges samarbetsländer. Sida har i många fall en närvaro i länder där exportrådet inte har utlandskontor. Sidas budget uppgår till ca 9,6 mdkr. 
 Verksamheten är inriktad på  
 u-länder 
  och i mindre utsträckning länder i Central- och Östeuropa. Syftet med verksamheten är att bidra till att höja levnadsstandarden i fattiga länder. Riksdagen har fastställt sex delmål för verksamheten, som bl.a. berör ekonomisk tillväxt och ekonomiskt och politiskt oberoende. Sida har alltså inget främjandeuppdrag. Ändå kan Sida ha en viktig roll för att främja kontakter mellan näringslivet i Sverige och andra länder liksom ekonomiskt utbyte i olika former. Nästan hela verksam- heten kan i någon mycket allmän och indirekt mening betraktas som handelsfrämjande, eftersom syftet är att förbättra tillståndet i de fattigaste länderna. Sidas verksamhet kan också skapa en goodwill som är värdefull ur främjandesynpunkt. Sida är inom området privatsektorutveckling verksamt vad gäller att stärka u- ländernas kapacitet att aktivt delta i världshandeln. Sida koncen- 
 107 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 trerar sina insatser till fyra huvudområden, där ett gäller utveckling av handel (t.ex. verka för reducerade handelshinder och skapa marknadsplatser för samarbetsländernas strategiskt viktiga varor) och ett annat kompetensutveckling för företagare (höja kunskapsnivån inom bl.a. marknadsföring och export). 
 Vissa delar av Sidas verksamhet, inte minst den som hanteras av Avdelningen för infrastruktur och ekonomiskt samarbete, INEC, har nära samband med både exportfrämjande och importfrämjande. Detta gäller t.ex. sådan verksamhet där det svenska näringslivet eller dess organisationer utnyttjas som en resurs i biståndet, t.ex. institutionsuppbyggnad i andra länder. Andra områden där Sida kan ha en mycket viktig roll för att främja svenska intressen är kredit- och garantigivningen, Sidas konsultfonder vid interna- tionella finansinstitut, kursverksamheten för högre tjänstemän och tekniker samt Sidas importfrämjande verksamhet. 
 Arbetet med importfrämjande utförs till stor del av handelskamrar och Svensk Handel på uppdrag av Sida. Sida har ingått avtal med tre handelskamrar om handelsfrämjande insatser för företag och organisationer i Sidas samarbetsländer. Det import- garantisystem som Sida finansierar för att stödja exportörer i u- länder och vissa länder i Central- och Östeuropa hanteras likaså av handelskamrar. Svensk Handel har av Sida fått i uppdrag att arbeta med tekoprojektet Textilica i syfte att förbättra kontakterna mellan nio tekoexporterande länder och Europa, främst Skandinavien. Sida har vidare publicerat en marknadsguide om Sverige för i första hand företag i  
 u-länder. 
  Man kan också erbjuda företag i Afrika, Asien och Latinamerika att kostnadsfritt informera om sina produkter via de svenska handelskamrarna. 
  
 6.2.13 
  
 Stiftelsen Sveriges Tekniska Attachéer (STATT) 
  
 STATT är en stiftelse bildad av staten och Ingenjörsvetenskaps- akademien (IVA). Den har till ändamål att genom insamling, analys och överföring av teknisk information från utlandet bidra till Sveriges tekniska och industriella utveckling. STATT har sju kontor i fem länder och huvuddelen av verksamheten bedrivs utomlands. Kontoren finns i Berlin, Kuala Lumpur, Paris, Tokyo samt i Los Angeles, San Francisco och Washington. STATT har 34 medarbetare varav 24 utomlands. STATT hade för 1999 ett anslag på 30 mkr. 
 108 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 Verksamheten finansieras dels av ett statligt ramanslag, dels genom statliga uppdrag som svarar omkring 35 % av den totala omsättningen. Den statliga verksamheten består i att bevaka den tekniska utvecklingen i utlandet för att på så sätt få fram underlag för strategiplanering för regeringskansliet, centrala myndigheter och de svenska regionerna. Det har blivit alltmer viktigt för STATT att bevaka de processer som driver utvecklingen i vissa dynamiska regioner. Man koncentrerar sig på fem huvudområden: liv/hälsa, kunskap/lärande, IT, hållbar utveckling och innovations- system. STATT bedrev under ett antal år konsultliknande uppdragsverksamhet. Denna är helt avvecklad sedan den 1 januari 2000 mot bakgrund av risken för konkurrens- snedvridande effekter på privat verksamhet. 
 STATT har ett visst samarbete med exportrådet, t.ex. på IT- området. Verksamheten på fältet är inhyst i utlandsmyndigheternas lokaler där sådana finns. STATT kommer från den 1 januari år 2001 att upphöra i nuvarande skepnad och då bli en del av den nya myndighet för omvärldsbevakning som då inleder sin verksamhet. 
  
 6.2.14 
  
 Svensk Exportkredit AB (SEK) 
  
 SEK är ett aktiebolag som numera till ca två tredjedelar ägs av staten och en tredjedel av ABB. SEK har ca 90 medarbetare. SEK har till uppgift att främja svensk export genom att tillhandahålla förmånliga exportkrediter. SEK är i första hand inriktat på finansiering av affärer med medellånga och långa exportkrediter. Sedan några år kan SEK också medverka vid finansiering av infra- strukturella investeringar och utvecklingssatsningar i Sverige som syftar till att stärka näringslivets internationella konkurrenskraft. SEK hanterar på statens uppdrag det svenska systemet för statsstödda exportkrediter. Detta system har under senare år utnyttjats i varierande utsträckning beroende på ränteutvecklingen. Det statsstödda exportkreditsystemet kan vara särskilt betydelsefullt för stora affärer med lång kredittid, särskilt i ett läge med stigande räntor. Det finns  
 OECD-bestämmelser 
  som reglerar de statsstödda exportkrediterna. SEK har en fördelaktig rating vilket medför låga upplåningskostnader. Detta medför att bolaget kan erbjuda attraktiva räntor i den icke statsstödda verksamheten. 
 109 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 6.2.15 
  
 Svenska Institutet (SI) 
  
 SI är en myndighet under UD som har till uppgift att sprida kunskap om Sverige i utlandet. Man skall också svara för utbyte med andra länder inom kultur, utbildning, forskning och samhällsliv i övrigt. Verksamheten skall främja svenska intressen och bidra till tillväxt, sysselsättning och kulturell utveckling i Sverige. De årliga statsanslagen uppgår till ca 130 mkr. Härtill kommer medel för särskilda uppdrag t.ex. för samarbete med länder i Östersjöområdet. Den totala omslutningen uppgår för år 2000 till ca 230 mkr. SI har ca 110 anställda, nästan alla i Stockholm. SI har bara ett utlandskontor, det svenska kulturhuset i Paris. En stor del av verksamheten bedrivs i nära samarbete med svenska ambassader och konsulat i utlandet. SI ger ut ett omfattande informationsmaterial om Sverige, bl.a. faktablad om det svenska samhälls- och kulturlivet. Det finns ett sjuttiotal olika titlar varav vissa översatts till ett tjugotal språk. SI medverkar vidare i olika presentationer av svensk kultur och svenskt samhälle, t.ex. vid utställningar och mässor. SI stöder också kulturellt utbyte på områden som musik, arkitektur, design och konsthantverk utbyte och samarbete inom utbildnings- och forskningsområdet, svenskundervisning vid utländska universitet samt expert och erfarenhetsutbyte inom andra samhällssektorer. 
  
 6.2.16 
  
 Swedfund International AB (Swedfund) 
  
 Moss är ett av staten ägt aktiebolag med knappt 20 medarbetare. Moss erbjuder svenska företag riskkapital och kompetens för investeringar i  
 u-länder 
  i Afrika, Latinamerika och Asien samt länder i Öst- och Centraleuropa. Målet är att medverka till att skapa lönsamma företag och därmed bidrag till den ekonomiska utvecklingen i investeringsländerna samtidigt som svenska företags affärsmöjligheter främjas. Alla investeringsbeslut fattas på affärsmässiga grunder. 
 Swedfunds huvudsakliga roll är att delta i etableringen och stå kvar till dess att företaget uppnått en hållbar lönsamhet. Moss medverkar med högst 30 % av den totala investeringen. F.n. är 
 110 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 Moss engagerad i drygt 60 investeringar i 32 länder, varav hälften finns i Afrika. 
  
 6.2.17 
  
 Turistdelegationen och Sveriges Rese- och Turistråd 
  
 Turistdelegationen är central förvaltningsmyndighet för turist- frågor under näringsdepartementet. Den inrättades i juli 1995 med uppgift att förbättra samordningen av olika statliga insatser som kan medverka till att stärka turistnäringens utveckling och utveckla samverkan mellan staten, regionala organ, kommuner och den privata näringen. Myndigheten skall också följa utvecklingen inom näringen och svara för kunskapsutveckling. Turistdelegationen har utarbetat ett handlingsprogram för utveckling av svensk turism. Det blev klart i maj 1996 och de strategiska riktlinjer som lagts fram i handlingsprogrammet utgör en grund för arbetet med att utveckla den svenska turistnäringen. Anslaget över statsbudgeten för 2000 är 12 mkr. 
 Staten medverkar i marknadsföringen av Sverige som turistland på vissa utlandsmarknader. Samtidigt med Turistdelegationen bildades ett av staten (näringsdepartementet) och näringen gemensamt ägt bolag, Sveriges Rese- och Turistråd AB, med uppgift att svara för övergripande marknadsföring och information utomlands av Sverige som turistland. Sveriges Rese- och Turistråd skall vara en samlande och drivande kraft av den internationella marknadsföringen av Sverige som resmål och fungera som en marknadsfunktion för en stor del av svensk turistnäring. Staten finansierar bolagets basverksamhet (bl.a. utlandskontor) och den övergripande imagemarknadsföringen, dvs. varumärket Sverige. Näringen finansierar riktade aktiviteter, dvs. produktmarknads- föringen i anslutning till bolagets verksamhet. Målet är att båda parter tillskjuter lika mycket. Sveriges Rese- och Turistråd har påbörjat en omstrukturering av sin verksamhet för att få större flexibilitet och lägre fasta kostnader. Färre fasta kontor utomlands och en mer flexibel organisation genom ett ökat användande av modern informationsteknik gör det möjligt att få en bredare och mer kostnadseffektiv representation utomlands och att medel frigörs till marknadsföringsaktiviteter. Anslaget över statsbudgeten för 2000 är 69,5 mkr. 
 111 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 6.2.18 
  
 Övriga aktörer 
  
 Det finns ett flertal ytterligare organisationer som ibland kan vara inblandade i exportfrämjandet. Bland dessa kan Industriellt Utvecklingscentrum (IUC), Länsarbetsnämnder (LAN) och universitet och högskolor nämnas. 
  
 6.2.19 
  
 Regionala tillväxtavtal 
  
 De regionala tillväxtavtalen som tillkommit på förslag av regeringen är treåriga program som tagits fram inom ramen för vad som benämns regionala partnerskap. Avtal avseende samtliga regioner för perioden  
 2000–2002 
  överlämnades till regeringen den 15 februari i år. Inga nya statliga pengar satsas på tillväxtavtalen. Syftet är i stället att använda nuvarande statliga medel på ett mer effektivt sätt. Regionala parter kan komma med förslag hur detta kan göras. Ett regionalt tillväxtavtal är inte ett avtal i juridisk mening utan snarare en viljeyttring från de inblandade hur man skall åstadkomma ökad tillväxt. Varje avtal innehåller en analys av respektive regions förutsättningar, ett treårigt program för tillväxt och skriftliga överenskommelser mellan de parter som skall genomföra och finansiera programmet. Tanken från regeringens sida har varit att avtalen skall bidra till gemensamma prioriteringar mellan privata och offentliga aktörer samt ökad långsiktighet jämfört med tidigare. Avtalen är ganska olika vad gäller ambitions- nivå, utformning och förankring. Detta uppges bl.a. bero på länens vana att hantera regionalt utvecklingsstöd. I länen är det länsstyrelserna eller de regionala självstyrelseorganen som lett och drivit processen att ta fram avtalen. 
  
 6.2.20 
  
 EU:s strukturfonder 
  
 EU:s fyra strukturfonder är ett viktigt instrument för att minska regionala obalanser och skillnader i ekonomisk utveckling inom  
 EU-området. 
  Ca en tredjedel av EU:s budget används för detta. För perioden  
 2000–2006 
  avser EU:s strukturfonder tre mål och fyra gemenskapsinitiativ. Mål 1 (regioner som släpar efter) och 2 (regioner med strukturproblem) är knutna till avgränsade regioner 
 112 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 medan mål 3 (bl.a. individinriktade insatser) gäller hela landet. Det största s.k. gemenskapsinitiativet är Interreg som är uppdelat på tre olika inriktningar. Regionala myndigheter för mål 1 och 2 liksom Interreg är respektive länsstyrelse och för mål 3 Svenska  
 ESF-rådet 
  (ESF=europeiska socialfonden). 
 Sverige tilldelas under perioden 2,19 mdkr EUR eller ca 19 mdkr vilket är en ökning jämfört med tidigare. Medel ur struktur- fonderna för samtliga tre mål och Interreg kan användas för allmänt exportfrämjande ändamål. I viss utsträckning har sådana medel också tidigare använts på detta område. För att kunna utnyttja dessa  
 EU-medel 
  krävs alltid nationell samfinansiering 
  
 6.2.21 
  
 EU:s främjande 
  
 Europeiska kommissionen har inte något allmänt eller heltäckande program för gemensamt exportfrämjande, medlemsländerna skall i princip själva svara för sina företags behov av officiellt export- främjandestöd. Kommissionen är emellertid engagerad i en rad särskilda program och projekt för att komplettera och förstärka medlemsländernas egna ansträngningar, som syftar till att främja utbyte och partnerskap mellan företag inom EU och utanför unionen och att medverka till kunskapsutveckling. 
 Några exempel på sådana program och projekt är  
 AL-Invest, 
  som inriktats på Latinamerika,  
 Asia-Invest, 
  som inriktats på Syd- och Sydöstasien samt Kina, Executive Training Programme in Japan och Gateway to Japan. 
 För flertalet av programmen utses en nationell koordinatör, i vart och ett av de  
 EU-länder 
  som omfattas. För t.ex. Gateway to Japan är Norrbottens Handelskammare svensk koordinatör. 
 Kommissionen finansierar informationskontor, European Business Information Centres (EBIC) i t.ex. Bangkok, Kuala Lumpur och Manila. Dessa har till uppgift att förmedla information om  
 EU-marknaderna 
  och  
 EU-program 
  till små och medelstora företag i verksamhetsländerna och att medverka till allianser med europeiska företag. 
 Särskilt  
 EU-stöd 
  kan förekomma för att delfinansiera gemensamt deltagande för  
 EU-länders 
  företag i internationella utställningar på några strategiska marknader och på affärsområden där  
 EU-länder 
  bedöms ha särskilda förutsättningar. 
 113 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 6.3 
  
 Privata aktörer 
  
 6.3.1 
  
 Export Music Sweden (ExMS) 
  
 ExMS är ett exportfrämjande organ för musikbranschen som bildades 1993. ExMS finansieras av fyra organisationer (STIM/Svensk Musik, SAMI, Johnson och Svenska Musikerför- bundet). Dessa fyra organisationer står för driftskostnaderna. Projekt finansieras av deltagarna i respektive projekt. 
 ExMS har sedan 1994 haft samordningsansvaret för den gemen- samma  
 Sverige-montern 
  på den internationellt viktigaste musik- mässan MIDEM som i januari varje år äger rum i Cannes. ExMS har vid något tillfälle fått finansiellt stöd från UD för denna aktivitet. 
  
 6.3.2 
  
 Företagarnas Riksorganisation (FR) 
  
 FR är Sveriges största företagsorganisation och företräder mer än 90.000 företag i ett nätverk över hela landet med 328 lokala företagarföreningar. FR organiserar i huvudsak mindre företag, ca 45 % av medlemmarna är ensamföretagare. Bara 3 % av medlem- marna har fler än 25 anställda. 
 FR arbetar för ett bättre företagarklimat och erbjuder en rad medlemsförmåner. FR samarbetar med motsvarande organisa- tioner i andra länder, främst i Europa och USA, och har ett stort nätverk som kan utnyttjas för att bistå medlemmarna att erhålla information om andra länder. I vissa fall kan sådan verksamhet ligga nära exportrådets. FR har haft uppdrag från Sida för att utveckla små och medelstora företag i andra länder, bl.a. Sydafrika. FR är företrätt både i exportrådets Delegation för de mindre företagen och i exportföreningens styrelse. 
  
 6.3.3 
  
 Handelskamrar 
  
 Handelskamrarna är branschövergripande och partipolitiskt obundna regionala näringslivsorganisationer som finansieras genom medlemsavgifter och genom olika typer av service- verksamhet (exportdokument, kurser, konsultuppdrag etc.). I Sverige finns tolv av regeringen auktoriserade handelskamrar med 
 114 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 tillsammans ca 11.000 medlemmar. Störst är Stockholms Handelskammare, Sydsvenska Industri- och Handelskammaren samt Västsvenska- Industri och Handelskammaren. 
 Därutöver finns i ett drygt  
 20-tal 
  länder svenska utlands- handelskamrar eller motsvarande. De svenska handelskamrarna ingår i ett internationellt nätverk med över 10.000 handelskamrar. Handelskamrarna i Europa samverkar inom Eurochambres med säte i Bryssel. Olika internationella samverkansgrupper finns – t.ex. Östersjöhandelskamrarnas gemensamma organ Baltic Sea Business Association. På det internationella planet verkar Internationella Handelskammaren (ICC) med säte i Paris. 
 I Sverige finns ett  
 20-tal 
  utländska handelskamrar och handels- representationer med vilka de svenska handelskamrarna samverkar. 
 Alla handelskamrar ger råd om export och import till medlemsföretag och andra företag. Några har egna exportkonsulter, som på uppdrag utför marknadsundersökningar samt internationaliserings- och affärsutvecklingsprojekt. Några av de svenska handelskamrarna utomlands har serviceverksamhet för företag som önskar råd och hjälp med kontakter med andra företag i Sverige och utlandet. De svenska handelskamrarna i USA, Storbritannien och Tyskland bedriver en omfattande sådan verksamhet. Svenska handelskammaren i Brasilien ingår i exportrådets utlandsorganisation och några handelskamrar har fasta uppdrag för exportrådet (Mexico, Tyskland, USA). I några fall administreras svenska handelskamrar i utlandet av personer knutna till exportrådets utlandsorganisation. Utrikeshandels- kamrarna utgör ett värdefullt komplement till exportrådets utlandskontor. T.ex. kan dessa företräda medlemsföretag vid kontakter med myndigheter i värdlandet. De är också en samlingspunkt för svenska företag och deras personal i utlandet. 
 Handelskamrarna utför vissa uppdrag åt Sida på det import- främjande området (se avsnitt 6.2.12). Handelskamrarna har två representanter i exportföreningens styrelse. Handelskamrarna samarbetar på många orter med ALMI och exportrådet inom ramen för exportcentrum 
  
 6.3.4 
  
 Lokala företagarföreningar. 
  
 På många håll i landet finns lokala eller regionala företagar- föreningar (som ofta är anslutna till Företagarnas Riksorganisa- tion) eller andra nätverk som är mötesplatser för företagen på en 
 115 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 ort eller i en region. Dessa kan antingen vara öppna för alla företag på orten eller vara inriktade på en särskild bransch eller särskilt område. Det finns också på vissa platser exportörsföreningar som anordnar regelbundna möten om export, t.ex. exportfinansiering, eller informerar om utländska marknader. Ett exempel på en sådan förening är Exporters´Club" i Skellefteå. Nyssnämnda nätverk spelar ofta en viktig roll för informationsspridning och kontakt- skapande. 
  
 6.3.5 
  
 Privata konsulter m.m. 
  
 Det finns både i Sverige och utomlands vissa privata aktörer som utför uppgifter snarlika exportrådets. Det finns t.ex. ett antal större  
 konsultbolag m.m. inom managementområdet  
 som till viss del arbetar med företags internationalisering samt förvärvs- och etableringsfrågor. I viss utsträckning kan de vara aktiva på samma område som exportrådet. Några av dessa har egen representation i andra länder eller samarbetsavtal med utländska bolag. Det finns vidare  
 advokatbyråer och banker  
 som ibland utför exportfrämjande tjänster. Även dessa organisationer har ofta nätverk utomlands och kan stå till tjänst med upplysningar om utländska marknader m.m. 
 Det finns också mindre  
 privata konsultbolag  
 som delvis eller helt arbetar i konkurrens med exportrådet. Med något undantag är de flesta av dessa företag små med endast ett fåtal anställda, ofta enmansbolag. De som utredningen kommit i kontakt med har varit inriktade på antingen ett ämnesområde (t.ex. tullar eller moms) eller ett geografiskt område (t.ex. Polen eller Latinamerika). Andra arbetar med lite mer allmänna företagsutvecklingsfrågor, t.ex. internationalisering. Vissa av dessa aktörer erhåller ibland uppdrag från exportrådet. Det finns också  
 privata konsulter i utlandet  
 som både konkurrerar och kompletterar exportrådets konsult- verksamhet. Några leds av personer som tidigare arbetat på export- rådets utlandskontor. 
  
 6.3.6 
  
 Näringslivets Internationella Råd (NIR) 
  
 NIR har till uppgift att på längre sikt skapa affärsutrymme för svenska företag utomlands. NIR har två huvudmän, Industri- förbundet och SAF. En viktig uppgift är att bidra till förbättrat tillträde till nationella och regionala marknader med svåra och 
 116 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 krävande politiska och kommersiella förhållanden eller på marknader där andra aktörer kan ha svårigheter att vara verksamma. NIR har fem anställda och en årlig basbudget på 5 mkr. NIR är uppdragsstyrt och arbetar både med exporterande och importerande företag. Rollen är bl.a. att etablera långsiktiga relationer och kontakter på hög nivå. NIR samarbetar i sina projekt i regel med större företag. NIR har på sistone arbetat med i första hand följande länder: Burma, Colombia, Cuba, Irak, Nordkorea, Sydafrika, Zimbabwe och länder i Centralamerika och Östafrika. Man har nära kontakter med Sida och har också genomfört projekt med finansiering från Sida. 
  
 6.3.7 
  
 Svensk Handel (SH) 
  
 SH som har ett åttiotal medarbetare är en kombinerad  
 bransch-, 
 service-, 
  intresse- och arbetsgivarorganisation för Sveriges  
 import-, 
  parti- och detaljhandel. Organisationen har ca 20.000 medlemmar som samverkar i branschorgan, länsförbund och köpmanna- föreningar. Medlemmarna svarar för den övervägande delen av Sveriges inrikes- och importhandel. Medlemsföretagen sysselsätter ca 350.000 personer. Organisationens balansomslutning uppgick 1999 till ca 160 mkr. 
 Huvudverksamheten ifråga om internationell handel omfattar bl.a. service och rådgivning om handelspolitiska regelverk, tullar, transporter och internationella betalningar samt tillvaratagande av handelssektorns intressen ifråga om frihandel och avreglering av den internationella handeln. Det är inom organisationen Import- rådet med åtta mearbetare som svarar för den internationella verk- samheten med tonvikt på importen till Sverige. Man har ett stort externt kontaktnät i förvaltning och näringsliv och har likaså om- fattande kontakter med utländska företrädare och organisationer. 
 Tre verksamhetsområden som samtliga är riktade både mot myndigheter och företag dominerar: 
 service till företag, branschorgan, utländska intressenter och myndigheter i importrelaterade frågor 
 handelspolitiskt arbete för att förenkla och avreglera importen, liberalisera handels- och jordbrukspolitiken i EU m.m. import- och handelsfrämjande projekt med extern finansiering, t.ex. sekretariatsansvar för sex bilaterala handelskammare, biståndsrelaterade projekt med finansiering från bl.a. Sida i  
 u-länder 
  och Öst- och Centraleuropa, t.ex. 
 117 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 teko-projektet 
  Textilica, samt insatser för att öka kompetens och konkurrenskraft hos näringslivsorgan som arbetar med export till Sverige 
  
 6.3.8 
  
 Sveriges Allmänna Exportförening (SAE) 
  
 SAE är statens motpart i avtalet om exportrådet och näringslivets huvudman för exportrådet. SAE har en bred medlemskrets från alla branscher och exportintressen i näringslivet som helhet. SAE har ca 500 medlemmar. Styrelsen omfattar 35 personer varav 29 utses av stämman och sex av olika organisationer (Handelskammar- förbundet, Företagarnas Riksorganisation, LRF, Sydsvenska och Västsvenska Industri- och Handelskammaren, Bankföreningen, Sveriges Försäkringsförbund). 
 SAE:s viktigaste uppgift är att vara det samlade näringslivets talesman i exportfrämjandefrågor och att som huvudman till- sammans med staten lägga fast exportrådets övergripande verk- samhetsinriktning. SAE representerar näringslivet i förhandlingar med staten om exportrådet. Föreningen utser näringslivets representanter i exportrådets styrelse och representanskapet. 
 SAE kan ta hand om sådan exportfrämjande verksamhet som är angelägen för näringslivet men som inte kan utföras av exportrådet. Ett exempel är handelskontoret i Taiwan som drevs av SAE under 10 år innan exportrådet tog över. SAE har också viss annan verksamhet, t.ex. hanterar man medel för ett par stiftelser. 
  
 6.3.9 
  
 Sveriges Industriförbund 
  
 Sveriges Industriförbund är sedan början av  
 1900-talet 
  den svenska industrins näringspolitiska huvudorganisation. Förbundets uppgift är att verka för en politik som gynnar ekonomisk tillväxt och ökad produktion samt att tillvarata industrins gemensamma intressen. 
 Industriförbundet omfattar totalt 19 branschorganisationer med ca 7.000 medlemsföretag. Tillsammans svarar de för mer än tre fjärdedelar av den svenska industriproduktionen och nästan hela industriexporten. Industriförbundets största branschorganisation är Sveriges verkstadsindustrier med ca 3.000 medlemmar som har ca 300.000 anställda. Näst störst är Svenska  
 IT-företagens 
  organisation med drygt 600 medlemmar. Andra stora förbund är Kemikontoret, Livsmedelsindustrierna och Skogsindustrierna. 
 118 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 Några av branschorganisationerna bedriver ibland verksamhet som ligger nära exportrådets, t.ex. gemensamma marknadsaktiviteter. 
 Beslut kommer sannolikt att fattas om att industriförbundet och SAF skall gå samman från den 1 januari 2001. 
  
 6.3.10 
  
 Swedish Environmental Technology (SET) 
  
 SET är exempel på ett privat nätverk av ca 25 företag på miljöområdet. SET ägs och drivs av medlemsföretagen. Medlem- marna består av både små och medelstora företag i alla nischer av miljöteknik. SET´s syfte är att genom olika aktiviteter stimulera uvecklandet av en kraftfull och internationellt konkurrenskraftig svensk miljöteknikindustri. Verksamheten består bl.a. av att till- handahålla aktuell och relevant databasinformation, förbättra kunskapen om exportprojekt och dessas finansiering, utveckla sektorbaserade kluster för internationella marknadsförings- aktiviteter och genomföra lobbying för svensk miljöteknik. 
  
 6.4 
  
 Exportcentrum 
  
 Exportcentrum är beteckningen på en regional samarbetsform avsedd att skapa en enda dörr (one stop shop) för små och medelstora företag som önskar hjälp med export och internationalisering. Tanken var också att skapa ett samrådsforum mellan främst exportrådet, ALMI och de regionala handels- kamrarna, bl.a. i syfte att undvika dubbelarbete och få till stånd en bättre samordning. Det första exportcentrumet bildades 1995. Exportcentrum finns idag på 20 orter: Falun, Gävle, Halmstad, Härnösand, Jönköping, Karlskrona, Karlstad, Linköping, Luleå, Malmö, Nyköping, Skövde, Stockholm, Trollhättan, Umeå, Uppsala, Visby, Västerås, Örebro och Östersund, dvs. i alla län utom Kalmar och Kronobergs. 
 De deltagande parterna är normalt exportrådet, ALMI och respektive handelskammare men konstellationen varierar något. På några platser har någon av dessa aktörer valt att ställa sig utanför samarbetet. För alla exportcentra finns en huvudkontaktperson, oftast från ALMI eller handelskammaren men i ett fall från exportrådet. Exportrådet har därutöver en egen kontaktperson för varje exportcentrum. En referensgrupp på länsnivå finns numera alltid knuten till ett exportcentum. Häri ingår normalt förutom de 
 119 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 SOU 2000:102 
  
 medverkande parterna, företag, representanter från länsstyrelsen samt eventuellt andra intressenter som EIC, högskolor, kommuner etc. 
 Exportrådet administrerar det anslag på 36 mkr som regeringen avsatt av regionalpolitiska medel för åren  
 1999–2001 
  för en kampanj för exportutveckling för småföretag. Pengarna är avsedda att dels finansiera verksamhet hos exportcentra i regionalpolitiskt prioriterade områden (Norrbotten, Västerbotten, Västernorrland, Jämtland, Gävleborg, Dalarna, Värmland, Kalmar, Blekinge, Gotland, Örebro, Västmanland och Fyrstadsområdet), dels genomföra en generell informations- och rådgivningskampanj som riktar sig till de små och medelstora företagen. Projektet genomförs av exportrådet, ALMI, Kommerskollegium, NUTEK och respektive exportcentrum. Företrädare för dessa ingår i styrgruppen för kampanjen. Det länsvisa samarbetet baseras på treåriga strategiplaner som varje exportcentrum utarbetade i början av 1999. Planerna anger inriktningen (områden, planerade aktiviteter, tidsplan) och reglerar parternas samarbete. Därutöver har varje centrum kunnat ta fram en projektplan för varje aktivitet som man önskar finansiellt stöd för. De avsatta medlen kan användas för offentlig inhemsk medfinansiering i  
 EU-finansierade 
  projekt. Strävan är att ha så stor finansiering som möjligt från deltagande företag. För att genomföra ett projekt inom exportcentrum krävs att minst två av de medverkande parterna deltar. 
 En stor satsning på information har gjorts över hela landet i syfte att inspirera företag att satsa på export och internationalisering. En tidning Exportaffärer har distribuerats i över 100.000 exemplar till små och medelstora företag med exportpotential. I tidningen presenterades både företag som tagit steget ut på exportmarknaden och sådana som var på väg att göra detta. Tidningen gavs en regional prägel genom att varje exportcentrum fick egna sidor i den  
 20-sidiga 
  tidningen. Här kunde organisationerna redovisa vad de kunde hjälpa företagen med. Vidare har ett informations- och utbildningspaket Exportguide tagits fram för företag (både i pappersform och Internet). I paketet ingår en allmän exportdiagnos och fyra områden där man fördjupar sig (kundbearbetning, kunder, produkter/tjänster och företag/personal). Genomgången indikerar hur väl förberett ett företag är för export liksom de områden där det finns utrymme för förbättringar. Vid utgången av 1999 hade 1,8 mkr anslagits för information och utbildning. 
 120 
  
 SOU 2000:102 
  
 Övriga aktörer med betydelse för export- och importfrämjandet 
  
 En viktig del av informations- och rådgivningskampanjen är företagsbesök. Dessa genomförs över hela landet och främst hos företag som är nya för exportcentrumnätverket. Vid besöken görs en grov förutsättningslös analys enligt ovannämnda diagnos samt presenteras de olika aktörerna och deras verksamhet inom exportcentrum. Vid utgången av 1999 hade 1.180 företagsbesök runt om i landet genomförts till en totalkostnad om ca 7 mkr. 
 De avsatta medlen används också för projekt och råd- givningsverksamhet i de regionalpolitiskt prioriterade områdena. Vid utgången av 1999 hade 25 projekt i två av dessa områden (inte sydöstra Sverige) erhållit delfinansiering med drygt 8 mkr. Projekten har sin tyngdpunkt i strategi, kompetens och marknad. Det är främst företag med högst 50 anställda som deltar i projekten. 
 121 
 7 Utredningens empiriska material 
  
 7.1 
  
 Inledning 
  
 I detta kapitel redogörs inledningsvis för utredningens fyra enkäter. Först redovisas den större enkät som utredningen och exportrådet tillsammans lät företaget Stelacon utföra. Därefter beskrivs de tre enkäter som utredningen själv genomfört. Slutligen behandlas det yttrande som utredningen på begäran erhöll från Nämnden för Offentlig Upphandling (NOU). 
  
 7.2 
  
 Stelacon-undersökningen 
  
 Marknadsundersökningsföretaget AB Stelacon utförde på uppdrag av exportrådsutredningen och exportrådet under perioden  
 7–21 
  juni 2000 en undersökning bland företag i olika branscher och regioner i Sverige. Syftet var bl.a. att kartlägga i vilken utsträckning svenska företag faktiskt utnyttjar exportrådet, om utnyttjande- graden skiljer sig med avseende på företagens storlek och regionala hemvist samt hur man betygsätter exportrådet och dess tjänster. 658 intervjuer genomfördes medelst slumpmässigt urval av hela populationen företag i tillsammans nio branscher. Urvalskriteriet var att företagen skulle vara varuexportörer med minst 1 mkr i omsättning eller internationellt verksamma tjänsteföretag med minst 20 anställda. Urvalet hämtades ur Statistiska Centralbyråns företagsregister. Undersökningen är statistiskt säkerställd per bransch och exportomsättning. 
 Storleken uttryckt i antal anställda bland de företag som svarat på undersökningen fördelade sig enligt följande: 
  
 –10 
  anställda 
  
 14 % 
  
 11–50 
  anställda 
  
 36 % 
  
 51–100 
  anställda 
  
 16 % 
  
 101–250 
  anställda 
  
 16 % 
  
 123 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 SOU 2000:102 
  
 251–500 
  anställda 
  
 7 % 
  
 501– anställda 
  
 11 % 
  
 Undersökningen visar att exportrådet bland de tillfrågade företagen är  
 den enskilt dominerande men inte enda aktören till vilken företagen vänder sig med frågor om internationalisering och export.  
 57 % av de tillfrågade företagen uppger att de någon gång under den senaste treårsperioden varit i kontakt med exportrådet. 44 % uppger att de även anlitat någon annan organisation i samband med utlandssatsningar. 38 % svarar att de någon gång kontaktat någon handelskammare och 23 % att de kontaktat privata konsulter. 21 % uppger att de varit i kontakt med ALMI. 
 24 % av de tillfrågade företagen uppger att de aldrig varit i kontakt med någon organisation om dessa frågor. 
 71 % av de företag som uppger att de varit i personlig kontakt med exportrådet eller exportcentrum under den senaste treårsperioden uppger att de kontaktat exportrådet i Stockholm. 42 % uppger att de kontaktat något av exportrådets utlandskontor. 32 % uppger att de varit i kontakt med något av exportrådets regionkontor. 
 59 % av företagen uppger att de kontaktade exportrådet i ärenden som hade med exportinformation att göra, 38 % i ärenden som hade med exportkonsulting att göra och 26 % i ärenden som gällde exportutveckling (se avsnitt 5.8). 
  
 Undersökningen visar på  
 marginella skillnader i utnyttjandegrad mellan olika regioner i Sverige 
 . 59 % av företagen i öst (Stockholms, Uppsala, Västmanlands, Örebro, Södermanlands, Östergötlands och Gotlands län), 54 % i väst (Västra Götalands, Värmlands, Jönköpings, Hallands län), 57 % i syd (Skåne, Blekinge, Krono- bergs, Kalmar län) och 56 % i nord (Dalarnas, Gävleborgs, Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens, Norrbottens län) uppger att de någon gång varit i kontakt med exportrådet under den senaste treårsperioden. Det förefaller alltså som om regional hemvist inte har någon större betydelse för i hur stor utsträckning företagen anlitar exportrådet. 
  
 Exportomsättningen  
 har betydelse för i vilken utsträckning företagen anlitar exportrådet. Företag med  
 låg exportomsättning anlitar exportrådet mindre än företag med hög 
 . Av företagen med en exportomsättning uppgående på mer än 100 mkr uppgav 74 % att de någon gång anlitat exportrådet. Motsvarande siffra för företag med en exportomsättning på mindre än 10 mkr var 46 %. 
 124 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 Företagen ger i viss utsträckning  
 högre betyg ju större exportomsättning de har 
 . På en femgradig skala där 1 är Mycket dåligt och 5 är Mycket bra ger företagen med en exportom- sättning mer än 100 mkr exportrådet ett medelbetyg på 3,8. Mot- svarande siffra för företag med en omsättning lägre än 10 mkr är 3,5. Medelbetyget för samtliga företag är 3,6. 
 Undersökningen visar på relativt  
 små skillnader  
 i betygsättning av exportrådet beroende på var i landet man är verksam. Man ger ungefär samma betyg oavsett regional tillhörighet. 
 19 % av företagen svarade att de har ökat sin försäljning till berörd marknad efter att de kontaktat exportrådet. 4 % säger att försäljningen ökat i betydande grad, 15 % i någon grad. 10 % säger att de räknar med resultat inom ett år. 
 Exportrådsutredningens bedömning 
 Utredningen vill främst lyfta fram följande fakta från undersökningen: 
  
 1. 
  
 57 % av företagen uppger att de varit i kontakt med exportrådet i frågor som rör internationalisering och export. 44 % av de tillfrågade företagen uppger att de i samband med utlandssatsningar även varit i kontakt med någon annan än exportrådet. Av de som anlitat någon annan har nästan en tredjedel (32 %) varit i kontakt med en privat konsult. Exportrådet är sålunda den dominerande men inte den enda aktören på exportfrämjandeområdet. Utredningen tolkar detta som att det finns en alternativ privat marknad för tjänster på det exportfrämjande området. 
  
 2. 
  
 De företag som anlitat exportrådet ger på en skala från  
  
 1–5 
  medelbetyget 3,6. Det faktum att mycket få av de företag som anlitat exportrådet är uttalat negativa i kombination med att totalbetyget 3,6 får sägas ligga över medel anser utredningen man kan tolka som att det exportfrämjande som sker genom exportrådet fungerar relativt väl. 
  
 3. 
  
 Skillnaderna är inte stora men små företag är mindre nöjda än stora över exportrådets insatser. Ju högre exportomsättning ett företag har, desto högre betyg ger man. Utredningen tolkar detta som att det finns skäl för exportrådet att i högre utsträckning än tidigare fokusera och utveckla verksamheten för de små och medelstora företagen. 
  
 125 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 SOU 2000:102 
  
 4. 
  
 Att exportrådet har anledning att i ökad utsträckning fokusera på små och medelstora företag visar också det faktum att mindre än hälften av företagen med exportomsättning under 10 mkr (46 %) uppger att de har varit i kontakt med exportrådet. 
  
 7.3 
  
 Enkät till exportrådets utlandskontor 
  
 Utredningen genomförde under våren en skriftlig enkät som ställdes till samtliga exportrådets utlandskontor. Enkäten gällde i huvudsak olika aspekter av det statliga uppdraget. Frågorna rörde bl.a. inkommande förfrågningar, förekomsten av andra export- främjande aktörer samt uppdelningen mellan det statliga uppdraget och konsultverksamheten. Frågor rörande kopplingen mellan kontoret i fråga och exportrådets  
 Sverige-organisation 
  samt samordningen lokalt mellan kontoret och utlandsmyndigheten ställdes också. Någon fråga berörde konsultverksamheten. 
 De svar som inkom var på de flesta punkter ganska samstämmiga. Utredningen anser att följande förtjänar att framhållas: 
  
 1. 
  
 Uppdelning mellan det statliga uppdraget och konsult- verksamheten 
  
 . Exportinformationen svarade på de flesta kontor för  
  
 25–40 
  
  % av verksamheten. På några närmarknader var siffran högre. På de flesta kontor var det särskild personal som uteslutande arbetade med expotinformationen. På andra, särskilt mindre, kontor delade samma personer sin tid mellan exportinformation och konsultverksamhet. Nästan alla handelssekreterare och kontorschefer uppgav att de arbetar till hälften med vartdera området. 
  
 2. 
  
 Lokala förfrågningar största andelen av exportinformationen 
  
 . För de flesta kontor svarade  
 lokala förfrågningar  
 för långt mer än hälften av alla frågor. Frågor från Sverige hade högre andel i vissa näraliggande länder, t.ex. Estland (53 %), Finland (60 %), Norge (50 %) samt i vissa andra fall t.ex. Slovakien (53 %). Frågor från företag dominerade överallt, i de flesta fall stod dessa för minst 70 %. 
  
 3. 
  
 Tydligheten i det statliga uppdraget 
  
 . De flesta kontor anser att det statliga uppdraget var tydligt eller ganska tydligt formulerat. Vissa nämnde att interna riktlinjer och seminarier som genomförts av exportrådet varit värdefulla hjälpmedel för 
  
 126 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 att få information om vad som skulle göras och hur inom det statliga uppdraget. 
  
 4. 
  
 Konkurrerande aktörer 
  
 . På de flesta platser fanns  
 viss men begränsad konkurrens med andra aktörer.  
 Eventuell konkurrens sågs inte som något problem utan snarare som något positivt. Det framgick vidare att det endast var i liten utsträckning som kontoren utnyttjade underkonsulter. 
  
 5. 
  
 Konsultuppdrag  
 härrörde i mycket liten omfattning från arbetet med exportinformation, oftast 10 % eller mindre. Den högsta siffran som nämndes var under 20 %.  
 Samtliga ansåg att konsultverksamheten var till nytta för exportinformationen. Kontorens konsultuppdrag kom i mycket liten omfattning från exportrådets  
  
 Sverige-organisation. 
  
 6. 
  
 Införsäljning genom  
  
 Sverige-besök 
 . 
  
  Omfattningen av den tid som avsattes för besök i Sverige varierade mellan kontoren. Besöken bokfördes ofta både på det statliga uppdraget och på konsultverksamheten. Det vanligaste var att man fick kontakt genom aktiv bearbetning förutom genom exportinforma- tionen. 
  
 7. 
  
 Samarbetet med utlandsmyndigheterna 
  
 . Samarbetet med utlandsmyndigheterna ansågs överlag fungera väl. Kontakternas frekvens och karaktär varierade. 
  
 7.4 
  
 Enkät till  
  
 ESEA-ambassaderna 
 1 
  
 samt vissa andra utlandsmyndigheter 
 Exportrådsutredningen genomförde under tiden  
 april–maj 
  en enkätundersökning till de 21 ambassader som ingår i det så kallade  
 ESEA-samarbetet 
  jämte ett tiotal andra ambassader. Enkätfrågorna omfattade bl.a. befintlig fördelning och trender i fördelningen mellan exportinformation och uppdragsverksamheten på respektive myndighet. Myndighetens synpunkter på UD:s och exportrådets styrning av och omfattningen av stödet till den exportfrämjande verksamheten efterfrågades också, liksom den eventuella förekomsten av konkurrerande aktörer på det exportfrämjande området på respektive ort. 
  
 1  
 Effektivare Samarbete Exportrådet Ambassaderna. Se 4.7 
 127 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 SOU 2000:102 
  
 Som helhet uppvisar enkäten ganska stora skillnader i svaren mellan de olika myndigheterna. Följande förtjänar att framhållas: 
  
 1. 
  
 Fördelningen mellan exportinformation och uppdrag 
  
 . De flesta av de tillfrågade ambassaderna använder mindre än 50 % av befintliga resurser till exportfrämjande. Exportinformationen dominerar som regel kraftigt över uppdragsverksamheten. Undantaget är ambassaden i Seoul, där hälften av de tillgängliga personella resurserna ägnas exportfrämjande och där uppdragsverksamheten är större än exportinformationen. 
  
 2. 
  
 Styrningen 
 . Enkäten uppvisar en något splittrad bild av styrningen. Vissa uppfattar den såsom varande så tydlig och omfattande som behövs. Andra har betecknat den som obefintlig eller svag och fragmenterad. Flera ambassader påpekar dock, att situationen förbättrats sedan de regionala främjarna på UD tillkommit och flera uttrycker uppskattning över främjarnas arbete. Vad gäller exportrådets styrning förekommer såväl uppfattningen att styrningen är adekvat och att samarbetet fungerar bra som att styrningen inte är tillräckligt omfattande. Vissa ambassader anser att exportrådet egentligen inte utnyttjar sin lagstadgade rätt att leda och planera det exportfrämjande arbetet. 
  
 3. 
  
 Responsen.  
 Överlag uppfattas exportrådet respondera väl på initiativ från utlandsmyndigheterna. Några framför upp- fattningen att exportrådet inte alltid har tillräckligt med resurser för att backa upp olika initiativ från utlands- myndigheterna. 
  
 4. 
  
 Verksamhetsplanering 
 . De ambassader som ingår i det s.k.  
 ESEA-samarbetet 
  gör på exportrådets uppmaning en särskild verksamhetsplanering för exportfrämjandeverksamheten. Öv- riga ambassader har denna verksamhetsplanering integrerad i ambassadernas allmänna verksamhetsplan. 
  
 5. 
  
 Konkurrerande exportkonsulter 
  
 . De flesta ambassader har angett att det finns en handelskammare på orten, som i vissa, men inte i alla, fall ägnar sig åt exportfrämjande verksamhet. Enligt svaren verkar det som regel i de tillfrågade länderna inte finnas någon direkt konkurrent inom exportrådets verksamhets- område. 
  
 6. 
  
 Övriga synpunkter 
 . Något återkommande mönster vad gäller övriga synpunkter finns inte. Vissa klagomål framfördes vad gäller tillgång på tekniska och andra resurser samt vad gäller 
 128 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 exportrådets resurser på hemmaplan. Ett par ambassader före- språkar en uppdelning mellan exportrådets konsultverksamhet och det statliga uppdraget. 
 Exportrådsutredningens bedömning 
 Det faktum att svaren från de olika utlandsmyndigheterna varierar en hel del tolkar utredningen som att det finns betydande skillnader i hur den exportfrämjande verksamheten fungerar mellan olika orter. Tillkomsten av de regionala främjarna på UD har förbättrat situationen, ändå upplever vissa utlandsmyndigheter att man inte har tillräckligt stöd och vägledning hemifrån för den exportfrämjande verksamheten. Utredningens slutsats är att ökade personella resurser behöver ställas till förfogande på exportrådet för samordningen med utrikesförvaltningen. 
 Vad gäller andra konsulter noterar utredningen också, att de flesta ambassader uppger att det inte finns någon direkt konkurrent på ifrågavarande marknader. 
  
 7.5 
  
 Enkät till ambassader om andra länders exportfrämjandesystem 
  
 Utredningen har också tillställt sexton utlandsmyndigheter ett antal frågor om respektive lands exportfrämjandesystem. Resultatet redovisas i kapitel 8. 
  
 7.6 
  
 Yttrande från Nämnden för offentlig upphandling (NOU) 
  
 I syfte att klargöra exportrådets status i ett upphandlingssammanhang begärde exportrådsutredningen in ett yttrande från Nämnden för offentlig upphandling, (NOU). Yttrandet inkom till utredningen den 28 augusti i år. 
 2 
  
 Utredningen har följt upp yttrandet med muntliga kontakter. Följande frågor ställdes till NOU: 
  
 1. 
  
 Kan staten med hänsyn till gällande upphandlingsregler genom ordinarie budgetprocess eller på annat vis uppdra till exportrådet att utföra vissa tjänster och ersätta rådet för dessa? 
  
 2  
 NOU:s ärendebeteckning  
 2000/099–29 
  
 129 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 SOU 2000:102 
  
 Är det därvidlag någon skillnad mellan det ordinarie statliga uppdraget och särskilda tidsbegränsade uppdrag? 
  
 2. 
  
 Föreligger i detta sammanhang någon skillnad vad gäller beviljande av statliga medel om dessa är baserade på en ansökan från exportrådet eller om dessa utbetalas för ett av staten beslutat uppdrag? 
  
 3. 
  
 Har exportrådets oklara legala status någon betydelse i sammanhanget? 
  
 NOU:s yttrande 
 Enligt NOU har exportrådets associationsrättsliga status betydelse för frågan om exportrådet, tillsammans med staten, tillhör de i 1 kap. 5 § Lagen om offentlig upphandling (LOU) angivna upphandlande enheterna eller om den är en självständig juridisk person, vars eventuella skyldighet att följa LOU får bedömas mot bakgrund av kriterierna i 1 kap. 6 § samma lag. 
 Det avgörande svaret på frågorna är, enligt NOU:s mening, huruvida staten sluter ett avtal (upphandlingskontrakt) med exportrådet samt om exportrådet i förhållande till staten (utbetalaren) är en och samma juridiska person. 
 I yttrandet svarar NOU att viss vägledning kan fås av de avtal och överenskommelser som finns mellan staten och exportrådet. Avgörande för vilken status exportrådet har i ett upphandlings- sammanhang är huruvida det föreligger ett avtalsförhållande mellan staten och exportrådet eller om det är fråga om statliga anslag, vilka beviljas i relation till de uppgifter som exportrådet tilldelats av staten. Är det ekonomiska förhållandet mellan staten och exportrådet grundat på  
 offentliga anslag 
 , kan exportrådet i praktiken ses som en del av staten och den statliga förvaltningen. Därigenom kan uppdrag ges till exportrådet, i vart fall av den statlige huvudmannen, utan att reglerna i LOU följs. 
 NOU lägger en reservation för att det inte kan anses som självklart, att staten i sin helhet och myndigheter med annan departementstillhörighet kan anses utgöra samma juridiska person som den i vilken exportrådet ingår. Man anser dock, att det närmast till hands liggande svaret är, att exportrådet genom sin brist på avgränsning och sitt beroende av staten i praktiken utgör en del av staten. 
 Enligt NOU:s bedömning omfattas exportrådet i sin egen anskaffning och avtalsskrivning av LOU p.g.a. reglerna i lagens 1 
 130 
  
 SOU 2000:102 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 kap 5 §. Exportrådet omfattas med hög grad av sannolikhet även om det skulle bedömas utgöra en självständig juridisk person. Detta på grund av att exportrådet synes uppfylla förutsättningarna i 1 kap 6 § LOU, nämligen att det har inrättats i syfte att täcka behov i det allmännas intresse vilket inte är av industriell eller kommersiell karaktär. Förutsättningarna för statens bestämmande inflytande i form av tillskjutet kapital eller tillsyn eller styrelse- representation synes också, enligt NOU, vara uppfyllda. 
 Exportrådsutredningens bedömning 
 Utredningen anser att det är angeläget, att staten till sitt för- fogande har en organisation på vilken man utan föregående upphandling kan lägga ut uppdrag av exportfrämjande karaktär. NOU gör bedömningen, att exportrådet, oavsett dess associations- rättsliga status, praktiskt sett utgör en del av statsförvaltningen och ingår i vad som skulle kunna benämnas den statliga familjen. Eftersom statens bidrag till exportrådet vidare bygger på anslag och inte på avtal med ekonomiska villkor, är det, enligt utred- ningens tolkning av NOU:s yttrande, ur upphandlingssynpunkt möjligt att lägga såväl basuppdraget som övriga projektuppdrag på exportrådet. 
 Vilken associationsrättslig form huvudmännen än väljer att ge exportrådet är det ur upphandlingssynpunkt av betydelse,  
 att det statliga bidraget till exportrådet även framgent sker i form av anslag och inte övergår i någon form av kontraktsförhållande med ekonomiska villkor. Sker ändring härvidlag, och exportrådet i stället för att som andra statliga myndigheter som lämnar budgetunderlag inkommer med offert avseende erbjudna tjänster, kan även upp- handlingsstatusen komma att ändras. Möjligheten för staten att ge exportrådet uppdrag utan föregående upphandling skulle då kunna upphöra. 
  
 Eftersom LOU omfattar såväl bolag som ideella föreningar skulle det för statens upphandlingsålägganden inte spela någon principiell roll om man i stället för dagens tillstånd valde att göra exportrådet till aktiebolag eller ideell förening. Under vissa för- hållanden, påpekas det dock i NOU:s yttrande, skulle det dock kunna vara lättare att hävda att exportrådet var en del av staten (och ett organ som inrättats i syfte att täcka behov i det allmännas intresse) om man vore en ideell förening än om man vore ett bolag. 
 131 
  
 Utredningens empiriska material 
  
 SOU 2000:102 
  
 Tolkning av lagen om offentlig upphandling. Kan staten ge exportrådet anslag/uppdrag utan föregående upphandling? 
 Självst. juridisk .person från staten? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Kontrakts 
  
 Anslag 
  
 förhållande 
  
 Upphandling 
  
 Ingen upphandling 
  
 behövs 
  
 behövs 
  
 132 
  
 8 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 8.1 
  
 Inledning 
  
 Utredningen har från utlandsmyndigheterna inhämtat uppgifter om femton länders exportfrämjande och därutöver Hongkongs. De femton länderna är Australien, Canada, Danmark, Finland, Frankrike, Irland, Japan. Nederländerna, Nya Zeeland, Norge, Storbritannien, Sydkorea, Tyskland, USA och Österrike. Nedan lämnas viss information om alla dessa. Redogörelserna är något mer utförliga för Danmark, Finland och Norge, Nederländerna, Tyskland, Österrike och Canada. Beskrivningen varierar beroende på vilket material som inkommit. Slutligen ges några sammanfattande kommentarer. 
  
 8.2 
  
 Danmark 
  
 Danmark har efter en översyn av sitt exportfrämjande från den 1 januari i år skapat en ny organisation, Danmarks Exportråd (DE), som är en integrerad del av utrikesministeriet (um). I den nya organisationen har man fört samman funktioner från förutom utrikesministeriet,  
 livsmedels-, 
  bostads- och näringsministerierna inkl. det sistnämndas investeringsfrämjande verksamhet. Syftet var att efter krav från danskt näringsliv skapa en mer enhetlig organisation och för företagen etablera en enda ingång till det statliga exportfrämjandet. Vidare hoppades regeringen på synergieffekter mellan export- och investeringsfrämjandet samt mellan främjandet och övriga uppgifter hos utrikesförvaltningen. Redan före inrättandet av Schneider exportråd var exportfrämjandet den enskilt största aktiviteten i den danska utrikesrepresentationen. Man hoppas nu på en ännu mer central roll för främjandet. DE leds av en exportdirektör som ingår i utrikesministeriets ledning. Styrelsen för DE består av företags- 
 133 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 SOU 2000:102 
  
 ledare. Styrelsen avses spela en viktig roll för strategiutveckling och resursfördelning. 
 DE har en budget för år 2000 på ca 500 miljoner DKK (= ca 568 mkr). Det kommer inledningsvis att ha ca 95 anställda i Danmark och ca 300 utomlands, varav ca 125 handelsspecialister, 160 lokalanställda handelsspecialister och ca 10 årsstjänster för investeringsfrämjande. Resurserna fördelas geografiskt på Väst-  
 europa-36 
  %, Central- och  
 Östeuropa-16 
  %,  
 Asien-26 
  %, Nord-  
 amerika-8 
  %, Mellanöstern och  
 Afrika-8 
  % och  
 Latinamerika-6 
  %. Utlandsrepresentationen består av ambassader, generalkonsulat och exportstipendiatkontor (erfarna näringslivspersoner). 
 DE har etablerats som en s.k. kontraktsorganisation inom utrikesministeriet. Resultatkontrakten fastställer ett antal kriterier för organisationens arbete, bl.a. mål för intäktsfinansiering och för realiserandet av små och medelstora företags exportpotential. DE:s verksamhet skall baseras på efterfrågestyrning, utvecklingsprojekt i samarbete med andra aktörer och ett nära samarbete med näringslivsorganisationer och exportfrämjandeaktörer. 
 Avgiftsfinansieringen är under översyn. F.n. gäller att viss tid ställs till ett företags förfogande gratis. I övrigt kostar vissa enklare tjänster 600 DKK per timme. Man överväger att införa ett klippkortssystem som innebär starkt reducerat pris för små och medelstora företag, eventuellt 300 DKK per timme för de första tio timmarna. Företag kan även hyra in sig på ambassaderna, få hjälp med lokal i samband med besök liksom hyra sekreterar- och tolkhjälp. 
  
 8.3 
  
 Finland 
  
 Det finländska exportfrämjandesystemet förändrades i viss utsträckning 1997 efter en översyn. Den centrala exportfrämjande aktören i Finland är Finpro (f.d. Finlands utrikeshandelsförbund). Finpro är en självständig ekonomisk förening som lyder under handels- och industriministeriets handelsavdelning. Finpro ingår årligen avtal med staten. Finska staten stöder också ekonomiskt  
 finsk-svenska 
  och  
 finsk-ryska 
  handelskammaren, FINTRA (exportutbildningsinstitut) och VIEXPO (en regional samman- slutning i västra Finland). Finpro har drygt 700 medlemmar varav två organisationer, dels Industrins och Arbetsgivarnas Central- förbund (TT) dels Finlands företagare (Suomen Yrittäjät). Den lägsta medlemsavgiften är 3.000 FIM/år. Medlemmar erhåller inga 
 134 
  
 SOU 2000:102 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 särskilda förmåner genom medlemskapet. Finpro finns inte bara i Helsingfors utan har 17 regionala kontor över landet. Dessa fungerar bl.a. som regionala kontaktpunkter i  
 EU-frågor 
  och utgör ett komplement till de sex  
 EIC-kontor 
  som finns i Finland. Finpro har samarbetsavtal med två näringslivsstödsorganisationer. Finpro har 56 handelskontor i 46 länder. Personalen utomlands består av 57 handelssekreterare och en biträdande personal på cirka 200 personer. 
 Handelssekreterarna är normalt anmälda som diplomater. Efter omorganisationen har arbetssättet förändrats. Man arbetar numera mer med internationalisering snarare än export, man är mer proaktiv och man arbetar mer i nätverk. Finpro erbjuder olika tjänster. Man vänder sig i första hand till små och medelstora företag men bistår också större företag som ofta fungerar som motor i olika kampanjer. Tjänster till små och medelstora företag subventioneras till viss del. Det finns t.ex. en maxtaxa för vad dessa företag betalar per konsultdag vid utlandskontoren. Det finns enligt uppgift ingen klar gräns mellan gratistjänster och betalda uppdrag. Vidare finns en särskild fond för särskilda aktiviteter där små och medelstora företag kan få 50 % av sina kostnader täckta. Omsättningen 1999 uppgick till 366 miljoner FIM (=ca 469 mkr). Största delen av  
 detta-drygt 
  220 miljoner FIM eller över 60 % kom från staten, 130 miljoner FIM eller 35 % kom från intäkter för fakturerade uppdrag medan medlemsavgifter från de drygt 700 medlemmarna stod för 10 miljoner FIM eller ca 3 %. För år 2001 är anslaget till Finpro 144 FIM (=204 mkr). Därutöver finns ett särskilt verksamhetsinriktat bidrag för företagens internatio- nalisering på 105 miljoner FIM 
  
 8.4 
  
 Norge 
  
 Det norska exportrådet som är en stiftelse är det centrala export- främjandeorganet i Norge. Det sorterar sedan 1997 under närings- och handelsdepartementet och är ett gemensamt organ för staten och näringslivet. Exportrådet har 43 egna kontor i 34 länder, ofta i anslutning till ambassaderna. Vid sidan av exportrådet finns den privata stiftelsen Exportutvalget för fisk (EFF) som är en fristående organisation ägd av fiskerinäringen men knuten till fiskeridepartementet. Den driver all marknadsföring för hela fiskerinäringen. Dessutom finns en stiftelse INTSOK för norsk 
 135 
 Statligt exportfrämjande i andra länder SOU 2000:102 
  
 offshore-industri 
  som sorteras under olje- och energi- departementet. 
 Exportrådet har för år 2000 en budget på 172 miljoner NOK (=ca 185 mkr). Därutöver anslås 17 miljoner NOK för inter- nationellt teknologisamarbete och 2,5 miljoner NOK för EU- information. Av de 172 miljoner NOK är 25 miljoner NOK öron- märkta för små och medelstora företag. Budgeten fördelar sig på 60 % statlig och 40 % privat finansiering. EFF och INTSOK hade 1999 en budget på ca 350 miljoner NOK respektive ca 10 milj- oner NOK. 
 Genom den statliga finansieringen har varje företag möjlighet att få upp till fyra timmars gratis rådgivning. Därutöver är informationstjänster gratis liksom information från hemsidan. Styrelsen har stor frihet att bestämma vad som skall vara avgifts- belagt. Utgångspunkten är att avgifterna skall vara marknads- mässiga, vilket innebär att de kan variera från land till land. Exportrådet står också för vissa kostnader i samband med delegationsbesök. Även vissa branschprogram och andra aktiviteter kan stödjas av exportrådet. 
  
 8.5 
  
 Nederländerna 
  
 I Nederländerna är det ekonomi- och utrikesministerierna som är ansvariga för exportfrämjandet. Från och med 1 januari 2001 kommer ansvaret att helt föras över till ekonomiministeriet. Genomförandet av exportfrämjandet sköts av en organisation benämnd EVD (Economische Voorlichtingsdienst). Arbetet utomlands utförs av economic officers, som är särskilt utsedda personer inom den nederländska utrikesrepresentationen. Dessa är anställda inom utrikesförvaltningen men erhåller sina instruktioner från ekonomiministeriet. Jordbruksministeriet har en egen främjandeorganisation. Även andra ministerier arbetar med exportfrämjande som en del av sin normala verksamhet. EVD:s verksamhet begränsas till områden där man tillför något utöver vad privata kommersiella aktörer kan stå till tjänst med. Det finns ett stort antal privata aktörer på detta område i Nederländerna. De totala statliga utgifterna för exportfrämjande uppgår f.n. till ca 32 miljoner EUR (=ca 270 mkr), varav större delen avser EVD. Beloppet inbegriper inte kostnader för infrastrukturen utomlands (ambassader, lönekostnader för economic officers m.m.). EVD tar betalt i begränsad utsträckning för vissa tjänster. Avgifterna är 
 136 
  
 SOU 2000:102 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 anpassade till respektive marknad och är bl.a. till för att undvika okynnesfrågor. 
  
 8.6 
  
 Tyskland 
  
 Det federala tyska exportfrämjandet bedrivs av utlands- myndigheter, utlandshandelskammare och den federala myndig- heten för utrikeshandelsinformation  
 (Bfai-Bundeskammer 
  fur Aussenhandelsinformation). På viktigare marknader finns alla dessa tre representerade. Det stöd som ges är till sin karaktär generellt men det är utsagt att särskild tonvikt skall läggas på insatser för små och medelstora företag. 
 Budgeten för år 2000 uppgår till ca 183 miljoner DEM (=ca 790 mkr). Dessa medel går till utrikeshandelskamrarnas verksam- het, till subventionering av mässverksamhet, allmänna marknads- föringsåtgärder samt till Paul. Ca 65 miljoner DEM går till utrikes- handelskamrar vilket innebär att dessa subventioneras till 25 %. Bfai har ett anslag på ung. 40 miljoner DEM vilket kompletteras av avgiftsintäkter på ca 10 miljoner DEM. Mässverksamhet stöds årligen med ca 70 miljoner DEM, dvs. utgör ca 40 % av hela det federala exportfrämjandeanslaget, vilket motsvarar en subventions- grad på  
 25–30 
  %. 
 Utöver den federala regeringen bedriver också delstaterna ett exportfrämjande. Delstaten Bayerns anslag t.ex. beräknas till ca 50 miljoner DEM årligen. Sammanlagt uppskattas det tyska exportfrämjandet årligen stödjas med ca 400 miljoner DEM (= ca 1,7 mdkr) av offentliga medel. 
 En inledande kontakt från ett företag brukar vara gratis. Därefter tar kamrarna betalt för de tjänster som erbjuds. Trots att utrikeshandelskamrarna erhåller federalt stöd uppges de ligga högt i pris, vilket lett till att privata aktörer etablerat sig som marknadskonsulter och kunnat ta uppdrag från kamrarna. Vissa svårigheter har rapporterats vad gäller avvägningen mellan det s.k. offentliga uppdraget och den kommersiella verksamheten. Tyska ambassader tar inte betalt för några tjänster. 
 137 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 SOU 2000:102 
  
 8.7 
  
 Österrike 
  
 I Österrike ansvarar den österrikiska handelskammaren (WKÖ- Weltkammer Östterreichs) för exportfrämjandet. Det förekommer inga statliga bidrag till verksamheten utan den finansieras helt genom medlemsavgifter. Medlemskap är dock obligatoriskt. Handelsministeriet är övervakande myndighet men inte direkt involverat i exportfrämjandet. WKÖ är en fristående organisation som har sin grund i en lag. WKÖ har 81 utlandskontor i 63 länder. WKÖ:s utlandskontor är enligt avtal med utrikesministeriet en del av ambassadernas handelsavdelning. Chefen är ackrediterad som handelsråd och de andra utsända som handelsattachéer. Kontoren är normalt inte samlokaliserade med ambassaderna. Chefen för  
 WKÖ-kontoren 
  är underställd ambassadören när det gäller protokollära frågor men rapporterar direkt till WKÖ i Wien i exportfrämjande frågor. Merparten av WKÖ:s tjänster är kostnads- fria för medlemmarna. Många av WKÖ:s publikationer är dock avgiftsbelagda och för vissa evenemang och handelsmissioner krävs en anmälningsavgift. 
  
 8.8 
  
 Canada 
  
 I Canada är det en del av utrikesministeriet som är den centrala aktören inom exportfrämjandet  
 (DFAIT-Department 
  of Foreign Affairs and International Trade) eller egentligen det vidare begreppet internationell affärsutveckling. En del av verksamheten är särskilt inriktad mot små och medelstora företag. Inom utrikes- ministeriet leds verksamheten av en biträdande statssekreterare som har två avdelningar under sig, en för planering och policy och en för program och tjänster utomlands. Sammanlagt arbetar 140 personer på dessa båda avdelningar i Ottawa. Exportfrämjande- organisationen har också kontor i tolv större städer i olika delar av Canada. Utomlands finns över 800 handelsrepresentanter runtom i världen. Av den utsända utlandspersonalen beräknas 11 % arbeta med internationell affärsutveckling. Andelen bland de lokal- anställda är ungefär densamma. Sedan fem år tillbaka finns även ett centrum för internationella affärsmöjligheter som upprättats av utrikesministeriet, Industri- och Jordbruksministerierna. Här besvaras förfrågningar från intressenter i utlandet och matchas 
 138 
  
 SOU 2000:102 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 dessa med inhemska företag. Detta centrum är placerat inom utrikesministeriet. Man har vidare satsat på att bygga upp en virtuell organisation som enbart arbetar med hjälp av ny informationsteknologi- Team Canada Inc. Bakom denna står bl.a. utrikesministeriet,  
 Industri-, 
  Jordbruks- och Naturresurs- ministerierna. 
 För innevarande budgetår har 238 miljoner CAD (= ca 1,55 mdkr) avsatts för internationell affärsutveckling, vilket är ca 16 % av utrikesministeriets totala anslag. Området är därmed det tredje största i ministeriet. 
 Canada avgiftsbelägger inte några tjänster. De tjänster som tillhandahålls av ambassader är tydligt avgränsade. Om företag önskar hjälp med andra tjänster, hänvisas de vidare till andra instanser som tar betalt (t.ex. omfattande besöksprogram, tillfälliga lokaler samt kontorshjälp). 
 Provinserna har egna främjandeorganisationer, några har egna utlandskontor. 
  
 8.9 
  
 Övriga länder 
  
 Australien  
 har en myndighet, Austrade, som har ansvar för exportstöd. Den är underställd Utrikes- och Handelsministeriet. Syftet är att hjälpa främst små och medelstora företag med bl.a. export. Antalet anställda är ca 1.000 varav hälften finns vid de 90 utlandskontoren, vilka ofta är samlokaliserade med en ambassad. De utsända har diplomatisk status. Budgeten för i år är 320 miljoner AUD (=ca 1,65 mdkr), vilket utgör 95 % av Austrade´s budget. Hälften avser drift av organisationen (personal och infrastruktur) och hälften avser särskilda program, där exportörer kan få bidrag, t.ex. till mässor. Austrade erbjuder tjänster i tre nivåer, varav en är gratis. Även de båda övriga har en viss subvention. 
  
 Frankrike  
 har ett system där ekonomiministeriets utrikes- handelsavdelning  
 (DREE-Direction 
  des Relations Exterieures Economiques) har huvudansvaret för främjandet. Även i utrikesministeriet (UM) ses det som en prioriterad uppgift att tillvarata franskt näringslivs intressen. DREE har ett faddersystem genom vilket storföretagen ger råd, stöd och draghjälp åt små och medelstora företag. Utomlands är det främst Ray utlandsorganisation som arbetar med främjande. Denna består av 166 kontor i 118 länder. Kontoren är formellt 
 139 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 SOU 2000:102 
  
 underställda de franska ambassadörerna men arbetar i huvudsak gentemot DREE. Deras uppgift är att hjälpa franska företag att ta sig in och etablera sig på exportmarknader, t.ex. genom att stå till tjänst med marknadsundersökningar och rådgivning om anställningslandet. Kontoren tar betalt för mer omfattande service. Under DREE finns tre stödorganisationer, bl.a. Utrikeshandels- centret  
 (CFCE-Centre 
  Francais du Commerce Exterieur) som har till uppgift att insamla, behandla och sprida information om andra länders ekonomi och handel och hjälpa företag med export- föreberedelser. Simon samarbetar med Ray regionala organisation och handelskamrar. Även UM arbetar med främjande. Bl.a. finns en särskild främjandeambassadör för Europa och en för Nordamerika. UM:s arbete är till stor del inriktat på att ge politisk draghjälp. Exportfrämjande sker också genom handelskamrarna som företagen måste vara anslutna till. 
  
 Hongkong  
 har ett organ för handelsfrämjande som heter Hong Kong Trade Development Council (TDC) som är en juridiskt fristående person. TDC skall bl.a. främja Hongkongs utrikes- handel, särskilt på exportområdet. TDC har totalt ca 800 medarbetare, varav ca 200 finns vid de 47 utlandskontoren. TDC finansieras till drygt 30 % (404 miljoner  
 HKD-=ca 
  509 mkr) genom en särskild skatt på utrikeshandeln medan resten är inkomster från den egna fastigheten (46 miljoner HKD) publika- tioner (300 miljoner HKD) och mässor (500 miljoner HKD). Vissa tjänster erbjuds gratis, t.ex. allmän information och rådgivning. Ett riktmärke är att man kan intervjua en tjänsteman gratis under en halvtimme. Man tar betalt för olika främjandeaktiviteter varvid 70 % skall finansieras med avgifter. TDC erbjuder inte konsulttjänster utan hänvisar vidare. 
  
 Irland  
 har sedan 1998 en organisation Enterprise Ireland (EI)som lyder under Ministeriet för Handel, Industri och Sysselsättning. EI erbjuder ett brett utbud av tjänster, inkl exportfrämjande. I affärsstrategin finns målsättningen att irländskt ägda företag skall ha fördubblat sin andel i internationell handel under en  
 10-årsperiod. 
  EI har ca 3.200 kundföretag som man arbetar med på  
 partnership-basis. 
  EI har tre kontor i Dublin och ett tiotal ute i landet. Det finns vidare ett trettiotal utomlands, oftast samlokaliserade med irländska ambassader. Den totala budgeten uppgår till ca 190 miljoner IEP (= 2,0 mdkr). Kund- företagen betalar inte någon medlemsavgift. EI tar betalt för vissa tjänster, t.ex. för medverkan i handelsdelegationer, men i övrigt är 
 140 
  
 SOU 2000:102 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 tjänsterna inte avgiftsbelagda. För export av jordbruksprodukter finns en särskild organisation. 
  
 Japan  
 har ingen myndighet eller organisation med ansvar för att främja export. Däremot finns Japan External Trade Organization (JETRO) som sedan början av  
 80-talet 
  varit inriktad på att främja import i stället för export. Bakgrunden till att JETRO förvandlades från en export- till en importfrämjande organisation var tilltagande handelsfriktioner med andra länder p.g.a. det stora japanska handelsbalansöverskott. Budgeten uppgår till 36 mdkr JPY(= ca 4 mdkr) per år. JETRO erhåller egna intäkter genom försäljning av publikationer och medlemsavgifter. JETRO har 80 kontor i 58 länder. Större delen av tjänsterna erbjuds gratis. 
  
 Nya Zeeland  
 har under Utrikes- och Handelsministeriet en myndighet New Zealand Trade Development Board (TDB) som har till uppgift att främja nyzeeländsk export. TDB har åtta kontor i landet och 52 kontor utomlands, varav de flesta har diplomatisk status. Antalet anställda uppgår till 350 personer. Det årliga budgetanslaget är 50 miljoner NZD (=ca 196 mkr). TDB indelar sina tjänster i gratistjänster (landinformation etc.) och ett tjugo- femtal avgiftsbelagda tjänster. De sistnämnda är tjänster som är speciellt anpassade för ett företag eller en grupp av företag. Kostnaden är direkt relaterad till nivån på de lokala kostnaderna. T.ex. debiteras ca 150 USD/timme för uppdrag i USA. 
  
 Storbritannien  
 har under 1999 sammanställt en exportstrategi. I denna lyfter man bl.a. fram betydelsen av tillhandahålla information elektroniskt, stödet till små och medelstora företag och behovet av en nationell informationsportal. British Trade International (BTI) har huvudansvaret för exportfrämjande och handelsutveckling. BTI etablerades i maj 1999 efter en utredning om det brittiska exportfrämjandet. Upprättandet av BTI hade bl.a. till syfte att få ett mer samlat brittiskt exportfrämjandesystem och komma bort från konkurrensen mellan Handels- och Industri- och Utrikesministeriet. BTI har inte någon juridisk status. Personalen består i stor utsträckning av anställda från nyssnämnda båda ministerier. BTI har en årlig budget på ca 275 miljoner GBP (=ca 3,96 mdkr) Business Link (BL) är en aktör inom exportfrämjandet som är tänkt att fungera som en  
 one-stop-shop 
  för små och medelstora företag. BL som är ett aktiebolag finansieras till större delen av Handels- och Industriministeriet. 
  
 Sydkorea  
 har under Ministeriet för Handel, Industri och Energi ett statligt företag som heter Korea Trade Investment Promotion Agency (KOTRA). KOTRA finns representerat i 101 länder. 
 141 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 SOU 2000:102 
  
 Exportfrämjandet är både generellt och inriktat på vissa branscher, Stödet kanaliseras både via KOTRA och andra kanaler, bl.a. branschorganisationer. De flesta tjänster som KOTRA erbjuder är avgiftsfria. Det finns också andra organisationer som erhåller stöd för främjande. Vidare kan nämnas att varje provins och de flesta större städer har egna organisationer för att främja export. 
  
 USA  
 ger hög prioritet åt exportfrämjande. Detta illustreras av att kongressen har som varje år presenterat en rapport-  
 -The 
  National Export Strategy från en koordinationskommitté för handelsfrämjande  
 (TPCC-Trade 
  Promotion Coordinating Committee). I kommittén ingår representanter för 19 olika departement och organ. I rapporten anges vissa prioriteringar. Exportfrämjandet är i huvudsak generellt men särskilda satsningar görs för bl.a. små och medelstora företag. Huvudaktör i USA:s exportfrämjande är Handelsdepartementet  
 (DOC-Department 
  of Commerce). DOC har 90 exportcentra i delstaterna som hjälper till med exportfrämjande lokalt. Dessa samarbetar normalt med delstaternas egna främjandeorgan. Det finns dessutom 19 kontor i storstadsområden där DOC, Eximbank och SBA (Small Business Administration) ingår. DOC har personal på de amerikanska ambassaderna i mellan 50 och 60 länder. I övriga länder sköts exportfrämjandet av ambassaderna. Det totala statligt finansierade exportfrämjandet uppgick 1999 till totalt ca 2,5 miljarder USD (=ca 25 mdkr). Verksamheten är till stor del inriktad på att erbjuda företagen relevant information. I princip är denna information gratis. Däremot krävs betalning för tjänster som mötesbokning,  
 match-making 
  och marknadsstudier. För sådana tjänster eftersträvas kostnadsstäckning vilket dock inte alltid uppnås. 
  
 8.10 
  
 Sammanfattande synpunkter 
  
 Eftersom underlaget om respektive land varierar och uppbyggnaden av exportfrämjandet ser olika ut i de studerade länderna, är det svårt att på basis av detta material dra några långtgående slutsatser. För att kunna göra detta skulle en betydligt grundligare översyn behöva göras. Med denna reservation önskar utredningen ändå lämna några sammanfattande kommentarer. 
 Samtliga länder som studerats utom Japan har ett offentligt finansierat exportfrämjande. Österrike har visserligen inte i formell mening offentlig finansiering men den kan nog närmast betraktas 
 142 
  
 SOU 2000:102 
  
 Statligt exportfrämjande i andra länder 
  
 som halvoffentlig eftersom medlemskap i en handelskammare är obligatoriskt. Huvudmannaskapet ligger i de flesta fall på antingen Utrikes- eller Handels- och Industridepartement. Olika länder har valt olika lösningar vad gäller status på exportfrämjande- organisationen när denna är åtskild från ett departement. Några större länder har exportfrämjande både i statlig och delstatlig regi. De flesta länder har utomlands ett nära samarbete mellan exportfrämjandeorganisationen och utrikesrepresentationen. 
 De flesta länders exportfrämjande är beroende av statlig finansiering. I en jämförelse som den australiensiska Austrade har gjort rörande den statliga finansieringens andel av exportfrämjandet beträffande ett antal länder, bl.a. Australien, Canada, Hongkong, Storbritannien, Sverige och Sydkorea, hade Sverige det lägsta beroendet av statlig finansiering. 
 De flesta länder har en uppdelning i gratistjänster och avgiftsbelagda tjänster. Gränsdragningen mellan dessa varierar dock. Omfattningen av de avgiftsbelagda tjänster som erbjuds liksom avgiftsnivån varierar. Det offentliga stödets omfattning varierar. Eftersom systemen skiljer sig är det vanskligt att göra jämförelser. 
 De inhämtade uppgifterna tyder dock på att det statliga anslaget till exportrådet är lägre än många andra länders till motsvarande organisation. I jämförelse med de nordiska länderna är detta uppenbart. De övriga nordiska länderna, som har färre i invånare, satsar mer än Sverige i absoluta tal. Nivån på exportrådets basanslag bör därför definitivt inte minska. 
 Trots att formen för och omfattningen av exportfrämjande skiljer sig väsentligt mellan olika länder, finns också grundläggande likheter. Dit hör bedömningen att ett statligt exportfrämjande är befogat och att en nära samverkan med företrädare för näringslivet är önskvärd. I så gott som alla länder betonas också behovet av stöd till små och medelstora företag. Utredningen har inte funnit att de system som tillämpas i andra länder har sådana fördelar att ändringar av det svenska systemet är befogade. Utredningen bedömer det däremot angeläget att kontinuerligt följa andra länders exportfrämjande i syfte dels att tillvarata goda erfarenheter och dels att bevaka ev. konkurrenssnedvridande effekter av andra länders stöd. 
 143 
  
 SOU 2000:102 
  
 Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning 
  
 9 
  
 Behovet av statligt export- främjande och dess omfattning 
  
 9.1 
  
 Inledning 
  
 Exportrådsutredningen följer i kapitel 9, 10 och 11 huvudsakligen stegen i analysmodellen på följande sida. Delar av modellen återfinns i den statliga utredningen Former för statlig verksamhet. 
 1  
 Denna utrednings uppfattning är att offentliga åtaganden bör göras endast om samhällsekonomiska motiv talar för sådana. Åtaganden bör alltid kunna motiveras och endast fortsätta så länge motiven är giltiga. Befintliga åtaganden bör kontinuerligt omprövas. 
 Om en samhällsekonomisk analys resulterat i slutsatsen, att ett åtagande skall vara en statlig uppgift bör också frågan vem som skall ha huvudansvaret för den avgöras. Såväl nivån på åtagandet som huruvida även andra aktörer bör medverka i verksamheten bör avgöras utifrån ett samhällsekonomiskt betraktelsesätt. 
 Det kan finnas vägande skäl för staten att i vissa verksamheter samverka med någon annan part, exempelvis med näringslivet. En fördel med dylik samverkan kan vara att en statsfinansiell besparing uppnås samtidigt som särskild kompetens hos andra aktörer kan tas tillvara. I sådana fall kan det bli aktuellt att föra över den ifrågavarande verksamheten till ett privaträttsligt organ. 
 I ett sista steg blir det aktuellt att ta ställning till i vilken legal form verksamheten skall bedrivas. 
  
 1  
 (SOU 1994:147 
 )  
 Former för statlig verksamhet. Delbetänkande av Utredningen om verksamheter som är beroende av statligt stöd. Finansdepartementet, Stockholm 1994. Utredningens slutbetänkande fick titeln Omprövning av statliga åtaganden. 
 145 
  
 Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning 
  
 SOU 2000:102 
  
 Analysmodell. Skäl för och utformning av statligt exportfrämjande. 
 STEG 1 
 Välfärds- ekonomisk analys 
 Statlig uppgift 
 STEG 2 Analys av åtagandets omfattning 
 Ej statlig uppgift 
  
 Staten driver 
  
 STEG 3 
  
 Samverkan 
  
 verksamheten 
  
 Samverkan 
  
 med 
  
 själv 
  
 eller ej 
  
 annan 
  
 VERKSAMHETSFORMER 
  
 Obestä 
  
 Statlig 
  
 Blandform 
  
 Aktie- 
  
 Ideell 
  
 bolag 
  
 före- 
  
 ass. rätt 
  
 myndighet 
  
 Myndighet 
  
 ning 
  
 form 
  
 Bolag/ 
  
 (status q 
  
 förening 
  
 146 
  
 SOU 2000:102 
  
 Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning 
  
 9.1.1 
  
 Statligt åtagande på exportfrämjandeområdet? 
  
 Frågan om exportfrämjandet bör vara ett statligt åtagande har tidigare utretts 1991 i studier gjorda av Sanchez respektive Vaughn. Dessa studier publicerades som bilagor till betänkandet Statens roll vid främjandet av export. 
 2  
 Studierna visade att det föreligger behov av statliga insatser framför allt för att 
 erbjuda sådan information och rådgivning och skapa sådana nätverksrelationer som kan driva på exporten, 
 genomföra vissa spjutspetsaktioner med avseende på främst fjärran eller svårbearbetade marknader och 
 hjälpa små och medelstora företag som saknar erfarenhet av export och är oförberedda att komma ut på exportmark- naderna. 
 Enligt nyssnämnda betänkande om det statliga exportfrämjandet visade dessa analyser, att det är ett samhällsekonomiskt intresse att staten särskilt stödjer exporten därför att 
 viss informationsverksamhet inte låter sig debiteras av praktiska skäl, 
 resultaten av satsningarna genom speciella manifestationer eller på svåra marknader är så långsiktiga att företagen själva inte vill bära kostnaderna eller 
 initierande av export erbjuder så stora risker och tröskel- kostnader att de små och medelstora företagen tvekar att genomföra dem. 
 På basis av dessa studier drogs i betänkandet slutsatsen att det är ett samhällekonomiskt intresse att stödja exporten med offentliga medel. Även 1995 års utredning om Omprövning av statliga åtaganden 
 3  
 drog slutsatsen att det finns motiv för att exportfrämjande bör vara ett statligt åtagande. Utredningen påpekade dock, att insatser som har karaktär av konsultuppdrag inte bör ingå i det statliga åtagandet, utan helt betalas av uppdragsgivaren. 
  
 2  
 (SOU 1991:3) Statens roll vid främjande av export. Betänkande av exportfrämjandeutredningen. 
  
 3  
 (SOU 1995:93) Omprövning av statliga åtaganden Slutbetänkande av utredningen om verksamheter som är beroende av statligt stöd. Finansdepartementet, Stockholm 1995. 
 147 
  
 Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning 
  
 SOU 2000:102 
  
 9.1.2 
  
 Exportrådsutredningens överväganden 
  
 Utredningen finner det rimligt att ta sin utgångspunkt i en genomgång av de samhällsekonomiska motiven för ett statligt exportfrämjande, trots att en sådan grundläggande analys inte efterfrågas i direktiven. Den svenska utrikeshandeln påverkas i hög grad av den ekonomiska, politiska och tekniska utveckling som ägt rum under  
 90-talet. 
  För ett växande antal svenska företag är den svenska marknaden för liten för att företaget skall kunna växa. Export har därför blivit en förutsättning för tillväxt. Att Sverige är en del av EU:s inre marknad har positivt påverkat svenska företags möjligheter att expandera inom EU. Men medlemskapet innebär inte att denna marknad är lika lättillgänglig för de svenska företagen som den svenska marknaden är. Handel med varor och tjänster med andra  
 EU-länder 
  är alltjämt i normalfallet kvalitativt annorlunda än handeln inom Sveriges gränser. 
 Riskerna med en utlandssatsning bedöms ofta som alltför stora för att företagen själva skall våga ta dem. Avkastningen på en investering framstår som så osäker, att företagen tvekar att göra den. Genom att finansiera grundläggande information och rådgivning med offentliga medel kan staten undanröja ett initialt tröghetsmoment i internationaliseringsprocessen och därigenom främja tillväxten. 
 Sveriges medlemskap i den Europeiska unionen har inte minskat behoven av statliga insatser på exportfrämjandeområdet i EU- länderna. I de flesta av Sveriges viktigaste konkurrentländer inom EU används offentliga medel för främjandet av den egna exporten. Olika länder har valt olika institutionella lösningar för exportfrämjandet och direkta jämförelser är svåra att göra. Den relativa nivån på den svenska statliga andelen av stöd till exportfrämjandet synes snarast lägre än några av våra viktigaste konkurrentländers. För att undvika att företag i Sverige får nackdelar gentemot andra länder talar även konkurrensskäl för att svenska staten bör bidra till att främja företagens internatio- nalisering och export. 
 Utvecklingen på  
 IT-området 
  har revolutionerat möjligheterna till informationsinhämtning men detta har inte undanröjt behoven av ett statligt agerande på exportfrämjandeområdet. 
 Efterfrågan på information om svenska företag finns ofta hos potentiella utländska kunder. Det är i praktiken inte möjligt att debitera dessa kunder för informationen. Det är heller inte ett realistiskt alternativ att avstå från att tillhandahålla information. 
 148 
  
 SOU 2000:102 
  
 Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning 
  
 Andra länder står till tjänst med sådana uppgifter kostnadsfritt och det skulle uppfattas som mycket negativt om man avstod från att ge sådan information. Sannolikt skulle detta medföra, att man i stället vänder sig till något annat lands leverantör. Det är därför ett samhällsekonomiskt intresse att denna efterfrågan på information hos de utländska företagen tillgodoses. Genom att finansiera informationsutbudet med offentliga medel kan staten bidra till att föra samman svenska företag med utländska intressenter, vilket främjar internationalisering, export och därmed tillväxt. 
  
 9.1.3 
  
 Exportrådsutredningens bedömning 
  
 Utrikeshandeln bidrar på ett avgörande sätt till uppfyllandet av de av riksdagen fastställda målen att öka tillväxt och sysselsättning i Sverige. Mot denna bakgrund finns ett samhällsekonomiskt intresse för staten att främja exporten. Trots omfattande förändringar anser Exportrådsutredningen därför att motiven för ett statligt åtagande på exportfrämjandeområdet alltjämt är giltiga. 
  
 9.2 
  
 Det statliga åtagandets omfattning 
  
 Vad gäller nivån på exportfrämjandet finns det inte något mått som enkelt anger den optimala volymen. I teorin kan behovet av exportfrämjande relateras t.ex. till exportens andel av BNP. Sådana teoretiska resonemang torde dock knappast vara till någon praktisk hjälp. Enligt direktiven är det en utgångspunkt för utredningen att det statliga basanslaget skall vara oförändrat. 
 Utredningen konstaterar att det statliga basanslaget uppgår till 136 mkr år 2000. Därtill tilldelas exportrådet andra medel från den statliga budgeten för särskilda uppdrag, t.ex. Marknadsplats Östersjön och Miljöteknikexport. Sådana medel uppgår för innevarande budgetår till över 40 mkr utöver ovannämnda 136 mkr. Därutöver satsas andra offentliga, i huvudsak statliga, medel via andra myndigheter på exportfrämjande. Tillsammans beräknas dessa vara av minst samma storleksordning som, eller större än, exportrådets anslag för sina olika statliga uppdrag. 
 Konsulten Combs uppskattade i sin rapport om aktörer inom exportfrämjandet att de sammanlagda offentliga medlen för exportfrämjande under år 1998 uppgick till mellan 460 och 
 149 
  
 Behovet av statligt exportfrämjande och dess omfattning 
  
 SOU 2000:102 
  
 570 mkr 
 4 
 . Utredningen har också inhämtat uppgifter om andra länders exportfrämjande. Det är svårt att göra rättvisande jämförelser härvidlag eftersom länder har olika system med olika avgränsningar och definitioner. Utredningens materiel tyder dock på att vissa jämförbara länder, t.ex. de nordiska, relativt sett satsar mer resurser än Sverige på det centrala exportfrämjandet. Danmark och Finland verkar också ligga högre i absoluta tal. Danmark satsade i år 500 miljoner DKK (568 mkr), Finland 144 milj- oner FIM (204 mkr) och Norge 172 miljoner NOK (184 mkr). 
 Industriförbundet och Exportföreningen  
 framför i skriftliga yttranden till utredningen att de anser att statens resurser för exportfrämjande borde öka. De förordar vidare en omfördelning och ett mer samordnat användande av en del av de regionala och för arbetsmarknadsmässiga ändamål avsedda medel som används till främjande. 
  
 9.2.1 
  
 Exportrådsutredningens bedömning 
  
 Det ingår enligt direktiven inte i exportrådsutredningens uppdrag att analysera nivån på det statliga exportfrämjandet. Utredningen avstår därför från en sådan bedömning. Utredningen konstaterar dock att de medel som avsätts för exportrådets basanslag är lägre än vissa andra länders satsningar. Även då exportrådets särskilda uppdrag inkluderas är den svenska nivån lägre än i de övriga nordiska länderna, vilket kan medföra en konkurrensnackdel för svenska företag. Utredningen anser därför att omfattningen av det statliga åtagandet, om detta definieras som det statliga basanslaget, inte bör minska. 
  
 4  
 Statliga och statligt finansierade aktörer inom exportfrämjandet, Ledningskonsult Perry, 1998. 
 150