Till statsrådet Gould 
 Genom regeringsbeslut den 19 april 2001 bemyndigades statsrådet Gould att tillkalla en särskild utredare med uppgift att föreslå ny lagstiftning och myndighetsorganisation inom området för elektronisk kommunikation. 
 Från och med den 16 juli 2001 förordnades hovrättsrådet, vice ordförande, Mejia att vara särskild utredare. 
 Till experter förordnades den 1 september 2001 avdelningschefen  
 Perez 
  Ramirez, kanslirådet Ramirez, ämnessakkunnige Edwards, kanslirådet Barron, kansli- rådet Hebert, rättssakkunnige Ross, rättssakkunnige Patel, verksjuristen Gonzalez, projektledaren Bush, departementssekreteraren Ingram, rättschefen Allen, avdelningsrådet White samt departementssekreteraren Mitchell. Hebert enledigades den 20 november 2001. Samtidigt förordnades departementssekreteraren Smith till expert. Barron entledigades med verkan från den 25 mars 2002 och från samma datum förordnades ämnesrådet Garcia till expert. 
 Till sekreterare förordnades den 1 september 2001 ämnesrådet Williams och hovrättsassessorn Zuniga. Den 18 april 2002 förordnades även departementssekreteraren Mitchell till sekreterare. 
 Utredningen har antagit namnet Utredningen om elektronisk kommunikation. 
 Enligt direktivet skulle utredningen redovisa sitt arbete senast den 1 april 2002. Den 31 januari 2001 beviljades kommittén för- längd tid till och med den 31 december 2002. 
 SOU 2002:60 
 Utredningen överlämnar härmed delbetänkandet (SOU 2002:60) 
 Lag om elektronisk kommunikation 
 Till betänkandet fogas särskilda yttranden. 
 Stockholm 8 juli 2002 
 Mejia 
 Farrell Khan 
 Innehåll 
  
 Förkortningsordlista............................................................ 
  
 13 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 17 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 31 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 47 
  
 1 
  
 Förslag till lag om elektronisk kommunikation..................... 
  
 47 
  
 2 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:31) om 
  
 standarder för sändning av  
 TV-signaler .................................. 
  
 93 
  
 3 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1998:32) om standarder för sändning av  
 TV-signaler .......... 
  
 99 
  
 Uppdraget och dess genomförande .................................... 
  
 101 
  
 DEL I 
  
 Bakgrund 
  
 1 
  
 Inledning................................................................. 
  
 109 
  
 2 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation .... 
  
 113 
  
 2.1 
  
 Telekommunikation............................................................... 
  
 113 
  
 2.2 
  
 IT/data .................................................................................... 
  
 117 
  
 2.3 
  
 Media ...................................................................................... 
  
 121 
  
 3 
  
 Teknisk bakgrundsbeskrivning ................................... 
  
 125 
  
 3.1 
  
 Nätkapacitet ........................................................................... 
  
 125 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2002:60 
  
 3.2 
  
 Nätnivåer................................................................................ 
  
 126 
  
 3.3 
  
 Nätsäkerhet............................................................................ 
  
 127 
  
 3.4 
  
 Olika typer av nät .................................................................. 
  
 127 
  
 4 
  
 Konvergensen........................................................... 
  
 129 
  
 4.1 
  
 Olika former av konvergens ................................................. 
  
 129 
  
 4.2 
  
 Orsaker till konvergensen..................................................... 
  
 130 
  
 4.2.1 
  
 Digital teknik 
 ............................................................... 
  
 130 
  
 4.2.2 
  
 Interoperabilitet – samverkan  
 ..................................... 
  
 131 
  
 4.2.3 
  
 Kodning och kompression 
 ............................................ 
  
 132 
  
 5 
  
 Något om den framtida marknaden............................. 
  
 133 
  
 DEL II 
  
 Politiska mål 
  
 6 
  
 Inledande anmärkningar ............................................ 
  
 139 
  
 7 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för 
  
 tele, radio, IT och media............................................ 
  
 141 
  
 7.1 
  
 Telelagen ................................................................................ 
  
 141 
  
 7.2 
  
 Lagen om radiokommunikation ........................................... 
  
 144 
  
 7.3 
  
 IT-politiken............................................................................ 
  
 146 
  
 7.4 
  
 Mediepolitiken....................................................................... 
  
 148 
  
 7.5 
  
 Ramdirektivet......................................................................... 
  
 151 
  
 8 
  
 Överväganden........................................................... 
  
 155 
  
 8.1 
  
 Det nya  
  
 EG-regelverkets 
  förhållande till mediepolitiken m.m. ..................................................................................... 155 
  
 8.2 
  
 Sammanfattning av de politiska målen ................................. 
  
 157 
  
 8.3 
  
 Utgångspunkter för en revidering av gällande mål.............. 
  
 160 
  
 8.4 
  
 Modeller för formulering av ett nytt mål............................. 
  
 162 
  
 6 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:60 
  
 8.5 Omfattning av mål för elektronisk kommunikation ........... 
  
 163 
  
 8.6 
  
 Förslag till nytt mål inom området för elektronisk 
  
 kommunikation ...................................................................... 
  
 166 
  
 8.7 
  
 Medel och metod för att uppnå uppställda mål.................... 
  
 176 
  
 DEL III 
  
 Rättslig reglering 
  
 9 
  
 Gällande rätt............................................................ 
  
 181 
  
 9.1 
  
 Telelagen (1993:597).............................................................. 
  
 181 
  
 9.2 
  
 Lagen (1993:599) om radiokommunikation......................... 
  
 189 
  
 9.3 
  
 Radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844)........................................... 
  
 196 
  
 9.4 
  
 Yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469) ............................... 
  
 203 
  
 9.5 
  
 Lagen (2000:121) om radio- och teleterminalutrustning..... 
  
 206 
  
 9.6 
  
 Lagen (1998:31) om standarder för sändning av TV- 
  
 signaler .................................................................................... 
  
 211 
  
 9.7 
  
 Övrig lagstiftning ................................................................... 
  
 215 
  
 9.7.1 
  
 Lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska 
  
 anslagstavlor 
 ................................................................. 
  
 215 
  
 9.7.2 
  
 Lagen (2000:171) om förbud beträffande viss 
  
 avkodningsutrustning 
 ................................................... 
  
 220 
  
 9.7.3 
  
 Lagen (2000:832) om kvalificerade elektroniska 
  
 signaturer 
 ...................................................................... 
  
 223 
  
 9.8 
  
 EG-rätten................................................................................ 
  
 229 
  
 9.8.1 
  
 Inledning...................................................................... 
  
 229 
  
 9.8.2 
  
 EG:s telereglering  
 ......................................................... 
  
 237 
  
 9.8.3 
  
 EG:s  
  
 TV-reglering 
 ........................................................ 
  
 254 
  
 10 
  
 Överväganden och förslag .......................................... 
  
 259 
  
 10.1 
  
 Det nya  
 EG-regelverket......................................................... 
  
 259 
  
 10.2 
  
 En ny och samordnad lagreglering........................................ 
  
 267 
  
 10.2.1 Vad som menas med elektronisk kommunikation.... 
  
 267 
  
 10.2.2 Behov av särskild lagstiftning rörande elektronisk 
  
 kommunikation........................................................... 
  
 269 
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2002:60 
  
 10.2.3 Behovet av en samordnad lagstiftning ...................... 
  
 273 
  
 10.3 En ny lag om elektronisk kommunikation .......................... 
  
 283 
  
 10.3.1 Genomförandet av det nya  
 EG-regelverket.............. 
  
 283 
  
 10.3.2 Formen för genomförande av  
 EG-regelverket......... 
  
 284 
  
 10.3.3 Lagens tillämpningsområde ....................................... 
  
 288 
  
 10.4 Vissa radio och  
 TV-relaterade 
  frågor ................................... 
  
 292 
  
 10.4.1 Vidaresändningsplikt  
 (must-carry) ........................... 
  
 292 
  
 10.4.2 System för villkorad tillgång m.m. ............................ 
  
 294 
  
 10.4.3 Elektronisk programguide (EPG)............................. 
  
 298 
  
 10.4.4 Tillämpningsprogram (API)...................................... 
  
 300 
  
 10.5 
  
 Auktorisation......................................................................... 
  
 306 
  
 10.5.1 Allmän auktorisation.................................................. 
  
 306 
  
 10.5.2 Tillstånd att använda radiosändare och adress för 
  
 elektronisk kommunikation ...................................... 
  
 330 
  
 10.6 Samtrafik och andra former av tillträde................................ 
  
 382 
  
 10.6.1 Vad som avses med samtrafik och andra former 
  
 av tillträde i det nya  
 EG-regelverket ......................... 
  
 382 
  
 10.6.2 Behovet av samtrafik och andra former av 
  
 tillträde........................................................................ 
  
 386 
  
 10.6.3 Behovet att lagreglera tillträde................................... 
  
 388 
  
 10.6.4 Skyldigheter som kan åläggas ett företag i fråga 
  
 om tillträde.................................................................. 
  
 390 
  
 10.6.5 Mot vem skyldigheter skall riktas ............................. 
  
 393 
  
 10.6.6 Förutsättningar för åläggande av skyldigheter och 
  
 villkor om tillträde...................................................... 
  
 395 
  
 10.6.7 Utformning av regleringen rörande skyldigheter 
  
 avseende tillträde ........................................................ 
  
 403 
  
 10.6.8 Särskilt om tillträde till accessnät .............................. 
  
 406 
  
 10.6.9 Särskilt om tillträde till elnät ..................................... 
  
 411 
  
 10.6.10 Ersättningsfrågor ..................................................... 
  
 420 
  
 10.6.11 Något om operatörsoberoende nät ........................ 
  
 430 
  
 10.6.12 Ledningsrätt ............................................................. 
  
 431 
  
 10.7 
  
 Tjänster till slutanvändare..................................................... 
  
 432 
  
 10.7.1 Vad som avses med samhällsomfattande tjänster..... 
  
 432 
  
 10.7.2 Vem som skall tillhandahålla samhällsomfattande 
  
 tjänster......................................................................... 
  
 434 
  
 10.7.3 Närmare om de samhällsomfattande tjänsterna ....... 
  
 437 
  
 10.7.4 Kontroll av utgifter .................................................... 
  
 458 
  
 8 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:60 
  
 10.7.5 Finansieringen av samhällsomfattande tjänster......... 
  
 462 
  
 10.7.6 Reglering av tjänster som riktar sig mot slutkund.... 
  
 467 
  
 10.7.7 Hyrda förbindelser...................................................... 
  
 469 
  
 10.7.8 Vaughn och förval av nätoperatör............................ 
  
 470 
  
 10.7.9 Vissa frågor av intresse för konsumenter och 
  
 andra slutanvändare..................................................... 
  
 472 
  
 10.7.10 Nätets integritet ....................................................... 
  
 476 
  
 10.7.11 Telefonisttjänster och 
  
 nummerupplysningstjänster .................................... 
  
 478 
  
 10.7.12 Det gemensamma europeiska larmnumret ............. 
  
 480 
  
 10.7.13 Nummerportabilitet................................................. 
  
 481 
  
 10.8 
  
 Integritetsskydd ..................................................................... 
  
 490 
  
 10.8.1 Kommunikationsdataskyddsdirektivet...................... 
  
 490 
  
 10.8.2 Hemlig teleavlyssning och teleövervakning .............. 
  
 505 
  
 10.8.3 Tystnadsplikt............................................................... 
  
 506 
  
 10.9 
  
 Tillsyn, tvistlösning m.m. ...................................................... 
  
 506 
  
 10.9.1 Verksamhetens omfattning ........................................ 
  
 506 
  
 10.9.2 Om handläggningstider .............................................. 
  
 510 
  
 10.9.3 Informationsskyldighet m.m...................................... 
  
 511 
  
 10.9.4 Samråd.......................................................................... 
  
 514 
  
 10.9.5 Företag med betydande inflytande (SMP) ................ 
  
 518 
  
 10.9.6 Tvistlösning mellan enskilda ...................................... 
  
 525 
  
 10.9.7 Överklagande .............................................................. 
  
 529 
  
 10.9.8 Verkställighet .............................................................. 
  
 532 
  
 10.10Avgifter m.m. ......................................................................... 
  
 533 
  
 10.10.1 Vad gäller idag?......................................................... 
  
 533 
  
 10.10.2  
 EG-rättslig 
  reglering................................................. 
  
 535 
  
 10.10.3 Ersättning.................................................................. 
  
 536 
  
 10.10.4 Övervägande och förslag.......................................... 
  
 537 
  
 10.11 
  
 Övergångsförfarandet ............................................................ 
  
 538 
  
 DEL IV 
  
 Övriga frågor 
  
 11 
  
 Små företags villkor .................................................. 
  
 547 
  
 11.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 547 
  
 11.2 
  
 Avgift för anmälan ................................................................. 
  
 551 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:60 
  
 11.3 
  
 Förändrat förfarande för tillstånd för användning av 
  
 radiosändare ........................................................................... 
  
 555 
  
 11.4 
  
 Förändrat förfarande för tillstånd för användning av 
  
 adresser................................................................................... 
  
 555 
  
 11.5 
  
 Avgift för medgivande till överlåtelse av tillstånd ............... 
  
 556 
  
 11.6 
  
 Förändrade regler om samtrafik ........................................... 
  
 556 
  
 11.7 
  
 Tvister..................................................................................... 
  
 556 
  
 11.8 
  
 Lokaliseringsinformation avseende larmnumret ................. 
  
 557 
  
 11.9 
  
 Utredningens samråd om konsekvenser för företag 
  
 ........... 558 
  
 12 
  
 Kostnader ................................................................ 
  
 559 
  
 12.1 
  
 Inledning 
  
 ................................................................................ 
  
 559 
  
 12.2 
  
 Myndighetskostnader............................................................ 
  
 559 
  
 12.3 
  
 Övriga kostnader ................................................................... 
  
 566 
  
 12.4 
  
 Funktionellt tillträde till Internet......................................... 
  
 567 
  
 12.5 
  
 Finansiering av myndighetsverksamheten ........................... 
  
 567 
  
 12.6 
  
 Inkomster för staten.............................................................. 
  
 569 
  
 DEL V 
  
 Författningskommentarer 
  
 13 
  
 Förslaget till lag om elektronisk kommunikation........... 
  
 573 
  
 1 kap Allmänna bestämmelser........................................................ 
  
 573 
  
 2 kap. Anmälan m.m....................................................................... 
  
 585 
  
 3 kap. Rätt att använda radiofrekvenser och adresser................... 
  
 587 
  
 4 kap. Samtrafik och andra former av tillträde.............................. 
  
 607 
  
 5 kap. Tjänster till slutanvändare m.m........................................... 
  
 620 
  
 6 kap. Integritetsskydd................................................................... 
  
 635 
  
 7 kap. Prövning av ärenden m.m.................................................... 
  
 651 
  
 10 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:60 
  
 8 kap. Tillsyn.................................................................................... 
  
 666 
  
 9 kap. Tvistlösning mellan enskilda................................................ 
  
 668 
  
 10 kap. Straff, skadestånd m.m. ...................................................... 
  
 673 
  
 Övergångsbestämmelser ................................................................. 
  
 674 
  
 14 
  
 Övriga författningsförslag........................................... 
  
 679 
  
 14.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:31) om 
  
 standarder för sändning av  
 TV-signaler ................................ 
  
 679 
  
 14.2 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1998:32) om standarder för sändning av  
 TV-signaler ........ 
  
 684 
  
 Särskilt yttrande av  
 Perez 
  Ramirez och Allen....... 
  
 687 
  
 Särskilt yttrande av Bush..................................... 
  
 693 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv.............................................................. 
  
 699 
  
 Bilaga 2 A Radiospektrumbeslutet ................................................. 
  
 711 
  
 Bilaga 2 B Tillträdesdirektivet......................................................... 
  
 727 
  
 Bilaga 2 C Auktorisationsdirektivet............................................... 
  
 757 
  
 Bilaga 2 D Ramdirektivet ................................................................ 
  
 785 
  
 Bilaga 2 E Direktivet om samhällsomfattande tjänster ................. 
  
 829 
  
 Bilaga 3  
 LRIC-metoden .................................................................. 
  
 885 
  
 Litteraturförteckning......................................................... 
  
 889 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:60 
  
 12 
 Förkortningar 
  
 a. 
  
 anförda 
  
 ADSL 
  
 Asymmetric Digital Subscriber Line 
  
 API 
  
 det operativsystem som finns i set topboxen som 
  
 bl.a. gör att interaktiva tilläggstjänster fungerar i 
  
 digitalTV 
  
 ARN 
  
 Allmänna reklamationsnämnden 
  
 ATM 
  
 Asynchronous Transfer Mode 
  
 bet. 
  
 betänkande 
  
 CEN 
  
 Europeiska standardiseringskommittén 
  
 Cenelec 
  
 Europeiska kommittén för standardisering inom 
  
 elområdet 
  
 CEPT 
  
 Conferénce Europénne des Administrations des 
  
 Postes et de Telecommunications 
  
 dir. 
  
 direktiv 
  
 DNS 
  
 Domännamnssystemet 
  
 Ds 
  
 departementsstencil 
  
 DSLAM 
  
 Digital Subscriber Line Access Multiplexer 
  
 DVB 
  
 Organisationen Digital Video Broadcasting 
  
 ECC 
  
 The Electronic Communications Committee 
  
 ECTRA 
  
 The European Committee of Telecommunications 
  
 Regulatory Authorities 
  
 EDGE 
  
 Enhanced Data Rates for GSM Evolution 
  
 EES 
  
 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet 
  
 EG 
  
 Europeiska gemenskapen 
  
 EGT 
  
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
  
 EMC 
  
 lagen (1992:1512) om elektromagnetisk kompati- 
  
 bilitet 
  
 EPG 
  
 elektronisk programguide 
  
 ERC 
  
 The European Radiocommunications Committee 
  
 ERO 
  
 The European Radiocommunications Office 
  
 13 
  
 Förkortningar 
  
 SOU 2002:60 
  
 ETSI 
  
 Europeiska institutet för elstandarder 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 FDC 
  
 Fully Distributed Costs 
  
 Gbit/s 
  
 gigabit per sekund 
  
 GPRS 
  
 Generalised Packet Radio Service 
  
 GPS 
  
 Global Positioning System 
  
 GSM 
  
 Global Service for Mobile transmission 
  
 HTTP 
  
 Hypertext Transfer Protocol 
  
 ICNIRP 
  
 International Commission in  
 Non-Ionizing 
  
 Radiation Protection 
  
 IETF 
  
 Internet Engineering Task Force 
  
 IP 
  
 Internet Protocol, kommunikationstionsprotokoll 
  
 som handhar adressering och vägval för datapaket i 
  
 Internet och i andra  
 IP-baserade 
  nät. 
  
 ISDN 
  
 Integrated Services Digital Network 
  
 ITC 
  
 Internationella telekonventionen 
  
 ITU 
  
 Internationella teleunionen 
  
 Kbit/s 
  
 kilobit per sekund 
  
 KO 
  
 Konsumentombudsmannen 
  
 LAN 
  
 Local Area Network 
  
 LLUB 
  
 Local Loop Unbundling 
  
 LMDS 
  
 Local Multipoint Distribution Service 
  
 LRIC 
  
 Long Run Incremental Cost 
  
 LRK 
  
 lagen om radiokommunikation (1993:599) 
  
 Mbit/s 
  
 megabit per sekund 
  
 MHP 
  
 Multimedia Home Platform 
  
 MMS 
  
 Multimedia Message Service 
  
 NMT 
  
 Nordisk Mobil Telefoni 
  
 PIL 
  
 prisinformationslag (1991:601) 
  
 PLC 
  
 Power Line Communication 
  
 POP 
  
 Point of Presence 
  
 prop. 
  
 proposition 
  
 PUL 
  
 personuppgiftslagen (1998:204) 
  
 PTS 
  
 Post- och telestyrelsen 
  
 RF 
  
 regeringsformen (1974:152) 
  
 RIPE 
  
 Réseaux Internet Protocol Européens 
  
 NCC 
  
 Network Coordination Centre 
  
 RIR:s 
  
 Regional Internet Registries 
  
 RPOA 
  
 Regcognized Private Operating Agency 
  
 RR 
  
 Radioreglementet 
  
 rskr. 
  
 riksdagens skrivelser 
  
 14 
  
 SOU 2002:60 
  
 Förkortningar 
  
 RTTE 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG 
  
 om radioutrustning och teleterminalutrustning och 
  
 om ömsesidigt erkännande av utrustningens 
  
 överensstämmande 
  
 RTVFS 
  
 Radio- och  
 TV-verkets 
  författningssamling 
  
 RTVL 
  
 radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) 
  
 SIKA 
  
 Statens Institut för Kommunikationsanalys 
  
 SMP 
  
 Significant market power 
  
 SMS 
  
 Short message service 
  
 SMTP 
  
 Simple Mail Transfer Protocol 
  
 SOU 
  
 statens offentliga utredningar 
  
 SSI 
  
 Statens strålningsinstitut 
  
 TCP 
  
 Transmission Control Protocol, protokoll som 
  
 delar upp data i paket och garanterar felfri över- 
  
 föring 
  
 TF 
  
 tryckfrihetsförordningen (1949:105) 
  
 TL 
  
 telelagen (1993:597) 
  
 TSF 
  
 förordning (1998:32) om standarder för sändning 
  
 av  
 TV-signaler 
  
 TSL 
  
 lagen (1998:31) om standarder för sändning av TV- 
  
 signaler 
  
 UMTS 
  
 Universal Mobile Telecommunications System 
  
 USO 
  
 Universal Service Obligation, Samhällsomfattande 
  
 tjänster 
  
 WAP 
  
 Wireless Application Protocol 
  
 xDSL 
  
 xDigital Subscriber Line, där x kan bytas ut mot A 
  
 (Asymmetric), H (High data rate), S (Singel line) 
  
 eller V (Very high data rate). Generellt för alla 
  
 xDSL-modem 
  är att de som bärare av signalen kan 
  
 använda tvinnad koppartråd 
  
 YGL 
  
 yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469) 
  
 15 
 Sammanfattning 
 Uppdraget 
 Utredningen har haft till uppgift att inom området för elektronisk kommunikation se över de politiska målen, analysera lagstiftningen och föreslå sådan ny lagstiftning som behövs, med inriktning på en horisontell och samordnad reglering av elektronisk kommunika- tionsinfrastruktur och elektroniska kommunikationstjänster. Övervägandena har skett mot bakgrund av den tekniska och mark- nadsmässiga utveckling som skett inom området och de rättsakter som nu antagits inom Europeiska unionen. 
 I det följande redogörs kortfattat för våra överväganden och slutsatser. 
 Politiska mål 
 Vi föreslår en ny samlad politisk målformulering för området elek- tronisk kommunikation. Målet innehåller dels övergripande poli- tiska intressen, dels en beskrivning av de delar av sektorn elektro- nisk kommunikation där staten skall ta ett särskilt ansvar. Det nya målet ersätter det nuvarande telepolitiska målet samt inbegriper de delar av det  
 IT-politiska 
  målet och det mediepolitiska målet som har att göra med infrastrukturen för elektronisk kommunikation. Dessa mål kvarstår dock oförändrade. 
 Det nya mål som föreslås består av tre nivåer: allmänpolitiska mål, allmänpolitiska mål för sektorn och särskilda mål för sektorn. Målet lyder enligt följande. 
 Elektronisk kommunikation skall vara så effektiv att den främjar tillväxt, ökar svensk konkurrenskraft samt bidrar till ökad produktivitet i samhället. Elektronisk kommunikation skall även bidra till att målet för mediepolitiken uppnås, dvs. stödja 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:60 
  
 yttrandefrihet, mångfald, massmediernas oberoende och tillgänglighet samt motverka skadliga inslag i massmedierna. 
 Enskilda och myndigheter skall ha största möjliga tillgång till effektiva och säkra elektroniska kommunikationer med bästa möjliga urval, pris och kvalitet. Det främsta medlet att uppnå detta är en effektiv konkurrens. Politiken skall därför främja en konkurrens utan snedvridningar och begränsningar. 
 Politiken för elektronisk kommunikation skall vidare säkerställa 
  
 o  
 att enskilda och myndigheter har tillgång till grundläggande tjänster till överkomliga priser i hela landet 
  
 o  
 att grundläggande tjänster är tillgängliga på ett likvärdigt sätt, bl.a. för att tillgodose funktionshindrades behov 
  
 o  
 att enskilda har tillgång till nödtjänster  
 o  
 skydd av den personliga integriteten 
  
 o 
  
 uthållighet och tillgänglighet under svåra påfrestningar på samhället i fred, höjd beredskap och krig 
  
 o  
 ett effektivt utnyttjande av frekvenser och adresser  
 o  
 ett verkningsfullt konsumentskydd 
 samt främja 
  
 o  
 en hållbar utveckling mot en hälsosam och god miljö  
 o  
 internationell harmonisering 
 Rättslig reglering 
 En ny lagstiftning 
 Utvecklingen på området för elektronisk kommunikation innebär att olika infrastrukturer och tekniker för överföring av kommuni- kation och tjänster sammansmälter, konvergerar. Konvergensen sker inom  
 infrastruktur-, 
  tjänste- och utrustningsområdena. Den har sin grund framförallt i digitaliseringen och den standardisering som skett på Internetområdet. Utvecklingen gör att det exempelvis är möjligt att telefonera via datorn, surfa på Internet via TV:n och se på TV i mobiltelefonen. Genom en samordning av lagstiftningen minskar utrymmet för gränsdragnings- och tolkningsproblem, som delvis redan uppkommit vid tillämpningen av gällande rätt. Regel- strukturen bör främja utvecklingen och vara ett effektivt instru- ment för att uppfylla de politiska målsättningarna. 
 18 
  
 SOU 2002:60 
  
 Sammanfattning 
  
 Allmänt kan sägas att teleområdet idag är mer reglerat än IT- området överlag. Regleringen gäller främst den grundläggande tjänsten telefoni. Utvecklingen på teleområdet har emellertid gått mot avreglering, i takt med att statliga monopol avskaffats och allt fler privata aktörer etablerat sig på marknaden. Konkurrensen anses allmänt som det medel som bäst driver utvecklingen framåt. 
 När det gäller datakommunikation är utvecklingen en annan. Internets ställning på marknaden har t.ex. utvecklats i princip utan samhällsstyrning. En marknads- och teknikstyrd utveckling har lett till en snabb tillväxt på området. Frånvaron av detaljreglering har troligen bidragit till det hastiga framåtskridandet. Samtidigt har viktiga samhällsintressen blivit alltmer beroende av datakommuni- kation. Det gör att det finns ett behov av en grundläggande regler- ing också på detta område, framförallt med inriktning på tillit. 
 På medieområdet skiljer sig bilden något i förhållande till de båda övriga sektorerna. Här finns stora aktörer, såväl samhällsägda som rent kommersiella. Marknaden kännetecknas av vertikal integ- ration på så vis att det många gånger finns kopplingar mellan ägare av programföretag och distributionsledet. Medieområdet är tämli- gen reglerat. Mycket av regleringen tar dock sikte på innehållet i program och andra tjänster. Lagen om standarder för sändning av  
 TV-signaler 
  är dock ett exempel på reglering som gäller själva överföringen. 
 En ny rättslig reglering för elektronisk kommunikation måste i stor utsträckning formas utifrån EG:s nya regelverk. Detta består av harmoniseringsdirektiv. En ny lagstiftning måste därför återge de rättigheter och skyldigheter som EG:s nya regelverk kräver och får inte gå utöver vad regelverket medger. Det finns inte utrymme för att på nationell nivå välja ut särskilda problem på marknaden och att reglera dessa på visst sätt utan att införa andra delar av EG:s regelverk. 
 Vårt förslag till ny rättslig reglering innebär att det införs en lag om elektronisk kommunikation, som ersätter telelagen och lagen om radiokommunikation. Lagen utgår från en allmän plikt att anmäla verksamhet som innebär tillhandahållande av allmänna kommunikationsnät och allmänt tillgängliga kommunikations- tjänster. Användning av radiosändare och adresser ur en nationell adressplan kräver därutöver särskilt tillstånd. En grundtanke bakom regleringen är att det i första hand bör överlåtas på de före- tag som bedriver verksamhet på marknaden att tillgodose enskildas och myndigheters behov av elektronisk kommunikation och säker- 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:60 
  
 ställa en effektiv konkurrens. Lagen innehåller därför endast ett begränsat antal generella skyldigheter för den som bedriver anmäl- ningspliktig verksamhet. I övrigt pekas i lagen ut ett antal förplik- telser som en behörig myndighet kan besluta om utifrån förhållan- dena i varje särskilt fall. Det är också möjligt att i samband med beviljande av tillstånd föreskriva särskilda villkor för att t.ex. säker- ställa slutanvändarnas behov. På motsvarande sätt är reglerna om samhällsomfattande tjänster uppbyggda. Lagen innehåller vidare nya bestämmelser om tvistlösning mellan enskilda. 
 Anmälningsplikt 
 Lagen bygger på principen om fritt marknadstillträde. För att möj- liggöra en effektiv tillsyn och ett fungerande avgiftssystem krävs dock att den som vill tillhandahålla allmänna kommunikationsnät och allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster måste anmäla det i förväg. Någon förprövning av verksamheten är det emellertid inte fråga om. Undantag från anmälningsplikten har gjorts med hänsyn till den etableringsfrihet som gäller för sänd- ningar av radioprogram i tråd enligt yttrandefrihetsgrundlagen. 
 Förslaget innebär en utvidgning av anmälningsplikten i förhål- lande till telelagen. Även Internetoperatörer och de som tillhanda- håller rundradionät omfattas t.ex. av den nya anmälningsplikten. I gengäld slopas kraven på teletillstånd. Den dubbla tillståndsplikten som idag gäller för mobiltelefoni enligt telelagen och lagen om radiokommunikation (LRK) upphör därmed. 
 Rätt att använda radiosändare och adress ur nationell adressplan 
 Tillstånd att använda radiosändare och adress ur nationell adress- plan behandlas i lagförslaget på i stort sett samma sätt, vilket sam- manhänger med systematiken i auktorisationsdirektivet. 
 Med hänsyn till den svenska frekvensplanens rättsliga status och då det inte är praktiskt hanterbart att fastställa planen genom lag, är det även framöver nödvändigt att bibehålla ett system med indivi- duella tillstånd för rätten att använda radiosändare. Vi föreslår dock en utvidgad möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att göra undantag från tillståndsplikten. 
 20 
  
 SOU 2002:60 
  
 Sammanfattning 
  
 Ett dubbelt prövningsförfarande bibehålls för utsändningar till allmänheten av ljudradio- och  
 TV-program. 
  Sådana sändningar kommer alltså även fortsättningsvis att kräva tillstånd enligt radio- och  
 TV-lagen. 
  
 Principen om positiv inriktning vid prövningar av ansökningar om tillstånd bibehålls. För att tillse att radiofrekvenserna används effektivt införs emellertid en ny prövningsgrund, som innebär att tillstånd skall beviljas endast om radioanvändningen utgör en effektiv användning av frekvensutrymmet. 
 För att underlätta tillståndsprövningen i samband med t.ex. nya system för mobila elektroniska kommunikationstjänster föreslås att tillstånd att använda radiosändare för viss radioanvändning och tillstånd att använda enskilda radiosändare inom denna användning får meddelas vid skilda tillfällen. 
 Tillstånd att använda radiosändare skall alltjämt avse en viss radioanvändning. Också i övrigt anknyter den katalog av villkor som ett tillstånd kan förenas med i allt väsentligt till vad som gäller enligt LRK. En nyhet är emellertid att tillstånd som avser digital utsändning av radioprogram till allmänheten kan förenas med rätt att använda radiosändaren för annan användning, motsvarande högst 20 procent av den digitala kapaciteten i frekvensutrymmet. En förutsättning är dock att det inte inverkar menligt på konkurrensen. 
 Tillstånd skall vara tidsbegränsade. 
 Antalet tillstånd som beviljas i ett frekvensutrymme skall kunna begränsas, om det är nödvändigt för att garantera en effektiv användning av radiofrekvenser. I sådant fall skall tillstånd normalt beviljas efter allmän inbjudan till ansökan. Som grund för till- ståndsprövningen skall ligga antingen ett jämförande urvalsförfa- rande (s.k. skönhetstävling) eller ett anbudsförfarande där det pris sökanden är villig att betala för tillståndet skall vara utslagsgivande (auktion) eller en kombination av dessa förfaranden. 
 Dagens regler i LRK om återkallelse av tillstånd och ändring av tillståndsvillkor har ändrats något. Exempelvis kommer den s.k. behovsprincipen inom förvaltningsrätten tydligt till uttryck genom att ett tillstånd inte får återkallas om ändamålet med åtgärden lika väl kan uppnås genom att tillståndsvillkoren ändras. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall få fastställa nationella adressplaner för elektronisk kommunikation. Tillstånd skall krävas för att få använda en adress ur en sådan 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:60 
  
 adressplan. Ett tillstånd kan förenas med villkor, bl.a. om utnytt- jandet av adresserna. 
 För adresser som är av betydande ekonomiskt värde skall till- stånd kunna beviljas efter allmän inbjudan till ansökan. Tilldelning skall ske efter anbudsförfarande eller ett förfarande med slumpmäs- sig tilldelning (lottning). 
 I fråga om återkallelse av tillstånd och ändring av tillståndsvillkor kommer i huvudsak samma regler att gälla som beträffande till- stånd att använda radiosändare. 
 En nyhet är att vi föreslår att tillstånd att använda radiosändare eller adress får överlåtas (s.k. andrahandshandel). En överlåtelse är dock giltig endast efter medgivande från tillståndsmyndigheten. Medgivande skall lämnas bl.a. under förutsättning att det inte finns skäl att anta att överlåtelsen inverkar menligt på konkurrensen. 
 Konkurrensregler 
 EG:s nya regelverk bärs upp av bl.a. strävan att skapa förutsätt- ningar för en fungerande konkurrens. Avsikten är att konsumenter och andra slutanvändare därigenom skall erbjudas de nät och tjänster som de efterfrågar och till bra villkor. Det nya regelverket innebär i linje med detta ett närmande till den generella konkur- rensrätten. 
 Rådande marknadssituation är inte sådan att man kan överge ett system med speciallagstiftning vid sidan av den generella konkur- rensrätten. Tvärtom är EG:s nya regelverk att se som ett samexiste- rande komplement till konkurrenslagstiftningen. Konkurrens- problem eller missbruk av konkurrensfördelar kan ofta leda till utslagning av nytillkomna operatörer på en marknad. Syftet med det nya regelverket är att skapa ett lätthanterligt system för att så snabbt som möjligt komma till rätta med sådana problem och und- vika risken för missbruk. Åtgärder enligt den nya lagen för att främja konkurrensen skall kunna vidtas i föregripande syfte oavsett ingripanden med stöd av konkurrenslagstiftningen. I de fall regel- verken kolliderar förutsätts dock att de tillämpande myndigheterna för en dialog med varandra för att undvika överregleringar. 
 Den myndighet som regeringen bestämmer skall årligen fast- ställa produkt- och tjänstemarknader, särskilt geografiska markna- der, som har sådana särdrag att det kan vara motiverat att införa skyldigheter enligt lagen.  
 EG-kommissionens 
  rekommendation om 
 22 
  
 SOU 2002:60 
  
 Sammanfattning 
  
 relevanta produkt- och tjänstemarknader samt riktlinjer för mark- nadsanalys och bedömning av ett företags betydande inflytande på marknaden skall därvid beaktas. Beslut skall fattas efter ett särskilt samrådsförfarande. 
 De marknader som sålunda fastställts skall fortlöpande analyse- ras. Beträffande varje marknad skall det tas ställning till om det råder effektiv konkurrens. Om det inte råder effektiv konkurrens, skall företag med betydande inflytande på marknaden identifieras och åläggas en eller flera skyldigheter ur en särskild katalog. Denna innefattar bl.a. samtrafikskyldighet och skyldighet att lämna andra former av tillträde. 
 Ett företag skall anses ha ett betydande inflytande på en viss marknad om det, antingen enskilt eller tillsammans med andra, har en ställning av sådan ekonomisk styrka att det i betydande utsträckning kan uppträda oberoende av sina konkurrenter, sina kunder och i sista hand av konsumenterna. Den marknadsandel som används som ett riktmärke vid bedömningen av betydande inflytande enligt konkurrensrättsliga regler torde vanligen uppgå till cirka 40 procent, vilket kan jämföras med nuvarande cirka 25 procent, som krävs för att ett företag skall anses ha marknads- dominerande ställning enligt telelagen. 
 Särskilda skyldigheter som har ålagts ett företag med betydande inflytande på marknaden skall upphävas, om det vid en marknads- analys konstateras att det råder effektiv konkurrens. Tidpunkten för upphävande av en skyldighet skall bestämmas med hänsyn till berörda parters intressen. 
 Samtrafik och andra former av tillträde 
 Det nya tillträdesdirektivet innebär en avreglering i förhållande till vad som gäller om samtrafik enligt telelagen. I dag finns en generell samtrafikskyldighet för dem som tillhandahåller anmälningspliktiga teletjänster, särskilt fast telefoni och mobila teletjänster. Denna samtrafikskyldighet försvinner enligt den nya lagen och ersätts av en generell skyldighet att förhandla om samtrafik. Förslaget har sin grund i att  
 EG-direktiven 
  har som utgångspunkt att samtrafik och andra former av tillträde i första hand skall åstadkommas genom frivilligt träffade avtal på kommersiell basis. Misslyckas det ger emellertid lagen möjlighet att under vissa förutsättningar införa 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:60 
  
 särskilda skyldigheter avseende samtrafik och andra former av till- träde. 
 Sålunda får den som kontrollerar slutanvändares tillträde till all- männa kommunikationsnät förpliktas att bedriva samtrafik eller vidta annan åtgärd som krävs för att slutanvändare kan nå varandra. I övrigt gäller i princip att sådana åtgärder bara kan vidtas mot ope- ratörer som har ett betydande inflytande på en viss marknad. Skyl- digheterna är allmänt angivna och ger i huvudsak endast en ram för vad en myndighet kan föreskriva. Utrymmet att utifrån förhållan- dena i det enskilda fallet fastställa hur skyldigheterna skall utformas och fullgöras är alltså stort. 
 De särskilda skyldigheter som en operatör med betydande inflytande på en viss marknad kan åläggas enligt den föreslagna lagen är först och främst att uppfylla rimliga krav på tillträde till och användning av nät och tillhörande faciliteter. En sådan skyldig- het kan bl.a. avse skyldighet för operatören att ge annan tillträde till specificerade delar av nätet och tillhörande faciliteter samt att bedriva samtrafik. Den skyldighet som idag gäller enligt  
 EG-för- 
  ordningen om tillträde till accessnätet för operatörer som har bety- dande inflytande på marknaden för fast telefoni att tillhandahålla tillträde kan åläggas med stöd av dessa bestämmelser i lagen. En sådan skyldighet skall förenas med skyldighet att offentliggöra ett referenserbjudande som innehåller vissa bestämda uppgifter. 
 Förslaget till en ny lag ger även möjlighet att föreskriva om skyl- dighet att erbjuda samlokalisering eller andra möjligheter till gemensamt utnyttjande av tillhörande faciliteter. Förutom tillträde till utrymme i telefonstationer kan det t.ex. avse utrymme i master för basstationer för mobila elektroniska kommunikationstjänster, såsom tredje generationens mobiltelefoni (UMTS). 
 En operatör med betydande inflytande på en marknad får vidare under vissa förutsättningar åläggas att tillämpa visst pris eller iaktta kostnadstäckning vid prissättning för specifika typer av samtrafik och andra former av tillträde. En sådan förpliktelse kan avse skyl- dighet att tillämpa en viss angiven kostnadsredovisningsmetod. Utredningen uttalar sig för tillämpning av en modell för beräkning av långsiktig särkostnad (Long Run Incremental Cost, LRIC). Det är också den modell som  
 EG-kommissionen 
  förordar. Den som har förpliktats att kostnadsorientera sin prissättning skall visa att pri- serna är rättvisa och skäliga med hänsyn till kostnaderna. 
 Andra särskilda skyldigheter avseende tillträde är skyldighet att offentliggöra referenserbjudande eller vissa särskilda uppgifter, 
 24 
  
 SOU 2002:60 
  
 Sammanfattning 
  
 tillämpa  
 icke-diskriminerande 
  villkor i verksamheten samt att sär- redovisa viss verksamhet. 
 Förutom den skyldighet att samlokalisera som kan åläggas en operatör med betydande inflytande på en marknad föreslås en möj- lighet att framtvinga samlokalisering när det är nödvändigt för att skydda miljön eller för att tillgodose vissa andra allmänintressen, såsom folkhälsa, allmän säkerhet eller mål för fysisk planering. Denna bestämmelse bör kunna motverka problem som upp- kommer framförallt vid etablerande av nya nät för mobila elektro- niska kommunikationstjänster. 
 Samhällsomfattande tjänster 
 Beträffande de samhällsomfattande tjänsterna innebär den nya lagen inte några större förändringar jämfört med dagens reglering på teleområdet. Med samhällsomfattande tjänster avses i huvudsak tjänster som till ett överkomligt pris skall tillhandahållas alla användare oavsett var de bor. Förhoppningen är att marknaden själv skall tillgodose behovet och se till att de angivna tjänsterna tillhandahålls. Det är först när marknaden misslyckas med detta som en myndighet ges möjlighet att ingripa och förplikta någon att tillhandahålla en viss sådan tjänst. 
 Sålunda innehåller den nya lagen en bestämmelse som säger att om det behövs för att ge slutanvändare tillgång till nät eller tjänster till ett överkomligt pris, får den som är lämplig för uppgiften för- pliktas att 
 uppfylla rimliga krav på anslutning till det allmänna telefonnätet i en fast nätanslutningspunkt, 
 i samma utsträckning ge tillgång till sådana allmänt tillgängliga telefonitjänster, 
 i en årligen uppdaterad abonnentförteckning göra uppgifter om samtliga enskildas telefonabonnemang tillgängliga i den utsträck- ning de inte omfattas av sekretess eller tystnadsplikt enligt lag, 
 tillhandahålla en fullständig upplysningstjänst avseende telefon- abonnemang (med motsvarande förbehåll som föregående punkt), 
 tillhandahålla telefonautomater i en omfattning som tillgodoser allmänhetens behov, samt 
 tillhandahålla funktionshindrade tillgång till allmänt tillgängliga telefonitjänster i samma utsträckning och på likvärdiga villkor som 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:60 
  
 för andra slutanvändare och att tillgodose funktionshindrades behov av särskilda sådana tjänster. 
 En fast anslutning till det allmänna telefonnätet som tillhandahålls som en samhällsomfattande tjänst skall enligt lagförslaget göra det möjligt för slutanvändare att ringa och ta emot lokala, nationella och internationella telefonsamtal, telefax och datakommunikation med en viss lägst angiven datahastighet som medger ett funktio- nellt tillträde till Internet. Sådan anslutning skall erbjudas funk- tionshindrade i samma utsträckning och på liknande villkor som för andra slutanvändare. 
 Att i lagtexten ange en viss lägsta datahastighet skulle, med hän- syn till den dynamiska utveckling som präglar området för elektro- nisk kommunikation, riskera att låsa fast rättstillämpningen på ett olyckligt sätt. Vi har därför valt att avstå från att i lagen ange vad som närmare menas med ett funktionellt tillträde till Internet. Att låta datahastigheten bestämmas genom enskilda myndighetsbeslut ger betydligt bättre möjligheter för en flexibel anpassning till vid varje tidpunkt rådande förhållanden. 
 En förpliktelse att tillhandahålla en samhällsomfattande tjänst får förenas med villkor om uppfyllelse av särskilda prestandamål. En skyldighet att tillhandahålla en samhällsomfattande tjänst kan vidare kombineras med bl.a. prisreglering i form av gemensamma taxor för hela landet eller ett visst högsta pris. 
 Liksom i dag skall det vara möjligt för staten att tillgodose enskildas och myndigheters behov av tillgång till elektroniska kommunikationstjänster eller nät genom upphandling. Möjligheten skall gälla där det är särskilt påkallat med hänsyn till kostnaderna för tillhandahållande av tjänsten eller nätet. Däremot avstår vi från att lägga fram förslag på finansiering av samhällsomfattande tjänster genom att företag på marknaden förpliktas att betala avgifter, vilket EG:s regelverk medger. Vi anser dock att det finns anledning att överväga frågan längre fram. 
 Utöver de krav som uppställs på dem som tillhandahåller sam- hällsomfattande tjänster innehåller den nya lagen vissa allmänna skyldigheter för operatörer. Särskilda krav uppställs beträffande den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig telefonitjänst. Det gäller bl.a. uthållighet och tillgänglighet vid katastrofer och lik- nande förhållanden och skyldighet att medverka till att nödsamtal utan avbrott kan förmedlas avgiftsfritt för användaren. En nyhet i förhållande till telelagen är skyldigheten att, i den mån det är 
 26 
  
 SOU 2002:60 
  
 Sammanfattning 
  
 tekniskt genomförbart, ge lokaliseringsuppgifter till den som mot- tar nödsamtal. 
 Förslaget innehåller också bestämmelser om nummerportabilitet vid byte av tjänsteleverantör beträffande allmänt tillgängliga tele- fonitjänster. Krav på nummerportabilitet gäller inte mellan fasta och mobila teletjänster. Geografiska begränsningar finns också. Särskilda ersättningsregler som överensstämmer med nuvarande regler i telelagen föreslås. 
 Till skydd för konsumenter och andra slutanvändare föreslås en regel om vad ett avtal mellan slutanvändare och tillhandahållare av elektroniska kommunikationstjänster skall innehålla. För att kon- sumenterna skall kunna överblicka sina kostnader införs dessutom en bestämmelse som innebär att en operatör som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster skall erbjuda abonnenten att teckna en kreditgräns. När gränsen nåtts skall abonnenten underrättas om detta och tjänsten i fråga spärras. Spärrningen skall omedelbart kunna upphävas av abonnenten. 
 Förslaget innehåller vidare regler om informationsskyldighet till slutanvändarna, bl.a. avseende tjänsternas kvalitet. 
 Radio och TV- frågor 
 Idag finns regler om vidaresändningsplikt, ofta benämnt must- carry, i radio- och  
 TV-lagen. 
  Vi föreslår inte någon ändring av dessa bestämmelser. Det finns dock ett antal frågor som bör utredas vidare i annat sammanhang. Exempel på det är vilka nät som skyldigheten skall gälla. 
 Vi föreslår att  
 TV-standardlagen 
  ändras genom att lagens tillämpningsområde utökas till att omfatta dels radiosändningar, dels elektroniska kommunikationsnät. 
 När det gäller elektroniska programguider (EPG) föreslår vi att det inte införs någon reglering av sådana nu. Detsamma gäller tillämpningsprogram (API). 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:60 
  
 Integritetsskydd 
 Vårt förslag i denna del bygger på att förslaget till kommunika- tionsdataskyddsdirektiv antas och att det skall vara genomfört i medlemsstaterna med högst några månaders fördröjning i förhållande till de övriga rättsakter som ingår i EG:s nya regelverk. 
 Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kom- munikationstjänst skall ansvara för att personuppgifter och integriteten i nätet skyddas. 
 Trafikuppgifter om abonnenter eller användare skall utplånas eller avidentifieras när de inte längre behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande. Undantag från detta gäller bl.a. om upp- gifterna behövs för fakturering. 
 Andra lokaliseringsuppgifter än trafikuppgifter (såsom uppgifter om position från satellit – t.ex. GPS) som rör användare eller abon- nenter får endast behandlas av den som bedriver anmälningspliktig verksamhet sedan uppgifterna har avidentifierats eller om använ- darna eller abonnenterna gett sitt samtycke till behandlingen. 
 Ett särskilt förbud mot avlyssning m.m. införs för att säkerställa ett skydd för hemligheten för elektroniska meddelanden (kommu- nikation enligt direktivets terminologi). Regleringen motsvarar i huvudsak bestämmelserna om telehemlighet i teledataskyddsdirek- tivet. Förbudet att behandla sådana uppgifter innebär inte något hinder mot nödvändig mellanlagring (eng. buffering) eller sådan lagring som sker endast för att effektivisera fortsatt överföring till andra mottagare (caching). 
 Cookies är datafiler där information lagras för att t.ex. användas vid en senare kommunikation för att kunna se om den som begär information tidigare har gjort detta. Genom informationen kan bl.a. innehållet i en webbsida anpassas efter olika användarmönster. Användningen av elektroniska kommunikationsnät för att lagra information eller för att få tillgång till information som är lagrad i en abonnents eller användares terminalutrustning kommer enligt förslaget att vara tillåten endast på villkor att abonnenten eller användaren i fråga får klar och fullständig information om ändamålet med behandlingen och ges tillfälle att hindra sådan behandling. 
 Beträffande abonnentförteckningar skall abonnenter som är fysiska personer bl.a. ges möjlighet att avgöra om och i så fall vilka personuppgifter som skall finnas med i en allmänt tillgänglig abonnentförteckning. Det skall vara kostnadsfritt att inte 
 28 
  
 SOU 2002:60 
  
 Sammanfattning 
  
 förtecknas i allmänt tillgängliga abonnentförteckningar eller att kontrollera, rätta eller dra tillbaka personuppgifter från dem. 
 Prövningsförfarandet 
 Den myndighet som regeringen bestämmer skall ta emot anmälan, pröva ansökningar, besluta om skyldigheter och i övrigt pröva frågor och handlägga ärenden samt utöva tillsyn enligt den nya lagen eller enligt föreskrifter som är meddelade med stöd av lagen. Vilken eller vilka myndigheter som bör svara för dessa uppgifter kommer att övervägas i nästa fas av utredningens arbete, som är att se över myndighetsorganisationen på området för elektronisk kommunikation. I avvaktan på det förordar vi att Post- och telestyrelsen (PTS) får till uppgift att utföra den marknadsanalys m.m. som erfordras i samband med att det nya regelverket träder i kraft. 
 Myndigheten skall på i princip motsvarande sätt som sker idag enligt telelagen och LRK få ta ut avgifter för myndighetens verk- samhet från den som är anmälningspliktig eller tillståndspliktig enligt lagen. 
 På en dynamisk marknad är det viktigt med ett snabbt och enkelt prövningsförfarande. För vissa typer av prövningar införs krav på viss längsta handläggningstid. Vi föreslår också en ny modell för tvistlösning. 
 Ett särskilt nämndförfarande inrättas för prövning av tvister i anledning av den nya lagen om elektronisk kommunikation. Nämnden skall fungera som alternativ till myndighetsprövning. Ordförande i nämnden skall utses av parterna bland personer som regeringen förordnat. Också eventuella övriga nämndledamöter skall utses av parterna, till lika antal efter överenskommelse. Nämnden skall finansieras av parterna. 
 Tvistlösning skall även kunna ske av myndighet i de fall myndig- heten har fattat ett beslut om t.ex. en skyldighet att bedriva sam- trafik. Parterna skall då kunna vända sig till myndigheten för att få prövat frågor med anslutning till beslutet, t.ex. om ersättning för samtrafiken. Någon omprövning av det tidigare fattade beslutet är det inte fråga om. 
 För att så långt möjligt skapa en gräns mellan tvistlösningsverk- samhet och medling föreslår vi att myndigheten inom ramen för en tvistprövning skall kunna besluta om medling genom en särskilt 
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:60 
  
 utsedd medlare, på samma sätt som gäller vid tvistlösning i allmän domstol. Medlingsförfarandet skall bekostas av parterna. 
 Vi föreslår inte någon särskild tvistlösningsordning utanför domstol för konsumenttvister. I dag gäller att Allmänna reklama- tionsnämnden (ARN) prövar frågor som rör telefon- respektive Internetabonnemang. Detta system uppfyller enligt vår bedömning  
 EG-rättens 
  krav om en enkel tvistlösningordning för konsumenter. Dock krävs vissa ändringar av de regler som gäller för prövningen vid ARN, bl.a. bör den särskilda beloppsgränsen för tvisteföremå- lets värde tas bort. 
 Konsekvenser 
 Ett syfte med det nya regelverket är att skapa regler som underlät- tar för nya företag att komma in på marknaden. Därigenom kan det skapas en effektiv konkurrens. Den sektorsspecifika regleringen gynnar de mindre företagen på så sätt att företag med betydande inflytande på en marknad kan åläggas särskilda skyldigheter, om inte konkurrensen fungerar. En effektiv konkurrens gynnar alla aktörer på området både som tillhandahållare av elektroniska kommunikationsnät och tjänster och som användare. Tillsynen av lagen skall ske genom en eller flera myndigheters försorg. I upp- gifterna ingår att regelbundet göra marknadsanalyser för att kon- trollera att konkurrensen fungerar. 
 Vissa av de förslag som lämnas i detta betänkande kan medföra ökade kostnader för företag. Andra förslag medför minskade kost- nader. Finansiella konsekvenser kan också uppkomma i anledning av förändrade uppgifter för myndigheterna. Vår bedömning är dock att regelverket totalt sett inte medför någon mer omfattande kostnadsökning. 
 30 
 The Summary 
 The assignment 
 The Committee has been assigned the task, within the field of electronic communication, to review the policy objectives, analyse the legislation and propose such new legislation as is necessary, with an orientation towards a horizontal and coordinated regula- tion of electronic communications infrastructure and electronic communications services. The deliberations that have been con- ducted are set against the background of the technical and market developments that have occurred within the sector, and also the legal instruments that have now been adopted within the European Union. 
 Our deliberations and conclusions are briefly reported in the following. 
 Policy objective 
 We propose a new comprehensive formulation of the policy objec- tive for the electronic communications sector. The objective both Sanchez overall policy interests and a description of those parts of the electronic communications sector where the State should assume particular responsibility. The new objective replaces the current telecommunications policy objective and also embraces those parts of the IT policy objective and the media policy objec- tive that relate to the infrastructure for electronic communications. Hurst, these objectives remain unchanged. 
 The new proposed objective comprises three levels: general pol- icy goals, general policy goals for the sector, and special goals for the sector. The objective is formulated as follows: 
 Electronic communications shall be so efficient that they promote growth, increase Swedish competitiveness and also contribute to 
 31 
  
 Summary 
  
 SOU 2002:60 
  
 enhanced productivity in society. Electronic communications shall also contribute towards the media policy objective being achieved, i.e. support freedom of expression, diversity, the independence and accessibility of the mass media, and also counteract harmful elements within the mass media. 
 Individuals and authorities shall have the greatest possible access to efficient and secure electronic communications with the best possible choice, price and quality. The primary means to achieve this is efficient competition. The policy shall therefore promote competition without distortions and restrictions. 
 The policy for electronic communication shall also ensure 
  
 o 
  
 that individuals and authorities have access to fundamental services at affordable prices throughout Sweden 
  
 o  
 that basic services are available on an equal basis, among other things, to satisfy the needs of disabled users 
  
 o  
 that individuals have access to emergency services  
 o  
 protection of personal integrity 
  
 o 
  
 sustainability and accessibility during times of great difficulty in society during peacetime, times of alert and war 
  
 o  
 the efficient use of frequencies and addresses  
 o  
 effective consumer protection 
 and also promote 
  
 o  
 a sustainable development towards a healthy and good en- vironment 
  
 o  
 international harmonisation 
 Legal regulation 
 New legislation 
 Developments within the field of electronic communication mean that various infrastructures and technologies for the transfer of communication and services merge together, i.e. converge. This convergence is occurring within the fields of infrastructure, ser- vices and equipment. It mainly emanates from the digitalisation and standardisation that has occurred within the field of the Inter- net. Williamson developments mean, for example, that it is possible to 
 32 
  
 SOU 2002:60 
  
 Summary 
  
 telephone via a computer, surf on the Internet via the television and watch television on a mobile telephone. Through coordination of the legislation, the potential difficulties in defining borders and problems of interpretation, which have already to some extent arisen when applying the current law, Gonzales be Richardson. The struc- ture of the rules should promote development and be an effective instrument for satisfying the policy objectives. 
 It may be stated that the telecom sector is currently, overall, more extensively regulated than the IT sector. This regulation pri- marily applies to the basic telephony service. However, the devel- opment of the telecom sector Clark towards deregulation, in pace with State monopolies being removed and increasing numbers of private players establishing Ellis in the market. Competi- tion is generally considered to be the means that will most effec- tively promote advances in development. 
 As regards datacommunications, developments are different. For example, the position of the Internet in the market has been devel- oped Morris any public control. Development governed by the market and technology has resulted in the rapid growth of this sector. The absence of detailed regulation has probably con- tributed to these rapid advances. At the same time, important social interests have become increasingly dependent on data com- munication. This means that there is also a need for basic regula- tion in this area, primarily orientated towards confidence. 
 The profile in the media sector differs somewhat in relation to both of the other sectors. There are major players in this sector, both publicly owned and purely commercial. The market is char- acterised by vertical integration, insofar as there are very often links between owners of programme companies and the distri- bution phase. The media sector is Contreras regulated. However, much of the regulation is aimed towards the content of pro- grammes and other services. The Television Signals (Transmission Standards) Act is one example of regulations relating to the actual transfer itself. 
 To a large extent, new legal regulations for electronic communi- cation must be formulated on the basis of the ECs new system of rules. Williamson consist of harmonisation directives. New legislation must therefore reflect the rights and obligations demanded under the ECs new system of rules and may not extend beyond that allowed by this system of rules. There is no scope, at national level, to target particular problems in the market and to regulate these in 
 33 
  
 Summary 
  
 SOU 2002:60 
  
 a special way without introducing other parts of the ECs system of rules. 
 Our proposal for new legal regulation means that an Electronic Communications Act will be introduced, replacing the Telecom- munications Act and the Radio Communications Act. The act is based on a general duty to give notice of activities involving the provision of public communications networks and publicly avail- able communications services. The use of radio transmitters and addresses from a national address plan also requires a special licence. A fundamental aim underlying the regulation is that undertakings conducting operations in the market will be given responsibility for satisfying private and public needs for electronic communication and also to ensure efficient competition. The act therefore only contains a limited number of general obligations for a party conducting operations subject to a notification obligation. Generally, the act specifies a number of duties that a competent authority can decide to impose, based on the circumstances of each individual case. It is also possible, in conjunction with the grant of licences, to prescribe special conditions in order, for example, to protect the needs of the  
 end-user. 
  The rules for universal services have been structured in a corresponding way. The act also contains new provisions on resolution of disputes between private parties. 
 Notification duty 
 The act is based on the principle of free access to the market. However, in order to facilitate efficient supervision and a func- tional charges system, it is required that a party wishing to provide a public communications network and publicly available electronic communications services must notify this in advance. However, no preliminary examination of the operation is involved. Exceptions from the notification duty have Davis made, taking into account the freedom of establishment applicable for broadcasting radio programmes by wire in accordance with the Fundamental Law on Freedom of Expression. 
 The proposal involves an extension of the notification duty in relation to the Telecommunications Act. For instance, Internet operators and those providing broadcasting networks are also sub- ject to the new notification duty. In return, the requirements regarding a telecommunications licence are repealed. The double 
 34 
  
 SOU 2002:60 
  
 Summary 
  
 licence duty applicable today for mobile telephony under the Tele- communications Act and the Radio Communications Act will thereby come to an end. 
 Right to use radio transmitters and addresses from national address plan 
 The proposed act deals, in broadly the same way, with licences to use a radio transmitter and address from national address plan, which relates to the structure of the Authorisation Directive. 
 With regard to the legal status of the Swedish frequency plan and as it is not practically feasible to confirm the plan by law, it will also continue to be necessary to retain a system with individual licences to permit the use of radio transmitters. However, we pro- pose extended powers for the Government, or the authority appointed by the Government, to allow exceptions from the licence obligation. 
 A double procedure for consideration is retained for broadcast to the public of audio radio and television programmes. Such broadcasts will therefore continue to require a licence under the Radio and Television Act. 
 The principle of positive approach when considering applications for a licence is retained. However, in order to ensure that the radio frequencies are used efficiently, a new basis for consideration will be introduced, whereby a licence will only be granted if the radio use constitutes efficient use of the frequency space. 
 In order to facilitate consideration of licences in conjunction with, for example, new systems for mobile electronic communica- tions services, it is proposed that a licence to use radio transmitters for certain radio use, and a licence to use individual radio transmitters for such use, may be granted at different times. 
 A licence to use a radio transmitter will still relate to a particular radio usage. The catalogue of conditions that can be attached to a licence will also, in all material respects, be linked to that applicable according to the Radio Communications Act. Hurst, one novel feature is that a licence relating to digital broadcasts of radio programmes to the public may be combined with a right to use a radio transmitter for other use, corresponding to at most 20 per cent of the digital capacity in the frequency space. However, a 
 35 
  
 Summary 
  
 SOU 2002:60 
  
 precondition is that this will not have a negative impact on compe- tition. 
 Licences shall be  
 fixed-term. 
  
 It shall be possible to limit the number of licences that are granted in one frequency space, if this is necessary in order to safe- guard efficient use of radio frequencies. In such cases, a licence should normally be granted following an open invitation to apply. The basis for consideration of the licences should either be a com- parative selection procedure  
 (so-called 
  beauty contest), or a ten- der procedure whereby the price that an applicant is prepared to pay for the licence shall be decisive (auction), or a combination of these procedures. 
 The current rules contained in the Radio Communications Act on the revocation of licences and amendment of licence conditions have been slightly changed. For example, the  
 so-called 
  Walker administrative law will be manifested through the revocation of a licence not being allowed if the purpose of the measure can just Phillips be achieved through the amendment of the licence conditions. 
 The Government, or the authority appointed by the Govern- ment, will be empowered to determine the national address plan for electronic communications. A licence will be required to be allowed to use an address from such an address plan. A licence may be combined with conditions concerning, among other things, the use of addresses. 
 As regards addresses that are of significant economic value, it shall be possible to grant a licence following an open invitation to apply. Licences shall be allocated in accordance with a tender procedure or a procedure with random allocation (lottery). 
 As regards revocation of licences and amendment of licence conditions, the same rules as for a licence to use a radio transmitter Vega apply. 
 A novel feature we propose is that a licence to use a radio trans- mitter or address may be assigned  
 (so-called 
  secondary trading). However, an assignment is only valid subject to the consent of the licensing authority. Consent shall be granted subject to, among other things, the precondition that there is no reason to assume that the transfer will have a negative impact on competition. 
 36 
  
 SOU 2002:60 
  
 Summary 
  
 Competition rules 
 The ECs new legal framework is founded upon, among other things, the endeavour to create the preconditions for functional competition. The aim is that consumers and other  
 end-users 
  will thereby be offered the networks and services that they demand, and on fair terms. The new system brings these rules closer in line with the general competition law. 
 The prevailing market situation is not such that it is possible to abandon a system with special legislation beside the general com- petition law. On the contrary, the ECs new system of rules should be viewed as a  
 co-existing 
  supplement to the competition legisla- tion. Problems with competition or abuse of competitive advan- tages may often result in the elimination of newly established operators in a market. The aim with the new system of rules is to create an easily managed system to deal properly, and as swiftly as possible, with such problems and avoid the risk of abuse. It should be possible to implement measures to promote competition under the new act with a preventive aim, irrespective of intervention under the competition legislation. However, in those cases where the systems of Hawkins, it is expected that the regulatory authorities will conduct a dialogue with each other in order to avoid  
 over-regulation. 
  
 The authority appointed by the Government shall annually determine product and service markets, special territorial markets, that have such characteristic features that it may be justified to introduce obligations under the act. The recommendation of the European Commission on relevant product and service markets, Steele on market analysis and the assessment of significant market power, should be taken into account in this connection. Decisions shall be made following a special consultation procedure. 
 The markets that are thus defined shall be continuously ana- lysed. As regards each market, a decision shall be adopted as to whether efficient competition prevails. If efficient competition does not prevail, undertakings with significant market power shall be identified and one or more obligations from a special catalogue shall be imposed. This involves, for example, interconnection obli- gations and obligations to provide other forms of access. 
 An undertaking shall be deemed to have significant power in a particular market if it is, to a significant extent, able to act 
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2002:60 
  
 independently of its competitors, its customers and ultimately the consumer. The market share that is used as a guideline value when assessing significant market power according to competition law rules, ought generally Anderson 40 per cent. This may be compared with the current approximately 25 per cent, which is required in order for an undertaking to be deemed to have dominant market position under the Telecommunications Act. 
 Special obligations that have been imposed upon an undertaking with significant market power shall be revoked if, upon a market analysis, it is concluded that efficient competition prevails. The date for revocation of an obligation shall be determined taking into account the interests of the parties concerned. 
 Interconnection and other forms of access 
 The new Access Directive constitutes a deregulation in relation to what is applicable to interconnection according to the Telecommunications Act. At present, there is a general inter- connection obligation for those who provide telecommunications services that are subject to a notification duty, in particular fixed telephony and mobile telecommunications services. This inter- connection obligation will disappear under the new act and be replaced by a general obligation to negotiate on interconnection. The proposal adopts this approach as the Access Directive anticipates that interconnection and other forms of access will be achieved primarily through voluntary agreements concluded on a commercial basis. Hurst, if this fails, the act provides powers, subject to certain preconditions, to introduce special obligations regarding interconnection and other forms of access. 
 In this way the party controlling the  
 end-users 
  access to a public communications network may be imposed a duty to conduct interconnection or implement other measures that are required to allow  
 end-users 
  to reach each other. Generally, such measures may basically only be implemented in relation to operators with significant power in a particular market. Williamson obligations are generally framed and basically only provide a framework for what an authority can prescribe. Consequently, there is large scope for determining how the obligations should be formulated and satisfied in the circumstances of each individual case. 
 38 
  
 SOU 2002:60 
  
 Summary 
  
 The special obligations to which an operator with significant market power in a particular market may be made subject under according to the proposed act are primarily to meet reasonable demands for access to and use of networks and associated facilities. Such an obligation can, for instance, relate to an obligation for the operator to provide another party with access to specific parts of the network and associated facilities, and also to conduct interconnection. The obligation to provide access currently applicable under the EC regulation on unbundled access to the local loop (LLUB) for operators with significant market power for fixed telephony, may be imposed under the provisions contained in the act. Such an obligation may be combined with an obligation to publish a reference offer containing precise information. 
 The proposal for a new act also provides an opportunity to pre- scribe an obligation to offer  
 co-location 
  or other possibilities for the sharing of use of associated facilities. Besides access to capacity at telephone stations, this may for instance relate to space on masts for base stations for mobile electronic communications services, such as the  
 third-generation 
  mobile telephony (UMTS). 
 In certain circumstances, an operator with significant market power may also be obliged to apply a particular price or observe cost coverage in connection with setting prices for specific kinds of interconnection and other forms of access. Such an obligation may relate to the requirement to apply a particular specified cost- accounting method. The Committee also proposes the application of a model for the computation of  
 long-run 
  incremental costs (LRIC). This is also the model recommended by the EC Commission. A party that has been obliged to apply cost orienta- tion in its pricing shall demonstrate that its prices are fair and rea- sonable in relation to costs. 
 Other specific obligations regarding access include the obligation to publish reference offers or certain specific information, apply  
 non-discriminatory 
  terms and conditions for the operation and also to apply accounting separation in relation to specified activities. 
 Besides the requirement to provide  
 co-location 
  that may be imposed upon an operator having significant market power, it is proposed that powers are introduced enabling compulsory co- location when this is necessary in order to protect the environment or to protect certain other public interests, such as public health, public security or objectives for physical planning. Ballard provision 
 39 
  
 Summary 
  
 SOU 2002:60 
  
 should be sufficient to deal with problems that arise, primarily in connection with the establishment of new networks for mobile electronic communications services. 
 Universal services 
 As regards universal services, the new act does not involve any major changes compared with the current regulation of the tele- communications sector. Universal services basically means that services at an affordable price shall be provided to all users irre- spective of where they live. The ambition is that the market will itself satisfy the need of ensuring that the said services are pro- vided. It is only when the market fails with this that an authority is given power to intervene and order a party to provide such a par- ticular service. 
 Therefore, the new act contains a provision prescribing that, if it is necessary to provide the  
 end-user 
  with access to networks or ser- vice at an affordable price, the party that is appropriate for this purpose may be ordered to: 
 satisfy reasonable requirements for connection to the public telephone network in a fixed network termination point, 
 the same extent, provide access to such publicly available telephony services, 
 in an annually  
 up-dated 
  subscriber directory, make data concerning all individuals telephone subscriptions accessible to the extent that they are not subject to secrecy or a duty of confidentiality according to law, 
 provide a complete directory enquiries service regarding telephone subscriptions (with the correspondent provisions as in the previous paragraph), 
 provide payphones to an extent that satisfies public needs, and also 
 provide access for people with disability to publicly available tele- Flores to the same extent and on equal terms as for other  
 end-users 
  and to satisfy the needs of disabled users for such special services. 
 A fixed connection to the public telephone network provided as a universal service shall, according to the proposed act, enable the  
 end-user 
  to call and receive local, national and international tele- 
 40 
  
 SOU 2002:60 
  
 Summary 
  
 phone calls, telefax and data communication with a specific mini- mum data bit rate that allows functional access to the Internet. Such connection shall be offered to people with disability to the same extent and on the same terms as for other  
 end-users. 
  
 To specify in the statutory text the lowest data rate would, with regard to the dynamic development that characterises the elec- tronic communications sector, risk to lock the application of law in an inappropriate manner. We have therefore chosen to refrain from defining in detail in the act what is meant by functional access to the Internet. To allow data rates to be determined by individual decisions by an authority provides significantly better opportunities for flexible adaptation to the circumstances prevailing at each moment. 
 An obligation to provide universal services may be combined with conditions concerning the achievement of particular perform- ance goals. An obligation to provide a universal service can also be Edwards, for instance, price adjustment in the form of common nationwide tariffs or a particular maximum price. 
 As at present, it shall be possible for the Government to satisfy public and private needs for access to electronic communications services or networks through procurement. This power shall apply where this is particularly appropriate in view of the costs of providing the service or network. However, we refrain from pre- senting proposals for funding of universal services by undertakings in the market being ordered to pay charges, though this is allowed by the EC regulation. However, we consider that there is cause to deliberate on this issue at a later date. 
 In addition to the requirements that are imposed for those pro- viding universal services, the new act contains certain general obli- gations for operators. Particular requirements are imposed as regards parties that provide publicly available telephony services. Newman, for instance, to sustainability and accessibility in the event of disasters and similar situations and an obligation to coop- erate in forwarding emergency calls without interruption and with- out charge for the user. A novel feature in relation to the Tele- communications Act is the obligation to provide, to the extent technically feasible, location data to the party receiving emergency calls. 
 The proposal also contains provisions on number portability in the event of exchange of service provider as regards publicly avail- able telephony services. The requirement for number portability 
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2002:60 
  
 does not apply between fixed and mobile telecommunications ser- vices. There are also territorial limitations. Special compensation rules corresponding to the current rules contained in the Tele- communications Act are proposed. 
 To protect the consumer and other  
 end-users, 
  a rule is proposed concerning what a contract between an  
 end-user 
  and a provider of electronic communications services should contain. In order for consumers to be able to survey their costs, a provision is also introduced whereby an operator that provides publicly available electronic communications services must offer the subscriber a credit facility. When the limit of the facility is reached, the subscriber shall be given notice of this and the service in question suspended. It shall be possible for the suspension to be removed immediately by the subscriber. 
 The proposal also contains rules on information obligations to  
 end-users, 
  for instance regarding the quality of the services. 
 Radio and television issues 
 Today, there are rules concerning retransmission duty, often referred to as must carry in the Radio and Television Act. We do not propose Steele amendment to Edwards provisions. However, there are a number of issues that should be Walker investigated in another context. Examples of this are what networks the obliga- tions should apply to. 
 We propose that the Television Signals (Transmission Stan- dards) Act is amended by the scope of the act being extended to cover first radio transmissions, second electronic communications networks. 
 As regards electronic programme guides (EPG), we propose that no regulation of these is introduced now. The same applies to application programmes (API). 
 Protection of integrity 
 Our proposal is based in this respect on the prospective adoption of the Directive concerning the processing of personal data and the protection of privacy in the electronic communications sector and a requirement that it shall be implemented in the Member 
 42 
  
 SOU 2002:60 
  
 Summary 
  
 States subject to a maximum delay of a few months in relation to the other legal instruments forming the ECs new system of rules. 
 A party that provides a publicly available electronic communica- tions service shall be responsible for personal data and the integrity of the network being protected. 
 Traffic data concerning subscribers or users shall be erased or made anonymous when it is no longer required in order to transfer electronic messages. Exemptions from this apply, for example, if the information is required for invoicing. 
 Location data other than traffic data (such as data concerning geographic position from satellite, e.g. GPS) that relates to a user or subscriber may only be processed by a party performing an activity that is subject to a notification duty after such data has Davis made anonymous or if the user or subscriber has consented to the processing. 
 A particular prohibition against surveillance, etc. has been intro- duced in order to ensure protection of secrecy of electronic mes- sages (communication according to the terminology used in the Directive). The regulation Martin to the provisions concerning telecommunications secrecy contained in the Tele- communications Data Protection Directive. The prohibition on processing such information does not involve any impediment against necessary intermediate storage (known as buffering) or such storage that only occurs in order to make onward transfer to other receivers efficient (caching). 
 Cookies are data files where data is stored to enable it to be used, for example, in connection with a later communication to be able to see whether the person who requested data has previously done so. It is for instance possible, using this data, for the content of a website to be Fry to different user patterns. The use of electronic communications networks to store information or to gain access to information that is stored in a subscribers or users terminal equipment will, according to the proposal, only be Cook condition that the subscriber or user in question receives clear and complete information about the purpose of the processing and is given an opportunity to prevent such processing. 
 As regards directories of subscribers, subscribers who are natural persons are given, among other things, an opportunity to deter- mine whether, and if so what, personal data shall be included in a public directory of subscribers. No charge shall be imposed for not 
 43 
  
 Summary 
  
 SOU 2002:60 
  
 being listed in a public subscriber directory or to verify, correct or withdraw personal data from them. 
 The consideration procedure 
 The authority appointed by the Government shall receive notifica- tions, consider applications, decide on obligations and otherwise consider issues and deal with matters and also exercise supervision in accordance with the new act or in accordance with regulations that are issued under the act. Which authority or authorities should be responsible for these tasks will be deliberated upon during the next phase of the work of the Committee, which is to review the structure of the authorities in the sector for electronic communi- cations. Pending this, we recommend that the Swedish National Post and Telecom Agency is given the task of undertaking the market analyses, etc. that are required in conjunction with the new system of rules entering into force. 
 The authority shall, in basically the same way as currently applies under the Telecommunications Act and the Radio Communications Act, be empowered to impose charges for the operations of the authority from those having a notification duty or licence duty under the act. 
 In a dynamic market it is important to have swift and simple consideration procedures. For some kinds of consideration of matters, requirements are introduced for a set maximum processing period. We also propose a new model for resolution of disputes. 
 A special board procedure will be established to consider dis- putes emanating from the new Electronic Communications Act. The board shall operate as an alternative to consideration by a pub- lic authority. The chair of the board shall be appointed by the par- ties from among persons appointed by the Government. Other members of the board shall also be appointed by the parties, in equal numbers following agreement. The board shall be financed by the parties. 
 It will also be possible for the authority to conduct dispute resolution work in those cases where the authority Lynch made a decision concerning, for example, an obligation to conduct inter- connection. The parties will then be able to refer to the authority in order to have issues related to such a decision considered, for 
 44 
  
 SOU 2002:60 
  
 Summary 
  
 example concerning payment for interconnection. No reconsidera- tion of the decision previously made is involved. 
 In order to establish, as far as possible, a border between dispute resolution operations and mediation, we propose that the author- ity, within the framework of dispute resolution, should be empow- ered to decide on mediation by a specially appointed mediator, in the same way as applies in connection with dispute resolution at a public court. The mediation procedure shall be paid for by the par- ties. 
 We do not propose any special  
 extra-judicial 
  dispute resolution rules for consumer disputes. The current arrangement is that the National Board for Consumer Complaints (ARN) considers issues relating to telephone and Internet subscriptions respectively. In our assessment, this system satisfies the requirements of EC law for a simple consumer dispute resolution system. However, certain changes to the rules applicable for consideration by ARN are required, for instance the special Fry for the value of the disputed matters should be removed. 
 Consequences 
 One purpose of the new system of rules is to establish rules that facilitate new undertakings entering into the market. Efficient competition can thereby be created. The  
 sector-specific 
  regulations favour small undertakings in such a way that special obligations may be imposed on an undertaking having significant market power if competition does not function. Efficient competition favours all interested parties in the sector, both the providers of electronic communications networks and services and the users. Compliance work related to the act shall be conducted by one or several agencies. The authoritys tasks will include regularly undertaking market analyses in order to verify that competition functions. 
 Some of the proposals provided in this report may involve increased costs for undertakings. Other proposals involve Michael. Financial consequences may also arise as a result of changed tasks for the authorities. However, our assessment is that the sys- tem of rules, viewed overall, does not involve any substantial increase of costs. 
 45 
 Författningsförslag 
  
 1. 
  
 Förslag till lag om elektronisk kommunikation 
  
 Härigenom föreskrivs 
 1  
 följande. 
 1 kap. Allmänna bestämmelser 
 Lagens mål 
  
 1 §  
 Bestämmelserna i denna lag syftar till att främja konkurrens vid tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät och kom- munikationstjänster med tillhörande faciliteter och tjänster samt att främja slutanvändarnas intressen. 
 Vid lagens tillämpning skall särskilt beaktas elektroniska kom- munikationers betydelse för yttrandefrihet och informationsfrihet samt intresset av att enskilda och myndigheter ges största möjliga tillgång till effektiva och säkra elektroniska kommunikationer och ett stort urval av elektroniska kommunikationstjänster av god kva- litet till rimliga priser. 
  
 1  
 Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemen- samt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ram- direktiv) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 33, Celex 32002L0021), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunika- tionsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektiv) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 21, Celex 32002L0020), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektiv) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 7, Celex 32002L0019), Europaparla- mentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunika- tionstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjänster) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 51, Celex 32002L0022), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) samt Europaparlamentets och rådets beslut nr 676/2002/EG av den 7 mars 2002 om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen (radiospektrumbeslut)  
 ( 
 EGT L 108, 24.4.2002, s. 1, Celex 32002D0676). 
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 Vid beslut om tillstånd, förpliktelser och andra ingripanden samt åtgärder i övrigt skall utifrån ändamålet med åtgärden hänsyn även tas till 
  
 1. 
  
 att radiofrekvenser och adressresurser används effektivt och förvaltas ändamålsenligt, 
  
 2. 
  
 att innovation och investeringar i infrastruktur främjas, 
  
 3. 
  
 personlig integritet, 
  
 4. 
  
 nätens och tjänsternas säkerhet och uthållighet, 
  
 5. 
  
 allmän ordning. 
  
 Lagens tillämpningsområde 
  
 2 §  
 Denna lag gäller elektroniska kommunikationsnät och kommu- nikationstjänster med tillhörande faciliteter och tjänster. 
 Lagen är inte tillämplig på frågor som rör innehållet i tjänster som tillhandahålls via elektroniska kommunikationsnät med hjälp av elektroniska kommunikationstjänster. 
  
 3 §  
 Bestämmelserna i denna lag ersätter inte tillståndsprövning som föreskrivs i annan lag. 
  
 4 §  
 Förutom bestämmelserna i denna lag finns det bestämmelser om sändningar av ljudradio- och  
 TV-program 
  som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel i radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844). 
 Om utrustning finns bestämmelser i lagen (2000:121) om radio- och teleterminalutrustning. 
 Definitioner 
  
 5 §  
 I lagen avses med 
  
 abonnent 
 : fysisk eller juridisk person som har ingått avtal med en leverantör av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikations- tjänster om tillhandahållande av sådana tjänster, 
  
 abonnentupplysning 
 : förvärvsmässig verksamhet för upplysning om abonnentuppgifter till allmänheten eller för förmedling av abonnentuppgifter för sådant ändamål, 
 48 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 allmänt kommunikationsnät 
 : elektroniskt kommunikationsnät som helt eller huvudsakligen används för att tillhandahålla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster, 
  
 allmänt telefonnät 
 : elektroniskt kommunikationsnät som an- vänds för tillhandahållande av allmänt tillgängliga telefonitjänster och som möjliggör överföring av tal, fax, data och andra former av kommunikation mellan nätanslutningspunkter, 
  
 användare 
 : fysisk eller juridisk person som använder eller efter- frågar en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst, 
 elektroniskt kommunikationsnät 
 : system för överföring och i tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt andra resurser som medger överföring av signaler via tråd, via radio, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringsmedier oberoende av vilken typ av information som överförs, 
  
 elektronisk kommunikationstjänst 
 : tjänst som vanligen tillhanda- hålls mot ersättning och som helt eller huvudsakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunikationsnät, 
  
 facilitet 
 : nät, nätelement, utrustning, anläggning, funktion och annat dylikt, 
  
 lokaliseringsuppgift 
 : uppgift som behandlas i ett elektroniskt kommunikationsnät och som visar den geografiska positionen för terminalutrustningen för en användare av en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst, 
  
 nätanslutningspunkt 
 : fysisk punkt vid vilken en abonnent ansluts till ett allmänt kommunikationsnät, 
  
 nödsamtal 
 : samtal till nödnummer, enligt fastställd adressplan för telefoni, för att nå samhällets alarmerings- och räddningstjänst, 
  
 operatör 
 : den som innehar eller på annat sätt råder över ett all- mänt kommunikationsnät eller tillhörande facilitet, 
  
 radioanläggning 
 : anordning som möjliggör radiokommunikation eller bestämning av position, hastighet eller andra kännetecken hos ett föremål genom sändning av radiovågor (radiosändare) eller mottagning av radiovågor (radiomottagare), 
  
 radiokommunikation 
 : överföring, utsändning eller mottagning av tecken, signaler, skrift, bilder, ljud eller meddelande av varje slag med hjälp av radiovågor, 
  
 radiovågor 
 : elektromagnetiska vågor med frekvenser från 9 kilo- Livingston till 3 000 gigahertz som breder ut sig utan särskilt anordnad ledare, 
  
 samtal 
 : en förbindelse för överföring av tal som medger tvåvägs- kommunikation i vad som för användaren uppfattas som realtid, 
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 samtrafik 
 : fysisk och logisk sammankoppling av allmänna kom- munikationsnät för att göra det möjligt för operatörers användare att kommunicera med varandra eller få tillgång till tjänster som tillhandahålls i näten, 
  
 skadlig störning 
 : störning som äventyrar funktionen hos en radionavigationstjänst eller någon annan säkerhetstjänst, eller som på annat sätt allvarligt försämrar, hindrar eller upprepat avbryter en radiokommunikationstjänst som fungerar i enlighet med gällande bestämmelser, inbegripet störning av befintliga eller planerade tjänster på nationellt tilldelade frekvenser, 
  
 slutanvändare 
 : användare som inte tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommu- nikationstjänster, 
  
 telefonitjänst 
 : tjänst som avser möjlighet att ringa upp eller ta emot nationella och internationella samtal och tillgång till alarme- rings- och räddningstjänsten via ett eller flera nummer inom en nationell eller internationell adressplan, 
 tillhandahållande av ett elektroniskt kommunikationsnät 
 : etable- ring, drift, kontroll eller tillgängliggörande av ett sådant nät, 
  
 tillhörande facilitet 
 : facilitet som möjliggör eller stöder tillhanda- hållande av tjänster via elektroniska kommunikationsnät eller elek- troniska kommunikationstjänster, 
  
 trafikuppgift 
 : uppgift som behandlas i syfte att överföra ett elektroniskt meddelande via ett elektroniskt kommunikationsnät eller för att fakturera det. 
 Kommunikationsverksamhet i krig m.m. 
  
 6 §  
 Om elektroniska kommunikationer utsätts för allvarliga stör- ningar och det finns behov av att prioritera mellan olika använda- reintressen eller mellan olika regioner, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer förplikta den som tillhanda- håller telefonitjänst till fast anslutningspunkt, mobil telefonitjänst eller elektroniska kommunikationsnät att mot ersättning prioritera de kommunikationer som behövs för att planera, genomföra och styra räddningsinsatser som är nödvändiga för att skydda liv, personlig säkerhet eller hälsa. 
  
 7 §  
 Är Sverige i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomor- dentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför 
 50 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara, får regeringen meddela de föreskrifter om elektronisk kommunika- tionsverksamhet som behövs med hänsyn till landets försvar eller säkerhet i övrigt. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den fredstida planeringen för totalförsva- rets behov av elektroniska kommunikationer under sådana förhål- landen som anges i första stycket. 
 2 kap. Anmälan m.m. 
  
 1 §  
 Allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektro- niska kommunikationstjänster får endast tillhandahållas efter an- mälan. Om tillstånd att använda radiosändare och adresser för elektronisk kommunikation finns bestämmelser i 3 kap. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka uppgifter en anmälan enligt första stycket skall innehålla. 
  
 2 §  
 För sådan verksamhet som enbart består i att överföra signaler via tråd för sändning av radioprogram enligt 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen skall någon anmälan enligt 1 § inte göras. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ytterligare undantag från anmälningsplik- ten enligt 1 §. 
  
 3 §  
 Den som bedriver anmälningspliktig verksamhet enligt 1 § skall tillämpa sådana standarder som Europeiska gemenskapernas kom- mission upptagit i en förteckning som offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 
  
 4 §  
 Den som är anmäld enligt 1 § är skyldig att utan dröjsmål anmäla om verksamheten upphör. 
  
 5 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om erkännande av operatör enligt bestämmel- ser antagna av den internationella teleunionen. 
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 3 kap. Rätt att använda radiofrekvenser och adresser 
 Om radiosändare 
 Tillstånd att använda radiosändare 
  
 1 §  
 För att här i landet eller på ett svenskt fartyg eller luftfartyg utomlands få använda en radiosändare krävs tillstånd enligt bestämmelserna i detta kapitel. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka uppgifter en ansökan om tillstånd enligt första stycket skall innehålla. 
  
 2 §  
 Om användningen av frekvensutrymme samt villkoren och förfarandet för beviljande av tillstånd att använda radiosändare har harmoniserats i enlighet med internationella avtal som Brownige har anslutit sig till eller bestämmelser antagna med stöd av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, skall den som har beviljats sådant tillstånd anses ha tillstånd enligt 1 §. 
  
 3 §  
 Krav på tillstånd enligt 1 § gäller inte för Polisen, Försvars- makten, Försvarets radioanstalt och Försvarets materielverk, vid verksamhet som verket bedriver på uppdrag av Försvarsmakten eller Försvarets radioanstalt. 
 Efter hörande av Försvarsmakten beslutar den myndighet som regeringen bestämmer om tilldelning av radiofrekvenser för För- svarsmakten, Försvarets radioanstalt och Försvarets materielverk och om de ytterligare villkor som behövs. När det gäller Polisen beslutar den myndighet som regeringen bestämmer i sådana frågor efter hörande av Rikspolisstyrelsen. 
  
 4 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från tillståndsplikt enligt 1 §. Undantag får förenas med villkor om att den radioanläggning i vilken sändaren ingår skall uppfylla bestämda tekniska krav samt i övrigt med sådana villkor som anges i 9 § första stycket 1 – 5, 7 – 10 och 12. 
 Undantag enligt första stycket får tidsbegränsas, varvid 10 § andra stycket har motsvarande tillämpning. 
  
 5 §  
 Den som enligt 3 – 4 §§ är undantagen från tillståndsplikt skall vid tillämpning av denna lag anses ha tillstånd enligt 1 §. 
 52 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 6 §  
 Tillstånd att använda radiosändare skall beviljas, om 
  
 1. 
  
 det kan antas att radiosändaren kommer att användas på ett sådant sätt att otillåten risk för skadlig störning inte upp- kommer, 
  
 2. 
  
 radiosändaren, tillsammans med avsedd radiomottagare, är så beskaffad i tekniskt hänseende att den uppfyller rimliga krav på en effektiv frekvensanvändning och på möjligheten att verka i en miljö som den är avsedd för, 
  
 3. 
  
 radioanvändningen utgör en effektiv användning av frekvens- utrymmet, 
  
 4. 
  
 det kan antas att radioanvändningen inte kommer att hindra sådan radiokommunikation som är särskilt viktig med hänsyn till den fria åsiktsbildningen, 
  
 5. 
  
 radioanvändningen inte kommer att ta i anspråk frekvens- utrymme som behövs för att upprätthålla en rimlig beredskap för utveckling av befintliga och nya radioanvändningar eller frekvensutrymme för vilket radioanvändningen har harmoni- serats i enlighet med internationella avtal som Sverige har anslutit sig till eller bestämmelser antagna med stöd av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, 
  
 6. 
  
 det kan antas att radioanvändningen inte kommer att inkräkta på det frekvensutrymme som behövs för verksamhet som avses i 3 §, och 
  
 7. 
  
 det inte med hänsyn till att sökanden tidigare har fått tillstånd återkallat eller något annat liknande förhållande finns skälig anledning att anta att radiosändaren kommer att användas i 
  
 strid med tillståndsvillkoren. 
 Tillstånd att använda radiosändare för utsändningar som kräver tillstånd enligt annan lag eller enligt bestämmelser meddelade med stöd av annan lag, får meddelas endast om sådant tillstånd förelig- ger. 
  
 7 §  
 Antalet tillstånd som beviljas inom ett frekvensutrymme får begränsas, om det är nödvändigt för att garantera en effektiv användning av radiofrekvenser. 
 Ett beslut att begränsa antalet tillstånd enligt första stycket skall omprövas så snart det finns anledning till det. Beslutas till följd av en sådan omprövning att ytterligare tillstånd kan beviljas, skall i beslutet anges efter vilket förfarande tillstånd skall meddelas. 
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 8 §  
 Tillstånd att använda radiosändare skall avse en viss radioan- vändning. Tillstånd att använda radiosändare för viss radioanvänd- ning och tillstånd att använda enskilda radiosändare inom denna användning får meddelas vid skilda tillfällen. 
  
 9 §  
 Tillstånd att använda radiosändare får förenas med villkor angå- ende 
  
 1. 
  
 det frekvensutrymme som tillståndet avser, 
  
 2. 
  
 vilken eller vilka elektroniska kommunikationstjänster eller slag av elektroniska kommunikationsnät eller tekniker som tillståndet avser, 
  
 3. 
  
 täckning och utbyggnad inom landet, 
  
 4. 
  
 antennens och i övrigt radiosändarens beskaffenhet, 
  
 5. 
  
 det geografiska område inom vilket en mobil radiosändare får användas, 
  
 6. 
  
 var antennen till en fast radiosändare skall vara belägen, 
  
 7. 
  
 kompetenskrav för den som skall handha radioanläggningen, 
  
 8. 
  
 skyldighet för sökanden att dela frekvensutrymme med annan, 
  
 9. 
  
 sådant som i enlighet med beslut om en harmoniserad använd- ning av radiofrekvenser skall uppställas som villkor när den som skall tilldelas radiofrekvens har utsetts i enlighet med internationella avtal eller bestämmelser antagna med stöd av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, 
  
 10. 
  
 skyldighet i enlighet med tillämpliga internationella avtal i fråga om användning av frekvenser, 
  
 11. 
  
 åtaganden som har gjorts i samband med beviljande av till- stånd enligt 11 §, samt 
  
 12. 
  
 annat som krävs för att säkerställa ett faktiskt och effektivt frekvensutnyttjande. 
  
 Ett tillstånd som avser digital utsändning till allmänheten av radioprogram som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihets- grundlagen får förenas med rätt att använda radiosändaren för annan användning, motsvarande högst tjugo procent av den digitala kapaciteten i frekvensutrymmet, om det inte inverkar menligt på konkurrensen. 
  
 10 §  
 Tillstånd skall beviljas för en bestämd tid. Giltighetstiden för tillståndsvillkor får vara kortare än tillståndstiden. 
 Vid bestämmande av giltighetstiden för tillstånd och tillstånds- villkor skall särskilt beaktas 
 1. framtida förändringar i radioanvändningen, 
 54 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 den tid som sändaren är avsedd att användas, 
  
 3. 
  
 den tekniska utveckling som kan väntas, 
  
 4. 
  
 den tid som krävs för att uppnå ett rimligt ekonomiskt utbyte av utrustningen, 
  
 5. 
  
 sådant tillstånd som enligt 6 § andra stycket utgör förutsätt- ning för tillstånd att använda radiosändare. 
  
 Särskilt förfarande för tillståndsprövning i vissa fall 
  
 11 §  
 När det uppkommer fråga att meddela tillstånd att använda radiosändare för nya eller väsentligt ändrade radioanvändningar och det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas för verksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som skulle kunna bedriva sådan verksamhet, skall tillstånd meddelas efter allmän inbjudan till ansökan, om inte särskilda skäl föranleder annat. 
 Första stycket gäller inte sådan radioanvändning som 
  
 1. 
  
 huvudsakligen avser utsändning till allmänheten av radio- program som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihets- grundlagen, 
  
 2. 
  
 är avsedd för privat bruk, eller 
  
 3. 
  
 skall användas uteslutande för verksamhet som bedrivs i syfte att tillgodose allmän ordning och säkerhet. 
  
 Tillstånd enligt första stycket skall meddelas efter ett jämförande urvalsförfarande eller efter ett anbudsförfarande där det pris sökanden är villig att betala för tillståndet skall vara utslagsgivande. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om innehållet i en allmän inbjudan enligt första stycket och om förfarande enligt tredje stycket. 
 Återkallelse av tillstånd och ändring av tillståndsvillkor 
  
 12 §  
 En tillståndshavare som använder en radiosändare i strid med tillståndsvillkoren eller i mindre omfattning än vad villkoren med- ger, får föreläggas att inom skälig tid tillämpa villkoren. Skälig tid får inte, annat än vid upprepade fall av överträdelse av villkoren, understiga en månad, om inte tillståndshavaren samtycker till en kortare tidsfrist. 
 Ett föreläggande enligt första stycket får inte förenas med vite. 
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 13 §  
 Efterföljs inte ett föreläggande enligt 12 §, skall ett nytt före- läggande utfärdas. Följer tillståndshavaren inte föreläggandet, får tillståndet återkallas, om inte överträdelsen av tillståndsvillkoren är av mindre betydelse eller särskilda skäl talar mot det eller ändamå- let med föreläggandet lika väl kan tillgodoses genom att tillstånds- villkoren ändras. 
  
 14 §  
 Ett tillstånd får återkallas omedelbart, om 
  
 1. 
  
 ett sådant tillstånd som avses i 6 § andra stycket har upphört att gälla och särskilda skäl inte talar mot en återkallelse, 
  
 2. 
  
 den som har sökt tillståndet har lämnat oriktiga uppgifter eller underlåtit att lämna uppgifter av betydelse för tillståndet, 
  
 3. 
  
 förändringar inom radiotekniken eller ändringar i radio- användningen på grund av internationella överenskommelser som Sverige har anslutit sig till eller bestämmelser antagna med stöd av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen har medfört att ett nytt tillstånd med samma villkor 
  
 inte skulle kunna meddelas, 
 4. tillståndshavaren trots påminnelse inte betalar avgift enligt 
 7 kap. 22 eller 23 §, eller 
 5. tillståndshavaren begär att tillståndet skall återkallas. 
 Ett tillstånd får återkallas enligt första stycket 1 – 3 endast om ändamålet med återkallelsen inte lika väl kan tillgodoses genom att tillståndsvillkoren ändras. 
 En återkallelse av tillstånd eller ändring av tillståndsvillkor på grund av förändringar inom radiotekniken får beslutas endast om det finns synnerliga skäl med hänsyn till intresset av en effektiv användning av radiofrekvenser. Därvid skall särskilt beaktas i vilken utsträckning rimligt ekonomiskt utbyte av utrustningen uppnåtts och effekterna på tillståndshavarens verksamhet av en återkallelse eller ändring av tillståndsvillkoren. 
  
 15 §  
 En återkallelse av tillstånd eller ändring av tillståndsvillkoren påverkar inte skyldighet att betala ersättning för tillstånd som har meddelats enligt 11 §, om inte annat bestäms i samband med åter- kallelsen eller villkorsändringen. 
  
 16 §  
 Om en överträdelse av tillståndsvillkoren utgör ett allvarligt hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller folkhälsa eller kan befaras orsaka allvarliga ekonomiska eller operativa problem för tillhandahållare eller användare av elektroniska kommunikationsnät 
 56 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 eller elektroniska kommunikationstjänster och det finns sannolika skäl för upprepade eller fortsatta överträdelser, får tillståndet ome- delbart återkallas i avvaktan på att ärendet avgörs slutligt (interi- mistisk återkallelse). 
 Åtgärder mot störningar 
  
 17 §  
 Om skadlig störning uppkommer, skall tillståndshavaren omedelbart se till att störningen upphör eller i möjligaste mån minskar, om inte störningen på grund av särskilda skäl är tillåten. Detsamma gäller den som använder en radiomottagare som stör användningen av en annan radiomottagare. 
  
 18 §  
 Elektriska eller elektroniska anläggningar som, utan att vara radioanläggningar, är avsedda att alstra radiofrekvent energi för kommunikationsändamål i ledning eller för industriellt, vetenskap- ligt, medicinskt eller något annat liknande ändamål, får användas endast i enlighet med föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om förbud mot att inneha elektriska eller elektroniska anläggningar som inte omfattas av första stycket och som, utan att vara radioanläggningar, är avsedda att sända radiovå- gor. 
 Om nummer och andra adresser för elektronisk kommunikation 
 Nationella adressplaner 
  
 19 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får fastställa nationella adressplaner för elektronisk kommunikation och meddela föreskrifter om planerna och deras användning. Planerna skall vara utformade så att elektroniska kommunikations- nät och elektroniska kommunikationstjänster kan nås på ett likvär- digt sätt. 
  
 20 §  
 Den som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § eller, i annat fall, tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster i samtra- fik med den som är anmälningspliktig, är skyldig att följa fastställda adressplaner. 
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 21 §  
 Nationella adressplaner skall hållas allmänt tillgängliga, utom såvitt avser uppgifter för vilka sekretess gäller enligt 2 kap. sekre- tesslagen (1980:100). 
 Tillstånd att använda adress 
  
 22 §  
 För att få använda en adress ur en nationell adressplan krävs tillstånd. Tillstånd skall avse serier av eller enskilda adresser. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka uppgifter en ansökan om tillstånd enligt första stycket skall innehålla. 
  
 23 §  
 Den som har tilldelats en adresserie enligt 22 § får inte diskri- minera andra som tillhandahåller elektroniska kommunikations- tjänster i fråga om vilka adresser som ger tillträde till dennes tjäns- ter. 
  
 24 §  
 Tillstånd att använda adresser får förenas med villkor angå- ende 
  
 1. 
  
 vilket slag av tjänst som adressen skall användas för, 
  
 2. 
  
 faktiskt och effektivt utnyttjande av adressen, 
  
 3. 
  
 skälig giltighetstid med förbehåll för eventuella ändringar i den nationella adressplanen, 
  
 4. 
  
 åtaganden som har gjorts i samband med att tillstånd beviljats enligt 25 §, samt 
  
 5. 
  
 skyldigheter i enlighet med tillämpliga internationella avtal i fråga om användning av adresser. 
  
 Adresser av betydande ekonomiskt värde 
  
 25 §  
 Tillstånd att använda adresser av betydande ekonomiskt värde får beviljas efter allmän inbjudan till ansökan. Ett sådant tillstånd skall beviljas efter ett anbudsförfarande där det pris sökanden är villig att betala för tillståndet skall vara utslagsgivande eller efter ett förfarande med slumpmässig tilldelning. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om innehållet i en allmän inbjudan och förfa- randet enligt första stycket. 
 58 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 Återkallelse av tillstånd och ändring av tillståndsvillkor 
  
 26 §  
 En tillståndshavare som använder adresser i strid med till- ståndsvillkoren får föreläggas att inom skälig tid tillämpa villkoren. Skälig tid får inte, annat än vid upprepade fall av överträdelse av villkoren, understiga en månad, om inte tillståndshavaren sam- tycker till en kortare tidsfrist. 
 Ett föreläggande enligt första stycket får inte förenas med vite. 
  
 27 §  
 Efterföljs inte ett föreläggande enligt 26 §, skall ett nytt före- läggande utfärdas. Följer tillståndshavaren inte föreläggandet, får tillståndet återkallas, om inte överträdelsen av tillståndsvillkoren kan anses vara av mindre betydelse eller särskilda skäl talar mot det eller ändamålet med föreläggandet lika väl kan tillgodoses genom att tillståndsvillkoren ändras. 
  
 28 §  
 En återkallelse av tillstånd eller ändring av tillståndsvillkoren påverkar inte skyldighet att betala ersättning för tillstånd som har meddelats enligt 25 §, om inte annat bestäms i samband med åter- kallelsen eller villkorsändringen. 
 Överlåtelse av tillstånd 
  
 29 §  
 Ett tillstånd att använda radiosändare eller adress får överlåtas efter medgivande från den myndighet som meddelat tillståndet. Sådant medgivande skall lämnas, om 
  
 1. 
  
 förvärvaren uppfyller de krav som ställts på sökanden i samband med att tillståndet meddelades, 
  
 2. 
  
 det inte finns skäl att anta att överlåtelsen inverkar menligt på konkurrensen, 
  
 3. 
  
 överlåtelsen inte leder till ändrad användning av radio- frekvenserna, om denna är harmoniserad enligt bestämmelser antagna med stöd av Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen och 
  
 4. 
  
 det inte finns något annat särskilt skäl mot det. 
  
 Den som förvärvar ett tillstånd övertar överlåtarens rättigheter och skyldigheter enligt denna lag såvitt avser tiden efter beslutet om medgivande. 
 En överlåtelse av ett tillstånd i strid mot denna lag är utan verkan. 
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 4 kap. Samtrafik och andra former av tillträde 
 Om skyldighet att förhandla om samtrafik m.m. 
  
 1 §  
 En operatör av ett allmänt kommunikationsnät är skyldig att förhandla med den som bedriver eller avser att bedriva anmälnings- pliktig verksamhet om samtrafik i syfte att tillhandahålla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster. Denna skyldig- het gäller även när förhandling begärs av den som är behörig att tillhandahålla elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster i någon annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 
  
 2 §  
 Tystnadsplikt gäller för den som med stöd av 1 § får del av upplysningar från annan i samband med förhandlingar om sam- trafik eller annan form av tillträde för enskilds affärs- eller drifts- förhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. I det all- männas verksamhet gäller sekretesslagen. 
 Särskilda skyldigheter 
  
 3 §  
 Den som kontrollerar slutanvändares tillträde till allmänna kommunikationsnät får förpliktas att bedriva samtrafik eller vidta annan åtgärd som krävs för att säkerställa att slutanvändare kan nå varandra. 
  
 4 §  
 En operatör som enligt 7 kap. 16 § har ett betydande inflytande på en viss marknad, skall i enlighet med 7 kap. 15 § förpliktas till en eller flera av de skyldigheter som anges i 5 – 11 §§. En sådan ope- ratör får även i andra fall än som i detta kapitel sägs förpliktas till en skyldighet om tillträde, om det finns synnerliga skäl för det och åtgärden godkänns av Europeiska gemenskapernas kommission. 
  
 5 §  
 En operatör som avses i 4 § får förpliktas att offentliggöra ett referenserbjudande eller specificerade uppgifter om 
  
 a) 
  
 redovisning, 
  
 b) 
  
 tekniska specifikationer, 
  
 c) 
  
 nätegenskaper, 
  
 d) 
  
 villkor för tillhandahållande och användning, 
  
 e) 
  
 prissättning, 
  
 60 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 f) 
  
 andra förhållanden som erfordras för insyn avseende samtrafik och andra former av tillträde. 
  
 Ett beslut enligt första stycket skall innehålla besked om vilka uppgifter som skall tillhandahållas, hur detaljerade dessa skall vara samt på vilket sätt de skall offentliggöras. Avser förpliktelsen skyldighet att offentliggöra ett referenserbjudande, får referens- erbjudandet ändras, om det är nödvändigt för verkställighet av en skyldighet som har beslutats enligt detta kapitel. 
  
 6 §  
 En operatör som avses i 4 § får förpliktas att tillämpa  
 icke-dis- 
  kriminerande villkor i sin verksamhet. En sådan skyldighet skall särskilt säkerställa att 
  
 a) 
  
 operatören under likvärdiga omständigheter tillämpar lik- värdiga villkor mot andra som tillhandahåller likvärdiga tjänster, samt 
  
 b) 
  
 de tjänster och den information som operatören erbjuder andra tillhandahålls på samma villkor och med samma kvalitet som gäller för dess egna tjänster eller för dotterbolags eller samarbetspartners tjänster. 
  
 7 §  
 En operatör som avses i 4 § får förpliktas att särredovisa och ekonomiskt rapportera specificerad verksamhet med anknytning till samtrafik och andra former av tillträde. En sådan skyldighet kan avse att operatören skall tillämpa en öppen prissättning för andra operatörer och för intern överföring eller tillhandahålla en myndig- het sin redovisning, inbegripet uppgifter om intäkter från annan. 
  
 8 §  
 En operatör som avses i 4 § får förpliktas att uppfylla rimliga krav på tillträde till och användning av nät och tillhörande facilite- ter. En sådan skyldighet kan avse att operatören skall 
  
 a) 
  
 ge annan tillträde till specificerade nätdelar och tillhörande faciliteter, 
  
 b) 
  
 förlänga ett redan beviljat tillträde till tillhörande faciliteter, 
  
 c) 
  
 erbjuda andra operatörer specificerade tjänster för återförsälj- ning, 
  
 d) 
  
 bevilja tillträde till tekniska gränssnitt, protokoll och annan nyckelteknik som är nödvändig för samverkan mellan tjänster, 
  
 e) 
  
 erbjuda samlokalisering eller andra möjligheter till gemensamt utnyttjande av tillhörande faciliteter, 
  
 f) 
  
 erbjuda specificerade tjänster som krävs för att säkerställa samverkan mellan tjänster ända fram till slutanvändarna, 
  
 61 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 g) 
  
 erbjuda tillträde till driftstödssystem eller liknande program- system som krävs för att garantera en sund konkurrens när det gäller tillhandahållande av tjänster, eller 
  
 h) 
  
 bedriva samtrafik eller i övrigt vidta åtgärder så att nät eller tillhörande faciliteter kan förbindas. 
  
 En förpliktelse enligt första stycket om tillträde till accessnät med tvinnad parkabel av metall skall förenas med skyldighet att offentliggöra ett referenserbjudande som innehåller de uppgifter som avses i artikel 9.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter. 
  
 9 §  
 Vid tillämpning av 8 § skall särskilt beaktas 
  
 a) 
  
 den tekniska och ekonomiska bärkraften för användning och installation av alternativa nätdelar eller tillhörande faciliteter, med hänsyn till marknadsutvecklingen samt art och typ av samtrafik och andra former av tillträde, 
  
 b) 
  
 den tillgängliga kapaciteten, 
  
 c) 
  
 de risker som en nyinvestering medför för ägaren till nätdelar eller tillhörande faciliteter, 
  
 d) 
  
 behovet av att värna konkurrensen på lång sikt, 
  
 e) 
  
 berörda immateriella rättigheter, 
  
 f) 
  
 tillhandahållandet av alleuropeiska tjänster. 
  
 10 §  
 En operatör som avses i 4 § får förpliktas att tillämpa visst pris eller iaktta kostnadstäckning vid prissättning för specifika typer av samtrafik och andra former av tillträde, om en marknadsanalys enligt 7 kap. 14 § visar att en brist på effektiv konkurrens innebär att operatören kan ta ut överpriser eller använda prispress på ett sätt som missgynnar slutanvändarna. 
 En förpliktelse enligt första stycket kan avse skyldighet för ope- ratören att tillämpa en viss angiven kostnadsredovisningsmetod och får förenas med villkor om att operatören skall motivera och justera sina priser. 
 Om en operatör har förpliktats att införa en kostnadsredovis- ningsmetod för kontroll av prissättningen, skall en beskrivning av kostnadsredovisningsmetoden göras tillgänglig för allmänheten. Av beskrivningen skall framgå kostnadernas huvudkategorier och reglerna för kostnadsfördelningen. 
 62 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 Den som har förpliktats att kostnadsorientera sin prissättning skall visa att priserna är rättvisa och skäliga med hänsyn till kostnaderna. 
  
 11 §  
 Vid tillämpning av 10 § skall särskild hänsyn tas till den inve- stering som gjorts av operatören. En sådan skyldighet skall utfor- mas så att operatören erhåller en rimlig avkastning på kapitalinve- steringen. 
  
 12 §  
 Överträds en skyldighet som beslutats enligt 3 – 11 §§ tilläm- pas 3 kap. 12, 13 och 16 §§. Istället för att återkalla tillståndet får beslut meddelas att den som åsidosatt skyldighet helt eller delvis skall upphöra med verksamheten. 
 Övriga bestämmelser 
  
 13 §  
 Bestämmelserna i detta kapitel gäller även ett kommunika- tionsnät som inte är allmänt men som genom tillträde till ett allmänt kommunikationsnät är underställt villkor enligt denna lag. 
  
 14 §  
 En operatör får inte förpliktas att tillämpa olika villkor för lik- värdiga tjänster. 
 En skyldighet avseende tillträde skall vara kopplad till de tjänster som faktiskt tillhandahålls, om inte annat följer av villkor som beslutats enligt 3 kap. 9 §. 
  
 15 §  
 En operatör får även i annat fall än enligt 8 § första stycket e förpliktas att tillhandahålla samlokalisering eller andra möjligheter till gemensamt utnyttjande av egendom eller annat, om det krävs för att skydda miljö, folkhälsa eller allmän säkerhet eller för att uppnå mål för fysisk planering. 
  
 16 §  
 Den som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § och har särskilt tillstånd att tillhandahålla andra tjänster än enligt denna lag, skall särredovisa de verksamheter som har samband med tillhandahållan- det av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikations- tjänster, om årsomsättningen för dessa verksamheter i landet upp- går till ett belopp motsvarande minst 50 miljoner euro. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om redovisning enligt första stycket. 
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 5 kap. Tjänster till slutanvändare m.m. 
 Samhällsomfattande tjänster 
  
 1 §  
 Om det behövs för att slutanvändare skall tillhandahållas elek- troniska kommunikationsnät, kommunikationstjänster eller tillhö- rande tjänster till ett överkomligt pris, får den som bedöms lämplig för det förpliktas att 
  
 1. 
  
 uppfylla rimliga krav på anslutning till det allmänna telefonnätet i en fast anslutningspunkt i stadigvarande bostad eller fast verksamhetsställe åt var och en som begär det, 
  
 2. 
  
 uppfylla rimliga krav på tillgång till allmänt tillgängliga telefonitjänster i en fast anslutningspunkt i stadigvarande bostad eller fast verksamhetsställe åt var och en som efter- frågar denna tjänst, 
  
 3. 
  
 i en abonnentförteckning, som skall uppdateras årligen, göra uppgifter om samtliga enskildas telefonabonnemang tillgäng- liga i den utsträckning de inte omfattas av sekretess eller tystnadsplikt enligt lag, 
  
 4. 
  
 tillhandahålla en fullständig upplysningstjänst avseende tele- fonabonnemang i den utsträckning uppgifterna som tillhanda- hålls inte omfattas av sekretess eller tystnadsplikt enligt lag, 
  
 5. 
  
 tillhandahålla telefonautomater i en omfattning som i fråga om kvalitet, antal och geografisk utbredning tillgodoser allmän- hetens behov, med särskilt beaktande av funktionshindrades behov, 
  
 6. 
  
 tillhandahålla funktionshindrade tillgång till allmänt tillgäng- liga telefonitjänster som förmedlas genom allmänt telefonnät i samma utsträckning och på likvärdiga villkor som för andra slutanvändare och tillgodose funktionshindrades behov av sär- skilda sådana tjänster. 
  
 En förpliktelse enligt första stycket får förenas med villkor om särskilda prestandamål. 
 Den som enligt första stycket 1 förpliktas att tillhandahålla en fast anslutning skall göra det möjligt för slutanvändare att ringa och ta emot lokala, nationella och internationella telefonsamtal, telefax och datakommunikation med en viss lägst angiven datahastighet, som medger ett funktionellt tillträde till Internet. Sådan anslutning skall erbjudas funktionshindrade i samma utsträckning och på likvärdiga villkor som för andra slutanvändare. 
 64 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 Den som enligt första stycket 3 eller 4 förpliktas att tillhanda- hålla abonnentförteckningar och upplysningstjänster skall behandla erhållen information på ett  
 icke-diskriminerande 
  sätt. 
 Den som enligt första stycket 5 förpliktas att tillhandahålla telefonautomater skall se till att nödsamtal förmedlas gratis. Med telefonautomat menas en telefon som är tillgänglig för allmänheten och vars användning kan betalas kontant eller med kreditkort, betalkort eller telefonkort. 
  
 2 §  
 Den som enligt 1 § har förpliktats att tillhandahålla en viss tjänst skall i tillämplig omfattning 
  
 1. 
  
 avgiftsfritt tillhandahålla en abonnent specificerade telefonräk- ningar som gäller användning av det allmänna telefonnätet i en fast anslutningspunkt eller därtill hörande allmänt tillgängliga telefonitjänster, om inte abonnenten har begärt att räkningen skall vara ospecificerad, och 
  
 2. 
  
 på begäran av en abonnent avgiftsfritt spärra vissa typer av 
  
 utgående samtal eller adresser. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om uppgifter enligt första stycket. 
  
 3 §  
 En förpliktelse enligt 1 § får i tillämplig mån förenas med vill- kor om skyldighet att 
  
 1. 
  
 tillämpa gemensamma taxor för hela landet eller tillämpa ett visst högsta pris, 
  
 2. 
  
 tillhandahålla möjlighet för konsumenter att på förhand betala för tillträde till det allmänna telefonnätet och för användning av allmänna telefonitjänster, samt 
  
 3. 
  
 tillåta konsumenter att betala för anslutning till det allmänna 
  
 telefonnätet genom betalningar som är fördelade över tiden. 
 Villkor enligt första stycket 1 skall göras allmänt tillgängliga. 
  
 4 §  
 Den som enligt 1 § har förpliktats att tillhandahålla en viss tjänst får inte erbjuda abonnenter andra tjänster på villkor som innebär att abonnenterna tvingas att betala för något som inte är nödvändigt för den begärda tjänsten. 
  
 5 §  
 Den som enligt 1 § har förpliktats att tillhandahålla en viss tjänst skall hålla information om de prestanda som har uppnåtts i tillhandahållandet av tjänsten allmänt tillgänglig, om inte annat följer av bestämmelser om sekretess och annat integritetsskydd. 
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om information enligt första stycket. 
  
 6 §  
 Om den som enligt 1 § har förpliktats att tillhandahålla en viss tjänst inte under en tid av lägst tre månader har uppnått prestanda- mål som beslutats enligt 1 § andra stycket tillämpas 3 kap. 12, 13 och 16 §§. 
 Upphandling av tjänster 
  
 7 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att enskilda och myndigheter skall tillförsäkras tillgång till elektroniska kommunikationstjänster eller nät genom statlig upp- handling, om det är särskilt påkallat med hänsyn till kostnaderna för tillhandahållande av tjänsten eller nätet. 
 Allmänna skyldigheter för operatörer 
  
 8 §  
 Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig telefonitjänst skall i tillämplig omfattning 
  
 1. 
  
 se till att tjänsten och det allmänna telefonnätet i de fasta anslutningspunkterna är uthålliga och tillgängliga i händelse av nätsammanbrott av katastrofkaraktär eller annat liknande för- hållande, 
  
 2. 
  
 medverka till att nödsamtal utan avbrott kan förmedlas avgiftsfritt för användaren, 
  
 3. 
  
 på villkor som är rättvisa, kostnadsorienterade och icke- diskriminerande tillgodose varje rimlig begäran om att lämna ut abonnentuppgifter som inte omfattas av sekretess eller tystnadsplikt enligt lag till den som bedriver eller avser att bedriva abonnentupplysning, 
  
 4. 
  
 i den mån det är tekniskt genomförbart, tillhandahålla den som mottar nödsamtal lokaliseringsuppgifter, 
  
 5. 
  
 hantera alla samtal till det europeiska nummerområdet 3883 utan att det skall påverka behovet för annan operatör av all- mänt telefonnät att få täckning för kostnaden för förmedling av samtal på sitt nät, 
  
 6. 
  
 se till att slutanvändare från andra stater inom Europeiska eko- nomiska samarbetsområdet har tillgång till svenska adresser, 
  
 66 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 vars sifferstruktur saknar geografisk betydelse, om det är tekniskt och ekonomiskt genomförbart samt den uppringde abonnenten inte av kommersiella skäl har valt att begränsa tillträdet för uppringande från vissa geografiska områden. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om i vilken utsträckning och på vilket sätt krav enligt första stycket skall fullgöras. 
  
 9 §  
 Den som tillhandahåller allmänt tillgängliga telefonitjänster skall se till att telefonnätet medger att en abonnent kan behålla sitt telefonnummer vid byte av tjänsteleverantör. Om abonnenten begär det, skall telefonnummer som används för sådan tjänst över- lämnas till annan för att denne skall tillhandahålla tjänsten. Ett nummer vars sifferstruktur har geografisk betydelse behöver över- lämnas endast för tillhandahållande av telefonitjänst inom samma geografiska område (riktnummerområde). 
 Första stycket gäller inte överlämnande av telefonnummer mellan nät som tillhandahåller tjänster i en fast respektive en mobil anslutningspunkt. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om i vilken utsträckning och på vilket sätt kraven enligt första stycket skall fullgöras och får, i enskilda fall, medge undantag från skyldigheten, om det finns särskilda skäl. 
  
 10 §  
 Ersättning för att överlämna telefonnummer enligt 9 § får grundas endast på driftskostnaden för överlämnandet. 
 Den som har överlämnat ett telefonnummer har inte rätt till ersättning för mer än hälften av den driftskostnad som utgörs av ökade trafikkostnader för ett meddelande till telefonnumret. Sådan ersättning får tas ut endast från den som den anropande abonnen- ten har ingått avtal med om förmedling av meddelandet. 
 Den som överlämnar telefonnummer har inte rätt till ersättning från abonnenten för överlämnandet. 
  
 11 §  
 Den som överlämnar ett telefonnummer enligt 9 § skall till den myndighet som regeringen bestämmer genast lämna de upp- gifter som är nödvändiga för dirigering av meddelande till telefon- numret. Andra uppgifter som kan vara direkt eller indirekt hänför- liga till en fysisk person än uppgifter om telefonnummer och om den som tillhandahåller berörda allmänt tillgängliga telefonitjänster får inte lämnas utan samtycke från personen. 
 67 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 Myndigheten får utse någon att i en databas sammanställa sådana uppgifter som avses i första stycket och lämna dem till den som tillhandahåller allmänt tillgängliga telefonitjänster, i den mån denne behöver uppgifterna för dirigering av samtal, och andra som myn- digheten bestämmer. Den utsedda databasoperatören skall i för- hållande till den som tillhandahåller allmänt tillgängliga telefoni- tjänster tillämpa villkor som är konkurrensneutrala och får ta ut den ersättning som är skälig med hänsyn till kostnaderna. 
 Bestämmelserna i denna lag gäller i tillämpliga delar för den databasverksamhet som avses i andra stycket. 
 Särskilda skyldigheter för företag med betydande inflytande på en marknad 
  
 12 §  
 Den som enligt 7 kap. 16 § har ett betydande inflytande på marknaden för tillhandahållandet av anslutning till och användning av det allmänna telefonnätet vid en fast anslutningspunkt får i enlighet med 7 kap. 15 § förpliktas att se till att en abonnent har tillgång till tjänster som erbjuds av den som tillhandahåller allmänt tillgängliga telefonitjänster som vederbörande bedriver samtrafik med genom 
  
 1. 
  
 att slå en kod för val av operatör för enstaka samtal (prefixval) eller 
  
 2. 
  
 ett stående val (förval) med möjligt för abonnenten att välja 
  
 bort förvalet vid enstaka telefonsamtal. 
 Beträffande ersättning för ändring av förval tillämpas 10 § första och tredje stycket. 
  
 13 §  
 Den som enligt 7 kap. 16 § har betydande inflytande på en viss slutkundsmarknad får i enlighet med 7 kap. 15 § förpliktas att 
  
 1. 
  
 tillämpa ett visst högsta eller lägsta pris, 
  
 2. 
  
 inte vidta konkurrenshindrande åtgärder, 
  
 3. 
  
 inte göra en tjänst som kan tillhandahållas fristående beroende av att även annan tjänst tillhandahålls, 
  
 4. 
  
 vidta annan lämplig åtgärd, 
  
 om åtgärder enligt 12 § eller 4 kap. 3 och 4 §§ är otillräckliga. 
  
 14 §  
 Om en marknadsanalys enligt 7 kap. 15 § visar att det inte råder effektiv konkurrens på marknaden för tillhandahållandet av hela eller delar av minimiutbudet av hyrda förbindelser, får den som 
 68 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 enligt 7 kap. 16 § har ett betydande inflytande på marknaden för tillhandahållande av de särskilda komponenterna i minimiutbudet i hela eller delar av landet förpliktas att 
  
 1. 
  
 tillämpa likadana villkor under motsvarande förhållanden för dem som tillhandahåller liknande tjänster och tillhandahålla hyrda förbindelser till andra på samma villkor och med samma kvalitet som de eller deras dotterbolag eller samarbetspartner tillhandahåller för sina egna tjänster, 
  
 2. 
  
 utforma och använda en lämplig kostnadsredovisningsmetod, 
  
 3. 
  
 offentliggöra tekniska egenskaper, 
  
 4. 
  
 offentliggöra taxor, periodiska hyresavgifter och övriga kostnader samt ange om dessa är differentierade, 
  
 5. 
  
 offentliggöra leveransvillkor. 
  
 En förpliktelse enligt första stycket får avse endast den som till- handahåller hyrda förbindelser som överensstämmer med sådana standarder som Europeiska gemenskapernas kommission fastställt och offentliggjort referensnummer till i Europeiska gemenskaper- nas officiella tidning. 
 Taxor och leveransvillkor som offentliggjorts enligt första stycket 4 eller 5 får inte ändras utan tillstånd från den myndighet som regeringen bestämmer. 
  
 15 §  
 Överträds en skyldighet som beslutats enligt 12 – 14 §§ tillämpas 3 kap. 12, 13 och 16 §§. Istället för att återkalla tillståndet får beslut meddelas att den som åsidosatt skyldighet helt eller delvis skall upphöra med verksamheten. 
 Särskilda rättigheter för abonnenter m.m. 
 Om avtal m.m. 
  
 16 §  
 Ett avtal mellan en slutanvändare och den som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster skall innehålla uppgift om 
  
 1. 
  
 leverantörens namn och adress, 
  
 2. 
  
 de tjänster som tillhandahålls, 
  
 3. 
  
 den kvalitetsnivå som erbjuds, 
  
 4. 
  
 leveranstiden för basanslutningen, 
  
 5. 
  
 de underhållstjänster som erbjuds, 
  
 6. 
  
 detaljerade priser och taxor, 
  
 69 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 7. 
  
 hur information om gällande taxor och underhållsavgifter kan erhållas, 
  
 8. 
  
 avtalets löptid, 
  
 9. 
  
 villkoren för förlängning och upphörande av tjänsten, 
  
 10. 
  
 förlängning och uppsägning av avtalet, 
  
 11. 
  
 ersättning om tjänster inte tillhandahålls enligt avtalet och 
  
 12. 
  
 hur ett tvistlösningsförfarande inleds. 
  
 17 §  
 Om den som tillhandahåller abonnenter elektroniska kommu- nikationstjänster vill ändra avtalet skall abonnenten underrättas om ändringen minst en månad innan ändringen träder i kraft. En abon- nent som inte godtar de nya villkoren får häva avtalet utan påföljd. I underrättelsen skall abonnenten upplysas om sin rätt att häva avtalet. 
  
 18 §  
 Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst skall avbryta tjänsten, om fordran mot abonnenten överstiger ett av abonnenten angivet belopp och abon- nenten inte begär att tjänsten ändå skall tillhandahållas. Att tjäns- ten avbryts skall inte hindra abonnenten från att ringa nödsamtal eller andra avgiftsfria samtal. 
 Abonnenten skall i samband med att avtal träffas om tillhanda- hållande av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikations- tjänster informeras om sin rätt enligt första stycket. 
 En åtgärd enligt första stycket eller en ändring av avtalsvillkor som där avses skall ske utan kostnad för abonnenten. 
 Insyn och offentliggörande av information 
  
 19 §  
 Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig telefonitjänst skall hålla uppgifter om gällande priser, taxor och allmänna villkor för tillträde till och användning av telefonitjänsten allmänt tillgäng- liga. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om information enligt första stycket. 
  
 20 §  
 Den som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster får förpliktas att offentliggöra jämförbar, adekvat och aktuell information om tjänsternas kvalitet till slut- användarna. 
 70 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 Åtgärder vid utebliven betalning 
  
 21 §  
 Om en abonnent underlåter att betala för en telefonitjänst till en fast anslutningspunkt får tillhandahållandet av tjänsten avbrytas först sedan abonnenten uppmanats att betala inom viss skälig tid, med erinran om att tillhandahållandet annars kan komma att avbrytas. Betalas tjänsten inom angiven tid, får tillhandahållandet inte avbrytas. 
 Om en abonnent vid upprepade tillfällen har betalat för sent, får tillhandahållandet avbrytas omedelbart. Den som tillhandahåller tjänsten skall i sådant fall genast underrätta abonnenten om avbry- tandet och under en tid av lägst tio dagar från avbrytandet ge abon- nenten möjlighet att ringa nödsamtal och andra avgiftsfria samtal. 
 Gäller utebliven eller upprepad för sen betalning en viss tjänst skall avbrottet begränsas till den tjänsten, om det är tekniskt möj- ligt och abonnenten inte tidigare har fått en betalningsuppmaning eller har vilselett tjänsteleverantören. 
 Telefonisttjänster och abonnentupplysning 
  
 22 §  
 Den som abonnerar på en allmänt tillgänglig telefonitjänst har rätt 
  
 1. 
  
 att upptas i den allmänt tillgängliga abonnentförteckning som avses i 1 § första stycket 3, 
  
 2. 
  
 till tillgång till sådan upplysningstjänst som avses i 1 § första stycket 4, 
  
 3. 
  
 till tillgång till telefonisttjänst. 
  
 6 kap. Integritetsskydd 
 Särskilda definitioner 
  
 1 §  
 I detta kapitel avses med 
  
 användare 
 : en fysisk person som använder en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst, 
  
 elektroniskt meddelande 
 : all information som utbyts eller över- förs mellan ett begränsat antal parter genom en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst, utom information som överförs som del av sändningar av ljudradio- och  
 TV-program 
  som är rik- tade till allmänheten via ett elektroniskt kommunikationsnät och 
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 informationen inte kan sättas i samband med den enskilde abon- nenten eller användaren av informationen. 
 Begreppen  
 behandling  
 och  
 samtycke  
 har i kapitlet samma inne- börd som i personuppgiftslagen (1998:204). 
 Förhållande till annan lag m.m. 
  
 2 §  
 I fråga om behandling av personuppgifter vid tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunika- tionstjänster gäller personuppgiftslagen (1998:204), om inte annat är föreskrivet. 
 I det allmännas verksamhet skall sekretesslagen (1980:100) tillämpas i stället för 18 – 20 §§. 
  
 3 §  
 Bestämmelserna i detta kapitel gäller även till förmån för juri- diska personer om annat inte sägs. 
 Säkerhet 
  
 4 §  
 Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst ansvarar för att personuppgifter och integriteten för fysiska och juridiska personer skyddas i nätet. Om det är nödvändigt, skall den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät för sådana tjänster vidta åtgärder för att upprätthålla detta skydd i nätet. Åtgärderna skall vara anpassade till den risk som föreligger med beaktande av tillgänglig teknik och kostnaderna för att genomföra åtgärderna. 
  
 5 §  
 Om det vid tillhandahållande av en allmänt tillgänglig elektro- nisk kommunikationstjänst föreligger särskild risk för bristande skydd av personuppgifter och integritet, skall den som tillhandahåller tjänsten informera abonnenten om risken. Om tjänstetillhandahållaren inte har att enligt 4 § avhjälpa risken, skall abonnenten informeras om hur och till vilken kostnad risken kan avhjälpas. 
 72 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 Behandling av trafikuppgifter 
  
 6 §  
 Trafikuppgifter om abonnenter och användare som behandlas och lagras av den som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § skall utplånas eller avidentifieras när de inte längre behövs för att över- föra ett elektroniskt meddelande, om de inte får sparas för sådan behandling som anges i andra och tredje stycket eller 11 §. 
 Trafikuppgifter som krävs för abonnentfakturering och betal- ning av avgifter för samtrafik får behandlas till dess att fordran är betald eller preskriberad. 
 Om den abonnent eller användare som uppgifterna avser har samtyckt till det, får den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst behandla de uppgifter som avses i första stycket för att marknadsföra elektroniska kommunika- tionstjänster eller för att tillhandahålla andra tjänster där uppgif- terna behövs i den utsträckning och under den tid som är nödvän- dig för tjänsten eller marknadsföringsåtgärden. Ett samtycke kan när som helst återtas. 
 Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kom- munikationstjänst skall informera abonnenten eller användaren om vilken typ av trafikuppgifter som behandlas och under hur lång tid uppgifterna behandlas för sådana ändamål som anges i andra och tredje stycket. Informationen skall lämnas innan abonnentens eller användarens samtycke inhämtas. 
 Trafikuppgifter får endast behandlas av sådana personer som fått i uppdrag av den som bedriver anmälningspliktig verksamhet att sköta fakturering, trafikstyrning, kundförfrågningar, utredning av bedrägerier, marknadsföring av elektroniska kommunikations- tjänster eller tillhandahållande av andra tjänster där uppgifterna behövs. Behandlingen skall begränsas till vad som är nödvändigt för verksamheten. 
  
 7 §  
 Bestämmelserna i 6 § gäller inte 
  
 1. 
  
 för en myndighet eller en domstol eller en nämnd som avses i 9 kap. när den behöver tillgång till sådana uppgifter för att lösa tvister om samtrafik och fakturering, 
  
 2. 
  
 för elektroniska meddelanden som befordras eller har expedierats eller beställts till eller från en viss adress i ett elektroniskt kommunikationsnät som omfattas av beslut om hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning, 
  
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 3. 
  
 i den utsträckning det är nödvändigt för att förhindra och avslöja obehörig användning av ett elektroniskt kommunika- tionsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. 
  
 Lokaliseringsuppgifter som inte är trafikuppgifter 
  
 8 §  
 Om andra lokaliseringsuppgifter än trafikuppgifter kan behandlas för positionsbestämning av terminalutrustningen är den som bedriver anmälningspliktig verksamhet skyldig att se till att sådana uppgifter endast behandlas efter att de har avidentifierats, om inte användaren eller abonnenten gett sitt samtycke till behandlingen. Sådan behandling får endast ske i den utsträckning och för den tid som krävs för tillhandahållandet av en tjänst där uppgifterna behövs. Innan användaren eller abonnenten lämnar sitt samtycke skall den som tillhandahåller tjänsten informera denne om vilken typ av andra lokaliseringsuppgifter än trafikuppgifter som kommer att behandlas, behandlingens syfte och varaktighet samt om uppgifterna kommer att vidarebefordras till tredje part för tillhandahållande av tjänsten. Användaren eller abonnenten skall ha möjlighet att när som helst återkalla sitt samtycke. 
 En användare eller en abonnent som har lämnat samtycke enligt första stycket skall ha möjlighet att på ett enkelt sätt och kost- nadsfritt tillfälligt kunna motsätta sig behandlingen av sådana upp- gifter för varje uppkoppling eller för varje överföring av ett elek- troniskt meddelande. 
 Endast sådana personer som handlar på uppdrag av den som till- handahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt till- gänglig elektronisk kommunikationstjänst eller den som tillhanda- håller en tjänst där uppgifterna behövs får behandla andra lokalise- ringsuppgifter än trafikuppgifter i enlighet med första och andra stycket. Sådan behandling skall begränsas till det som är nödvän- digt för att tillhandahålla tjänsten. 
 Ospecificerade räkningar och nummerpresentation 
  
 9 §  
 Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst är skyldig att tillhandahålla en abonnent som begär det en ospecificerad räkning. 
 74 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 10 §  
 Den som tillhandahåller nummerpresentation skall erbjuda 
  
 1. 
  
 den anropande abonnenten eller användaren möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt förhindra nummerpresenta- tion för varje samtal, 
  
 2. 
  
 den anropade abonnenten möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt vid rimlig användning av funktionen förhindra nummerpresentationen vid inkommande samtal, 
  
 3. 
  
 om numret visas innan samtalet etableras, erbjuda den anropade abonnenten möjlighet att på ett enkelt sätt avvisa inkommande samtal, om skydd mot nummerpresentationen används av den anropande användaren eller abonnenten. 
  
 Om presentationen avser det uppkopplade numret, skall den anropade abonnenten erbjudas möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt förhindra presentationen av det uppkopplade numret för den anropande användaren. 
 Vad som föreskrivs i första stycket 1 skall gälla även för samtal till ett land utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Vad som föreskrivs i första stycket 2 och 3 samt andra stycket skall gälla även för inkommande samtal från ett sådant land. 
 Om nummerpresentation eller presentation av ett anropat num- mer erbjuds skall den som tillhandahåller allmänt tillgängliga elek- troniska kommunikationstjänster informera allmänheten om detta och om de möjligheter som anges första och andra stycket. 
 Undantag beträffande nummerpresentation och lokaliseringsuppgifter 
  
 11 §  
 Den som bedriver anmälningspliktig verksamhet skall 
  
 1. 
  
 på begäran av en abonnent temporärt åsidosätta skydd mot nummerpresentation för att kunna identifiera störande samtal; operatören skall lagra sådana uppgifter som identifierar den anropande abonnenten och hålla dem tillgängliga för abonnenten på begäran, 
  
 2. 
  
 på begäran från Polisen eller en regional alarmeringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler åsidosätta skydd mot nummer- presentation och utan samtycke eller trots vägran från abonnenten eller användaren tillhandahålla sådan organisation lokaliseringsuppgifter vid nödsamtal. 
  
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 Den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om det sätt på vilket skyldigheter enligt första stycket skall fullgöras. 
 Automatisk vidarekoppling 
  
 12 §  
 Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig telefonitjänst är skyldig att på begäran av en abonnent på ett enkelt sätt och kost- nadsfritt tillhandahålla möjlighet att stoppa automatisk vidare- koppling som görs av tredje part till abonnentens terminal. 
 Abonnentförteckningar 
  
 13 §  
 En abonnent som är en fysisk person skall kostnadsfritt få information om ändamålen med en allmänt tillgänglig abonnent- förteckning eller en förteckning ur vilken uppgifter kan erhållas genom abonnentupplysning innan personuppgifter om abonnenten tas in i den. Om förteckningen skall finnas i elektronisk form, skall abonnenten informeras om de sökfunktioner som en sådan tjänst möjliggör. 
  
 14 §  
 För att behandla personuppgifter om en abonnent som är en fysisk person i en allmänt tillgänglig abonnentförteckning fordras samtycke från honom eller henne. Abonnenten skall ha möjlighet att utan kostnad kontrollera uppgifterna om honom eller henne och få rättelse av felaktiga uppgifter samt att få uppgifter borttagna ur förteckningen så snart det är möjligt. 
 Förbud mot avlyssning m.m. 
  
 15 §  
 Utöver vad som anges i 6, 18 och 21 §§ får inte någon annan än berörda användare ta del av eller på annat sätt behandla uppgifter i ett elektroniskt meddelande eller trafikuppgifter som hör till detta i ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst, om användarna inte har samtyckt till behandlingen. 
 Första stycket utgör inte hinder mot 
  
 1. 
  
 sådan lagring som är automatisk, mellanliggande och tillfällig, om den är nödvändig för överföring av ett elektro- 
  
 76 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 niskt meddelande, eller i den utsträckning det är nödvändigt för driften av ett elektroniskt kommunikations- nät eller en elektronisk kommunikationstjänst, 
  
 2. 
  
 att andra får tillgång till innehållet i ett elektroniskt meddelande, om innehållet är allmänt tillgängligt där den överförda informationen sändes ut och det sker endast för att effektivisera den fortsatta överföringen till andra mottagare samt uppgifter om vem som begärt att få informationen utplånas, eller 
  
 3. 
  
 en sådan inspelning av ett elektroniskt meddelande och trafikuppgifter som hör till detta som sker för att säkra bevis avseende ett avtal eller annan affärshändelse. 
  
 16 §  
 Elektroniska kommunikationsnät får användas för att lagra eller få tillgång till information som är lagrad i en abonnents eller användares terminalutrustning endast om abonnenten eller använ- daren får information om ändamålet med behandlingen och ges tillfälle att hindra sådan behandling. Detta hindrar inte sådan lag- ring eller åtkomst som behövs för att utföra eller underlätta att överföra ett elektroniskt meddelande via ett elektroniskt kommu- nikationsnät eller som är nödvändig för att tillhandahålla en tjänst som användaren eller abonnenten uttryckligen har begärt. 
 Hemlig teleavlyssning m.m. 
  
 17 §  
 Den som tillhandahåller ett allmänt telefonnät eller en allmänt tillgänglig telefonitjänst skall bedriva denna verksamhet så att beslut om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning kan verkställas och så att verkställandet inte röjs. 
 Innehållet i och uppgifter om de avlyssnade eller övervakade telemeddelandena skall göras tillgängliga så att informationen enkelt kan tas om hand. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om frågor som avses i första och andra stycket samt får i enskilda fall medge undantag från kravet i första stycket. 
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 Tystnadsplikt 
  
 18 §  
 Den som i samband med tillhandahållande av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst har fått del av eller tillgång till 
  
 1. 
  
 uppgift om abonnemang, 
  
 2. 
  
 innehållet i ett elektroniskt meddelande, eller 
  
 3. 
  
 annan uppgift som angår ett särskilt elektroniskt meddelande, får inte obehörigen föra vidare eller utnyttja det han fått del av eller tillgång till. 
  
 Tystnadsplikt enligt första stycket gäller inte i förhållande till den som har tagit del i utväxlingen av ett elektroniskt meddelande eller som på annat sätt har sänt eller tagit emot ett sådant medde- lande. 
 Tystnadsplikt i fråga om uppgifter som avses i första stycket 1 och 3 gäller inte heller i förhållande till innehavare av ett abonne- mang som använts för ett elektroniskt meddelande. 
  
 19 §  
 Tystnadsplikt enligt 18 § första stycket gäller även för uppgift som hänför sig till 
  
 1. 
  
 åtgärden att kvarhålla försändelser enligt 27 kap. 9 § rätte- gångsbalken och 
  
 2. 
  
 angelägenhet som avser användning av hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning enligt 27 kap. 18 eller 19 § rätte- gångsbalken. 
  
 20 §  
 Den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst och därvid har fått del av eller tillgång till uppgift som avses i 18 § första stycket skall på begäran lämna 
  
 1. 
  
 uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till en myndighet som i ett särskilt fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt delgivningslagen (1970:428), om myndigheten finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eller att det annars finns synnerliga skäl, 
  
 2. 
  
 uppgift som avses i 18 § första stycket 1 och som angår miss- tanke om brott till åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan myndighet som skall ingripa mot brottet, om fängelse är föreskrivet för brottet och detta enligt myndig- hetens bedömning kan föranleda annan påföljd än böter, 
  
 78 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 3. 
  
 uppgift som avses i 18 § första stycket 3 och som angår miss- tanke om brott till åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan myndighet som skall ingripa mot brottet, om det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i två år, 
  
 4. 
  
 uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till en kronofogde- myndighet som behöver uppgiften i exekutiv verksamhet, om myndigheten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, 
  
 5. 
  
 uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till en skatte- myndighet som behöver uppgiften i verksamhet som avser kontroll av skatt eller avgift eller i utredning om rätt folkbok- föringsort enligt folkbokföringslagen (1991:481), om myndig- heten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för hand- läggningen av ett ärende, 
  
 6. 
  
 uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till polismyndighet, om myndigheten finner att uppgiften behövs i samband med underrättelse, efterforskning eller identifiering vid olyckor eller dödsfall eller för att myndigheten skall kunna fullgöra uppgift som avses i 12 § polislagen (1984:387), 
  
 7. 
  
 uppgift som avses i 18 § första stycket 1 till polismyndighet eller åklagarmyndighet, om myndigheten finner att uppgiften behövs i ett särskilt fall för att myndigheten skall kunna fullgöra underrättelseskyldighet enligt 33 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, 
  
 8. 
  
 uppgift som avses i 18 § första stycket 1 och 3 till regional alarmeringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verksam- heten hos vissa regionala alarmeringscentraler. 
  
 21 §  
 Den som i annat fall än som avses i 6 och 15 §§ i radiomotta- gare har avlyssnat eller på annat sätt med användande av sådan mottagare fått tillgång till ett radiobefordrat elektroniskt medde- lande som inte är avsett för honom eller henne själv eller för all- mänheten får inte obehörigen föra det vidare. 
 Närmare föreskrifter 
  
 22 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i fråga om behandling av personuppgifter för elektronisk kom- munikation meddela närmare föreskrifter om 
 79 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 1. 
  
 vilka uppgifter som får behandlas enligt 6 § andra och tredje stycket, 
  
 2. 
  
 de krav som skall ställas på en allmänt tillgänglig telefonitjänst som medger identifiering av det anropande eller anropade telefonnumret eller vidarekoppling, och 
  
 3. 
  
 uppgifter om abonnemang i allmänt tillgängliga abonnentför- teckningar. 
  
 7 kap. Prövning av ärenden m.m. 
 Allmänna bestämmelser 
  
 1 §  
 Den myndighet som regeringen bestämmer skall mottaga anmälan, pröva ansökningar, besluta om skyldigheter och i övrigt pröva frågor och handlägga ärenden samt utöva tillsyn enligt denna lag eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen. I fråga om prövning av mål om straff eller förverkande enligt 10 kap. gäller dock vad som är föreskrivet om brottmål i allmänhet. 
 Om tvistlösning mellan enskilda finns bestämmelser i 9 kap. Att en tvist hänskjutits till prövning av en särskild nämnd hindrar inte myndigheten från att ålägga part skyldigheter eller i övrigt fatta beslut i enlighet med denna lag. 
  
 2 §  
 Åtgärder som vidtas med stöd av denna lag får inte vara mer ingripande än som krävs för att tillgodose de intressen som anges i 1 kap. 1 §. 
  
 3 §  
 Den som bedriver verksamhet som omfattas av lagen är skyldig att på begäran tillhandhålla en myndighet upplysningar och hand- lingar som behövs för 
  
 1. 
  
 systematisk kontroll eller kontroll i enskilda fall av att skyldig- heter eller villkor har uppfyllts avseende 
  
 a) 
  
 betalning av avgift eller ersättning enligt 22 – 23 §§, 
  
 b) 
  
 skyldigheter som avses i 4 kap. 3 och 4 §§, 5 kap. 12 – 14 §§ samt 7 – 8 §§ lagen (1998:31) om standarder för sändning av  
  
 TV-signaler, 
  
 2. 
  
 kontroll i varje enskilt fall av att de allmänna skyldigheter som gäller för anmälningspliktig verksamhet är uppfyllda, 
  
 3. 
  
 förfaranden för eller bedömning av framställningar om beviljande av tillstånd enligt 3 kap. 1 och 22 §§, 
  
 80 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 4. 
  
 offentliggörande av jämförande kvalitets- och prisöversikter över tjänster till gagn för konsumenterna enligt 5 kap., 
  
 5. 
  
 klart definierade statistiska ändamål, 
  
 6. 
  
 marknadsanalys enligt 15 §. 
  
 Uppgifter som avses i första stycket 1 – 2 och 4 – 6 får inte begäras in före ett marknadstillträde eller som villkor för detta. 
  
 4 §  
 Den information som överlämnas till myndigheten enligt bestämmelserna i denna lag får göras tillgänglig för andra behöriga myndigheter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om inte annat följer av bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt. 
 Särskilda handläggningstider 
  
 5 §  
 Ärenden som angår verksamhet som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen skall handläggas skyndsamt. I övrigt får regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer meddela föreskrifter om särskild handläggning av vissa ären- den. 
  
 6 §  
 I ärende om tillstånd att använda radiosändare skall beslut med- delas inom sex veckor efter det att ansökan kom in till myndighe- ten eller, vid förfaranden med allmän inbjudan till ansökan, senast åtta månader därefter, om det är nödvändigt för handläggningen av ärendet. 
 Handläggningstider enligt första stycket gäller inte om annat följer av bestämmelser i internationella överenskommelser som Sverige har anslutit sig till om användning av radiofrekvenser och satellitsamordning. 
  
 7 §  
 I ärende om tillstånd att använda adress för elektronisk kom- munikation skall beslut meddelas inom tre veckor från det att ansökan kom in till myndigheten, eller, vid förfarande med allmän inbjudan till ansökan, senast tre veckor därefter, om det är nödvän- digt för handläggningen av ärendet. 
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 Förfaranden för samråd 
  
 8 §  
 I ärende om ändring av tillstånd eller villkor för att använda radiosändare eller adress för elektronisk kommunikation skall berörda parter och andra som kan ha intresse i saken ges skälig tid att yttra sig innan beslut fattas, dock minst fyra veckor om det inte finns särskilda skäl mot det. 
  
 9 §  
 I frågor som rör slutanvändar- och konsumenträttigheter avse- ende allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster skall berörda parter och intresseorganisationer ges tillfälle att yttra sig, om det kan ske utan olägenhet. 
  
 10 §  
 När en myndighet avser att meddela beslut enligt 3 kap. 7 § eller vidta en åtgärd som har betydande inverkan på en enligt 14 § bestämd marknad, skall den upprätta ett förslag till åtgärd och ge berörda parter tillfälle att yttra sig inom skälig tid. 
 Första stycket gäller inte tvist som har hänskjutits till myndig- hetsprövning enligt 9 kap. 9 §. 
  
 11 §  
 Om ett beslut enligt 4 kap. 3 eller 4 § skulle kunna påverka handeln mellan staterna inom Europeiska ekonomiska samarbets- området, skall ett motiverat förslag till beslut tillställas behöriga myndigheter i övriga stater och Europeiska gemenskapernas kom- mission. 
 Underrättelse till kommissionen enligt första stycket skall även lämnas om en myndighet i enlighet med internationella avtal avser att införa, ändra eller upphäva en skyldighet som beslutats enligt denna lag. 
 Beslut som avses i första eller andra stycket får meddelas tidigast en månad efter det att underrättelse har skett. 
  
 12 §  
 Om det behövs för att säkerställa konkurrensen på en enligt 14 § bestämd marknad eller för att skydda användarnas intressen, och ett beslut om åtgärd inte kan uppskjutas, får beslut omedelbart meddelas att gälla i högst sex månader. I sådant fall skall behöriga myndigheter och kommissionen utan dröjsmål underrättas om beslutet och skälen för detta. 
 Ett beslut om en åtgärd enligt första stycket får inte förlängas utan iakttagande av samrådsskyldigheten i 10 och 11 §§. 
 82 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 13 §  
 Resultatet av ett samrådsförfarande enligt 8 – 11 §§ skall göras allmänt tillgängligt, utom såvitt avser uppgifter om affärshemlig- heter för vilka sekretess eller tystnadsplikt gäller enligt lag. 
 Särskilt om prövningen av vilka företag som har betydande inflytande på en marknad 
  
 14 §  
 Årligen skall fastställas vilka produkt- och tjänstemarknader, särskilt geografiska marknader, som har sådana särdrag att det kan vara motiverat att införa skyldigheter enligt denna lag. Därvid skall Europeiska gemenskapernas kommissions rekommendation om relevanta produkt- och tjänstemarknader samt riktlinjer för mark- nadsanalys och bedömning av ett företags betydande inflytande på marknaden beaktas. 
 Vid prövning enligt första stycket har 10 och 11 §§ motsvarande tillämpning. 
 Om den marknad som skall fastställas avviker från Europeiska gemenskapernas kommissions rekommendation skall dock den tid som anges i 11 § tredje stycket vara tre månader. 
 Om Europeiska gemenskapernas kommission inte godtar försla- get, får beslutet inte meddelas. 
  
 15 §  
 De relevanta marknader som har bestämts enligt 14 § skall fortlöpande analyseras. Beträffande varje marknad skall fastställas om det råder effektiv konkurrens. 
 Om det vid en bedömning enligt första stycket konstateras att det inte råder effektiv konkurrens på en bestämd marknad, skall företag med betydande inflytande på den marknaden identifieras och beslut meddelas om skyldigheter enligt 4 kap. 4 § och 5 kap. 12 – 14 §§. 
 Om det vid en bedömning enligt första stycket konstateras att det råder effektiv konkurrens på en bestämd marknad, skall skyl- digheter som har beslutats med stöd av 4 kap. 4 § och 5 kap. 12 – 14 §§ upphävas. Tidpunkten för upphävande av en skyldighet skall bestämmas med hänsyn till berörda parters intressen. 
 För marknader som fastställs enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunika- tionstjänster (ramdirektiv) artikel 15.4 och som omfattar gemen- skapen eller en betydande del därav skall åtgärder enligt första – 
 83 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 tredje stycket beslutas gemensamt med berörda länders ansvariga myndigheter. 
 Beslut enligt andra och tredje stycket skall föregås av samråd enligt vad som sägs i 10 och 11 §§. Om Europeiska gemenskapernas kommission inte godtar förslaget, får ett sådant beslut inte meddelas. 
  
 16 §  
 Ett företag skall anses ha ett betydande inflytande på en viss marknad om det, antingen enskilt eller tillsammans med andra, har en ställning av sådan ekonomisk styrka att det i betydande omfatt- ning kan uppträda oberoende av sina konkurrenter, sina kunder och i sista hand av konsumenterna. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om riktlinjer och underlag för bedömning enligt första stycket. 
 Omprövning 
  
 17 §  
 Skyldigheter och villkor som har beslutats enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall ändras eller upphävas, om ändamålet med åtgärden inte längre kvarstår. Ett beslut om förpliktelse enligt 4 eller 5 kap. skall alltid omprövas inom två år från det att beslutet vann laga kraft. 
 Tidpunkten för en ändring eller ett upphävande av en skyldighet eller ett villkor skall bestämmas med hänsyn till berörda parters intressen. 
 Överklagande 
  
 18 §  
 Beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. 
 Följande beslut får inte överklagas: 
  
 1. 
  
 ett beslut enligt 3 kap. 7 §, 
  
 2. 
  
 ett beslut i en fråga som avses i 3 kap. 11 § tredje stycket, 
  
 3. 
  
 ett beslut i en fråga som avses i 3 kap. 25 § första stycket, samt 
  
 4. 
  
 ett beslut enligt 5 kap. 7 §. 
  
 84 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 19 §  
 Beslut i en fråga som avses i 14 §, 15 § första stycket och 16 § får inte överklagas. Överklagas ett beslut att införa, upphäva eller ändra en skyldighet som anges i 15 § andra och tredje stycket, får dock klaganden eller motparten begära att ett beslut enligt första meningen ändå skall prövas. 
  
 20 §  
 Ett beslut som innefattar endast förberedelse till senare beslut får överklagas endast i samband med överklagande av det senare beslutet. Beslutet får dock överklagas särskilt på den grund att ärendet onödigt uppehålls genom beslutet. 
  
 21 §  
 Beslut enligt denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen gäller omedelbart, om inte annat har bestämts. 
 Avgifter m.m. 
  
 22 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om skyldighet att betala avgift för myndighetens verksamhet enligt denna lag för den som 
  
 1. 
  
 bedriver verksamhet som är anmäld enligt 2 kap. 1 §, 
  
 2. 
  
 anmäler sådan verksamhet, 
  
 3. 
  
 ansöker om tillstånd enligt 3 kap. 1 eller 22 § eller innehar sådant tillstånd, 
  
 4. 
  
 ansökan om medgivande enligt 3 kap. 29 §. 
  
 23 §  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för den som bedriver verk- samhet som är anmäld enligt 2 kap. 1 § att betala avgift för finansie- ring av beredskapsåtgärder rörande elektronisk kommunikation. 
 Verkställighet 
  
 24 §  
 En myndighet har rätt att få verkställighet hos kronofogde- myndigheten av beslut som avser åtgärder enligt denna lag. Därvid gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken. 
 85 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 8 kap. Tillsyn 
 Allmänna bestämmelser 
  
 1 §  
 Tillsynen skall säkerställa att ändamålet med lagen och före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen tillgodoses. 
 Tillsynsmyndigheten skall i detta syfte kontrollera efterlevnaden av lagen och de föreskrifter och skyldigheter som har meddelats med stöd av lagen och vidta de åtgärder som behövs för att lagens mål skall uppfyllas. 
 Kontroll av uppgifter som hålls tillgängliga enligt 5 kap. 5 § får ske på operatörens bekostnad. 
  
 2 §  
 Tillsynsmyndigheten har rätt att, utöver vad som i övrigt är föreskrivet, för tillsynen få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där verksamhet som omfattas av denna lag bedrivs. 
  
 3 §  
 Information som enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall hållas allmänt tillgänglig skall, utan hinder av vad som sägs i 7 kap. 3 § första stycket, utan anmo- dan tillställas tillsynsmyndigheten. 
  
 4 §  
 Tillsynsmyndigheten skall övervaka utvecklingen av och nivån på taxor för slutkunder när det gäller tjänster som avses i 5 kap. 1 §. 
 Förelägganden och förbud 
  
 5 §  
 Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för efterlevnaden av denna lag eller av skyldigheter, villkor eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 
 Beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite, om inte annat är föreskrivet. 
 86 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 9 kap. Tvistlösning mellan enskilda 
 Nämndprövning 
  
 1 §  
 Martinez mellan enskilda i anledning av denna lag eller skyldigheter, villkor eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, får av parterna gemensamt hänskjutas till avgörande av en särskild nämnd. 
  
 2 §  
 Nämnden skall bestå av ordförande och, om inte parterna bestämmer annat, två andra ledamöter. 
 Parterna väljer gemensamt en av de enligt 3 § förordnade perso- nerna som ordförande. Övriga ledamöter väljs till lika antal av var- dera parten. 
  
 3 §  
 Regeringen förordnar för tre år i sänder minst fem personer att tjänstgöra som ordförande i nämnden. Under treårsperioden får vid behov ytterligare personer förordnas för återstående del av perio- den. 
  
 4 §  
 Förfarandet vid nämnden inleds när parterna gemensamt väljer ordförande. 
  
 5 §  
 De frågor som har lämnats till nämnden avgörs genom beslut. Om parterna förliks får nämnden på parternas begäran stadfästa förlikningen genom beslut. 
 Återkallar en av parterna eller parterna gemensamt ett yrkande, skall nämnden avskriva tvisten i denna del. 
  
 6 §  
 Nämndens beslut får inte överklagas. Beslut får verkställas såsom skiljedom. 
  
 7 §  
 Utöver vad som angetts i 1 – 6 §§ gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 7 – 11, 14, 16 – 18, 21 – 26, 29 – 35 och 37 – 44 §§ lagen (1999:116) om skiljeförfarande. 
  
 8 §  
 En tvist som hänskjutits till nämnden för avgörande får inte prövas av allmän domstol. 
 87 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 Myndighetsprövning 
  
 9 §  
 Uppkommer det tvist mellan enskilda i anledning av ett beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, får en part hänskjuta tvisten för avgörande av den myndighet som har fattat beslutet. 
 Myndigheten skall så snart som möjligt besluta i de frågor som tvisten gäller. Beslutet skall meddelas senast inom fyra månader från det att begäran kom in till myndigheten, om längre tid inte är nödvändig med hänsyn till tvistens omfattning eller andra särskilda omständigheter. 
  
 10 §  
 Om det med hänsyn till tvistens beskaffenhet är lämpligare, får myndigheten i stället för att ta upp tvist till prövning hänskjuta tvisten för medling. Parterna skall i sådant fall beredas tillfälle att till myndigheten komma in med förslag om lämplig person att vara medlare. Kan parterna inte enas om lämplig person, skall myndig- heten utse medlare bland de personer som avses i 3 §. 
 Har medling pågått i fyra månader eller avbrutits dessförinnan utan att parterna kommit överens, skall myndigheten på ny ansö- kan av någon av parterna pröva tvisten enligt vad som anges i 9 §. 
  
 11 §  
 Parterna skall solidariskt betala skälig ersättning till medlare för arbete och utlägg. 
  
 12 §  
 Om en tvist som hänskjutits till myndighet enligt 9 § rör part i annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet skall myndigheten vid handläggning av ärendet samråda med behörig myndighet i den staten. 
 10 kap. Straff, skadestånd m.m. 
 Straff 
  
 1 §  
 Den som med uppsåt eller av oaktsamhet 
  
 1. 
  
 använder radiosändare utan tillstånd där sådant tillstånd krävs enligt denna lag eller använder radiosändare i strid med ett villkor som har bestämts vid meddelandet av tillstånd, eller 
  
 2. 
  
 bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 3 kap. 18 § andra stycket, 
  
 döms till böter eller fängelse i högst sex månader. 
 88 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 2 §  
 Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot den tyst- nadsplikt som föreskrivs i 4 kap. 2 §, 6 kap. 18, 19 eller 21 § eller mot förbud enligt 6 kap. 15 eller 16 § döms till böter, om ansvar för brottet inte är stadgat i brottsbalken. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. 
 Förverkande 
  
 3 §  
 Radiosändare eller elektriska anläggningar som har varit föremål för brott enligt 1 § 2 kan förklaras förverkade. Bestämmelserna i 36 kap. brottsbalken skall därvid tillämpas. 
 Utdömande av vite 
  
 4 §  
 Har någon ålagts att betala konkurrensskadeavgift enligt 26 § konkurrenslagen (1993:20) eller dömts att betala vite enligt 59 § samma lag, får vite enligt denna lag inte dömas ut för samma förfa- rande. 
 Skadestånd, inlösen m.m. 
  
 5 §  
 En operatör av allmänna elektroniska kommunikationsnät skall ersätta en abonnent eller användare för skada och kränkning av den personliga integriteten som orsakats av en behandling av person- uppgifter i strid med denna lag. Ersättningsskyldigheten kan i den utsträckning det är skäligt jämkas, om operatören visar att felet inte berodde på denne. 
 Övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 25 juli 2003. 
  
 2. 
  
 Genom lagen upphävs 
  
 a) 
  
 telelagen (1993:597), 
  
 b) 
  
 lagen (1993:599) om radiokommunikation. 
  
 89 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 3. 
  
 Om det i en lag eller någon annan författning hänvisas till bestämmelser som har ersatts genom bestämmelser i denna lag, skall i stället de nya bestämmelserna tillämpas. 
  
 4. 
  
 De nationella nummerplaner som fastställts med stöd av tele- lagen (1993:597) och som gäller vid lagens ikraftträdande, skall anses meddelade för elektroniska kommunikationsnät med stöd av motsvarande bestämmelser i denna lag. 
  
 5. 
  
 Beslut avseende tillstånd, tillståndsvillkor, undantag från till- ståndsplikt, ändringar av frekvenstilldelning, förelägganden, förbud och andra åtgärder skall fortsätta att gälla, om de har meddelats enligt bestämmelser i en lag som anges i punkt 2 eller motsvarande bestämmelser i äldre lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av sådana bestämmelser. Besluten skall anses meddelade med stöd av motsvarande bestämmelser i denna lag eller i före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen, om det inte följer något annat av lagen eller föreskrifterna. 
  
 Den myndighet som regeringen bestämmer skall så snart som möjligt i enlighet med 7 kap. 15 § ompröva skyldigheter som med- delats genom beslut som avses i första stycket. 
 Första stycket gäller inte tillstånd enligt 7 § telelagen (1993:597). Den som har ett sådant tillstånd som gäller vid lagens ikraftträ- dande skall anses anmäld i enlighet med vad som föreskrivs i 2 kap. 
  
 1 
  
 § denna lag. 
  
 Anmälningar som gjorts enligt 5 § telelagen (1993:597) och som gäller vid lagens ikraftträdande skall fortsätta att gälla och skall anses ha skett med stöd av 2 kap. 1 § denna lag. 
  
 6. 
  
 Skyldigheter som gäller enligt 19 – 21, 23 första stycket 5, 23 a, 
  
 23 
  
 b, 24, 26, 28, 29, 32 – 36 §§ telelagen (1993:597) eller före- skrifter som meddelats med stöd av 22 § samma lag, skall gälla till dess att den myndighet som regeringen bestämmer fattat beslut enligt 7 kap. 15 § denna lag. 
  
 7. 
  
 Operatörer av fasta allmänna telefonnät som har utsetts som företag med ett betydande inflytande på marknaden när det gäller att tillhandahålla fasta allmänna telefonnät och tjänster enligt 
  
 a) 
  
 bilaga I avsnitt 1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekom- munikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster 
  
 90 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 och samverkan genom tillämpning av principerna om till- handahållande av öppna nät eller 
 b) Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö, 
 skall även i fortsättningen betraktas som anmälda operatörer i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2887/2000 av den 18 december 2000 om tillträde till accessnät till dess att det förfarande för analys av marknaden som anges i 7 kap. 15 § har avslutats. Därefter skall de inte längre betraktas som anmälda operatörer i enlighet med förordningen. 
  
 8. 
  
 Ärenden som före denna lags ikraftträdande har inletts hos en myndighet skall handläggas enligt bestämmelserna i denna lag, om inte annat följer av andra stycket. 
  
 Har vid denna lags ikraftträdande på parts begäran inletts med- ling enligt 58 eller 59 § telelagen skall medlingen slutföras enligt äldre bestämmelser. 
  
 9. 
  
 Sådana personuppgifter rörande en abonnent av fasta allmänt tillgängliga telefonitjänster, som har införts i en allmänt tillgänglig abonnentförteckning före det att denna lag trätt i kraft, får stå kvar i abonnentförteckningen om inte abonnenten meddelar annat efter att ha fått fullständig information i enlighet med 6 kap. 13 §. 
  
 91 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1998:31) om standarder för sändning av  
 TV-signaler 
  
 Härigenom föreskrivs 
  
 dels  
 att rubriken till lagen (1998:31) om standarder för sändning av  
 TV-signaler 
  och 1 - 3, 6 – 8 och 15 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 5 § skall lyda Utrustning och tjänster för villkorad tillgång till digitala ljudradio- eller TV- tjänster, 
  
 dels  
 att 9 och 10 §§ upphävs. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Lagen (1998:31) om standar- der för sändning av  
 TV-sig- 
  naler 
 Lagen (1998:31) om standar- der för sändning av  
 radio- och  
  
 TV-signaler 
  
 1 § 
 Denna lag genomför Europa- parlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 om tillämpning av standar- der för sändning av televisions- signaler. 
 Denna lag genomför Europa- parlamentets och rådets direktiv 
 2002/19/EG om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhö- rande faciliteter (tillträdesdirek- tiv), 2002/21/EG om ett ge- mensamt regelverk för elektro- niska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ram- direktiv) och 2002/22/EG om samhällsomfattande tjänster och 
 93 
  
 I lagen finns bestämmelser om standarder för  
  
 TV-tjänster 
  
  som sänds i bredbildsformat, har hög upplösning eller använ- der digitala sändningssystem  
  
 samt om system för villkorad till- gång till digitala ljudradio- och televisionssändningar till allmän- heten. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjänster), i de delar de avser be- stämmelser om  
 tillämpning av standarder för sändning av  
 ljud- radio- och  
 televisionssignaler 
 . 
 2 § 
 I lagen finns bestämmelser om standarder för  
 TV-tjänster 
  som sänds i bredbildsformat, har hög upplösning eller använ- der digitala sändningssystem. 
 3 § 
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att det vid sändning av  
 TV-program 
  till allmänheten skall användas vissa sändningsstandarder. Före- skrifterna får gälla sändningar som görs i bredbildsformat med 625 linjer, har hög upplösning eller är helt digitala. Före- skrifterna får gälla oavsett om det rör sig om sändning genom tråd, över satellit eller från sändare på jordytan. 
 Om  
 TV-tjänster 
  i bredbilds- formatet 16:9 tas emot och sänds vidare i kabelnät, skall de sändas vidare  
 åtminstone  
 i detta format. Detta gäller dock inte 
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att det vid sändning av  
 TV 
 -tjänster 
  
  och  
 program till allmänheten skall användas vissa sändnings- standarder. Föreskrifterna får gälla sändningar som görs i bredbildsformat med 625 linjer, har hög upplösning eller är helt digitala. Föreskrifterna får gälla oavsett om det rör sig om sänd- ning genom tråd, över satellit eller från sändare på jordytan. 
 Om  
 TV-tjänster 
 och program  
 i bredbildsformatet 16:9 tas emot och sänds vidare i  
 allmänna elektroniska kommunikationsnät som inrättats för distribution av 
  
 94 
 SOU 2002:60 Författningsförslag 
  
 för sådana kabelnät som från en 
  
 digitala televisionstjänster, 
  
 skall 
  
 huvudcentral 
  
 betjänar 
  
 färre än 
  
 de sändas vidare i detta format. 
  
 2 000 bostäder. 
  
 Utrustning 
  
 och 
  
 tjänster 
  
 för 
  
 Utrustning 
  
 och 
  
 tjänster 
  
 för 
  
 villkorad tillgång till TV- 
  
 villkorad tillgång 
  
 till 
  
 digitala 
  
 tjänster 
  
 ljudradio- eller  
  
 TV-tjänster 
  
 6 § 
  
 Regeringen eller den myndig- 
  
 Regeringen eller den myndig- 
  
 het som regeringen bestämmer 
  
 het som regeringen bestämmer 
  
 får meddela de föreskrifter med 
  
 får meddela de föreskrifter med 
  
 avseende på den tekniska funk- 
  
 avseende på den tekniska funk- 
  
 tionsförmågan som behövs för 
  
 tionsförmågan som behövs för 
  
 att digitala  
 TV-tjänster 
  som an- 
  
 att digitala  
 ljudradio- och  
 TV- 
  
 vänder system för villkorad till- 
  
 tjänster som 
  
 använder 
  
 system 
  
 gång skall kunna överföras i 
  
 för villkorad tillgång skall kunna 
  
 kabelnät. 
  
 överföras i  
 nät för elektronisk 
  
 kommunikation. 
  
 7 § 
  
 Den 
  
 som 
  
 framställer 
  
 och 
  
 Den som driver system för 
  
 marknadsför 
  
 tjänster 
  
 för 
  
 villkorad tillgång, oavsett överfö- 
  
 villkorad 
  
 tillgång 
  
 till 
  
 digitala 
  
 ringssätt, och som tillhandahåller 
  
 TV-tjänster 
  skall på likvärdiga 
  
 tjänster som avser tillträde till 
  
 och rimliga villkor erbjuda alla 
  
 digitala ljudradio- och televi- 
  
 programföretag sådana tekniska 
  
 sionstjänster och vars tillträdes- 
  
 tjänster 
  
 att 
  
 programföretagens 
  
 tjänster programföretag är bero- 
  
 sändningar kan tas emot av den 
  
 ende av för att nå varje grupp av 
  
 publik som har rätt att använda 
  
 potentiella tittare 
  
 eller 
  
 lyssnare 
  
 avkodare. Dessa 
  
 tjänster 
  
 skall 
  
 skall på skäliga, rimliga och icke- 
  
 erbjudas under förutsättning att 
  
 diskriminerande villkor 
  
 erbjuda 
  
 den som framställer och mark- 
  
 alla programföretag de 
  
 tekniska 
  
 nadsför tjänsterna också för- 
  
 tjänster som möjliggör att pro- 
  
 valtar avkodaren. 
  
 gramföretagens digitalt överförda 
  
 sändningar kan tas emot av tit- 
  
 tare eller lyssnare som getts till- 
  
 gång till dessa tjänster med hjälp 
  
 av avkodare 
  
 som 
  
 administreras 
  
 av tjänsteoperatörerna. Den som 
  
 95 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2002:60 
  
 driver system för villkorad till- gång skall föra separata räkenska- per för den verksamhet som gäller deras roll som leverantörer av system för villkorad tillgång. 
 8 § 
 När innehavaren av en immaterialrättighet till ett system för villkorad tillgång till digitala  
 TV-tjänster 
  upplåter licenser till licenstagare för till- verkning av systemet, skall licenserna upplåtas på likvärdiga och rimliga villkor. Det som gäller för ett system för villko- rad tillgång till digitala TV- tjänster gäller också för en pro- dukt för villkorad tillgång till samma tjänster. 
 Innehavaren av rättigheten får vid upplåtelse av licenser för tillverkning inte ställa villkor som förbjuder, avråder från eller motverkar att en och samma produkt innehåller 
  
 1. 
  
 ett standardiserat gränssnitt som möjliggör anslutning av flera andra tillgångssystem, eller 
  
 2. 
  
 särskild utrustning för ett annat tillgångssystem. 
  
 När innehavaren av en  
 im- materiell rättighet  
 till ett system för villkorad tillgång till digitala  
 ljudradio- eller  
  
 TV-tjänster 
  upp- låter licenser till licenstagare för tillverkning av systemet, skall licenserna upplåtas på  
 skäliga, rimliga och  
  
 icke-diskriminerande 
  
 villkor. Det som gäller för ett system för villkorad tillgång till digitala  
 ljudradio- eller  
 TV- tjänster gäller också för en pro- dukt för villkorad tillgång till samma tjänster. 
 Innehavaren av rättigheten får vid upplåtelse av licenser för tillverkning inte ställa villkor som förbjuder,  
 hindrar  
 eller motverkar att en och samma produkt innehåller 
  
 1. 
  
 ett standardiserat gränssnitt som möjliggör anslutning av flera andra tillgångssystem, eller 
  
 2. 
  
 särskild utrustning för ett annat tillgångssystem. 
  
 9 § 
 Verksamhet där någon erbju- der tjänster för villkorad tillgång till digitala  
 TV-tjänster 
  skall ekonomiskt redovisas skilt från annan verksamhet. 
 96 
  
 SOU 2002:60 
  
 Författningsförslag 
  
 10 § 
 Ett programföretag som marknadsför en digital betal-  
 TV-tjänst 
  skall tillhandahålla en prislista som också anger, om priset för tjänsten inbegriper tilläggsutrustning eller ej. 
  
 15 § 
  
 Om en näringsidkare bryter 
  
 Om 
  
 en 
  
 näringsidkare bryter 
  
 mot någon av bestämmelserna i 
  
 mot någon av bestämmelserna i 
  
 3 § andra stycket, 5 § första 
  
 3 § andra stycket, 5 § första 
  
 stycket, 7, 8 eller 9 § eller mot 
  
 stycket, 7 eller 8 § eller mot fö- 
  
 föreskrifter som meddelats med 
  
 reskrifter 
  
 som meddelats med 
  
 stöd av 3 § första stycket, 4 §, 5 
  
 stöd av 3 § första stycket, 4 §, 5 
  
 § andra stycket eller 6 § får till- 
  
 § andra stycket eller 6 § får till- 
  
 synsmyndigheten 
  
 förelägga 
  
 synsmyndigheten 
  
 förelägga 
  
 näringsidkaren att följa bestäm- 
  
 näringsidkaren att följa bestäm- 
  
 melsen. 
  
 Detsamma 
  
 skall 
  
 gälla 
  
 melsen. 
  
 Sådana 
  
 förelägganden 
  
 om ett 
  
 programföretag 
  
 bryter 
  
 får förenas med vite. 
  
 mot 10 §. Sådana förelägganden 
  
 Innan 
  
 tillsynsmyndigheten 
  
 får förenas med vite. 
  
 beslutar om ett sådant föreläg- 
  
 Innan 
  
 tillsynsmyndigheten 
  
 gande med anledning av en 
  
 beslutar om ett sådant föreläg- 
  
 överträdelse av 7 eller 8 § skall 
  
 gande med anledning av en 
  
 den samråda med Konkurrens- 
  
 överträdelse av 7 eller 8 § skall 
  
 verket. 
  
 den samråda med Konkurrens- 
  
 verket. 
  
 Övergångsbestämmelser 
 Denna lag träder i kraft den 25 juli 2003. 
 97 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (1998:32) om standarder för sändning av TV- signaler 
 Härigenom föreskrivs att rubriken till förordningen (1998:32) om standarder för sändning av  
 TV-signaler 
  och 1- 3 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Förordningen 
  
 (1998:32) 
  
 om 
  
 Förordningen 
  
 (1998:32) 
  
 om 
  
 standarder för 
  
 sändning 
  
 av 
  
 standarder för 
  
 sändning 
  
 av 
  
 TV-signaler 
  
 radio- och  
  
 TV-signaler 
  
 1 § 
  
 Denna förordning innehåller närmare föreskrifter enligt lagen (1998:31) om standarder för sändning av  
 TV-signaler. 
  
 Denna förordning innehåller närmare föreskrifter enligt lagen (1998:31) om standarder för sändning av  
 radio- och  
  
 TV-sig- 
  naler. 
 2 § 
 Radio- och  
 TV-verket 
  får med- dela föreskrifter om 
  
 1. 
  
 användning av vissa sänd- ningsstandarder med stöd av 3 § första stycket lagen (1998:31) om standarder för sändning av  
  
 TV-signaler, 
  
 2. 
  
 viss utrustning för TV- mottagare med stöd av 4 § i lagen, 
  
 3. 
  
 utrustning för villkorad till- gång till digitala  
  
 TV-tjänster 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  får meddela föreskrifter om 
  
 1. 
  
 användning av vissa sänd- ningsstandarder med stöd av 3 § första stycket lagen (1998:31) om standarder för sändning av  
  
 radio- och  
 TV- signaler, 
  
 2. 
  
 viss utrustning för TV- mottagare med stöd av 4 § i lagen, 
  
 3. 
  
 utrustning för villkorad till- 
  
 99 
 Författningsförslag SOU 2002:60 
  
 med stöd av 5 § andra 
  
 gång till digitala  
 TV-tjänster 
  
 stycket i lagen, 
  
 med 
  
 stöd 
  
 av 
  
 5 § 
  
 andra 
  
 4. den tekniska funktionsför- 
  
 stycket i lagen, 
  
 mågan hos system för villko- 
  
 4. 
  
 den 
  
 tekniska funktionsför- 
  
 rad tillgång till digitala TV- 
  
 mågan hos 
  
 system 
  
 för 
  
 tjänster med stöd av 6 § i 
  
 villkorad tillgång till digitala 
  
 lagen, och 
  
 ljudradio eller  
  
 TV-tjänster 
  
 med stöd av 6 § i lagen, och 
  
 5. 
  
 kostnader 
  
 för 
  
 provtagning 
  
 5. 
  
 kostnader 
  
 för 
  
 provtagning 
  
 och 
  
 undersökning 
  
 av prover 
  
 och undersökning av prover 
  
 med stöd av 14 § i lagen. 
  
 med stöd av 14 § i lagen. 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  får 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  får 
  
 också meddela 
  
 föreskrifter 
  
 för 
  
 verkställighet av lagen (1998:31) 
  
 också meddela 
  
 föreskrifter för 
  
 om standarder för sändning av 
  
 verkställighet av lagen (1998:31) 
  
 TV-signaler. 
  
 om standarder för sändning av 
  
 radio- och  
  
 TV-signaler. 
  
 3 § 
  
 Konsumentverket skall utöva 
  
 Konsumentverket skall utöva 
  
 tillsyn över efterlevnaden av 5 § 
  
 tillsyn över efterlevnaden av 5 § 
  
 första stycket  
 och 10 §  
 lagen 
  
 första stycket lagen om standar- 
  
 (1998:31)  
 om 
  
 standarder 
  
 för 
  
 der för sändning av  
 radio- och 
  
 sändning av  
 TV-signaler 
  samt av 
  
 TV-signaler 
  samt av de före- 
  
 de 
  
 föreskrifter 
  
 som meddelats 
  
 skrifter 
  
 som 
  
 meddelats 
  
 med 
  
 med stöd av 4 § och 5 § andra 
  
 stöd av 4 § och 5 § andra stycket 
  
 stycket den lagen. 
  
 den lagen. 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  skall 
  
 Radio- och  
 TV-verket 
  skall 
  
 utöva tillsyn över efterlevnaden 
  
 utöva tillsyn över efterlevnaden 
  
 av övriga föreskrifter i lagen och 
  
 av övriga föreskrifter i lagen och 
  
 de övriga föreskrifter som med- 
  
 de övriga föreskrifter som med- 
  
 delats med stöd av denna. 
  
 delats med stöd av denna. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 25 juli 2003. 
 100 
 Uppdraget och dess genomförande 
 Uppdraget 
 Utredningens direktiv fastställdes genom beslut vid regerings- sammanträde den 19 april 2001 och finns i sin helhet återgivna i bilaga 1. 
 Enligt direktiven omfattar uppdraget att genomföra en fullstän- dig översyn av telelagen (1993:597) och lagen om radiokommuni- kation (1993:599) samt de nu gällande politiska målen för tele- området. Utgångspunkten för översynen skall i huvudsak vara de  
 EG-direktiv 
  och de  
 EG-beslut 
  för området elektronisk kommuni- kation som antagits som en följd av 1999 års kommunikationsöver- syn. I den mån radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) påverkas skall även denna lag bli föremål för översyn. 
 Uppdraget innefattar även att lämna förslag till hur EG- rättsakterna skall genomföras i svensk lagstiftning. I det sammanhanget skall det även göras en kartläggning och analys av övrig lagstiftning inom området för elektronisk kommunikation samt överväganden om det finns behov av en samordning av lagstiftningen. Utredningen skall lämna förslag till erforderliga förändringar med inriktning på en samlad lagstiftning. 
 När det gäller de telepolitiska målen omfattar uppdraget en bedömning av om dessa är ändamålsenliga mot bakgrund av den marknadsmässiga och tekniska utvecklingen samt den lagstiftning som föreslås. Utgångspunkten är att en samordning skall ske mellan å ena sidan dessa mål och å andra sidan det  
 IT-politiska 
  målet. Vidare skall vi ange hur målen kan uppnås och särskilt beskriva statens roll i förhållande till marknaden. En analys skall också göras av hur de mediepolitiska målen kan uppnås med beaktande av det nya  
 EG-rättsliga 
  regelverket. Någon översyn av de mediepolitiska målen skall dock inte ske. 
 En annan del av uppdraget är att beskriva den nuvarande myn- dighetsstrukturen på området och de samarbetsformer som finns 
 101 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2002:60 
  
 mellan myndigheterna samt föreslå de förändringar i organisatio- nen som är påkallade. 
 Slutligen innefattar uppdraget att lämna de författningsförslag som är nödvändiga för att möjliggöra statlig tillsyn av de principer för administration av nationella toppdomäner för adressering på Internet som utarbetats av den mellanstatliga rådgivande kommit- tén (GAC). 
 Uppdragets genomförande 
 Utredningens arbete inleddes den 1 september 2001, från vilken dag experter och sekreterare förordnades att ingå i utredningen. 
 Vid denna tidpunkt var bedömningen att det nya  
 EG-rättsliga 
  regelverket skulle träda i kraft kring årsskiftet 2001/2002, med en implementeringstid om 15 månader. För att ge rimlig tid åt att inhämta yttranden från remissinstanser, att färdigställa en proposi- tion och riksdagsbehandling inriktades utredningens arbete på att lämna förslag om en samlad lagstiftning på området för elektronisk kommunikation i ett delbetänkande senast den 1 juni 2002. 
 Arbetet inom EU med ett nytt regelverk fördröjdes och först den 24 april 2002 antogs ett ramdirektiv, tre särdirektiv, om aukto- risation, tillträde och samtrafik samt samhällsomfattande tjänster, och ett beslut om radiospektrum. Något beslut om antagande av direktivet om behandling av personuppgifter och integritetsskydd har ännu inte fattats inom EU. 
 Förseningen med behandlingen av direktiven inom EU med- förde endast en smärre justering av utredningens tidsplan: tid- punkten för delbetänkandet flyttades fram till den 8 juli. 
 Utredningens arbete har i enlighet med dessa överväganden och direktivens innehåll omfattat följande frågor. 
 Vi har undersökt och analyserat den verksamhet som bedrivs inom det nya område som vuxit fram som en följd av bl.a. konver- gensutvecklingen och Internet samt den tekniska och ekonomiska utveckling som ägt rum under de senaste åren. 
 Vi har kartlagt gällande rätt inom området, med särskild inrikt- ning på bl.a. gränsdragningen mellan å ena sidan sektorsspecifik lagstiftning och å andra sidan den generella konkurrensrätten. Vi har löpande följt behandlingen i rådet och Europaparlamentet av ramdirektivet och särdirektiven och analyserat konsekvenserna för den nationella lagstiftningen. Särskild uppmärksamhet har ägnats 
 102 
  
 SOU 2002:60 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 det nya regelverkets tillämpning på  
 IP-baserad 
  elektronisk kom- munikation. 
 Vidare har vi analyserat de telepolitiska målen och de syften som ligger till grund för lagen om radiokommunikation. Vi har bedömt målens och syftenas ändamålsenlighet mot bakgrund av den tek- niska och marknadsmässiga utvecklingen och det nya  
 EG-rättsliga 
  regelverket samt utarbetat förslag till förändringar av målen. Arbe- tet har också inneburit överväganden om en samordning av de tele- politiska målen med de  
 IT-politiska 
  och hur målen skall kunna uppnås. 
 Vi har även analyserat hur de mediepolitiska målen kan uppnås med beaktande av den nya  
 EG-rätten. 
  
 Vi har utvärderat erfarenheterna av tillämpningen av telelagen och lagen om radiokommunikation och gjort en fullständig över- syn av dessa lagar med utgångspunkt i de förändringar i de politiska målen som vi funnit anledning att föreslå och i det nya  
 EG-rättsliga 
  regelverket. Också radio- och  
 TV-lagen 
  har gjorts till föremål för en motsvarande översyn. 
 Utifrån ovan gjorda överväganden har vi analyserat lämpligheten och behovet av förändring av den nuvarande författningsstruktu- ren, med inriktning på att skapa en horisontell och samordnad reglering av elektronisk kommunikationsinfrastruktur och elektro- niska kommunikationstjänster. Våra slutsatser har manifesterats i ett förslag till en lag om elektronisk kommunikation, varigenom de nya direktiven och radiospektrumbeslutet implementeras i svensk rätt. 
 På grund av den tidsgräns som gäller för direktivens genomfö- rande har vi haft endast drygt tio månader att genomföra uppdraget i nu angivna delar. Arbetet har fått utföras under stark tidspress och det skall inte undanskymmas att vi i flera hänseenden hade önskat längre tid för uppdraget. Det innebär inte att vi i betänkan- det lägger fram andra förslag än sådana som vi anser välgrundade och sakligt motiverade. Ytterligare tid hade dock gjort det möjligt för oss att i vidare mån och omfattning formulera och utveckla slutsatserna av våra analyser och överväganden. 
 Vi har i vårt arbete beaktat ett flertal utredningar och bered- ningen av dessa. Det gäller Mediegrundlagsutredningens betän- kande Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet, utvidgat grundlags- skydd och andra frågor om tryck- och yttrandefrihet (SOU 2001:28), departementspromemorian Effektivare tvistlösning på teleområdet (Ds 2000:56), Post- och telestyrelsens skrivelse den 1 
 103 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2002:60 
  
 september 2000 om Upplysningar om teleadresser, Sårbarhets- och säkerhetsutredningens betänkande Säkerhet i en ny tid (SOU 2001:41), Post- och telestyrelsens redovisning Förändringar av organisatorisk och rättslig karaktär som är nödvändiga för att Post- och telestyrelsen skall kunna verifiera eller vidta åtgärder för att säkerställa att Internet i Sverige kan drivas oberoende av funktioner utomlands (N2001/9483/ITFOU), samt Bredbandsutredningens betänkande  
 IT-infrastruktur 
  för stad och land (SOU 2000:111). 
 Mediegrundlagens betänkande har legat till grund för regering- ens proposition 2001/02:74, Yttrandefrihetsgrundlagen och Inter- net. Post- och telestyrelsens skrivelse om Upplysningar om tele- adresser har resulterat i propositionen 2001/02:98 Abonnent- upplysning. Sårbarhetsutredningens betänkande har legat till grund för ett uppdrag till PTS avseende säkerheten i telenäten vid svåra påfrestningar. PTS rapport som lämnades den 14 mars 2002 har remitterats med slutdatum den 20 juni 2002. Sårbarhetsutredning- ens betänkande har vidare utgjort underlag för propositionen Sam- hället säkerhet och beredskap (2001/02:158). 
 Under utredningsarbetet har därutöver följande ärenden över- lämnats till utredningen: 
  
 N  
 Hemställan från PTS om översyn av lagstiftningen rörande digital marksänd TV. 
  
 N  
 Hemställan från Stockholms kommunstyrelse om lagstiftning för att säkerställa garanti av operatörsoberoende nät. 
  
 N  
 Skrivelse från PTS om aktiv  
 IT-kontroll 
  och telelagen. 
  
 N  
 Framställning från Sveriges  
 DX-förbund 
  avseende bestämmelser för radiostörningar orsakade av bredbandig datakommunikation i oskärmade kablar. 
  
 N  
 Promemoria från PTS om samlokalisering i  
 GSM-näten. 
  
 N  
 Skrivelse från PTS med förslag i fråga om ny kalkylmodell för beräkning av kostnadsorienterade priser för tillträde och samtrafik. 
 Utredningen har fortlöpande samrått med företrädare från branschföreningar, företag, organisationer och myndigheter. Den 6 december 2001 anordnade utredningen en hearing med represen- tanter från  
 tele-, 
  IT- och mediebranschen samt företrädare för kon- sumentorganisationer och myndigheter. 
 Utredningen har under arbetet haft åtta sammanträden, varav ett i internatform. 
 104 
  
 SOU 2002:60 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 Slutligen har utredare och sekreterare deltagit vid fyra samman- träffanden med en nordisk referensgrupp med deltagare från Finland, Norge, Danmark och Sverige. 
 105 
 Del I 
 Bakgrund 
 1 Inledning 
 Elektronisk kommunikation innebär överföring av signaler i elek- troniska kommunikationsnät. Signalerna bygger på data i analog eller digital form som kan överföras via elektromagnetiska vågor. Innehållet i data kan t.ex. vara text, ljud, bild och kombinationer av dessa. 
 Sektorn elektronisk kommunikation omfattar utrustning för och kommunikation av teletjänster, IT (data) och media. Dessa tre sektorer växer successivt samman genom den s.k. konvergensen, som bl.a. möjliggörs genom digitalisering av kommunikationsnät. Konvergensen innebär bl.a. att kommunikationen alltmer kommer att gå genom samma nät oavsett om det handlar om telefoni, IT eller media. Röst, bild och text kan tekniskt överföras på samma sätt. Internetprotokollet är en viktig grund för konvergensen. Inom utrustningsområdet sker också en konvergens genom att t.ex. mobiltelefoner kan användas för datakommunikation, TV för  
 Internet-uppkoppling 
  och datorer som telefoner. 
 Samtidigt pågår en utveckling mot ökad mobilitet och mera data- kommunikation i förhållande till talöverföring. 
 Området elektronisk kommunikation utvecklas i en svindlande hastighet. De mål som har ställts upp och de lagar som reglerar området måste anpassas till detta faktum. Detta betänkande inne- håller förslag till en ny lag och nya politiska mål för området elek- tronisk kommunikation. Som grund för den föreslagna regleringen ligger ett antal direktiv som beslutats inom EU och täcker hela det område som nu ingår, nämligen tele, IT och media. Fyra av direkti- ven – det s.k. ramdirektivet, auktorisationsdirektivet, tillträdes- direktivet och direktivet om samhällsomfattande tjänster – och ett beslut om spektrumpolitiken publicerades den 24 april 2002. Det femte direktivet om behandling av personuppgifter och integritets- skydd har ännu inte beslutats. Dessa sex rättsakter kommer nedan att kallas för  
 det nya  
  
 EG-regelverket 
 . 
  
 109 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:60 
  
 Den nya regleringen inom EU är enligt en statusrapport från  
 EU-kommissionen 
  (European commission, Status report on Euro- pean union electronic communications policy, 99) en del av en vidare process av ekonomisk integration som initierades genom  
 Rom-fördraget. 
  Historiskt sett har telekommunikationssektorn i Europa karaktäriserats av starka nationella monopol och nationella regleringar som inte självklart harmonierat med övriga medlems- länders. Vidare framgår av rapporten att man inom EU under en längre tid arbetat för att ta fram gemensamma linjer för telekom- munikationsområdet. Det första initiativet togs redan 1984 bl.a. genom utveckling av standarder. I en andra fas publicerades en grönbok KOM (87) 290 om utveckling av den gemensamma mark- naden för telekommunikationer och utrustning. Härigenom starta- des en debatt om en reglering för en enda gemensam europeisk marknad. 
 Kommissionen publicerade 1993 en vitbok om tillväxt, konkur- rens och sysselsättning där telekommunikationerna hade en central roll (KOM(93)700). Som en uppföljning av den lämnades Bange- mann Group Report Europe and the global information society – Recommendations to the European Council (1994). Denna rapport föreslog en avveckling av de gamla nationella monopolen och en snabb övergång till liberaliserade marknader. Rapportens strate- giska förslag om ett informationssamhälle finns fortfarande med i de regelbundet uppdaterade aktionsplanerna. 
 Nästa fas startade med grönboken om konvergens för telekom- munikationer, media och informationsteknik (KOM (97)623) och dess följder för lagstiftningen. I november 1999 antog kommissio- nen ett meddelande om 1999 års kommunikationsöversyn (KOM (1999) 539). Enligt statusrapporten fanns det en risk för att ut- vecklingsmöjligheterna hos en gemensam europeisk marknad gått förlorade. 
 Vid Europeiska rådets möte i Feira i juni 2000 beslutades en handlingsplan,  
 e-Europe, 
  i vilken en digital, kunskapsbaserad eko- nomi framhölls som en väg till tillväxt, konkurrens och nya arbets- tillfällen. Det ansågs viktigt att Europas företag och medborgare har tillgång till ett brett utbud av tjänster och kommunikations- infrastruktur av hög klass till överkomlig kostnad. 
 Det är mot bakgrund av dessa förhållanden som det nya EG- rättsliga regelverket har växt fram. 
 I det följande redovisas de olika marknadssektorerna, telekom- munikation, IT/data och media. Inledningsvis koncentreras redo- 
 110 
  
 SOU 2002:60 
  
 Inledning 
  
 visningen på de s.k. operatörerna, dvs. de företag som äger och bedriver trafik på näten, de tjänster som erbjuds samt utvecklingen på marknaden. Därefter följer en teknisk bakgrundsbeskrivning och en redogörelse för orsakerna till konvergensen. 
 111 
  
 2 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 2.1 
  
 Telekommunikation 
  
 Aktörerna på telekommunikationsområdet är idag anmälningsplik- tiga enligt telelagen (5 §), om vissa tjänster tillhandahålls i ett all- mänt tillgängligt telenät. Sådana tjänster är telefonitjänst till fast nätanslutningspunkt, mobil teletjänst, annan teletjänst som kräver tilldelning av kapacitet ur nummerplan för telefoni samt tillhanda- hållande av nätkapacitet. Det finns en stor mängd anmälda teleope- ratörer. Av följande redovisning från Post- och telestyrelsens (PTS) rapport Svensk telemarknad 2001 framgår att antalet företag som anmält någon av dessa tjänster ökat under de senaste åren och uppgick till 285 stycken år 2001. 
 Tabell 2.1 Anmälda företag 
  
 Antalet företag 
  
 1997 
  
 30 
  
 1998 
  
 80 
  
 1999 
  
 133 
  
 2000 
  
 231 
  
 2001 
  
 285 
  
 Källa 
 : PTS, Svensk telemarknad 2001 
 För vissa operatörer krävs tillstånd. Det gäller om operatörens verksamhet har en omfattning som är betydande med avseende på utbredningsområde, antalet användare eller annat jämförbart för- hållande. Uppställningen nedan anger fördelningen av de anmälda och tillståndspliktiga företagen på respektive tjänst. Vissa företag är anmälda för flera typer av tjänster vilket gör att en summering av tabellen inte visar det faktiska antalet företag. 
 113 
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation SOU 2002:60 
 Tabell 2.2 Anmälda och tillståndshavare 
  
 Antal anmälningar 
  
 Antal tillståndshavare 
  
 Fasta telefonitjänster 
  
 134 
  
 11 
  
 Mobila teletjänster 
  
 51 
  
 3 
  
 Nätkapacitet för UMTS 
  
 4 
  
 Fasta förbindelser 
  
 191 
  
 8 
  
 Annan teletjänst 
  
 85 
  
 Källa 
 : PTS, Svensk telemarknad 2001 
 Fast telefoni 
 Alla företag och hushåll som så vill har idag tillgång till analog tal- telefoni. Av hushållen har exempelvis 98 procent fasta telefoni- abonnemang. Telefonnätet är ett världsomspännande kretskopplat nät där det vid telefoniuppkopplingen inte finns någon konkurre- rande trafik – bandbredden som krävs för tal är alltid garanterad. Accessnätet ut till abonnenterna består av metallkabel (som regel tvinnad parkabel). Nätet ägs och drivs av Telia AB. 
 Konkurrensen på marknaden ökar och utvecklingen har skett i olika steg. En viktig reform var förvalsreformen 1999, som innebar att abonnenten kan göra ett särskilt val av en annan operatör än den som tillhandahåller anslutningen. Reformen medförde en stor ökning av antalet operatörer inom fast telefoni. 
 Totalt 1 541 000 fasttelefonikunder har en annan leverantör än Telia. Av dessa var 1 324 000 privata vilket motsvarar en tredjedel av samtliga privata abonnemang för fast telefoni. Mycket talar för att förvalsreformen får ännu större genomslag efter den förändring som trädde i kraft den 2 februari 2002 och som medförde att en förvalskund numera inte längre behöver slå riktnumret till sin ope- ratör för att ringa ett lokalsamtal. 
 Tillväxten på marknaden för fast telefoni är låg, tillväxten under 2001 var ungefär en procent och marknadsvärdet under första halv- året 2001 uppgick till 27 miljarder kronor. En stor andel av det totala marknadsvärdet utgörs av samtal från fasta nät till mobilnät. Prisutvecklingen inom området är stabil eller sjunkande inom något delområde. Stabila priser kan vara en indikation på att kon- kurrensen inte är tillräcklig. Den utökade förvalsreformen från februari 2002 kan möjligen förbättra situationen. Stabila priser kan även vara en indikation på att priserna ligger så lågt det går under 
 114 
  
 SOU 2002:60 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 rådande omständigheter (Källa: PTS, Svensk telemarknad första halvåret 2001, PTS, Svensk telemarknad 2001, s. 3 ff., och SIKA 2002, s. 53 ff.). 
 Telefonnätet kan också användas för uppkoppling till Internet med tillgång till webb och  
 e-post 
  via uppringt modem. Skillnaden består i att telefoni kräver en förutbestämd och garanterad kvalitet och överföringskapacitet medan Internet är ett s.k. paketförmed- lande nät för överföring av data utan realtidskrav. Uppringd access till Internet står för en tredjedel av intäkterna för nationella samtal men tillväxten har avtagit, vilket kan vara en indikation på att mark- naden närmar sig en mättnad. 
 Tekniken vid användning av metallkabel har utvecklats för att kunna öka kapaciteten genom modem för Digital Subscriber Line (xDSL) tekniker. Förkortningen x kan bytas ut mot exempelvis A i Asymmetric Digital Subscriber Line (ADSL) eller V (Very high data rate). Denna utveckling gör det möjligt att ha en fast Internet- uppkoppling med högre överföringskapacitet vid sidan av telefoni- tjänsten. 
 Trots att antalet operatörer på marknaden är stort tillhandahålls endast en liten del av abonnemangen av andra aktörer än Telia eftersom accessnätet ägs av Telia. I början av år 2001 trädde visser- ligen en  
 EG-förordning, 
  Europaparlamentet och rådets förordning 00/2887/EG av den 18 december 2000 om tillträde till accessnät, i kraft om ett öppnande av accessnätet som innebär att andra ope- ratörer skall få tillgång till accessnätet och därmed slutkunden. Denna förordning har dock hittills inte resulterat i att konkurren- sen ökat i någon större utsträckning. PTS har i en rapport till regeringen den 2 maj 2002 föreslagit att telelagen skall ändras så accessnäten kan öppnas ytterligare genom s.k. bitströmstillträde dvs. uthyrning av nätkapacitet för datatrafik i accessnätet. PTS menar att ett sådant tillträde kan underlätta konkurrensen. 
 Mobiltelefoni 
 Mobiltelefonnäten finns spridda över i stort sett hela landet. Det finns krav på hur täckningen skall se ut inom ramen för de tillstånd operatörerna har. På marknaden finns fortfarande både analoga tillämpningar som NMT (Nordisk Mobil Telefoni) och digitala tillämpningar som GSM (Global Service for Mobil transmission). PTS har i en rapport (Framtiden för 450  
 MHz-bandet, 
  2002) före- 
 115 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 SOU 2002:60 
  
 slagit att tillståndet för NMT skall förlängas till utgången av 2007. Utvecklingen av  
 GSM-näten 
  med  
 GPRS-teknik 
  (Generalised Packet Radio Service) har inneburit högre överföringskapaciteter vilket medför nya tillämpningar och tjänster för konsumenterna. Den tredje generationens mobiltelefoni, UMTS (Universal Mobile Telecommunications System), som är under utbyggnad, innebär att överföringskapaciteten höjs ytterligare. 
 Tillgången till mobiltelefoni har mer än fördubblats under de senaste fem åren. Under år 2000 hade 69 procent tillgång till mobil- telefon jämfört med 1996 då tillgången endast var 33 procent. Det är de yngre i åldern 15 till 24 år som har den största andelen med tillgång till mobiltelefon. Den var år 2000 ca 90 procent. I ålders- klassen  
 65-68 
  år var motsvarande siffra 46 procent. Fördelningen mellan åldersgrupperna har varit liknande under åren men alla åldersgrupper har ökat sin tillgång. GSM har den största omfatt- ningen, ca 6,5 miljoner abonnemang, medan NMT har ca 150 000 abonnemang (SIKA, 2002, s. 59 ff.). NMT har betydelse för de glesare befolkade delarna av Sverige eftersom yttäckningen är större än  
 GSM-nätens. 
  
 Mobiltelefoniområdet präglas enligt PTS rapport, Svensk tele- marknad 2001, av en oligopolliknande struktur med tre nätägande operatörer, Telia, Tele 2 och Vodafone. 
 Ytterligare två operatörer, Vasquez och Orange har förutom två av de tidigare operatörerna, fått tillstånd för UMTS. Sammantaget innebär det alltså att det kommer att finnas fem operatörer inom mobiltelefonområdet när  
 UMTS-näten 
  tas i bruk. Dessa har eller kommer att bygga egna nät. Det är möjligt för operatörerna att bygga en viss andel av näten gemensamt. För att ytterligare öka konkurrensen på denna marknad har PTS delat ut ett fjärde GSM- tillstånd under våren 2002. 
 På mobilteleområdet är det svårt att mäta konkurrensutveck- lingen genom att jämföra priser. PTS utgår därför i sin verksamhet i stället från den genomsnittliga månatliga intäkten per mobilkund. Denna har under en tid sjunkit men verkar nu ha stabiliserats och visar tendenser att öka. Av den genomsnittliga kundintäkten har SMS (Short Message Service) andel ökat kraftigt sedan år 2000. Detta trots att priset för SMS sjönk i början av 2000 från ca 2,50 kronor till ca 1,50 kronor. Därefter har dock inte priserna sjunkit ytterligare vilket kan bero på att konkurrensen inte är till- räcklig (PTS svensk telemarknad första halvåret 2001, s 13f). PTS har fattat beslut som innebär att, förutom Telia, också Tele 2 och 
 116 
  
 SOU 2002:60 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 Vodafone skall anses ha ett betydande inflytande på marknaden för samtrafik. Beslutet innebär att samtrafik (se avsnitt 10.6 för defini- tion av samtrafik) skall tillhandahållas. Beslutet har överklagats. 
 Dagens mobiltelefoni är i allt väsentligt en telefonitjänst. Den utveckling som pågår med nya tjänster och uppgraderingar av näten ger dock möjligheter för datakommunikation och uppkoppling mot Internet. Exempel på steg i den riktningen är SMS, MMS (Multimedia Message Service), WAP (Wireless Application Proto- col) och GPRS samt eventuellt EDGE (Enhanced Data Rates for GSM Evolution). 
  
 2.2 
  
 IT/data 
  
 Det finns ett antal olika nät som används för dataöverföring och uppkoppling till Internet. Nedan beskrivs några olika former. 
 Numera byggs ofta nya nät för datakommunikation med högre kapacitet än telefonnätet inom fastigheter. PTS har i detta sam- manhang pekat på riskerna med monopolisering av bredbands- tjänster i flerfamiljshus. Riskerna uppstår om fastighetsägaren slu- ter avtal med långa bindningstider för att leverantören skall stå för investeringskostnaden (PTS, Risker för monopolisering av bred- bandstjänster i flerfamiljshus, 2000). 
  
 Optisk fiberkabel  
 används för alla typer av nät, oftast i de natio- nella stomnäten, dvs. samling av huvudledningar och noder för nättrafik, men även i regionala transportnät och stadsnät, dvs. nät begränsade till stad eller annan ort, där det krävs mycket hög kapa- citet. Fiberkabel används också för accessnät, dvs. den del av nätet som är närmast abonnenten, men det är fortfarande en dyr anslut- ningsform. Många av aktörerna har fiberkablar; i stomnätet finns operatörer som Telia, Utfors, Svenska kraftnät och Banverket. Det mest omfattande nationella stomnätet innehas av Telia, som når alla 289 kommuner och ett stort antal mindre orter. I de ortssamman- bindande regionala näten finns förutom de kommersiella aktörerna även kommunala bolag och kommuner. I områdes- och stadsnät finns, utöver Telias lokala nät, främst kommunerna eller kommu- nala bolag som nätägare (PTS,  
 IT-infrastrukturen 
  i Sverige, 2001). 
 En möjlighet till trådlös access med hög överföringskapacitet är  
 fast yttäckande radioaccess  
 som används för sändningar av datakom- munikation från punkt till punktsändningar eller punkt till multi- punktsändningar, t.ex. LMDS (Local Multipoint Distribution 
 117 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 SOU 2002:60 
  
 Service). Nationella tillstånd för denna teknik har fördelats till Telia, Telenordia, Quadracom Wireless, som ägs av Teracom, och Rubio, ett dotterbolag till Vattenfall, samt Europolitan enligt ett beslut från PTS den 5 december 2001. Telenordia har senare återlämnat sitt tillstånd. De återstående operatörerna har alla gjort följande utfästelse om utbyggnad och utbyggnadstakt: 
 Tabell 2.3 Utfästelse för fast yttäckande radioaccess 
  
 Avstämningstidpunkt 
  
 Utfästelse 
  
 2003-12-31 
  
 21 län med någon utbyggnad 
  
 2005-12-31 
  
 289 kommuner med någon utbyggnad 
  
 2007-12-31 
  
 289 kommuner där minst 50 procent av företagens arbets- 
  
 ställen med  
 1-99 
  anställda ges möjlighet att få tillgång till 
  
 erbjuden nätkapacitet 
 Källa 
 : PTS 
  
 Enligt tabellen skall det fram t.o.m. 2005 ha skett någon utbygg- nad, dvs. minst en basstation, som är färdig att tas i drift. Först i den tredje fasen, med sluttidpunkt den siste december 2007, skall minst 50 procent av företagens arbetsställen med  
 1–99 
  anställda erbjudas nätkapacitet. 
 Elnätet når i stort sett alla hushåll och företag i Sverige och kan därmed vara ett alternativ till accessnätet för telefoni. Elbolagen utvecklar därför tekniker för att kunna använda dessa nät för data- kommunikation, s.k. Power Line Communication (PLC) (se även avsnitt 10.3). Tekniken medger en förhållandevis hög kapacitet. 
 Därutöver används också uppgraderade telefonnät,  
 kabel-TV- 
  nät, satellit samt marknätet för digital TV för datakommunikation. 
 Datakommunikationsområdet handlar främst om Internet och de tjänster som finns där. Det är Internet som i första hand driver fram nya typer av tjänster och skapar förutsättningar för ytterligare konvergens inom området. Utvecklingen av Internetmarknaden har gått mycket snabbt under de senaste åren. Enligt statistik från SIKA (Fakta om informations- och kommunikationsteknik i Sverige 2002) har andelen av befolkningen i åldern  
 9–79 
  år med tillgång till Internet ökat från 3 procent 1995 till drygt 50 procent år 2000. År 2001 hade ca 85 procent av befolkningen i åldern  
 16–64 
  år tillgång till Internet i hemmet, på jobbet eller inom någon utbildning. Den åldersgrupp som har den största tillgången till Internet är ungdomar i åldern  
 16–19 
  år. Där är tillgången så hög 
 118 
  
 SOU 2002:60 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 som 94 procent. En förklaring till det kan vara de satsningar som gjorts i skolan för tillgänglighet till datorer och Internet. Pensionä- rerna har den lägsta tillgången till Internet, endast 15 procent. Enligt undersökningar som gjorts påverkar utbildning och inkomst tillgången till Internet, ju högre utbildning eller inkomst desto högre andel individer med Internettillgång. 
 Det är inte enbart tillgången till Internet som ökat, även använ- dandet har ökat. Det är ungdomar mellan  
 16–19 
  år som står för den största användningsandelen, 95 procent. Internetanvändningen påverkar utnyttjandet av andra medier. Det är främst användningen av telefon och TV som har minskat som en följd av den ökade Internetanvändningen (SIKA, 2002). 
 Internetmarknaden kan fortfarande anses vara i ett uppbygg- nadsskede, vilket innebär att utbud och priser ständigt förändras. Även aktörerna på marknaden förändras, vilket gör att marknads- området är svårare att beskriva. 
 Enligt PTS bedömning finns ett hundratal Internetoperatörer (eng. Internet Service Provider, ISP), dvs. operatörer som använder sig av Internetprotokollet, på marknaden. De största aktörerna under 2001 var enligt en undersökning av området (PTS, Svensk telemarknad, 2001) Telia, Tele2, Telenordia samt Spray/BIP. Av dessa var Telia den största aktören med en marknadsandel på 35 procent. Den näst största var Tele2 med 27 procent. I PTS rapport särredovisas Spray och BIP för 2001 men i figuren nedan har de räknats samman för att jämförelse skall kunna göras med tidigare år. 
 119 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 SOU 2002:60 
  
 Figur 2.1  
 Internet – marknadsandelar – antal aktiva kunder till Internetaccess (%). 
  
 100% 
  
 90% 
  
 16% 
  
 20% 
  
 17% 
  
 17% 
  
 80% 
  
 18% 
  
 8% 
  
 9% 
  
 10% 
  
 70% 
  
 Övriga 
  
 14% 
  
 13% 
  
 11% 
  
 60% 
  
 Spray/BIP 
  
 50% 
  
 Telenordia 
  
 33% 
  
 27% 
  
 28% 
  
 27% 
  
 Tele2 
  
 40% 
  
 Telia 
  
 30% 
  
 20% 
  
 33% 
  
 31% 
  
 33% 
  
 35% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 År 
  
 Källa 
 : Bearbetad statistik från PTS rapport Svensk telemarknad 2001 
 Av diagrammet framgår att gruppen övriga aktörers sammanlagda marknadsandelar för 2001 är 17 procent vilket är samma nivå som för 2000. Telias andel har ökat från 33 procent 2000 till 35 procent 2001. 
 Enligt PTS rapport är tillväxten fortsatt stark när det gäller antalet kunder med tillgång till Internet. Internetmarknadens bety- delse stärktes under året och det är främst de fasta avgifterna för ständig uppkoppling som börjar ge betydande intäkter för operatö- rerna. 
 Området är förhållandevis oreglerat (jfr PTS rapport Telelagen och Internet 1999). Det finns bara ett fåtal regler i telelagen som är tillämpliga på aktörer som erbjuder tillgång till Internet. I vissa fall tillhandahåller de dock nätkapacitet, dvs. andra erbjuds kapacitet i nätet för kommunikation, vilket medför att de blir anmälnings- pliktiga enligt telelagen. Det finns dessutom reglering som berör innehållet, t.ex. upphovsrättslagstiftning. 
 120 
  
 SOU 2002:60 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 2.3 
  
 Media 
  
 Trots att medieanvändningen har förändrats under senare år, inte minst genom spridningen av Internet till stora delar av befolk- ningen, nyttjas fortfarande traditionella medier som radio och TV i stor utsträckning. 79 procent av befolkningen,  
 9–79 
  år, lyssnar på radio en genomsnittlig dag. Lyssnartiden i hela befolkningen är i snitt drygt två timmar per dag. 87 procent av befolkningen,  
 9–79 
  år, tittar på TV en genomsnittlig dag. Tittartiden, i hela befolkningen, är i snitt drygt en och en halv timme (Nordicoms Mediebarometer 2001). 
 TV distribueras ut till mottagaren i huvudsak via tre olika distri- butionskanaler, via  
 kabel-TV-nät, 
  satellit eller marknätet. I stort sett alla i Sverige har tillgång till TV på något sätt. Ungefär 50 procent tar emot TV via  
 kabel-TV, 
  ca 30 procent enbart via marknätet, och ca 20 procent via egen eller samägd parabolantenn (SOU 2001:90, s. 52). Mottagningen av ljudradio sker nästan uteslutande via marknätet. 
 Det digitala marknätet för TV når i dag ca 90 procent av befolk- ningen.  
 TV-sändningarna 
  kräver mycket utrymme i näten men näten kan också användas för interaktiva tjänster, vilket även gäller näten för digital radio. I dag pågår olika testverksamheter för Internetanslutning. Som returkanal, dvs. som kanal från använda- ren, används då telefon- eller mobiltelefonnätet. Det statligt ägda bolaget Teracom AB äger de analoga och digitala marknäten för radio och TV. De frekvenser som fördelas för rundradio fördelas enligt ett särskilt förfarande som skiljer sig från det som gäller för t.ex. tilldelning av mobiltelefontillstånd. 
 Ett  
 kabel-TV-nät 
  består oftast dels av ett stamnät, dels av ett nät från centraler nära de aktuella fastigheterna till hushållen. Stamnä- tets kablar är nedgrävda i marken och leder till centralerna. Från centralerna går det sedan kabel till de enskilda hushållen. De flesta kabelnät består av fiber- och koaxialkabel. Oftast är stamnätets kablar av fiber och kablarna till de enskilda hushållen koaxialkabel. Kapaciteten är högre än i telefonnät och med förbättringar i nätet kan kapaciteten bli mycket stor. I dag används kabelnät i vissa fall även för bredbandsanslutningar till Internet (Radio- och TV- verket, En guide till digital TV, 2000, s. 28). Det finns ca 70 kabel-  
 TV-operatörer 
  i Sverige. Av dessa är fyra dominerande och täcker över 2 miljoner hushåll. Det är Escobar, som ingår i Teliakoncer- nen, och UPC Sverige, som är ett dotterbolag till United Pan- 
 121 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 SOU 2002:60 
  
 Europe Communication, vilket är det näst största  
 kabel-TV-före- 
  taget i Europa. Vidare finns Kabelvision som ingår i  
 Tele2-koncer- 
  nen och har samarbetsavtal med Viasat samt Sweden online som ägs av Telenor (SOU 2001:90, s 55). 
 Satellitsändningar täcker stora geografiska områden och tas emot med parabolantenn. Satelliten tar emot signaler från en jordbunden sändare och skickar tillbaka dem till ett bestämt område på jord- ytan. Två företag dominerar på den svenska marknaden när det gäller kundadministration av satellitsänd TV – Canal Digital, som ägs av Telenor AS, och Viasat, som ingår i mediekoncernen Modern Times Group. Det behövs inget tillstånd för att bedriva sändningar över satellit. Däremot skall ett satellitföretag (den som sätter samman och svarar för en hel programtjänst eller en del av en programtjänst) under vissa förutsättningar registrera sig hos Radio- och  
 TV-verket. 
  I många fall skickas sändningarna från satelliten vidare i kabelnät. Interaktivitet är möjlig via telenätet. 
 En övergång till digitala sändningar håller successivt på att ske inom de olika distributionsformerna för TV. Övergången har gått snabbast för satellitsändningar. En särskild avkodare/box behövs oavsett distributionsform för att omvandla den digitala signalen till analog och särskilda abonnemang kan tecknas. 
 En fortsatt digitalisering av  
 TV-sändningarna 
  under de närmaste åren kan förutses, även om utvecklingen hittills gått ganska lång- samt beträffande marknätet. Den digitala tekniken innebär en effektivare användning av frekvenserna, produktionen blir billigare, lagring underlättas och bildkvaliteten blir bättre. Den medför också möjligheter till nya tjänster som interaktiv TV (Nordicom 2001/2002 och SOU 2001:90). Dessutom, som tidigare nämnts, innebär konvergensen att TV kan sändas via Internet. 
 Public  
 service-företagens 
  – Sveriges Television (SVT), Sveriges Radio (SR) och Utbildningsradion (UR) – verksamhet styrs av radio- och  
 TV-lagen 
  och av sändningstillstånden. De ägs av en stiftelse och programverksamheten skall bedrivas självständigt i förhållande till såväl staten som olika ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället. SVT är fortfarande det dominerande  
 TV-bolaget 
  trots den ökade konkurrensen från kommersiella  
 TV-kanaler. 
  Förtroendet bland allmänheten är högt och public  
 service-kanalerna 
  har ungefär hälften av tittartiden. SVT och SR skall, enligt programföretagens tillståndsvillkor, nå 99,8 procent av den fast bosatta befolkningen med sändningar via 
 122 
  
 SOU 2002:60 
  
 Operatörer och utbud av elektronisk kommunikation 
  
 det analoga marknätet. UR sänder inom SVT:s och SR:s utrymme och har därmed samma räckvidd. 
 Antalet kommersiella  
 TV-kanaler 
  har ökat sedan slutet av  
 1980-talet 
  och början av  
 1990-talet 
  då satellittekniken etablerades i Sverige och TV4 fick tillstånd att sända i marknätet. På radiomark- naden har en liknande förändring skett. De fristående företag som funnits har köpts upp av de stora aktörerna. Den privata lokalradio- marknaden domineras i dag av fem nätverk: Rix FM, NRJ/Energy, Mix Patel, Fria Media och Radio City (Nordicom 2001/2002, s. 27). 
 123 
 3 Teknisk bakgrundsbeskrivning 
  
 3.1 
  
 Nätkapacitet 
  
 Olika typer av nät har olika kapacitet, dvs. olika stor mängd infor- mation kan överföras under en viss tid. Kapaciteten i nätet brukar benämnas bandbredd. Uttrycket kommer från radioområdet där det anger vidden på det frekvensutrymme som finns till förfogande för att överföra information. På radioområdet anges bandbredden i enheten Hayes. I trådbundna nät (kablar) används bitar per sekund (bit/s) som enhet för att beskriva bandbredden. De vanligaste storleksordningarna för bandbreddsangivelse är: 
  
 Kbit/s 
  
 kilobit per sekund: 
  
 1 000 bit/s 
  
 Mbit/s 
  
 megabit per sekund: 
  
 1 000 000 bit/s 
  
 Gbit/s 
  
 gigabit per sekund: 
  
 1 000 000 000 bit/s 
  
 Olika tjänster har olika bandbreddsbehov. Exempelvis används 64 kbit/s för vanlig taltelefoni medan det krävs  
 5–6 
  Bell/s för en digital  
 TV-kanal. 
  
 Olika nät kan ha olika bandbredd, vilka ibland kategoriseras som smalband och bredband. Som smalband brukar man betrakta band- bredd upp till 64 kbit/s. Någon officiell definition av begreppet bredband finns inte.  
 IT-infrastrukturutredningen 
  (SOU 1999:85) definierade bredband som minst 2 Mbit/s i riktning såväl till som från användaren. En sådan kapacitet möjliggör både mottagande och sändande av rörliga bilder med god teknisk kvalitet. 
 Utvecklingen går mot en ökad kapacitet i näten och därmed större möjligheter att överföra tjänster och information som kräver hög kapacitet. 
 125 
  
 Teknisk bakgrundsbeskrivning 
  
 SOU 2002:60 
  
 3.2 
  
 Nätnivåer 
  
 Det nya  
 EG-regelverket 
  på området för elektronisk kommunika- tion reglerar överföring men inte innehåll. Det finns en mängd olika typer av nät som har byggts för olika ändamål men man kan ändå göra en generell beskrivning av olika nivåer i infrastrukturen. En grund för en sådan generell beskrivning av infrastrukturens nivåer ges i den s.k.  
 OSI-modellen 
  (Open System Interconnection) beskriven bl.a. i PTS rapport Telelagen och Internet (1999). Det är en internationell standard definierad av OSI för datautbyte mellan olika kommunikationssystem och skapades för att utgöra en refe- rensmodell vid protokollutveckling för kommunikationsfunktio- ner. Varje skikt i modellen utgör ett stöd för högre liggande skikt. Modellen stämmer inte helt överens med alla protokoll inom data- världen. Vissa funktioner i TCP/IP är t.ex. inte strikt relaterade till ett visst skikt i  
 OSI-modellen. 
 OSI-modellen 
  är dock en generell grundmodell som med ett tillägg av en nivå, kanalisationsnivån, enligt vår bedömning kan tjäna som en utgångspunkt för förståel- sen av regleringen av infrastrukturen. 
  
 Figur 3.1  
  
 OSI-modellen 
  
 Nivå 
  
 Användarprocesser 
  
 8 
  
 Tillämpning 
  
 7 
  
 Presentation 
  
 6 
  
 Session 
  
 5 
  
 Transport 
  
 4 
  
 Nät 
  
 3 
  
 Datalänk 
  
 2 
  
 Fysiskt medium 
  
 1 
  
 Kanalisation 
  
 källa 
 : Bearbetad modell från PTS, Telelagen och Internet, 1999 
 8.  
 Tillämpning 
 : Protokoll i skiktet tillhandahåller en förbindelse mellan applikationsprocessen och den omgivande kommunika- tionsmiljön. 
 126 
  
 SOU 2002:60 
  
 Teknisk bakgrundsbeskrivning 
  
 7.  
 Presentation 
 : Protokoll i skiktet konverterar informationen till en ström av datainformation som förstås av både sändare och mot- tagare i kommunikationen. 
 6.  
 Session 
 : Protokoll i skiktet organiserar och synkroniserar kommunikationen. 
 5.  
 Transport 
 : Protokoll i skiktet tillhandahåller en säker punkt-  
 till-punkt 
  datatransporttjänst. 
 4.  
 Nät 
 : Protokoll i skiktet tillhandahåller bl.a. vägval för data- överföring 
 3.  
 Datalänk:  
 Protokoll i skiktet placerar informationen i ramar, kontrollerar flödet och signalerar fel. 
 2.  
 Fysiskt medium 
 : Regler för fysisk kommunikation, spännings- nivåer, kontakter, etc. 
 1.  
 Kanalisation 
 : Tomma rör där kablar kan förläggas eller master där antenner kan monteras. 
 Det nya  
 EG-regelverket 
  omfattar till största delen nivåerna  
 2-7, 
  dvs. fysiskt  
 medium-, 
 datalänk-, 
 nät-, 
 transport-, 
  session- och pre- sentationsinvåerna. Det gäller dock inte helt utan undantag. Sålunda omfattar tillträdesdirektivet även kanalisationsnivån. Vidare reglerar direktivet om samhällsomfattande tjänster, som avser tjänster ur ett användarperspektiv, även den översta nivån, dvs. tillämpningssnivån. Också kommunikationsdataskyddsdirekti- vet, behandlar, i allmänhet, den översta nivån. 
  
 3.3 
  
 Nätsäkerhet 
  
 Inom alla nätnivåer finns det sårbarhetsfaktorer som kan påverka säkerheten i näten. Detta gäller både tillämpningsnivån och topologin, dvs. det geometriska utseendet som form och läge för kablar, noder, master och antenner m.m. 
  
 3.4 
  
 Olika typer av nät 
  
 Kommunikation kan ske genom överföring av elektromagnetiska vågor i ledning eller via radio. Exempel på ledningsbundna nät är fasta telefonnät,  
 kabel-TV-nät, 
  fastighetsnät, optisk fiberkabel samt elnät. Exempel på nät via radio är mobiltelefonnät eller annan 
 127 
  
 Teknisk bakgrundsbeskrivning 
  
 SOU 2002:60 
  
 trådlös radioaccess, satelliter samt markbundna nät för analog och digital TV och rundradio. 
 Ett sätt att dela in näten är i tre geografiska nivåer nämligen stomnät, ortsammanbindande nät och områdesnät, varav en del utgörs av accessnät, dvs. nätet närmast abonnenten. Detta gäller i allmänhet för datanät. Ett annat indelningssätt är transportnät och accessnät såsom beträffande telenät. Trafiken i näten går genom alla geografiska nätnivåer och olika aktörers nät genom trafikutbyte vid nationella knutpunkter för datanät respektive hopkopplingspunker för telefoni eller direktförbindelser mellan olika aktörers nät. Överföringskapaciteten i kommunikationen för slutanvändaren är beroende av vilka nät som är inblandade och vilken dimension de har. Det kan finnas flaskhalsar i olika delar av nätet vilket gör att kommunikationen inte alls har den hastighet som förväntas (jfr prop. 1999/2000:86 bilaga 12). 
 Kommunikationsnät via radio täcker olika stora delar av landet. Mobiltelefonoperatörerna har t.ex. krav på viss täckning i sina till- stånd. Mobiltelefonnäten använder sig ofta, om möjligt, av led- ningsbundna nät, exempelvis i stomnäten. 
 Både ledningsbundna nät och nät via radio är fysiska nät. I de fysiska näten kan flera s.k. logiska nät finnas, t.ex. Internet. Ett logiskt nät kan använda sig av flera fysiska nät (SOU 2001:28, s. 136). 
 Nätägarna kan sägas bestå av två huvudgrupper, varav den ena gruppen är aktörer som bygger nät i form av fastighetsnät, radio- länk, satellit,  
 Buckleysamt mobiltelefonssystem m.m. Dessa aktö- rer kan ha verksamhet i flera delar av värdekedjan som t.ex. infra- struktur, tjänstetillhandahållande och produktion av tjänster. Affärsmodellen kan leda till en vertikal integration för aktörerna. 
 Den andra gruppen följer delvis den statliga bredbandspolitiken. Gruppen involverar bl.a. kommunerna, Svenska kraftnät och andra statliga infrastrukturägare, för byggande av infrastruktur som är öppen för alla aktörer. Denna modell leder till en i huvudsak hori- sontell skiktning av marknaden med infrastrukturtillhandahållande av en part och tjänstetillhandahållande av en annan. 
 128 
 4 Konvergensen 
  
 4.1 
  
 Olika former av konvergens 
  
 Konvergensutredningen beskriver i sitt betänkande Konvergens och förändring (SOU 1999:55) konvergens i fyra olika former: nätkonvergens, tjänstekonvergens, apparatkonvergens samt mark- nadskonvergens. Inom tre av formerna, nät, tjänster och apparater, förekommer konvergens inom varje del. Utvecklingen av tjänster och apparater är delvis en följd av nätkonvergensen. Förutsätt- ningar skapas därigenom för den fjärde formen, marknadskonver- gensen, varmed menas att marknaden för elektronisk kommunika- tion fungerar som en helhet. Konvergensutredningen beskrev de olika formerna på följande sätt. 
  
 Nätkonvergensen  
 innebär att nät som traditionellt sett varit åtskilda och avsedda för olika saker nu kan bära samma typer av tjänster. Det finns därmed möjlighet att t.ex. tillhandahålla Inter- netaccess via  
 kabel-TV-nät 
  eller elnät eller datakommunikations- tjänster via marknät för TV och satelliter. 
  
 Tjänstekonvergensen  
 innebär att kommunikationstjänster som förmedlar information mellan användare smälter samman med innehållstjänster som t.ex. television och webbplatser. 
  
 Apparatkonvergensen  
 innebär att apparater kan användas för olika tjänster som t.ex. datorer för  
 TV-mottagning 
  och mobiltelefoner för informationsbehandling. 
  
 Marknadskonvergensen  
 innebär att företag börjar bedriva verk- samhet inom marknadssegment där de tidigare inte varit engage- rade. Det kan t.ex. vara operatörer som rör sig in i medieområdet eller medieföretag som utvecklar interaktiva medier. 
 Centralt för den nya  
 EG-rätten 
  på området elektronisk kommu- nikation är bl.a. nätkonvergensen.  
 EG-rätten 
  omfattar också elek- troniska kommunikationstjänster, men inte innehållet i överfö- ringen. Marknadskonvergensen innebär att nya aktörer kommer in på marknaden för elektronisk kommunikation och därmed omfat- 
 129 
  
 Konvergensen 
  
 SOU 2002:60 
  
 tas av den nya regleringen. Marknadsutvecklingen skapar också nya förhållanden som regleringen måste kunna hantera genom att vara flexibel och teknikneutral i så stor utsträckning som möjligt. 
  
 4.2 
  
 Orsaker till konvergensen 
  
 Det finns tre grundläggande tekniska orsaker som möjliggör kon- vergensutvecklingen. Den första är den  
 digitala tekniken  
 som inne- bär att all information kan representeras på samma sätt, nämligen i form av ettor och nollor. Den andra orsaken är något som brukar kallas  
 interoperabilitet 
 , dvs. samverkan mellan olika infrastrukturer i samma distributionssystem. Denna utveckling beror främst på de kommunikationsprotokoll som tagits fram för Internet. Den tredje orsaken är en utveckling av  
 kodning och kompression  
 av digital in- formation, vilket innebär bättre kapacitetsutnyttjande i befintlig infrastruktur. Det i sin tur medför att infrastrukturen kan förmedla mer kapacitetskrävande tjänster än tidigare (prop. 1999/200:86, s 232). Nedan förklaras dessa faktorer närmare. 
  
 4.2.1 
  
 Digital teknik 
  
 Information kan överföras analogt eller digitalt. En analog överföring innebär att signalen varierar med t.ex. tonhöjd hos den som talar vid ett telefonsamtal. Traditionella användningsområden för analoga överföringar är taltelefoni och rundradiosändningar. 
 Vid digitala överföringar tas mätvärden, s.k. samples, med fast- ställda tidsintervall på den analoga signalen som kan vara talad röst. Mätvärdena omvandlas därefter till digitala signaler, dvs. ettor och nollor. En digital signal kan göras tåligare mot störningar och kan utnyttja kapaciteten bättre. Det förbättrade kapacitetsutnyttjandet är en viktig aspekt när det gäller t.ex. utnyttjandet av en begränsad resurs som radiospektrum och är ett skäl till övergång till digitala rundradiosändningar (SOU 2001:90, s 144). 
 Uppkomsten av konvergens inom området beror i första hand på att överföringarna digitaliseras eftersom alla typer av överföringar då kan se ut på samma sätt. En och samma infrastruktur som kan överföra digitala signaler kan därmed överföra alla typer av infor- mation. 
 130 
  
 SOU 2002:60 
  
 Konvergensen 
  
 4.2.2 
  
 Interoperabilitet – samverkan 
  
 Tidigare har infrastrukturer för olika ändamål varit åtskilda men genom utveckling av öppna gemensamma standarder för kommuni- kationsprotokoll och gränssnitt har det blivit möjligt för olika infrastrukturer att integreras. Kommunikationsprotokoll kan sägas vara regler för kommunikation mellan olika enheter. Dessa regler omfattar bl.a. felövervakning, sekvenskontroll, start- och avslut- ningsprocedurer, adressering m.m. Gränssnitt är regler för utbyte av information mellan olika nät. 
 Internetarkitekturen med kommunikationsprotokollen Internet Protocol (IP), är den idag dominerande komponenten i denna utveckling. Internets protokoll ligger till grund för andra standar- der för Internettjänster som t.ex. HTTP för world wide webb och SMTP för  
 e-post. 
  Internetstandarden är spridd till i stort sett alla datormiljöer i hela världen. Internet och andra nät som använder IP kan överföra text, ljud och bilder, både stillbilder och rörliga bilder även om det fortfarande finns brister i kvalitetskontroll (quality of service). Internet kan exempelvis användas för såväl traditionella teletjänster som för nyare tjänster, t.ex. chat, dvs. kommunikation i realtid, och elektroniska anslagstavlor, men även för radio- och TV- program. Nya användningsområden möjliggörs kontinuerligt genom vidareutveckling av protokolluppsättningen för IP. Denna vidareutveckling görs bl.a. i Internet Engineering Task Force (IETF). 
 Tekniskt sett kan ett Internet betraktas som en samling dator- nät som är sammankopplade till ett virtuellt nät – ett nät av nät. Internet är ett paketförmedlande nät, dvs. den information som skall sändas styckas upp i paket som förses med adresser. Noder i nätet avgör vägvalet för ett paket. Noderna är sammankopplade med varandra och förbindelserna mellan dem kan ha varierande belastning och olika kapacitet, vilket gör att man inte kan säga när ett paket kommer fram till mottagaren. Vid framkomsten ställs paketen ihop till den ursprungliga informationssekvensen. För Internets funktionalitet finns stödsystem varav de viktigaste är det logiska vägvalssystemet och domännamnssystemet (DNS). 
 Det finns även andra områden där förekomsten av öppna branschstandarder ökat. Exempel på det är standarder för digital- TV som tagits fram av Digital Video Broadcastning Project och filformatet MP3 som är avsett för ljudfiler (jfr prop. 1999/2000:86, s. 233 och SOU 2001:28, s. 132f). 
 131 
  
 Konvergensen 
  
 SOU 2002:60 
  
 4.2.3 
  
 Kodning och kompression 
  
 Olika nät har olika hög kapacitet och därmed olika möjligheter att överföra information som kräver hög kapacitet. Genom kodning och kompression av information kan överföring ske i nät som tidi- gare haft för låg kapacitet för att kunna hantera kapacitetskrävande informationsöverföring. Mycket kapacitetskrävande tjänster kan nu i högre grad levereras i nät som har ganska låg kapacitet (prop. 1999/2000:86, s. 233). Därutöver sker en ständig förbättring av existerande nät genom olika tekniker. Exempel på det är ISDN och xDSL, t.ex. ADSL, som ger ökad kapacitet för slutanvändaren i accessnätet. 
 Sammantaget innebär dessa faktorer att samma informations- mängd kan överföras snabbare. 
 132 
  
 5 
  
 Något om den framtida marknaden 
  
 Konvergensen har ovan beskrivits som den stora tendens som successivt strukturerar om hela marknaden för elektronisk kom- munikation och bl.a. tvingar fram en enhetlig lagstiftning. Detta skall dock inte dölja att konvergensens praktiska uttrycksformer och konsekvenser ännu är ganska blygsamma. Exempel på nya tjänster inom marknaden för elektronisk kommunikation som symptom på en kommande, alltmer genomgripande konvergens är  
 IP-telefoni, 
  dvs. digital telefoni över Internet. Sådan telefoni kräver en kapacitet som är så hög att talet inte försämras på grund av ofullständig överföring. I vanlig analog telefoni är kanalen öppen och fri från konkurrens av annan trafik vilket gör att talet kan nå fram i realtid. Om de tekniska och kommersiella problem som finns löses kan telefonin bli en del av det utbud som tillhandahålls vid en Internetanslutning. En fast anslutning med fast avgift innebär att samtalsberoende avgifter försvinner, vilket givetvis kan utgöra ett hot mot de traditionella telekomföretagen. 
 Ett annat exempel är Internetradio, dvs. radio eller ljud som dis- tribueras via ett  
 IP-nätverk. 
  Enligt ett betänkande från digitalradio- utredningen, Digital radio kartläggning och analys (SOU 2002:38), är de huvudsakliga sätten Internetradio levereras på  
 live-liknande 
  sändningar eller som beställtjänst som kan laddas ned på begäran. Tillhandahållare av Internetradio är traditionella radiostationer som kompletterar sina vanliga sändningar men det finns också stationer som enbart sänder via Internet. Fördelarna med Internetradio är att personer som befinner sig utanför en radiokanals normala sänd- ningsområde kan tillgodogöra sig sändningen via Internet oavsett var de befinner sig. Radiosändningarna kan också vara komplette- rade med annan information i anslutning till radiosignalen, t.ex. chatsidor. Andra fördelar som anges är att det inte krävs något sändningstillstånd, medför ingen frekvensbrist och att invester- ingskostnaderna är låga. 
 133 
  
 Något om den framtida marknaden 
  
 SOU 2002:60 
  
 Internetradio har dock begränsningar. Digitalradioutredningen pekar bl.a. på kostnaderna för utsändningen som kräver hög band- bredd då lyssningen oftast sker i realtid och att tekniken ännu inte är utvecklad för mobil mottagning. Det sägs vidare att Internet har ansetts som en nyhet som skulle konkurrera ut andra radiokanaler men att lyssnade på radio via Internet ännu så länge förekommer i begränsad omfattning, mindre än en procent av dem som använder Internet lyssnar på radio via webben. Utredningen konstaterar dock att den tekniska utvecklingen på Internetområdet sker snabbt och att många aktörer förväntar sig lösningar på flera av dagens be- gräsningar som förbättrade kodningstekniker för bl.a. bättre ljud- kvalitet. 
 Ytterligare ett exempel på konvergens är Internet via  
 digital-TV. 
  I samband med  
 digital-TV-utvecklingen 
  finns förhoppningar om att det kan öppnas nya möjligheter att erbjuda interaktivitet genom t.ex. uppkoppling till Internet för att möjliggöra  
 e-handel. 
  (Nordicom 2001/2002). 
 Konvergensen innebär inte nödvändigtvis att marknaden blir mer enhetlig. Tvärtom kan den leda till att specialiseringen ökar med en fragmentisering till följd. Delvis har detta sin förklaring i den kon- solidering inom vissa områden som nu skett efter den stora IT- haussen. Förändringar på marknaden är dock svåra att förutse. Det finns stora osäkerhetsmoment för aktörerna inom branschen. Det gäller kanske främst hur kostnader för investeringar i infrastruktur skall kunna täckas genom inkomster från tjänster i nätet. Invester- ingskostnaderna är ofta mycket stora och det kan ta flera år innan kassaflödet blir positivt. 
 Området fast telefoni bedöms av branschen, enligt vad utred- ningen har inhämtat, som ett område med svårigheter eftersom det inte är en växande marknad. Fastnätstelefonin har konkurrens från mobiltelefonin och kan få ytterligare konkurrens från UMTS. Marknadssegmentet bedöms stå inför en konsolidering där det finns risk för att det saknas möjligheter för andra än Telia att bedriva lönsam verksamhet. Utvecklingen medför att aktörerna söker sig in på andra delar av marknaden. Kunderna på marknaden efterfrågar totallösningar som innebär t.ex. låga priser även för samtal till mobiltelefon. För detta krävs tillgång till mobilnät. Det har tillkommit en del nya tjänstetillhandahållare med tillträde till mobila nät men de är ännu få och har en liten marknadsandel. 
 Inom mobiltelefoniområdet innebär teknikskiftet till UMTS stora investeringskostnader i infrastruktur för branschen. Dagens 
 134 
  
 SOU 2002:60 
  
 Något om den framtida marknaden 
  
 mobiltelefoni är i allt väsentligt en telefonitjänst men kommande generation innehåller en mångfald av tjänster. Det finns dock en stor osäkerhet om vilka nya tjänster som kan erbjudas och vad som kommer att efterfrågas. Även om detta område som många andra inom  
 IT-sektorn 
  drabbats av lågkonjunkturen så synes branschen ha en förhoppningsfull syn på den framtida utvecklingen. Det finns förutsättningar för en utveckling mot fler operatörer där utrymme finns även för virtuella aktörer, vilket kan skapa förutsättningar för en dynamisk marknad. 
 Enligt  
 IT-branschens 
  företrädare har betydelsen av Internet ökat i och med bredbandsutvecklingen. Nyutbyggnad i fibernät till slut- användaren är fortfarande blygsam och i huvudsak används befint- liga nät som uppgraderas. En teknik som ännu står i början av kommersiell tillämpning är fast yttäckande radioaccess som ett alternativt accessnät med högre överföringskapacitet. 
 135 
 Del II 
 Politiska mål 
 6 Inledande anmärkningar 
 I vårt uppdrag ingår att se över målstrukturen för det eller de poli- tikområden som motsvaras av området elektronisk kommunika- tion. Här innefattas i första hand de mål som finns inom områdena telepolitik,  
 IT-politik 
  och mediepolitik samt ändamålet bakom lagen om radiokommunikation. I vårt uppdrag ingår att analysera de telepolitiska målen och de syften som ligger till grund för lagen om radiokommunikation. Vi skall bedöma om dessa är ändamåls- enliga mot bakgrund av den marknadsmässiga och tekniska utveck- lingen samt den lagstiftning som föreslås. Utgångspunkten är att en samordning skall ske mellan å ena sidan dessa mål och syften och å andra sidan det  
 IT-politiska 
  målet. Vidare skall vi ange hur målen kan uppnås och särskilt beskriva statens roll i förhållande till marknaden. En analys skall också göras av hur de mediepolitiska målen kan uppnås med beaktande av det nya  
 EG-rättsliga 
  regelver- ket. Någon översyn av de mediepolitiska målen skall dock inte ske. 
 Direktiven får anses innefatta ett uppdrag att lämna förslag till nya mål för området elektronisk kommunikation. Vi har funnit att det i första hand bör ske genom en samordning eller konsolidering av nuvarande mål inom området. Detta mot bakgrund av att kon- vergensen medför att gränserna mellan de olika delområdena för elektronisk kommunikation suddas ut. Därutöver har vi beaktat behoven av justeringar med hänsyn till det nya  
 EG-rättsliga 
  regel- verket. 
 139 
  
 7 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, IT och media 
  
 7.1 
  
 Telelagen 
  
 Målinnehåll 
 Det telepolitiska målet anges i telelagen (2 §) och består av ett övergripande och tre mer preciserade mål. Det övergripande målet är att enskilda och myndigheter i landets olika delar skall ha tillgång till effektiva telekommunikationer till lägsta möjliga samhälls- ekonomiska kostnad. 
 I det övergripande målet innefattas att telekommunikationerna skall 
  
 N  
 bidra till regional balans, 
  
 N  
 vara öppna och flexibla samt främja mångfald och valfrihet för användarna, 
  
 N  
 bidra till ett effektivt resursutnyttjande i samhället, samt 
  
 N  
 i sig vara effektiva, vilket bl.a. innebär att de skall främja samver- kan mellan operatörer samt bidra till skapandet av nya, kostnads- effektiva och högkvalitativa teletjänster. 
 Inom ramen för det övergripande målet ryms vidare tre preciserade delmål, nämligen 
  
 1. 
  
 att var och en skall ha möjlighet att till ett rimligt pris, från sin stadigvarande bostad eller sitt fasta verksamhetsställe, utnyttja telefonitjänst inom ett allmänt tillgängligt telenät, 
  
 2. 
  
 att alla skall ha tillgång till teletjänster på likvärdiga villkor och 
  
 3. 
  
 att telekommunikationerna skall vara uthålliga och tillgängliga un- der kriser och i krig. 
  
 Det telepolitiska målet har i stora delar varit detsamma sedan 1988 års telepolitiska beslut (prop. 1987/88:118, bet. 1987/88:TU28, rskr. 1987/88:402). Målet har därefter behand- 
 141 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 SOU 2002:60 
  
 lats av riksdagen med anledning av propositionerna Näringspolitik för tillväxt (prop. 1990/91:87, bet. 1990/91:TU28, rskr. 1990/91:369), om en telelag och en förändrad verksamhet för televerket, m.m. (prop. 1992/93:200, bet. 1992/93:TU30, rskr. 1992/93:443) och Översyn av telelagen (prop. 1996/97:61, bet.1996/97:TU5, rskr 1996/97:201). 
 Det första av telepolitikens delmål – att var och en skall ha möj- lighet att till ett rimligt pris, från sin stadigvarande bostad eller sitt fasta verksamhetsställe, utnyttja telefonitjänst inom ett allmänt till- gängligt telenät – innebär att telefonitjänsten ges en särställning som en s.k. samhällsomfattande tjänst framför andra teletjänster. 
 Av formuleringen framgår att tjänsten skall finnas tillgänglig till ett rimligt pris. Utgångspunkterna för vad som är ett rimligt pris är enligt lagens förarbeten (prop. 1996/97:61 s. 69ff) i korthet att rim- ligheten i priset bör ses från konsumentens perspektiv, att hänsyn bör tas till kostnaderna för tillhandahållandet av tjänsterna samt att alltför stora prisvariationer inte bör accepteras. Geografiska varia- tioner är tillåtna för att bl.a. undvika skevheter i prisbildningen och hämmande av produktutvecklingen. 
 Det andra delmålet – att alla skall få tillgång till teletjänster på likvärdiga villkor – innebär att lagstiftaren har lagt särskild tonvikt vid att det finns grupper i samhället med särskilda behov av tillgång till teletjänster. De som närmast avses är funktionshindrade perso- ner, men även andra grupper, t.ex. äldre med särskilda behov, omfattas. 
 Det tredje delmålet – att telekommunikationerna skall vara uthålliga och tillgängliga under kriser och krig – framhåller vikten av att upprätthålla funktionssäkerheten i telesystemet under kriser och i krig. Här bör enligt motiven särskilt uppmärksammas bety- delsen av att utvecklingen har gått mot att det finns allt fler sam- trafikerande operatörer och mer varierade kommunikationsformer. I fredstid bör näten ha en kontinuerlig och störningsfri drift. Under krigstid är kraven större. 
 Det telepolitiska målet har ett tydligt konsumentperspektiv. Ett viktigt instrument för att ta till vara konsumentintresset är att skapa förutsättningar för en effektiv konkurrens. En effektiv kon- kurrens kan dels bidra till mångfald och valfrihet för användarna, dels skapa kostnadseffektivitet i tillhandahållandet av teletjäns- terna. 
 Enligt motiven är ambitionen att den generella regleringen på konkurrensområdet, liksom beträffande t.ex. marknadsföringslag- 
 142 
  
 SOU 2002:60 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 stiftning m.m., skall vara styrande för telemarknaden. Under ett övergångsskede har det dock ansetts nödvändigt med en särskild sektorreglering. Ett viktigt inslag i denna särreglering är bestäm- melserna om tillträde och samtrafik. 
 Måluppfyllelse 
 I vilken mån det telepolitiska målet har uppnåtts har diskuterats i flera lagstiftningsärenden. Den senaste uppföljningen av målupp- fyllelsen görs i budgetpropositionen för 2002 (prop. 2001/02:01, utg. omr. 22). Regeringen bedömer där att konkurrensen på teleområdet har ökat och förväntas öka ytterligare under kom- mande år. Internationellt sett ligger prisnivån i Sverige lågt. På mobilmarknaden har konkurrensen tidigare visat tecken på att inte fungera tillfredsställande men en förändring är på gång. Priserna visar en tendens att sjunka. Det är dock ännu få nya tjänste- tillhandahållare som har tillträde till de mobila näten. Dessa har dessutom en mycket liten marknadsandel (jfr. PTS 2001, Tredje- partsoperatörer). 
 Enligt regeringen är det viktigt att motverka uppkomsten av stora geografiska prisskillnader. Flertalet operatörer erbjuder numera ett och samma pris för samtal inom Sverige medan utlands- samtalen grupperas i prisklasser, där exempelvis samtal till länder inom samma kontinent prissätts lika. När det gäller tillgång till tjänster m.m. går det inte att utläsa några geografiska skillnader. Införandet av geografiskt oberoende taxor motverkar också sådana skillnader. Den servicekvalitet som tillhandahålls bedöms vara varken bättre eller sämre i glesbygd jämfört med i tätort. 
 Den sammanfattande bedömningen är att de åtgärder som vidta- gits har bidragit till att uppfylla målet om att enskilda och myndig- heter i landets olika delar ska få tillgång till effektiva telekommuni- kationer. Dessutom har de åtgärder som vidtagits i syfte att skapa tillgänglighet till teletjänster för personer med funktionshinder i allt väsentligt medverkat till att underlätta för dessa personer att utnyttja olika teletjänster. 
 143 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 SOU 2002:60 
  
 7.2 
  
 Lagen om radiokommunikation 
  
 Målinnehåll 
 Lagen om radiokommunikation (1993:599) är tillämplig på använd- ning av radioanläggningar och på användning av radiovågor för kommunikation m.m. Lagen omfattar också användning av radio som inte uppfattas som överföring av information (kommu- nikation), t.ex. positionsbestämning genom radar eller radioastro- nomi. 
 Enligt lagen om radiokommunikation vilar det på staten att övergripande vårda och skydda möjligheterna för radioanvändning. Orsaken är att utbredningen av radiovågor inte håller sig inom nationella gränser och att det därför krävs ett internationellt sam- arbete. I statens uppgift ingår att se till att de tillgängliga resurserna används på ett  
 från teknisk och ekonomisk  
 synpunkt så effektivt sätt som möjligt. Radiofrekvensspektrum är en ändlig resurs och efter- frågan på frekvensutrymme ökar. Olika intressen kan därför stå mot varandra vilket medför att en prioritering mellan olika önske- mål behöver göras. Lagstiftningens uppgift är att anvisa efter vilka grunder tilldelning av frekvenser skall ske (jfr prop. 1992/93:200, s. 168 f, bet. 1992/93:TU30, rskr. 1992/93:443). 
 Regleringen av radiokommunikation skall medverka till att upp- rätthålla ordning i utnyttjandet av radiofrekvensspektrum för att så många som möjligt skall kunna få möjlighet att använda radio och för att radioanvändningen skall ske på ett effektivt sätt. Utgångs- punkterna för tillståndsgivningen är positiv inriktning, effektivitet och förutsebarhet i radioanvändningen. Särskild hänsyn skall tas till yttrandefriheten. Vidare skall samhällsintressen som försvarets och polisens behov beaktas särskilt. 
 Tillståndsgivningen skall syfta till att det begränsade område avseende radiospektrumet som står till buds utnyttjas på ett så effektivt sätt som möjligt. 
 Målsättningen om att effektivt utnyttja radiofrekvensutrymmet innefattar en inriktning mot effektivare konkurrens. Enligt lagens förarbeten finns ett intresse av att konkurrens råder. Det kan emellertid medföra att man inte uppnår högsta möjliga nivå av effektivitet i frekvensutnyttjandet i teknisk bemärkelse (jfr prop. 1992/93:200 s. 211). Det måste då ske en avvägning mellan dessa, ibland svårförenliga, intressen. 
 144 
  
 SOU 2002:60 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 Radiokommunikationens betydelse för yttrandefriheten och informationsfriheten skall beaktas särskilt vid tillämpningen av lagen. En allmän strävan skall därför vara att i möjligaste mån ge företräde till användning som inrymmer ett betydande mått av tankar och känslor samt bidrar till åsiktsbildningen i samhället och till att information om olika förhållanden sprids. 
 Måluppfyllelse 
 En redovisning av insatserna inom radioområdet görs i budgetpro- positionen för 2002 (prop. 2001/02:01, utg. omr. 22). Där framgår att Post- och telestyrelsen, i linje med målen, handlagt ansökningar om radiotillstånd, anmälningar om radiostörning samt bedrivit förebyggande radiotillsyn. Vidare framhålls att det har skett en revidering av den svenska frekvensplanen och ett inbjudnings- förfarande avseende fast yttäckande radioaccess. Genom deltagande i internationellt arbete inom Internationella teleunionen (ITU) och EU har myndigheten verkat för fortsatt internationell harmonise- ring av frekvenser, tjänster och produkter. För att säkerställa att svenska intressen och krav tillgodoses vid upprättande av en gemensam europeisk frekvensplan har myndigheten deltagit i arbetet CEPT (Conférence Européenne des Administrations des Postes et de Télecommunications). 
 För budgetåret 2002 har regeringen av myndigheten begärt en redovisning av måluppfyllelsen inom området, vilket inte gjorts tidigare. Bakgrunden är att den tilltagande frekvensbristen gör att statens roll som främjare av ett effektivt användande av frekvenser och väl fungerande marknader blivit allt viktigare. 
 Post- och telestyrelsen har till utredningen redovisat vilka aktivi- teter som vidtagits under året 2001 i syfte att uppfylla målen. Myn- digheten har uppgett bl.a. att tillståndsgivning och arbetet i inter- nationella organisationer är särskilt viktiga uppgifter. I det interna- tionella arbetet har man bl.a. prioriterat deltagande i studiegrupper inom  
 ITU-R 
  vilka arbetar för frågor som speciellt tekniskt under- lag avseende mulitmedieapplikationer,  
 radio-LAN 
  i 5  
 GHz-bandet, 
  fasta satellittjänster och rundradiosatelliter. En slutsats som myn- digheten drar av sitt arbete är att trängseln i etern ökat eftersom antalet användare och applikationer ständigt blir fler. Detta har fått till följd att de sökandes önskemål inte kan tillgodoses i samma utsträckning som tidigare. 
 145 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 SOU 2002:60 
  
 7.3 
  
 IT-politiken 
  
 Målinnehåll 
 För  
 IT-politiken 
  som helhet finns ett övergripande mål, en  
 IT-poli- 
  tisk inriktning samt prioriterade uppgifter. I det  
 IT-politiska 
  beslut som fattades 2000 (prop. 1999/2000:86, bet. 1999/2000:TU9, rskr 1999/2000:256) anges att det  
 IT-politiska 
  målet skall vara att Sverige som första land blir ett informationssamhälle för alla. Målet avser hela det  
 IT-politiska 
  området och inte bara elektronisk kommunikation. Inom målet ryms även t.ex. kompetens att använda IT. 
 I skälen för regeringens förslag anges att övergången till infor- mations- och kunskapssamhället skall omfatta nationen i dess hel- het och att alla medborgare skall kunna dra nytta av IT:s möjlighe- ter. Vidare sägs att informationssamhället är globalt och genom- tränger alla samhällssektorer. För att ett land skall kunna hävda sig internationellt krävs en framskjuten position på  
 IT-området. 
  Bedömningen är att Sverige har ställning som en av världens ledande  
 IT-nationer. 
  Målet bör därför sättas ett steg högre, nämli- gen att Sverige som första nation skall bli ett informationssamhälle för alla. Målet avser en bred  
 IT-kompetens 
  i samhället och ett starkt förtroende för användandet av denna teknik, med sikte att lyckas med detta före andra länder. 
 Det  
 IT-politiska 
  målet är ett brett mål som omfattar alla politik- områden. Den  
 IT-politiska 
  inriktningen är att främja olika politik- områden på olika sätt. De prioriterade uppgifterna inskränker sig dock till tre områden: tillit, tillgänglighet och kompetens. De första två, tillit och tillgänglighet, handlar till största delen om teknik och elektroniska kommunikationsnät. Det tredje området är av annan karaktär. 
 Under begreppet tillit i det  
 IT-politiska 
  målet ryms frågor om säkerhet och personlig integritet. Den del som avser den tekniska säkerheten i näten återfinns också i det telepolitiska målet. Med tillit som mål avses att regler och system på  
 IT-området 
  skall skapa förtroende genom att vara säkra, förutsebara, teknikneutrala, och skydda individens integritet samt vara internationella. Ansvaret för informationssäkerheten ligger hos de myndigheter, företag och organisationer som har det normala verksamhetsansvaret. 
 En viktig del i det  
 IT-politiska 
  målet är att tillgängligheten till nät för elektronisk kommunikation skall vara så god som möjligt. 
 146 
  
 SOU 2002:60 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 Det  
 IT-politiska 
  målet innefattar en målsättning om att hushåll och företag i alla delar av landet inom de närmaste åren bör få tillgång till  
 IT-infrastruktur 
  med hög överföringskapacitet. Tillgänglighet skall i första hand uppnås genom konkurrens och mångfald. Kon- kurrensen skall bl.a. åstadkommas genom statliga insatser och reg- ler. Statens övergripande ansvar kommer till direkt uttryck genom särskilda ekonomiska stödåtgärder för bredband i glest befolkade delar av landet. 
 Måluppfyllelse 
 Den första uppföljningen av  
 IT-politiken 
  görs i budgetpropositio- nen för 2002 (prop. 2001/02:01, utg. omr. 22). Bedömningen är att Sverige är på god väg att uppnå målet att som första land bli ett informationssamhälle för alla när det gäller möjligheterna för var och en till ett relativt enkelt utnyttjande av Internet, som nås via telefonnätet. Mer kvalificerade användningar av informationssam- hällets tjänster som kräver särskild utbildning och utrustning, är dock ännu inte möjliga för var och en. Regeringen menar att brister i säkerhet och personlig integritet, som sammanfattas under begreppet tillit, också sätter gränser för användningen. 
 När det gäller de åtgärder som vidtagits sedan  
 IT-propositionen 
  lades är det ännu för tidigt att säga något säkert om huruvida de bidragit till en uppfyllelse av målet. De åtgärder som vidtas inom regeringens  
 IT-politik 
  och  
 IT-infrastrukturutbyggnad 
  bedöms dock komma att medverka till att informationsteknikens möjlig- heter utnyttjas på ett aktivt sätt. På så sätt antas tillväxt och syssel- sättning främjas, vilket stärker Sveriges konkurrenskraft och bidrar till att allas möjligheter värnas. IT anses därmed kunna bli ett medel för ökad kunskap, demokrati och rättvisa. I propositionen görs också särskilda redovisningar inom de prioriterade områdena till- gänglighet, kompetens och tillit. 
 När det gäller tillgänglighet redovisas att användningen av IT i Sverige är hög. Nästan alla hushåll har tillgång till telefoni och över hälften av hushållen har mobiltelefon. Mer än två tredjedelar av dem som arbetar i Sverige i dag kan använda dator och Internet på arbetet. Den ökande användningen av Internet kräver emellertid åtgärder för att bredda gruppen av användare för att undvika att det uppstår en informationsklyfta i samhället. Den, vid sidan om utbildningssektorns insatser, ekonomiskt mest omfattande insatsen 
 147 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 SOU 2002:60 
  
 inom  
 IT-politiken 
  är det stöd till  
 IT-infrastruktur 
  med hög överfö- ringskapacitet som föreslogs i  
 IT-propositionen. 
  Den sista förord- ningen i detta stödprogram beslutades den 31 maj 2001. Någon utvärdering av stödprogrammet har inte gjorts ännu. 
 Bedömningen av  
 IT-kompetensen 
  är att den pågående sats- ningen på IT i skolan (ITiS) bidrar till att utveckla undervisningen och nya roller för elever och lärare samt ökar tillgängligheten till IT. Det finns dock fortfarande mycket att göra. Det råder brist på vissa typer av specialiserad  
 IT-kompetens. 
  Den största bristen rör personer med både en längre högskoleutbildning och arbetslivserfa- renhet. Därför har universitet och högskolor ökat antalet utbild- ningsplatser samt skapat nya utbildningar. 
 Regeringens bedömning av  
 IT-tilliten 
  är att arbetet med att öka informationssäkerheten, både inom Sverige och internationellt, tagit fart. Det finns dock fortfarande stora behov av åtgärder inom området. De undersökningar som gjorts pekar på att förtroendet och tilliten till tekniken och till dem som ansvarar för systemen påverkar Internetanvändningen. Regeringen anser att huvudansva- ret för informationssäkerheten fortsatt bör ligga hos respektive systemägare, men att regeringen måste arbeta för att skapa förut- sättningar för en hög säkerhet. 
  
 7.4 
  
 Mediepolitiken 
  
 Målinnehåll 
 Målet för mediepolitiken är att stödja yttrandefrihet, mångfald och massmediernas oberoende och tillgänglighet samt att motverka skadliga inslag i massmedierna. Målet fastställdes av riksdagen i samband med budgeten för 2001 (prop. 2000/01, bilaga utg. omr. 17). Politikområdet omfattar dagspress, radio och television samt skydd av barn och ungdom från skadligt innehåll i massmedierna. 
 En viktig del i mediepolitiken är att stödja yttrandefriheten. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor (se 2 kap. 1 § RF). Säkerställandet av tryckfriheten och yttrandefrihe- ten regleras i tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihets- grundlagen (YGL). Med tryckfrihet avses i första hand en rätt att utge skrifter. För att säkerställa ett fritt meningsutbyte och en all- sidig upplysning skall det stå varje svensk medborgare fritt att i 
 148 
  
 SOU 2002:60 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 tryckt skrift bl.a. yttra sina tankar och åsikter. TF:s regler tillämpas på skrifter som framställts i tryckpress eller som mångfaldigats genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfa- rande, om skrifterna är försedda med vissa uppgifter eller om utgivningsbevis gäller. Enligt YGL är vidare varje svensk medbor- gare gentemot det allmänna tillförsäkrad rätt att i ljudradio, tele- vision och vissa liknande överföringar samt filmer, videogram, ljud- upptagningar och andra tekniska upptagningar offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst. Yttrandefriheten har till ändamål att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande. 
 TF och YGL ger ett särskilt grundlagsskydd för friheten att yttra sig genom fysiska databärare eller genom överföringar som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor. Skyddet bygger på samma grundläggande principer nämligen etableringsfrihet, förbud mot censur och liknande åtgärder, ensamansvar med meddelarskydd, särskild brottskatalog och särskild rättegångsordning med jury- prövning. 
 Av särskilt intresse i detta sammanhang är etableringsfriheten, som innebär att det inte kan ställas krav på tillstånd eller speciella villkor för att bedriva sändningar av radioprogram genom tråd. Etableringsfriheten hindrar dock inte laglig reglering av skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program, den s.k. vidaresändningplikten eller  
 must-carry-principen. 
  Ingripanden mot fortsatt sändning av ett utbud som inriktas på våldsframställningar, pornografiska bilder eller hets mot folkgrupp kan också göras (3 kap. 1 § YGL). Inskränkningar i etableringsfriheten har före- slagits av regeringen (prop. 2001/02:74). Ett av förslagen innebär att det kan ställas krav på nätinnehavare att ge utrymme för andras överföringar, om det behövs med hänsyn till konkurrensen eller allmänintresset. Ändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 2003. 
 Kommersialisering av medierna och tillgången till ett ökat utbud medför inte självklart att förutsättningarna för hela befolkningen att ta emot ett varierat utbud av hög kvalitet ökar. Tillgången till allsidig upplysning för alla och möjlighet att delta i samhällsdebat- ten är viktiga krav att ställa i ett demokratiskt samhälle. Mediepoli- tiken syftar bl.a. till att värna mångfald i utbudet och att det finns en infrastruktur som är tillgänglig för alla. Ett viktigt demokratiskt krav är att alla som bor i Sverige har tillgång till ett allsidigt utbud av radio och TV (prop. 2000/01:01 s. 107). Tillgången till ett 
 149 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 SOU 2002:60 
  
 grundläggande utbud av radio och TV (SVT 1, SVT 2, TV 4 och Sveriges radios kanaler) i hela landet är en viktig del av mediepoliti- Oliver. Genom radio- och  
 TV-sändningar 
  i allmänhetens tjänst (public service) skall alla förses med ett allsidigt, sakligt, opartiskt och oberoende programutbud av hög kvalitet. Av intresse är här även det s.k.  
 Senda-avtalet, 
  för den marksända  
 digital-TV:n. 
  Avtalet strävar mot att uppnå att alla program skall kunna tas emot av alla med samma tekniska utrustning  
 (digital-TV-box 
  och ett program- kort). 
 Med mångfald avses ett mångsidigt medieinnehåll men även mångfald i ägande. Detta är av stor vikt eftersom massmedierna har en central roll när det gäller opinionsbildning, kunskapsspridning och debatt i samhället. Om många oberoende medieföretag kon- kurrerar är förutsättningarna goda för att alla väsentliga frågor och meningar blir belysta. Enligt  
 digital-TV-kommitténs 
  betänkande (SOU 2001:90) finns det risk att konsumenternas valfrihet begrän- sas eftersom det inom  
 TV-området 
  förekommer att samma affärs- intressen kontrollerar flera delar av värdekedjan. Om administra- tion av sändningar och sändningarnas innehåll kontrolleras av samma företag kan konkurrensen hämmas. Detta kan förstärkas om konsumenterna är beroende av en viss sändningsoperatör och därmed sändningssätt och standard. 
 På dagspressområdet syftar statens direkta insatser till att värna mångfalden på dagstidningsmarknaden. Därigenom främjas en all- sidig nyhetsförmedling och opinionsbildning. Dessutom främjas konkurrens och en bred spridning av dagspressen. Statliga insatser inriktas också på att göra det möjligt för synskadade och vissa andra grupper av funktionshindrade att ta del av innehållet i dags- tidningar. 
 Praktiska uttryck för det mediepolitiska målet är, som framgår av radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844), möjligheten att förena sänd- ningstillstånd med villkor avseende bl.a. räckvidd och tillgänglighet för att åstadkomma spridning av ett allsidigt radio- och  
 TV-utbud. 
  I lagen regleras även den s.k. vidaresändningsplikten. 
 Måluppfyllelse 
 I budgetpropositionen för 2002 (prop. 2001/02:1, utg. omr.17) redovisar regeringen resultatet av insatser inom mediepolitiken och analyserar hur väl man har lyckats i sin strävan att nå målen. 
 150 
  
 SOU 2002:60 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 Bedömningar görs avseende dagspressen, radio och TV i allmän- hetens tjänst, digitala  
 TV-sändningar 
  samt skadligt medieinnehåll. 
 Under den förra tillståndsperioden för radio och TV i allmän- hetens tjänst  
 (1997-2001) 
  har public servicebolagen tilldelats sär- skilda medel för satsningar på kvalitet och digital teknik. Inom SVT har satsningar gjorts på kvalitetsproduktion bl.a. när det gäller dokumentärer och program för barn och unga. Särskilda medel för mångfald och kvalitet i programutbudet har använts av Sveriges Radio till bl.a. radioteater och frilansreportage. Regeringens bedömning är att programföretagen i allmänhetens tjänst satsat på förnyelse och utveckling av ny teknik på ett sätt som inneburit att programföretagen kunnat fortsätta att utveckla distribution och programproduktion. 
 Sändarnätet för digital marksänd TV håller på att byggas ut. I slutet av december 2001 hade ca 90 procent av befolkningen möj- lighet att ta emot sändningarna. Antalet hushåll som tar emot digi- tala marksändningar uppgick vid samma tidpunkt till cirka 100 000. Regeringen anger att en mångfald i mediedistributionen är av stor betydelse för mångfald i innehållet. Mångfald i mediedistributionen är också viktig för att merparten av hushållen, oberoende av var de bor, skall ha tillgång till ett rikt medieutbud. 
 För att motverka skadligt medieinnehåll bedrivs verksamhet inom Granskningsnämnden för radio och TV, Statens biografbyrå samt Våldsskildringsrådet. Verksamheten bedrivs i form av kun- skapsspridning och övervakning av bestämmelser om våldsskild- ringar och pornografi i radio, TV och film, samt över Internet och i dataspel. 
  
 7.5 
  
 Ramdirektivet 
  
 Att ställa upp nationella politiska mål för området elektronisk kommunikation kan, med hänsyn till Sveriges  
 EU-medlemskap 
  och de rättsverkningar  
 EG-rätten 
  har på det nationella planet, inte ske utan beaktande av de syften och önskemål som bär upp det EG- rättsliga regelverket. I detta avsnitt lämnas därför en beskrivning av de mål som de rättsakter som nu skall implementeras i svensk rätt, strävar efter att uppnå. 
 Ramarna för EU:s nya regelverk om elektronisk kommunikation anges i det s.k. ramdirektivet. Direktivet innehåller regler om att inrätta ett harmoniserat regelverk för elektroniska kommunika- 
 151 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 SOU 2002:60 
  
 tionstjänster, elektroniska kommunikationsnät, tillhörande facili- teter och tillhörande tjänster. Direktivet fastställer dessutom upp- gifter för nationella regleringsmyndigheter och förfaranden som syftar till att åstadkomma en harmoniserad tillämpning av regelver- ket inom hela gemenskapen. Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella regleringsmyndigheterna vidtar proportionerliga åtgärder för att uppnå de mål som framgår av direktivet. I största möjliga utsträckning skall det önskvärda i att regleringen görs tek- nikneutral beaktas. 
 Direktiven påverkar inte de åtgärder som i enlighet med gemen- skapslagstiftningen vidtagits på gemenskapsnivå eller nationell nivå för att arbeta för mål som avser allmänintresse, särskilt när det gäller reglering av innehåll och audiovisuell politik (artikel 1.3). Vidare får de nationella regleringsmyndigheterna inom sina behörighetsområden bidra till att säkerställa genomförandet av en politik som syftar till att främja kulturell språklig mångfald samt mediemångfald (artikel 8.1). 
 Vid tillämpningen av regelverket skall de nationella reglerings- myndigheterna främja konkurrens vid tillhandahållandet av elek- troniska kommunikationsnät, kommunikationstjänster och tillhö- rande faciliteter och tjänster. Därvid skall myndigheterna bl.a. säkerställa att användarna, inbegripet användare med funktionshin- der, får maximalt utbyte av urval, pris och kvalitet, säkerställa att det inte uppstår någon snedvridning eller begränsning av konkur- rensen, främja effektiva investeringar i infrastruktur, främja inno- vation samt främja en effektiv användning och säkerställa en ända- målsenlig förvaltning av radiofrekvenser och adressresurser. 
 De nationella regleringsmyndigheterna skall vidare bidra till utvecklingen av den inre marknaden, bland annat genom att avlägsna kvarvarande hinder på det europeiska planet, främja trans- europeiska nät och samverkan mellan gränsöverskridande tjänster och uppkoppling mellan slutanvändare, säkerställa att företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster inte behandlas olika under lika omstän- digheter samt samarbeta med varandra och med kommissionen på ett öppet sätt för att säkerställa att en enhetlig regleringspraxis utarbetas och att  
 EG-direktiven 
  tillämpas på ett konsekvent sätt. 
 Därutöver skall de nationella regleringsmyndigheterna främja de intressen som medborgarna i Europeiska unionen har, bland annat genom att säkerställa att alla medborgare får tillgång till samhälls- omfattande tjänster, säkerställa ett gott skydd för konsumenter i 
 152 
  
 SOU 2002:60 
  
 Nuvarande politiska mål och syften inom området för tele, radio, data och media 
  
 deras förhållande till leverantörer, bidra till ett gott skydd av personuppgifter och av privatlivet, främja tillhandahållandet av tydlig information, särskilt genom att kräva öppen redovisning av avgifter för användning av allmänt tillgängliga elektroniska kom- munikationstjänster, tillgodose behoven hos särskilda samhälls- grupper, i synnerhet hos användare med funktionshinder, samt säkerställa att de allmänna kommunikationsnätens integritet och säkerhet upprätthålls. 
 När det gäller radiofrekvenser för elektroniska kommunika- tionstjänster skall medlemsstaterna bl.a. säkerställa en effektiv för- valtning av frekvenserna. Vidare skall de säkerställa att den tilldel- ning av sådana radiofrekvenser som utförs av nationella reglerings- myndigheter är baserad på objektiva, öppet redovisade, icke- diskriminerande och proportionerliga kriterier. Medlemsstaterna skall också främja harmoniseringen av användningen av radiofre- kvenser inom gemenskapen. 
 En sammanfattning av de viktigaste delarna i ramdirektivets mål är följande: 
  
 N  
 Konkurrens utan snedvridningar och begränsningar 
  
 N  
 Maximalt utbyte av urval, pris och kvalitet för användare  
 N  
 Effektiva investeringar i infrastruktur 
  
 N  
 Innovationsfrämjande 
  
 N  
 Effektiv användning av frekvenser och adressresurser  
 N  
 Tillgång till samhällsomfattande tjänster 
  
 N  
 Konsumentskydd 
  
 N  
 Information till konsumenterna  
 N  
 Personlig integritet 
  
 N  
 Tillgodose särskilda gruppers, i synnerhet användare med funk- tionshinder, behov 
 153 
 8 Överväganden 
  
 8.1 
  
 Det nya  
  
 EG-regelverkets 
  förhållande till mediepolitiken m.m. 
 Nuvarande mediepolitiska mål är enligt vår bedömning väl för- enliga med det nya  
 EG-rättsliga 
  regelverket. 
 Det nya regelverket skiljer på överföring och innehåll. Regleringen avser enbart tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och av överföring av elektroniska tjänster i sådana nät, inte innehål- let i dessa tjänster. Med innehåll torde i regelverket menas intel- lektuellt innehåll och det budskap som röster, bilder etc. förmedlar. Hänsyn måste dock tas till sambanden mellan överföring och inne- håll, särskilt om man därigenom skall kunna garantera yttrandefri- het, mediemångfald, kulturell mångfald och konsumentskydd. 
 Direktiven behandlar olika delar som berör mediepolitiken: 
  
 1. 
  
 Ramdirektivet behandlar standardisering och samverkan mellan digitala interaktiva televisionsstjänster. 
  
 2. 
  
 Enligt auktorisationsdirektivet gäller som grundprincip att tillhan- dahållande av elektroniska kommunikationsnät och  
  
 –tjänster 
  endast får underkastas generell normgivning. Enskilda medlems- stater får dock kräva att individuella tillstånd beviljas som en för- utsättning för användandet av radiofrekvenser och adresskapacitet. De individuella tillstånden får endast omfatta särskilt angivna vill- kor om t.ex. täckning och innehåll. Nät och överföringstjänster som används för utsändningar av t.ex. TV och radio till allmänhe- ten omfattas också av regelverket. Enligt direktivet får medlems- staterna ha särskilda kriterier och förfaranden som verkar för all- mänintressen i enlighet med gemenskapslagstiftningen vid bevil- jande av nyttjanderätter för radiofrekvenser till leverantörer av innehåll i radio- och  
 TV-sändningar. 
  
 155 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 3. 
  
 Direktivet om samhällsomfattande tjänster anger möjligheter för medlemsstaterna att ålägga företag skälig sändningsplikt, Shaw, för vissa angivna kanaler och tjänster för radio- och TV- sändningar. Det skall kunna ske när det är nödvändigt för att uppfylla klart fastställda mål som avser allmänintresset. Skyldig- heterna skall vara proportionerliga och öppna för insyn. 
  
 4. 
  
 Tillträdes- och samtrafiksdirektivet anger vilka villkor som skall tillämpas när det gäller system med villkorad tillgång till digitala radio- och televisionssändningar. Villkoren kan ändras eller upp- hävas för företag som inte längre anses ha ett betydande inflytande på den relevanta marknaden. Det får dock inte ske om det har negativ påverkan på slutanvändarnas tillgång till radio- och TV- sändningar. Sådana villkor får inte heller ändras eller upphävas om det påverkar utsikterna till effektiv konkurrens på marknaderna för digitala radio- och  
  
 TV-sändningar 
  till slutanvändare och system för villkorad tillgång och andra tillhörande faciliteter (artikel 6). För att säkerställa en bred uppsättning av program och tjänster skall villkorad tillgång ges på lika och  
 icke-diskrimine- 
  rande villkor. Vidare fastställs att digitala elektroniska kommunikationsnät som används för distribution av  
 TV-tjänster 
  och är öppna för allmänheten skall klara  
 TV-program 
  i bredbildsformat. 
 Sammanfattningsvis innebär det nya  
 EG-regelverket 
  att medie- området omfattas av reglerna när det gäller nät och tjänster, dvs. överföringen, eftersom regelverket inte skiljer ut mediefrågor från övriga områden inom elektronisk kommunikation. Medieområdet är dock intimt förknippat med yttrandefriheten och innehållet i det som överförs, vilket inte är föremål för reglering i det nu diskute- rade regelpaketet. Denna sammankoppling medför att man vid implementering av regelverket i vissa avseenden måste ta hänsyn till sambanden mellan överföringen och innehållet för att garantera bl.a. yttrandefrihet, mediemångfald och kulturell mångfald. Det föreligger enligt utredningen dock ingen oförenlighet eller motstå- ende intressen mellan det nya regelverket och de mediepolitiska målen. 
 156 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 8.2 
  
 Sammanfattning av de politiska målen 
  
 Som vi närmare har redogjort för under kapitel 7 finns det en mängd olika mål och krav knutna till området för elektroniska kommunikationer. Mål, syften och krav ställs på olika nivåer och inom olika politikområden. 
 De viktigaste delarna i befintliga mål och syften inom tele, radio (lagen om radiokommunikation, LRK), IT, media samt ramdirekti- vet kan sammanfattas enligt tabell på nästa uppslag. 
 157 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 Tele 
  
 LRK 
  
 IT 
  
 Media 
  
 Ramdirektiv 
  
 Tillväxt 
  
 Skapa utrymme 
  
 Effektivt ut- 
  
 Tillgänglighet i 
  
 Konkurrens 
  
 för och upprätt- 
  
 nyttjande av 
  
 första hand 
  
 utan sned- 
  
 hålla en effek- 
  
 radiofrekvens- 
  
 genom konkur- 
  
 vridning och 
  
 tiv konkurrens 
  
 utrymmet inne- 
  
 rens och mång- 
  
 begränsning 
  
 fattar effekti- 
  
 fald 
  
 vare konkur- 
  
 rens 
  
 Effektiva 
  
 investeringar i 
  
 infrastruktur 
  
 Innovations- 
  
 främjande 
  
 Yttrande- 
  
 Radiokommu- 
  
 Att värna 
  
 frihet 
  
 nikationens 
  
 yttrandefriheten 
  
 betydelse för 
  
 är en grund- 
  
 yttrande- och 
  
 pelare inom 
  
 informations- 
  
 mediepolitiken 
  
 friheten beaktas 
  
 särskilt 
  
 Massmediernas 
  
 oberoende 
  
 Mångfald 
  
 Tillgäng- 
  
 Var och en 
  
 Tillgänglighet 
  
 Alla skall ha 
  
 lighet 
  
 skall ha möj- 
  
 till informa- 
  
 tillgång till ett 
  
 lighet att ut- 
  
 tionssamhällets 
  
 allsidigt TV- 
  
 nyttja telefoni- 
  
 tjänster 
  
 utbud 
  
 tjänst inom ett 
  
 allmänt till- 
  
 gängligt telenät 
  
 Kompetens att 
  
 använda IT 
  
 Främja till- 
  
 handahål- 
  
 lande av tyd- 
  
 lig informa- 
  
 tion till kon- 
  
 sumenterna 
  
 158 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 Tele 
  
 LRK 
  
 IT 
  
 Media 
  
 Ramdirektiv 
  
 Effekti- 
  
 Bidra till ett 
  
 Effektivt nytt- 
  
 Effektiv an- 
  
 vitet 
  
 effektivt resurs- 
  
 jande av radio- 
  
 vändning av 
  
 utnyttjande i 
  
 kommunika- 
  
 frekvenser och 
  
 samhället 
  
 tioner och andra 
  
 adresser 
  
 användningar 
  
 av radiovågor. 
  
 Maximalt ut- 
  
 byte av urval, 
  
 pris och kvalitet 
  
 för användare 
  
 Skydd 
  
 Telekommu- 
  
 Tillit till IT 
  
 nikationerna 
  
 skall vara 
  
 uthålliga och 
  
 tillgängliga 
  
 under kriser och 
  
 i krig. 
  
 Ett gott skydd 
  
 av person- 
  
 uppgifter och 
  
 av privatlivet 
  
 Motverka 
  
 skadligt 
  
 innehåll 
  
 Skydd för 
  
 konsumenter i 
  
 deras för- 
  
 hållande till 
  
 leverantörer 
  
 Sär- 
  
 Alla skall ha 
  
 Användarna, 
  
 skilda 
  
 tillgång till 
  
 inbegripet an- 
  
 gruppers 
  
 teletjänster på 
  
 vändare med 
  
 behov 
  
 likvärdiga 
  
 funktions- 
  
 villkor 
  
 hinder, skall ha 
  
 maximalt utbyte 
  
 av urval, pris 
  
 och kvalitet 
  
 Flertalet av de mål som finns i tabellen faller inom området för elektronisk kommunikation och bör således ingå i ett nytt mål. Ett mål hamnar dock tydligt utanför området, nämligen  
 IT-politikens 
  mål om kompetens att använda IT. 
 159 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 8.3 
  
 Utgångspunkter för en revidering av gällande mål 
  
 Ett samlat mål för sektorn elektronisk kommunikation bör formuleras med hänsyn till kraven på att mål skall vara realistiska, specifika och mätbara. 
 Utredningens uppdrag omfattar en analys, utvärdering och vid behov omformulering av de telepolitiska målen och de syften som ligger till grund för lagen om radiokommunikation. De telepoli- tiska målen skall samordnas med  
 IT-politiken 
  i dess föreliggande utformning. När det gäller de mediepolitiska målen skall vi särskilt analysera hur dessa kan uppnås med beaktande av det nya EG- rättsliga regelverket. Någon översyn av dessa mål skall dock inte göras. Uppdragets utformning ställer bl.a. krav på att finna och klargöra eventuella oförenligheter mellan olika politiska mål inom området för elektronisk kommunikation. 
 Uppgiften för utredningen är alltså bl.a. att samordna de tele- politiska målen och det  
 IT-politiska 
  målet. Enligt vår mening bör det ske genom att det ställs upp ett samlat mål för hela sektorn elektronisk kommunikation. Genom att sammanföra mål från olika områden kommer deras inbördes relation att framträda. Det nya målområdet för elektronisk kommunikation skall omfatta hela telepolitiken, men kan däremot inte omfatta alla delar av  
 IT-politi- 
  Oliver och mediepolitiken eftersom dessa täcker mer än det som rör elektronisk kommunikation. 
 Nuvarande målstruktur inom  
 tele-, 
  IT- och mediaområdena är uppdelad på sektorer, vilket har varit naturligt eftersom markna- derna har varit tydligt åtskilda. När marknaderna smälter samman skapas behov av att få en överblick över vad som är gemensamt för dessa områden och hur en samlad målhierarki bör se ut. I följande avsnitt diskuteras kriterier och grunder för en samlad och tydlig målformulering inom området. 
 Vid en förändring av målformuleringen bör man eftersträva mål som är realistiska, specifika och mätbara. Målen skall dessutom – i sig eller nedbrutna i delmål – kunna tjäna som vägledning vid regeltillämpning. En annan generell utgångspunkt är att målen inte får stå i konflikt med mer allmänpolitiska övergripande mål. 
 Med att målen skall vara realistiska avses att de skall bedömas vara möjliga att uppnå inom en överskådlig framtid. Även om målen inte knyts till att gälla en viss tidsperiod är det viktigt att man redan vid formuleringen av målen har en viss uppfattning om 
 160 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 inom vilken tidsram de skall vara uppfyllda. Det är också viktigt att målen har en sådan konkretiseringsgrad att de kan förstås och tolkas på ett riktigt sätt ute i samhället. Målen måste även vara specifika såtillvida att de skall vara urskiljbara i förhållande till upp- ställda mål på andra närliggande politikområden. 
 Ett viktigt medel för att uppnå politiska mål är normgivning genom lagstiftning. I sådant fall bör man vid formulering av målen sträva efter att de skall ge ett bra tolkningsunderlag för dem som skall tillämpa lagen. Det gäller i förhållande till både förvaltnings- myndigheter och domstolar som regeltillämpare. I sammanhanget bör dock påpekas att mål för ett politikområde har ett vidare syfte än att tjäna som tolkningsfakta vid regeltillämpning. Det senare behovet kan tillgodoses genom särskilda ändamålsbestämmelser i en lag. 
 Vid uppföljning av målet för ett politikområde skall effekterna mätas och avse resultatet av en förd politik, dvs. skillnaden mellan det som inträffat och det som skulle ha inträffat utan den förda politiken. Det kan naturligtvis många gånger vara svårt att mäta effekterna av vidtagna åtgärder såsom skillnaden mellan den utveckling som skett och den man hade fått om inga åtgärder vid- tagits (jfr Ds 1994:53 Motiv för statliga åtaganden). En sådan mät- metod förutsätter en föreställning om någonting som inte ägt rum. Trots detta menar vi att uppställandet av ett politiskt mål på ett visst område måste kombineras med instrument för uppföljning och utvärdering. Endast därigenom kan man säkerställa att erfaren- heter kan återföras och leda till förändringar i politiken, om det är nödvändigt. Ett sådant uppföljningsinstrument föreslås dock inte i detta betänkande. 
 Ordet mål används allmänt utan att alltid avse faktorer som uppfyller kraven på att vara realistiska, specifika och mätbara. Dessa kriterier tillämpas sålunda inte strikt i nuvarande strukturer och kommer inte heller att helt kunna uppfyllas i ett nytt mål. Kriterierna kan dock användas som riktpunkter för en striktare målformulering som kan fungera på ett bättre sätt än idag vid tillämpning och uppföljning. 
 161 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 8.4 
  
 Modeller för formulering av ett nytt mål 
  
 Målet för politikområdet elektronisk kommunikation bör formule- ras som ett allmänt övergripande mål, som kan kompletteras med sektorsspecifika mål. 
 Området för elektronisk kommunikation har förändrats och för- ändras fortlöpande i mycket snabb takt. Tidigare uppdelade mark- nader som IT, tele och media smälter samman. Det är en interna- tionell utveckling, vilket gör det svårt att styra utvecklingen på nationell nivå. Många aktörer är multinationella och även på ett internationellt plan kan marknaden sägas sammansmälta till en. Behovet av harmonisering inom EU har på detta sätt vuxit fram. 
 Hur utvecklingen kommer att se ut framöver är svårt att förutse och aktörer på marknaden vågar oftast inte göra bedömningar längre än på några års sikt. Troliga utvecklingstendenser vid en viss given tidpunkt kan inom något år visa sig inte alls stämma medan tjänster som få har trott skulle få någon större spridning kan bli succéer. 
 Förändringarna har medfört ett behov att samordna målen för  
 IT-politiken 
  och telepolitiken. Viktiga grunder för de politiska målsättningarna är att alla medborgare skall kunna dra nytta av informationssamhällets möjligheter. Denna målsättning innefattar också en tanke om en breddsatsning för att skapa förutsättningar för att Sverige skall kunna bibehålla en framskjuten position på området. Låga priser främjar en snabb utveckling och ökar med- borgarnas möjligheter att få tillgång till kommunikationstjänster. Konkurrens och mångfald är viktiga medel för att skapa de förut- sättningar som krävs för att uppnå målet. 
 I ett glest befolkat land som Sverige har dock marknaden inte samma förutsättningar överallt. Det innebär att staten på olika sätt har funnit sig tvungen att ingripa och åstadkomma de kommunika- tioner som har ansetts nödvändiga i landet. Det har skett genom regler om s.k. samhällsomfattande tjänster, ekonomiskt stöd till kommuner och enskilda samt genom olika täckningskrav. 
 Alla de mål som finns idag och som på ett eller annat sätt kan knytas till området för elektroniska kommunikationer är angelägna och bör främjas. Det är emellertid inte givet att samtliga aspekter måste komma till direkt uttryck i en allmän målangivelse för det nya området. I vissa hänseenden kan ett mål innefattas i ett annat. I andra fall kan det finnas en risk för konflikter mellan olika delmål 
 162 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 som kan undvikas genom att målen formuleras på en högre nivå. Motsättningar i mål på lägre nivåer, t.ex. vid tolkning av olika nor- mer, får då lösas på det sätt som står bäst i överensstämmelse med det övergripande målet för politiken och området i dess helhet. 
 Det finns åtminstone tre möjliga modeller för att formulera målen för den elektroniska kommunikationspolitiken. 
 En modell är att låta konkurrensen vara det generella målet för politikområdet. Ett förslag i den riktningen lämnades av  
 IT-infra- 
  strukturutredningen i betänkandet Bredband för tillväxt i hela lan- det (SOU 1999:85). En sådan målformulering ligger också i linje med den  
 EG-rättsliga 
  regleringens uppbyggnad. I sådant fall krävs speciella undantagsnormer för de situationer där konkurrensen inte klarar av att lösa de problem som kan uppstå. 
 Enligt vår åsikt bör emellertid konkurrens inte ses som ett själv- ändamål. Tvärtom syftar konkurrensen till att uppnå angelägna mål för medborgarna och ytterst öka välfärden. Övergripande mål för elektronisk kommunikation bör ge uttryck för de ändamål som ett främjande av konkurrensen skall medverka till att förverkliga. Därför avvisas en modell som sätter konkurrensen som mål för elektronisk kommunikation. Det innebär inte att ökad konkurrens inte kan fungera som en ledande tillämpningsnorm för ett nytt regelverk. 
 En annan metod är att dela upp marknaden i olika sektorer och formulera ett mål för varje område. Olika intressehänsyn har idag olika tyngdpunkt på dessa områden vilket skulle kunna tala för en sådan linje. Fördelen med ett sådant alternativ är att målen för varje område skulle kunna bli mer preciserade. Nackdelen är att grän- serna mellan olika sektorer bibehålls. Eftersom den långsiktiga trenden är att alla områden smälter samman bör man ha en enhetlig syn. Vi har därför funnit anledning att avfärda också denna modell. 
 En tredje modell, vilken vi förordar, är att formulera ett ganska allmänt övergripande mål, som innefattar flera angelägna politiska mål. Ett sådant mål kan därefter kompletteras med specifika mål på olika områden. 
  
 8.5 
  
 Omfattning av mål för elektronisk kommunikation 
  
 Det finns olika sätt att relatera nuvarande politiska mål till det nya området elektronisk kommunikation. Vilken metod man än väljer är det emellertid viktigt att hålla i minnet att det nya politikområ- 
 163 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 det endast sysslar med infrastruktur och andra överföringsfrågor, men däremot inte med innehållet i de tjänster som förmedlas. 
 Ett sätt att beskriva relationen mellan det nya området för elek- tronisk kommunikation och nuvarande mål är att helt enkelt utgå från gällande mål och syften inom telepolitiken,  
 IT-politiken 
  och mediepolitiken. 
 Hela det telepolitiska målet omfattas av det nya politikområdet. Telepolitiken angår endast överföringsfrågor. 
 När det gäller det mediepolitiska målet handlar varje del av målet om både innehåll och distribution, vilket gör att avgränsningen mot vad som är att betrakta som innehållsfrågor inte är helt enkel. Som exempel kan nämnas skydd mot skadligt innehåll. Detta är främst en innehållsfråga och faller i huvudsak inte in under det nya områ- det. Genom digital teknik kan dock innehållet kontrolleras på så sätt att det blir möjligt att spärra tillgången till visst innehåll. Ett sätt att åstadkomma detta kan vara att ställa krav på distributions- systemen för att stödja den teknik som används för kontrollen. Om sådana system införs och om man anser att tekniska krav därför skall ställas på distributionssystemen faller det in under området för elektronisk kommunikation. Vi återkommer till detta i övervägandena om en ny målformulering. 
 Det  
 IT-politiska 
  målet är ett brett mål som omfattar de flesta politikområden. Vissa delar av  
 IT-politiken, 
  som tillgänglighet och tillit, bör ingå i ett nytt mål för elektronisk kommunikation medan andra delar faller utanför. 
 De delar av nuvarande målformuleringar som ett nytt mål för elektronisk kommunikation bör täcka in är de sektorer som är skuggade i följande figur. 
 164 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 Figur 8.1 
 . Mål och syfte för tele, lagen om radiokommunikation, IT och media. 
 IT 
  
 Media 
  
 Tele 
  
 LRK 
 Ett annat sätt att beskriva förhållandet mellan nuvarande mål och det nya politikområdet är att utgå från lagarna på området. Nedan- stående bild avser inte att djupare förklara och analysera hur lagarna förhåller sig till varandra och till det nya regelverket. Tanken är endast att översiktligt och sammanfattande visa på de samband som finns. 
 De mål som telelagen skall medverka till att uppnå och syftet bakom lagen om radiokommunikation bör täckas av det nya målet. När det gäller syftet med radio- och TV- lagen är avgränsningen inte lika klar. Lagen har ett nära samband med målet för medie- politiken och yttrandefriheten, vilka i sin tur har samband med till- gängligheten till elektroniska kommunikationsnät och tjänster. Målet och lagarna täcker dock också in rena innehållsfrågor, som inte bör ingå i det nya målet. I den del som radio- och  
 TV-lagen 
  samt lagen om radiokommunikation är knutna till varandra, d.v.s. när det rör fördelningen av frekvenser, finns däremot ett direkt samband med elektroniska kommunikationsnät och tjänster. De områden som bör omfattas av ett nytt mål är skuggade i figuren. 
 165 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 Figur 8.2 
 . Sambanden mellan radio- och  
 TV-lagen, 
  lagen om radio- kommunikation och telelagen. 
 LRK 
 RTVL  
  TL 
  
 8.6 
  
 Förslag till nytt mål inom området för elektronisk kommunikation 
  
 Vårt förslag:  
 Vi föreslår ett nytt politiskt mål för området elektronisk kommunikation i tre nivåer. På den översta nivån anges viktiga allmänpolitiska intressen, mellannivån innehåller allmänna sektorsmål och den nedersta nivån pekar ut specifika sektorsmål. 
 Som framgått ovan bör en ny politisk målformulering för området elektronisk kommunikation ha ett allmänt övergripande innehåll. Målet bör beskriva hur olika angelägna intressen förhåller sig till varandra. Tillsammans bör de bilda en helhet som beskriver statens och marknadens roller på detta område. 
 I målet bör de viktigaste delarna från målen för tele, radio, IT och media samt målen i ramdirektivet anges. Det hindrar inte att något område delas upp och förtydligas. Det är t.ex. lämpligt när det gäller uthållighet och tillgänglighet under svåra påfrestningar i samhället i fred, höjd beredskap och krig. Även nya punkter som nödtjänster och konsumentskydd bör ingå. 
 Målformuleringarna bör vara ordnade så att viktiga allmänpoli- tiska intressen nämns på en nivå, allmänna sektorsmål på en andra nivå och specifika sektorsmål på nivå tre. 
 166 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 Nivå 1 
 Tillväxt 
 Ett angeläget allmänpolitiskt mål är främjandet av tillväxt. Området för elektronisk kommunikation har goda förutsättningar att bidra till det (jfr prop. 1999/2000:86). Ett allmänt mål bör alltså vara att den elektroniska kommunikationen är så effektiv att den främjar tillväxt, ökar svensk konkurrenskraft samt bidrar till ökad produk- tivitet i samhället. Med effektiva elektroniska kommunikationer avses konkurrensutsatta, flexibla och  
 icke-diskriminerande 
  kom- munikationer. Det kan också innebära främjande av att ny teknik används som t.ex. medger överföringar med hög överföringskapa- citet och ökade volymer av kommunikationer. 
 Inom begreppen tillväxt och produktivitet ryms mål om ett ökat antal arbetstillfällen och skapande av nya marknader. En motsätt- ning kan finnas mellan å ena sidan ökad produktivitet och syssel- sättning och å andra sidan tillkomsten av nya marknader och nya företag. Det kan också finnas en inneboende motsättning mellan produktivitet och fler arbetstillfällen. Att det kan uppstå sådana inneboende konflikter hindrar inte att man formulerar målet på det sätt som här föreslås. Åtgärder som vidtas kan leda till flera resultat som var för sig eller sammantaget medverkar till en ökad tillväxt. Att framhålla tillväxt som ett angeläget politiskt mål stämmer också överens med de mål som sätts upp i ramdirektivet. 
 Yttrandefrihet och mediepolitiska mål 
 Området för elektronisk kommunikation är nära sammankopplat med målen inom det mediepolitiska området, särskilt värnandet om yttrandefriheten. En avvägning måste göras mellan å ena sidan eko- nomiska tillväxtfrämjande hänsyn och å andra sidan stödjandet av yttrandefriheten och de faktorer som skapar ett brett och obero- ende informationsutbud för medborgarna. Det är av stor vikt att sådana hänsynstaganden görs synliga i målet för området. 
 Det finns goda möjligheter för olika former av elektronisk kommunikation att bidra till att det mediepolitiska målet uppnås. Mångfald, massmediernas oberoende och tillgänglighet gynnas av en marknad med effektiv konkurrens och effektiva investeringar i infrastruktur. Samtidigt finns möjlighet att ställa krav på vidare- 
 167 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 sändningsplikt i kabelnät samt att beakta yttrandefriheten vid fre- kvenstilldelning. 
 Området för elektronisk kommunikation avser överföring men inte innehåll. Ett inom mediepolitiken viktigt intresse är skydd mot skadligt innehåll. Som framhållits ovan kan man genom digital tek- nik kontrollera innehållet på så sätt att tillgången till visst innehåll spärras. Ett sätt att åstadkomma detta kan vara att ställa krav på att distributionssystemen stöder den teknik som används för kontrollen. Också denna del av det mediepolitiska målet bör därför finnas med som ett viktigt intresse att tillgodose inom området för elektronisk kommunikation. 
 Sammanfattning 
 Sammanfattningsvis bör målet på nivå 1 vara : 
 Elektronisk kommunikation skall vara så effektiv att den främjar tillväxt, ökar svensk konkurrenskraft samt bidrar till ökad produk- tivitet i samhället. Elektronisk kommunikation skall även bidra till att målet för mediepolitiken uppnås, dvs. stödja yttrandefrihet, mångfald, massmediernas oberoende och tillgänglighet samt mot- verka skadliga inslag i massmedierna. 
 Nivå 2 
 Största möjliga tillgång 
 Det allmänna sektorsmålet på nivå 2 bör formuleras som största möjliga tillgång till effektiva och säkra elektroniska kommunika- tioner för enskilda och myndigheter. Målet tar sikte på kommuni- kationernas stora samhällsbetydelse som allmänt tillgänglig infra- struktur. 
 Effektiva elektroniska kommunikationer bör komma användarna till godo i form av bästa möjliga urval, pris och kvalitet. Använ- darna bör ha möjlighet att välja mellan olika tjänster med olika pris och kvalitet för att finna den kombination av tjänster som bäst passar den enskilde. Detta ska åstadkommas genom väl fungerande och dynamiska marknader. 
 De elektroniska kommunikationerna bör också vara så säkra som möjligt. För tillväxt och konkurrenskraft är tilliten till informa- 
 168 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 tionssystem viktig och behovet av säker kommunikation ökar i takt med värdet av informationen i näringslivet och den offentliga sek- torn (jfr prop. 1999/2000:86 s. 40). Därför bör säkerheten lyftas fram i ett allmänt sektorsmål. 
 Enligt vår mening är en effektiv konkurrens utan snedvridningar och begränsningar det främsta medlet för att främja tillgänglighet och tillväxt. Det är samma uppfattning som redovisas i de nya EG- direktiven, som till stora delar avser regler för att skapa en effektiv konkurrens. 
 Konkurrens som medel för att skapa en väl fungerande marknad för elektronisk kommunikation stämmer också väl överens med regeringens allmänna konkurrenspolitik (jfr prop.1999/2000:140, bet 2000/01:NU4, rskr. 2000/01:16). Enligt den ekonomiska teori som ligger till grund för denna politik leder fri konkurrens till samhällsekonomisk effektivitet eftersom företag utsatta för kon- kurrens drivs att producera rätt saker, dvs. producera det som kon- sumenterna efterfrågar vid den rådande inkomstfördelningen. Konkurrensen tvingar företagen att så långt möjligt hushålla med resurserna genom att effektivisera produktionen. För att långsiktigt förnya produktionsförmågan krävs en rörlighet i näringslivet som förutsätter konkurrens mellan självständiga företag. 
 Konkurrens bör således vara det främsta medlet för att uppnå ett mål om största möjliga tillgång till elektroniska kommunikationer. 
 Telelagens målparagraf säger att enskilda och myndigheter i lan- dets olika delar skall ha tillgång till effektiva telekommunikationer till  
 lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad 
 . Formuleringen om lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad bör enligt vår mening inte överföras till ett nytt mål. Orsakerna till det är flera. 
 En anledning är att lägsta samhällsekonomiska kostnad kan tol- kas som att man bör utnyttja redan existerande ledningar istället för att bygga nya. Detta kan strida mot effektiv konkurrens. En inriktning mot väl fungerande marknader och en effektiv konkur- rens kan därför ibland stå i ett motsatsförhållande till en formule- ring om lägsta samhällsekonomiska kostnad. 
 Ytterligare en invändning man kan rikta mot formuleringen om lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad är att det i allmänhet är svårt att göra beräkningar av det slaget. Kriteriet har därmed ett litet värde som kunskapsunderlag. 
 169 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 Sammanfattning 
 Sammanfattningsvis bör målet på nivå två vara: 
 Enskilda och myndigheter skall ha största möjliga tillgång till effektiva och säkra elektroniska kommunikationer med bästa möj- liga urval, pris och kvalitet. Det främsta medlet att uppnå detta är en effektiv konkurrens. Politiken skall därför främja en konkurrens utan snedvridningar och begränsningar. 
 Nivå tre 
 På den specifika sektorsnivån 3 bör de mål finnas som staten har ett särskilt ansvar för. Hit hör grundläggande tjänster, nödtjänster, personlig integritet, uthållighet och tillgänglighet under svåra påfrestningar på samhället i fred, höjd beredskap och krig, ett effektivt utnyttjande av frekvenser och adresser samt konsument- skydd. 
 Grundläggande tjänster 
 De grundläggande tjänsterna bör omfatta dels det som ryms inom vad som allmänt kallas samhällsomfattande tjänster, dels möjlighe- terna att få tillgång till ett grundläggande radio- och  
 TV-utbud. 
  
 De samhällsomfattande tjänsterna innebär att alla slutanvändare skall ha tillgång till vissa typer av elektroniska kommunikations- tjänster till ett överkomligt pris. Det skall vara möjligt för konsu- menter och andra slutanvändare att ringa och ta emot lokala, natio- nella och internationella telefonsamtal samt telefax. Användarnas anslutning skall också möjliggöra datakommunikation med en data- hastighet som tillåter funktionellt tillträde till Internet. Vad som utgör ett funktionellt tillträde skall bestämmas med beaktande av den aktuella teknik som används av majoriteten av abonnenterna samt den tekniska genomförbarheten. 
 Vidare ingår tillgång till adressupplysningstjänster och telefon- automater i de samhällsomfattande tjänsterna. 
 En viktig del av mediepolitiken är att ett grundläggande radio- och  
 TV-utbud 
  skall vara tillgängligt i hela landet. Statliga insatser är betydelsefulla för att uppnå detta. I ett mål för elektronisk kom- munikation bör möjligheterna att få tillgång till radio och TV vara 
 170 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 en del av de grundläggande tjänster som skall vara tillgängliga för alla eftersom det innefattar krav på elektroniska nät för att nå fram till slutanvändaren. I dag sker det genom att Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB och TV 4 AB är skyldiga att nå i princip hela landet via sändningar i marknätet samt genom vidaresänd- ningsplikten i  
 kabel-TV-nät 
  av ett grundläggande radio- och TV- utbud. 
 De grundläggande tjänsterna skall vara tillgängliga till ett över- komligt pris för den enskilde användaren. Enligt skälen till direkti- vet om samhällsomfattande tjänster är ett överkomligt pris ett pris som fastställs på nationell nivå mot bakgrund av särskilda nationella förhållanden. Överkomligt pris kan innefatta gemensamma taxor som är oberoende av geografisk belägenhet eller särskilda taxealter- nativ för användare med låga inkomster. Ett överkomligt pris för den enskilde konsumenten står i samband med dennes möjlighet att överblicka och kontrollera sina utgifter. 
 Tillgången till grundläggande tjänster bör ta sin utgångspunkt i en strävan att tillgodose grundläggande behov av elektroniska kommunikationer hos alla användare. De grundläggande behoven bör också bestämmas med hänsyn till de speciella krav som finns hos funktionshindrade och andra särskilda grupper. Sociala hän- synstaganden ingår som en naturlig del av det angivna målet men det bör göras särskilt tydligt genom en egen formulering. 
 Nödtjänster 
 Det finns anledning att särskilt peka ut tillgången till nödtjänster, dvs. larmnumret 112, som ett viktigt intresse att tillgodose. Enligt direktivet om samhällomfattande tjänster skall medlemsstaterna säkerställa att samtliga slutanvändare av allmänt tillgängliga telefo- nitjänster kan, utöver nationella larmnummer, ringa larmtjänster avgiftsfritt genom att använda det gemensamma europeiska larm- numret 112. 
 Personlig integritet 
 Skyddet av den personliga integriteten har blivit en allt viktigare fråga i takt med utvecklingen av avancerad elektronisk kommuni- kation. Eftersom informationsteknologin ger allt större möjlighe- 
 171 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 ter att behandla personuppgifter framstår behovet av att säkerställa den personliga integriteten som helt nödvändigt att tillgodose. 
 Målet bör vara att säkerställa att de allmänna kommunikations- nätens integritet och säkerhet upprätthålls. Detta innefattar fysiska personers fri- och rättigheter i samband med behandling av person- uppgifter, särskilt deras rätt till personlig integritet. Även juridiska personer har ett berättigat intresse av integritetsskydd, t.ex. när det gäller affärshemligheter. Skyddet för den personlig integriteten i vid mening måste samtidigt utformas med hänsyn till behovet av allmän säkerhet, dvs. intressen som är knutna till försvar, statens säkerhet och brottsbekämpning. 
 När det gäller säkerhet i nät och tjänster skall de allmänt till- gängliga elektroniska kommunikationstjänsterna och näten upp- fylla en säkerhetsnivå som är anpassad till den risk som föreligger med beaktande av tillgänglig teknik och kostnaderna för att genomföra åtgärderna. 
 Det nu sagda överensstämmer med förslaget till kommunika- tionsdataskyddsdirektiv. 
 Uthållighet och tillgänglighet under svåra påfrestningar på samhäl- let i fred, höjd beredskap och krig 
 De elektroniska kommunikationerna skall vara uthålliga och till- gängliga under svåra påfrestningar på samhället i fred, höjd bered- skap och krig. Dagens regelsystem gäller enbart funktionssäker- heten i telesystemet under kris och krig. Den nya formuleringen innebär att alla elektroniska kommunikationer skall vara uthålliga och tillgängliga under sådana förhållanden. 
 De elektroniska kommunikationerna bör dessutom vara uthålliga och tillgängliga under svåra påfrestningar i fred. 
 I propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (2001/02:158, s 25) sägs att en svår påfrestning inte är en enskild händelse i sig, exempelvis en olycka, ett sabotage osv., utan ett till- stånd som kan uppstå när en eller flera händelser utvecklar sig eller eskalerar till att omfatta flera delar av samhället.(jfr även skr 1998/99:33) Vidare förutsätts att tillståndet är av en sådan omfattning att det uppstår allvarliga störningar i viktiga samhälls- funktioner och kräver att insatser från flera olika myndigheter och organ samordnas för att kunna hantera situationen och därmed begränsa konsekvenserna. Begreppet definieras inte eftersom sam- 
 172 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 hället skall ha en beredskap och förmåga att hantera alla typer av händelser i fred. Vi ställer oss bakom dessa uttalanden. 
 Effektivt utnyttjande av frekvenser och adresser 
 Politiken för elektronisk kommunikation bör säkerställa ett effek- tivt nyttjande av möjligheterna till radiokommunikationer och andra användningar av radiovågor. Radiokommunikation har en särskild betydelse för yttrandefriheten och informationsfriheten eftersom den medger goda förutsättningar för informations- och åsiktsspridning. Politiken bör bidra till att en god balans mellan olika radioanvändares behov uppnås och att utvecklingen av befint- liga och nya radioanvändningar stimuleras. Möjligheterna att upp- rätthålla särskilt samhällsviktiga funktioner måste också beaktas. Staten har också ett ansvar för att upprätthålla ordning i etern. 
 Möjligheterna att främja ett effektivt nyttjande av radiokommu- nikationer och andra användningar av radiovågor påverkas av åtaganden i det internationella samarbetet. Uppställda mål bör tjäna som ledning även för det internationella arbetet. 
 Också när det gäller tilldelning av adresser för elektronisk kom- munikation är det viktigt att värna om effektivitet i systemet. 
 Konsumentskydd 
 Marknaden för elektronisk kommunikation är tekniskt och kom- mersiellt komplex vilket innebär att konsumenterna har ett infor- mationsunderläge. Det skapar behov av skydd för att konsumen- terna inte skall lämnas utan möjligheter att påverka. Vi anser att det är viktigt att ha ett konsumentperspektiv på utformningen av mål inom området. Goda förutsättningar för marknaden ger också goda förutsättningar för konsumenterna när det gäller bl.a. tillgänglig- het, urval, pris och kvalitet. Detta är dock inte tillräckligt. Det krävs också t.ex. enkla förfaranden för tvistlösning. Politikens upp- gift att säkerställa konsumentskydd bör framgå av målet för områ- det. 
 173 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 Hållbar utveckling 
 Ett allmänt mål som bör genomsyra även området för elektronisk kommunikation är att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö. 
 Internationell harmonisering 
 Elektronisk kommunikation är genom sin nätverkskaraktär bero- ende av den internationella utvecklingen. Många företag verkar på internationell basis och gynnas av att regelverken i de olika län- derna är harmoniserade. Det främjar i sin tur tillväxt både inom Sverige och i andra länder, inte minst inom den Europeiska unio- nen. I målet för elektronisk kommunikation bör därför ingå att främja internationell harmonisering, särskilt för att bidra till ut- vecklingen av EU:s inre marknad. 
 Sammanfattning 
 Sammanfattningsvis bör målet på nivå tre vara : 
 Politiken för elektronisk kommunikation skall säkerställa 
 att enskilda och myndigheter har tillgång till grundläggande tjäns- ter till överkomliga priser i hela landet 
 att grundläggande tjänster är tillgängliga på ett likvärdigt sätt, bl.a. för att tillgodose funktionshindrades behov, 
 att enskilda har tillgång till nödtjänster, 
 skydd av den personliga integriteten, 
 uthållighet och tillgänglighet under svåra påfrestningar på samhäl- let i fred, höjd beredskap och krig, 
 ett effektivt utnyttjande av frekvenser och adresser 
 ett verkningsfullt konsumentskydd 
 samt främja 
 en hållbar utveckling mot en hälsosam och god miljö 
 internationell harmonisering 
 174 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 Förslag 
 Ovanstående överväganden resulterar i följande förslag till mål för området elektronisk kommunikation: 
 Målet för området elektronisk kommunikation skall vara: 
 Elektronisk kommunikation skall vara så effektiv att den främjar tillväxt, ökar svensk konkurrenskraft samt bidrar till ökad produk- tivitet i samhället. Elektronisk kommunikation skall även bidra till att målet för mediepolitiken uppnås, dvs. stödja yttrandefrihet, mångfald, massmediernas oberoende och tillgänglighet samt mot- verka skadliga inslag i massmedierna. 
 Enskilda och myndigheter skall ha största möjliga tillgång till effektiva och säkra elektroniska kommunikationer med bästa möj- liga urval, pris och kvalitet. Det främsta medlet att uppnå detta är en effektiv konkurrens. Politiken skall därför främja en konkurrens utan snedvridningar och begränsningar. 
 Politiken för elektronisk kommunikation skall vidare säkerställa 
 att enskilda och myndigheter har tillgång till grundläggande tjäns- ter till överkomliga priser i hela landet 
 att grundläggande tjänster är tillgängliga på ett likvärdigt sätt, bl.a. för att tillgodose funktionshindrades behov 
 att enskilda har tillgång till nödtjänster 
 skydd av den personliga integriteten 
 uthållighet och tillgänglighet under svåra påfrestningar på samhäl- let i fred, höjd beredskap och krig 
 ett effektivt utnyttjande av frekvenser och adresser 
 ett verkningsfullt konsumentskydd 
 samt främja 
 en hållbar utveckling mot en hälsosam och god miljö 
 internationell harmonisering 
 Det föreslagna målet avser att visa statens syfte med politiken inom hela området elektronisk kommunikation. En samordning av de telepolitiska målen och det  
 IT-politiska 
  målet har delvis skett. IT- politikens mål, att Sverige skall bli ett informationssamhälle för 
 175 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 alla, kvarstår som ett övergripande mål för ett bredare område än det mer tekniska område som elektronisk kommunikation representerar. Också mediepolitikens mål ser ut på samma sätt som tidigare. Det föreslagna målet kopplar dock ihop målen på dessa olika områden. 
  
 8.7 
  
 Medel och metod för att uppnå uppställda mål 
  
 Staten har ett övergripande ansvar att skapa förutsättningar för att uppställda politiska mål skall kunna uppnås. Till sitt förfogande har staten ett antal styrmedel, som grovt kan indelas i reglerande, eko- nomiska och informativa åtgärder. Utgångspunkten bör enligt vår mening vara att reglerande styrmedel endast skall användas om andra verktyg inte kan antas ge ett fullgott resultat. 
 Tillväxt, yttrandefrihet och konkurrens 
 Det mål vi föreslår innehåller ett allmänpolitiskt övergripande mål för tillväxt och yttrandefrihet samt ett allmänt sektormål om till- gång till effektiva och säkra elektroniska kommunikationer till bästa möjliga urval pris och kvalitet. Som utvecklats ovan anser vi att de uppställda politiska målen på denna nivå i första hand skall uppnås genom en fri och öppen konkurrens. Det skall alltså i första hand vara marknaden som skall skapa förutsättningar för att uppnå målen om tillväxt och tillgänglighet. 
 Som vi utvecklar närmare i avsnitt 10.1 kan man emellertid i rådande marknadssituation inte utgå från att en generellt reglerad konkurrens är ett tillräckligt medel för att uppnå angelägna poli- tiska mål inom sektorn. 
 Grundtanken i de nya  
 EG-direktiven 
  visar också att det för till- fället inte finns förutsättningar att frångå en sektorsreglering för området. Regleringen bör emellertid i allt väsentligt bygga på grundtanken om en fungerande och självreglerande marknad. Genom lagstiftning skall staten tillhandahålla verktyg för myndig- heter och enskilda att ingripa, om marknadsmekanismerna inte fungerar tillfredsställande. 
 När det gäller krav på säkerhet i operatörernas elektroniska kommunikationsnät bör vissa grundkrav gälla i enlighet med direktiven om samhällsomfattande tjänster (se avsnitt 10.7 tjänster 
 176 
  
 SOU 2002:60 
  
 Överväganden 
  
 till slutanvändare) och kommunikationsdataskydd om säkerhet i nät (se avsnitt 10.8 Integritetsskydd). När det gäller säkerheten i elektroniska kommunikationer avseende olika slutanvändares verk- samheter bör statens ansvar sträcka sig till att på olika sätt främja en utveckling som tillgodoser detta intresse. (jfr prop. 1999/2000:86) Regeringen har i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158, s 30) uttalat att kostnaderna för att tillgodose vissa grundläggande säkerhetskrav i en verksamhet bör belasta den verksamhetsansvarige. Där nämns som exempel på åtgärder som räknas till grundsäkerhet sådana som syftar till att skydda användaren mot  
 IT-relaterade 
  hot som sker isolerat, möjligheten att klara av störningar i infrastrukturen vid snöoväder eller stormar samt begränsade och kortvariga avbrott eller andra driftstörningar vid tekniska eller andra problem. Vi har ingen annan uppfattning. 
 I vissa avseenden är det nödvändigt med en högre grad av reglering för att säkerställa de mål som angetts under nivå 3. Framför allt gäller det användning av radiofrekvenser. Tillgodo- seendet av alla de krav och hänsyn som måste ställas vid använd- ningen av radiofrekvenser förutsätter ett tillståndsförfarande var- igenom staten fördelar radiofrekvenserna. Motsvarande gäller adresser. 
 När det i övrigt gäller de särskilda hänsyn som uppställs i målbe- skrivningen under nivå 3 bör följande framhållas. 
 Dagens samhällsomfattande tjänster, omfattning och prisnivå regleras i telelagen. Vi menar att det i första hand bör överlåtas till marknaden att tillse att behovet av samhällsomfattande tjänster tillgodoses. Vid brister skall det vara möjligt att förplikta ett eller flera företag att tillhandahålla tjänsten. 
 Beträffande tillgång till ett grundläggande radio- och  
 TV-utbud 
  ser utredningen ingen anledning att förändra statens ansvar att tillse att medborgarna har en sådan tillgång. Det sker i dag genom reglering i radio- och  
 TV-lagen. 
  
 För att uppfylla de krav och behov som särskilda grupper i sam- hället har avsätts idag medel över statsbudgeten. Medlen disponeras av PTS och används för upphandling av tjänster till bl.a. funktions- hindrade för att de skall kunna åtnjuta de samhällsomfattande tjänsterna på likvärdiga villkor. Vi anser att man också på detta område primärt bör överlåta på marknaden att tillgodose behoven, men att det vid bristande uppfyllelse måste finnas en möjlighet för staten att ingripa. 
 177 
  
 Överväganden 
  
 SOU 2002:60 
  
 Till de grundläggande tjänsterna hör också möjligheten att gratis ringa nödsamtal. Också i det hänseendet menar vi att det i första hand bör vila på marknaden att tillgodose behovet. En reglering bör dock finnas som gör det möjligt att ingripa, om marknaden brister i sin uppgift. 
 Dagens säkerhetskrav innebär enligt telelagen att den som inom ett allmänt tillgängligt telenät tillhandahåller teletjänster eller nätkapacitet skall se till att verksamheten uppfyller rimliga krav på god funktion och teknisk säkerhet. Enligt målparagrafen (2§) syftar bestämmelserna till uthålliga telekommunikationer i fredstid och under kriser och krig. Detta tillgodoses på olika sätt i lagen. I det regelverk som föreslås är driftsäkerhet under normala för- hållanden en fråga som överlämnas till marknaden. Krav kan dock ställas på samhällsomfattande tjänster 
 .  
 Finansieringen är idag delad eftersom operatörerna normalt inte anses ha behov av de krav en krigssituation ställer; däremot har de intresse av störningsfri drift i fredstid. Åtgärder mot allvarliga hot och påfrestningar i fredstid finansieras genom offentligrättsliga avgifter från operatörer med betydande inflytande på marknaden. Medlen redovisas mot inkomsttitel på statsbudgeten och motsvarande belopp anvisas som anslag. Övriga åtgärder inom funktionen telekommunikationer finansieras med medel från statsbudgeten. Vi ser inget behov av att öka statens insatser på området eller föreslå någon annan metod att uppnå målen inom detta område. 
 178