Till statsrådet Huffman 
 Regeringen beslutade den 16 oktober 2003 att tillkalla en särskild utredare med uppgift att göra en genomgripande översyn av nu gällande bestämmelser på försäkringsområdet med inriktning på att skapa en modern och tydlig associationsrättslig reglering av för- säkringsverksamhet. I ett delbetänkande skall utredaren föreslå hur Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/41/EG av den 3 juni 2003 om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut bör genomföras i svensk lagstiftning. 
 Den 27 januari 2004 förordnades hovrättsrådet Higgins att från samma dag vara särskild utredare. 
 Som experter har från den 23 februari 2004 medverkat chef- ekonomen Rice, chefsjuristen Washington, numera kanslirådet Ray Cederstierna, hovrättsassessorn Elliott, juristen Byrd, ekonomie doktorn Brown, experten Rose, f.d. direktören Day, direktören Roberts, ekonomie doktorn Brooks, aktuarien Smith, adjungerade professorn Brown, docenten Carlson, administrative chefen King och länsassessorn Schwartz. Kanslirådet Marshall förordnades som expert från den 18 juni 2004. 
 Sekreterare har varit kammarrättsassessorn  
 Gallagher 
  Gonzalez och filosofie doktorerna Blackburn och Simon. 
 Utredningen har antagit namnet Försäkringsföretagsutredningen (Fi 2003:10). 
 Härmed överlämnar utredningen sitt delbetänkande Genom- förande av tjänstepensionsdirektivet (SOU 2004:101). 
 Utredningen fortsätter med sitt arbete. 
 Göteborg i september 2004 
 Higgins 
  
 /Ann-Louise 
  Björnsson 
 Sonja Daltung 
 Simon 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 19 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 93 
  
 2 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet ........................... 
  
 97 
  
 2.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 97 
  
 2.2 
  
 Allmänt om tjänstepensionsutfästelsen och dess 
  
 tryggande.................................................................................. 
  
 98 
  
 2.3 
  
 Tryggande av pensionsutfästelse genom överföring 
  
 av medel till pensionsstiftelse.................................................. 
  
 99 
  
 2.4 
  
 Tryggande av pensionsutfästelse genom avsättning 
  
 i balansräkningen.................................................................... 
  
 104 
  
 2.5 
  
 Tryggande av pensionsutfästelse genom försäkring ............ 
  
 105 
  
 2.6 
  
 Allmänt om pensionsplaner .................................................. 
  
 111 
  
 3 
  
 Tjänstepensionsmarknaden ....................................... 
  
 119 
  
 3.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 119 
  
 3.2 
  
 Tjänstepensionens samhällsekonomiska betydelse.............. 
  
 119 
  
 3.3 
  
 Marknaden för tjänstepensionsförsäkring............................ 
  
 122 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2004:101 
  
 4 
  
 EG-rättslig 
  regering................................................... 
  
 129 
  
 4.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 129 
  
 4.2 
  
 EG-direktiv 
  på försäkringsområdet ...................................... 
  
 130 
  
 4.3 
  
 Tjänstepensionsdirektivet...................................................... 
  
 131 
  
 4.4 
  
 Utvecklingstendenser och pågående reformarbete 
  
 inom EU ................................................................................. 
  
 132 
  
 5 
  
 Aktsamhetsprincipen ................................................ 
  
 135 
  
 6 
  
 Överväganden och förslag .......................................... 
  
 139 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 139 
  
 6.2 
  
 Direktivets tillämpningsområde............................................ 
  
 142 
  
 6.3 
  
 Undantag för små tjänstepensionsinstitut............................ 
  
 146 
  
 6.4 
  
 Möjlighet till tillämpning av direktivet på 
  
 livförsäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet.............. 
  
 149 
  
 6.5 
  
 Krav på att verksamheten avser enbart 
  
 tjänstepensioner...................................................................... 
  
 166 
  
 6.6 
  
 Juridisk åtskillnad mellan uppdragsgivare och 
  
 tjänstepensionsinstitut ........................................................... 
  
 168 
  
 6.7 
  
 Villkor för att få bedriva verksamhet .................................... 
  
 169 
  
 6.8 
  
 Redovisning ............................................................................ 
  
 176 
  
 6.9 
  
 Information till medlemmar m.fl. ......................................... 
  
 178 
  
 6.10 
  
 Försäkringstekniska avsättningar.......................................... 
  
 186 
  
 6.11 
  
 Skuldtäckning ......................................................................... 
  
 194 
  
 6.12 
  
 Investeringsregler ................................................................... 
  
 197 
  
 6.13 
  
 Riktlinjer för placeringsverksamheten.................................. 
  
 210 
  
 6.14 
  
 Kapitalkrav.............................................................................. 
  
 213 
  
 6.15 
  
 Förvaltning och förvaring...................................................... 
  
 215 
  
 6 
  
 SOU 2004:101 
  
 Innehåll 
  
 6.16 
  
 Gränsöverskridande verksamhet........................................... 
  
 216 
  
 6.17 
  
 En gemensam tillsynsmyndighet .......................................... 
  
 226 
  
 6.18 
  
 Uppgifter som skall lämnas till tillsynsmyndigheten .......... 
  
 230 
  
 6.19 
  
 Tillsynsmyndighetens befogenheter att ingripa................... 
  
 233 
  
 6.20 
  
 Val av lagstiftningsteknik ...................................................... 
  
 240 
  
 7 
  
 Konsekvenser av förslagen......................................... 
  
 243 
  
 8 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 245 
  
 8.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen 
  
 (1982:713)............................................................................... 
  
 245 
  
 8.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:262) om 
  
 understödsföreningar............................................................. 
  
 257 
  
 8.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:293) om 
  
 utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige .............. 
  
 266 
  
 8.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1967:531) om 
  
 tryggande av pensionsutfästelse m.m. .................................. 
  
 274 
  
 8.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:436) om 
  
 näringsförbud ......................................................................... 
  
 281 
  
 8.6 
  
 Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen 
  
 (1970:979)............................................................................... 
  
 281 
  
 8.7 
  
 Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen 
  
 (1975:1410)............................................................................. 
  
 281 
  
 8.8 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:357) om 
  
 motortävlingsförsäkring ........................................................ 
  
 282 
  
 8.9 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om 
  
 utländska filialer m.m............................................................. 
  
 282 
  
 8.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:890) om 
  
 försäkringsverksamhet under krig eller krigsfara m.m........ 
  
 282 
  
 7 
 Innehåll SOU 2004:101 
  
 8.11 
  
 Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen 
  
 (1999:1229)............................................................................. 
  
 282 
  
 8.12 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:1227) om 
  
 självdeklarationer och kontrolluppgifter .............................. 
  
 282 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv........................................................ 
  
 283 
  
 Bilaga 2 
  
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/41/EG 
  
 av den 3 juni 2003 om verksamhet i och tillsyn 
  
 över tjänstepensionsinstitutet .................................... 
  
 299 
  
 Bilaga 3 
  
 Pensionsplaner på den svenska marknaden ............... 
  
 311 
  
 8 
 Sammanfattning 
 I det här betänkandet föreslås hur Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/41/EG av den 3 juni 2003 om verksamhet i och till- syn över tjänstepensionsinstitut (tjänstepensionsdirektivet) bör genomföras i svensk lagstiftning. Tjänstepensionsdirektivet är ett led i arbetet inom EU med att harmonisera regleringen på det finansiella området för att skapa en inre marknad för finansiella tjänster. På tjänstepensionsområdet har det tidigare inte funnits någon gemensam lagstiftning inom EU. Tjänstepensionsdirektivet avses utgöra ett första steg mot en inre marknad för tjänste- pensionsinstitut. Direktivet syftar ytterst till att möjliggöra en effektiv förvaltning av tjänstepensionskapital genom frigörande av kapital samtidigt som pensionstagarnas trygghet garanteras. 
 Tjänstepensionsdirektivet är ett steg mot en mer kvalitativ reglering. Till grund för direktivets bestämmelser ligger aktsam- hetsprincipen (the prudent person rule) som tar sikte på besluts- processen i det enskilda institutet. Tanken är att verksamheten skall bedrivas på ett sätt som den enskilde förmånstagaren själv skulle göra om han eller hon hade erforderlig kompetens och kun- skap. 
 Tjänstepensionsdirektivet är avsett att reglera sådana institut som inte redan omfattas av gemenskapslagstiftning, men för att undvika konkurrenssnedvridningar har medlemsstaterna möjlighet att under vissa förutsättningar tillämpa delar av direktivet på tjänstepensionsverksamheten hos försäkringsföretag som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/83/EG av den 5 november 2002 om livförsäkring (det konsoliderade livförsäk- ringsdirektivet). Medlemsstaterna har också möjlighet att helt eller delvis underlåta att tillämpa direktivet på tjänstepensionsinstitut som förvaltar tjänstepensionsplaner som har färre än sammanlagt 100 medlemmar framför allt i syfte att begränsa tillsynskostna- derna. 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:101 
  
 I sina ställningstaganden har utredningen utgått ifrån de princi- per som har legat till grund för senare års lagstiftningsarbete på det finansiella området. En viktig sådan princip i sammanhanget är att lagstiftningen bör vara funktionellt och inte institutionellt inriktad. I en föränderlig värld är en funktionellt inriktad reglering mer flexibel och skapar bättre förutsättningar för god konkurrens än en institutionellt inriktad reglering. 
 Av tjänstepensionsdirektivets definition av tjänstepensions- institut följer att understödsföreningar som meddelar tjänste- pensionsförsäkring, s.k. tjänstepensionskassor, samt pensions- stiftelser omfattas av direktivets bestämmelser. Ingen av dessa kan sägas vara urtypen för tjänstpensionsinstitut, men eftersom de är juridiska personer som inrättats oberoende av, dvs. separat från, arbetsgivaren och har till uppgift att förvalta medel som är öron- märkta för tjänstepension träffas de av direktivet. Stiftelsernas karaktär av pant utan egna åtaganden föranleder dock särskilda bedömningar beträffande bl.a. direktivets regler om tekniska avsättningar, skuldtäckning och kapitalkrav jämfört med vad som är fallet för tjänstepensionskassornas del. 
 Utredningen bedömer att om samtliga pensionsstiftelser skulle vara skyldiga att följa direktivets bestämmelser så skulle det kräva betydligt ökade tillsynsresurser. Kostnaden för detta liksom kost- naden för stiftelserna för att uppfylla direktivets krav måste ställas mot syftet med tjänstepensionsdirektivet att möjliggöra en effektiv kapitalförvaltning och att skydda förmånstagarna. Eftersom gällande reglering av stiftelserna knappast kan anses lägga några betydande hinder för en effektiv förvaltning av kapitalet, finns det inte behov av att på detta område frigöra kapital. Samtidigt är de vilkas pensioner de små stiftelserna syftar till att garantera tillför- säkrade ett betydande skydd genom gällande reglering och tillsyn. Utredningen anser därför att kostnaderna för att tillföra nya resurser för att uppnå en effektiv och ändamålsenlig tillsyn av att små stiftelser följer direktivets bestämmelser inte är motiverade. Pensionsstiftelser som omfattar färre än 100 personer skall därför inte behöva tillämpa direktivets bestämmelser. Emellertid skall angivna små pensionsstiftelser vara oförhindrade att på frivillig basis tillämpa direktivet. För det fallet en stiftelse som omfattar färre än 100 personer vill tillämpa direktivets bestämmelser måste den anmäla detta till tillsynsmyndigheten. 
 Utredningen anser att Sverige skall välja att utnyttja möjligheten att tillämpa tjänstepensionsdirektivet på livförsäkringsbolagens 
 10 
  
 SOU 2004:101 
  
 Sammanfattning 
  
 tjänstepensionsverksamhet framför allt därför att livförsäkrings- bolagen annars kan hamna i en ofördelaktig konkurrenssituation internationellt. Ett sådant val innebär enligt utredningen att livför- säkringsbolagen kommer att bli bundna av direktivet och dess bestämmelser. Särskilt innebär det att livförsäkringsbolagen måste separera sin tjänstepensionsverksamhet från övrig verksamhet som de bedriver. Alla tillgångar och skulder som hänför sig till tjänste- pensionsverksamheten måste hållas fullständigt åtskilda från, för- valtas och hanteras skilt från bolagets övriga verksamheter, utan någon möjlighet till överföring. 
 Det framgår inte direkt av direktivet vilka tillgångar och skulder som skall anses hänföra sig till livförsäkringsbolagens tjänste- pensionsverksamhet och som därför måste separeras från övriga tillgångar och skulder. Utredningen föreslår att med sådana till- gångar och skulder skall avses försäkringstekniska avsättningar för tjänstepensionsförsäkringar och motsvarande skuldtäcknings- tillgångar. Av gällande rätt följer att konsolideringsfonden är en del av bolagets riskkapital. Som sådant kan det inte sägas hänföras till en viss verksamhetsgren. Det är först när medlen är tilldelade till försäkringstagaren, vilket i regel sker först i samband med utbetal- ning, som de kan sägas vara hänförda till den aktuella verksamhets- grenen. Med tanke på att utredningen skall behandla frågor om överskott i bolagen i sitt framtida arbete samtidigt som behovet av separation inte framstår som speciellt stort för svensk del före- språkar utredningen att konsolideringsfonden i detta skede inte skall behöva separeras på verksamhetsgrenar. 
 När det gäller vad som skall avses med tjänstepensionsförsäk- ringar anser utredningen att den skatterättsliga definitionen av tjänstepensionsförsäkring är för snäv och skulle kunna begränsa de svenska försäkringsbolagens konkurrensmöjligheter internationellt. Med stöd av tjänstepensionsdirektivet föreslår utredningen att i det nu aktuella sammanhanget skall tjänstepensionsförsäkringar avse livförsäkringar där utbetalning av försäkringsbelopp är beroende av en persons, eller flera personers, uppnående eller förväntade upp- nående av en viss ålder och som har samband med yrkesutövning. Det har ingen betydelse om utbetalningen av försäkringsbeloppet sker som ett engångsbelopp eller som periodiska utbetalningar. Även försäkringar som ges som tillägg till dessa försäkringar skall klassificeras som tjänstepensionsförsäkringar. 
 I övrigt har utredningens arbete gått ut på att avgöra om direkti- vets krav kan anses vara uppfyllt i svensk lagstiftning och om inte 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:101 
  
 föreslå bestämmelser för att så skall bli fallet. I något enstaka fall har utredningen föreslagit nya bestämmelser som inte är direkt för- anledda av direktivets krav. Givet den begränsade tid som har stått till utredningens förfogande för detta betänkande har dock utred- ningen som huvudregel valt att inte föreslå lagändringar som inte är nödvändiga för att implementera direktivet, även för det fall det synes finnas ett behov av sådana lagändringar. Som framgår av utredningens direktiv har utredningen ett omfattande uppdrag, i vilket ingår att skapa en modern och tydlig associationsrättslig reglering av försäkringsverksamhet, lämna förslag på en framtida reglering av understödsföreningars verksamhet och analysera beho- vet av en särreglering för små försäkringsföretag. Utredningen kommer därför ha anledning att återkomma till vissa frågor i sitt framtida arbete. 
 Direktivet ställer krav på att ett tjänstepensionsinstitut begränsar sin verksamhet till tjänstepensioner jämte sådan verksamhet som föranleds av tjänstepensionsverksamheten. En bestämmelse med sådan innebörd gäller redan för pensionsstiftelserna, men för tjänstepensionskassorna behöver det ställas krav på att verksam- heten skall begränsas till att enbart omfatta tjänstepensionsför- säkringar och av dem föranledd verksamhet. Med tjänstepensions- försäkring skall därvid avses detsamma som vid separation av liv- försäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet. 
 Direktivets krav på att det uppdragsgivande företaget och tjänstepensionsinstitutet är juridiskt åtskilda är uppfyllt för såväl pensionsstiftelser som tjänstepensionskassor. Kravet gäller ej för livförsäkringsbolag. 
 För att ett tjänstepensionsinstitut skall få bedriva verksamhet ställer direktivet en rad övergripande krav. Flera av dessa är upp- fyllda i svensk lag såsom kraven på registrering och auktorisation och regler för hantering av pensionsplaner liksom kraven på redo- visning. I vissa fall krävs dock kompletterande bestämmelser. En pensionsstiftelse som skall trygga utfästelse om pension till minst 100 personer skall anmälas för tillsyn genast efter det att styrelsen tagit emot sitt uppdrag. En anmälan skall också göras när tryg- gandet av utfästelse om pension nått upp till minst 100 personer. Krav motsvarande de som i dag ställs på ledningen i ett försäk- ringsbolag skall också ställas på en styrelseledamot i en tjänste- pensionskassa och i en pensionsstiftelse samt en verkställande direktör eller dennes ställföreträdare i en tjänstepensionskassa. Utredningen föreslår också att en person som är underkastad 
 12 
  
 SOU 2004:101 
  
 Sammanfattning 
  
 näringsförbud inte skall få vara ledamot eller suppleant i en tjänste- pensionskassa eller en pensionsstiftelse. Detta gäller redan för för- säkringsbolag. Enligt utredningens bedömning är det angeläget och i linje med direktivets krav att en person som är belagd med näringsförbud inte får verka som ledamot eller suppleant i något tjänstepensionsinstitut. 
 Direktivet ställer omfattande krav på information från ett tjänstepensionsinstitut till medlemmar och förmånstagare. Till del är dessa krav uppfyllda för försäkringsbolagen, men inte kraven på information om bolaget och dess verksamhet och om de över- enskommelser som ligger till grund för försäkringarna, varför utredningen föreslår en ny bestämmelse med motsvarande innehåll. Vidare föreslår utredningen att motsvarande bestämmelser om information som skall gälla för försäkringsbolagen skall gälla för understödsföreningar och pensionsstiftelser och att det bör ankomma på tillsynsmyndigheten att meddela närmare föreskrifter om hur tjänstepensionsinstituten skall fullgöra informations- skyldigheten i enligt med direktivet. 
 Direktivet ställer uttryckliga gränser för hur restriktiva tillgångs- limiter ett medlemsland tillåts bestämma såvitt gäller ett tjänste- pensionsinstituts placeringsverksamhet. Livförsäkringsbolagens och tjänstepensionskassornas placeringsregler för skuldtäcknings- tillgångar vad gäller tillåtna tillgångsslag samt tillgångslimiter är för detaljerade för att vara förenliga med direktivets bestämmelser. För tillgångar som svarar mot försäkringstekniska avsättningar i verk- samhet avseende tjänstepensionsförsäkring i livförsäkringsbolag och tjänstepensionskassor skall i stället gälla att högst 30 procent får vara investerade på icke reglerade marknader samt att högst 30 procent får vara investerade i tillgångar realiserbara i andra valutor än dem som åtagandena är betalbara i. Optioner och terminskontrakt eller andra liknande finansiella instrument skall få användas även för skuldtäckning för att sänka den finansiella risken i verksamhet avseende tjänstepension och för att effektivisera för- valtningen av de tillgångar som hör till denna verksamhet. 
 Tjänstepensionskassornas och pensionsstiftelsernas samtliga till- gångar samt de tillgångar som hänförs till tjänstepensionsverksam- het i livförsäkringsbolag skall placeras enligt aktsamhetsprincipen på ett sätt som bäst gagnar de ersättningsberättigades intressen. Investeringar i ett uppdragsgivande företag får inte överstiga fem procent av tillgångarna. De samlade investeringarna i en grupp med inbördes anknytning vari ett uppdragsgivande företag ingår får inte 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:101 
  
 överstiga tio procent av tillgångarna. Upplåning skall få ske endast för att tillgodose tillfälliga likviditetsbehov eller för att uppfylla kraven om en tillräcklig kapitalbas. 
 Institutens egna placeringsriktlinjer kommer att få en central roll i den nya processinriktade tillsynen. Övergången mot en mer kva- litativt inriktad, förebyggande reglering och tillsyn som följer av förslagen förutsätter att Finansinspektionens utvärdering omfattar en granskning av institutens placeringsstrategier samt metoder och rutiner för att identifiera, mäta och hantera risker i placerings- portföljen i förhållande till åtagandenas typ och varaktighet. För att underlätta den offentliga tillsynen föreslår utredningen att en anmälningsskyldighet för placeringsriktlinjer skall införas. Sålunda skall placeringsriktlinjer för tjänstepensionsverksamheten inlämnas till Finansinspektionen senast när de börjar användas och när de ändras. Direktivets krav om vad placeringsriktlinjerna skall inne- hålla bör tillgodoses genom myndighetsföreskrifter om placerings- riktlinjerna och deras innehåll. 
 Livförsäkringsbolagens nuvarande bestämmelse om att betryg- gande antaganden skall användas vid beräkning av försäkrings- tekniska avsättningar skall inte gälla för verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring utan vid tjänstepensionsförsäkring skall de försäkringstekniska avsättningarna beräknas med antaganden som är valda på ett aktsamt sätt. För livförsäkringsbolagen upp- fyller gällande regler om försäkringstekniska avsättningar och skuldtäckning i övrigt vad direktivet kräver. Utredningen föreslår att understödsföreningar som meddelar tjänstepensionsförsäkring skall omfattas av samma bestämmelser vad gäller försäkrings- tekniska avsättningar och skuldtäckning som livförsäkringsbolag. 
 Livförsäkringsbolagen omfattas inte av tjänstepensionsdirekti- vets bestämmelser om kapitalkrav då solvensreglerna i det konsoli- derade livförsäkringsdirektivet redan gäller för dessa institut. Utredningen föreslår att tjänstepensionskassor skall omfattas av samma regler om kapitalkrav, med undantag av bestämmelserna om garantibelopp, som för närvarande gäller för livförsäkringsbolag. 
 Pensionsstiftelser kan inte träffas av direktivets bestämmelser rörande tekniska avsättningar, skuldtäckning och kapitalkrav. Stiftelser är inte försäkringsinstitut; de får inte göra några pensionsutfästelser och gör därför inga försäkringstekniska avsätt- ningar och har inte heller några skuldtäckningstillgångar. 
 Ett syfte med direktivet är att möjliggöra för tjänstepensions- institut att verka över gränserna. Direktivet behandlar inte s.k. 
 14 
  
 SOU 2004:101 
  
 Sammanfattning 
  
 sekundäretablering, dvs. upprättande av en filial, agentur eller liknande driftställe i ett annat land. Sekundäretableringsrätt till- kommer dock försäkringsbolagen enligt det konsoliderade livför- säkringsdirektivet och utredningen anser att tjänstepensions- direktivets regler ändå bör tillämpas för verksamhet vid sekundär- etablering för att på så sätt få samma förfaranderegler för all svensk tjänstepensionsverksamhet. 
 För svenska försäkringsbolag krävs ett delvis nytt anmälnings- och underrättelseförfarande vid deras verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring i andra  
 EES-länder 
  för att uppfylla direktivets krav. Anmälan måste innehålla uppgifter om det uppdragsgivande företaget och det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som skall ligga till grund för försäkringarna. Krav måste ställas på att Finansinspektionen vidarebefordrar anmälan till värdlands- myndigheten och uppgifter om i värdlandet tillämpliga verksam- hetsbestämmelser till institutet. För svenska tjänstepensionskassor och pensionsstiftelser, för vilka det för närvarande helt saknas bestämmelser om verksamhet utomlands, föreslår utredningen att det införs ett formaliserat förfarande för gränsöverskridande tjänstepensionsverksamhet inom EES motsvarande det som skall gälla för försäkringsbolagen. Ett i vissa avseenden nytt anmälnings- och underrättelseförfarande skall gälla också för  
 EES-försäkrings- 
  givare som avser att meddela tjänstepensionsförsäkringar i Sverige. Utländska institut som utan att vara  
 EES-försäkringsgivare 
  omfat- tas av tjänstepensionsdirektivet skall ha rätt att med stöd av till- stånd eller registrering i hemlandet bedriva gränsöverskridande verksamhet i Sverige. För dessa institut skall gälla i huvudsak samma regler som för  
 EES-försäkringsgivare. 
  
 Utredningen anser att de nya krav på tillsynsmyndigheten som införandet av aktsamhetsprincipen medför motiverar att Finans- inspektionen tar över ansvaret för den finansiella tillsynen även för de pensionsstiftelser som skall tillämpa direktivets bestämmelser. Även den nya regleringen för verksamhet över gränserna talar enligt utredningens bedömning för att samma myndighet ansvarar för den tillsyn som är förknippad med tjänstepensionsdirektivets bestämmelser och att denna uppgift anförtros Finansinspektionen. Pensionsstiftelser omfattas för närvarande inte av regler om verk- samhet utomlands vilket betyder att länsstyrelsen saknar erfarenhet av samarbete med utländska tillsynsmyndigheter och institut till skillnad från Finansinspektionen som redan i dag har tillsyn över internationellt verksamma institut. Tillsynen av pensionsstiftelser- 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:101 
  
 nas verksamhet i andra avseenden, såsom på stiftelserättsligt område, bör dock även i fortsättningen utövas av länsstyrelsen då Finansinspektionen inte har erfarenhet av tillsyn på dessa områden. En sådan dubbel tillsyn förekommer redan för kreditinstitutens pensionsstiftelser. Länsstyrelsen skall även fortsättningsvis ensam stå för tillsynen av de små pensionsstiftelserna som inte tillämpar direktivet. 
 Direktivets föreskrifter om de uppgifter som skall lämnas till till- synsmyndigheten är i det närmaste uppfyllda i svensk lagstiftning. I fråga om en tjänstepensionskassa måste dock Finansinspektionen fortsättningsvis kunna kräva upplysningar och handlingar inte bara av styrelsen utan också av verkställande direktören och andra befattningshavare i ansvarig ställning. Det får vidare anses lämpligt att, i enlighet med vad som föreskrivs beträffande försäkrings- bolagen, bemyndiga regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka upplys- ningar en tjänstepensionskassa skall lämna till Finansinspektionen. Finansinspektionen bör ha motsvarande möjligheter att erhålla uppgifter från en pensionsstiftelse. 
 Utredningen bedömer att de bestämmelser i direktivet som gäller tillsynsmyndighetens möjligheter att ingripa redan är till- godosedda för försäkringsbolagens del genom gällande bestäm- melser. Även om det ter sig naturligt att låta Finansinspektionens möjligheter till ingripande mot understödsföreningar vara väsent- ligen desamma som dem som gäller i förhållande till försäkrings- bolagen, kan det inte komma i fråga att i detta sammanhang föreslå att samtliga åtgärder skall kunna vidtas mot föreningar. Ett sådant förslag skulle gå utöver avsikten med detta delbetänkande. Utred- ningen föreslår därför att endast de regler som är föranledda av direktiven på livförsäkringsområdet skall gälla för tjänstepensions- kassor. Sålunda skall inspektionen förelägga om åtgärd för rättelse om placeringsriktlinjerna inte längre är tillfredsställande. Om medlemmarnas rättigheter bedöms hotade skall inspektionen före- lägga kassan att upprätta och för godkännande överlämna en finansiell saneringsplan. Vidare skall inspektionen vidta vissa sär- skilda åtgärder om reglerna om skuldtäckning och kapitalbas inte efterlevs. Till de åtgärderna hör att begränsa tjänstepensionskassans förfoganderätt eller helt förbjuda kassan att förfoga över sina till- gångar i Sverige samt besluta hur försäkringsverksamheten i tjänstepensionskassan därefter skall bedrivas. Motsvarande regler 
 16 
  
 SOU 2004:101 
  
 Sammanfattning 
  
 skall gälla för pensionsstiftelser som omfattas av tjänstepensions- direktivet. 
 Mot bakgrund av regeringens målsättning om en gemensam för- säkringsrörelselagstiftning har utredningen valt att göra anpass- ningarna för svenska tjänstepensionsinstitut i huvudsak genom införande av fullständiga bestämmelser i försäkringsrörelselagen (1982:713) och genom hänvisningar till de bestämmelserna i lagen (1972:262) om understödsföreningar och lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. (tryggandelagen). I vissa fall har det dock befunnits mer lämpligt och överskådligt att inte göra sådana hänvisningar utan att i stället låta nya, kompletta bestäm- melser tas in också i lagen om understödsföreningar eller tryg- gandelagen. Utredningens ambition har varit att temporärt söka åstadkomma en så överskådlig och lätthanterlig lagstiftning som möjligt och att undvika en onödigt tyngande dubbelreglering. 
 17 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om försäkringsrörelselagen (1982:713) 
  
 dels  
 att 1 kap. 1 a, 2 och 3 §§, 2 a kap. 1 6 §§, 5 kap. 1 §, 7 kap. 2, 9, 10 g, 11 och 13 §§ samt 12 kap. 12 § skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i 7 kap. skall införas två nya paragrafer, 12 och 14 §§, 
  
 av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 1 a § 
 Försäkringsrörelse skall bedrivas med en för rörelsens om- fattning och beskaffenhet tillfredsställande soliditet, likviditet och kontroll över försäkringsrisker, placeringsrisker och rörelserisker, så att åtagandena mot försäkringstagarna och andra ersättnings- 
  
 berättigade på grund av försäkringarna kan fullgöras. 
  
 Information till liv- och 
  
 Information till liv- och 
  
 skadeförsäkringstagare och dem 
  
 skadeförsäkringstagare och dem 
  
 som erbjuds att teckna en sådan 
  
 som erbjuds att teckna en sådan 
  
 försäkring skall vara 
  
 anpassad 
  
 försäkring skall vara 
  
 anpassad 
  
 efter 
  
 försäkringens 
  
 art 
  
 och 
  
 efter 
  
 försäkringens 
  
 art 
  
 och 
  
 tydligt visa försäkringens villkor 
  
 tydligt visa försäkringens villkor 
  
 och 
  
 värdeutveckling. 
  
 Även 
  
 och 
  
 värdeutveckling. 
  
 Även 
  
 andra 
  
 ersättningsberättigade på 
  
 andra 
  
 ersättningsberättigade på 
  
 grund av liv- och skadeförsäk- 
  
 grund av liv- och skadeförsäk- 
  
 ringar skall ges den information 
  
 ringar skall ges den information 
  
 de behöver. 
  
 de behöver.  
 I fråga om sådana 
  
 försäkringar som anges i 3 § femte 
  
 19 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 stycket skall informationen inne- hålla uppgifter om försäkrings- bolaget och dess verksamhet samt om de överenskommelser som lig- ger till grund för försäkringarna. 
 Verksamheten skall bedrivas enligt god försäkringsstandard. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
 meddela närmare föreskrifter om vilken information som ett försäkringsbolag skall lämna till försäkringstagarna, andra ersätt- ningsberättigade på grund av försäkringarna och till dem som erbjuds att teckna en försäkring i bolaget. 
 2 § 
 Denna lag gäller inte för försäkringsrörelse som drivs enligt andra författningar eller som utövas av försäkringsanstalter som 
  
 inrättats av staten. 
  
 Särskilda 
  
 bestämmelser om 
  
 Särskilda 
  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 utländska 
  
 försäkringsgivare 
  
 utländska 
  
 försäkringsgivare 
  
 finns i lagen (1998:293) om ut- 
  
 finns i lagen (1998:293) om ut- 
  
 ländska försäkringsgivares verk- 
  
 ländska försäkringsgivares 
  
 och 
  
 samhet i Sverige. 
  
 tjänstepensionsinstituts  
 verksam- 
  
 het i Sverige. 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela särskilda föreskrifter om bedrivande av försäkringsrörelse för att uppfylla Sveriges åtaganden till följd av avtal mellan Europeiska gemenskaperna (EG) och Schweiz. 
 3 § 
 Ett försäkringsbolag får inte driva annan rörelse än försäk- ringsrörelse, om det inte finns särskilda skäl för det. 
 Rörelse som avses i 2 kap. 3 b § (direkt livförsäkringsrörelse) får förenas endast med direkt skadeförsäkringsrörelse som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klasserna 1 och 2 samt med rörelse avseende återförsäkring (indirekt försäkring) av försäkring enligt någon av dessa klasser och av livförsäkring, om inte annat följer av tredje stycket. 
 Utöver vad som följer av andra stycket får direkt liv- försäkringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse bedrivas i samma försäkringsbolag, om sådan verksamhet samtidigt bedrevs vid 
 20 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 tidpunkten för undertecknandet av avtalet om Europeiska eko- nomiska samarbetsområdet, den 2 maj 1992. 
 Direkt livförsäkringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse som bedrivs i samma försäkringsbolag enligt andra eller tredje stycket skall hållas åtskilda hos bolaget. 
 Förvaltningen av tillgångar motsvarande ett försäkringsbolags åtaganden på grund av livförsäk- ringar där utbetalning av försäk- ringsbelopp (engångsbelopp eller periodiska utbetalningar) är be- roende av en persons eller flera personers uppnående eller förvän- tade uppnående av viss ålder och som har samband med yrkes- utövning samt försäkringar som meddelas som tillägg till sådana försäkringar (tjänstepensionsför- säkringar) skall hållas åtskild från förvaltningen av bolagets övriga tillgångar. De försäkringstekniska avsättningarna enligt 7 kap. 1 § för tjänstepensionsförsäkringar skall hållas åtskilda från bolagets övriga avsättningar. 
 Särskilda bestämmelser finns i 5 kap. 1 § om försäkringsbolagets upplåning. 
 2 a kap. 
 1 § 
 Ett försäkringsbolag som avser att upprätta en filial, agentur eller annat liknande driftställe (sekundäretablering) i ett annat  
 EES-land 
  skall underrätta Finansinspektionen. 
 Underrättelsen enligt första stycket skall innehålla 
  
 1. 
  
 uppgift om i vilket land sekundäretableringen skall upprättas, 
  
 2. 
  
 en plan för den tilltänkta verksamheten, med angivande av sekundäretableringens organisation och vilket slags försäkrings- verksamhet som skall drivas där, 
  
 3. 
  
 uppgift om sekundäretableringens adress, 
  
 4. 
  
 uppgift om vem som är företrädare för sekundäretableringen. 
  
 21 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 Om ett försäkringsbolag från en sekundäretablering skall med- dela tjänstepensionsförsäkringar, skall underrättelsen enligt första stycket även innehålla uppgift om 
 1. den som i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare skall betala försäkringspremierna och 
 2. det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som skall ligga till grund för försäkringarna. 
 Om ett försäkringsbolag från en sekundäretablering skall med- dela försäkringar som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 10 (motorfordonsansvar) och som inte uteslutande avser försäkring av fraktförares ansvar, skall underrättelsen enligt första stycket dess- utom innehålla en försäkran att bolaget är medlem i mot- svarigheten till Trafikförsäkringsföreningen i sekundäretable- ringens  
 EES-land 
  och i det landets nationella garantifond. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad den i andra stycket 2 angivna verk- samhetsplanen i övrigt skall innehålla. 
 2 § 
 Finansinspektionen skall, om förutsättningarna enligt andra stycket är uppfyllda, inom tre månader från det att inspektionen har tagit emot en sådan underrättelse som avses i 1 § meddela den behöriga myndigheten i det land där sekundäretableringen skall upprättas om underrättelsen. Till Finansinspektionens meddelande skall fogas ett intyg att försäkringsbolaget har en tillräcklig kapitalbas enligt 1 kap. 8 a § och 7 kap. 22 27 §§. 
 Ett meddelande enligt första stycket skall lämnas om det inte finns skäl att ifrågasätta att 
  
 1. 
  
 försäkringsbolagets organisation är ändamålsenlig, 
  
 2. 
  
 försäkringsbolagets finansiella situation är tillfredsställande med hänsyn till den planerade verksamhetens art och omfattning, och 
  
 3. 
  
 företrädaren för sekundäretableringen har tillräcklig kom- petens och erfarenhet och i övrigt är lämpad att leda verksamheten vid sekundäretableringen. 
  
 22 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 Finansinspektionen skall samtidigt som den lämnar meddelandet enligt första stycket underrätta försäkringsbolaget om att ett sådant meddelande lämnas. Verksamheten vid sekundäretable- ringen får inledas två månader efter det att Finansinspektionen lämnat det meddelande som avses i första stycket. 
 För verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring skall i stället för tredje stycket andra meningen gälla följande. Erhåller Finansinspektionen med anled- ning av ett sådant meddelande som avses i första stycket från den behöriga myndigheten i det land där sekundäretableringen skall upprättas uppgifter om i det landet tillämpliga verksamhets- bestämmelser, skall inspektionen underrätta försäkringsbolaget om dessa uppgifter. Verksamheten vid sekundäretableringen får inledas efter det att bolaget tagit emot underrättelsen från Finansinspek- tionen, dock senast två månader efter det att den behöriga myn- digheten i det land där sekundär- etableringen skall upprättas mot- tagit inspektionens meddelande enligt första stycket. 
 Om Finansinspektionen finner att förutsättningar för att upprätta en sekundäretablering inte föreligger, skall inspektionen meddela beslut om det inom tre månader från det att inspektionen tagit emot en underrättelse enligt 1 §. 
 3 § 
 Om något av de förhållanden som angivits i försäkringsbolagets underrättelse till Finansinspektionen enligt 1 § skall ändras sedan en sekundäretablering har upprättats, skall försäkringsbolaget underrätta inspektionen och den utländska behöriga myndigheten minst en månad innan ändringen genomförs. 
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 Om Finansinspektionen finner att ändringen inte får göras, skall inspektionen meddela beslut om det inom en månad från det att underrättelsen kom in till inspektionen. Den utländska behöriga myndigheten skall genast underrättas om beslutet. 
 Om en ändring enligt första stycket innebär att verksamhet avseende tjänstepensionsförsäk- ring skall inledas, skall i stället för första och andra styckena bestäm- melserna i 1 och 2 §§ tillämpas. 
 4 § 
 Om ett försäkringsbolag avser att från Sverige eller från en sekundäretablering i ett annat land inom EES meddela försäkringar för risker belägna i eller för åtaganden som skall fullgöras i ett tredje  
 EES-land, 
  och detta skall ske utan förmedling av en sekundäretablering i det landet (gränsöverskridande verksamhet), skall bolaget underrätta Finansinspektionen om det. I under- rättelsen skall det anges vilket eller vilka slag av risker eller åtagan- den försäkringarna skall omfatta. 
 Avser den gränsöverskridande verksamheten tjänstepensionsför- säkring, skall underrättelsen en- ligt första stycket även innehålla uppgift om 
 1. den som i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare skall betala försäkringspremierna och 
 2. det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som skall ligga till grund för försäkringarna. 
 Bestämmelserna i första stycket gäller inte när bolag i annan egenskap än ledande försäkringsgivare deltar i koassuransavtal (samförsäkring) avseende stora risker. 
 Med stora risker avses 
 1. de försäkringar som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 4 7 och 11 12, 
 24 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 de försäkringar som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 14 15, om försäkringstagaren är näringsidkare och den försäkrade risken avser näringsverksamheten, och 
  
 3. 
  
 de försäkringar som anges i 2 kap. 3 a § första stycket 3, 8 10, 13 och 16, om försäkringstagaren är näringsidkare och minst två av följande förutsättningar är uppfyllda enligt senast fastställda resul- tat- och balansräkning: 
  
 a) försäkringstagaren har en balansomslutning som uppgår till minst ett belopp motsvarande 6 200 000 euro, 
 b) försäkringstagaren har en bruttoomsättning som uppgår till minst ett belopp motsvarande 12 800 000 euro, 
 c) försäkringstagaren har haft i genomsnitt minst 250 personer anställda. 
 Om försäkringstagaren ingår i en koncern som avger koncern- redovisning skall förutsättningarna i tredje stycket 3 gälla kon- cernen. 
  
 5 § 
  
 Finansinspektionen skall inom 
  
 Finansinspektionen skall inom 
  
 en månad från det att en under- 
  
 en månad från det att en under- 
  
 rättelse enligt 4 § tagits emot 
  
 rättelse enligt 4 § tagits emot 
  
 meddela den behöriga myndig- 
  
 meddela den behöriga myndig- 
  
 heten i det land där den gräns- 
  
 heten i det land där den gräns- 
  
 överskridande 
  
 verksamheten 
  
 överskridande 
  
 verksamheten 
  
 skall bedrivas om underrättel- 
  
 skall bedrivas om underrättel- 
  
 sen. Till 
  
 Finansinspektionens 
  
 sen.  
 I fråga om gränsöver- 
  
 meddelande skall fogas ett intyg 
  
 skridande verksamhet 
  
 avseende 
  
 om att försäkringsbolaget har en 
  
 tjänstepensionsförsäkring skall in- 
  
 tillräcklig 
  
 kapitalbas enligt 1 
  
 spektionen, om de förutsättningar 
  
 kap. 8 a § och 7 kap. 22 27 §§ 
  
 som anges i 2 § andra stycket 1 
  
 och en upplysning om vilka 
  
 och 2 är uppfyllda, lämna ett 
  
 försäkringsklasser bolagets kon- 
  
 sådant 
  
 meddelande 
  
 inom 
  
 tre 
  
 cession omfattar. 
  
 månader 
  
 från 
  
 mottagandet 
  
 av 
  
 underrättelsen. 
  
 Till 
  
 Finans- 
  
 inspektionens meddelande skall 
  
 fogas ett intyg om att försäk- 
  
 ringsbolaget har en 
  
 tillräcklig 
  
 kapitalbas enligt 1 kap. 8 a § och 
  
 7 kap. 22 27 §§ och en upp- 
  
 lysning 
  
 om vilka försäkrings- 
  
 25 
  
 Författningsförslag SOU 2004:101 
 klasser bolagets koncession om- fattar. 
 Finansinspektionen skall samtidigt som den lämnar meddelandet enligt första stycket underrätta försäkringsbolaget om att med- 
  
 delandet lämnats. 
  
 Gränsöverskridande verksam- 
  
 Gränsöverskridande 
  
 verksam- 
  
 heten enligt 4 § får inledas när 
  
 heten enligt 4 § får inledas när 
  
 Finansinspektionen 
  
 underrättat 
  
 Finansinspektionen 
  
 underrättat 
  
 bolaget enligt andra stycket. 
  
 bolaget enligt andra stycket.  
 För 
  
 gränsöverskridande 
  
 verksamhet 
  
 avseende 
  
 tjänstepensionsförsäk- 
  
 ring skall i stället gälla följande. 
  
 Erhåller Finansinspektionen med 
  
 anledning av ett sådant med- 
  
 delande som avses i första stycket 
  
 från den behöriga myndigheten i 
  
 det land där den gränsöverskri- 
  
 dande verksamheten skall be- 
  
 drivas uppgifter om i det landet 
  
 tillämpliga 
  
 verksamhetsbestäm- 
  
 melser, skall inspektionen under- 
  
 rätta försäkringsbolaget om dessa 
  
 uppgifter. Den gränsöverskridan- 
  
 de verksamheten får inledas efter 
  
 det att bolaget tagit emot under- 
  
 rättelsen 
  
 från Finansinspek- 
  
 tionen, dock senast två månader 
  
 efter det att den behöriga myn- 
  
 digheten i det land där den 
  
 gränsöverskridande verksamheten 
  
 skall bedrivas mottagit inspek- 
  
 tionens 
  
 meddelande 
  
 enligt 
  
 första 
  
 stycket. 
  
 Om 
  
 Finansinspektionen fin- 
  
 Om 
  
 Finansinspektionen fin- 
  
 ner att förutsättningar för att 
  
 ner att förutsättningar för att 
  
 bedriva gränsöverskridande verk- 
  
 bedriva gränsöverskridande verk- 
  
 samhet 
  
 inte 
  
 föreligger, 
  
 skall 
  
 samhet 
  
 inte 
  
 föreligger, 
  
 skall 
  
 inspektionen 
  
 vägra 
  
 att 
  
 lämna 
  
 inspektionen 
  
 vägra 
  
 att 
  
 lämna 
  
 meddelande enligt första stycket. 
  
 meddelande enligt första stycket. 
  
 Beslut härom skall fattas inom 
  
 Beslut härom skall fattas inom 
  
 en månad från det att en under- 
  
 en månad från det att en under- 
  
 26 
  
 SOU 2004:101 Författningsförslag 
  
 rättelse enligt 4 § togs emot. 
  
 rättelse 
  
 enligt 4 § togs emot. 
  
 I fråga 
  
 om 
  
 gränsöverskridande 
  
 verksamhet 
  
 avseende tjänstepen- 
  
 sionsförsäkring, 
  
 skall 
  
 beslutet 
  
 fattas inom tre månader från 
  
 mottagandet av en sådan under- 
  
 rättelse. 
  
 6 § 
  
 Om något av de förhållanden 
  
 Om något av de förhållanden 
  
 som angivits i en underrättelse 
  
 som angivits i en underrättelse 
  
 enligt 4 § skall ändras sedan den 
  
 enligt 4 § skall ändras sedan den 
  
 gränsöverskridande 
  
 verksam- 
  
 gränsöverskridande 
  
 verksam- 
  
 heten inletts, skall bestämmel- 
  
 heten inletts, skall bestämmel- 
  
 serna i 4 och 5 §§ tillämpas. 
  
 serna i 4 och 5 §§ tillämpas.  
 Vad 
  
 som föreskrivs i 5 § första stycket 
  
 andra 
  
 meningen, 
  
 tredje stycket 
  
 andra fjärde meningarna och 
  
 sista stycket tredje meningen skall 
  
 dock tillämpas endast vid sådan 
  
 ändring som innebär att verk- 
  
 samhet 
  
 avseende tjänstepensions- 
  
 försäkring skall inledas. 
  
 5 
  
 kap. 
  
 1 § 
 Ett försäkringsbolag får endast ta upp eller ta över penninglån (upplåning) i den utsträckning som följer av denna bestämmelse. 
  
 Upplåning får ske för att 
  
 Upplåning får ske för att 
  
 effektivisera 
  
 kapitalförvalt- 
  
 effektivisera 
  
 kapitalförvalt- 
  
 ningen eller om det i övrigt är 
  
 ningen eller om det i övrigt är 
  
 motiverat av den bedrivna för- 
  
 motiverat av den bedrivna för- 
  
 säkringsrörelsen, 
  
 under förut- 
  
 säkringsrörelsen, under 
  
 förut- 
  
 sättning att den samlade upp- 
  
 sättning att den samlade upp- 
  
 låningen är av ringa betydelse 
  
 låningen är av ringa betydelse 
  
 med hänsyn till rörelsens om- 
  
 med hänsyn till rörelsens om- 
  
 fattning och kapitalbasens stor- 
  
 fattning och kapitalbasens stor- 
  
 lek. 
  
 lek.  
 Om 
  
 rörelsen omfattar 
  
 tjänstepensionsförsäkring, 
  
 får 
  
 upplåning ske endast 
  
 för att 
  
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 tillgodose tillfälliga likviditets- behov eller för att uppfylla kraven om en tillräcklig kapitalbas enligt 1 kap. 8 a §, dock under den i första meningen angivna för- utsättningen. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om tillämpningen av bestämmelserna i andra stycket. 
 Finansinspektionen får, om det finns särskilda skäl, medge undantag från begränsningen i andra stycket att upplåningen skall vara av ringa betydelse. 
 7 kap. 
 2 § 
 Avsättningen för ej intjänade premier skall beräknas så att den alltid motsvarar summan av avsättningarna för varje försäk- ringsavtal. Avsättningen för kvardröjande risker skall avse ett för bolaget beräknat tillägg som utöver avsättningen för ej intjänade premier kan anses behövligt för att täcka framtida kostnader som har samband med ingångna försäkringsavtal. En försäkrings- matematiskt vedertagen beräkningsmetod för kollektiv beräkning av avsättningarna får dock användas, om avsättningen beräknad enligt en sådan metod ger i stort sett samma resultat som om avsättningen hade beräknats för varje försäkring. 
 Livförsäkringsavsättningen skall beräknas så att den alltid motsvarar summan av avsättningarna för varje livförsäkringsavtal beräknat enligt tredje stycket. I avsättningen skall det tillägg inräknas som behövs för att täcka alla förluster på grund av att försäkringarna upphör i förtid. En annan försäkringsmatematiskt vedertagen beräkningsmetod för kollektiv beräkning av avsätt- ningarna får användas, om den ger i stort sett samma resultat som om avsättningen hade beräknats för varje försäkring. 
 Livförsäkringsavsättningen för ett livförsäkringsavtal utgörs av skillnaden mellan det förväntade kapitalvärdet av bolagets framtida utgifter för försäkringsavtalet och det förväntade kapitalvärdet av de premier bolaget ytterligare kan ha att uppbära för försäk- ringsavtalet (prospektiv beräkningsmetod). En annan försäkrings- matematiskt vedertagen beräkningsmetod får användas, om av- sättningen beräknad enligt en sådan metod inte blir lägre än om en 
 28 
 SOU 2004:101 Författningsförslag 
 prospektiv beräkningsmetod hade använts eller om den metoden inte är möjlig att tillämpa för försäkringsavtalet. 
  
 Beräkningen enligt andra och 
  
 Beräkningen enligt andra och 
  
 tredje styckena skall grundas på 
  
 tredje styckena skall grundas på 
  
 antaganden om 
  
 dödlighet 
  
 och 
  
 antaganden om 
  
 dödlighet 
  
 och 
  
 andra riskmått, 
  
 räntesats 
  
 samt 
  
 andra riskmått, 
  
 räntesats 
  
 samt 
  
 driftskostnader som var för sig 
  
 driftskostnader som var för sig 
  
 är betryggande. 
  
 är betryggande.  
 För tjänstepen- 
  
 sionsförsäkringar 
  
 skall antagan- 
  
 dena väljas på ett aktsamt sätt. 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall meddela närmare föreskrifter om beräkning av livförsäkrings- 
  
 avsättningar. 
  
 9 § 
  
 Ett 
  
 försäkringsbolag 
  
 som 
  
 Ett 
  
 försäkringsbolag 
  
 som 
  
 driver direkt försäkringsrörelse 
  
 driver 
  
 direkt försäkringsrörelse 
  
 skall ha tillgångar till ett belopp 
  
 skall ha tillgångar till ett belopp 
  
 som 
  
 motsvarar försäkringstek- 
  
 som motsvarar försäkringstek- 
  
 niska 
  
 avsättningar 
  
 för 
  
 egen 
  
 niska 
  
 avsättningar 
  
 för 
  
 egen 
  
 räkning, med tillägg av värdet av 
  
 räkning, med tillägg av värdet av 
  
 reservdeposition som en åter- 
  
 reservdeposition som en åter- 
  
 försäkringsgivare har 
  
 ställt 
  
 hos 
  
 försäkringsgivare har 
  
 ställt 
  
 hos 
  
 bolaget, placerade i 
  
 enlighet 
  
 bolaget, placerade i 
  
 enlighet 
  
 med 9 a 10 e, 13 och 29 §§ 
  
 med 9 a 10 e,  
 12,  
 13 och 29 §§ 
  
 (skuldtäckning). 
  
 (skuldtäckning). 
  
 Om ett annat försäkringsbolag än som avses i första stycket driver sådan återförsäkringsrörelse som avses i 11 a § första stycket 3 skall bolaget ha tillgångar till ett belopp som behövs för att säkerställa försäkringstagarnas förmånsrätt enligt 4 a § förmåns- rättslagen (1970:979). För sådana tillgångar gäller 9 a 10 g §§ i tillämpliga delar (särskild skuldtäckning). 
 Med försäkringstekniska avsättningar för egen räkning avses de försäkringstekniska avsättningarna inklusive mottagen återför- säkring och med avdrag för avgiven återförsäkring. 
 Om avgiven återförsäkring inte bidrar till att minska bolagets risktagande, får Finansinspektionen för visst fall bestämma att avdrag inte får göras för sådan återförsäkring. 
 29 
 Författningsförslag SOU 2004:101 
 10 g § 
 Ett försäkringsbolag som avses i 9 § skall upprätta och följa placeringsriktlinjer. Sådana riktlinjer skall innehålla principerna för placering av samtliga tillgångar, med en särskild redovisning av principerna för placering av de tillgångar som används för skuld- 
  
 täckning. 
  
 Livförsäkringstagare och de 
  
 Livförsäkringstagare och de 
  
 som erbjuds att teckna en liv- 
  
 som erbjuds att teckna en liv- 
  
 försäkring i bolaget skall in- 
  
 försäkring i bolaget skall in- 
  
 formeras 
  
 om det 
  
 huvudsakliga 
  
 formeras 
  
 om det 
  
 huvudsakliga 
  
 innehållet i riktlinjerna, om det 
  
 innehållet i riktlinjerna, om det 
  
 inte med hänsyn till försäk- 
  
 inte med hänsyn till försäk- 
  
 ringens 
  
 särskilda 
  
 beskaffenhet 
  
 ringens 
  
 särskilda 
  
 beskaffenhet 
  
 eller av annat särskilt skäl saknas 
  
 eller av annat särskilt skäl saknas 
  
 anledning till sådan information. anledning till sådan information. 
  
 Även andra 
  
 ersättningsberättiga- 
  
 de på grund av tjänstepensions- 
  
 försäkringar skall informeras där- 
  
 om. 
  
 Regeringen eller den myndighet 
  
 Regeringen eller den myndig- 
  
 som regeringen bestämmer skall 
  
 het som regeringen bestämmer 
  
 meddela föreskrifter om skyl- 
  
 skall meddela  
 närmare  
 före- 
  
 digheten att lämna information 
  
 skrifter  
 om vad riktlinjerna för 
  
 och om vilka försäkringar som 
  
 tjänstepensionsförsäkring 
  
 skall 
  
 inte skall omfattas av informa- 
  
 innehålla samt  
 om skyldigheten 
  
 tionsskyldigheten. 
  
 att lämna information och om 
  
 vilka försäkringar som inte skall 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 informationsskyl- 
  
 digheten. 
  
 För 
  
 placeringsriktlinjer 
  
 för 
  
 tjänstepensionsförsäkring skall be- 
  
 stämmelserna i 8 a § äga mot- svarande tillämpning. 
 30 
 SOU 2004:101 Författningsförslag 
 11 § 
  
 Ett försäkringsbolag som av- 
  
 Ett försäkringsbolag som av- 
  
 ses i 9 § skall föra ett register 
  
 ses i 9 § skall föra ett register 
  
 som vid varje tidpunkt utvisar 
  
 som vid varje tidpunkt utvisar 
  
 de tillgångar som används för 
  
 de tillgångar som används för 
  
 skuldtäckning och tillgångarnas 
  
 skuldtäckning och tillgångarnas 
  
 värde. 
  
 värde.  
 För de tillgångar som 
  
 används för skuldtäckning i verk- 
  
 samhet avseende tjänstepensions- 
  
 försäkring skall försäkringsbolaget 
  
 föra ett särskilt register. 
  
 Om en tillgång, som antecknats i registret har upplåtits med sådan rätt att dess fulla värde inte kan utnyttjas för skuldtäckning, skall detta antecknas i registret. 
 12 § 
 Bestämmelserna i 10 och 10 b §§ gäller inte för tillgångar som svarar mot försäkrings- tekniska avsättningar i verksam- 
  
 het avseende 
  
 tjänstepensionsför- 
  
 säkring. För 
  
 sådana 
  
 tillgångar 
  
 gäller, utöver 
  
 de 
  
 begränsningar 
  
 som följer av 
  
 9 
  
 a, 
  
 10 a och 
  
 10 c 10 e §§ samt av andra stycket, att de skall placeras på det sätt som bäst gagnar de ersätt- ningsberättigades intressen och också i övrigt på ett aktsamt sätt. 
 Av det belopp som skall skuldtäckas i verksamhet avseen- de tjänstepensionsförsäkring får en andel om högst 
 30 procent motsvaras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obligationer och andra skuld- förbindelser, vilka inte är föremål för handel på reglerade mark- nader, 
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 30 procent motsvaras av tillgångar som är realiserbara i andra valutor än dem som åtagandena är betalbara i, 
 5 procent motsvaras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obli- gationer och andra skuldförbin- delser från samma emittent eller låntagare, om denne i egenskap av arbetsgivare eller egenföre- tagare betalar försäkringspremier till försäkringsbolaget (uppdrags- givande företag) och 
 10 procent motsvaras av sådana tillgångar som avses i tredje strecksatsen, vilka getts ut av företag i en grupp av emitten- ter eller låntagare med sådan inbördes anknytning som anges i 10 c § andra stycket, vari ett upp- dragsgivande företag ingår. 
 Begränsningarna i andra stycket tredje och fjärde streck- satserna gäller inte sådana till- gångar som svenska staten eller en utländsk stat svarar för. 
 Finansinspektionen får, om det finns särskilda skäl, medge till- fälliga avvikelser från de begräns- ningar som anges i andra stycket första och andra strecksatserna. 
 13 § 
 Bestämmelserna i 9 a, 10, 10 b, 10 c, 10 d  
 och  
 10 e §§ gäller inte för tillgångar som svarar mot avsättningar för villkorad återbäring och för fond- försäkringsåtaganden där för- 
 Bestämmelserna i 9 a, 10, 10 b, 10 c, 10 d, 10 e  
 och 12  
 §§ gäller inte för tillgångar som svarar mot avsättningar för vill- korad återbäring och för fond- försäkringsåtaganden där för- 
 32 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 säkringstagaren bär placerings- risken. Sådana tillgångar skall placeras på ett sätt som är lämp- ligt med hänsyn till åtagandets karaktär. 
 säkringstagaren bär placerings- risken. Sådana tillgångar skall placeras på ett sätt som är lämp- ligt med hänsyn till åtagandets karaktär. 
 I verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring skall de till- gångar som avses i första stycket placeras på det sätt som bäst gagnar de ersättningsberättigades intressen och också i övrigt på ett aktsamt sätt samt i enlighet med bestämmelserna i 12 § andra stycket tredje och fjärde streck- satsen och tredje stycket. 
 14 § 
 Gäller i ett annat land inom EES bestämmelser om en ut- ländsk försäkringsgivares place- ring av tillgångar i verksamhet avseende tjänstepensionsförsäk- ring som bedrivs i det landet vilka avviker från föreskrifterna i detta kapitel, skall för ett för- säkringsbolags verksamhet av- seende tjänstepensionsförsäkring i det landet de bestämmelserna tillämpas. 
 12 kap. 
 12 § 
 Ett försäkringsbolag får inte lämna penninglån till styrelse- ledamöterna, verkställande direktören eller aktuarien i bolaget eller i något annat företag i samma koncern. Detsamma gäller i fråga om penninglån till 
 1. den som är gift med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till en styrelseledamot, verkställande direk- tören eller aktuarien, 
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 2. 
  
 den som är besvågrad med en sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon, eller 
  
 3. 
  
 juridisk person över vars verksamhet person som nämnts ovan har ett bestämmande inflytande. 
  
 Bestämmelserna i första stycket gäller ej om 
  
 1. 
  
 gäldenären är företag i koncern i vilken det långivande bolaget ingår, eller 
  
 2. 
  
 gäldenären driver rörelse och lånet betingas av affärsmässiga skäl samt är avsett uteslutande för gäldenärens rörelse. 
  
 Ett försäkringsbolag får inte lämna penninglån i syfte att gäldenären eller honom närstående fysisk eller juridisk person som avses i första stycket  
 1–3 
  skall förvärva aktier i bolaget eller annat bolag i samma koncern. 
 Är gäldenären anställd i bolaget eller i ett annat bolag i samma koncern gäller inte förbudet mot penninglån i tredje stycket, om 
  
 1. 
  
 lånebeloppet jämte tidigare lån enligt detta stycke från bolaget eller annat bolag i samma koncern inte överstiger ett belopp som motsvarar två gånger gällande basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, 
  
 2. 
  
 låneerbjudandet riktar sig till minst hälften av de anställda i bolaget och lånet skall återbetalas inom fem år genom regelbundna amorteringar samt 
  
 3. 
  
 hinder mot lån inte föreligger vid en tillämpning av första och andra styckena, även om de aktier som skall förvärvas räknas med. Därvid skall dock det i första stycket angivna förbudet mot att lämna lån till styrelseledamot inte gälla i fråga om den som är styrelseledamot enligt bestämmelserna i lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda. 
  
 Lån enligt fjärde stycket får inte lämnas, om det sammanlagda beloppet av sådana lån därefter skulle överstiga bolagets fria egna kapital. 
 Bestämmelserna i denna para- graf om förbud mot penninglån skall även tillämpas i fråga om ställande av säkerhet. 
 Bestämmelserna i denna para- graf om förbud mot penninglån skall även tillämpas i fråga om ställande av säkerhet.  
 Ett för- säkringsbolag som meddelar tjänstepensionsförsäkringar får inte ställa säkerhet för tredje man. 
  
 34 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 Vid tillämpning av denna paragraf likställs äktenskapsliknande samlevnad med äktenskap, om de sammanlevande tidigare har varit gifta med varandra eller har eller har haft barn gemensamt. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
  
 2. 
  
 Ett försäkringsbolag som vid ikraftträdandet bedriver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring behöver till och med år 2007 inte tillämpa de nya bestämmelserna i 1 kap. 3 §. För ett bolag som med stöd av denna punkt inte tillämpar de be- stämmelserna gäller inte de nya föreskrifterna i 1 kap. 1 a §, 5 kap. 1 §, 7 kap. 2, 9, 10 g, 11, 12 och 13 §§ samt 12 kap. 12 §. 
  
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1972:262) om understödsföreningar 
  
 dels  
 att nuvarande 26 d 26 h §§ skall betecknas 26 e 26 i §§ samt att de nuvarande rubrikerna närmast före 26 d 26 h §§ skall sättas närmast före de nya 26 e 26 i §§, 
  
 dels  
 att 7, 11, 26, den nya 26 e, 67, 71 och 75 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 27 § skall lyda Understödsföreningens ledning m.m., 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas 13 nya paragrafer, 14 a 14 c, 20 a, 22 a, 24 b, 24 c, 25, 26 d, 27 a, 28 a, 68 a och 71 b §§, samt närmast före 14 a, 20 a och 26 d §§ nya rubriker, av följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
 7 § 
 Understödsförening får ej utan medgivande av Finansinspek- tionen driva verksamhet som är främmande för ändamålet med föreningens försäkringsverksamhet. Omfattningen av den främ- mande verksamheten skall stå i rimligt förhållande till försäk- ringsverksamheten. 
 Understödsförening får ej heller utan medgivande av Finans- inspektionen ändra sin försäkringsverksamhet så att den får en väsentligt ny inriktning eller kommer att omfatta ny verksam- hetsgren. Vid prövningen äger 4 § motsvarande tillämpning. 
 En understödsförening som driver verksamhet avseende försäkringar som anges i 1 kap. 3 § femte stycket försäkrings- rörelselagen (1982:713) (tjänste- pensionsförsäkringar) får inte driva annan verksamhet, om den inte är föranledd av verksam- heten avseende tjänstepensions- försäkringar. 
 36 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 En sådan förening som avses i tredje stycket får ta upp eller ta över penninglån endast för att tillgodose tillfälliga likviditets- behov eller för att uppfylla kraven om en tillräcklig kapitalbas enligt 25 §, dock under förutsättning att den samlade upplåningen är av ringa betydelse med hänsyn till verksamhetens omfattning och kapitalbasens storlek. Finans- inspektionen får, om det finns särskilda skäl, medge undantag från begränsningen att upp- låningen skall vara av ringa be- tydelse. 
 11 § 
 Understödsförenings stadgar skall vara ägnade att trygga att föreningen kan fullgöra sina försäkringsutfästelser och skall sam- tidigt tillgodose medlemmarnas intresse av att kostnader och villkor för försäkringarna är skäliga med hänsyn till förmånernas art och omfattning och föreningens förhållanden. Även i övrigt skall stadgarna ha ett för verksamheten lämpligt innehåll. 
 Stadgarna skall ange 
  
 1. 
  
 föreningens firma, 
  
 2. 
  
 ändamålet med föreningens verksamhet och verksamhetens 
  
 art, 
  
 3. 
  
 den ort inom riket, där föreningens styrelse skall ha sitt säte, 
  
 4. 
  
 de villkor som skall gälla för inträde i föreningen, 
  
 5. 
  
 försäkringsförmånernas beskaffenhet och storlek eller grun- derna för beräknande av förmånerna, tid och villkor för utbetalning av försäkringsbelopp samt i fråga om kapitalförsäkring högsta tillåtna försäkringsbelopp för en medlem, 
  
 6. 
  
 de fasta avgifter, som skall erläggas till föreningen, eller grunderna för deras beräknande, 
  
 7. 
  
 ordningen för beslut om särskild uttaxering och grunderna för dess verkställande, om sådan uttaxering skall få förekomma, 
  
 8. 
  
 påföljden för försummelse att till föreningen erlägga fast avgift eller uttaxerat belopp, 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 9. 
  
 om rätt till fribrev eller återköp skall föreligga samt, för sådant fall, villkoren för rätten och reglerna för beräkning av fribrevs- eller återköpsvärdena, 
  
 10. 
  
 villkoren för belåning av försäkringsbrev hos föreningen, om sådan belåning skall få förekomma, 
  
 11. 
  
 tider för verkställande av försäkringsteknisk utredning, om skyldighet föreligger att verkställa sådan utredning, 
  
 12. 
  
 grunderna för fondbildning, 
  
 13. 
  
 hur medel som ej behövs för löpande utgifter skall placeras och värdehandlingar skall förvaras, 
  
 14. 
  
 hur medel som ej ingår i försäkringsfond skall användas samt, om återbäring skall förekomma, bestämmelser därom, 
  
 15. 
  
 antalet styrelseledamöter och revisorer eller det högsta och lägsta antal till vilket de skall uppgå och, om för styrelseledamöter och revisorer skall finnas suppleanter, motsvarande uppgifter om dem, tiden för styrelseledamots, revisors och suppleants uppdrag samt, om styrelseledamot, revisor eller suppleant skall utses på annat än i denna lag angivet sätt, hur tillsättning skall ske, 
  
 16. 
  
 i fall där fullmäktige skall finnas, hur de skall utses samt deras befogenhet och mandattid, 
  
 17. 
  
 tid för ordinarie föreningsstämma, 
  
 18. 
  
 det sätt på vilket kallelse till föreningsstämma skall ske och andra meddelanden bringas till medlemmarnas kännedom samt den tid före stämman då föreskrivna kallelseåtgärder senast skall vara vidtagna, 
  
 19. 
  
 hur vid föreningens upplösning skall förfaras med för- eningens behållna tillgångar. 
  
 Bestämmelserna i andra stycket 13, såvitt avser placering av medel, gäller inte för en för- ening som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäk- ring. 
 Bestämmelserna i andra stycket 15 gäller inte arbetstagar- representanter som har utsetts enligt lagen (1987:1245) om sty- relserepresentation för de privatanställda. 
 Om föreningen skall ha euro som redovisningsvaluta enligt 4 kap. 6 § bokföringslagen, skall detta anges i stadgarna. 
 Verksamhet i ett annat land inom Europeiska ekonomiska 
 38 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 samarbetsområdet (EES) 
 14 a § 
 En understödsförening som avser att från Sverige meddela tjänstepensionsförsäkringar för åtaganden som skall fullgöras i ett annat land inom EES (gräns- överskridande verksamhet) skall underrätta Finansinspektionen om det. 
 Underrättelsen enligt första stycket skall innehålla uppgift om 
  
 1. 
  
 den som i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare skall betala avgifterna och 
  
 2. 
  
 det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som skall ligga till grund för försäkringarna. 
  
 14 b § 
 Finansinspektionen skall, om de förutsättningar som anges i andra stycket är uppfyllda, inom tre månader från det att en underrättelse enligt 14 a § tagits emot meddela den behöriga myndigheten i det land där den gränsöverskridande verksamheten skall bedrivas om underrättelsen. 
 Ett meddelande enligt första stycket skall lämnas om det inte finns skäl att ifrågasätta att 
  
 1. 
  
 understödsföreningens orga- nisation är ändamålsenlig och 
  
 2. 
  
 understödsföreningens finan- siella situation är tillfredsställan- de med hänsyn till den planerade verksamhetens art och omfatt- ning. 
  
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 Finansinspektionen skall sam- tidigt som den lämnar meddelan- det enligt första stycket underrätta understödsföreningen om att med- delandet lämnats. 
 Erhåller Finansinspektionen med anledning av ett sådant meddelande som avses i första stycket från den behöriga myn- digheten i det land där den gränsöverskridande verksamheten skall bedrivas uppgifter om i det landet tillämpliga verksamhets- bestämmelser, skall inspektionen underrätta understödsföreningen om dessa uppgifter. Den gräns- överskridande verksamheten får inledas efter det att föreningen tagit emot underrättelsen från Finansinspektionen, dock senast två månader efter det att den behöriga myndigheten i det land där den gränsöverskridande verk- samheten skall bedrivas mottagit inspektionens meddelande enligt första stycket. 
 Om Finansinspektionen finner att förutsättningar för att bedriva gränsöverskridande verksamhet inte föreligger, skall inspektionen vägra att lämna meddelande enligt första stycket. Beslut härom skall fattas inom tre månader från det att en underrättelse enligt 14 a § togs emot. 
 14 c § 
 Om något av de förhållanden som angetts i en underrättelse enligt 14 a § skall ändras sedan 
 40 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 den gränsöverskridande verksam- heten inletts, skall understöds- föreningen underrätta Finans- inspektionen minst en månad innan ändringen genomförs. 
 Om Finansinspektionen finner att ändringen inte får göras, skall inspektionen meddela beslut om det inom en månad från det att underrättelsen kom in till in- spektionen. 
 Information 
 20 a § 
 Medlemmar och andra er- sättningsberättigade på grund av försäkringar i en understöds- förening som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäk- ring skall ges erforderlig informa- tion om föreningen och dess verksamhet samt om sina försäk- ringar och de överenskommelser som ligger till grund för för- säkringarna. Informationen skall tydligt visa försäkringarnas vill- kor och värdeutveckling. 
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilken information som en understödsförening skall lämna till medlemmarna och andra er- sättningsberättigade på grund av försäkringar. 
 22 a § 
 En understödsförening som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring skall i 
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 stället för 22 § tillämpa 7 kap. 1 och 2 §§ försäkringsrörelselagen (1982:713) samt föreskrifter som meddelats med stöd av någon av dessa bestämmelser. 
 24 b § 
 För en understödsförening som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring skall i stället för 23 24 a §§ gälla be- stämmelserna i  
 andra–femte 
  styckena. 
 Understödsföreningens samla- de tillgångar skall placeras i enlighet med principerna i 7 kap. 9 a § andra och tredje meningarna försäkringsrörelselagen (1982:713) samt på det sätt som bäst gagnar de ersättningsberättigades intres- sen och också i övrigt på ett aktsamt sätt. Av tillgångarna får högst 
 fem procent utgöras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obli- gationer och andra skuldför- bindelser från samma emittent eller låntagare, om denne i egen- skap av arbetsgivare eller egen- företagare betalar avgifter till föreningen (uppdragsgivande företag) och 
 tio procent utgöras av sådana tillgångar som avses i första strecksatsen, vilka getts ut av företag i en grupp av emittenter eller låntagare med sådan in- bördes anknytning som anges i 7 kap. 10 c § andra stycket för- säkringsrörelselagen, vari ett upp- 
 42 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 dragsgivande företag ingår. Begränsningarna i andra styc- 
 ket första och andra strecksatserna gäller inte sådana tillgångar som svenska staten eller en utländsk stat svarar för. 
 Beträffande användande av optioner och terminskontrakt eller andra liknande finansiella instrument skall understödsför- eningen tillämpa 7 kap. 17 b § försäkringsrörelselagen och före- skrifter som meddelats med stöd av de bestämmelserna. 
 I fråga om tillgångar som svarar mot försäkringstekniska avsättningar skall understöds- föreningen även tillämpa 7 kap. 9, 10 a, 10 c 10 f och 12 14 §§ försäkringsrörelselagen samt före- skrifter som meddelats med stöd av någon av dessa bestämmelser. 
 24 c § 
 En understödsförening som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring skall upprätta och följa placeringsrikt- linjer. Sådana riktlinjer skall innehålla principerna för place- ring av samtliga tillgångar, med en särskild redovisning av prin- ciperna för placering av de till- gångar som används för skuld- täckning. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer skall meddela närmare föreskrifter om vad riktlinjerna skall innehålla. 
 Senast när placeringsriktlinjer 
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 börjar användas, skall de ges in till Finansinspektionen. Till rikt- linjerna skall fogas en redogörelse för de konsekvenser som rikt- linjerna får för understödsför- eningen samt för medlemmarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringarna. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vad redogörelsen skall innehålla. 
 Bestämmelserna i andra styc- ket gäller också vid ändring av placeringsriktlinjer. 
 25 § 
 En understödsförening som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring skall, utöver tillgångar motsvarande försäkringstekniska avsättningar enligt 22 a § samt 7 kap. 1 § försäkringsrörelselagen (1982:713), vid varje tidpunkt ha en tillräcklig kapitalbas. Bestämmel- serna om kapitalbasens samman- sättning i 7 kap. 22 § och 26 § fjärde stycket första meningen försäkringsrörelselagen skall äga motsvarande tillämpning. 
 Kapitalbasen skall minst uppgå till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning (solvensmargi- nalen) enligt bestämmelserna i 7 kap. 23 § försäkringsrörelse- lagen. 
 Om kapitalbasen understiger solvensmarginalen skall Finans- inspektionen vidta åtgärder enligt 
 44 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 bestämmelserna i 71 § fjärde och sjätte styckena. 
 26 § Understödsförening får inte lämna kredit till 
  
 1. 
  
 styrelseledamot, styrelsesuppleant, revisor, revisorssuppleant, innehavare av befattning i ledande ställning i föreningen eller person som verkställer försäkringsteknisk utredning åt föreningen, 
  
 2. 
  
 den som är gift med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till personer som avses under 1, eller är besvågrad med en sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon, 
  
 3. 
  
 bolag, förening eller annan sammanslutning, vari person som avses under 1 eller 2 i egenskap av delägare eller medlem har ett väsentligt ekonomiskt intresse. 
  
 Förening får ej heller lämna kredit mot säkerhet av borgen av någon som avses i första stycket. 
 Vid tillämpningen av denna paragraf likställs äktenskapsliknande samlevnad med äktenskap, om de sammanlevande tidigare har varit gifta med varandra eller har eller har haft barn gemensamt. 
 En understödsförening som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring får inte ställa säkerhet för tredje man. 
 Bestämmelserna i första stycket utgör inte något hinder för en understödsförening att i enlighet med stadgarna lämna kredit mot säkerhet av försäkringsbrev som har utfärdats av föreningen. 
 Finansinspektionen kan medge undantag från bestämmelserna i första tredje styckena, om det finns synnerliga skäl till detta. 
 45 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 26 d § 
 En understödsförening som avses i 26 a § skall göra en be- räkning av gruppbaserad kapital- bas och solvensmarginal för att bestämma den ekonomiska ställ- ningen med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen. Beräkningen skall göras enligt en sammanläggnings- och avräk- ningsmetod. Om det finns skäl får beräkningen i stället göras enligt en konsolideringsmetod. 
 Gruppbaserat kapitalkrav 
 26 d § 
 En understödsförening som av- ses i 26 a § första stycket och som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring skall, utöver vad som föreskrivs i 25 §, ha en kapitalbas som är till- fredsställande med hänsyn till andra företag i försäkrings- gruppen (gruppbaserad kapital- bas). När den gruppbaserade kapitalbasen bestäms skall 7 kap. 22 § och 26 § fjärde stycket första meningen försäkringsrörelselagen (1982:713) tillämpas. 
 Den gruppbaserade kapital- basen skall uppgå till en nivå som är tillräcklig med hänsyn till andra företag i försäkrings- gruppen (gruppbaserad solvens- marginal). När den gruppbase- rade solvensmarginalen bestäms skall 7 kap. 23 § försäkrings- rörelselagen tillämpas. 
 26 e § 
 En understödsförening som avses i 26 a § skall göra en be- räkning av gruppbaserad kapital- bas och solvensmarginal för att bestämma den ekonomiska ställ- ningen med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen. Beräkningen skall göras enligt en sammanläggnings- och avräk- ningsmetod. Om det finns skäl får beräkningen i stället göras enligt en konsolideringsmetod. 
 46 
 SOU 2004:101 Författningsförslag 
  
 Den 
  
 gruppbaserade kapital- 
  
 För en understödsförening som 
  
 basen 
  
 skall 
  
 beräknas 
  
 med 
  
 inte driver 
  
 verksamhet 
  
 avseende 
  
 tillämpning av 7 kap. 22 och 
  
 tjänstepensionsförsäkring 
  
 gäller 
  
 24 §§ samt 26 § tredje stycket 
  
 följande. 
  
 Den 
  
 gruppbaserade 
  
 första 
  
 meningen försäkrings- 
  
 kapitalbasen skall beräknas med 
  
 rörelselagen 
  
 (1982:713). 
  
 Den 
  
 tillämpning av 7 kap. 22 och 
  
 gruppbaserade solvensmargina- 
  
 24 §§ samt 26 § tredje stycket 
  
 len 
  
 skall 
  
 beräknas 
  
 med 
  
 första meningen 
  
 försäkrings- 
  
 tillämpning av 7 kap. 23 § för 
  
 rörelselagen (1982:713). 
  
 Den 
  
 livförsäkringsrörelse och 7 kap. 
  
 gruppbaserade solvensmargina- 
  
 25 § för skadeförsäkringsrörelse. 
  
 len skall beräknas med tillämp- 
  
 ning av 7 kap. 23 § för liv- 
  
 försäkringsrörelse 
  
 och 
  
 7 
  
 kap. 
  
 25 § för skadeförsäkringsrörelse. 
  
 Vid beräkningen skall dotterföretag eller intresseföretag som är försäkringsföretag beaktas proportionellt efter understödsför- eningens innehav om inte särskilda skäl talar för att de beaktas till annan andel. 
 Beräkningen skall särskilt tillgodose att avdrag från kapitalbasen görs för dels tillgångar som får ingå i kapitalbasen hos ett annat försäkringsföretag i försäkringsgruppen, dels värden som skapats internt inom gruppen. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall meddela föreskrifter om beräkningsmetodernas användning och innehåll. 
 27 a § 
 En styrelseledamot och en verkställande direktör eller den- nes ställföreträdare i en under- stödsförening som driver verk- samhet avseende tjänstepensions- försäkring skall ha de insikter och den erfarenhet som krävs för att delta i ledningen av en sådan förening och även i övrigt vara lämplig för uppgiften. 
 47 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 28 a § 
 Styrelsen skall fastställa place- ringsriktlinjer enligt 24 c §. Sty- relsen ansvarar för att riktlinjerna följs och skall fortlöpande pröva om de behöver ändras. 
 67 § 
 Det åligger understödsförenings styrelse att på tid och sätt som Finansinspektionen bestämmer 
  
 1. 
  
 hålla föreningens kassa och övriga tillgångar samt böcker, räkenskaper och andra handlingar tillgängliga för granskning av inspektionen, 
  
 2. 
  
 för varje räkenskapsår till inspektionen insända bestyrkt kopia av protokoll fört vid föreningsstämma över beslut i fråga om års- och koncernredovisningen eller revisionsberättelsen samt en redo- görelse för föreningen och dess verksamhet, 
  
 3. 
  
 meddela de upplysningar och uppgifter i övrigt rörande föreningen som inspektionen begär. 
  
 Åliggandena enligt första stycket 1 och 3 gäller i en under- stödsförening som driver verk- samhet avseende tjänstepensions- försäkring även verkställande direktören och andra befattnings- havare i ansvarig ställning i föreningen. 
 Om understödsföreningen dri- ver verksamhet i ett annat land inom EES, skall styrelsen, verk- ställande direktören och andra befattningshavare i ansvarig ställ- ning i föreningen, i den utsträck- ning som följer av Sveriges med- lemskap i Europeiska unionen, lämna de upplysningar till be- hörig myndighet i det landet som den myndigheten behöver för att fullgöra sina uppgifter. 
 48 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka upplysningar en understödsför- ening skall lämna till Finans- inspektionen. 
 68 a § 
 Finansinspektionen skall i sin tillsynsverksamhet samarbeta med motsvarande utländska tillsyns- myndigheter i den utsträckning som följer av Sveriges med- lemskap i Europeiska unionen. 
 71 § 
 Finansinspektionen kan meddela de erinringar i fråga om under- stödsföreningens verksamhet som inspektionen finner påkallade. 
 Finansinspektionen skall förelägga understödsförening att inom viss tid vidtaga de åtgärder som behövs för rättelse, om 
  
 1. 
  
 avvikelse skett från denna lag eller de för föreningen gällande stadgarna eller de författningar eller föreskrifter i övrigt som gäller för verksamheten, 
  
 2. 
  
 stadgarna ej längre uppfyller de i 11 § första stycket angivna allmänna kraven, 
  
 3. 
  
 placeringsriktlinjerna inte längre är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och be- skaffenheten av föreningens 
  
 3. 
  
 de tillgångar, vari för- säkringsfond redovisas, ej är tillräckliga för att trygga för- säkringsutfästelserna eller 
  
 4. 
  
 annan allvarlig anmärkning kan riktas mot föreningens verksamhet. 
  
 rörelse, 
  
 4. 
  
 de tillgångar, vari försäk- ringsfond redovisas, ej är till- räckliga för att trygga för- säkringsutfästelserna eller 
  
 5. 
  
 annan allvarlig anmärkning kan riktas mot föreningens verksamhet. 
  
 Om Finansinspektionen be- dömer att medlemmarnas rättig- heter i en understödsförening som 
 49 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring hotas, skall inspektionen förelägga för- eningen eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna en finansiell sane- ringsplan. 
 Om en understödsförenings kapitalbas understiger solvens- marginalen enligt 25 §, eller, för en understödsförening som avses i 26 a § första stycket, den grupp- baserade kapitalbasen understiger den gruppbaserade solvensmargi- nalen enligt 26 d §, skall Finans- inspektionen förelägga föreningen eller dess styrelse att upprätta en plan för att återställa en till- fredsställande finansiell ställning och överlämna planen till in- spektionen för godkännande. Om kapitalbasen understiger en tredjedel av solvensmarginalen enligt 25 § eller om kapitalbasen inte har den sammansättning som anges i 7 kap. 26 § fjärde stycket försäkringsrörelselagen (1982:713), skall inspektionen förelägga för- eningen eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna en plan för skyndsamt återställande av kapitalbasen. 
 Om en understödsförening driver verksamhet i ett annat land inom EES och föreningen inte rättar sig efter Finansinspek- tionens eller behörig utländsk myndighets anmodan om rättelse, skall inspektionen vidta de åt- gärder som behövs för att för- hindra fortsatta överträdelser. 
 50 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 Inspektionen skall underrätta den behöriga utländska myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. 
 Finansinspektionen får be- gränsa understödsföreningens för- foganderätt eller förbjuda för- eningen att förfoga över sina till- gångar i Sverige, om 
  
 1. 
  
 föreningen inte följer gällan- de bestämmelser om skuldtäck- ning, 
  
 2. 
  
 föreningens kapitalbas under- stiger en tredjedel av solvens- marginalen, eller 
  
 3. 
  
 föreningens kapitalbas under- stiger solvensmarginalen eller, för en förening som avses i 26 a §, den gruppbaserade kapitalbasen understiger den gruppbaserade solvensmarginalen enligt 26 d §, och det finns särskilda skäl att anta att föreningens finansiella ställning ytterligare kommer att försämras. 
  
 Finansinspektionen får besluta hur försäkringsverksamheten skall drivas efter ett sådant beslut som avses i sjätte stycket. 
  
 Har föreläggande enligt andra 
  
 Har 
  
 föreläggande 
  
 enligt 
  
 stycket 
  
 ej  
 efterkommits 
  
 inom 
  
 andra 
 -femte 
  styckena inte  
 efter- 
  
 bestämd tid och har det anmärk- 
  
 kommits inom bestämd tid och 
  
 ta förhållandet  
 ej  
 heller på annat 
  
 har det 
  
 anmärkta förhållandet 
  
 sätt undanröjts, kan Finans- 
  
 inte  
 heller på annat sätt undan- 
  
 inspektionen hos rätten ansöka 
  
 röjts, kan Finansinspektionen 
  
 om att föreningen skall förklaras 
  
 hos rätten ansöka om att för- 
  
 skyldig att träda i likvidation. 
  
 eningen 
  
 skall förklaras 
  
 skyldig 
  
 Har sådan ansökan skett, äger 
  
 att träda i likvidation. Har sådan 
  
 bestämmelserna i 72 § tredje 
  
 ansökan skett, äger bestämmel- 
  
 stycket 
  
 lagen 
  
 (1951:308) 
  
 om 
  
 serna i 72 § tredje stycket lagen 
  
 ekonomiska 
  
 föreningar 
  
 mot- 
  
 (1951:308) om ekonomiska för- 
  
 svarande tillämpning. 
  
 eningar motsvarande tillämpning. 
  
 51 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 Styrkes ej innan rätten avgör ärendet att meddelat föreläggande efterkommits, skall rätten förklara, att föreningen skall träda i likvidation, och förordna en eller flera likvidatorer. 
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer skall meddela föreskrifter om innehållet i den finansiella sane- ringsplan som krävs enligt tredje stycket. 
 71 b § 
 Finansinspektionen skall an- mäla beslut enligt 71 § sjätte stycket om förbud eller begräns- ning i rätten att förfoga över tillgångar till de behöriga myn- digheterna i de  
 EES-länder 
  där understödsföreningen enligt under- rättelse bedriver försäkringsverk- samhet enligt 14 a §. Sådant be- slut skall dessutom anmälas till behöriga myndigheter i de EES- länder där föreningen har till- gångar. 
 Finansinspektionen får i sam- band med anmälan enligt första stycket begära att den behöriga utländska myndigheten i sam- arbete med inspektionen vidtar motsvarande åtgärder. 
  
 75 § 
  
 Finansinspektionens beslut 
  
 Finansinspektionens 
  
 beslut 
  
 om att vägra registrering av 
  
 om att vägra registrering av 
  
 understödsförening enligt 65 § 
  
 understödsförening enligt 65 § 
  
 får överklagas hos kammar- 
  
 får överklagas hos kammar- 
  
 rätten. 
  
 rätten.  
 Detsamma gäller inspek- 
  
 tionens beslut enligt 14 
  
 b eller 
  
 14 c §. 
  
 52 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 Annat beslut av Finansinspektionen enligt denna lag får över- klagas hos länsrätten. Detta gäller dock inte beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten av länsrättens avgörande. 
 Inspektionen får bestämma att ett beslut om föreläggande eller om verksamhetens drivande en- ligt 71 § sjunde stycket skall gälla omedelbart. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
  
 2. 
  
 En understödsförening som vid ikraftträdandet inte upp- fyller kraven enligt bestämmelserna i 25 och 26 d §§ behöver till och med år 2007 inte tillämpa de bestämmelserna. Innan en understödsförening uppfyller de kraven får föreningen inte bedriva gränsöverskridande verksamhet. 
  
 53 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige 
  
 dels  
 att rubriken till lagen (1998:293) om utländska försäk- ringsgivares verksamhet i Sverige, 1 kap. 1, 4, 5 och 13 §§, 2 kap. 1 3 §§, 3 kap. 2 och 6 §§, 8 kap. 1 a §, 10 kap. 1, 3, 4 a och 5 §§ samt rubriken närmast före 10 kap. 3 § skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas två nya kapitel, 3 a och 3 b kap, av fölande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Lagen om utländska försäk- 
  
 Lagen om utländska försäk- 
  
 ringsgivares 
  
 verksamhet i 
  
 ringsgivares 
  
 och tjänstepen- 
  
 Sverige 
  
 sionsinstituts 
  
 verksamhet i 
  
 Sverige 
  
 1 kap. 
  
 1 § 
  
 Utländska 
  
 försäkringsgivare 
  
 Utländska 
  
 försäkringsgivare 
  
 har rätt att bedriva verksamhet i 
  
 och utländska 
  
 tjänstepensions- 
  
 Sverige i enlighet med denna lag. 
  
 institut  
 har rätt att bedriva verk- 
  
 samhet i Sverige i enlighet med 
  
 denna lag. 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela särskilda föreskrifter om bedrivande av försäkringsrörelse för att uppfylla Sveriges åtaganden till följd av avtal mellan Europeiska gemenskaperna (EG) och Schweiz. 
 54 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 4 § 
 En utländsk försäkringsgivare skall i sin verksamhet i Sverige följa svensk lag och svenska myndigheters beslut och före- skrifter samt svara inför svensk domstol. 
 En utländsk försäkringsgivare  
 och ett utländskt tjänstepen- sionsinstitut  
 skall i sin verksam- het i Sverige följa svensk lag och svenska myndigheters beslut och föreskrifter samt svara inför svensk domstol. 
 5 § 
 I denna lag avses med 
  
 1. 
  
 EES-försäkringsgivare: 
  
  utländsk försäkringsgivare vars hem- land hör till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och vars verksamhet inom EES står under finansiell tillsyn endast av den behöriga myndigheten i hemlandet, 
  
 2. 
  
 försäkringsgivare från tredje land: annan utländsk för- säkringsgivare än  
  
 EES-försäkringsgivare 
  som enligt sitt hemlands lag är en juridisk person, 
  
 3. 
  
 utländskt tjänstepensions- institut: utländskt institut som utan att vara försäkringsgivare enligt denna lag omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/41/EG av den 3 juni 2003 om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinsti- tut, 
  
 3.  
 hemland: det land där 
  
 4.  
 hemland: det land där för- 
  
 försäkringsgivaren har 
  
 sitt 
  
 säte 
  
 säkringsgivaren  
 eller det ut- 
  
 och, när det gäller försäk- 
  
 ländska tjänstepensionsinstitutet 
  
 ringsgivaren i en försäkrings- 
  
 har sitt säte och, när det gäller 
  
 sammanslutning, det 
  
 land 
  
 där 
  
 försäkringsgivaren i en försäk- 
  
 sammanslutningens 
  
 ledning 
  
 ringssammanslutning, det 
  
 land 
  
 finns, 
  
 där sammanslutningens ledning 
  
 4. 
  
 behörig 
  
 myndighet: 
  
 den 
  
 finns, 
  
 5. 
  
 behörig 
  
 myndighet: 
  
 den 
  
 nationella myndighet utomlands 
  
 nationella myndighet utomlands 
  
 som enligt lag eller annan 
  
 som enligt lag eller annan för- 
  
 författning har behörighet 
  
 att 
  
 fattning har behörighet att ut- 
  
 utöva 
  
 tillsyn 
  
 över 
  
 EES-för- 
  
 öva 
  
 tillsyn 
  
 över  
 EES-försäk- 
  
 55 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 säkringsgivare eller försäkrings- givare från tredje land. 
 Bestämmelserna i 2 och 3 kap. i denna lag tillämpas på EES- försäkringsgivare och bestäm- melserna i 4 7 kap. på försäk- ringsgivare från tredje land. Be- stämmelserna i 8 10 kap. gäller både  
 EES-försäkringsgivare 
  och försäkringsgivare från tredje land. 
  
 ringsgivare,  
 utländskt tjänste- pensionsinstitut  
 eller försäk- ringsgivare från tredje land. 
  
 Bestämmelserna i 2 och 3 kap. i denna lag tillämpas på EES- försäkringsgivare och bestäm- melserna i 4 7 kap. på försäk- ringsgivare från tredje land. Be- stämmelserna i 8 10 kap. gäller både  
 EES-försäkringsgivare 
  och försäkringsgivare från tredje land.  
 Bestämmelserna i 3 a och 3 b kap. tillämpas på utländska tjänstepensionsinstitut. Även 10 kap. gäller sådana institut. 
  
 13 § 
 Med gränsöverskridande verksamhet avses i denna lag att en EES- försäkringsgivare från ett utländskt driftsställe meddelar försäk- ring, utan förmedling av en sekundäretablering eller ett dotterbolag här i landet, avseende en risk som är belägen i Sverige eller ett åtagande som skall fullgöras här i enlighet med 1 kap. 7 §. 
 I 3 a kap. avses med gräns- överskridande verksamhet att ett utländskt tjänstepensionsinstitut från ett utländskt driftställe, utan förmedling av en generalagent eller filial eller ett dotterbolag i Sverige, ingår avtal om tjänste- pension som skall fullgöras här. Sverige skall anses vara det land där avtalet skall fullgöras om den, som i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare skall göra in- betalningar till det utländska tjänstepensionsinstitutet, har det etableringsställe som tjänstepen- sionerna har samband med i Sverige. 
 56 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 2 
  
 kap. 
  
 1 § 
 En  
 EES-försäkringsgivare 
  som i sitt hemland har tillstånd att driva försäkringsrörelse får bedriva verksamhet i Sverige 
  
 1. 
  
 från en sekundäretablering här i landet med början två månader efter det att Finansinspektionen från den behöriga myn- digheten i försäkringsgivarens hemland tagit emot en underrättelse med sådant innehåll som anges i 2 § eller dessförinnan, om Finansinspektionen medger att verksamheten får påbörjas, 
  
 2. 
  
 genom gränsöverskridande verksamhet, så snart Finans- inspektionen från den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland tagit emot en underrättelse med sådant innehåll som anges 
  
 i 
  
 3 §. 
  
 För verksamhet i Sverige av- seende försäkringar som anges i 1 kap. 3 § femte stycket för- säkringsrörelselagen (1982:713) (tjänstepensionsförsäkringar) skall i stället för första stycket gälla följande. Verksamheten får in- ledas så snart försäkringsgivaren tagit emot sådana uppgifter från Finansinspektionen som avses i 3 kap. 2 § tredje stycket första meningen, dock senast två måna- der efter det att inspektionen från den behöriga myndigheten i för- säkringsgivarens hemland tagit emot en underrättelse med sådant innehåll som anges i 2 eller 3 §. 
 2 § 
 En underrättelse enligt 1 § 1 om sekundäretablering skall inne- hålla 
  
 1. 
  
 uppgifter om sekundäretableringens adress och om vem som skall vara dess företrädare, 
  
 2. 
  
 en plan över den tilltänkta verksamheten där det framgår hur etableringen är organiserad och vilket slags försäkringsrörelse som skall drivas där, och 
  
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 3. ett intyg utfärdat av hemlandsmyndigheten om  
 EES-för- 
  säkringsgivarens kapitalbas. 
 Avser verksamheten tjänste- pensionsförsäkring, skall under- rättelsen enligt första stycket även innehålla uppgift om 
 1. den som i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare skall betala försäkringspremierna och 
 2. det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som skall ligga till grund för försäkringarna. 
 För verksamhet rörande försäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 10 försäkringsrörelselagen (1982:713) (motorfor- donsansvar) och som inte uteslutande gäller försäkring av fraktförares ansvar skall underrättelsen enligt första stycket dessutom innehålla en försäkran att  
 EES-försäkringsgivaren 
  är 
  
 medlem i Trafikförsäkringsföreningen. 
  
 Om försäkringsgivaren avser 
  
 Om försäkringsgivaren 
  
 avser 
  
 att ändra sin verksamhet i fråga 
  
 att ändra sin verksamhet i fråga 
  
 om förhållanden som anges i 
  
 om förhållanden som anges i 
  
 första stycket 1 och 2, får änd- 
  
 första stycket 1 och 2  
 och andra 
  
 ringen göras tidigast en månad 
  
 stycket,  
 får ändringen göras tidi- 
  
 efter det att försäkringsgivaren 
  
 gast en månad efter det att 
  
 underrättat Finansinspektionen 
  
 försäkringsgivaren 
  
 underrättat 
  
 om ändringen. 
  
 Finansinspektionen 
  
 om 
  
 änd- 
  
 ringen.  
 Om ändringen 
  
 innebär 
  
 att verksamhet avseende 
  
 tjänste- 
  
 pensionsförsäkring skall inledas, skall dock bestämmelserna i 1 § andra stycket tillämpas. 
 3 § 
 En underrättelse enligt 1 § 2 om gränsöverskridande verksamhet skall innehålla 
 1. uppgifter om vilket eller vilka slag av risker eller åtaganden försäkringarna skall täcka, och 
 58 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 2. ett intyg utfärdat av hemlandsmyndigheten om 
  
 a) 
  
 försäkringsgivarens kapitalbas, och 
  
 b) 
  
 de försäkringsklasser försäkringsgivarens koncession om- 
  
 fattar. 
 Avser verksamheten tjänste- pensionsförsäkring, skall under- rättelsen enligt första stycket även innehålla uppgift om 
  
 1. 
  
 den som i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare skall betala försäkringspremierna och 
  
 2. 
  
 det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som skall ligga till grund för försäkringarna. 
  
 För verksamhet rörande försäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 10 i försäkringsrörelselagen (1982:713) (motor- fordonsansvar) och som inte uteslutande gäller försäkring av fraktförares ansvar skall underrättelsen dessutom innehålla 
  
 1. 
  
 uppgifter om vem som är försäkringsgivarens representant enligt 5 § trafikskadelagen (1975:1410), och 
  
 2. 
  
 en försäkran att försäkringsgivaren är medlem i Trafik- försäkringsföreningen. 
  
 Om försäkringsgivaren avser 
  
 Om försäkringsgivaren avser 
  
 att ändra sin verksamhet i fråga 
  
 att ändra sin verksamhet i fråga 
  
 om förhållanden som anges i 
  
 om förhållanden som anges i 
  
 första och andra styckena, får 
  
 första och andra styckena, får 
  
 ändringen 
  
 göras tidigast 
  
 en 
  
 ändringen 
  
 göras tidigast 
  
 en 
  
 månad efter det att Finans- 
  
 månad efter det att Finans- 
  
 inspektionen 
  
 underrättats 
  
 om 
  
 inspektionen 
  
 underrättats 
  
 om 
  
 ändringen 
  
 av 
  
 den behöriga 
  
 ändringen 
  
 av 
  
 den 
  
 behöriga 
  
 myndigheten 
  
 i 
  
 försäkringsgiva- 
  
 myndigheten 
  
 i 
  
 försäkringsgiva- 
  
 rens hemland. 
  
 rens hemland. 
  
 Om 
  
 ändringen 
  
 innebär att verksamhet avseende 
  
 tjänstepensionsförsäkring skall in- 
  
 ledas, skall dock bestämmelserna i 1 § andra stycket tillämpas. 
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 3 kap. 
 2 § 
 Finansinspektionen skall, i samarbete med den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland, utöva tillsyn över att  
 EES-försäkringsgivaren 
  bedriver sin verksamhet i Sverige i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar försäk- ringsgivarens näringsverksamhet. 
 Finansinspektionen skall lämna uppgifter till de behöriga myn- digheterna i  
 EES-försäkringsgivares 
  hemländer, om dessa myndig- heter behöver uppgifterna för sin tillsyn över försäkringsgivares verksamheter, samt i övrigt ha ett nära samarbete med dessa myndigheter. 
 Avser  
 EES-försäkringsgivarens 
  verksamhet i Sverige tjänste- pensionsförsäkring, skall Finans- inspektionen, om det behövs, senast två månader efter det att inspektionen tagit emot en under- rättelse enligt 2 kap. 2 eller 3 § till den behöriga myndigheten i EES- försäkringsgivarens hemland läm- na uppgifter om sådana bestäm- melser som avses i första stycket. Finansinspektionen skall när för- säkringsgivaren påbörjat sin verk- samhet här i landet underrätta den myndigheten om väsentliga ändringar i de bestämmelserna. 
 6 § 
 Om en  
 EES-försäkringsgivare 
  överträder denna lag eller en föreskrift som har meddelats med stöd av denna lag eller på annat sätt visar sig olämplig att driva verksamhet här, får Finans- inspektionen förelägga försäkringsgivaren att vidta rättelse. Om försäkringsgivaren inte följer föreläggandet skall inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland. 
 Om överträdelsen skett i verk- samhet avseende tjänstepensions- försäkring, gäller i stället för 
 60 
 SOU 2004:101 Författningsförslag 
 första stycket att Finansinspek- tionen genast skall underrätta den behöriga myndigheten i försäk- ringsgivarens hemland. 
 Om rättelse ändå inte sker, får Finansinspektionen förbjuda försäkringsgivaren att fortsätta sin marknadsföring och att ingå nya försäkringsavtal om risker som är belägna här i landet eller, när det gäller livförsäkring, om försäkringsåtaganden som skall fullgöras här i landet. Innan ett förbud meddelas skall inspektionen under- rätta den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland. 
  
 I brådskande fall får Finans- 
  
 I brådskande fall får Finans- 
  
 inspektionen, utan att den 
  
 inspektionen, utan att den 
  
 behöriga myndigheten under- 
  
 behöriga myndigheten under- 
  
 rättats, vidta åtgärder som anges 
  
 rättats, vidta åtgärder som anges 
  
 i  
 andra  
 stycket för att hindra 
  
 i  
 tredje  
 stycket för att hindra 
  
 ytterligare överträdelser. 
  
 ytterligare överträdelser  
 i verk- 
  
 samhet som inte avser tjänstepen- 
  
 sionsförsäkring. 
  
 Finansinspektionen får i brådskande fall, och utan att den utländska behöriga myndigheten underrättats, även förordna ett ombud att på försäkringsgivarens vägnar ta emot stämning och i övrigt företräda denne när det gäller redan meddelade försäkringar. Inspektionen skall genast införa kungörelse enligt 10 kap. 1 § 1 om förordnandet. Till dess att en sådan kungörelse har införts får en försäkringstagare, om försäkringsgivaren inte är en försäkrings- sammanslutning, sätta in förfallna försäkringspremier hos inspek- tionen med samma verkan som om de har betalats till för- säkringsgivaren. 
 BESTÄMMELSER OM UT- 
 LÄNDSKA TJÄNSTEPEN- 
 SIONSINSTITUT 
 3 a kap. Rätt att driva verk- samhet i Sverige m.m. 
 1 § 
 Ett utländskt tjänstepensions- institut, som i sitt hemland har tillstånd att bedriva tjänstepen- 
 61 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 sionsverksamhet eller är registre- rat för sådan verksamhet, får bedriva gränsöverskridande verk- samhet i Sverige så snart institutet tagit emot sådana uppgifter från Finansinspektionen som avses i 3 b kap. 2 § tredje stycket första meningen, dock senast två måna- der efter det att inspektionen från den behöriga myndigheten i insti- tutets hemland tagit emot en underrättelse med sådant innehåll som anges i 2 §. 
 2 § 
 En underrättelse enligt 1 § skall innehålla uppgift om 
 1. den som i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare skall göra inbetalningar till det utländska tjänstepensionsinstitu- tet och 
 2. det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som skall ligga till grund för tryggandet. 
 Om det utländska tjänstepen- sionsinstitutet avser att ändra sin verksamhet i fråga om förhållan- den som anges i första stycket, får ändringen göras tidigast en månad efter det att Finansinspek- tionen underrättats om ändringen av den behöriga myndigheten i institutets hemland. 
 3 § 
 De personer, vilkas pensioner tryggas av ett utländskt tjänste- pensionsinstitut, skall ges erfor- derlig information om institutet 
 62 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 och dess verksamhet samt om pensionerna och de överenskom- melser som ligger till grund för pensionerna. Även de som er- bjuds att ingå avtal om tjänste- pension skall ges sådan informa- tion. 
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilken information som ett ut- ländskt tjänstepensionsinstitut skall lämna. 
 3 b kap. Tillsyn över utländska tjänstepensionsinstitut 
 1 § 
 Den behöriga myndigheten i tjänstepensionsinstitutets hemland har ansvaret för den finansiella tillsynen över institutets verk- samhet i Sverige. Den tillsynen omfattar kontroll av tjänstepen- sionsinstitutets solvens, avsätt- ningar och placering av till- gångar. 
 Finansinspektionen skall an- svara för tillsynen i övrigt över tjänstepensionsinstitutets verk- samhet i Sverige. 
 2 § 
 Finansinspektionen skall, i samarbete med den behöriga myndigheten i tjänstepensions- institutets hemland, utöva tillsyn över att det utländska tjänste- pensionsinstitutet bedriver sin verksamhet i Sverige i enlighet 
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 med denna lag och andra för- fattningar som reglerar institutets näringsverksamhet. 
 Finansinspektionen skall läm- na uppgifter till de behöriga myn- digheterna i utländska tjänste- pensionsinstituts hemländer, om dessa myndigheter behöver upp- gifterna för sin tillsyn över tjänstepensionsinstituts verksam- heter, samt i övrigt ha ett nära samarbete med dessa myndig- heter. 
 Finansinspektionen skall, om det behövs, senast två månader efter det att inspektionen tagit emot en underrättelse enligt 3 a kap. 2 § till den behöriga myn- digheten i tjänstepensionsinstitu- tets hemland lämna uppgifter om sådana bestämmelser som avses i första stycket. Finansinspektionen skall när institutet påbörjat sin verksamhet här i landet under- rätta den myndigheten om väsentliga ändringar i de bestäm- melserna. 
 3 § 
 Ett utländskt tjänstepensions- institut som driver verksamhet här i landet skall lämna Finans- inspektionen de uppgifter om verksamheten som behövs för tillsynen. 
 64 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka upplysningar som tjänstepensions- institutet skall lämna till in- spektionen enligt första stycket. 
 4 § 
 Skyldigheten enligt 3 § att lämna upplysningar gäller även för styrelsen och den verk- ställande direktören eller mot- svarande organ i företag vars verksamhet uteslutande skall vara att biträda ett utländskt tjänste- pensionsinstitut eller som ett sådant institut har ett bestäm- mande inflytande i. 
 5 § 
 Om ett utländskt tjänste- pensionsinstitut överträder denna lag, en föreskrift som har med- delats med stöd av denna lag eller en annan författning som reglerar institutets näringsverksamhet, skall Finansinspektionen genast underrätta den behöriga myndig- heten i institutets hemland. 
 Om rättelse inte sker, får Finansinspektionen förbjuda tjänstepensionsinstitutet att fort- sätta sin marknadsföring och att ingå nya avtal om tjänstepension som skall fullgöras här i landet. Innan ett förbud meddelas skall inspektionen underrätta den be- höriga myndigheten i institutets hemland. 
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 6 § 
 Om den behöriga myndigheten i det utländska tjänstepen- sionsinstitutets hemland inskrän- ker institutets rätt att förfoga över sina tillgångar, skall Finans- inspektionen på begäran av myn- digheten vidta motsvarande åt- gärder i fråga om institutets till- gångar i Sverige. 
 Finansinspektionen skall bi- träda den behöriga myndigheten i det utländska tjänstepensions- institutets hemland vid verk- ställighet av ett beslut om hur verksamheten skall drivas efter det att den myndigheten beslutat 
 1. att institutet inte får fortsätta sin marknadsföring eller ingå nya avtal om tjänstepension, eller 
 2. att inskränka institutets rätt att förfoga över sina tillgångar. 
 7 § 
 Om ett utländskt tjänste- pensionsinstitut till följd av ett beslut av den behöriga myndig- heten i hemlandet inte längre får driva verksamhet här i landet, skall Finansinspektionen vidta de åtgärder som behövs för att hind- ra att institutet fortsätter verk- samheten eller inleder ny verk- samhet. Inspektionen skall, på begäran av och i samarbete med den behöriga myndigheten i insti- tutets hemland, 
 1. förbjuda institutet att förfoga över sina tillgångar i Sverige eller begränsa institutets förfogande- 
 66 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 rätt, eller 
 2. förbjuda institutet att fort- sätta sin marknadsföring eller att ingå nya avtal om tjänstepension. 
 Finansinspektionen skall i övrigt vidta de åtgärder som behövs till skydd för dem vilkas pensioner tryggas. Inspektionen skall också biträda hemlandets behöriga myndighet i angelägen- heter som rör avveckling av tjänstepensionsinstitutets verk- samhet här i landet. Inspektionen får därvid vidta sådana åtgärder som inspektionen kan besluta i fråga om ett svenskt försäkrings- bolag. 
 8 kap. 
 1 a § 
  
 Information till försäkrings- 
  
 Information till 
  
 försäkrings- 
  
 tagare och dem som erbjuds att 
  
 tagare och dem som erbjuds att 
  
 teckna en försäkring skall vara 
  
 teckna en försäkring skall vara 
  
 anpassad efter försäkringens art 
  
 anpassad efter försäkringens art 
  
 och tydligt 
  
 visa försäkringens 
  
 och tydligt 
  
 visa försäkringens 
  
 villkor 
  
 och 
  
 värdeutveckling. 
  
 villkor 
  
 och 
  
 värdeutveckling. 
  
 Även 
  
 andra 
  
 ersättningsberätti- 
  
 Även 
  
 andra 
  
 ersättningsberätti- 
  
 gade på grund av försäkringar 
  
 gade på grund av försäkringar 
  
 skall ges den information de 
  
 skall ges den information de 
  
 behöver. 
  
 behöver.  
 I fråga om tjänste- 
  
 pensionsförsäkringar 
  
 skall 
  
 infor- 
  
 mationen innehålla uppgifter om 
  
 försäkringsgivaren 
  
 och 
  
 dennes 
  
 verksamhet samt om de överens- 
  
 kommelser som ligger till grund för försäkringarna. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilken information som en försäkringsgivare skall lämna till försäkringstagarna, andra ersätt- 
 67 
  
 2. beslut om att förbjuda eller begränsa en utländsk försäk- ringsgivares  
  
 eller ett utländskt tjänstepensionsinstituts  
  
 rätt att förfoga över sina tillgångar här i landet enligt 3 kap. 7 § första stycket, 9 § första stycket, 
  
 3 b kap. 6 § första stycket, 7 § första stycket  
  
 eller 6 kap. 11 § första stycket, 
  
 Författningsförslag SOU 2004:101 
 ningsberättigade på grund av försäkringarna och till dem som erbjuds att teckna en försäkring hos försäkringsgivaren. 
 10 kap. 
 1 § 
 Finansinspektionen skall i Post- och Inrikes Tidningar kungöra 1. förordnande av ett ombud enligt 3 kap. 6 § fjärde stycket, 8 § 
 eller 6 kap. 12 §, 
 2. beslut om att förbjuda eller begränsa en utländsk försäk- ringsgivares rätt att förfoga över sina tillgångar här i landet enligt 3 kap. 7 § första stycket, 9 § första stycket eller 6 kap. 11 § första stycket, 
  
 3. 
  
 koncession som beviljas en försäkringsgivare från tredje land enligt 4 kap. 5 § första stycket, 
  
 4. 
  
 förlängning av koncession som beviljas en försäkringsgivare från tredje land enligt 4 kap. 6 §, 
  
 5. 
  
 godkännande av en företrädare för en försäkringsgivare från tredje land enligt 4 kap. 5 § första stycket eller 8 §, 
  
 6. 
  
 ändring av firma för en försäkringsgivare från tredje land enligt 6 kap. 3 § första stycket 5, 
  
 7. 
  
 förverkande av koncession enligt 6 kap. 2 eller 13 § eller återkallande av koncession enligt 7 kap. 1 § för en försäkringsgivare från tredje land, 
  
 8. 
  
 godkännande eller förordnande av ett ombud enligt 7 kap. 2 § andra stycket, 
  
 9. 
  
 anbud om övertagande av ett försäkringsbestånd i ett administrationsbo enligt 7 kap. 6 § första stycket, 
  
 10. 
  
 beslut om antagande av anbud enligt 7 kap. 7 § första stycket, 
  
 11. 
  
 ansökan om tillstånd till överlåtelse av försäkringsbestånd enligt 9 kap. 5 §, och 
  
 12. 
  
 tillstånd till överlåtelse enligt 9 kap. 8 § första stycket. 
  
 I 7 kap. 7 § fjärde stycket och 9 kap. 8 § andra stycket finns bestämmelser om offentliggörande av vissa överlåtelsebeslut i andra  
 EES-länder. 
  
 68 
 SOU 2004:101 Författningsförslag 
  
 Otillåten försäkringsverksam- 
  
 Otillåten försäkrings-  
 eller 
  
 het 
  
 tjänstepensions 
 verksamhet 
  
 3 § 
  
 Om det kan antas att någon driver en verksamhet som omfattas av denna lag, får Finansinspektionen förelägga denne att lämna de upplysningar om verksamheten som behövs till inspektionen för 
  
 att den skall kunna bedöma om lagen är tillämplig. 
  
 Om 
  
 Finansinspektionen fin- 
  
 Om 
  
 Finansinspektionen 
  
 fin- 
  
 ner att någon bedriver verksam- 
  
 ner att någon bedriver verksam- 
  
 het enligt denna lag utan att 
  
 het enligt denna lag utan att 
  
 förutsättningarna enligt 2 kap. 
  
 förutsättningarna 
  
 enligt 
  
 2 
  
 kap. 
  
 1 § eller 4 kap. 1 § är uppfyllda, 
  
 1 §,  
 3 a kap. 1 §  
 eller 4 kap. 1 § 
  
 skall 
  
 inspektionen förelägga 
  
 är uppfyllda, skall inspektionen 
  
 denne att inom bestämd tid 
  
 förelägga denne att inom be- 
  
 ändra 
  
 sin 
  
 verksamhet 
  
 enligt 
  
 stämd tid ändra sin verksamhet 
  
 inspektionens anvisningar 
  
 eller 
  
 enligt inspektionens anvisningar 
  
 upphöra med verksamheten. 
  
 eller upphöra med verksam- 
  
 heten. 
  
 Ett föreläggande enligt denna 
  
 Ett föreläggande enligt denna 
  
 paragraf får riktas såväl mot den 
  
 paragraf får riktas såväl mot den 
  
 utländska 
  
 försäkringsgivaren 
  
 utländska 
  
 försäkringsgivaren 
  
 som mot den som här i landet, i 
  
 eller det utländska tjänstepen- 
  
 syfte att förmå någon att teckna 
  
 sionsinstitutet  
 som mot den som 
  
 försäkring 
  
 hos försäkringsgiva- 
  
 här i landet, i syfte att förmå 
  
 ren, är verksam för försäkrings- 
  
 någon att teckna försäkring hos 
  
 givarens räkning. Inspektionen 
  
 försäkringsgivaren  
 eller 
  
 ingå 
  
 skall genast underrätta den be- 
  
 avtal 
  
 om 
  
 tjänstepension 
  
 med 
  
 höriga myndigheten i försäk- 
  
 tjänstepensionsinstitutet,  
 är verk- 
  
 ringsgivarens hemland om före- 
  
 sam för försäkringsgivarens  
 eller 
  
 läggandet. 
  
 tjänstepensionsinstitutets  
 räkning. 
  
 Inspektionen 
  
 skall 
  
 genast 
  
 underrätta den behöriga myn- 
  
 digheten i 
  
 försäkringsgivarens 
  
 eller 
  
 tjänstepensionsinstitutets 
  
 hemland om föreläggandet. 
  
 69 
 Författningsförslag SOU 2004:101 
 4 a § 
 Finansinspektionen får bestämma att följande beslut skall gälla 
  
 omedelbart, nämligen beslut 
  
 1. att förbjuda en  
 EES-för- 
  
 1. 
  
 att förbjuda en  
 EES-för- 
  
 säkringsgivare att fortsätta med 
  
 säkringsgivare  
 eller ett utländskt 
  
 sin marknadsföring eller ingå 
  
 tjänstepensionsinstitut  
 att fort- 
  
 nya försäkringsavtal, 
  
 sätta 
  
 med 
  
 sin 
  
 marknadsföring 
  
 eller 
  
 ingå 
  
 nya 
  
 försäkringsavtal 
  
 eller avtal om tjänstepension, 
  
 2. att inskränka en EES- 
  
 2. 
  
 att inskränka en EES- 
  
 försäkringsgivares rätt att för- 
  
 försäkringsgivares  
 eller ett ut- 
  
 foga över sina tillgångar enligt 
  
 ländskt 
  
 tjänstepensionsinstituts 
  
 3 kap. 6, 7 eller 9 §, 
  
 rätt att förfoga över sina 
  
 tillgångar enligt 3 kap. 6, 7 eller 
  
 9 §  
 eller 3 b kap. 6 eller 7 §, 
  
 3. 
  
 att inte lämna sitt samtycke till en överlåtelse av ett försäkringsbestånd enligt 9 kap. 2 §, 
  
 4. 
  
 att meddela föreläggande, eller 
  
 5. 
  
 om hur verksamheten skall bedrivas enligt 6 kap. 11 § andra stycket. 
  
 5 § 
  
 Finansinspektionen kan för- 
  
 Finansinspektionen 
  
 kan för- 
  
 ena ett föreläggande eller förbud 
  
 ena ett föreläggande eller förbud 
  
 enligt denna lag med vite. Har 
  
 enligt denna lag med vite. Har 
  
 inspektionen förelagt vite skall 
  
 inspektionen förelagt 
  
 vite skall 
  
 den 
  
 utländska 
  
 försäkrings- 
  
 den 
  
 utländska 
  
 försäkrings- 
  
 givaren genast skriftligen under- 
  
 givaren 
  
 eller 
  
 det 
  
 utländska 
  
 rättas om detta. 
  
 tjänstepensionsinstitutet 
  
 genast 
  
 skriftligen underrättas om detta. 
  
 Finansinspektionen kan vid vite förelägga företrädaren för en försäkringsgivare från tredje land att fullgöra sina skyldigheter enligt denna lag eller andra författningar att sända in behöriga redovisningshandlingar och revisionsberättelser. Följs inte ett sådant vitesföreläggande kan inspektionen döma ut vitet. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
  
 2. 
  
 En  
  
 EES-försäkringsgivare 
  som är verksam i Sverige när denna lag träder i kraft har rätt att med stöd av äldre bestämmelser fortsätta den verksamheten här. 
 70 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. 
  
 dels  
 att 10 a, 11, 31 och 32 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas 13 nya paragrafer, 9 a, 10 b d, 15 a e, 16 a och 34 36 §§, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 9 a § 
  
 Bestämmelserna i 10 a § 
  
 andra femte styckena, 10 b 10 d §§ 
  
 och 11 
  
 § fjärde 
  
 stycket 
  
 samt 
  
 15 a 15 e och 16 a §§ gäller en 
  
 pensionsstiftelse 
  
 som 
  
 tryggar 
  
 utfästelse 
  
 om pension 
  
 till 
  
 minst 
  
 100 personer. 
 De bestämmelser som anges i första stycket får tillämpas även av andra pensionsstiftelser. 
 10 a § 
 En pensionsstiftelses styrelse svarar för att förmögenheten är placerad på ett nöjaktigt sätt och för att stiftelsens medel inte används för annat än stiftelsens ändamål. 
 För en pensionsstiftelse som avses i 9 a § första stycket skall i fråga om placering i stället för första stycket gälla bestämmel- serna i tredje femte styckena. 
 Pensionsstiftelsen skall placera tillgångarna i enlighet med prin- ciperna i 7 kap. 9 a § andra och tredje meningarna försäkrings- rörelselagen (1982:713) samt på det sätt som bäst gagnar dem som 
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 omfattas av stiftelsens ändamål och också i övrigt på ett aktsamt sätt. Av tillgångarna får högst 
 fem procent utgöras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obli- gationer och andra skuldförbin- delser, vilka getts ut av arbets- givaren och 
 tio procent utgöras av sådana tillgångar som avses i första strecksatsen, vilka getts ut av före- tag i en grupp av emittenter eller låntagare med sådan inbördes anknytning som anges i 7 kap. 10 c § andra stycket försäkrings- rörelselagen, vari arbetsgivaren ingår. 
 Begränsningarna i tredje stycket första och andra streck- satserna gäller inte sådana till- gångar som svenska staten eller en utländsk stat svarar för. 
 Beträffande användande av optioner och terminskontrakt eller andra liknande finansiella instrument skall pensionsstiftelsen tillämpa 7 kap. 17 b § försäk- ringsrörelselagen och föreskrifter som meddelats med stöd av de bestämmelserna. 
 10 b § 
 En pensionsstiftelse som avses i 9 a § första stycket skall upprätta och följa placeringsriktlinjer. Sådana riktlinjer skall innehålla principerna för placering av samt- liga tillgångar. Regeringen eller den myndighet som regeringen 
 72 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 bestämmer skall meddela när- mare föreskrifter om vad rikt- linjerna skall innehålla. 
 Senast när placeringsriktlinjer börjar användas, skall de ges in till Finansinspektionen. Till rikt- linjerna skall fogas en redogörelse för de konsekvenser som rikt- linjerna får för pensionsstiftelsen och dem som omfattas av stiftel- sens ändamål. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vad redogörelsen skall innehålla. 
 Bestämmelserna i andra stycket gäller också vid ändring av placeringsriktlinjer. 
 10 c § 
 Styrelsen skall fastställa pla- ceringsriktlinjer enligt 10 b §. Styrelsen ansvarar för att rikt- linjerna följs och skall fortlöpande pröva om de behöver ändras. 
 10 d § 
 En pensionsstiftelse som avses i 9 a § första stycket skall till dem som omfattas av stiftelsens ända- mål ge erforderlig information om stiftelsen och dess verksamhet samt om pensionerna och de överenskommelser som ligger till grund för pensionerna. 
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilken information som en pen- sionsstiftelse skall lämna. 
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 11 § 
 En pensionsstiftelse får inte ta emot en fordran mot arbets- givaren. Avtal som strider mot detta är ogiltigt. Stiftelsen får dock låna ut medel till arbetsgivaren, om det ställs betryggande säkerhet för lånet eller tillsynsmyndigheten medger det. 
 En stiftelse får inte ta emot egendom från arbetsgivaren på villkor, som väsentligt begränsar stiftelsens rätt att förfoga över egendomen. Inte heller får en stiftelse som har grundats av aktie- bolag, utan att tillsynsmyndigheten godkänner det, äga aktier i bolaget eller i bolag vilket står i sådant förhållande till detta som avses i 1 kap. 5 § aktiebolagslagen (1975:1385). 
 Om en pensionsstiftelse har till ändamål att trygga utfästelse om pension till arbetstagare eller arbetstagares efterlevande i aktiebolag som är fåmansföretag enligt 56 kap. 2 och 3 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) skall, i fråga om stiftelsens rätt att lämna lån och ställa säkerhet, bestämmelserna i 12 kap. 7 och 8 §§ samt 19 kap. 1 § aktiebolagslagen tillämpas. 
 En pensionsstiftelse som avses i 9 a § första stycket får ta upp eller ta över penninglån endast för att tillgodose tillfälliga likviditets- behov, dock under förutsättning att den samlade upplåningen är av ringa betydelse med hänsyn till stiftelsens omfattning. En sådan stiftelse får inte ställa säkerhet för tredje man. 
 15 a § 
 En pensionsstiftelse som avses i 9 a § första stycket får från Sverige trygga utfästelse om pen- sion som skall fullgöras i ett annat land inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet (gräns- överskridande verksamhet). Det- samma gäller en sådan pensions- stiftelse som med stöd av 9 a § andra stycket tillämpar 10 a § andra femte styckena, 10 b 
 74 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 10 d §§, 11 § fjärde stycket och 
 16 a §. 
 15 b § 
 En pensionsstiftelse som avser att bedriva gränsöverskridande verksamhet enligt 15 a § skall underrätta Finansinspektionen om det. 
 Underrättelsen enligt första stycket skall innehålla uppgift om 
  
 1. 
  
 den arbetsgivare som skall göra inbetalningar till pensions- stiftelsen och 
  
 2. 
  
 det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som skall ligga till grund för tryggandet. 
  
 15 c § 
 Finansinspektionen skall, om de förutsättningar som anges i andra stycket är uppfyllda, inom tre månader från det att en underrättelse enligt 15 b § tagits emot meddela den behöriga myndigheten i det land där den gränsöverskridande verksamheten skall bedrivas om underrättelsen. 
 Ett meddelande enligt första stycket skall lämnas om det inte finns skäl att ifrågasätta att 
  
 1. 
  
 pensionsstiftelsens organisa- tion är ändamålsenlig och 
  
 2. 
  
 pensionsstiftelsens finansiella situation är tillfredsställande med hänsyn till den planerade verk- samhetens art och omfattning. 
  
 Finansinspektionen skall sam- tidigt som den lämnar meddelan- det enligt första stycket underrätta 
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 pensionsstiftelsen om att med- delandet lämnats. 
 Erhåller Finansinspektionen med anledning av ett sådant meddelande som avses i första stycket från den behöriga myn- digheten i det land där den gränsöverskridande verksamheten skall bedrivas uppgifter om i det landet tillämpliga verksamhets- bestämmelser, skall inspektionen underrätta pensionsstiftelsen om dessa uppgifter. Den gränsöver- skridande verksamheten får in- ledas efter det att stiftelsen tagit emot underrättelsen från Finans- inspektionen, dock senast två månader efter det att den be- höriga myndigheten i det land där den gränsöverskridande verksam- heten skall bedrivas mottagit inspektionens meddelande enligt första stycket. 
 Om Finansinspektionen finner att förutsättningar för att bedriva gränsöverskridande verksamhet inte föreligger, skall inspektionen vägra att lämna meddelande enligt första stycket. Beslut härom skall fattas inom tre månader från det att en underrättelse enligt 15 b § togs emot. 
 15 d § 
 Om något av de förhållanden som angetts i en underrättelse enligt 15 b § skall ändras sedan den gränsöverskridande verksam- heten inletts, skall pensions- stiftelsen underrätta Finans- 
 76 
  
 inspektionen minst en månad innan ändringen genomförs. 
  
 Om Finansinspektionen finner att ändringen inte får göras, skall inspektionen meddela beslut om det inom en månad från det att underrättelsen kom in till inspek- tionen. 
  
 15 e § 
  
 Gäller i ett annat land inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet bestämmelser om ett utländskt tjänstepensionsinsti- tuts placering av tillgångar i verksamhet som bedrivs i det landet vilka avviker från före- skrifterna i 10 a § andra femte styckena, skall för en pensions- stiftelses verksamhet i det landet de bestämmelserna tillämpas. 
  
 16 a § 
  
 En styrelseledamot i en pen- sionsstiftelse som avses i 9 a § första stycket skall ha de insikter och den erfarenhet som krävs för att delta i ledningen av en sådan pensionsstiftelse och även i övrigt vara lämplig för uppgiften. 
  
 31 § 
  
 Tillsynsmyndighet är länsstyrelsen i det län där arbetsgivaren har sitt hemvist. 
  
 Styrelsen för en pensions- Styrelsen för en pensions- eller personalstiftelse skall an- eller personalstiftelse skall an- mäla stiftelsen för tillsyn senast mäla stiftelsen för tillsyn senast sex månader efter det att sty- sex månader efter det att sty- relsen har tagit emot sitt upp- relsen har tagit emot sitt upp- drag. drag.  
  
 En pensionsstiftelse som 
  
 77 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 skall trygga utfästelse om pension till minst 100 personer skall dock anmälas för tillsyn genast efter det att uppdraget tagits emot. 
 Anmälan enligt andra stycket skall innehålla uppgift om stiftelsens postadress och telefon samt om styrelseledamöternas namn, personnummer, bostadsadress, postadress och telefon. Till anmälan skall fogas bestyrkt kopia av de handlingar som arbets- givaren upprättat avseende stiftelsen samt, om möjligt, uppgift om storleken och beskaffenheten av stiftelsens förmögenhet. När en ändring har inträtt i något förhållande som tidigare har anmälts, skall detta genast anmälas till tillsynsmyndigheten. 
 När tryggandet i en pensions- stiftelse omfattar minst 100 per- soner, skall styrelsen genast göra en anmälan till tillsynsmyndig- heten. Detsamma gäller när en pensionsstiftelse beslutat att tillämpa de bestämmelser som anges i 9 a § första stycket. 
 Tillsynsmyndigheten skall föra ett register över anmälda stiftelser. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om avgifter för tillsyn och registrering enligt denna lag. 
 Tillsynsmyndigheten skall underrätta Finansinspektionen om en anmälan enligt andra stycket andra meningen eller fjärde stycket. 
 32 § 
 Tillsynsmyndigheten skall ingripa, om det kan antas att en pensions- eller personalstiftelse inte förvaltas i enlighet med de för stiftelsen gällande föreskrifterna eller denna lag. 
 Tillsynsmyndigheten skall ge stiftelserna råd och upplysningar. Vid tillsynen över pensions- och personalstiftelser tillämpas i övrigt bestämmelserna i 9 kap. 4 och 5 §§, 6 § tredje stycket samt 
 7 § stiftelselagen (1994:1220). 
 78 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 För tillsynen över förvalt- ningen av vissa pensionsstiftelser gäller särskilda bestämmelser i 34 och 35 §§. 
 34 § 
 Finansinspektionen skall utöva tillsyn över att en pensionsstiftelse som avses i 9 a § första stycket förvaltas i enlighet med bestäm- melserna i 10 a § andra femte styckena, 10 b 10 d §§, 11 § fjärde stycket, 15 a 15 e och 16 a §§ samt med föreskrifter som meddelats med stöd av någon av dessa bestämmelser. Inspektionen skall utöva sådan tillsyn också över förvaltningen av en stiftelse som med stöd av 9 a § andra stycket beslutat att tillämpa de bestämmelserna. 
 Finansinspektionen skall i sin tillsynsverksamhet samarbeta med motsvarande utländska till- synsmyndigheter i den utsträck- ning som följer av Sveriges med- lemskap i Europeiska unionen. 
 35 § 
 Finansinspektionen får med- dela de erinringar i fråga om en pensionsstiftelses förvaltning som inspektionen anser behövliga. 
 Finansinspektionen skall före- lägga pensionsstiftelsen eller sty- relsen att vidta rättelse om inspektionen finner att 
 1. avvikelse skett från någon av de bestämmelser som anges i 34 § första stycket, eller 
 79 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 2. placeringsriktlinjerna inte längre är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och be- skaffenheten av stiftelsens för- valtning. 
 Finansinspektionen får be- gränsa pensionsstiftelsens för- foganderätt eller förbjuda stiftel- sen att förfoga över sina tillgångar i Sverige, om det bedöms vara nödvändigt för att skydda dem som omfattas av stiftelsens ända- mål. Finansinspektionen får be- sluta hur pensionsstiftelsen skall förvaltas efter ett sådant beslut. 
 I fråga om styrelsens skyldighet att lämna upplysningar och hålla tillgångar och handlingar till- gängliga för granskning samt beträffande tillsynen i övrigt skall bestämmelserna i 19 kap. 3 §, 8 § första meningen, 9 §, 10 § 1, 11 § femte stycket, 11 a och 15 §§ och 21 kap. 2 § fjärde stycket för- säkringsrörelselagen (1982:713) samt föreskrifter som meddelats med stöd av någon av dessa bestämmelser äga motsvarande tillämpning. 
 36 § 
 Finansinspektionens beslut en- ligt 15 c och 15 d §§ får över- klagas hos kammarrätten. 
 I fråga om överklagande av annat beslut av Finansinspek- tionen enligt denna lag skall 19 kap. 13 § tredje stycket för- säkringsrörelselagen (1982:713) äga motsvarande tillämpning. 
 80 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 Inspektionen får bestämma att ett beslut om föreläggande eller om förvaltning enligt 35 § tredje stycket skall gälla omedelbart. 
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1986:436) om näringsförbud 
 Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1986:436) om näringsförbud skall ha följande lydelse. 
  
 Lydelse enligt SFS 2004:579 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 § 
 Den som är underkastad näringsförbud får inte 
  
 1. 
  
 driva näringsverksamhet, 
  
 2. 
  
 vara bolagsman i ett annat handelsbolag än kommanditbolag eller komplementär i ett kommanditbolag eller medlem i en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i Sverige, 
  
 3. 
  
 vara stiftare av ett aktiebolag, en sparbank eller ett försäkringsbolag, 
  
 4. vara ledamot eller supp- 
  
 4. vara ledamot eller supp- 
  
 leant i styrelsen för ett aktie- 
  
 leant i styrelsen för ett aktie- 
  
 bolag, en sparbank, ett försäk- 
  
 bolag, en sparbank, ett försäk- 
  
 ringsbolag, ett handelsbolag, en 
  
 ringsbolag, 
  
 en 
  
 understödsför- 
  
 europeisk 
  
 ekonomisk 
  
 intresse- 
  
 ening som avses i 7 § tredje 
  
 gruppering med säte i Sverige 
  
 stycket 
  
 lagen 
  
 (1972:262) om 
  
 eller 
  
 en 
  
 ekonomisk 
  
 förening 
  
 understödsföreningar,  
 ett 
  
 han- 
  
 eller en sådan ideell förening 
  
 delsbolag, en europeisk ekono- 
  
 eller 
  
 stiftelse 
  
 som 
  
 driver 
  
 misk 
  
 intressegruppering 
  
 med 
  
 näringsverksamhet eller ledamot 
  
 säte i Sverige eller en ekonomisk 
  
 eller suppleant i  
 förvaltnings-, 
  
 förening  
 eller en pensionsstiftelse 
  
 lednings- 
  
 eller 
  
 tillsynsorganet 
  
 eller en sådan ideell förening 
  
 för ett europabolag med säte i 
  
 eller 
  
 stiftelse 
  
 som 
  
 driver 
  
 Sverige, 
  
 näringsverksamhet eller ledamot 
  
 eller suppleant i  
 förvaltnings-, 
  
 lednings- 
  
 eller 
  
 tillsynsorganet 
  
 för ett europabolag med säte i 
  
 Sverige, 
  
 5. vara verkställande direktör eller vice verkställande direktör i ett aktiebolag, ett försäkringsbolag eller ett europabolag med säte i Sverige eller företagsledare i en europeisk ekonomisk intresse- gruppering med säte i Sverige, 
 82 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 6. 
  
 vara firmatecknare eller i annan egenskap vara ställföreträdare för en sådan juridisk person som anges vid 4, 
  
 7. 
  
 faktiskt utöva ledningen av en näringsverksamhet eller av en sådan juridisk person som är bokföringspliktig även om den inte driver näring, 
  
 8. 
  
 äga så många aktier i ett aktiebolag, ett försäkringsaktiebolag eller ett europabolag med säte i Sverige att hans andel av röstetalet för samtliga aktier i bolaget överstiger femtio procent, eller 
  
 9. 
  
 inneha fullmakt att företräda en enskild näringsidkare i dennes näringsverksamhet eller en juridisk person som anges i 4. 
  
 Förbudet i första stycket 9 gäller inte i fråga om fullmakt som avses i 10 § andra stycket lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. 
 Beträffande verkställande direktör och vice verkställande direktör för en filial enligt lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. och föreståndare för en verksamhet enligt samma lag finns bestämmelser om näringsförbud i den lagen. 
 Näringsförbud utgör inget hinder mot att sådan verksamhet bedrivs som innebär utövning av rättighet som avses i 2 kap. 1 § regeringsformen eller 1 kap. 1 §, 4 kap. 1 §, 6 kap. 1 § eller 13 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen eller 1 kap. 1 §, 3 kap. 1, 2 eller 8 § eller 10 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen. 
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 83 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 6 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) 
 Härigenom föreskrivs att 4 a § förmånsrättslagen (1970:979) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 a § 
 Förmånsrätt följer med för- säkringstagares och andra er- sättningsberättigades fordran på grund av försäkringsavtal hos försäkringsgivare i den egendom och i den omfattning som anges i 7 kap. 11 a § försäkrings- rörelselagen (1982:713) och 5 kap. 11 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige. 
 Förmånsrätt följer med för- säkringstagares och andra er- sättningsberättigades fordran på grund av försäkringsavtal hos försäkringsgivare i den egendom och i den omfattning som anges i 7 kap. 11 a § försäkrings- rörelselagen (1982:713) och 5 kap. 11 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares  
 och tjänstepensionsinstituts  
 verksam- het i Sverige 
 . 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 84 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 7 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) 
 Härigenom föreskrivs att 5 § trafikskadelagen (1975:1410) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 § 
  
 Trafikförsäkring får meddelas av 
 1. en försäkringsgivare som har fått tillstånd till det av rege- 
  
 ringen, samt 
  
 2. en  
 EES-försäkringsgivare 
  
 2. en  
 EES-försäkringsgivare 
  
 som är verksam här i landet 
  
 som är verksam här i landet 
  
 enligt lagen (1998:293) om ut- 
  
 enligt lagen (1998:293) om ut- 
  
 ländska försäkringsgivares verk- 
  
 ländska försäkringsgivares  
 och 
  
 samhet i Sverige. 
  
 tjänstepensionsinstituts  
 verksam- 
  
 het i Sverige. 
  
 En försäkringsgivare som får meddela trafikförsäkring är skyldig att på begäran meddela trafikförsäkring. I ett tillstånd enligt första stycket 1 kan dock skyldigheten begränsas till att gälla försäkring åt personer som tillhör en viss yrkesgrupp eller intressegrupp eller som är bosatta inom ett visst område. Finansinspektionen kan efter ansökan medge motsvarande begränsning för försäkringsgivare som driver verksamhet här som avses i första stycket 2. Finans- 
  
 inspektionens beslut får överklagas hos regeringen. 
  
 En försäkringsgivare som av- 
  
 En försäkringsgivare som av- 
  
 ser att meddela trafikförsäkring 
  
 ser att meddela trafikförsäkring 
  
 genom 
  
 gränsöverskridande 
  
 verk- 
  
 genom 
  
 gränsöverskridande 
  
 verk- 
  
 samhet 
  
 med 
  
 stöd 
  
 av 
  
 2 
  
 kap. 
  
 samhet 
  
 med 
  
 stöd 
  
 av 
  
 2 
  
 kap. 
  
 1 § lagen om utländska försäk- 
  
 1 § lagen om utländska försäk- 
  
 ringsgivares 
  
 verksamhet 
  
 i 
  
 ringsgivares 
  
 och 
  
 tjänstepensions- 
  
 Sverige men som inte har fast 
  
 instituts 
  
 verksamhet 
  
 i 
  
 Sverige 
  
 driftställe i Sverige skall ha en 
  
 men som inte har fast driftställe 
  
 representant här i landet. Repre- 
  
 i Sverige skall ha en representant 
  
 sentanten skall vara bosatt i 
  
 här 
  
 i 
  
 landet. 
  
 Representanten 
  
 Sverige eller vara en svensk 
  
 skall vara bosatt i Sverige eller 
  
 juridisk 
  
 person. 
  
 Försäkrings- 
  
 vara en svensk juridisk person. 
  
 givaren skall utfärda en fullmakt 
  
 Försäkringsgivaren skall utfärda 
  
 för representanten att gentemot 
  
 en 
  
 fullmakt 
  
 för 
  
 representanten 
  
 skadelidande 
  
 företräda 
  
 försäk- 
  
 att 
  
 gentemot 
  
 skadelidande 
  
 85 
  
 Författningsförslag SOU 2004:101 
  
 ringsgivaren och att själv eller 
  
 företräda försäkringsgivaren och 
  
 genom annan tala och svara för 
  
 att själv eller genom annan tala 
  
 denne angående försäkringsfall. 
  
 och svara för denne angående 
  
 Representanten 
  
 skall 
  
 även 
  
 ha 
  
 försäkringsfall. 
  
 Representanten 
  
 behörighet att företräda försäk- 
  
 skall även ha behörighet att 
  
 ringsgivaren vid kontroll av om 
  
 företräda försäkringsgivaren vid 
  
 det finns giltig trafikförsäkring. 
  
 kontroll av om det finns giltig 
  
 Försäkringsgivaren 
  
 skall infor- 
  
 trafikförsäkring. 
  
 Försäkrings- 
  
 mera 
  
 försäkringstagarna 
  
 om 
  
 givaren skall informera försäk- 
  
 vem som är försäkringsgivarens 
  
 ringstagarna om vem som är 
  
 representant 
  
 och 
  
 om 
  
 dennes 
  
 försäkringsgivarens representant 
  
 adress. 
  
 Ytterligare 
  
 föreskrifter 
  
 och om dennes adress. Ytter- 
  
 om villkor beträffande represen- 
  
 ligare 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 villkor 
  
 tanter får meddelas av rege- 
  
 beträffande representanter får 
  
 ringen 
  
 eller, 
  
 efter 
  
 regeringens 
  
 meddelas av 
  
 regeringen 
  
 eller, 
  
 bemyndigande, 
  
 Finansinspek- 
  
 efter 
  
 regeringens 
  
 bemyndigan- 
  
 tionen. 
  
 de, Finansinspektionen. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 86 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 8 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring 
 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1976:357) om motor- tävlingsförsäkring skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
  
 Motortävlingsförsäkring 
  
 får 
  
 Motortävlingsförsäkring 
  
 får 
  
 bara meddelas av en försäkrings- 
  
 bara meddelas av en försäkrings- 
  
 givare som har fått tillstånd till 
  
 givare som har fått tillstånd till 
  
 det av regeringen samt av en 
  
 det av regeringen samt av en 
  
 EES-försäkringsgivare 
  som är 
  
 EES-försäkringsgivare 
  som är 
  
 verksam här i landet enligt lagen 
  
 verksam här i landet enligt lagen 
  
 (1998:293) om utländska för- 
  
 (1998:293) om utländska för- 
  
 säkringsgivares verksamhet 
  
 i 
  
 säkringsgivares 
  
 och tjänstepen- 
  
 Sverige. 
  
 sionsinstituts 
  
 verksamhet 
  
 i 
  
 Sverige. 
  
 En försäkringsgivare som får meddela motortävlingsförsäkring är skyldig att på begäran meddela motortävlingsförsäkring och att utfärda bevis därom enligt formulär som Finansinspektionen fast- ställer. 
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 87 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 9 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 
 Härigenom föreskrivs att 3 och 14 b §§ lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
 Om rätt för vissa utländska företag att driva verksamhet i Sverige finns särskilda bestämmelser, nämligen 
  
 1. 
  
 för kreditinstitut 4 kap. 1, 2 och 4 6 §§ lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 
  
 2. 
  
 för värdepappersföretag 1 kap. 3 c § och 2 kap. 7 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 
  
 3. 
  
 för finansiella institut 4 kap. 3 § lagen om bank- och finan- sieringsrörelse, 
  
 4. för utländska försäkrings- givare lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige, 
 4. för utländska försäkrings- givare lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares  
 och tjänstepensionsinstituts  
 verksam- het i Sverige, 
  
 5. 
  
 för börser, auktoriserade marknadsplatser och clearing- organisationer 2 kap. 7 §, 7 kap. 2 § respektive 8 kap. 3 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet, 
  
 6. 
  
 för centrala värdepappersförvarare 2 kap. 6 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, 
  
 7. 
  
 för förvaltningsbolag och fondföretag 1 kap.  
  
 6–11 
  §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder, 
  
 8. 
  
 för utgivare av elektroniska pengar 2 kap. 8 § samt 5 kap. 6 och 7 §§ lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, 
  
 9. 
  
 för företag som driver inlåningsverksamhet 2 § lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet. 
  
 14 b § 
 Bestämmelserna i 11, 12, 14 och 14 a §§ skall tillämpas på motsvarande sätt på verksamhet som avser skadeförsäkring och 
 Bestämmelserna i 11, 12, 14 och 14 a §§ skall tillämpas på motsvarande sätt på verksamhet som avser skadeförsäkring och 
 88 
 SOU 2004:101 Författningsförslag 
  
 som bedrivs genom en sådan 
  
 som bedrivs genom en sådan 
  
 generalagent eller 
  
 generalrepre- 
  
 generalagent 
  
 eller generalrepre- 
  
 sentation som avses i 1 kap. 9 
  
 sentation som avses i 1 kap. 9 
  
 eller 12 § lagen (1998:293) om 
  
 eller 12 § lagen (1998:293) om 
  
 utländska försäkringsgivares verk- 
  
 utländska försäkringsgivares  
 och 
  
 samhet i Sverige under förutsätt- 
  
 tjänstepensionsinstituts  
 verksam- 
  
 ning att 
  
 verksamheten bedrivs 
  
 het i Sverige under förutsättning 
  
 från ett sådant fast driftställe 
  
 att verksamheten bedrivs 
  
 från 
  
 som avses i 2 kap. 29 § in- 
  
 ett sådant fast driftställe som 
  
 komstskattelagen 
  
 (1999:1229). 
  
 avses i 2 kap. 29 § inkomst- 
  
 Vad som här sägs om skade- 
  
 skattelagen 
  
 (1999:1229). 
  
 Vad 
  
 försäkring gäller också återför- 
  
 som här sägs om skadeförsäk- 
  
 säkring 
  
 avseende 
  
 skadeförsäk- 
  
 ring gäller också återförsäkring 
  
 ring. 
  
 avseende skadeförsäkring. 
  
 Vid tillämpning av första stycket skall 
 1. skadeförsäkringsföretag som bedriver sin verksamhet genom generalrepresentation anses utgöra en självständig filial i för- hållande till annat skadeförsäkringsföretag som bedriver verksam- het genom samma generalrepresentation, 
  
 2. den som är företrädare för 
  
 2. den som är företrädare för 
  
 verksamheten enligt 1 kap. 8 § 
  
 verksamheten enligt 1 kap. 8 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 lagen 
  
 om 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 lagen 
  
 om 
  
 utländska 
  
 försäkringsgivares 
  
 utländska försäkringsgivares  
 och 
  
 verksamhet i Sverige eller den 
  
 tjänstepensionsinstitutets 
  
 verk- 
  
 som på motsvarande sätt före- 
  
 samhet i Sverige eller den som 
  
 träder 
  
 återförsäkringsrörelse 
  
 på motsvarande 
  
 sätt företräder 
  
 anses 
  
 som 
  
 verkställande 
  
 återförsäkringsrörelse anses som 
  
 direktör, och 
  
 verkställande direktör, och 
  
 3. bestämmelserna om årsbokslut i 14 § tredje stycket 3 tillämpas med bortseende från de i andra stycket föreskrivna begräns- ningarna till företag som lyder under lagstiftningen i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och till vissa slag av försäkringsföretag. 
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 89 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 10 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1999:890) om försäkringsverksamhet under krig eller krigsfara m.m. 
 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 § lagen (1999:890) om för- säkringsverksamhet under krig eller krigsfara m.m. skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
  
 2 § 
  
 Regeringen får meddela före- 
  
 Regeringen får meddela före- 
  
 skrifter som avviker från be- 
  
 skrifter som avviker från be- 
  
 stämmelserna 
  
 i 
  
 försäkrings- 
  
 stämmelserna 
  
 i 
  
 försäkrings- 
  
 rörelselagen 
  
 (1982:713), lagen 
  
 rörelselagen (1982:713), lagen 
  
 (1998:293) om utländska för- 
  
 (1998:293) om utländska för- 
  
 säkringsgivares verksamhet i 
  
 säkringsgivares 
  
 och 
  
 tjänstepen- 
  
 Sverige och 
  
 lagen 
  
 (1995:1560) 
  
 sionsinstituts  
 verksamhet i Cunningham 
  
 om årsredovisning i försäkrings- 
  
 rige och lagen (1995:1560) om 
  
 företag. 
  
 årsredovisning i försäkringsföre- 
  
 tag. 
  
 Finansinspektionen får besluta att en försäkringsgivare får avvika från bestämmelser i någon lag som anges i första stycket eller från föreskrifter som meddelats med stöd av sådan lag eller med stöd av denna lag. 
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 90 
  
 SOU 2004:101 
  
 Författningsförslag 
  
 11 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) 
 Härigenom föreskrivs att 6 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 
  
 kap. 
  
 8 § 
 Med utländsk juridisk person avses en utländsk association om, enligt lagstiftningen i den stat där associationen hör hemma, 
  
 1. 
  
 den kan förvärva rättigheter och åta sig skyldigheter, 
  
 2. 
  
 den kan föra talan inför domstolar och andra myndigheter, 
  
 och 
  
 3. 
  
 enskilda delägare inte fritt kan förfoga över associationens förmögenhetsmassa. 
  
 Bestämmelserna om utländska 
  
 Bestämmelserna om utländska 
  
 juridiska 
  
 personer tillämpas 
  
 juridiska 
  
 personer 
  
 tillämpas 
  
 också på utländska associationer 
  
 också på utländska associationer 
  
 som bedriver verksamhet av- 
  
 som bedriver verksamhet av- 
  
 seende skadeförsäkring genom 
  
 seende skadeförsäkring genom 
  
 en sådan 
  
 generalrepresentation 
  
 en sådan 
  
 generalrepresentation 
  
 som avses i 1 kap. 12 § lagen 
  
 som avses i 1 kap. 12 § lagen 
  
 (1998:293) om utländska för- 
  
 (1998:293) om utländska för- 
  
 säkringsgivares verksamhet i 
  
 säkringsgivares  
 och 
  
 tjänstepen- 
  
 Sverige. 
  
 sionsinstituts  
 verksamhet i Cunningham 
  
 rige. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 91 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:101 
  
 12 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter 
 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 7 § lagen (2001:1227) om själv- deklarationer och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap. 
 7 § Särskild självdeklaration skall lämnas av 
  
 1. 
  
 aktiebolag, ekonomiska föreningar och sådana familjestiftelser som avses i 8 § tredje stycket lagen (1997:323) om statlig för- mögenhetsskatt, 
  
 2. 
  
 sådana ideella föreningar som avses i 7 kap. 7 § inkomst- skattelagen (1999:1229) och av sådana trossamfund som avses i 7 kap. 14 § den lagen, om intäkterna under beskattningsåret har överstigit grundavdraget enligt 63 kap. 11 § samma lag, 
  
 3. 
  
 andra juridiska personer än sådana som avses i 1 och 2, med undantag av dödsbon, handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar, om intäkterna som den skattskyldige skall ta upp under beskattningsåret har uppgått till minst 100 kronor, 
  
 4. 
  
 sådana juridiska personer som är skattskyldiga enligt 6 § lagen om statlig förmögenhetsskatt och vars skattepliktiga förmögenhet vid beskattningsårets utgång överstiger fribeloppet enligt 19 § den lagen, 
  
 5. 
  
 andra juridiska personer än dödsbon för vilka underlag för statlig fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel eller sär- skild löneskatt på pensionskostnader skall fastställas, 
  
 6. 
  
 fondbolag eller förvaringsinstitut för varje av bolaget eller institutet förvaltad investeringsfond, samt 
  
 7. ombudet för en sådan generalrepresentation som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige för skade- försäkringsföretag som bedriver sin verksamhet genom represen- tationen. 
 7. ombudet för en sådan generalrepresentation som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares  
 och tjänstepensionsinstituts  
 verksam- het i Sverige för skadeförsäkrings- företag som bedriver sin verk- samhet genom representationen. 
 Denna lag träder i kraft den 1 september 2005. 
 92 
 1 Inledning 
 Utredningen har i uppdrag att lämna förslag på hur Europaparla- mentets och rådets direktiv 2003/41/EG av den 3 juni 2003 om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut (tjänste- pensionsdirektivet) bör genomföras i svensk lagstiftning, se utred- ningens direktiv i  
 bilaga 1 
 . Sedan maj 2004 består EU av 25 med- lemsstater och totalt ca 450 miljoner invånare. Andelen ålders- pensionärer har fortlöpande ökat och den förväntas att öka ytterli- gare under överskådlig tid. Det förhållandet att Europas befolkning blir allt äldre riskerar att medföra att de offentliga finanserna blir ohållbara och urholkas. Flera länder har vidtagit olika åtgärder i syfte att nedbringa kostnaderna för den allmänna pensionen. Exempel på sådana åtgärder är höjd pensionsålder, förlängd kvalifi- cerings- eller intjänandetid, sänkta ålderspensionsförmåner och förändrad värdesäkring av pensionerna genom att de knyts till löneindex i stället för till prisindex. 
 Parallellt med de ovan beskrivna förändringarna har tjänste- pensionsmarknaden ökat i omfattning inom EU. För svensk del ingår tjänstepensionsförmånerna som en del i den pyramid som det svenska pensionssystemet kan liknas vid. Grundskyddet i botten av pyramiden utgörs av de lagstadgade pensionsförmånerna som till- kommer alla. Tjänstepensionerna, vilka har sin grund i en anställ- ning, kan karakteriseras som pyramidens andra beståndsdel. Här- utöver kan den enskilde välja att ytterligare komplettera sitt pensionsskydd genom att teckna privata pensionsförsäkringar eller på annat sätt spara på egen hand. Det privata pensionssparandet bildar pyramidens topp. 
 Tjänstepensionsdirektivet är ett led i arbetet inom EU med att harmonisera regleringen på det finansiella området för att skapa en inre marknad för finansiella tjänster. Detta arbete har pågått under en längre tid. Under år 1999 lade kommissionen fram en hand- lingsplan för finansiella tjänster – Financial Services Action Plan 
 93 
  
 Inledning 
  
 SOU 2004:101 
  
 (FSAP). Enligt planen skall en integrerad marknad för finansiella tjänster vara genomförd år 2005. Syftet är att öka den ekonomiska tillväxten och skapa nya arbetstillfällen inom gemenskapen. Med tjänstepensionsdirektivet är planen i stort sett utförd vad avser arbetet på  
 EU-nivå. 
  
 Direktivet syftar ytterst till att möjliggöra en effektiv förvaltning av tjänstepensionskapital genom frigörande av kapital samtidigt som pensionstagarnas trygghet garanteras. 
 Förslagen såvitt avser implementeringen av tjänstepensions- direktivet i svensk rätt skall redovisas i ett inledande delbe- tänkande. Arbetet med delbetänkandet har bedrivits under viss tidspress och målsättningen har varit att göra de anpassningar av den svenska regleringen som är nödvändiga med hänsyn till de krav som uppställs i tjänstepensionsdirektivet. I något enstaka fall har utredningen föreslagit nya bestämmelser som inte är direkt för- anledda av direktivets krav. Givet den begränsade tid som har stått till utredningens förfogande för det här betänkandet har dock utredningen som huvudregel valt att avstå från att föreslå lag- ändringar som inte är nödvändiga för att implementera tjänste- pensionsdirektivet, även för det fall det synes finnas ett behov av sådana lagändringar. Som framgår av direktiven har utredningen ett omfattande uppdrag, i vilket ingår att skapa en modern och tydlig associationsrättslig reglering av försäkringsverksamhet, lämna för- slag på en framtida reglering av understödsföreningars verksamhet och analysera behovet av en särreglering för små försäkrings- företag. Utredningen kommer därför ha anledning att återkomma till vissa frågor i sitt framtida arbete. 
 Betänkande är disponerat på följande sätt. Närmast följer en be- skrivning av det svenska tjänstepensionssystemet i  
 kapitel 2 
 , med en redogörelse för olika tryggandeformer, de skilda slagen av pensionsplaner, samt grunddragen i regleringen för de institut som är verksamma inom tjänstepensionssystemet. Därefter, i  
 kapitel 3,  
 redogörs för strukturen på tjänstepensionsmarknaden och dess betydelse utifrån olika perspektiv. Tyngdpunkten ligger på svenska förhållanden men beskrivningen innehåller även vissa jämförelser med andra europeiska länder. I  
 kapitel 4  
 sätts tjänstepensions- direktivet in i ett  
 EG-rättsligt 
  sammanhang. I kapitlet ges en kort beskrivning av de principer som ligger till grund för den  
 EG-rätts- 
  liga regleringen samt  
 EG-direktiven 
  på försäkringsområdet. Kapitlet ger även en bild av det reformarbete som pågår inom EU för närvarande. I det sista bakgrundskapitlet,  
 kapitel 5 
 , behandlas 
 94 
  
 SOU 2004:101 
  
 Inledning 
  
 aktsamhetsprincipen (the prudent person rule), vilken är den grundläggande princip för reglering och tillsyn som direktivet före- språkar. I  
 kapitel 6  
 redovisar utredningen sina förslag på hur tjänstepensionsdirektivet bör genomföras i svensk lagstiftning. Konsekvenser av utredningens förslag redovisas i  
 kapitel 7 
 . Avslut- ningsvis ges författningskommentarer i  
 kapitel 8 
 . Utredningens direktiv och tjänstepensionsdirektivet återfinns i  
 bilaga 1  
 och  
 bilaga 2 
 . I  
 bilaga 3  
 lämnas en detaljerad redogörelse för de viktigaste pensionsplanerna på den svenska marknaden. 
 95 
  
 2 
  
 Det svenska tjänstepensions- systemet 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 Tjänstepensionerna utgör ett komplement till den allmänna pensionen. Betydelsen av dem blir tydlig när man beaktar att närmare fyra miljoner människor i Sverige är berättigade till tjänstepension som ett sådant tillägg och att den svenska tjänste- pensionsmarknaden förvaltar ett mycket betydande kapital. Det finns inga tecken på att behovet av tjänstepensioner skall komma att minska. Snarare har förändringar av den lagstadgade pensionen medfört att tjänstepensionerna i framtiden kommer att få än större betydelse som inkomstförstärkning. 
 I detta kapitel lämnas en redogörelse för grunddragen i det svenska systemet för tjänstepensioner och för regleringen rörande dem. Inledningsvis i avsnitt 2.2 ges en beskrivning av begreppen tjänstepension och pensionsutfästelse. Avsnittet innehåller också en allmän beskrivning av formerna för utfästelsens tryggande. De viktigaste tryggandeformerna behandlas närmare i de följande avsnitten. I avsnitt 2.3 redogörs för hur en pensionsutfästelse kan säkerställas genom att medel överförs till en pensionsstiftelse. Tryggande genom kontoavsättning i arbetsgivarens balansräkning jämte kreditförsäkring behandlas i avsnitt 2.4. Därefter, i avsnitt 2.5, ges en beskrivning av hur pensionsutfästelsen kan tryg- gas genom försäkring. Avsnittet inleds med en redogörelse för grunddragen i den svenska lagstiftningen på försäkringsrörelse- området. Gränsdragningen mellan pensionsförsäkring och kapital- försäkring belyses samt beskrivs den skatterättsliga definitionen av begreppet tjänstepensionsförsäkring. Slutligen, i avsnitt 2.6, beskrivs de skilda slagen av pensionsplaner, vari villkoren för pensionerna och deras tryggande anges. 
 97 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 2.2 
  
 Allmänt om tjänstepensionsutfästelsen och dess tryggande 
  
 En tjänstepension omfattar pensionsförmåner som följer av ett anställningsförhållande. Pensionsförmånerna grundas antingen på ett kollektivavtal mellan arbetsmarknadsparterna eller på ett indivi- duellt avtal mellan arbetsgivaren och den enskilde arbetstagaren. 
 Med uttrycket pensionsutfästelse avses vanligen en av arbetsgiva- ren gjord utfästelse till anställd eller tidigare anställd eller efter- levande till sådana anställda och som omfattar ett löfte om t.ex.  
 ålders-, 
  sjuk- eller efterlevandepension. Det finns i lag inga krav på hur utfästelsen skall vara utformad, och den behöver alltså inte vara skriftlig. Olika former av pensionsavtal och anställningsavtal som innehåller bestämmelser om pensionsförmåner jämställs med en pensionsutfästelse. 
 En pensionsutfästelse kan vara antingen oantastbar eller antast- bar. En oantastbar utfästelse är inte förenad med några villkor, vilket innebär att den anställde har rätt till intjänad pension oavsett om han slutar sin anställning i förtid eller påbörjar en ny anställ- ning före ordinarie pensionsålder. Sålunda intjänar den anställde fortlöpande en fordran på framtida pension och blir arbetsgivaren skyldig att betala en viss periodisk pensionsersättning. För en antastbar utfästelse gäller däremot villkor. Exempel på antastbara pensionsutfästelser är löften om garantipension och visstids- pension, och de pensionerna är att jämställa med en bruttoförmån från vilken övriga inkomster skall avräknas. Majoriteten av de svenska pensionsutfästelserna är oantastbara. 
 Pensionsutfästelserna är av långsiktig art eftersom de i regel sträcker sig flera decennier framåt i tiden. För att arbetsgivarens löfte om framtida pensionsutbetalningar till den anställde skall få någon substans anses det nödvändigt att trygga eller säkerställa pensionsutfästelsen. En pensionsutfästelse tryggas ofta genom att arbetsgivaren erlägger premier för en pensionsförsäkring, varvid man brukar tala om  
 tjänstepensionsförsäkring 
 . Pensionsutfästelsen kan också tryggas genom att arbetsgivaren skuldför pensionskost- naderna i sin balansräkning och tecknar en kreditförsäkring. Vidare kan säkerställande ske genom att arbetsgivaren överför medel till en pensionsstiftelse. Man talar i dessa fall om  
 tryggad tjänstepension 
 . Med  
 otryggad tjänstepension  
 förstås en tjänstepension som inte är säkerställd av arbetsgivaren enligt ovan angivna alternativ. 
 98 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 Nämnda distinktioner kommer till uttryck i lagstiftningen angå- ende tryggande av en arbetsgivares pensionsutfästelse till de anställda. Bestämmelserna därom är centrala, dels eftersom de har till syfte att utgöra ett skydd för de anställdas pensionskapital, dels eftersom tryggande i enlighet med reglerna är en förutsättning för att arbetsgivaren skall beviljas avdragsrätt för sina pensionskost- nader. 
 Lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. (tryggandelagen) innehåller civilrättsliga regler om hur en arbets- givare kan säkerställa eller trygga sina pensionslöften till arbets- tagare eller deras efterlevande. De sätt som anges där är dels sär- skild redovisning av pensionsskuld, dels avsättning av medel till pensionsstiftelse. Bestämmelserna i tryggandelagen har även skatte- rättslig betydelse och skall tillämpas i samspel med skatte- och redovisningsregler. 
 Enligt 28 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229) kan en arbetsgivares tryggande av utfästelse om pension till en arbetstagare dras av som kostnad om utfästelsen tryggas genom de sätt som anges i tryggandelagen eller genom betalning av premie för pensionsförsäkring. 
 Såvida pensionsöverenskommelsen inte föreskriver annat får arbetsgivaren välja vilken tryggandeform han önskar använda sig av för att säkerställa pensionsutfästelserna till de anställda. Det finns inget hinder mot att flera olika tryggandeformer kombineras. 
 För en arbetsgivare som inte är bunden av kollektivavtal finns inget krav på tryggande av pensionsutfästelserna. I allmänhet tecknar en sådan arbetsgivare försäkring eller gör denne avsätt- ningar till pensionsstiftelse. 
  
 2.3 
  
 Tryggande av pensionsutfästelse genom överföring av medel till pensionsstiftelse 
  
 Pensionsstiftelsernas historiska bakgrund 
 I början av  
 1900-talet 
  var det tämligen vanligt förekommande att aktiebolag inrättade olika slags fonder för särskilt angivna ändamål utöver den obligatoriska reservfonden, varvid särskilda pensions- fonder var en typ. Om ett aktiebolag gick med förlust krävde den då gällande aktiebolagslagstiftningen att de särskilda fonderna skulle tas i anspråk före reservfonden för att täcka förlusterna. 
 99 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 Depressionsperioden på  
 1930-talet 
  ledde till att många pensions- fonder togs i anspråk för sådana ändamål och den rådande ord- ningen utsattes för kritik eftersom den inte ansågs åstadkomma ett tillräckligt skydd för pensionsborgenärerna. Lagberedningen fick därför i uppgift att ta fram förslag om hur bolagens pensionsfonder kunde ges ett utökat skydd. Beredningen ansåg att fonderna kunde tryggas genom att krav på stiftelsebildning infördes. Som en följd härav tillkom år 1937 en lag om pensionsstiftelser. Arbetsgivaren hade möjlighet att låna tillbaka medel som hade tillförts stiftelsen utan några särskilda restriktioner. Stiftelser som inte hade några andra tillgångar än reversfordringar på arbetsgivaren kallades för reversstiftelser. Stiftelser som hade andra tillgångar benämndes realstiftelser. Man skiljde också mellan bundna och fria stiftelser. De bundna stiftelserna var sådana som hade bildats med stöd av 1937 års lag medan de fria stiftelserna hade grundats med stöd av allmänna stiftelserättsliga grundsatser. Systemet med en mängd olika former av stiftelser ansågs olämpligt och utsattes för allvarlig kritik. En utredning tillsattes år 1954 till följd härav och utredning- ens första betänkande ledde till att det år 1961 tillkom en ny provi- sorisk lagstiftning angående pensionsstiftelser. Som en följd av utredningens slutbetänkande tillkom tryggandelagen. 
 Pensionsstiftelsernas syfte m.m. 
 Avsättning av medel till en av arbetsgivaren bildad pensionsstiftelse utgör som nämnts ett alternativ till tryggande genom pensions- försäkring eller skuldföring på konto i balansräkningen. En sådan stiftelses uteslutande ändamål är att trygga utfästelse om pension till arbetstagare eller arbetstagares efterlevande, vilken har lämnats av en arbetsgivare och som denne bär ansvaret för. En pensions- stiftelse kan aldrig utfästa pension och ansvarar följaktligen inte heller för pensionsutfästelserna. Stiftelsens medel kan inte tas i anspråk för arbetsgivarens övriga skulder och berörs inte av arbets- givarens obestånd. När arbetsgivaren har gjort en avsättning till stiftelsen, får medlen disponeras endast för pensioner. 
 Alla arbetsgivare har rätt att bilda pensionsstiftelse. En pensions- stiftelse kan bildas av ett företag men det finns inga hinder mot att en stiftelse kan vara gemensam för flera arbetsgivare. Pensions- stiftelsen är en egen juridisk person. En stiftelse skiljer sig från andra associationer genom att stiftelsen inte har några ägare eller 
 100 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 medlemmar. Pensionsstiftelsens förmögenhet förvaltas av en styrelse med representanter för såväl arbetsgivaren som berörda arbetstagare. 
 Vid utgången av år 2002 fanns det 2 476 registrerade pensions- stiftelser i Sverige med en sammanlagd tillgångsvolym om ca 105 miljarder kr. De 13 pensionsstiftelser som hade mer än 1 miljard kr i tillgångar svarade för 84 procent av den totala tillgångsvolymen. De största stiftelserna svarar de svenska bankerna och storbolagen för liksom konsumentkooperationen och affärsverk, såsom t.ex. Posten och Vattenfall AB. 
  
 Tabell 1.  
 Fördelning av pensionsstiftelsernas tillgångar 
  
 Tillgångar 
  
 Antal 
  
 Andel av 
  
 Andel av till- 
  
 antalet 
  
 gångarna 
  
 > 1 000 mkr 
  
 13 
  
 0,5 % 
  
 84,1 % 
  
 1  
 000–100 
  mkr 
  
 30 
  
 1,2 % 
  
 9,7 % 
  
 100–10 
  mkr 
  
 97 
  
 3,9 % 
  
 2,8 % 
  
 10–1 
  mkr 
  
 1 131 
  
 45,7 % 
  
 2,9 % 
  
 1 205 
  
 48,7 % 
  
 0,5 % 
  
 Totalt 
  
 2 476 
  
 100 % 
  
 100 % 
  
 Källa:  
 Länsstyrelsen i Stockholms län. 
  
 Tabell 1  
 visar fördelningen av pensionsstiftelsernas tillgångar. Huvuddelen av pensionsstiftelserna tryggar små, familjeägda före- tags tjänstepensioner med tillgångar som inte överstiger 10 miljoner kronor. 
 Regleringen av pensionsstiftelser 
 Avsättning av medel till pensionsstiftelsen sker genom överföring av tillgångar såsom kontanter, aktier, obligationer, fastigheter eller liknande. Det är inte tillåtet att överföra reverser eller liknande fordringar på arbetsgivaren. För varje år som de anställda tjänar in pensionsförmåner ökar arbetsgivarens pensionsskuld dels med värdet av de ytterligare intjänade pensionsbeloppen, dels med den förräntning som har förutsatts i beräkningsgrunderna. Arbetsgivare har rätt att under beskattningsåret göra avsättningar till stiftelsen och i räkenskaperna kostnadsföra den upplupna delen av den kapi- 
 101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 taliserade pensionsskuld som intjänats. Arbetsgivaren har avdrags- rätt för de avsättningar som görs till stiftelsen. Avdragsutrymmet bestäms utifrån arbetsgivarens pensionsreserv, dvs. det kapitalise- rade värdet (eller nuvärdet) av de utfästelser som skall tryggas i stiftelsen. Pensionsreservens värde fastställs mot bakgrund av de försäkringstekniska grunder som Finansinspektionen anvisar. Någon skyldighet för arbetsgivaren att göra avsättningar till stiftelsen uppställs inte i tryggandelagen. Stiftelsens enda uppgift är att förvalta kapital och eftersom den inte har något åtagande eller ansvar för pensionsutfästelserna finns ingen motsvarande skuldpost i stiftelsens balansräkning. Eftersom en pensionsstiftelses ute- slutande ändamål är att säkerställa att arbetsgivarens pensions- utfästelser uppfylls, får stiftelsen i normalfallet inte betala ut pensioner. Det är arbetsgivaren som beräknar pensionsåtagandena och utifrån dem gör erforderliga avsättningar till stiftelsen. Det ankommer vidare på arbetsgivaren att sköta utbetalningen av de utgående pensionerna. Pensionsstiftelsens förmögenhet kan karakteriseras som en form av pant för den pensionsberättigades fordran på pension. Arbetsgivaren har ingen möjlighet att begränsa sin ansvarighet till pantens värde, dvs. stiftelsens förmögenhet. 
 Arbetsgivaren kan begära kompensation eller gottgörelse från pensionsstiftelsen för utbetalda pensioner under förutsättning att arbetsgivarens pensionsreserv inte överstiger pensionsstiftelsens tillgångar efter gottgörelsen, eller att gottgörelsen högst motsvarar årets avkastning på stiftelsens kapital. Det ankommer på stiftelsen att kontrollera att de gottgörelser som arbetsgivaren begär står i överensstämmelse med stiftelsens ändamål och bestämmelserna i tryggandelagen. 
 Tillsynsmyndighet för pensionsstiftelser är länsstyrelsen i det län där arbetsgivaren har sin hemvist. Tillsynen är inriktad på att skydda pensionsborgenärerna och till följd härav granskar länssty- relsen i huvudsak förvaltningen av stiftelsernas kapital. 
 Det finns inget krav på att pensionsstiftelsens tillgångar skall täcka arbetsgivarens pensionsåtaganden. Ofullständig fondering medför emellertid att arbetsgivaren måste skuldföra ett belopp som motsvarar skillnaden mellan stiftelsens tillgångar och pensions- reserven i balansräkningen. 
 Tryggandelagen föreskriver att en pensionsstiftelses tillgångar skall vara placerade på ett nöjaktigt sätt. Härutöver finns vissa begränsningsregler som har till syfte att göra stiftelsen oberoende av arbetsgivarens ekonomiska situation. Stiftelsen får t.ex. inte 
 102 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 motta fordran eller egendom med begränsad förfoganderätt från arbetsgivaren eller utan tillsynsmyndighetens godkännande äga aktier i det pensionsutfästande bolaget. Av tryggandelagen framgår det indirekt att en pensionsstiftelse inte får bedriva näringsverk- samhet. 
 En pensionsstiftelses styrelse svarar för att stiftelsens förmögen- het är placerad på ett nöjaktigt sätt och för att stiftelsens medel inte används för annat än stiftelsens ändamål. Enligt praxis anses nöj- aktig placering vara en placering som vid en allmän bedömning framstår som ändamålsenlig med hänsyn till pensionsstiftelsens syfte. Placeringens säkerhet har ansetts som mera angelägen än möjligheten till avkastning. Något krav på att stiftelsen måste placera sina medel i visst slag av tillgångar har inte uppställts. Det har exempelvis ansetts godtagbart att en stiftelse placerat sina medel i nästan enbart aktier. I praxis har det vidare uppställts för- bud för pensionsstiftelser att placera medel genom att vara bolags- man i ett handelsbolag, eftersom en sådan medelsplacering inte har ansetts uppfylla kravet på nöjaktig placering, se Ds 2003:24 s. 50. I nämnda promemoria, Åtgärder mot missbruk inom associations- rätten, föreslogs att det i lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag skulle införas ett sådant förbud. 
 Utöver reglerna i tryggandelagen tillhandahåller länsstyrelsen s.k. normalplaceringsregler, som inte är tvingande. Enligt normal- placeringsreglerna gäller generellt att kravet på säkerhet är starkare än kravet på avkastning samt att tillgångarna i tillräcklig utsträck- ning skall vara likvida för att kunna fullgöra gottgörelse och eventuell likvidation. 
 En pensionsstiftelse skall under vissa förutsättningar likvideras. De tvingande likvidationsskälen är bl.a. att arbetsgivarens verksam- het upphör eller att arbetsgivaren försätts i konkurs. Om arbets- givaren försätts i konkurs skall stiftelsen, efter att ha betalat stiftel- sens eventuella skulder, inköpa pensionsförsäkringar som motsva- rar de i stiftelsen tryggade utfästelserna. Om stiftelsens förmögen- het understiger pensionsreserven hos arbetsgivaren skall fördel- ningen av stiftelsens medel göras enligt de grunder som tillämpas vid utdelning i konkurs. Underskottet skall täckas av arbetsgivaren. 
 103 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 2.4 
  
 Tryggande av pensionsutfästelse genom avsättning i balansräkningen 
  
 Bestämmelserna om särskild redovisning av pensionsskuld åter- finns som nämnts i tryggandelagen. 
 Enligt huvudregeln får alla arbetsgivare oavsett företagsform skuldföra pensionsutfästelser enligt allmän pensionsplan i balans- räkningen genom kontoavsättning. Härutöver får vissa särskilt utpekade juridiska personer, såsom aktiebolag, ömsesidigt försäk- ringsbolag, ekonomisk förening och sparbank även skuldföra upp- lupen del av pensionsutfästelser som inte omfattas av en allmän pensionsplan. Skuldföring av pensionsutfästelse avseende arbets- tagare med bestämmande inflytande och sådan arbetstagares efter- levande får ske endast såvitt avser pensionsutfästelser enligt allmän pensionsplan så länge som inflytandet består. Tryggandelagen innehåller bestämmelser om hur begreppet bestämmande inflytande skall fastställas. Om begreppet pensionsplan, se avsnitt 2.6. 
 Den särskilda redovisningen av pensionsskulden fungerar så att arbetsgivaren redovisar det aktuella värdet av sina pensions- utfästelser som en skuld i balansräkningen i årsredovisningen. Skuldföringen sker under rubriken Avsatt till pensioner. Företag som omfattas av årsredovisningslagen (1995:1554) redovisar i stället pensionsskulden som en delpost under rubriken Avsätt- ningar för pensioner och liknande förpliktelser. 
 En förutsättning för avdragsrätt för skuldföring i balansräkning på föreskrivet sätt är som nämnts att skuldföringen kombineras med en kreditförsäkring eller med kommunal eller statlig borgen eller liknande garanti. Avdrag för avsättning till konto i balans- räkningen medges i takt med att pensionerna tjänas in. Pensions- kostnaderna belastar rörelsens resultat och den skuld som finns på kontot motsvaras av kapitalvärdet av intjänade pensionsrätter samt i vissa fall tillkommande värdesäkringsmedel. 
 Kreditförsäkring av pensionsutfästelser som är skuldförda i bolagets egen balansräkning beviljas av Försäkringsbolaget Pensionsgaranti, ömsesidigt (FPG). FPG är det enda försäkrings- bolag som meddelar dylika kreditförsäkringar. FPG samverkar med PRI Pensionstjänst AB (PRI) i det s.k.  
 FPG/PRI-systemet. 
  Det systemet tillkom på initiativ av Svenska Arbetsgivareföreningen (nuvarande Svenskt Näringsliv) i början av  
 1960-talet 
  i samband med tillkomsten överenskommelsen om Industrins och handelns 
 104 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 tilläggspension för tjänstemän, den s.k.  
 ITP-planen. 
  Tanken med systemet är att företagen genom att teckna kreditförsäkring hos FPG efter skuldföring i balansräkningen kan behålla pensions- kapitalet i verksamheten och själva avgöra hur det skall användas samtidigt som de anställdas pensionsutfästelser är tryggade. Genom kreditförsäkringen garanterar FPG pensionerna för de anställda om företaget skulle komma på obestånd. Innan försäk- ringen beviljas gör FPG en noggrann kreditbedömning av före- taget. I vissa fall krävs att företaget skall ställa säkerhet för hela eller delar av pensionsskulden. För företag som ingår i en koncern begärs ofta borgen eller någon annan typ av förbindelse från koncernens moderföretag. Om företagets kreditvärdighet skulle försämras avsevärt kan FPG kräva att pensionsskulden avvecklas. Om ett företag går i konkurs avvecklar FPG skulden genom att köpa pensionsförsäkring och därefter bevakas fordran i konkursen. 
 Inom ramen för  
 FPG/PRI-systemet 
  kan företaget också välja att föra över hela eller del av pensionskapitalet till en pensionsstiftelse för att göra finansiella placeringar, s.k.  
 PRI-stiftelser. 
  
 PRI sköter administrationen av företagens pensionsåtaganden, beräknar deras pensionsskuld och registrerar pensionsrätterna. PRI beräknar vidare storleken på de anställdas pension och ansvarar för utbetalningen av pensioner. 
 Huvuddelen av FPG: s försäkringsansvar, ca 85 procent, utgörs av ålderspensionerna i ITP. FPG kreditförsäkrar även andra pensioner än ITP, såsom individuella pensionsavtal eller komplet- teringar till ITP för tjänstemän i ledande befattningar. Nästan 1 800 företag är anslutna till  
 FPG/PRI-systemet 
  och majoriteten av dessa utgörs av större och medelstora företag. Av företagen på Stockholmsbörsens  
 A-lista 
  är ca 85 procent kunder hos FPG. 
  
 2.5 
  
 Tryggande av pensionsutfästelse genom försäkring 
  
 Försäkringsgivarna och deras verksamhet 
 Tryggande av en pensionsutfästelse genom försäkring innebär att arbetsgivaren tecknar en pensionsförsäkring för den anställde och betalar premien för den under hela avtalstiden. 
 Tjänstepensionsförsäkringar tillhandahålls av försäkringsbolag och understödsföreningar. 
 105 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 Försäkringsbolag 
 Försäkringsbolagens verksamhet regleras i försäkringsrörelselagen (1982:713), FRL. Lagen är tillämplig på försäkringsrörelse som utövas av svenska försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäk- ringsbolag. Ett försäkringsaktiebolag kan bedrivas antingen som ett vinstutdelande bolag eller enligt ömsesidiga principer. Det främsta kännetecknet för de ömsesidiga försäkringsbolagen är att försäk- ringstagarna är både kunder och ägare. 
 FRL innehåller både associationsrättsliga och näringsrättsliga regler för försäkringsbolagen. De associationsrättsliga reglerna har utformats med regleringen i aktiebolagslagen (1975:1385), ABL, som förebild. Med hänsyn till den verksamhet som försäkrings- bolagen bedriver och de därtill sammanhängande kraven finns i FRL särskilda rörelseregler angående bl.a. krav på koncession, ägarprövning, offentlig tillsyn och placering av tillgångar, vilka saknar motsvarighet för aktiebolag i allmänhet. Lagen innehåller inte några särbestämmelser såvitt avser tjänstepensionsverksamhet. 
 För att få bedriva försäkringsrörelse krävs koncession. Konces- sion beviljas av Finansinspektionen, men regeringen kan besluta om koncession om ärendet är av principiell betydelse eller om det är av särskild vikt att det prövas av regeringen. Koncessionspröv- ningen innehåller både formella och materiella delar och för att koncession skall beviljas krävs bl.a. att bolagsordningen över- ensstämmer med FRL och andra författningar. Även arten och omfattningen av bolagets verksamhet har betydelse. Beslutet om koncession kan förenas med särskilda villkor. Vid koncessions- prövningen skall bolagets faktiska ledning bedömas och det ställs hårda krav på de personer som ingår i ledningen. Personerna som ingår i ledningen måste besitta de kunskaper och den insikt som krävs för att kunna driva ett försäkringsbolag och även i övrigt skall de bedömas lämpliga för uppgiften. 
 De allmänna rörelsekrav som uppställs för försäkringsrörelse kan sammanfattas i tre principer; stabilitetsprincipen, genomlysnings- principen och standardprincipen. Stabilitetsprincipen vilar på den tidigare stadfästa soliditetsprincipen och innebär att en försäkrings- rörelse skall bedrivas på ett sådant sätt att bolaget vid varje tid- punkt kan uppfylla sina åtaganden mot försäkringstagarna enligt ingångna försäkringsavtal. Till följd härav uppställs krav på att bolaget, med beaktande av dess omfattning och beskaffenhet, skall ha tillfredsställande soliditet, likviditet och kontroll över för- 
 106 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 säkringsrisker, placeringsrisker och rörelserisker. Genomlysnings- principen innebär att bolaget skall lämna relevant och tydlig information avseende försäkringsvillkoren och försäkringens värdeutveckling. Tanken är att skyldigheten att lämna information skall kunna överbrygga den obalans i informationsöverläge för för- säkringsbolaget som råder i förhållande till den enskilde för- säkringstagaren. Standardprincipen innebär att verksamheten skall bedrivas enligt god försäkringsstandard. Principen tar i första hand sikte på hur frågor som anskaffning och förvaltning av försäkringar skall bedömas och avser även att tillgodose att skaderegleringen sker på ett tillfredsställande sätt. 
 Särskilda bestämmelser finns om att försäkringsbolag som huvudregel inte får driva annan verksamhet än försäkringsrörelse liksom att det bara är under vissa givna omständigheter som livför- säkringsrörelse får drivas tillsammans med skadeförsäkringsrörelse. 
 Dispens i olika avseenden från FRL kan medges, såsom t.ex. vid mottagen återförsäkring eller vid rörelse i utlandet. Fram till år 1994 var det möjligt att medge dispens från FRL:s bestämmelser såvitt avsåg tjänstepensionsförsäkringar. Undantagsbestämmelsen togs bort med motiveringen att den var alltför allmänt utformad och riskerade att komma i konflikt med  
 EES-reglerna. 
  Tidigare meddelade dispenser avseende tjänstepensionsförsäkringar gäller dock alltjämt enligt övergångsbestämmelser. 
 Ett omfattande regelverk finns i FRL som har till syfte att skydda försäkringstagarna och garantera att försäkringsbolaget vid varje tidpunkt kan uppfylla sina åtaganden enligt ingångna försäk- ringsavtal. Det utgörs av regler om kapitalbas, försäkringstekniska avsättningar, försäkringstekniska riktlinjer, skuldtäckning av de försäkringstekniska avsättningarna, placering och riktlinjer för placeringsverksamheten. 
 Reglerna om att ett försäkringsbolag vid varje tidpunkt skall ha en tillräcklig kapitalbas har till syfte att garantera att bolaget har ett buffertkapital som skall fungera som ett skydd mot oförutsedda svängningar i verksamheten. Spärregler finns om att kapitalbasen aldrig får understiga ett visst minsta belopp. 
 Ett försäkringsbolag är skyldigt att göra försäkringstekniska avsättningar i sin ekonomiska redovisning. Avsättningarna skall vid varje tidpunkt motsvara värdet av bolagets alla åtaganden mot för- säkringstagarna. Bestämmelserna om försäkringstekniska avsätt- ningar är ett utflöde av soliditetsprincipen. 
 107 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 Kravet på att försäkringsbolaget skall upprätta försäkrings- tekniska riktlinjer kan ses som ett komplement till reglerna angå- ende försäkringstekniska avsättningar. I de försäkringstekniska riktlinjerna skall redovisas principerna för beräkning av försäk- ringstekniska avsättningar, hur premier bestäms, återköp och belå- ning av försäkringar, fördelning av återbäring, avgivande och mot- tagande av återförsäkring samt hur soliditeten skall tillgodoses. De försäkringstekniska riktlinjerna skall kompletteras med ett försäk- ringstekniskt beräkningsunderlag. 
 För att förhindra att försäkringsbolagen tar för stora risker då medlen skall placeras finns regler om att de tillgångar som svarar mot de försäkringstekniska avsättningarna får placeras endast på visst föreskrivet sätt och i vissa bestämda tillgångar, s.k. skuldtäck- ning. Tanken är att enbart de tillgångar som kan betecknas som säkra och som uppfyller en viss kvalitet i fråga om kreditvärdighet, värdebeständighet eller likviditet skall accepteras som skuldtäck- ningstillgångar. Vidare uppställs krav om att skuldtäckningstill- gångarna skall placeras så att bolagets betalningsberedskap är till- fredsställande och den förväntade avkastningen tillräcklig, s.k. matchning. Valet av tillgångar skall vidare ske på ett sådant sätt att en lämplig riskspridning uppnås och att risktagandet begränsas, s.k. diversifiering. Placeringsreglerna innehåller också bestämmelser om vilka tillgångsslag som är tillåtna för skuldtäckning, bestämmelser som begränsar hur stor andel som får placeras i varje enskilt till- gångsslag, hur stor andel av skuldtäckningstillgångarna som får här- röra från samma utgivare, bestämmelser om var skuldtäckningstill- gångarna skall finnas samt regler som har till syfte att begränsa valutakursförluster. 
 Principerna för ett försäkringsbolags placeringar av samtliga till- gångar skall upptas i s.k. placeringsriktlinjer. 
 Försäkringsbolagen står under tillsyn av Finansinspektionen. För att Finansinspektionen skall kunna fullgöra tillsynen åläggs försäkringsbolagen vissa skyldigheter. Befattningshavare på ett för- säkringsbolag är t.ex. skyldiga att lämna de upplysningar om verk- samheten som inspektionen begär. Finansinspektionen har vidare rätt att inom ramen för sin tillsyn sammankalla försäkringsbolagets styrelse när det anses nödvändigt liksom rätt att få ta del av hand- lingar för granskning. Finansinspektionen kan meddela behövliga erinringar eller förelägganden om rättelse samt begränsa eller för- bjuda ett försäkringsbolag att förfoga över sina tillgångar i Sverige. Vid fall av allvarligare överträdelse kan försäkringsbolagets konces- 
 108 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 sion förverkas. Frågor om förverkande prövas av Finansinspektion- en men kan avgöras av regeringen om ärendet är av principiell betydelse eller av särskild vikt. 
 Understödsföreningar 
 En understödsförening, eller försäkringsförening, har till uppgift att tillhandahålla försäkringar till en viss bestämd krets av personer, såsom t.ex. anställda i ett bestämt företag eller personer som tillhör en viss yrkesgrupp eller liknande. Sådana föreningar tecknar alltså försäkringar endast för sina medlemmar. En understödsförening som meddelar tjänstepensionsförsäkring benämns tjänstepensions- kassa. Begravningskassor och sjukkassor är andra former av under- stödsföreningar. 
 Regler för understödsföreningar finns i lagen (1972:262) om understödsföreningar (UFL). Understödsföreningarna är i princip uppbyggda som ekonomiska föreningar och till följd härav har UFL utformats med ledning av den numera upphävda lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar. UFL innehåller därför ett stort antal hänvisningar till den lagen. UFL är inte anpassad till  
 EG-rätten. 
  En översyn av regelverket gjordes av Försäkringsföre- ningsutredningen bl.a. i syfte att harmonisera regleringen av under- stödsföreningar med EG:s regler. Försäkringsföreningsutred- ningens betänkande Försäkringsföreningar – ett reformerat regel- system (SOU 1998:82) har dock inte lett till lagstiftning. 
 UFL är tillämplig på alla understödsföreningar som uppfyller lagens krav. Det finns dock en dispensregel som innebär att Finansinspektionen kan medge undantag från bestämmelserna i lagen i den mån det inte föreligger något hinder från allmän syn- punkt och det är lämpligt med hänsyn till föreningen och dess för- hållanden. 
 En understödsförening skall bestå av minst 100 medlemmar och i vissa fall uppställs krav om att medlemmarna måste uppgå till minst 500. Finansinspektionen har rätt att meddela dispens och att tillåta att medlemsantalet understiger dessa nivåer om särskilda skäl föreligger. 
 I UFL uppställs ett förbud mot affärsmässighet. Krav uppställs om att understödsföreningen måste vara sluten, vilket innebär att föreningen endast meddelar försäkringar för en på visst sätt begränsad persongrupp. Förbudet mot affärsmässighet har ansetts 
 109 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 utgöra en skiljelinje mellan understödsföreningarna och de ömsesi- diga försäkringsbolagen. Förbudet mot affärsmässighet komplet- teras av en bestämmelse som begränsar värdet på de kapitalförsäk- ringar som en understödsförening meddelar. Enligt huvudregeln får värdet på en kapitalförsäkring inte överstiga ett basbelopp. Finansinspektionen har dock getts möjlighet att meddela dispens. 
 Lagstiftningen för understödsföreningarna vilar på soliditets- principen, skälighetsprincipen och behovsprincipen. Soliditets- principen innebär att föreningen alltid skall kunna fullgöra sina för- säkringsutfästelser mot sina medlemmar. Enligt skälighetsprincipen skall medlemmarnas försäkringsavgifter vara skäligt avvägda i för- hållande till de förmåner som försäkringarna ger. En viss modifika- tion av skälighetsprincipen har dock gjorts i och med att det finns möjlighet att beakta de särförhållanden som kännetecknar under- stödsföreningarna i förhållande till försäkringsbolagen liksom de speciella förhållanden som kan finnas i de olika understödsföre- ningarna. För att en understödsförening skall få registreras krävs att verksamheten kan anses som behövlig och är ägnad att i övrigt främja en sund utveckling av försäkringsväsendet, vilket är ett utflöde av den s.k. behovsprincipen som numera inte gäller för vare sig försäkringsbolag eller banker. 
 Kapitalplaceringsreglerna för understödsföreningar innebär enligt huvudregeln att ett belopp som täcker dels summan av före- ningens försäkringsfonder, vilket i princip motsvarar de försäk- ringstekniska avsättningarna i försäkringsbolag, dels föreningens övriga skulder skall redovisas i vissa angivna tillgångar, i första hand obligationer och skuldförbindelser mot säkerhet i fast egendom. Finansinspektionen har möjlighet att medge en understödsförening att i stället tillämpa de placeringsregler som gäller för försäkrings- bolagen. 
 Understödsföreningar skall vara registrerade och stå under till- syn av Finansinspektionen. 
 Avdragsrätt för premiebetalning 
 Som redan nämnts är det för arbetsgivaren av central betydelse att han medges avdragsrätt för sina premiekostnader. Härför krävs att försäkringen uppfyller villkoren för en tjänstepensionsförsäkring enligt 58 kap. 7 § inkomstskattelagen. Det gäller oavsett om det är arbetsgivaren eller den anställde som formellt står som ägare till 
 110 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 försäkringen. Det första villkoret är att det måste vara fråga om en  
 pensionsförsäkring  
 och denna skall ha  
 samband med tjänst 
 . Vidare krävs det att  
 den anställde är förmånstagare  
 och att  
 arbetsgivaren har åtagit sig att betala försäkringens samtliga premier 
 . Det är alltså inte möjligt att låta arbetstagaren betala en viss andel av premierna. Om arbetsförhållandena förändras kan försäkringen överlåtas till den anställde, men försäkringen kommer då att byta karaktär från tjänstepensionsförsäkring till en privat pensionsförsäkring. Vid byte av anställning kan tjänstepensionsförsäkringen övertas av den nye arbetsgivaren, som därefter svarar för premieinbetalningarna. 
 Också en pensionsförsäkring som har tecknats av den anställdes arbetsgivare efter att den anställde avlidit är i skatterättslig mening en tjänstepensionsförsäkring, under förutsättning att försäkringen har tecknats till förmån för de efterlevande och arbetsgivaren har åtagit sig att betala premierna. 
 Definitionen av begreppet pensionsförsäkring ges i 58 kap. 2 § inkomstskattelagen. I lagtexten sägs att för att en försäkring skall kunna klassificeras som en pensionsförsäkring krävs att de villkor som ställs upp i 58 kap.  
 4–16 
  §§ inkomstskattelagen skall vara uppfyllda, de s.k. kvalitativa villkoren. Om de kvalitativa villkoren för en livförsäkring inte är uppfyllda är det i stället fråga om en kapitalförsäkring. 
 Gränsdragningen mellan pensionsförsäkringar och kapitalför- säkringar är viktig eftersom reglerna om beskattning och avdrags- rätt är olika för respektive försäkring. Om det är fråga om en pensionsförsäkring är de erlagda premierna avdragsgilla inom vissa ramar enligt inkomstskattelagen och de belopp som betalas ut skall tas upp till beskattning. Kostnader för en kapitalförsäkrings premier är däremot inte avdragsgilla men utfallande belopp är skattefria. 
  
 2.6 
  
 Allmänt om pensionsplaner 
  
 Begreppet pensionsplan 
 Ett viktigt begrepp när det gäller tjänstepensioner är pensionsplan. I en sådan plan regleras nämligen ofta vad som skall gälla beträf- fande den enskildes pension. 
 En civilrättslig definition av begreppet allmän pensionsplan ges i 4 § tryggandelagen. Med allmän pensionsplan avses sådana 
 111 
 Det svenska tjänstepensionssystemet SOU 2004:101 
 allmänna grunder för pensionering av arbetstagare eller arbets- tagares efterlevande som innehåller regler om tryggande av arbets- givarens utfästelse genom kreditförsäkring, avsättning till pensionsstiftelse i enlighet med tryggandelagen eller annan likvär- dig anordning och som på arbetstagarsidan är godkända av organi- sation vilken enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL) är att anse såsom central arbetstagarorganisation. Exempel på en allmän pensionsplan är  
 ITP-planen. 
  En detaljerad beskrivning av de viktigaste pensionsplanerna på den svenska marknaden ges i  
 bilaga 3 
 . 
 I lagförarbetena anges att en allmän pensionsplan tar sikte på en kategori anställda, t.ex. alla arbetstagare som är anställda vid ett visst företag eller alla tjänstemän vid företaget. I allmänhet anses kravet på trygghet vara uppfyllt i och med att arbetsgivaren anslu- ter sig till  
 FPG/PRI-systemet. 
  Den viktigaste förutsättningen för att grunder för arbetstagarpensionering skall kunna anses utgöra en allmän pensionsplan är att grunderna på arbetstagarsidan har god- känts av central arbetstagarorganisation, se prop. 1967:83 s. 109. 
 För att det skall vara fråga om en allmän pensionsplan krävs det enligt Regeringsrätten att det i planen finns en garanti för att grunderna är av kollektiv natur och att pensionsförmånerna är preciserade, se RÅ 1996 ref. 33. 
 Den skatterättsliga definitionen av allmän pensionsplan ges i 58 kap. 20 § inkomstskattelagen. I lagtexten hänvisas till den civil- rättsliga definitionen av allmän pensionsplan som ges i tryggande- lagen. Vidare anges att med begreppet allmän pensionsplan avses också; 
  
 pensionsutfästelser som ryms inom vad som enligt en allmän pensionsplan är sedvanligt inom branschen för arbetstagare med motsvarande uppgifter, dock när det gäller utfästelser som tryggas genom avsättning i balansräkningen bara i förening med kreditförsäkring, 
  
 pensionsutfästelser för vilka det har tecknats kommunal eller statlig borgen eller liknande garanti, och 
  
 pensionsutfästelser i enlighet med pensionsavtal som har god- känts på arbetstagarsidan av sådan organisation som enligt MBL anses som central arbetstagarorganisation. 
  
 112 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 Olika former av pensionsplaner 
 En tjänstepension kan vara antingen förmånsbestämd (defined benefit), dvs. den enskildes framtida pensionsförmån kommer att uppgå till ett i förväg bestämt pensionsbelopp, eller avgiftsbestämd (defined contribution), dvs. ett i förväg bestämt belopp avsätts till pensionssparandet men någon garanti om storleken på den fram- tida pensionen ges inte. 
 De båda formerna av pensionsplaner skiljer sig i väsentliga hän- seenden åt, såsom t.ex. avseende garantin och storleken på den framtida pensionsförmånen. En uppmärksammad aspekt är den omfördelning av risker från arbetsgivare till anställda av olika slag som en övergång från en förmånsbestämd pensionsplan till en avgiftsbestämt pensionsplan för med sig. 
 I västvärlden är trenden för närvarande att de förmånsbestämda pensionsplanerna ersätts av avgiftsbestämda planer. Orsaken till denna utveckling är bl.a. att befolkningen i allmänhet blir äldre och att påfrestningarna på samhällsekonomin eller arbetsgivarna annars skulle riskera att bli alltför stora. Övergången kan också vara betingad av utbudet från försäkringsbranschen. Sverige är ett av de länder som har övergått från det förmånsbestämda systemet till det avgiftsbestämda systemet i både det nationella lagstadgade pensionssystemet och till stora delar även i de olika tjänste- pensionssystemen.  
 ITP-planen 
  och de  
 ITP-liknande 
  planerna är de enda pensionsplanerna som alltjämt tillämpar det förmånsbestämda systemet fullt ut. Härutöver förekommer även inom den offentliga sektorn planer som innehåller förmånsbestämda moment. För- handlingar pågår mellan arbetsmarknadsparterna men företrädarna för arbetstagarsidan har hittills ställt sig avvisande till tanken på att överge det förmånsbestämda systemet. I Sverige är andelen tjänste- pensioner som är tryggade genom försäkringar betydligt större än i övriga Europa och det kan möjligen vara anledningen till att avgiftssystemet är förhållandevis stort här. 
 Förmånsbestämda pensionsplaner 
 En förmånsbestämd pensionsplan innebär att den enskilde vet hur hög pension han kommer att erhålla vid pensioneringen. Pensionslöftet utgörs därmed av ett klart och definierat pensions- belopp. Det är inte ovanligt att pensionsbeloppet knyts till den 
 113 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 lönenivå som den anställde har under sitt sista år eller till ett genomsnitt av lönerna under åren precis före pensioneringen och utgör en viss procentsats av detta löneunderlag. I den förmåns- bestämda pensionsplanen är det den som har gjort utfästelsen som står risken för att kostnaderna för pensionsplanen blir höga på grund av fluktuation i avkastningen, löneutveckling och demo- grafiska förändringar. Förpliktelsen i form av ett löfte om en viss pension kvarstår och påverkas inte av sådana förändrade förhål- landen utan kommer endast att medföra att arbetsgivarens avgifter kommer att förändras. 
 Fördelarna med det förmånsbestämda systemet är att det ger förutsebarhet för arbetstagarna, eftersom de vet hur hög deras framtida pension kommer att bli. Systemet kan innebära en mot- svarande nackdel för arbetsgivarna, eftersom förändrade förhål- landen, särskilt de finansiella fluktuationerna, gör det svårt att beräkna kostnaderna för de gjorda pensionslöftena. Å andra sidan anses systemet medföra långsiktiga finansiella möjligheter för arbetsgivarna med möjlighet till återbäring av överskott. En annan nackdel är att det förmånsbestämda systemet kan medföra administrativa svårigheter och kostnader på grund av systemets komplexitet. 
 Avgiftsbestämda pensionsplaner 
 En avgiftsbestämd pensionsplan innebär att arbetsgivaren har åtagit sig att svara för en på förhand fastställd avgift avsedd för den anställdes framtida pension. Hur stort det framtida pensions- kapitalet kommer att bli är omöjligt att veta och beror bl.a. på finansiella fluktuationer. Pensionsbeloppet är uteslutande ett resultat av de avgiftsinbetalningar som gjorts jämte avkastningen på dessa. Vid pensioneringen omvandlas det ackumulerade kapitalet liksom uppburen återbäringsränta till en livränta. Arbetsgivarens ansvar begränsar sig således enbart till att tillhandahålla den bestämda avgiften, vilket innebär att det är den anställde som kommer att få bära de finansiella och demografiska riskerna. 
 Systemet har avsevärda fördelar för arbetsgivaren, eftersom det ger denne möjlighet att förutse och kunna beräkna storleken på pensionskostnaderna. En nackdel med det avgiftsbestämda syste- met är att de enskilda arbetstagarna i allmänhet har sämre kompe- tens för att kunna hantera dessa risker. Erfarenheter från England 
 114 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 visar att bl.a. ett dåligt finansiellt utfall i de avgiftsbestämda pensionsplanerna har medfört att de anställda har ställt krav på kompensation gentemot arbetsgivarna. Diskussioner har förts om den generellt lägre kompetensen hos de enskilda att hantera dessa risker på sikt kan komma att medföra att övergången från det för- månsbestämda systemet till det avgiftsbestämda systemet kommer att generera generella välfärdsförluster. För svenskt vidkommande är det inte ovanligt att arbetsmarknadsparterna i de kollektiv- avtalade systemen kommer överens om att en del av ansvaret skall kvarstå på dem och att de anställda ges mindre valfrihet än vad det avgiftsbestämda systemet teoretiskt möjliggör. Svenska Kyrkans pensionsplan är ett exempel på en avgiftsbestämd plan i vilken man helt fråntagit de enskilda deras valmöjligheter. Det förekommer även varianter där valfriheten begränsas genom att en bestämd för- valtningsform eller försäkringsinstitution anges. Anledningen till att arbetsmarknadsparterna åtar sig att bära en del av ansvaret är att de därigenom vill säkerställa att pensionslösningarna blir konstrue- rade på ett bra sätt till en så låg kostnad som möjligt med en bibe- hållen insyn och kontroll. Det bör dock understrykas att arbets- marknadsparternas större ansvarstagande såvitt avser placeringarna inte påverkar riskfördelningen utan att det är den enskilde arbets- tagaren som ytterst står risken för hur stor den framtida pensions- förmånen blir. 
 De avgiftsbestämda pensionsplanerna anses i allmänhet passa bättre in på den moderna arbetsmarknaden med ökad rörlighet och en mängd olika anställningsformer liksom på den mängd nya ersättningsformer som numera förekommer i form av fast lön, rörlig lön, bonus, löneväxlingar, utbyte av olika anställnings- förmåner, avstående av lön m.m. En fördel är att det avgifts- bestämda systemet är enkelt och kan möta dessa nya moment på arbetsmarknaden utan att samordningsproblem uppstår. För att i vart fall delvis kunna uppväga de anställdas generellt sett lägre kompetens kräver det avgiftsbestämda systemet att de anställdas informationsbehov tillgodoses. Det är mot bakgrund härav som utvecklingen av olika former av pensionsportaler och webbaserade hanteringsverktyg skall ses. 
 115 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 SOU 2004:101 
  
 Allmänt om kollektivavtalsgrundade pensionsplaner 
 Såsom det redogjorts för tidigare i detta kapitel har en tjänste- pension sin grund antingen i ett kollektivavtal eller i ett individuellt avtal mellan en arbetsgivare och en enskild arbetstagare. Den svenska tjänstepensionsmarknaden karakteriseras av att det stora flertalet anställda har sina pensionsförmåner reglerade genom kollektivavtal. Inget annat land i Europa har en så stor andel tjänstepensioner reglerade på så sätt. Härutöver förekommer ett stort antal individuella avtal mellan den enskilde arbetstagaren och den enskilde arbetstagaren, utan grund i kollektivavtal, om tjänste- pensionsförmåner. På senare år har det även blivit allt vanligare att arbetstagaren kommer överens med arbetsgivaren om att löne- ökningar, övertidsersättning, bonus och liknande inte betalas ut på sedvanligt sätt utan omvandlas till pensionsförmåner genom t.ex. inbetalning av premier till en pensionsförsäkring. 
 Begreppet kollektivavtal definieras i 23 § MBL såsom ett skrift- ligt avtal mellan arbetsgivarorganisation eller arbetsgivare och arbetstagarorganisation om anställningsvillkor för arbetstagare eller om förhållanden i övrigt mellan arbetsgivare och arbetstagare. 
 De pensionsförmåner som har sin grund i ett kollektivavtal har tillkommit efter förhandlingar mellan arbetsmarknadsparterna. Dessa ingår som en del i en samlad uppgörelse om anställnings- förhållanden och det bör särskilt understrykas att tjänstepension- erna utgör endast en begränsad del av de olika avtalsförsäkringar som omfattas av kollektivavtalet. Härutöver förekommer olika former av ersättningar, såsom avgångsbidrag (AGB), tjänstegrupp- livförsäkringar (TGL) och trygghetsförsäkring vid arbetsskada (TFA). Villkoren för försäkringarna fastslås av arbetsmarknads- parterna i kollektivavtalet. Överenskommelsen angående tjänste- pensionerna innehåller normalt föreskrifter om förmåner, ersätt- ningsnivåer och former för hur pensionsutfästelsen skall tryggas. I vissa fall stipulerar kollektivavtalet även att försäkringarna skall tecknas i visst eller vissa särskilda försäkringsbolag. 
 För det lagstadgade pensionsskyddet har det ingen betydelse inom vilket avtalsområde som den enskilde arbetar, vilket däremot är fallet med det kollektivavtalade försäkringsskyddet. De anställda omfattas av olika pensionsplaner beroende på om vederbörande t.ex. är statsanställd eller anställd inom det privata näringslivet. Kollektivavtalsparterna har förhandlat fram separata pensionsplaner för varje avtalsområde. Villkor och förmåner skiljer sig därför åt 
 116 
  
 SOU 2004:101 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet 
  
 mellan de olika pensionsplanerna. Traditionellt sett brukar man dela in avtalsområdena i fem stora huvudgrupper; privatanställda arbetare, privatanställda tjänstemän, anställda inom kooperationen, statsanställda och anställda i kommuner och landsting. Härutöver förekommer olika varianter av dessa pensionsavtal samt pensions- avtal som är reglerade genom s.k. hängavtal mellan en enskild arbetsgivare och de fackliga arbetstagarrepresentanterna samt tjänstepensioner som har sin grund i ett fristående individuellt avtal mellan en arbetsgivare och en enskild arbetstagare. 
 117 
 3 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 3.1 
  
 Inledning 
  
 Det svenska tjänstepensionssystemet har stor betydelse för såväl den enskilde som kapitalmarknaderna, livförsäkringsbranschen och för samhällsekonomin i stort. Tjänstepension utgör en väsentlig del av pensionsinkomsterna för många individer vilket skapar trygghet för dem under pensionsåren. De tillgångar som finns placerade i de svenska och internationella kapitalmarknaderna för att trygga tjänstepensioner är betydande och utgör en stor del av utbudet av riskkapital. Tjänstepensionsförsäkring är en av de viktigaste verk- samhetsområdena (mätt i premieinkomster) för de svenska livför- säkringsbolagen. 
 Tjänstepensionsmarknaden och dess betydelse kan således åskådliggöras utifrån olika perspektiv. Kapitlet inleds i avsnitt 3.2 med det övergripande perspektivet och beskriver den samhälls- ekonomiska betydelsen och fördelningen av det  
 totala  
 kapitalet som tryggar tjänstepensionsutfästelser. I detta avsnitt kom- menteras också kort omfattningen av det kapital som finns  
 placerat på kapitalmarknaderna,  
 utanför de uppdragsgivande företagen som utfäster tjänstepension. Här undantas således tryggandeformen kreditförsäkrad skuldföring, som beskrivits i avsnitt 2.4. Den av- slutande delen 3.3 övergår till att redogöra för  
 försäkrings- marknaden  
 för tjänstepension och dess aktörer. En beskrivning av pensionsstiftelser, som inte i egentlig mening verkar på tjänste- pensionsmarknaden, återfinns i avsnitt 2.3. 
  
 3.2 
  
 Tjänstepensionens samhällsekonomiska betydelse 
  
 Ungefär 90 procent av alla yrkesarbetande i Sverige omfattas av någon form av tjänstepension. Detta är en i en internationell jäm- förelse mycket hög andel, vilket kan förklaras med att tjänste- 
 119 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 SOU 2004:101 
  
 pensionen är obligatorisk i Sverige för dem som omfattas av kollektivavtal. I EU är det endast det nederländska tjänstepensions- systemet som har motsvarande täckning, se  
 figur 1. 
  
 Figur 1.  
 Andel yrkesverksamma som omfattas av tjänstepension 
 Grekland 
 Portugal Italien Finland Österrike Spanien Luxenburg Belgien Tyskland Irland 
 Storbritannien Frankrike Danmark Sverige Nederländerna 
  
 0 
  
 0,1 
  
 0,2 
  
 0,3 
  
 0,4 
  
 0,5 
  
 0,6 
  
 0,7 
  
 0,8 
  
 0,9 
  
 1 
  
 Källa:  
 Study on Pension Schemes of the Member States of the European Union May 2000 (MARKT/2005/99) och European Federation for Retirement Provision (EFRP). 
 Tjänstepension kan betecknas som en uppskjuten del av inkomsten under arbetsföra år och är därigenom, som komplement till den allmänna pensionen, viktigt för konsumtionsutjämning över tid och för trygghet och säkerhet för enskilda vid pensionering. Tjänstepensionens andel av inkomsten efter pensionering skiljer sig väsentligt mellan yrkeskategorier och inkomstskikt i Sverige. I genomsnitt stod tjänstepensionen under år 2002 för 19 procent av de utbetalade skattepliktiga pensionsersättningarna, medan den allmänna pensionen och utbetalning från privat pensionsförsäkring svarade för 76 procent respektive 5 procent, se Lönesummestati- stiken SCB. För privatpersoner i de högre inkomstklasserna kan huvuddelen av pensionsinkomsterna utgöras av tjänstepension. 
 De tillgångar som tryggar tjänstepensioner i Sverige är bety- dande. Vid utgången av år 2002 fanns drygt 900 miljarder kronor som tjänstepensionskapital i försäkringssektorn och som pensions- kapital i företagen och stiftelser. Tjänstepensionskapitalet i Sverige 
 120 
  
 SOU 2004:101 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 motsvarade 57 procent av BNP år 2000, vilket jämfört med andra stater inom EU är en hög andel. De tillgångar som förvaltades för tjänstepension inom EU hade ett marknadsvärde på ca 2 500 miljarder euro, vilket motsvarade knappt 30 procent av EU- ländernas samlade BNP. Endast i Nederländerna och Stor- britannien motsvarar tjänstepensionskapitalet en högre andel av BNP än i Sverige, se  
 figur 2. 
  
 Figur 2.  
 Tjänstepensionskapitalets andel av BNP (år 2000) 
 Luxenburg Italien Grekland Belgien Frankrike Spanien Finland Portugal Österrike Tyskland Danmark Irland Sverige 
 Storbritannien 
 Nederländerna 
  
 0,0 
  
 0,1 
  
 0,2 
  
 0,3 
  
 0,4 
  
 0,5 
  
 0,6 
  
 0,7 
  
 0,8 
  
 0,9 
  
 1,0 
  
 1,1 
  
 1,2 
  
 Källa:  
 EFRP. 
  
 Figur 3  
 visar fördelningen av tjänstepensionskapitalet i Sverige över de tryggandeformer som arbetsgivaren kan använda för att säker- ställa sina pensionsutfästelser: tjänstepensionsförsäkring i livför- säkringsbolag eller pensionskassa, kreditförsäkrad pensionsskuld, och avsättning till pensionsstiftelse. Denna procentuella fördelning är endast ungefärlig. Tjänstepensionskapitalet i livförsäkrings- bolagen och pensionskassorna är en uppskattning, då tillgångarna för de olika verksamhetsgrenarna inte särredovisas hos försäk- ringsinstituten. Tillgångarna i stiftelserna är redovisade som bok- fört värde, och speglar således inte det verkliga marknadsvärdet av stiftelsernas tillgångar. Det bör dessutom påpekas att detta är en bild av tjänstepensionskapitalets fördelning och omfattning efter en lång tids nedgång i tillgångsvärden på de finansiella marknad- erna. 
 121 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 SOU 2004:101 
  
 Figur 3.  
 Fördelning av tjänstepensionskapitalet (år 2002) 
  
 Kreditförsäkrad 
  
 Pensionsstiftelser 
  
 pensionsskuld 
  
 105 mdkr 
  
 112 mdkr 
  
 11% 
  
 12% 
  
 Pensionskassor 
  
 84 mdkr 
  
 9% 
  
 Livförsäkringsbolag 625 mdkr 
 68% 
  
 Källa:  
 Finansinspektionen och Länsstyrelsen i Stockholms län. 
 Figuren inkluderar även, för att få en fullständig bild, de tillgångar som tryggar pensionsutfästelser genom skuldföring trots att tryg- gandet inte representerar någon från arbetsgivaren avskiljd fonde- ring. Om det i företagen skuldförda beloppet undantas, så fanns en kapitalvolym om drygt 800 miljarder kronor placerade på svenska och internationella kapitalmarknader i syfte att trygga tjänste- pensionsutfästelser. Som jämförelse var det totala börsvärdet på Stockholmsbörsen vid utgången av år 2002 knappt 1 900 miljarder. Omkring 40 procent av tillgångarna hos livförsäkringsbolagen och tjänstepensionskassorna var placerade på aktiemarknaderna och av dessa innehav utgjordes nära 70 procent av svenska aktier (i genomsnitt mellan år 2000 och år 2003). Den kapitalansamling som finns i tjänstepensionsinstituten är således betydande och spelar en viktig roll för riskkapitalförsörjningen i den finansiella sektorn. 
  
 3.3 
  
 Marknaden för tjänstepensionsförsäkring 
  
 Den vanligaste formen för att trygga tjänstepensionsutfästelser är tjänstepensionsförsäkring i livförsäkringsbolag och pensionskassor. Pensionsstiftelserna kan inte sägas konkurrera med livförsäkrings- bolagen och tjänstepensionskassorna utan utgör snarast en alterna- 
 122 
  
 SOU 2004:101 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 tiv tryggandeform för arbetsgivaren. Stiftelserna har därigenom betydelse för arbetsgivarnas  
 efterfrågan  
 på tjänstepensionsför- säkringar hos livförsäkringsbolagen och pensionskassorna. 
 Marknaden för tjänstepensionsförsäkring i Sverige utgör en betydande del av livförsäkringssektorn. Tillgångarna som förvaltas för tjänstepension hos försäkringsbolagen och pensionskassorna svarar för nästan 50 procent av det totala livförsäkringskapitalet. 
 Livförsäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet 
 Livförsäkringsbolagen brukar delas in i traditionella livförsäkrings- bolag och fondförsäkringsbolag. Det fanns totalt 27 traditionella 
  
 livförsäkringsbolag i Sverige år 2002 
  
 och av 
  
 dessa meddelade 
  
 13 bolag tjänstepensionsförsäkring. I 
  
 gruppen 
  
 fondförsäkrings- 
  
 bolag meddelade sju av totalt tolv bolag tjänstepensionsförsäkring. Av de traditionella livförsäkringsbolagen var elva aktiebolag drivna enligt ömsesidiga principer och två ömsesidiga bolag. Alla fondför- säkringsbolag var vinstutdelande aktiebolag. 
 För de traditionella livförsäkringsbolagen var den enskilt största försäkringsgrenen tjänstepensionsförsäkring, något som skiljer den svenska marknaden från många andra europeiska tjänstepensions- system. Finansinspektionens resultatanalys av svenska livförsäk- ringsbolag för år 2002 visar att 49 miljarder kronor registrerades i premieinkomst i verksamhetsgrenen tjänstepensionsförsäkring för de traditionella livförsäkringsbolagen, vilket utgjorde drygt 63 procent av den totala premieinkomsten för gruppen, se  
 figur 4 
 . Motsvarande summa för fondbolagen var 13 miljarder kronor, eller 33 procent av den totala premieinkomsten. Tjänstepensionsför- säkringens andel av bolagens premieinkomst var dock troligen ännu högre, då en del av premieintäkterna som redovisas under posten  
 individuell försäkring  
 kan vara tjänstepensionsförsäkring. Det bör påpekas att andelen tjänstepensionsförsäkringar för sektorn som helhet påverkas i stor utsträckning av några få bolag, vilket utveck- las nedan. 
 123 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 SOU 2004:101 
  
 Figur 4.  
 De traditionella livförsäkringsbolagens premieinkomster (totalt 77 mdkr år 2002) 
 Gruppförsäkring 
 Individuell  
 9% 
  
 försäkring 
 28% 
 Tjänstepensions- försäkring 
 63% 
  
 Källa:  
 Finansinspektionen. 
 Som framgår av  
 tabell 1  
 domineras marknaden för tjänstepension av ett mindre antal stora livförsäkringsbolag som i princip uteslutande meddelar tjänstepensionsförsäkring. De tre största bolagen Moore (Alecta pensionsförsäkring, ömsesidigt), AMF Pension (Arbets- marknadsförsäkringar, pensionsförsäkringsaktiebolag) och SPP Liv (SPP Livförsäkring AB) stod år 2002 för nästan 86 procent av marknaden mätt i premieintäkter för tjänstepensionsförsäkring. Detta förhållande har sin förklaring i de stora kollektivavtals- baserade pensionsplanernas historiska utveckling och nuvarande utformning, se  
 bilaga 3.  
 De avtalade planerna har föreskrivit vilka institut som har exklusivitetsavtal för tjänstepensionsförsäkring och vilka institut som skall förvalta de delar av tjänstepensions- planen där individuell valfrihet finns men inte utnyttjats av den anställde. 
 124 
  
 SOU 2004:101 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 Tabell 1.  
 Traditionella livförsäkringsbolag som meddelar tjänste- pensionsförsäkring (år 2002) 
  
 Premieinkomst 
  
 Andel av 
  
 Andel av pre- 
  
 Totala 
  
 Bolag (mdkr) 
  
 tjänstepension 
  
 marknaden 
  
 mieinkomster 
  
 tillgångar 
  
 Alecta pensionsförsäkring, ömsesidigt 
  
 22,0 
  
 50,0 % 
  
 99,1 % 
  
 289,8 
  
 AMF, pensionsförsäkringsaktiebolag 
  
 8,4 
  
 19,1 % 
  
 87,5 % 
  
 190,2 
  
 SPP Livförsäkringsaktiebolag 
  
 8,2 
  
 16,8 % 
  
 92,6 % 
  
 13,5 
  
 KPA Pensionsförsäkring AB 
  
 4,0 
  
 9,1 % 
  
 95,6 % 
  
 233,2 
  
 Livförsäkringsaktiebolaget Skandia 
  
 3,7 
  
 8,5 % 
  
 27,2 % 
  
 74,5 
  
 Länsförsäkringar Liv Försäkringsaktiebolag 
  
 1,1 
  
 2,6 % 
  
 22,7 % 
  
 89,2 
  
 Livförsäkringsaktiebolaget S E B Trygg Liv 
  
 0,6 
  
 1,4 % 
  
 13,1 % 
  
 174,5 
  
 Folksam ömsesidigt livförsäkring 
  
 0,4 
  
 0,9 % 
  
 8,4 % 
  
 50,3 
  
 Nordea Livförsäkring I Sverige AB 
  
 0,2 
  
 0,4 % 
  
 15,7 % 
  
 14,8 
  
 Totalt 
  
 48,9 
  
 100 % 
  
 63,6 % 
  
 1 130,9 
  
 Källa:  
 Finansinspektionen. 
  
 Tjänstepensionskassor 
 En tjänstepensionskassa ägs, precis som ett ömsesidigt livförsäk- ringsbolag, av försäkringstagarna. Alla pensionskassans tillgångar skall i slutändan komma försäkringstagarna till godo i form av pensioner. En grundläggande skillnad mellan pensionskassor och livförsäkringsbolag är dock att en pensionskassa är sluten i den meningen att endast en på något sätt definierad krets personer får vara medlemmar och ha försäkringar i kassan. Försäkringstagarna i ett livförsäkringsbolag behöver däremot inte ha någon annan gemenskap än den som uppkommit genom försäkringsavtalet. Till skillnad från de ömsesidiga livförsäkringsbolagen är tjänste- pensionskassornas kundkrets av företag därför huvudsakligen väl avgränsad till en viss bransch; i några fall till ett enda företag. 
 Pensionskassorna delas in i två huvudgrupper: tjänstepensions- kassor och andra pensionskassor. Vid utgången av år 2002 fanns det 45 pensionskassor i Sverige och av dessa var 22 tjänstepensionskassor. Tjänstepensionskassor intar en särställ- ning bland försäkringsföreningarna vad gäller antal medlemmar och tillgångsvolym. Tjänstepensionskassorna hade vid sistnämnda tid- punkt drygt en miljon medlemmar och förvaltade ca 84 miljarder kronor. Som  
 tabell 2  
 visar stod de tio största tjänstepensions- 
 125 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 SOU 2004:101 
  
 kassorna för nästan 94 procent av de totala tillgångarna för grup- pen. En kassa skall enligt lagen (1972:262) om understöds- föreningar (UFL) ha minst 100 medlemmar, men Finans- inspektionen kan medge enskilda föreningar att ha ett lägre medlemsantal. Det finns några få små tjänstepensionskassor med färre än 500 medlemmar men i dagsläget finns inga tjänste- pensionskassor som har färre än 100 medlemmar. 
  
 Tabell 2.  
 De största tjänstepensionskassorna (år 2002) 
  
 Pensionskassa 
  
 Tillgångar 
  
 Andel av 
  
 Medlemmar 
  
 Andel av 
  
 (mdkr) 
  
 tillgångar 
  
 (1000-tal) 
  
 medlemmar 
  
 Konsumentkooperationens Pk 
  
 22,1 
  
 26,4 % 
  
 306 
  
 30,1 % 
  
 FSO* 
  
 13,9 
  
 16,6 % 
  
 459 
  
 45,1 % 
  
 Sparinstitutens Pensionskassa 
  
 11,5 
  
 13,7 % 
  
 33 
  
 3,2 % 
  
 Svenska Kyrkans Försäkringsförening 
  
 6,5 
  
 7,8 % 
  
 40 
  
 3,9 % 
  
 Försäkringsbranschens Pensionskassa 
  
 6,3 
  
 7,5 % 
  
 18 
  
 1,8 % 
  
 PP Pension 
  
 5,8 
  
 6,9 % 
  
 25 
  
 2,5 % 
  
 Pensionskassan SHB 
  
 3,7 
  
 4,4 % 
  
 7 
  
 0,7 % 
  
 Arkitekternas Pensionskassa 
  
 3,3 
  
 3,9 % 
  
 26 
  
 2,6 % 
  
 Köpmännens Pensionskassa 
  
 2,7 
  
 3,2 % 
  
 10 
  
 1,0 % 
  
 Volvoresultats Försäkringsförening 
  
 2,5 
  
 3,0 % 
  
 50 
  
 4,9 % 
  
 Övriga 
  
 5,3 
  
 6,4 % 
  
 44 
  
 4,3 % 
  
 Totalt 
  
 83,6 
  
 100 % 
  
 1 018 
  
 100 % 
  
 *  
 FSO står för Försäkringsföreningen för det Statliga Området.  
 Källa:  
 Pensionskassornas årsredovisningar. 
 En tjänstepensionskassa har skapats med syfte att tillhandahålla tjänstepensioner, men en tjänstepensionskassa kan även meddela annan gruppförsäkring, individuell försäkring samt sjuk- och olycksfallsförsäkring till sina medlemmar. De totala premie- inkomsterna för tjänstepensionskassorna var drygt fem miljarder kronor år 2002. Premieinkomsterna för tjänstepensionsförsäkring, som är den största försäkringsgrenen, stod för nästan 60 procent av de totala premieinkomsterna. 
 126 
  
 SOU 2004:101 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 Den konkurrensutsatta tjänstepensionsmarknaden 
 Den tjänstepensionsmarknad som livförsäkringsbolagen och pensionskassorna verkar på kan förenklat delas in i en  
 företags- marknad  
 och en  
 individvalsmarknad 
 . 
 På företagsmarknaden bestämmer arbetsgivaren, eller det kollektivavtal som företaget är knutet till, leverantör av försäk- ringen. Här ingår även frivilliga tjänstepensionsplaner för företag som inte har kollektivavtal. I individvalsmarknaden beslutar arbetstagaren vilket försäkringsinstitut som skall förvalta premi- erna. 
 Individvalsmarknaden utgörs av den så kallade  
 valcentralsmark- naden  
 (eller  
 kryssmarknaden 
 ) vilken är av den del av den kollektiv- avtalade tjänstepensionen där individen själv väljer förvaltnings- form och försäkringsgivare, samt av alternativa pensionsplaner för tjänstemän vars årsinkomst överstiger tio inkomstbasbelopp (s.k. tiotaggarlösningar), där kollektivavtalet inte begränsar försäk- ringsförsäljning. Sedan slutet av år 2002 har alla stora kollektiv- avtalsområden ett avtal som ger inflytande till den anställde över förvaltningen för åtminstone en del av tjänstepensionen. Val- centralsmarknaden hade en premievolym om ca 20 miljarder kronor år 2002. 
 Pensionskassorna verkar i första hand på företagsmarknaden där de fått i uppdrag att trygga pensioner enligt de överenskomna pensionsplanerna. Livförsäkringsbolagen har med undantag av de stora aktörerna i allmänhet inte kollektivavtalsgrundade uppdrag, utan verkar som kommersiella aktörer på individvalsmarknaden och den privata livförsäkringsmarknaden, där individen själv står för premieinbetalningarna. Till den del livförsäkringsbolagen är verk- samma på valcentralsmarknaden kan deras tjänster och produkter dock vara bundna av avtal med de institut som administrerar val- centralerna. 
 En viss konkurrens om kundföretagen finns pensionskassorna sinsemellan och mellan pensionskassorna och livförsäkringsbolagen på företagsmarknaden, men det föreligger en relativt rigid mark- nadsuppdelning grundad på traditioner, kollektivavtal och det faktum att tjänstepensionskassorna endast är öppna för en viss kundkrets. Tjänstepensionskassornas och livförsäkringsbolagens verksamhet överlappar varandra i första hand på valcentralsmark- naden och det är också på denna marknad som konkurrensen liv- försäkringsbolagen emellan om tjänstepensionsförsäkring är tydli- 
 127 
  
 Tjänstepensionsmarknaden 
  
 SOU 2004:101 
  
 gast. Valcentralsmarknaden är den starkast växande delmarknaden inom tjänstepensionsmarknaden då det individuella valet har gått från att vara en kompletterande del till att i vissa fall utgöra hela tjänstepensionen. Detta är en del av den tydliga svenska utveck- lingen att övergå från traditionella förmånsbestämda tjänste- pensioner till avgiftsbestämda. 
 128