Kommittédirektiv 
  
 Förutsättningarna för att införa ett 
  
 Dir 
  
 system för individuell kompetensutveckling 
  
 1999:106 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 20 december 1999. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 Den höga förändringstakten i arbetslivet ställer krav på en kontinuerlig kompetensutveckling. Kompetensutveckling bedrivs i dag främst för att utveckla de anställdas kunskaper och erfarenheter eller för att förbättra individens ställning på arbetsmarknaden. Den enskildes intresse och vilja att satsa på ett livslångt lärande förutsätter att det är ekonomiskt och praktiskt möjligt att kombinera yrkesverksamhet och utbildning. Det är angeläget att staten på olika sätt stimulerar en utveckling som ökar intresset för sådan individuell kompetensutveckling. 
 Regeringen föreslog i budgetpropositionen för 2000 (prop. 1999/2000:1) att särskilda medel avsätts för att stimulera individu- ell kontinuerlig kompetensutveckling. Den ekonomiska ramen för individuell kompetensutveckling anges i propositionen till 1,35 miljarder kronor år 2000 och därefter 1,15 miljarder kronor årligen. 
 Regeringen ger en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till hur avsatta budgetmedel för individuell kompetensutveckling effektivast skall disponeras. Utredaren bör redovisa ett flexibelt system där utrymme finns för att i framtiden begränsa eller utvidga den ekonomiska ramen. I utredarens uppdrag ingår att redovisa bland annat följande; 
 de viktigaste förslagen och befintliga modellerna för ett system för individuell kompetensutveckling samt ett eget förslag till hur ett sådant system kan utformas, 
 311 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:119 
  
 - 
  
 en analys utifrån ett effektivitets- och tillväxtperspektiv samt ur ett fördelningspolitiskt perspektiv, 
  
 - 
  
 hur förslaget kan stimulera andra avtals- och försäkringslös- ningar på arbetsmarknaden, 
  
 - 
  
 vilken relation förslaget bör ha till studiestödssystemet och andra offentliga stöd till utbildning samt förslagets eventuella inverkan på utbudet och efterfrågan på utbildnings- och arbets- marknaden samt dess inverkan på andra sparformer. 
  
 Utredaren skall slutredovisa sitt uppdrag senast den 15 januari 2001. 
 Bakgrund 
 En snabb strukturomvandling ställer höga krav på arbetsmarkna- dens funktionssätt och på ny och hög kompetens hos arbets- kraften. Om inte de anställda genomgår relevant utbildning i mot- svarande takt riskerar deras kunskaper att föråldras och deras yrkesmässiga rörlighet att minska. 
 Regeringen föreslog i budgetpropositionen för 2000 (prop. 1999/2000:1) att särskilda medel avsätts för att stimulera individu- ell kontinuerlig kompetensutveckling. Den ekonomiska ramen för individuell kompetensutveckling anges i propositionen till 1,35 miljarder kronor år 2000 och därefter 1,15 miljarder kronor årligen. 
 Personalutbildning 
 På dagens arbetsmarknad får högutbildade personer personalut- bildning i större utsträckning än lågutbildade. Med personalutbild- ning avses här utbildning som betalats av arbetsgivaren. Av de hög- skoleutbildade deltog 60 procent i personalutbildning under det första halvåret 1999, medan motsvarande siffra för dem med gym- nasieskola eller grundskola var 41 respektive 26 procent. Grup- perna tjänstemän, medelålders och heltidsarbetande fick personal- utbildning i större utsträckning än andra grupper. Sverige har totalt sett en hög andel personalutbildning jämfört med övriga OECD- länder. Dock har vi i Sverige en högre andel korta personalutbild- ningar jämfört med övriga  
 EU-länder, 
  USA och Kanada. I små företag genomförs personalutbildning i mindre omfattning än i större företag och förvaltningar. 
 312 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 1 
  
 Utbildningsnivån 
 Utmärkande för Sverige är att andelen högskoleutbildade är relativt hög inom den offentliga sektorn, men betydligt lägre inom stora delar av näringslivet. Utbildningsnivån är generellt sett lägre i små företag. Detta gäller i samtliga branscher förutom inom delar av den privata tjänstesektorn. Små företag har svårare att avsätta tid för kompetensutveckling på grund av sitt starkare beroende av enskilda anställda. 
 Det är främst personer med kort utbildning som drabbas av upp- sägningar. Under de omfattande neddragningarna i början av 1990- talet var det nästan uteslutande personal med kort utbildning, såväl tjänstemän som arbetare, som sades upp. Arbetslösa personer över 50 år med kort utbildning har stora svårigheter att komma tillbaka i arbete igen. 
 Flera studier visar att det finns ett positivt samband mellan utbildningsinvesteringar och ekonomisk tillväxt. I en studie genomförd av NUTEK konstateras att en procent högre utbild- ningsnivå i företagen ger drygt en procent högre arbets- produktivitet. Studier visar också att företag med decentraliserat beslutsfattande och organiserad personalutveckling är mer pro- duktiva och har lägre personalomsättning och sjukfrånvaro än andra företag. 
 Det bli allt vanligare med tidsbegränsade anställningar. Statisti- ken visar att personer med sådana anställningar riskerar att distan- seras i kompetensutvecklingshänseende. Inte heller deltidsarbe- tande deltar i personalutbildning i lika stor utsträckning som heltidsarbetande. En större andel kvinnor än män har i dag tidsbe- gränsade anställningar eller deltidsanställningar. Nya anställnings- former och fler egenföretagare medför också ett behov av en ny finansieringsform för kompetensutveckling. Ett system för indivi- duell kompetensutveckling måste därför utformas så att det omfattar en stor del av arbetskraften och så att det även gynnar personer med kort utbildning. 
 Europeiska socialfondens mål 3 
 Europeiska socialfondens mål 3 under perioden  
 2000–2006 
  medfi- nansieras till hälften av den svenska staten. Programmet syftar till att utveckla de mänskliga resurserna i arbetslivet. Målgrupperna är anställda, enmansföretagare och arbetslösa. Kompetensutveck- lingen skall vara verksamhetsrelaterad och de insatser som riktar sig till anställda skall grunda sig på gemensamma handlingsplaner 
 313 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:119 
  
 eller överenskommelser mellan arbetsgivare och arbetstagare på arbetsplatsen. Mål  
 3-programmet 
  skiljer sig därmed i grunden från tanken bakom denna satsning på individuell kompetensutveckling som har som huvudsakligt syfte att få till stånd ett långsiktigt system som ger individen ett större inflytande över sin kompetensutveckling. Denna kompetenssatsning behöver heller inte vara relaterad till verksamheten på arbetsplatsen. Det finns dock kopplingar mellan de båda insatserna, bland annat kan ökad verksamhetsrelaterad kompetensutveckling öka intresset för individuell kompetensutveckling. 
 I ett par andra länder finns exempel på liknande system för spa- rande till individuell kompetensutveckling. 
 Behovet av kompetensutveckling 
 Ett ökat inslag av kompetensutveckling i arbetslivet är av avgö- rande betydelse för svenska företags möjligheter att hävda sig i en allt starkare internationell konkurrens. Vi lever i ett samhälle som ständigt förändras, inte minst p.g.a. den snabba  
 IT-utvecklingen, 
  och som ställer mycket höga krav på företagens flexibilitet. Ett företags framgång är i många fall beroende av förmågan att snabbt kunna förändra produktionssystemen samt utbudet av varor och tjänster, vilket i sin tur ställer höga krav på personalens kompetens. Kontinuerlig kompetensutveckling av anställda förbättrar ett före- tags stabilitet och ställning på marknaden vilket i sin tur minskar risken för uppsägningar. Arbetsgivaren har ett större ansvar för den jobbspecifika kompetensutvecklingen medan individen och samhället har ett större ansvar för den individspecifika kompetensutvecklingen. 
 Det ligger i individens intresse att kunna styra över den egna kompetensutvecklingen. Relevant kompetens stärker individens självtillit och position på arbetsmarknaden, anställbarheten ökar och därmed tryggheten. Brister i bas- eller grundutbildningen kan innebära ett behov för individer att delta i längre utbildningar inom det reguljära utbildningssystemet för att i nästa steg ytterligare bygga på sin kompetens i form av exempelvis en kortare vidareut- bildning. Samspelet mellan reguljär utbildning och annan form av kompetensutveckling är därför en viktig förutsättning för att kunna tillgodose olika individers behov och möjligheter. Kompe- tensutveckling möjliggör också breddning och utveckling av 
 314 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 1 
  
 arbetsinnehållet och är därmed av stor vikt för den enskildes arbetsmiljö. 
 För statens del innebär detta sannolikt gynnsammare förutsätt- ningar för en ökad tillväxt och minskade arbetslöshetskostnader. Ett system för individuell kompetensutveckling kan även få effek- ter på arbetsmarknaden genom att det bidrar till att jämna ut en variation av lönekostnader över konjunkturcykeln. Systemet förut- sätts verka konjunkturutjämnande genom att människor i första hand kommer att utbilda sig under lågkonjunkturer. 
 Motiv för en statlig medverkan 
 Staten har ett intresse av att bidra till tillväxt genom att skapa för- utsättningar för ökad produktivitet och konkurrenskraft. Tillväx- ten gynnas av kompetensutveckling som bidrar till en ökad rörlig- het på arbetsmarknaden och underlättar strukturomvandling. Avsikten med statens medverkan är att öka omfattningen av kom- petensutveckling och därigenom bland annat förebygga arbetslös- het och förtidspensioneringar. 
 Den fallande pensionsåldern är ett växande problem. Utslagning från arbetsmarknaden på grund av brist på, eller felaktig, kompe- tens kan förebyggas genom kontinuerlig kompetensutveckling och genom tillvaratagandet av den kompetens som finns hos alla indivi- der, oavsett etnisk och kulturell bakgrund. 
 Ett system för individuell kompetensutveckling syftar till att underlätta omställningar och att ge möjlighet för individen att bygga upp kunskap över livscykeln och därmed motverka den uttunning av kunskaper som kan drabba dem som har varit yrkes- verksamma länge. Genom att förebygga uppkommande brister i kompetensen i ett senare skede av arbetslivet ökar individens pro- duktivitet över livscykeln. Samtidigt stärker kompetensutveckling individens ställning på arbetsmarknaden vilket underlättar struk- turomvandlingar. Ett annat viktigt skäl för statens engagemang är att möjliggöra att resurserna för den individuella kompetensut- vecklingen följer individen oberoende av om denne byter arbetsgi- vare. 
 Ett statligt stöd för ett system för individuell kompetensutveck- ling ger individen ett större inflytande över sin egen kompetensut- veckling. Ett sådant system kan även bidra till att bryta den köns- segregerade arbetsmarknaden. Ökad trygghet på arbetsmarknaden för den enskilde innebär minskade samhällsekonomiska kostnader. 
 315 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:119 
  
 Ett system för individuell kompetensutveckling kan stimulera till nya avtalslösningar mellan fackliga organisationer och arbetsgivare som direkta avtal mellan löntagare och arbetsgivare, samt till avsättningar för företagarens egen kompetensutveckling. 
 En arbetsgivare som investerar i sådan kompetensutveckling som är användbar även i andra företag riskerar att de anställda, som då blir attraktivare på arbetsmarknaden, byter arbetsplats. I och med detta kan andra arbetsgivare som inte har behövt betala något, utom möjligen högre lön till individen, dra nytta av investeringen i kompetensutveckling. Denna situation innebär en betydande risk för att företagen underinvesterar i generell kompetensutveckling (sådan kunskap som är användbar på en bredare arbetsmarknad). 
 Någon liknande risk för att företagen underinvesterar i jobb- specifik kompetensutveckling (sådan kompetens som endast är användbar i ett visst företag) finns inte eftersom sannolikheten att de anställda byter jobb inte ökar i och med en sådan kompetensut- veckling. Gränsen mellan dessa båda typer av kompetens kan dock i många fall vara oklar. Skillnaden mellan generell och jobbspecifik kompetens blir allt mindre i takt med att den generella kompe- tensen blir viktigare. 
 Ett system för individuell kompetensutveckling kommer sanno- likt mestadels att användas till investeringar i generell kompetens- utveckling i och med att företagen är mer villiga att betala hela kostnaden själva för investeringar i jobbspecifik kompetensutveck- ling. På så sätt kommer ett system för individuell kompetensut- veckling att motverka en underinvestering i generell kompetensut- veckling. I och med att arbetskraftens generella kompetensnivå höjs så kommer alla företag att ha tillgång till en mer kvalificerad arbetskraft. Detta kan vidare bidra till att arbetskraftens rörlighet ökar vilket förkortar vakanstiderna och minskar risken för flaskhalsar för alla företag. 
 Frågan om ett system för individuell kompetensutveckling har tagits upp i olika rapporter och utredningar. Förslag har bland annat lämnats av Kunskapslyftskommittén och Småföretagsdelega- tionen. Arbetsgruppen för kompetensutveckling i arbetslivet ledd av Rodriguez och samsynsmännen Gonzalez/Johnson har föreslagit att förutsättningarna för ett kompetenskonto skall prövas. Flera fackliga organisationer, politiska partier och företag har föreslagit ett införande av kompetenskonto i någon form. 
 Regeringen anser det mot denna bakgrund angeläget att utreda hur ett utbyggt generellt system för individuell kompetensutveck- 
 316 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 1 
  
 ling skulle kunna utformas. Härigenom stimuleras den politiska och fackliga debatten och ges ett fastare underlag för fortsatta poli- tiska prioriteringar. Ett förslag bör lämnas om hur ett system för individuell kompetensutveckling inom avsatta medel effektivast kan utformas. Om ikraftträdandet kommer till stånd senare än beräknat bör utredaren överväga i vilken utsträckning förberedande insatser bör vidtas. 
 Syfte 
 Ett syfte med offentliga insatser för att stödja individuell kompe- tensutveckling är att bidra till en högre kunskapsnivå hos arbets- kraften samt en jämnare fördelning av inhämtandet av kunskaper över livet. Detta skulle bidra till att förebygga risken för arbetslös- het och förtida pensionering samt förstärka individens trygghet. 
 Ett andra syfte är att öka individens valfrihet, stärka individen och dennes inflytande över den egna kompetensutvecklingen. Avsikten är att individen själv skall förfoga över medlens använd- ning. 
 Ett tredje syfte är att bidra till att stärka företagen och deras konkurrenskraft samt samhällsekonomin i stort. 
 Ett fjärde syfte är att underlätta omställningar. Var och en skall ha både möjlighet och resurser att vara mer yrkesmässigt rörlig än tidigare. Genom att förebygga uppkommande brister i kompeten- sen ökar individens produktivitet och självtillit över livscykeln. 
 Ett femte syfte är att bryta den etniskt segregerade och den könssegregerade arbetsmarknaden och den sociala snedrekryte- ringen till högre utbildning genom att erbjuda individen större möjligheter till ett nytt yrkesval senare i livet eller en anpassning av utbildning förvärvad i andra länder. 
 Uppdraget 
  
 1. 
  
 Utredaren skall kartlägga och beskriva de viktigaste förslagen och existerande modellerna för ett system för individuell kom- petensutveckling (även exempel från andra länder). 
  
 2. 
  
 Utredaren skall ange den eller de modeller som utredaren anser är att föredra. Utredaren kan även föreslå en ny/egen modell för individuell kompetensutveckling. Den ekonomiska ramen för individuell kompetensutveckling anges i budgetpropositionen för 2000 till 1,35 miljarder kronor år 2000 och därefter 1,15 mil- 
  
 317 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:119 
  
 jarder kronor årligen. Utredaren skall lämna förslag till hur avsatta medel för individuell kompetensutveckling effektivast skall disponeras. 
  
 3. 
  
 Utredarens förslag bör vara så flexibelt att den ekonomiska ramen kan utvidgas eller begränsas. Olika ambitionsnivåer och utformning för ett utbyggt generellt system, som skall vara till- gängligt för alla löntagare och företagare, skall redovisas. För- och nackdelar med förslaget/förslagen skall redovisas samt kostnadsberäknas. Alla förslag till ökade utgifter eller minskade intäkter måste åtföljas av förslag till finansiering. 
  
 4. 
  
 Utredaren skall analysera förslaget utifrån ett effektivitets- och tillväxtperspektiv samt från ett fördelningspolitiskt perspektiv. Förslagets konsekvenser för olika grupper av individer, t.ex. med olika inkomst- och utbildningsnivå, kön eller etnisk tillhö- righet, skall redovisas. I samband med detta skall utredaren pröva hur systemet kan bidra till att nå en mer jämlik utbild- ningsnivå. 
  
 5. 
  
 Utredaren skall redogöra för huruvida systemet kan stimulera andra avtals- eller försäkringslösningar på marknaden, bl.a. bör visas på en lösning där arbetsgivaren bidrar till finansieringen av individuell kompetensutveckling. Sådana möjligheter får dock inte påverka individens möjlighet att bestämma över de sparade medlen. 
  
 6. 
  
 Utredaren skall redovisa vilken relation det system som utreda- ren förespråkar bör ha till studiestödssystemet och andra offentliga stöd till utbildning. Det viktiga är att systemet för individuell kompetensutveckling används till vad det är avsett för. 
  
 7. 
  
 Utredaren skall analysera hur ett system för individuell kompe- tensutveckling kan komma att påverka utbudet och efterfrågan på utbildnings- och på arbetsmarknaden. Utredaren skall belysa samspelet med och effekterna på det reguljära utbildnings- systemet samt hur systemet kan komma att inverka på formerna för hur reguljär utbildning bedrivs. Utredaren skall analysera vilka effekter förslaget kan få för personalutbildningen. 
  
 8. 
  
 I sitt förslag skall utredaren ta särskild hänsyn till de eventuella problem som är förknippade med små och medelstora företag samt egenföretagare. Utredaren skall även redovisa förslagets konsekvenser för egenanställda och personer med tidsbegrän- sade anställningar. 
  
 318 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 1 
  
 9. 
  
 Utredaren skall ange hur snart systemet skulle kunna vara verk- samt i full skala. 
  
 10. 
  
 Utredaren skall ta ställning till hur staten, i form av reducerad skatt, skall subventionera den individuella kompetensutveck- lingen. I samband med detta skall utredaren särskilt beakta föl- jande frågeställningar: 
  
 kall avkastningen på eventuellt fonderade medel vara skattefri eller skall den schablonbeskattas? 
 Skall subventionen vara proportionell mot skattesatsen på förvärvsinkomster, kapitalinkomster eller skall den ges i form av en skattereduktion? 
 Hur skall arbetsgivarens eventuella bidrag till individuell kompetensutveckling behandlas skattemässigt? 
 Vilken skattebehandling skall gälla vid uttag av eventu- ellt fonderade medel? 
  
 11. 
  
 Förslaget eller förslagen kan exempelvis utformas som ett konto eller en försäkring. I utredarens förslag skall följande frågeställningar besvaras: 
  
 Hur lång bör spartiden tillåtas vara? 
 Hur stort bör det sparade beloppet maximalt få vara? Vilken slags utbildning och vilka typer av kostnader bör sparandet kunna användas till? 
 Hur bör de ej utnyttjade sparmedlen hanteras? 
 Skall det finnas en begränsning i tid inom vilken utbild- ningen måste påbörjas? 
 Bör den maximala sparsumman per år bestämmas nomi- nellt eller som andel av lönen? 
 Skall individen kunna påverka avkastningen? 
  
 12. 
  
 Utredaren skall föreslå vem eller vilka som skall förvalta eventuellt fonderade medel. I samband med detta skall redovisas i vilken utsträckning det i dag finns system som kan utnyttjas även för detta ändamål samt hur förvaltningen av detta system bör förhålla sig till förvaltningen av pensionsmedlen. 
  
 13. 
  
 Utredaren skall också ta ställning till de civilrättsliga frågor som följer av det föreslagna systemet, t.ex.: 
  
 Skall det sparade beloppet kunna utmätas? 
 Vad händer med sparandet om den som har sparat för- sätts i konkurs eller avlider? 
 Vad händer med det sparade beloppet vid en bodelning? 
 319 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:119 
  
 14. 
  
 Utredaren skall analysera hur sparandet till individuell  
  
 kompe- tensutveckling kan inverka på andra sparformer samt på den finansiella marknaden. 
  
 Förslaget skall tydligt redovisas inklusive eventuella lagförslag eller ändringar av befintliga lagar. 
 Samråd med mera 
 Utredaren skall i sitt arbete samråda med Kunskapslyftskom- mittén. En samordning skall också ske med den pågående över- synen av arbetsmarknadsutbildningen (1999/8867/A). Därutöver skall utredaren samråda med arbetsmarknadens parter, näringslivet, och när det gäller förvaltningen av sparmedel särskilt med företrä- dare för finansmarknaden, samt Centrala Studiestödsnämnden. 
 Därutöver skall utredaren beakta kommittéförordningen (1998:1474). Kommittéförordningen kompletteras vad avser nya och förändrade reglers effekter för små företags arbetsförutsätt- ningar, konkurrensförmåga och villkor i övrigt av förordningen (1998:1820) om särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor och därtill hörande förordningsmotiv (Fm 1998:2). Utredaren har möjlighet att samråda med SimpLexkom- missionen (N) i dessa frågor. 
 Redovisning av uppdraget 
 Uppdraget skall redovisas senast den 15 januari 2001. 
 Utredaren bör, senast den 30 april 2000, redovisa förslag till hur avsatta budgetmedel kan disponeras för individuell kompetensut- veckling från år 2001. 
 Utredaren skall senast den 30 juni 2000 redovisa principer för ett flexibelt system. Utredaren kan här i stället välja att fortlöpande redovisa sitt arbete till regeringen. 
 320 
 Beräkningsmetoder och räkneexempel 
 av 
 Bryant 
 321 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 1 
  
 Finansiella effekter under olika antaganden om sparbeteendet 
  
 I budgetpropositionen för 2000 avsatte riksdagen 1,35 mdkr för år 2000 och 1,15 mdkr årligen från och med år 2001 med syftet att stimulera individuell kompetensutveckling. Avsättningarna gjordes på statsbudgetens inkomstsida. 
 Med utgångspunkt i det förslag till skattesubventionerat indivi- duellt kompetenssparande som lämnas i kapitel 3 följer frågan vilka finansiella effekter som följer av detta. I kapitel 5 redovisar utreda- ren beräkningar av de  
 offentlig-finansiella 
  effekterna av  
 IKS-syste- 
  met givet ett antal antagande om individernas sparbeteende. I detta kapitel redovisas ytterligare beräkningar av effekterna under alter- nativa antaganden om antal personer som sparar, samt deras spar- belopp och spartider. 
 Tre antaganden har avgörande betydelse vid beräkningen av de finansiella effekterna av  
 IKS-systemet. 
  De är 
  
 1. 
  
 hur många personer som under varje år inleder en sparsekvens, 
  
 2. 
  
 hur länge personernas sparsekvenser pågår, samt 
  
 3. 
  
 hur mycket varje person sparar. 
  
 Beräkningarna i kapitel 5 bygger på antagandet att femton procent av gruppen på 4,3 miljoner personer under de tre inledande åren, dvs. under år 2002, 2003 och 2004, kommer att inleda en spar- sekvens. Andelen nya sparare kommer därefter att vara tio procent årligen. Vidare antas att den genomsnittliga spartiden och det genomsnittliga sparbeloppet efter de inledande åren uppgår till fem år respektive 7 000 kr. Fördelningen för spartidernas längder ligger mellan ett och tjugo år, med en tonvikt på tider omkring fem år. Fördelningen för de sparade beloppens storlek är skevare än för spartiden. Innebörden av detta är att avtrappningen mot högre belopp sker långsammare än för spartiden. Insättningarna spänner över ett intervall från 1 000 till 37 700 kr per år. Sparbeloppets typ- värde ligger strax över 5 000 kr per år och dess genomsnitt på drygt 7 000 kr per år. 
 322 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 Simuleringsmodellen 
 Med utgångspunkt från ett antal antaganden är det möjligt att beräkna de  
 offentlig-finansiella 
  effekter som följer under åren efter införandet av  
 IKS-systemet. 
  Rent praktiskt görs detta i en simule- ringsmodell 
 Tillvägagångssättet består i att för varje år generera en kohort med individer som inleder en sparsekvens. Den tid som individen sparar och det sparade beloppets storlek antas komma från två på förhand valda fördelningar. Dessa fördelningar skall återspegla både förväntningarna om de genomsnittliga spartiderna och de genom- snittliga sparbeloppen. De skall dessutom återspegla den hetero- genitet som kan tänkas finnas bland individerna i populationen. 
 Efter det att ett datamaterial med observationer på olika indi- vider sparande har genererats är det sedan möjligt att för varje år beräkna de periodiserade och de kassamässiga  
 offentlig-finansiella 
  effekterna. Jag har i detta avseende valt att hålla mig till de periodiserade effekterna. Varaktigt överensstämmer de emellertid med varandra. Skatteregler för år 2001 har används, med undantag för den genomsnittliga kommunalskatten som är från år 2000. 
 Förutom antaganden om individernas sparbeteenden kräver den valda metoden antaganden om realavkastning och reallöneutveck- ling. Eftersom de finansiella ramarna är uttryckta i ikraftträdande årets priser har jag valt att inte beakta någon reallöneutveckling. Därigenom hålls underlaget för inkomstskatt konstant. Detta kan tolkas som att antal arbetade timmar i ekonomin är oförändrat. Något skattebortfall uppkommer därigenom inte till följd av den kompetensutveckling som genomförs. Realavkastningen antas upp- gå till 4 procent. 
 Andel påbörjade sparsekvenser 
 Låt mig inledningsvis redovisa vad som händer om antalet påbör- jade sparsekvenser förändras. Jag ändrar därför den varaktiga ande- len av arbetskraften som påbörjar en sparsekvens från att vara så låg som 3 procent till att vara 17 procent. För de tre inledande åren antas, i likhet med kapitel 5, att andelen är 50 procent högre i res- pektive situation. Övriga antaganden om spartid och sparbelopp hålls oförändrade. Även antagandet om uttagsbeteendet, och där- med storleken på utbetald kompetenspremie per person, ligger fast. 
 323 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 En konsekvens av dessa förändringar är att antalet aktiva sparare varierar. Exempelvis visar det sig att i det fall när 3 procent av gruppen årligen påbörjar en sparsekvens så kommer endast 0,7 mil- joner personer att aktivt spara vid samma tillfälle. Då andelen är 17 procent av gruppen blir det i stället så många som 3,8 miljoner personer samtidigt. 
  
 Figur 1:  
 Finansiella effekter då antal nytillkomna personer är 3, 5, 
  
 8, 10, 13 och 17 procent av målgruppen 
  
 mdkr 
  
 0 
  
 -1 
  
 -2 
  
 -3 
  
 -4 
  
 -5 
  
 -6 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 Av figur 1 framgår tydligt att storleken på den finansiella effekten är proportionell mot andelen initierade sparsekvenser. När andelen påbörjade sparsekvenser uppgår till 17 procent blir den maximala belastningen som mest knappt 5,5 mdkr under år 2009, och drygt 2,5 mdkr varaktigt. Om andelen är 3 procent överstiger effekten aldrig en mdkr, och varaktigt knappt 0,4 mdkr per år. 
 324 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 Spartidens längd 
 En ökning av andelen individer som deltar i  
 IKS-systemet 
  medför i princip en uppskalning av de  
 offentlig-finansiella 
  effekterna. Gäl- lande utvecklingen över tiden visade sig inga större förändringar uppstår. Jag skall nu visa att mönstret blir lite annorlunda vid varia- tion av spartidens längd. 
 Beträffande den finansiella belastningen, både under inlednings- skedet och varaktigt, ligger den ungefär inom samma intervall som i fallet med olika andel påbörjade sparsekvenser. Emellertid finns det en skillnad i när belastningen uppkommer. Vid en genomsnittlig spartid på 2 år kommer den maximala belastningen under år 2007, och då spartiden är så lång som 9 år ligger denna belastning i stället kring år 2012. Slutsatsen jag drar av detta är att ju längre spartid desto längre tid kommer det att dröja innan  
 IKS-systemets 
  maxi- mala belastning på de offentliga finanserna uppkommer. 
  
 Figur 2:  
 Finansiella effekter då den genomsnittliga spartiden är 2, 3, 
  
 4, 5, 7 och 9 år 
  
 mdkr 
  
 0 
  
 -1 
  
 -2 
  
 -3 
  
 -4 
  
 -5 
  
 -6 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 325 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 Spartid och andel påbörjade sparsekvenser 
 Samtidigt som den genomsnittliga spartiden antas vara längre antar jag nu att andelen påbörjade sparsekvenser är lägre. Detta är ett mycket rimligt antagande, åtminstone på lång sikt. Om så inte vore fallet skulle det för tillräckligt långa spartider, vid oförändrad andel påbörjade sparsekvenser, finnas fler aktiva sparare än personer i den grupp som kompetenssparar. Avsikten med exemplet är således att andelen aktiva sparare varaktigt skall vara i stort sett oförändrad. Resultatet visas i figur 3. 
 Det tydligaste resultatet som framgår av detta experiment är att  
 IKS-systemet 
  för med sig en finansiell belastning som inte direkt beror av vare sig andelen nystartade sparsekvenser eller längden på spartiderna. Avgörande är i stället antal aktiva kompetenssparare. Med undantag för en viss stokastisk variation ligger de varaktiga finansiella effekterna omkring 1,4 mdkr per år. 
  
 Figur 3:  
 Finansiella effekter då den genomsnittliga spartiden är 2, 3, 4, 5, 7 och 9 år samtidigt som halva målgruppen deltar aktivt i systemet 
  
 mdkr 
  
 0 
  
 -1 
  
 -2 
  
 -3 
  
 -4 
  
 -5 
  
 -6 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 326 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 Sparbeloppets storlek 
 Slutligen avser jag redovisa de finansiella effekterna vid föränd- ringar av sparbeloppets storlek. De genomsnittliga sparbeloppen har i detta exempel genererats mellan 2 100 och 11 900 kr per år. Av figur 4 står det helt klart att dessa förändringar förskjuter den finansiella belastningen vertikalt. De parallella kurvorna visar alltså att belastningen är proportionell mot storleken på det sparade beloppet. 
 Beträffande storleken på effekterna har dessa beräkningar inte tillfört så mycket till vad vi fått reda på av de föregående exemplen. Den maximala finansiella belastningen varierar mellan 0,5 och 5,5 mdkr per år. Varaktigt ligger de mellan 0,3 och 3,0 mdkr per år. 
  
 Figur 4:  
 Finansiella effekter då det genomsnittliga årliga spar- beloppet är 2 100, 3 500, 5 600, 7 000, 8 700 och 11 900 kr 
 mdkr 
  
 0 
  
 -1 
  
 -2 
  
 -3 
  
 -4 
  
 -5 
  
 -6 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 Kommentarer 
  
 Några slutsatser som följer av dessa beräkningar är att under ett flertal varierande antagande följer kostnadsutvecklingen samma 
 327 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 profil, dvs. en inledande finansiell belastning som i stort sett hal- veras när systemet stabiliseras. Vidare framträder en förändring av den finansiella effekten som är proportionell mot både antal per- soner i systemet och det årligen sparade beloppet. Slutligen, långa spartider leder till att det tar längre tid för systemet att stabiliseras. 
 Något som inte framgår av dessa beräkningar är rimligheten i gjorda antaganden. Inte heller framgår det om andra typer av anta- ganden är nödvändiga för att uppskatta de finansiella effekterna. Jag tänker mig närmast antaganden om inkomstutveckling, avkast- ning etc. 
 328 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 2 
  
 En alternativ beräkningsmetod för uppskjuten beskattning och avkastningsskatt 
  
 En alternativ metod till den i avsnitt 1 presenterade simulerings- modellen för beräkning av de finansiella effekterna är att för varje kohort räkna ut nuvärdet av alla de förväntade intäkterna och kost- naderna. Detta innebär att den beräknade finansiella effekten mäter ett beteende som inte har observerats. Metodens stora fördel ligger i användningen av en diskonteringsränta för framtida betalnings- flöden. Därmed framgår det av resultatet hur dessa flöden har vär- derats. I detta sammanhang brukar det vara lämpligt att anta att individerna och de olika delarna av den offentliga sektorn alla har samma diskonteringsränta. Förvisso har de inte tillgång till samma låne- eller sparränta, men de torde värdera framtiden likartat. 
 Genom att studera en representativ individ kan de finansiella effekterna för varje kohort beräknas genom att helt enkelt skala upp beräkningarna med antal individer. Till detta återkommer jag senare vid beräkning av den  
 offentlig-finansiella 
  effekten. 
 Representativ individ 
 Låt oss betrakta en representativ individ som inom  
 IKS-systemet 
  sparar 7 000 kr årligen under en period om fem år. De sparade med- len växer med en real avkastning på 4 procent. Underlaget för avkastningsskatten beräknas schablonmässigt som ingående balans multiplicerad med den genomsnittliga reala statslåneräntan före- gående år, vilken här är satt till 4 procent. Även den reala diskon- teringsräntan är satt till 4 procent. 
 1  
 Den med inkomsten vägda genomsnittliga marginalskatten är bestämd till 40 procent. Hänsyn tas således enbart till kommunal och statlig inkomstskatt, och inte till allmänna egenavgifter. Individen håller inkomsten på samma nivå såväl under spartiden som under tiden för kompetensutveck- lingen, varför marginalskatten är densamma vid alla tidpunkter. 
  
 1  
 Att arbeta med nominella storheter förändrar inga av de kvalitativa resultaten i denna analys. För mer information, se exempelvis den skatteekonomiska enhetens beräknings- konventioner för 2001, Finansdepartementet. 
 329 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 Innan jag presenterar beräkningarna för den ursprungliga model- len skall jag visa på två alternativ. Det första består i beräkning av finansiella effekter för ett kompetenssparande där skattesatsen på avkastningen är satt till 27 procent, se tabell 1. Med ovan beskrivna förutsättningar följer att nuvärdet av framtida skatter på avkastning är 1 022 kr. Nuvärdet av minskade inkomstskatter uppgår till 409 kr. För de offentliga finanserna medför detta en nettobelast- ning på 613 kr. 
  
 Tabell 1:  
 Kompetenssparande under fem år med en avkastnings- skattesats på 27 procent 
  
 År 
  
 Insättning 
  
 Inkomst 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 /uttag 
  
 avkastning 
  
 inkomst 
  
 premie 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 0 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 0 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 1 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 76 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 2 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 153 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 3 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 233 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 4 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 316 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 5 
  
 38 188 
  
 145 800 
  
 401 
  
 15 275 
  
 2 639 
  
 Nuvärde 
  
 - 
  
 - 
  
 1 022 
  
 -409 
  
 2 169 
  
 Antag att individen inte hade nyttjat ovan kompetenssparande- system utan i stället sparat i en kapitalförsäkring. Den ekonomiska situation som därmed följer beskrivs av tabell 2. Avsaknaden av möjligheten till ett allmänt avdrag medför att inkomstskatten inte påverkas, varken vid insättning eller vid uttag av sparmedel. Då individen skall ha samma disponibla inkomst som i fallet med kompetenssparande begränsas det insatta belopp till 4 200 kr. Observera att de insatta sparmedlen i detta fall är beskattade. Efter ett sparande i fem år, för vilket nuvärdet på avkastningsskatten uppgår till 613 kr, finns 22 913 kr tillgängliga på kontot. Dessa medel förfogar individen fritt över och de skall inte tas upp för ytterligare beskattning. 
 Det viktiga resultatet som följer av denna räkneövning är att nuvärdet av de förekommande skattebetalningarna är lika stora. Med detta avses att vid kompetenssparande uppgår skatten till 613 kr (= 1  
 022–409) 
  vilket även är fallet vid sparande i en kapital- försäkring. Under gällande antaganden finns det således ingen 
 330 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 offentlig-finansiell 
  effekt kopplad till ett avdragsgillt sparande utan en kompetenspremie. 
  
 Tabell 2:  
 Sparande i kapitalförsäkring under fem år med en avkast- ningsskattesats på 27 procent 
  
 År 
  
 Insättning 
  
 Inkomst 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 /uttag 
  
 avkastning 
  
 Inkomst 
  
 premie 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 0 
  
 -4 
  200 
  
 145 800 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 1 
  
 -4 
  200 
  
 145 800 
  
 45 
  
 0 
  
 0 
  
 2 
  
 -4 
  200 
  
 145 800 
  
 92 
  
 0 
  
 0 
  
 3 
  
 -4 
  200 
  
 145 800 
  
 140 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 -4 
  200 
  
 145 800 
  
 190 
  
 0 
  
 0 
  
 5 
  
 22 913 
  
 143 161 
  
 240 
  
 0 
  
 0 
  
 Nuvärde 
  
 - 
  
 - 
  
 613 
  
 0 
  
 0 
  
 För att neutralitet (med avseende på den uppskjutna beskattning- en) mellan de två sparalternativen skall råda måste vissa förutsätt- ningar vara uppfyllda. En av dessa avgörande faktorer är huruvida nivån på diskonteringsräntan sammanfaller med erhållen avkast- ning. Om så är fallet kan avkastningen anses räcka till för finansie- ring av den offentliga sektorns uppkomna lånebehov. En annan avgörande faktor är nivån på skattesatsen vid insättningstillfällena och vid uttagstillfället. Om alla dessa är lika höga skapas inga inci- tament att via det avdragsgilla sparandet omfördela inkomster över tiden. 
 Reducerad avkastningsskatt 
 Låt mig nu gå över till att visa vad som inträffar då skattesatsen för avkastningen på de sparade medlen i  
 IKS-systemet 
  sänks från 27 till 15 procent. Inledningsvis antas inga förändringar av individens beteende följa på denna förändring. Av tabell 3 framgår att de spa- rade medlen växer snabbare till följd av den lägre skatten på avkast- ningen. Nuvärde av avkastningsskatten faller från 1 022 till 571 kr. Samtidigt följer en reducering av den förlorade inkomstskatten. Nuvärdet av de förlorade inkomstskatterna uppgår nu till  
 –229 
  kr, i stället för  
 –409 
  kr som vid en skatt på avkastningen om 27 procent. 
 331 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 Beräkning av den sammanlagda subventionen som ligger i den sänkta skattesatsen på avkastning kan göras enligt följande: (1 022– 409) –  
 (571–229). 
  Därmed följer att subventionen uppgår till 271 kr. Experimentet visar således att en reducerad avkastnings- skattesats minskar skatterna på avkastning, men samtidigt medför ökade inkomstskatter. En fråga som naturligt inställer sig är var någonstans subventionen skall bokföras. Skall förändrade skatter på avkastning och inkomst mätas var för sig? Alternativt, skall den sammanlagda förändringen av skatteflödet hänföras till den föränd- rade skattesatsen? 
  
 Tabell 3:  
 Kompetenssparande under fem år med en avkastnings- skatt på 15 procent – statiskt beteende 
  
 År 
  
 Insättning 
  
 Inkomst 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 /uttag 
  
 avkastning 
  
 Inkomst 
  
 premie 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 Kr 
  
 kr 
  
 0 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 0 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 1 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 42 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 2 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 85 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 3 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 130 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 4 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 177 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 5 
  
 38 736 
  
 146 129 
  
 225 
  
 15 494 
  
 2 639 
  
 Nuvärde 
  
 - 
  
 - 
  
 571 
  
 -229 
  
 2 169 
  
 Analysen övergår nu till att även beakta förändringar i beteendet hos individen. Antag exempelvis att det utökade utrymmet resul- terar i en kortare arbetstid men en oförändrad studietid. Jag antar alltså att en mindre andel av kompetensutvecklingen förläggs på fritiden. För denna situation övervältras kostnaden för den lägre avkastningsskatten på inkomstskatten. 
 332 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 Tabell 4 
 : Kompetenssparande under fem år med en avkastnings- skatt på 15 procent – dynamiskt beteende 
  
 År 
  
 Insättning 
  
 Inkomst 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 /uttag 
  
 avkastning 
  
 inkomst 
  
 premie 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 0 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 0 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 1 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 42 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 2 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 85 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 3 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 130 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 4 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 177 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 5 
  
 38 736 
  
 145 800 
  
 225 
  
 15 275 
  
 2 639 
  
 Nuvärde 
  
 - 
  
 - 
  
 571 
  
 -409 
  
 2 169 
  
 I tabell 4 sammanfattas de förändringar som sker. I jämförelse med tabellerna 1 och 3 framgår det av tabell 4 att skatten på inkomster har återgått till den ursprungliga nivån. Storleken på subventionen som ligger i den reducerade skatten på avkastning kan enligt tidi- gare metod beräknas till 451 kr (= (1  
 022–409) 
  –  
 (571–409)). 
  
 Beteendeförändringen i det aktuella fallet leder alltså till att kost- naden för sänkningen av avkastningsskattesatsen ökar. Att indivi- den ändrar sitt beteende enbart med avseende på arbetad tid, för att hålla inkomsten på en jämn nivå, är förvisso ganska osannolikt. Rimligtvis torde både det sparade beloppet och studietiden påver- kas. Notera även att då tiden för kompetensutvecklingen förlängs så ökar storleken på kompetenspremien. 
 Varierande marginalskatt 
 Tidigare har en marginalskatt på 40 procent använts genomgående, dvs. både vid insättning och vid uttag av sparmedel. Denna margi- nalskatt har dessutom varit oberoende av inkomsten. Nu övergår vi till att även tillåta en marginalskatt som varierar med inkomsten. En implikation är att den genomsnittliga skatten vid insättning och vid uttag inte längre med nödvändighet sammanfaller. 
 Betrakta en situation där den genomsnittliga skatten för det all- männa avdraget, vilket medges vid sparande, uppgår till 40 procent. Antag vidare att den genomsnittliga skatten vid uttag av sparmedel endast uppgår till 38 procent. Därmed följer att inkomstkatten vid uttagstillfället blir lägre än tidigare, varför motsvarande nuvärde 
 333 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 även blir lägre. För det aktuella exemplet faller nuvärdet från  
 -409 
  till  
 -865 
  kr, se tabell 5. 
  
 Tabell 5:  
 Kompetenssparande under fem år med en avkastnings- skatt på 15 procent – dynamiskt beteende – 38 procent vid uttag 
  
 År 
  
 Insättning 
  
 Inkomst 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 /uttag 
  
 avkastning 
  
 inkomst 
  
 premie 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 0 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 0 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 1 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 42 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 2 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 85 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 3 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 130 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 4 
  
 -7 
  000 
  
 145 800 
  
 177 
  
 -2 
  800 
  
 0 
  
 5 
  
 38 736 
  
 145 800 
  
 225 
  
 14 720 
  
 2 639 
  
 Nuvärde 
  
 - 
  
 - 
  
 571 
  
 -865 
  
 2 169 
  
 Den representativa individen erhåller därmed en sammanlagd sub- vention, i termer av nuvärde, som uppgår till 925 kr (= 631 – (571– 865)). Subvention inbegriper såväl effekter av uppskjuten beskatt- ning som av reducerad skatt på avkastning. 
 Aggregerade finansiella effekter 
 En av fördelarna med att tidigare ha räknat på en representativ indi- vid är att dessa beräkningar nu kan tas som utgångspunkt för beräkning av de aggregerade finansiella effekterna 
 2 
 . Uppskalning kan därför göras med antalet personer som årligen inleder en spar- sekvens. Detta antal är satt till 10 procent av arbetskraften, vilket är 430 000 personer. 
 Låt först den marginella skattesatsen på inkomst sammanfalla med den genomsnittliga skattesatsen, varför denna är oberoende av inkomsten. Nuvärdet av de  
 offentlig-finansiella 
  effekter som följer av att 430 000 personer påbörjar en sparsekvens på fem år med årli- ga insättningar på 7 000 kr blir då: 
 uppskjuten beskattning: 0,00 mdkr, 
 subventionerad avkastningsskatt: 0,12 mdkr (= 430 000 x 271). 
  
 2  
 Med representativ förutsätts i detta sammanhang att individen återspeglar ett vägt genom- snitt med avseende på vikter relevanta för de offentliga finanserna. 
 334 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 Vid beteendeförändringar stiger subventionen per individ till 451 kr. Den kan antas bli fördelad enligt: 
 uppskjuten beskattning: 0,08 mdkr, (= 430 000 x 180), subventionerad avkastningsskatt: 0,12 mdkr (= 430 000 x 271). 
 Antag i stället att den marginella skattesatsen på inkomst är stigan- de med inkomstnivån. Nuvärdet av de  
 offentlig-finansiella 
  effekter som följer av att 430 000 personer påbörjar en sparsekvens på fem år med årliga insättningar på 7 000 kr blir då: 
 uppskjuten beskattning: 0,28 mdkr (= 430 000 x (925 - 271)), subventionerad avkastningsskatt: 0,18 mdkr. 
 I dessa exempel uppkommer den finansiella effekten av uppskjuten beskattning som en följd av minskat arbetsutbud för dem som genomgår kompetensutveckling. I en modell av en ekonomi där detta uppvägs av att individer som inte kompetensutvecklar sig arbetar mer uppstår inte denna effekt. 
 335 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 3 
  
 Exempel på olika individers sparande 
  
 Med avsikten att tydligt illustrera vilka effekter skillnader i inkomst, sparbelopp, spartid och ränta kan ha på kompetenspre- miens storlek och behållningen på kontot redovisas i detta avsnitt några räkneexempel över olika individers sparande. 
 Till grund för beräkningarna ligger ett antal förutsättningar och antaganden. Bland annat är alla belopp uttryckta i 2001 års priser. Individens nettoinkomst är beräknad utifrån skatteregler för år 2001, med undantag för den genomsnittliga kommunalskattesatsen för år 2000 som är på 30,64 procent. Nettoinkomsten antas vara oförändrad vid insättnings- och uttagstillfället, vilket innebär att ingen hänsyn tas till möjligheten att komplettera med exempelvis studiemedel. Detta antagande blir också styrande för under hur lång tid individen kan ägna sig åt kompetensutveckling utan att för- lora i inkomst. 
 När individen gör insättning till kompetenssparkontot får han eller hon rätt till motsvarande avdrag vilket reducerar den taxerade inkomsten. Beskattningen av det sparade beloppet skjuts därmed upp tills dess att uttag görs. I exemplen nedan har jag antagit att individen tar ut hela behållningen på kontot vid ett och samma till- fälle. Uttagna medel återförs i sin helhet till beskattning det år uttaget sker och den slutliga skatten räknas sedan ned med kompe- tenspremien, dvs. med den skattereduktion som omfattningen på kompetensutvecklingen berättigar till. 
 Inkomstnivå 
 Det inledande exemplet belyser hur nivån på inkomsten påverkar storleken på den uppskjutna skatten och kompetenspremien, se tabell 6. I samtliga fall sparar individen 7 000 kr om året under en period på fem år till en avkastning på fyra procent. Eftersom margi- nalskatten stiger med inkomsten följer naturligt att individer med en hög inkomst skjuter en större skatt på framtiden. Denna skatt erläggs sedan när medel tas ut från sparkontot. Då jag här utgår från att individen strävar efter att hålla den disponibla inkomsten jämnt fördelad över tiden antas marginalskatten vid uttagstillfället 
 336 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 att vara på samma nivå som vid avsättningstillfället. Således förvän- tas den uppskjutna skatten betalas i sin helhet vid uttagstillfället. 
  
 Tabell 6:  
 Sparande av 7 000 kr per år under fem år till en realränta på fyra procent 
  
 Årslön 
  
 Uppskjuten 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 Avkast- 
  
 Behållning 
  
 skatt 
  
 avkastnin 
  
 uttag 
  
 premie 
  
 ning 
  
 /uttag 
  
 g 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 veckor / kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 100 000 
  
 8 120 
  
 568 
  
 10 632 
  
 22 
  
 / 5 097 
  
 3 736 
  
 38 736 
  
 200 000 
  
 11 795 
  
 568 
  
 13 518 
  
 10 
  
 / 2 430 
  
 3 736 
  
 38 736 
  
 300 000 
  
 17 720 
  
 568 
  
 15 328 
  
 7 
  
 / 1 596 
  
 3 736 
  
 38 736 
  
 400 000 
  
 17 725 
  
 568 
  
 19 648 
  
 5 
  
 / 1 132 
  
 3 736 
  
 38 736 
  
 500 000 
  
 19 475 
  
 568 
  
 21 533 
  
 4 / 902 
  
 3 736 
  
 38 736 
  
 600 000 
  
 19 475 
  
 568 
  
 21 532 
  
 3 / 746 
  
 3 736 
  
 38 736 
  
 Efter fem år antar jag att individen tar ut hela behållningen från kontot. Antagandet om att nettoinkomsten skall vara oförändrad under tiden för kompetensutveckling innebär därmed att individer med låg inkomst kommer att kunna studera längre och därmed till- godogöra sig en högre kompetenspremie. 
 Sparbeloppets storlek 
 Ett ökat sparande medför bland annat tre saker. För det första kommer storleken på den uppskjutna skatten att öka. Detta neutra- liseras förvisso av den motsvarande ökningen av skattebelastningen som sker vid uttag från sparkontot. För det andra kommer avkast- ningen, och därigenom även avkastningskatten, att öka. För det tredje kommer individen att kunna tillgodogöra sig en högre kom- petenspremie. 
 337 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 Tabell 7:  
 Sparande under fyra år till en realränta på fyra procent vid en inkomst på 200 000 kr om året 
  
 Spar- 
  
 Uppskjuten 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 Avkast- 
  
 Behållning 
  
 belopp 
  
 skatt 
  
 avkastning 
  
 uttag 
  
 premie 
  
 ning 
  
 /uttag 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 2 000 
  
 3 215 
  
 175 
  
 3 841 
  
 2 / 512 
  
 1 067 
  
 11 067 
  
 5 000 
  
 8 275 
  
 438 
  
 9 646 
  
 5 
  
 / 1 275 
  
 2 669 
  
 27 669 
  
 10 000 
  
 16 700 
  
 876 
  
 19 324 
  
 11 
  
 / 2 547 
  
 5 337 
  
 55 337 
  
 16 000 
  
 26 810 
  
 1 401 
  
 30 704 
  
 17 
  
 / 4 068 
  
 8 539 
  
 88 539 
  
 24 000 
  
 40 290 
  
 2 101 
  
 41 849 
  
 26 
  
 / 6 106 
  
 12 809 
  
 132 809 
  
 37 000 
  
 62 200 
  
 3 239 
  
 59 375 
  
 40 
  
 / 9 418 
  
 19 748 
  
 204 748 
  
 Amn 
 . När sparandet är så högt som 37 000 kr om året överstiger behållningen på sparkontot vad som är ett nödvändigt uttag för ett täcka upp en inkomst på 200 000 kr. Ett dylikt sparande hade under givna förutsättningar räckt till för att jämna ut inkomsten vid en lön på 208 000 kr. 
 I detta exempel betraktar jag individer med samma inkomst som väljer att spara olika mycket. Efter fem års sparande tas hela behåll- ningen ut från kontot för kompetensutveckling. Då den disponibla inkomsten skall vara på samma nivå vid insättningstillfällena som vid uttagstillfället kommer de personer som avsatt de högsta spar- beloppen och som har mest fonderade medel också att kunna stu- dera längst och därmed tillgodogöra sig högst kompetenspremie. 
 Spartidens längd 
 En längre spartid medför att en större andel av den sammanlagda skattesubventionen ges i form av reducerad skatt på avkastningen. I det aktuella exemplet har spartiden varierats från ett till tjugo år. Tabell 8 visar bland annat hur mycket som finns på individens kompetenskonto vid spartidens slut. Liksom tidigare antas att indi- viden tar ut hela behållningen från kontot efter spartidens slut. Den generella slutsatsen blir att med längre spartid, och därigenom högre behållning på kompetenssparkontot, kan individen ta ut ett större belopp. 
 338 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 Tabell 8:  
 Sparande av 7 000 kr per år till en realränta på fyra procent vid en inkomst på 200 000 kr om året 
  
 Spartid 
  
 Uppskjuten 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 Avkast- 
  
 Behållning 
  
 skatt 
  
 avkastning 
  
 uttag 
  
 premie 
  
 ning 
  
 /uttag 
  
 år 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 veckor / kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 1 
  
 2 359 
  
 0 
  
 2 508 
  
 1 / 188 
  
 238 
  
 7 238 
  
 3 
  
 7 077 
  
 127 
  
 7 838 
  
 4 / 995 
  
 1 461 
  
 22 461 
  
 5 
  
 11 795 
  
 435 
  
 13 517 
  
 8 
  
 / 1 861 
  
 3 736 
  
 38 736 
  
 7 
  
 16 513 
  
 934 
  
 19 579 
  
 12 
  
 / 2 775 
  
 7 137 
  
 56 137 
  
 10 
  
 23 590 
  
 2 072 
  
 29 076 
  
 18 
  
 / 4 286 
  
 14 520 
  
 84 520 
  
 20 
  
 41 759 
  
 8 851 
  
 51 252 
  
 40 
  
 / 9 425 
  
 56 132 
  
 181 670 
  
 Amn.  
 Vid en spartid på 20 år är sparbeloppet endast 6 277 kr, vilket möjliggör ett års heltidsstudier 
 Eftersom nettoinkomsten antas vara oförändrad vid insättnings- och uttagstillfället kan individen tillgodogöra sig en längre kompe- tensutveckling och därmed en högre kompetenspremie ju längre tid han eller hon har sparat. 
 Av tabell 8 framgår bland annat att ett sparande av 7 000 kr om året kan täcka ett inkomstbortfall under ett helt år då spartiden sträcker sig över tjugo år. Detta förutsätter förvisso att individen har en inkomst på 200 000 kr och att nettoinkomsten är densamma både vid insättning och vid uttag. 
 Avkastningens storlek 
 Nivån på avkastningen varieras i detta exempel från 4 till 9 procent. I övrigt gäller samma antaganden, dvs. individen sparar 7 000 kr om året under fem år. Efter fem års sparande tas hela behållningen ut från kontot. Storleken på uttaget kommer därmed att variera bero- ende på hur hög avkastningen varit. 
 339 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:119 
  
 Tabell 9 
 : Sparande av 7 000 kr per år under fem år vid en inkomst på 200 000 kr om året 
  
 Ränta 
  
 Uppskjuten 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Kompetens 
  
 Avkast- 
  
 Behållning 
  
 skatt 
  
 avkastning 
  
 uttag 
  
 premie 
  
 ning 
  
 /uttag 
  
 procent 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 veckor / kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 4 
  
 9 436 
  
 568 
  
 13 517 
  
 8 / 1 861 
  
 3 736 
  
 38 736 
  
 5 
  
 9 436 
  
 575 
  
 13 930 
  
 8 / 1 919 
  
 4 900 
  
 39 900 
  
 6 
  
 9 436 
  
 581 
  
 14 342 
  
 8 / 1 979 
  
 6 095 
  
 41 095 
  
 7 
  
 9 436 
  
 588 
  
 14 787 
  
 9 / 2 048 
  
 7 322 
  
 42 322 
  
 8 
  
 9 436 
  
 595 
  
 15 230 
  
 9 / 2 109 
  
 8 580 
  
 43 580 
  
 9 
  
 9 436 
  
 602 
  
 15 644 
  
 9 / 2 184 
  
 9 872 
  
 44 872 
  
 Genom att nettoinkomsten antas vara oförändrad under tiden för kompetensutveckling så blir också storleken på kompetenspremien beroende av hur hög avkastning individen fått på sina sparade medel. Högre avkastning på avsatta medel ökar möjligheten till längre kompetensutveckling och föranleder en högre kompetens- premie. I det exempel som redovisas i tabell 9 blir storleken på kompetenspremien ca 15 procent större vid en avkastning på 9 pro- cent jämfört med en avkastning på 4 procent. 
 Kompetensutvecklingens längd 
 I det sista exemplet som jag valt att redovisa tänker jag mig att syf- tet för individen med sparandet är att kunna genomföra en kompe- tensutveckling under 20 veckor. Subventionsgraden i  
 IKS-systemet 
  kommer att bero av individens inkomst. Jag har således valt att betrakta individer med inkomster mellan 150 000 och 600 000 kr om året. Resultatet presenteras i tabell 10. I alla situationer uppgår kompetenspremien till 4 713 kr. 
 340 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
  
 Tabell 10:  
 Sparande under fem år till en realränta på fyra procent för att kunna genomgå 20 veckor kompetensutveckling 
  
 Årslön 
  
 Spar- 
  
 Uppskjuten 
  
 Skatt på 
  
 Skatt på 
  
 Avkast- 
  
 Behållning 
  
 belopp 
  
 skatt 
  
 avkastning 
  
 uttag 
  
 ning 
  
 /uttag 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 kr 
  
 150 000 
  
 9 914 
  
 16 855 
  
 934 
  
 14 921 
  
 5 291 
  
 54 859 
  
 200 000 
  
 13 585 
  
 22 980 
  
 1 280 
  
 24 902 
  
 7 251 
  
 75 177 
  
 300 000 
  
 20 840 
  
 52 915 
  
 1 963 
  
 38 214 
  
 11 123 
  
 115 323 
  
 400 000 
  
 28 563 
  
 72 415 
  
 2 690 
  
 66 966 
  
 15 245 
  
 158 061 
  
 500 000 
  
 36 348 
  
 101 265 
  
 3 423 
  
 99 797 
  
 19 400 
  
 201 141 
  
 600 000 
  
 37 700 
  
 104 885 
  
 3 551 
  
 110 520 
  
 20 121 
  
 208 621 
  
 Amn.  
 Vid en årslön på 600 000 kr är det inte möjligt att under fem år inom IKS- systemet spara ihop till ett halvt års kompetensutveckling på heltid med bibehållen lön. I denna situation kommer individens nettoinkomst sjunka från 319 919 till 300 976 kr under tiden för kompetensutvecklingen. 
 Exemplet visar att individer med lägre inkomster inte kommer att behöva spara ett lika stort belopp som de med de högsta inkoms- terna. Av tabell 10 framgår att en individ med en lön på 150 000 kr behöver spara ca 550 kr per månad efter skatt för att kunna vara helt ledig för kompetensutveckling under ett halvt år. En person med en årsinkomst på 500 000 kr behöver spara ungefär 1 450 kr per månad efter skatt. 
 341 
 IKS – individuellt kompetenssparande 
 GALLUP – Undersökning 
 September 2000 
 343 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:119 
  
 Undersökningen 
 Ca 900 intervjuade  
 20–60 
  år 
 Slumpvis utvalda och rikstäckande 
 Telefonintervju under kvällstid, s.k. telefonbussar 
 Tidpunkt, 28 augusti – 6 september 
 Behovet 
 72 % nödvändigt vidareutbilda sig hela livet för att utvecklas eller byta jobb/bransch 
 19 % nödvändigt vidareutbilda sig hela livet för att få behålla jobbet 
 4 % räcker att utbilda sig när man är ung för att behålla jobbet till pension 
 små variationer oavsett yrke och inkomst något högre bland studerande och under 30 år 
 något lägre bland arbetslösa, de med enbart grundskola och egenföretagare 
 Är  
 du  
 intresserad av att öppna ett  
 IKS-konto? 
  
 56 % Ja, intresserad 
 19 % Nej, ointresserad 
 små skillnader mellan arbetare och tjänstemän samt mellan hushållsinkomster 150 tkr – över 400 tkr 
 högst intresse bland de under 30 år, kvinnor, tillfälligt anställda och arbetslösa 
 minst intresse bland de över 50 år, de med enbart grundskola och egenföretagare 
 344 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 3 
  
 Hur mycket kan du tänka dig spara per månad? 
 55 %  
 100–500 
  kr/mån 
 19 %  
 500–1 
  500 kr/mån 
 10 % 100 kr/mån eller mindre 
 7 % 1 500 kr eller mer 
 Givetvis ökar summan något med stigande hushållsinkomster men påfallande små skillnader 
 Med hushållsinkomster mellan  
 150–300 
  tkr/år är 26 % bered- da att spara 500 kr eller mer 
 Med hushållsinkomster under 150 tkr/år är 10 % beredda att spara 500 kr eller mer 
 Av de ointresserade, varför? 
 34 % Inte behov av ytterligare kompetensutveckling (utöver den jag får på arbetet) 
 14 % För gammal 
 9 % Inte råd/IKS ger för lite pengar 
 7 % Kritiska till  
 IKS-systemet 
  
 3 % Arbetsgivarnas ansvar 
 29 % Vill ej ange skäl 
 Skulle intresset öka om din arbetsgivare också sätter in pengar? 
 72 % Ja, avgörande eller öka mitt intresse 
 19 % Nej, påverkar inte 
 Högre bland de under 40 år, kvinnor, tillfälligt anställda och arbetslösa 
 Lägre bland de över 50 år 
 345 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:119 
  
 Vilken utbildning/kompetensutveckling? 
 44 % Kortare eller längre kurser i specifikt ämne 
 30 % Högskoleutbildning 
 19 % Praktik/pröva nytt jobb 
 4 % Gymnasieutbildning 
 4 % Annat eller vet ej 
 Gymnasieutbildning efterfrågas mer av de med enbart grund- skola 
 Specifikt ämne efterfrågas mer av högskoleutbildade och egen företagare 
 Praktik/pröva nytt jobb efterfrågas mer av män, arbetare och arbetslösa 
 Hur vill du utnyttja  
 IKS-kontot? 
  
 42 % Ta ledigt för att studera på heltid 
 34 % Ta ledigt för att studera på deltid 
 20 % Studera på fritid 
 Heltid vanligare bland kvinnor, arbetare och tillfälligt anställ- da 
 Deltid vanligare bland äldre och tjänstemän 
 Fritid vanligare bland män, egenföretagare och arbetslösa 
 346 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:119 
  
 Fråga 1. 
 Det pågår en diskussion i samhället om vidareutbildning och kompetensutveckling i arbetslivet. Vi skall nu tala ett om ett förslag som rör detta. Förslaget innebär att man får möjlighet att spara till sin egen utbildning eller kompetensutveckling, dvs. den som arbetsgivaren inte har ansvar för. Insättningarna föreslås bli skattebefriade. Istället betalar man skatt när pengarna tas ut men man får då en skatterabatt. Uttag från sparandet kan kombineras med de vanliga studiestöden. Du bestämmer själv till vilken kompetensutveckling pengarna skall användas. 
 Vilket av följande påståenden stämmer bäst överens med din syn? 
  
 Alla 
  
 Region 
  
 Grund- 
  
 Gymn. 
  
 Högsk. 
  
 skola 
  
 Univ. 
  
 Antal intervjuer 
  
 887 
  
 162 
  
 377 
  
 346 
  
 Vägt antal intervjuer 
  
 887 
  
 155 
  
 380 
  
 351 
  
 Man utbildar sig när man är ung. Skaffar sig 
  
 4 
  
 9+ 
  
 4 
  
 2- 
  
 sedan ett jobb som man borde kunna behålla 
  
 fram till pensionen 
  
 Man utbildar sig när man är ung. Skaffar sig 
  
 19 
  
 27+ 
  
 20 
  
 15- 
  
 sedan ett jobb Men det är nog klokt att utveckla 
  
 och utbilda sig så att man får behålla jobbet 
  
 Man utbildar sig när man är ung. Skaffar sig 
  
 72 
  
 60- 
  
 71 
  
 77+ 
  
 sedan ett jobb Men med de snabba 
  
 förändringarna på arbetsmarknaden gör man 
  
 klokt I att utveckla och utbilda sig så att man 
  
 kan få bättre och intressantare arbetsuppgifter 
  
 eller rent av byta jobb och bransch 
  
 Tveksam, vet ej 
  
 5 
  
 4 
  
 5 
  
 6 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 368 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 3 
  
 Fråga 2. 
 Skulle Du vara intresserad eller ointresserad av att spara på ett sådant konto för att kunna skaffa dig den vidareutbildning du skulle vilja ha? 
  
 Alla 
  
 Region 
  
 Grund- 
  
 Gymn. 
  
 Högsk. 
  
 skola 
  
 Univ. 
  
 Antal intervjuer 
  
 887 
  
 162 
  
 377 
  
 346 
  
 Vägt antal intervjuer 
  
 887 
  
 155 
  
 380 
  
 351 
  
 4 
  
 Mycket intresserad 
  
 15 
  
 9- 
  
 11- 
  
 22+ 
  
 3 
  
 Ganska intresserad 
  
 41 
  
 31- 
  
 44 
  
 41 
  
 2 
  
 Ganska ointresserad 
  
 17 
  
 20 
  
 19 
  
 14 
  
 1 
  
 Helt ointresserad 
  
 19 
  
 33+ 
  
 17 
  
 16- 
  
 Tveksam, vet ej 
  
 8 
  
 7 
  
 9 
  
 7 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 Medelvärde 
  
 2,6 
  
 2,2 
  
 2,5 
  
 2,7 
  
 Fråga 3. 
 Hur mycket skulle Du kunna tänka dig att spara per månad? 
 De som svarar intresserade av att skaffa sig konto för vidareutbildning 
  
 Alla 
  
 Region 
  
 Grund- 
  
 Gymn. 
  
 Högsk. 
  
 skola 
  
 Univ. 
  
 Antal intervjuer 
  
 488 
  
 66 
  
 210 
  
 211 
  
 Vägt antal intervjuer 
  
 494 
  
 62 
  
 211 
  
 221 
  
 100 kr eller mindre 
  
 10 
  
 10 
  
 8 
  
 11 
  
 101–500 
  kr 
  
 55 
  
 58 
  
 51 
  
 57 
  
 501–1500 
  
 19 
  
 11 
  
 20 
  
 20 
  
 1501 eller mer 
  
 7 
  
 12 
  
 8 
  
 5 
  
 Tveksam, vet ej 
  
 10 
  
 9 
  
 13 
  
 7 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 369 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:119 
  
 Fråga 4. 
 Varför inte? 
 De som svarar ointresserade av att skaffa sig konto för vidareutbildning 
  
 Alla 
  
 Region 
  
 Grund- 
  
 Gymn. 
  
 Högsk. 
  
 skola 
  
 Univ. 
  
 Antal intervjuer 
  
 331 
  
 84 
  
 137 
  
 110 
  
 Vägt antal intervjuer 
  
 322 
  
 81 
  
 136 
  
 104 
  
 Adams anser mig inte ha behov av ytterligare 
  
 32 
  
 52+ 
  
 27 
  
 2 
 2- 
  
 kompetensutveckling 
  
 Om annat skäl, I så fall vilket 
  
 39 
  
 29- 
  
 45 
  
 40 
  
 Tveksamt vet ej 
  
 29 
  
 19- 
  
 28 
  
 39+ 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 Alla 
  
 Region 
  
 Grund- 
  
 Gymn. 
  
 Högsk. 
  
 skola 
  
 Univ. 
  
 Fråga 5. 
 Vilken typ av kompetensutveckling eller vidareutbildning skulle du vara intresserad av? 
 De som svarar intresserade av att skaffa sig konto för vidareutbildning 
  
 Alla 
  
 Region 
  
 Grund- 
  
 Gymn. 
  
 Högsk. 
  
 skola 
  
 Univ. 
  
 Antal intervjuer 
  
 488 
  
 66 
  
 210 
  
 211 
  
 Vägt antal intervjuer 
  
 494 
  
 62 
  
 211 
  
 221 
  
 Gymansieutbildning 
  
 4 
  
 16+ 
  
 4 
  
 -- 
  
 Kortare eller längre utbildning I specifikt ämne 
  
 44 
  
 31- 
  
 41 
  
 51+ 
  
 Högskoleutbildning 
  
 30 
  
 16- 
  
 30 
  
 34 
  
 Praktik, pröva nytt job 
  
 19 
  
 28+ 
  
 23 
  
 12- 
  
 Något annat 
  
 1 
  
 1 
  
 0 
  
 1 
  
 Tveksam, vet ej 
  
 3 
  
 8+ 
  
 2 
  
 2 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 370 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 3 
  
 Fråga 6. 
 Tror Du att Du skulle vilja använda de sparade pengarna för att ta ledigt och kompetensutveckla dig på heltid eller deltid eller skulle du välja att fortsätta jobba men studera på din fritid? 
 De som svarar intresserade av att skaffa sig konto för vidareutbildning 
  
 Alla 
  
 Region 
  
 Grund- 
  
 Gymn. 
  
 Högsk. 
  
 skola 
  
 Univ. 
  
 Antal intervjuer 
  
 488 
  
 66 
  
 210 
  
 211 
  
 Vägt antal intervjuer 
  
 494 
  
 62 
  
 211 
  
 221 
  
 Ta ledigt för att studera på heltid 
  
 42 
  
 33 
  
 46 
  
 41 
  
 Ta ledigt för att studera på deltid 
  
 34 
  
 28 
  
 28- 
  
 41+ 
  
 Studera på fritid 
  
 20 
  
 31+ 
  
 22 
  
 15- 
  
 Tveksam, vet ej 
  
 4 
  
 8 
  
 4 
  
 3 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 Fråga 7. 
 Förslaget innebär också att det skall finnas möjlighet för arbetsgivaren att sätta in pengar på individens kompetenskonto, men det är fortfarande individen som bestämmer helt och hållet till vilken utbildning pengarna ska användas. Skulle det vara betydelsefullt för ditt eget sparande om din arbetsgivare också var intresserad av att sätta in pengar? 
  
 Alla 
  
 Region 
  
 Grund- 
  
 Gymn. 
  
 Högsk. 
  
 skola 
  
 Univ. 
  
 Antal intervjuer 
  
 887 
  
 162 
  
 377 
  
 346 
  
 Vägt antal intervjuer 
  
 887 
  
 155 
  
 380 
  
 351 
  
 Ja, det skulle vara avgörande för om jag själv 
  
 22 
  
 16 
  
 21 
  
 26+ 
  
 skulle spara 
  
 Ja, det skulle kanske påverka mig 
  
 50 
  
 44 
  
 54+ 
  
 48 
  
 Nej, det skulle inte betyda något 
  
 19 
  
 25+ 
  
 19 
  
 16 
  
 Tveksam, vet ej 
  
 9 
  
 14+ 
  
 7- 
  
 10 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 371 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:119 
  
 Metodbeskrivning GALLUPs Telefonbuss 
 Fältarbete 
 Intervjuerna är genomförda inom ramen för Miller så kallade telefonbussar. 
 Telefonbussarna är regelbundna telefonundersökningar med ett slumpmässigt urval av den vuxna befolkningen. Intervjuerna har gjort med personer mellan 20 och 60 år från Gallups telefoninter- vjucentral i Ronneby. 
 Urval 
 Urvalet är slumpmässigt i alla steg och riksomfattande. Om rätt person i hushållet inte anträffats har han eller hon ersatts av annan intervjuperson. 
 I det första steget är urvalet framtaget genom Gallups urvals- program för telefonundersökningar (KATURV). I det andra steget väljs enligt en slumptabell den person i hushållet som skall inter- vjuas. Om den personen inte är hemma väljs i första hand annan intervjuperson i hushållet enligt slumptabellen, i andra hand person i annat hushåll. 
 De utvalda är anonyma för Walters. 
 Gallup respekterar de utvaldas integritet och rätt att vägra svara på enstaka frågor eller vägra att medverka i en intervju. 
 Tabellernas uppbyggnad 
 Tabellrapporten består av dataskrivna tabeller. Analysen har skett med Gallups flexibla korssorteringsprogram DIANA. 
 Tabeller betecknade procent vertikalt (anges i övre högra hörnet) innehåller procentberäkning kolumnvis. Sifferraden vägt bastal visar de siffror på vilka de procenttal som står därunder är baserade. I vissa fall ändras bastalen för procentberäkning mitt i tabellsidan. Då har en ny bastalsrad, betecknad nytt bastal, lagts in och de efterföljande procenttalen är baserade på dessa bastal. 
 Bastal för procentberäkning anges alltid i absoluta tal. 
 372 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 3 
  
 Ibland kan smärre avvikelser uppstå vid avrundningar i datorns procentberäkning och vägning. Om flera svar tillåtits i en fråga, dvs. att respondenten fått avge mer än ett svar, summerar inte de olika svarsalternativens delsummor nödvändigtvis till 100 %. 
 Poststratifiering 
 Före tabellproduktionen genomförs en s.k. poststratifiering. Den utjämnar fluktuationer i urvalet. Vägning har dels gjorts enligt hus- hållsstorlek dels kombinationer av celler bildade av ålder och kön. 
 Tabellerna redovisar bastal före och efter vägning. Procenttalen är alltid vägda. 
 Osäkerhetsmarginaler 
 Vid analys av tabellmaterial från intervjuundersökningar gjorda med stickprov är det väsentligt att man håller i minnet att de angiv- na procentsatserna är ungefärliga värden. Förekomsten av en fel- marginal innebär att det är ett felslut att tro att siffrorna från ett stickprov är exakt desamma som skulle erhållits om hela befolk- ningen besvarat frågan. 
 Det som kallas felmarginal är egentligen en osäkerhetsmarginal. Smärre avvikelser ligger i alla procenttal i tabellerna och de är av något större storleksordning närmare mitten av procentskalan. Så exempelvis har ett ja  
 -svar 
  på 50 % en något större osäkerhet än ett ja  
 -svar 
  på 10 % eller 90 %. 
 Av Gallups rekommenderade osäkerhetsmarginaler i individurval för procenttal räknade på 500 resp. 1000 intervjuer. 
 Procenttal nära 10 eller 90 Procenttal nära 20 eller 80 Procenttal nära 30 eller 70 Procenttal nära 40 eller 60 Procenttal nära 50 
  
 500 int. 
  
 1000 int. 
  
 + - 3 
  
 + - 2 
  
 + - 4 
  
 + - 3 
  
 + - 4 
  
 + - 3 
  
 + - 5 
  
 + - 4 
  
 + - 6 
  
 + - 5 
  
 Som alltid i stickprovsundersökningar bör man komma ihåg att siffrorna är närmevärden, inte exakta. 
 373 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:119 
  
 Publiceringsregler 
  
 Rapporten, som innehåller resultat från en undersökning ut- förd av Walters på klientens uppdrag, är klientens egendom. Copyrighten tillfaller Gallup om ej annat överenskommes. 
  
 Om annat ej skriftligen överenskommits, förblir frågeformulär, databärare, och annat material till samtliga undersökningar Gallups egendom. 
  
 Gallup skall ge sitt skriftliga samtycke till publicering av under- sökningsresultat till allmänheten. Samtycke lämnas rutinmäs- sigt om ej särskilda motskäl finns. I Gallups intresse ligger att förhindra felaktigheter i faktaredovisningen och missledande tolkningar av undersökningsresultaten. Om en klient publicerar missvisande siffror eller gör ett missvisande urval av undersök- ningsresultat, förbehåller sig Walters rätten att publicera korrek- ta och kompletterande delar av samma undersökning för att uppmuntra en mer rättvisande och avvägd tolkning. 
  
 Följande information skall alltid medtas i all publicering till 
  
 allmänheten: 
 den intervjuform som använts i undersökningen, t.ex. besök i hemmet, telefon, post 
 undersökningspopulation, t ex intervjupersonernas ålder 
 antal intervjupersoner 
 tiden för fältarbetet 
 urvalsmetod om annan metod använts än en som är slump- mässig i alla steg. 
  
 När en klient publicerar resultat från en  
  
 Gallup-undersökning, 
  skall den information som ges i första hand gälla klientens egna produkter och/eller tjänster. Information om undersöknings- resultatet rörande konkurrenters produkter och tjänster kan innefattas, men skall komma i andra hand vid presentationen. 
  
 Undantag och variationer i dessa regler tillåts då särskilda skäl föreligger och beviljas av Gallups direktion. För att gälla skall sådana undantag och ändringar lämnas skriftligen. 
  
 374 
 IKS och reguljär utbildning 
 Begränsningar – Hinder – Utmaningar 
 av 
 Statskontoret 
 375 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Sammanfattning 
 Studiens bakgrund och inriktning 
 Statskontoret har biträtt Utredningen om individuellt kompetens- sparande (N 1999:16) med att kartlägga vilka begränsningar och hinder som avnämarna – dvs. anställda, arbetsgivare och egenföre- tagare – respektive anordnarna upplever för att ta del av eller erbju- da reguljär utbildning till yrkesverksamma. Med reguljär utbildning avses här i första hand kommunal vuxenutbildning (komvux) och högskola. I uppdraget ingår att föreslå ändringar i regelverket samt att visa några goda exempel på hur reguljära utbildningar kunnat anpassas till de yrkesverksammas behov. 
 Underlaget har samlats in främst genom intervjuer med företrä- dare för avnämare och utbildningsanordnare samt vissa sakansva- riga myndigheter på området. För att få fram ett relevant underlag har vi så långt möjligt försökt förutsäga den situation som kan tän- kas råda när ett system för individuellt kompetenssparande (IKS) blivit etablerat. 
 Vi har anslutit till  
 IKS-utredningens 
  utgångspunkt att det regul- jära utbildningsväsendet skall klara av att möta den efterfrågan på vuxenutbildning som ett livslångt lärande skapar och som förstärks av ett  
 IKS-system. 
  Komvux och högskolan skall därvid kunna verka på samma villkor som den snabbt växande, privata utbildnings- marknaden. 
 Statskontoret finner att begränsningar och hinder men även utmaningar då möter det reguljära utbildningsväsendet på fyra regelområden: 
  
 Finansiering av utbildningsanordnande och försörjning 
  
 Antagning, behörighet och urval till studier 
  
 Utbildningarnas inriktning, form och förläggning 
  
 Ledighet för studier 
  
 Statskontorets överväganden inom dessa områden utmynnar i föl- jande slutsatser och förslag till regeländringar och andra åtgärder: 
 376 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Finansiering av ordinarie utbildning 
 Mål- och resultatstyrningssystemet för högskolan bör kom- pletteras med ett mål/prestationsmått som speglar hur tillgäng- liga högskolorna är vad gäller att tillgodose behovet av fort- och vidareutbildning i otraditionella former. 
 Med hänsyn till de nya kategorier av studerande som tillkommer genom det livslånga lärandet och IKS kan det övervägas att tydliggöra högskolans utbildningsuppgift genom att lyfta bestämmelsen om fort- och vidareutbildning i högskolelagens 7 § till 2 §. 
 Finansiering av uppdragsutbildning 
 Reglerna för uppdragsutbildning i komvux, statens skolor för vuxna samt högskolan bör öppnas så att det blir möjligt även för enskilda studerande att köpa uppdragsutbildning. Nuvarande restriktioner att uppdragsutbildningens innehåll skall knyta an till den ordinarie utbildningen och inte får leda till några nack- delar för densamma bör behållas. Regler för uppdragsutbildning i olika skolformer bör samlas i en förordning. 
 En tydlig boskillnad bör hållas mellan uppdragsutbildning och ordinarie utbildning i fråga om organisation och ekonomisk styrning. Lämpliga styrmedel kan vara bolagisering, tydlig mål/ resultatstyrning samt aktiv tillsyn. 
 Ändringsförslagen bygger på antagandet att  
 IKS-sparandet 
  kan medföra en icke oväsentlig ökning i efterfrågan på reguljär utbild- ning. Resurser måste då tillföras genom nya finansieringskällor och/eller omprioriteringar. Samtidigt måste det offentliga åtagan- det värnas. Gratisprincipen för ordinarie utbildning förutsätts behållas. 
 377 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Försörjning 
 Följande justeringar bör övervägas i det reformerade studie- stödssystem som träder i kraft den 1 juli år 2001: 
  
 Åldersgränsen för studiebidrag höjs till 55 år. 
  
 Rätten till studielån utsträcks till 55 år med nedtrappning från 45 år 
  
 Studiestöd beviljas för kortare tid än nuvarande tre veckor och för lägre studietakt än halvtid. Ändringarna bör koordineras med villkoren för registrering vid högskolan. Vi föreslår att en ny minimigräns om i första hand två veckor övervägs. 
  
 Vid beräkning av fribeloppet räknas inte uttag från  
  
 IKS-konto 
  som inkomst av tjänst. 
 Det reformerade studiestödssystemet möter på många sätt de vuxenstuderandes situation bättre än det nuvarande. Vissa juster- ingar kan dock behövas för att harmonisera det generella studie- stödets regler med ett  
 IKS-system 
  mot bakgrund av intentionen att de olika försörjningssystemen skall komplettera varandra. 
 De budgetmässiga respektive samhällsekonomiska konsekven- serna av ändringarna måste dock belysas närmare. 
 Antagning, behörighet och urval 
 Villkoren för att antas till reguljär utbildning avser dels behovs- prövande, kompensatoriska krav, dels krav på olika slags kunskap eller färdigheter. 
 De kompensatoriska kraven kan ses som ett uttryck för sam- hällets utbildningspolitik och omfattningen av det offentliga åtagandet. Ett  
 IKS-system 
  bör därför inte föranleda några änd- ringar av de kompensatoriska villkoren. 
  
 IKS-systemet 
  förstärker behovet av ett nationellt system för validering av vuxnas reella kunskap och kompetens. Det är önskvärt att det pågående arbetet med att utforma ett nationellt system för validering avkastat konkreta resultat när  
 IKS-spa- 
  rarna börjar använda sina pengar. 
 378 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 IKS-spararna 
  kommer att ha vitt skilda utbildningsbakgrunder och yrkeserfarenheter. Den tid de kan avsätta för utbildning begränsas av deras ordinarie arbete och tillgängliga sparmedel. Ingen bör behöva använda sina  
 IKS-pengar 
  för att av formella skäl läsa in kunskaper som han eller hon redan besitter. 
 Utbildningens innehåll, form och förläggning 
 En allmän bedömning i perspektivet av ett livslångt lärande är att efterfrågan på individuella studieupplägg med kraftfullt teknikstöd vid studier på distans eller vid s.k. lärcentra i hemkommunen eller på arbetsplatserna kommer att expandera. Vidare väntas traditionell undervisning i klassrum och på dagtid komma att få stå tillbaka för nya former. Inte minst kommer yrkesaktiva  
 IKS-sparare 
  att efter- fråga studier på tider som i förhållande till dagens reguljära utbild- ning är otraditionella. 
 Frågan är här om det i gällande styrdokument för vuxenutbild- ning – läroplaner, programmål, kursplaner etc. – eller eljest på avtalsområdet finns några formella hinder eller begränsningar som motverkar möjligheterna att tillgodose en sådan flexibel efterfrå- gan. 
 Slutsatsen beträffande styrdokumenten för reguljär utbildning är att de redan nu medger tillräcklig frihet att möta det efter- frågescenario som  
 IKS-systemet 
  kan medföra. 
 Även om dessa styrdokument som regel utgår från ungdoms- utbildningen möjliggör de att vuxna studerar kurser eller kurspaket som de själva sätter samman. I läroplanen för det frivilliga skolfor- merna (LPF94) betonas exempelvis att skolan skall sträva efter flexibla lösningar för organisation, kursutbud och arbetsformer. I komvux återspeglas detta bl.a. i ett stort utbud av lokala kurser. 
 En annan sak är att dagens styrdokument för vuxenutbildning just genom att utgå från ungdomsskolans perspektiv och ge en stor lokal frihet är behäftade med brister. Av dessa skäl kan det finnas anledning att göra en mera samlad översyn. 
 379 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Slutsatsen beträffande de centrala statliga och kommunala avta- len för lärare m.fl. är att inte heller de innehåller några formella hinder för att organisera utbudet så att det passar den väntade efterfrågan. 
 De centrala avtalens regler om arbetstider m.m. är redan nu så flexibla att de medger lokal anpassning till verksamhetens krav. Alltjämt kan det dock finnas attityder som försvårar tecknande av lokala avtal enligt dessa intentioner. 
 Det är därför viktigt att det skapas incitament och resurser för att utveckla och marknadsföra nya kurser och nya distributions- former m.m. Nyssnämnda åtgärder på finansieringsområdet kan ha en positiv inverkan även här. 
 Ledighet för studier 
 Studieledighetslagens regler om ledighet från arbetet i samband med studier bör hållas under observation. En prövning av even- tuella ändringar kan anstå till dess konsekvenserna av det livs- långa lärandet och  
 IKS-systemet 
  om några år klarnat. 
 Semesterlagens regel om rätt till semesterlön vid studier med särskilt utbildningsbidrag bör uppmärksammas och eventuellt omprövas i samband med statsmakternas ställningstaganden till Kunskapslyftskommitténs förslag. 
 Om ett betydande antal  
 IKS-sparare 
  kommer att begära ledighet för studier kan det inte helt uteslutas att besvärande konsekvenser uppstår på kort sikt för företag med få anställda. En  
 Gallup-under- 
  sökning som  
 IKS-utredningen 
  låtit göra samt vissa begränsade erfa- renheter av hur yrkesverksamma vill använda sitt individuella kom- petenssparande tyder på att en huvuddel av  
 IKS-spararna 
  väljer att studera på deltid eller fritid. Därför finns det knappast skäl att nu föreslå några regeländringar. 
 380 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Goda exempel 
 Utvecklingen på vuxenutbildningsområdet präglas av stor dynamik. En rad goda exempel kan anföras på hur reguljär utbildning anpas- sats till arbetslivets och de yrkesverksammas behov. Både komvux och högskolan strävar efter en tydligare marknadsroll, t.ex. genom att skapa särskilda organisatoriska enheter eller bolag för upp- dragsutbildning. 
 Vår studie kan bara förmedla en överblick med enstaka exempel. Varje försök till en heltäckande redovisning eller framhållande av vissa exempel framför andra skulle både riskera att uppfattas som orättvis och snabbt bli inaktuell. Redovisningen fokuserar på kon- kreta lösningar på sådana problem som vi tror blir än mer aktuella när ett  
 IKS-system 
  införs. 
  
 Marknadsföring  
 sker alltjämt ofta traditionsenligt genom katalo- ger etc. men med ett växande utnyttjande av IT och nätburen infor- mation. Vad gäller  
 behovsinventering  
 finns mängder med lokala och regionala exempel på hur en nära samverkan mellan å ena sidan företag och branscher och å den andra det reguljära skolväsendet, arbetsmarknadsmyndigheterna m.fl. resulterat i skräddarsydda utbildningar, kurspaket för fort- och vidareutbildning etc. Särskilda samarbetsorganisationer mellan olika utbildningsanordnare samt mellan utbildningsanordnare och avnämare är vanliga. Bolag håller på att etableras inom flera större högskolor. De fungerar bl.a. som samlande länk mellan avnämare och utbildningsanordnare. 
  
 Nya distributionsformer  
 för att utbilda används i ökad omfatt- ning. På högskoleområdet har olika konsortier bildats för att utveckla och bedriva distansutbildning med stöd av modern infor- mations- och kommunikationsteknik. Statens skolor för vuxna (SSV) utnyttjar sådana former för  
 komvux-utbildning. 
  Metodut- veckling på området stöds av den nya Distansutbildningsmyndig- heten, DISTUM. 
 Integration mellan arbetsliv och utbildning  
 – dvs. mellan teori och praktik – bjuder på många goda exempel bl.a. på  
  
 vård-, 
  
  teknik- och detaljhandelsområdena. Ett nationellt exempel är det försök med kvalificerad yrkesutbildning som pågår och där en tredjedel av utbildningen sker ute på arbetsplatserna genom lärande i arbete. 
  
 381 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 1 Vårt uppdrag 
 Utredningen om individuellt kompetenssparande (N 1999:16) hemställde i en skrivelse  
 2000-05-19 
  att Statskontoret skulle biträ- da med att belysa de ändringar som kan komma att krävas av det reguljära utbildningsväsendet mot bakgrund av att en allt större andel av arbetskraften i framtiden kan antas delta i ett livslångt lärande i kombination med yrkesverksamhet. Den utvecklingen förstärks sannolikt om ett system för individuellt kompetensspa- rande (IKS) införs. 
 Statskontorets uppdrag skulle närmare bestämt inriktas på att kartlägga vilka hinder och begränsningar som avnämare – arbetsgi- vare, anställda och egenföretagare – upplever för att ta del av regul- jär utbildning respektive som anordnarna upplever att erbjuda rele- vant utbildning till yrkesverksamma. I uppdraget ingår också att föreslå eventuella ändringar i regelverken samt att visa goda exem- pel på hur reguljära utbildningar anpassats till de yrkesverksammas behov. Uppdraget bifogas som Bilaga 1. 
 Det kan först konstateras att vilka utbildningar som omfattas av begreppet  
 reguljär utbildning  
 inte är entydigt vare sig enligt regel- verket eller i det allmänna medvetandet. Enligt uppdraget skall kommunal vuxenutbildning och utbildning på högskolenivå grans- kas. Dessa utbildningar har i sin tur många kopplingar till andra utbildningar i offentlig och privat regi såsom eftergymnasiala yrkesutbildningar etc., vilka alla kan bli föremål för framtida IKS- sparares intresse. Trots detta framstår den avgränsning som görs i uppdraget som pragmatisk och representativ för att belysa de pro- blemställningar som kan vara aktuella i detta sammanhang. 
 Arbetet har genomförts som ett projekt inom Statskontoret. I projektgruppen har ingått Blackburn (projektledare) och Thomas. Konsultföretaget Presens Particip AB, Avila, har anlitats för att medverka i genomförande och doku- mentation av studien. 
 Underlag för att belysa uppdragets frågeställningar har i huvud- sak hämtats in genom intervjuer med företrädare för såväl avnä- mare som utbildningsanordnare och vissa sakansvariga myndig- heter på området. Vi har således intervjuat företrädare för de cen- trala arbetsmarknadsparterna; LO, TCO, SACO samt Svenska Arbetsgivareföreningen, Arbetsgivarverket och Kommun- och 
 382 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Landstingsförbunden. På myndighetssidan har vi haft motsvarande kontakter med Centrala studiestödsnämnden (CSN), Högskole- verket, Skolverket, Arbetsmarknadsverket och Distansutbildnings- myndigheten (DISTUM). Likaså har vi genomfört intervjuer och överläggningar med företrädare för enheter inom komvux och hög- skolan samt med representanter för Företagarnas Riksorganisation (FR), Sveriges universitets- och högskoleförbund (SUHF) och Föreningen för uppdragsutbildning (FFU). I intervju- och studie- syfte har vi besökt Skandia och Bonniers, båda företag med vissa egna, nyförvärvade erfarenheter av individuellt kompetenssparande. Löpande avstämning har skett med  
 IKS-utredningens 
  sekretariat. 
 En förteckning över våra intervjupersoner och kontakter finns i Bilaga 2. Vi har även haft tillfälle att få synpunkter på våra iakt- tagelser och slutsatser vid ett möte med Svenska Kommunförbun- dets referensgrupp för Kunskapslyftet och vuxenstudiestödet samt vid en konferens om livslångt lärande vid Lunds universitet. 
 Ett generellt konstaterande utifrån dessa externa intervjuer och kontakter är att man på många håll ännu inte har hunnit tränga in i de praktiska konsekvenserna av ett livslångt lärande. Av naturliga skäl har man också svårt att urskilja vilka formella hinder och andra begränsningar som kan motverka ett framtida individuellt kompe- tenssparande, ett system vars konturer man hittills bara börjat skönja. Dessa förhållanden måste beaktas i samband med den fort- satta behandlingen av de överväganden, slutsatser och ändringsför- slag som vi redovisar i den här studien. 
 383 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 2 IKS och efterfrågan på utbildning 
  
 2.1 
  
 Vad innebär ett livslångt lärande? 
  
 Vad innebär ett livslångt lärande? Begreppet används i olika sam- manhang och av olika aktörer. I januari 1996 enades OECD:s utbildningsministrar om att stegvis göra ett livslångt lärande till en verklighet för alla  
 (OECD 1996, Life long learning for all: Meeting of the education committé at ministerial  
  
 level,16-17 
  
  January 1996, Paris). 
  
 OECD:s strategi bygger på fyra grundtankar; 
  
 att stärka förutsättningarna för livslångt lärande genom förbättrad förskola, och ungdomsskola och genom ett brett utbud av former för  
  
 icke-formellt 
  lärande, 
  
 att främja sambandet mellan lärande och arbete genom att eta- blera nya "vägar och broar" som underlättar övergången mellan utbildning, personalutbildning och kompetensutveckling i arbetslivet, 
  
 att skapa incitament för enskilda, arbetsgivare och anordnare att investera i livslångt lärande och att förbättra kvalitet och effekti- vitet, 
  
 att tänka över roller och ansvarsfördelning hos alla parter, särskilt arbetsgivare och offentliga aktörer som har inflytande över utbu- det och efterfrågan på tillfällen till lärande. 
  
 OECD har vidareutvecklat strategin i olika policydokument som kan sammanfattas i följande karaktäristika. Det sker en förskjut- ning från institutioner till individen, från utbud till efterfrågan med ökad mångfald i tillhandahållande och marknadsorientering, moti- vationens roll blir viktig (alla kan och alla skall), ökad tonvikt läggas vid partnerskap och individens ansvar. 
 I regeringens skrivelse 1998/99:121,  
 Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning  
 – samverkan, ansvar och utveckling defi- nieras livslångt lärande på följande sätt: "Livslångt lärande innebär att avslutad formell utbildning följs av vidare kunskapsutveckling och att ansvaret för denna kunskapsutveckling ligger på den enskilde individen och arbetslivet. Motorn i det livslånga lärandet 
 384 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 är den enskilda människan och hennes lust att tillägna sig ny kun- skap och bildning." 
 I Kunskapslyftskommitténs slutbetänkande,  
 Kunskapsbygget 2000 – det livslånga lärandet, SOU 2000:28  
 konstateras att "en fun- damental aspekt är att i och med att kunskapsmassan kontinuerligt växer blir det allt orimligare att ens tänka sig att man i ungdomen ska inhämta mer än en bråkdel av de kunskaper man kommer att behöva senare i livet." Kommittén konstaterar också att mycket av det man behöver kunna senare i livet inte fanns utvecklat när indi- viden gick i ungdomsskolan. Det finns med andra ord behov av livslångt lärande. Samtidigt understryker kommittén att lärandet i det formella utbildningssystemet måste kunna samverka med det informella lärandet som sker på arbetsplatserna. 
 Sammanfattningsvis kan konstateras att begreppet livslångt lärande är något mer än traditionell vuxenutbildning och det tidi- gare begreppet återkommande utbildning. Huvuddragen i det livs- långa lärandet innebär en perspektivförskjutning från utbud och institutioner till efterfrågan och individens krav, från kompensato- riska insatser till kompetensgivande, från samhällets ansvar till individens. 
  
 2.2 
  
 IKS och det livslånga lärandet 
  
 2.2.1 
  
 Allmänt 
  
 Ett individuellt kompetenssparande förväntas på olika sätt med- verka till att realisera det livslånga lärandet. Genom att komplettera den finansiella basen och stärka efterfrågestyrningen kan IKS bli ett sådant incitament för enskilda anställda och arbetsgivare att inve- stera i livslångt lärande och att förbättra kvalitet och effektivitet som OECD åsyftar. En utveckling i den riktningen är redan på gång.  
 IKS-systemet 
  kommer enligt  
 IKS-utredningens 
  uppfattning att påtagligt påskynda förändringarna. 
 I Statskontorets uppdrag ingår att kartlägga vilka formella hinder som avnämare och anordnare i dag upplever visavi reguljär utbild- ning och hur dessa hinder i så fall kan undanröjas. Samtidigt är det naturligtvis mot bilden av den framtida efterfrågan man måste sikta när man bedömer eventuella behov av att ändra i reglerna för den reguljära utbildningen till följd av ett  
 IKS-system. 
  Det är tyngden i väntade hinder och begränsningar som bör avgöra angelägenheten i 
 385 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 att nu vidta regeländringar och andra åtgärder. Vi skall därför i detta inledande kapitel försöka konkretisera hur  
 IKS-systemet 
  kan påverka en kommande efterfrågan, dels med avseende på vilket utbildningsinnehåll  
 IKS-spararna 
  kan komma att önska, dels i vilka former denna utbildning bör tillhandahållas. Likaså skall vi försöka få ett grepp om vilka utbildningsvolymer systemet kan generera och hur mycket pengar  
 IKS-spararna 
  kan spendera. 
  
 2.2.2 
  
 Inriktning och distributionsformer 
  
 Allmänt väntas det livslånga lärandet ställa nya och annorlunda krav på utbildningssektorn såväl vad gäller dess utbud som dess förmåga att snabbt och flexibelt svara upp mot en ny slags efterfrågan. En tanke bakom  
 IKS-sparandet 
  är att det skall finnas en stor frihet för individen att själv bestämma vilken kompetensutveckling han eller hon vill bedriva. Det kan vara allt från reguljär utbildning, korta IT- kurser, pröva nytt jobb eller praktisera utomlands.  
 IKS-systemet 
  innehåller således i sin preliminära utformning inga styrmedel som kan påverka den efterfrågade utbildningens inriktning, form och förläggning. Ett undantag kan vara kompetenspremiens konstruk- tion som stimulerar till längre sammanhängande perioder av utbild- ning. Hur mycket närmare kan man då skissera den framtida efter- frågan? 
 Inriktning 
 Det förhållandet att  
 IKS-spararna 
  är eller har varit en längre tid i arbetslivet ger anledning till hypotesen att efterfrågan i första hand kommer att röra sig om utbildningar, kurser och praktik som har betydelse för individens fortsatta yrkesverksamhet. Eftersom det handlar om egna pengar är det ju rimligt att individen vill se en så hög avkastning som möjligt. Samtidigt kan  
 IKS-medlen 
  ge ett väsentligt tillskott till det statliga studiestödet i de fall sådant kan utgå. Det kan i sin tur påverka efterfrågan på studier i allmänna och orienterande ämnen från personer som i dag inte vill sätta sig i skuld eller tvekar inför den ekonomiska uppoffringen som en studieledighet skulle innebära. På äldre dar kan övervägandena mera ställas mot ett pensionsuttag eftersom  
 IKS-medlen 
  då är tänkta att övergå i ett pensionssparande. 
 386 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Det har visat svårt att vid våra intervjuer få en fast bild av den framtida efterfrågan. Någon mer detaljerad eller uttömmande stati- stik går ännu inte att få från de organisationer som anslutit sig till det av Skandia lanserade systemet med individuella kompetensför- säkringar. Vid de två företag som vi intervjuat och som är anslutna till detta system, har önskemålen hos de anställda som hittills anslutit sig främst handlat om studier i ämnen som språk, ekonomi, juridik och IT – utbildning som i berörda företag kan anses som klart verksamhetsrelaterad. 
 Kunskapslyftskommittén har visat att ännu några år in på 2000- talet saknar 1,6 miljoner personer treårig gymnasial utbildning. Statistik rörande kunskapslyftet visar att 44 procent av de god- kända helårsplatserna avser yrkesinriktad, gymnasial utbildning. (Utfallet kan här påverkas av det jämförelsevis generösa statsbidra- get.) Det starka intresset för exempelvis kvalificerad yrkesutbild- ning (KY) tyder på stark efterfrågan från vuxna på eftergymnasial, arbetsmarknadsinriktad utbildning. Många av de bedömare vi träf- fat anser också att för allt fler människor kommer det livslånga lärandet att handla om högskolestudier eller annan spetsutbildning. 
 Konsekvenserna för det reguljära utbildningsväsendet beror ock- så på vilka utbildningsnivåer som kommer att efterfrågas, grund- läggande, gymnasial eller eftergymnasial/högskolenivå. 
 Ytterligare en faktor av betydelse här är att benägenheten att ta poäng inte alltid framstår som det väsentliga för vuxenstuderande. Av Moore egna kompetenssparare uppger knappt hälften sig vara inriktade på det. 
 Sammantaget är bilden oklar av hur efterfrågan på utbildnings- innehållet kommer att gestalta sig. Mycket talar dock för att IKS- spararna kommer att öka efterfrågan på arbetsmarknadsinriktad utbildning på alla nivåer i det reguljära utbildningsväsendet. Tenta- mensbenägenheten kan dock bli lägre än den i dag är i ungdoms- skolan respektive vuxenutbildningen. 
 Form 
 Med form menar vi här hur lärandet förmedlas; traditionellt i klass- rum, individuellt på distans, utnyttjande av modern informations- och kommunikationsteknik (IKT) samt kombinationer av dessa former. 
 387 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Här har vi mött mera samstämmiga uppfattningar om hur den framtida efterfrågan kommer att gestalta sig. Man tror att det kom- mer att handla om ett mera flexibelt lärande med individuella upp- lägg och med ett kraftfullt teknikstöd, främst i form av s.k. e- learning. 
 Att genomföra utbildning kommer inte längre att innebära att man samlar människor i ämnen, grupper och fasta tider. Det inne- bär istället att man på olika sätt möjliggör alternativa former av individuella studiegångar där tekniska hjälpmedel utgör ett kraft- fullt stöd. Det handlar om individuella studier, där studiehandled- ning ges på regelbundna tider och, när behov uppstår, interaktivitet via IKT eller i så kallade studieverkstäder eller lärcentra. Det kan också handla om ren distansutbildning, där nätbaserade kurser finns att tillgå med stöd och handledning från en geografiskt sett avlägsen utbildningsanordnare eller från den egna hemkommunen. Det kan också handla om utbildningspaket, där det formella ansva- ret i dag är fördelat på olika huvudmän inom det reguljära utbild- ningsväsendet och andra aktörer t.ex. arbetsmarknadsutbildning och folkbildning. Inte minst det sistnämnda förhållandet kommer att ställa stora krav på institutionell och finansiell samordning och samverkan. 
 Även om den nu beskrivna trenden gäller framtida vuxenutbild- ning och vuxenpedagogik i allmänhet finns det anledning tro att kraven kommer att skärpas om individerna helt eller delvis betalar för utbildningen med egna medel. 
 Förläggning 
 Med förläggning menar vi  
 när  
 utbildningen sker; på dagtid, hel/deltid, fritid, arbetstid etc. Utbildningens förläggning i framti- den är av betydelse för att bedöma hur efterfrågan kan skifta karaktär och därmed ställa krav på att ändra i de regelverk som styr utbildningsutbudet och dess infrastruktur. En hypotes är att IKS- finansierad utbildning i stor utsträckning komma att efterfrågas parallellt med förvärvsarbete. 
 Den reguljära utbildningens förläggning i dagsläget kan belysas med följande statistik: 
 388 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Tabell 2:1  
 Elever i kommunal vuxenutbildning 1997 fördelade efter dag/kvällsstudier 
  
 Komvuxnivå 
  
 Antal dagelever 
  
 Antal kvällselever 
  
 Summa 
  
 Grundl. 
  
 31 762 
  
 (86,2%) 
  
 5 097 
  
 (13,8%) 
  
 36 859 
  
 Gymnasial 
  
 138 962 
  
 (78,2%) 
  
 38 765 
  
 (21,8%) 
  
 177 727 
  
 Påbyggnad 
  
 6 656 
  
 (96,2%) 
  
 266 (3,8%) 
  
 6 922 
  
 Källa:  
 SCB, Utbildningsstatistisk årsbok tabell 10.2. 
 Motsvarande siffror för SSV finns inte med hänsyn till hur den utbildningen bedrivs. 
 Inom högskolan görs ibland en åtskillnad mellan traditionella och  
 icke-traditionella 
  studenter. Definitionen på de sistnämnda är sådana som har gjort minst ett långt uppehåll i studierna, började studera vid 25 års ålder eller senare, läser på deltid. En framtida  
 IKS-sparare 
  kan således tänkas likna en icke traditionell student. Andelen icke traditionella studenter var 1995 47 procent, de flesta kvinnor, enligt en kartläggning som Högskoleverket presenterade år 1998  
 (StudS, arbetsrapport 2) 
 . 
 Detta material visar att den kommunala vuxenutbildningen f.n. domineras av studier på heltid och under dag. I fråga om högskolan studerar drygt hälften på detta sätt. 
  
 IKS-utredningen 
  har i ett räkneexempel antagit att 400 000 indi- vider kommer att göra uttag på sina  
 IKS-konton 
  när systemet är fullt utbyggt. Vad gäller omfattningen visar en  
 Gallup-undersök- 
  ning som  
 IKS-utredningen 
  nyligen låtit göra att drygt hälften av de tillfrågade (54 procent) skulle vilja använda sina  
 IKS-pengar 
  till studier på deltid eller fritid. Av Moore egna kompetenssparare tänker sig ca 30 procent studera på heltid. 
 Utifrån detta tror vi att den framtida efterfrågebilden sannolikt kommer att präglas av en betydande ökning av antalet deltidsstude- rande utanför ordinarie arbetstid. 
 Volymer 
 Utvecklingen av studiedeltagandet  
 1998–2000 
  inom de viktigaste vuxenutbildningsformerna (omräknat till helårsstuderande) fram- går av följande tabell. Här berörda former av reguljär utbildning har kursiverats. 
 389 
 Bilaga 4 SOU 2000:119 
  
 Tabell 2:2  
 Antal vuxna helårsstuderande i olika utbildningsformer 
  
 Utbildningsform 
  
 1998 
  
 2000 
  
 Kommunal vuxenutbildning, 
  
 177 900 
  
 174 800 
  
 varav grundläggande 
  
 27 300 
  
 26 600 
  
 varav gymnasial 
  
 144 600 
  
 142 400 
  
 varav påbyggnad 
  
 6 000 
  
 5 800 
  
 Folkhögskola, exkl. uppdragsutb. 
  
 31 000 
  
 34 800 
  
 SSV, exkl. kunskapslyftet 
  
 1 400 
  
 1 400 
  
 Sfi 
  
 16 000 
  
 16 900 
  
 Studieförbund 
  
 89 600 
  
 89 600 
  
 Kvalificerad yrkesutb, KY 
  
 7 500 
  
 12 000 
  
 Universitet och högskolor 
  
 251 000 
  
 249 000 
  
 Arbetsmarknadsutb. 
  
 37 800 
  
 38 000 
  
 Personalutb. 
  
 84 700 
  
 84 500 
  
 Källa:  
 SCB 2000, Det framtida studiedeltagandet. 
  
 Totalt visar siffrorna ca 700 000 helårsstuderande år 2000 varav ca 425 000 (60 procent) i sådan reguljär utbildning som det här upp- draget främst handlar om. 
 För att få en uppfattning hur efterfrågevolymen kan påverkas av ett  
 IKS-system 
  har vi gjort ett eget räkneexempel utifrån IKS- utredningens beräkningar av hur  
 IKS-spararna 
  kommer att utnyttja sina konton. Vi är medvetna om att detta blir ett bräckligt underlag men finner det ändå nödvändigt att bygga våra fortsatta resone- mang på någon slags plattform. Eftersom det är ett nytt system som skall sjösättas vill vi betona att uppföljning och utvärdering blir viktiga moment för att se hur sparandet utvecklar sig. 
 Omkring 400 000 personer per år kommer enligt  
 IKS-utredning- 
  ens exempel att ta ut  
 IKS-pengar 
  när systemet är i full gång omkring år 2010. Redan andra året efter systemstart – år 2003 – beräknas antalet kontouttag bli 270 000. 
 Det är naturligtvis inte möjligt att utifrån detta med någon preci- sion förutsäga hur IKS kommer att påverka efterfrågevolymerna i det reguljära utbildningsväsendet. Bl.a. vet vi ju inte hur antalet kontouttag förhåller sig till antalet studerande på årsbasis. 
 Om vi utgår från  
 IKS-utredningens 
  räkneexempel att dessa 400 000 människor kommer att kompetensutveckla sig på 25 pro- cent av sin tid och vidare antar att  
 IKS-spararnas 
  kontouttag blir ett nettotillskott samt i övrigt försiktigtvis utgår från oförändrade förhållanden vad gäller antalet vuxenstuderande och deras för- 
 390 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 delning på olika skolformer enligt tabell 2:2 skulle IKS medföra ett ökad tillströmning i den kommunala vuxenutbildningen och hög- skolan på uppemot 40 000 helårsstuderande år 2003 respektive 60 000 år 2010. I relativa tal innebär det att efterfrågevolymen i den reguljära utbildningen skulle öka med mellan 9 och 14 procent under  
 IKS-systemets 
  första tio år. Räknat i individer respektive kursdeltagare blir ökningen naturligtvis väsentligt större. 
  
 2.2.3 
  
 Kostnader och betalningsförmåga 
  
 Anordnarkostnaderna för reguljär utbildning varierar stort efter ämnesinriktning. 
  
 Tabell 2:3  
 Utbildningskostnader och finansiering för berörda for- mer av reguljär utbildning, per 200 dagar 
  
 Utbildningsform 
  
 Årskostnad pr helårsplats 
  
 (exkl. studiefinansiering) 
  
 Komvux, allm. 
  
 27 
  
 200 
  
 –  – 
  
 , yrkesinr. 
  
 42 
  
 200 
  
 SSV 
  
 33 300 
  
 Högskolor 
  
 27 
  
 500–402 
  500 
  
 Källa 
 : SOU 2000:28 tabell 8:1. 
 Vad gäller de medel  
 IKS-spararna 
  väntas lyfta från sina konton kan följande räkneexempel tillföras bilden av den framtida efterfrågan. De genomsnittliga uttagen uppskattas av  
 IKS-utredningen 
  succes- sivt öka från 4 400 kronor år 2003 till 24 300 år 2010. Med hänsyn tagen till skatt och kompetenspremie skulle en individ då kunna få upp till dryga 26 000 kronor att disponera för kursavgifter och/eller försörjning per helår. I förhållande till det generella, statliga studie- stödet – räknat för ett nio månaders studieår i 1999 års priser – innebär det ett ca 40 procent tillskott. Däremot räcker pengarna inte för att täcka kostnaderna ens för att köpa ett års studier i billi- gare former av reguljär utbildning förutsatt att arbetsgivaren inte skjuter till medel. 
 391 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 3 IKS och utbudet av utbildning 
  
 3.1 
  
 Utbildningsmarknaden för vuxna 
  
 Den efterfrågan som ett livslångt lärande kan generera och som ett  
 IKS-system 
  väntas förstärka skall mötas gemensamt av svensk och internationell utbildningsmarknad.  
 IKS-utredningen 
  är övertygad om att många  
 IKS-sparare 
  kommer att efterfråga det utbud som den reguljära utbildningen i dag erbjuder. Utredningen anser att det kommer att ställas stora omställningskrav på det reguljära utbild- ningsväsendet om det skall klara av att leva upp till förväntningarna och kunna konkurrera med den snabbt växande privata utbild- ningsmarknaden. 
 Inledningsvis försöker det här kapitlet ge en bred överblick av den svenska utbildningsmarknaden för vuxna. Vi skall därefter närmare beskriva de reguljära utbildningar 
 1  
 som uppdraget har att behandla samt vilka reformer som förbereds på detta område. Detta nollalternativ, ställt mot ändringarna i efterfrågan, ger ingångsvärden till var hinder och begränsningar finns i regelverken och hur angeläget det är att vidta åtgärder. 
 Utbildningsmarknaden för vuxna består av en mängd olika utbildningsanordnare med stat, kommun, ideell respektive privat sektor som huvudman. Staten har en särställning som manifesteras genom förfogandet över vissa administrativa och ekonomiska styrmedel. 
  
 1  
 Begreppen reguljär utbildning/reguljära utbildningsväsendet är inte entydiga. En vanlig avgränsning är att reguljär utbildning omfattar universitet och högskolor samt det offentliga skolväsendet enligt skollagens definition. Med stöd av direktiven och en sannolik profil för framtida  
 IKS-sparare 
  behandlar vi inte de skolformer som faller inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom, ej heller särvux och sfi. Definitionsmässigt exkluderas också andra offentligstödda skolformer som folkbildning, fristående skolor, kvalificerad yrkesutbildning (KY) m.fl. Då även sistnämnda utbildningar kan tänkas attrahera IKS- sparare kommer de att delvis beröras. 
 392 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Figur 3:1  
 Utbildningsmarknaden för vuxna i dagsläget 
 Staten  
 högskolan KY 
  
 SSV 
  
 Styrmedel; Regelverk, statsbidrag, tillsyn 
  
 Kommuner 
  
 Ideell sektor 
  
 Privat sektor 
  
 komvux 
  
 studieförbund 
  
 privata skolor 
  
 vissa högskolor 
  
 folkhögskolor 
  
 utb. företag 
  
 En kraftig utveckling och omstrukturering av vuxenutbildnings- marknaden har skett inte minst under det senaste decenniet. Bakom ligger flera faktorer såsom ökad medvetenhet om kontinu- erligt lärande, särskilda satsningar på kompetenshöjande åtgärder under  
 1990-talets 
  lågkonjunktur och övergång till beställar/utförar- modell för offentlig utbildning. 
 Som framgår av tabell 3:1 visar förändringarna utanför den offentliga sektorn upp en stark tillväxt av enskilda företag, inte minst enmans- eller småföretag. Detta indikerar en beredskap att snabbt anpassa sig till en mera flexibel efterfrågan. 
  
 Tabell 3:1  
 Utvecklingen på utbildningsmarknaden utanför den offentliga sektorn  
 1994-1998 
  
 Företagsform 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 Ändring 
  
 94–98ca 
  % 
  
 Fysisk pers 
  
 608 
  
 886 
  
 1 438 
  
 2 347 
  
 2 827 
  
 + 465 
  
 Bolag* 
  
 1 925 
  
 2 182 
  
 2 530 
  
 2 881 
  
 3091 
  
 + 160 
  
 Ekon förening 
  
 27 
  
 45 
  
 59 
  
 75 
  
 104 
  
 + 385 
  
 Ideell fören. 
  
 1 161 
  
 1 158 
  
 1 156 
  
 1 159 
  
 1 107 
  
 - 5 
  
 m.m. 
  
 Stiftelse 
  
 127 
  
 138 
  
 146 
  
 162 
  
 188 
  
 + 148 
  
 Annan jur. form 
  
 8 
  
 8 
  
 9 
  
 8 
  
 7 
  
 - 11 
  
 Totalt antal 
  
 företag 
  
 3 859 
  
 4 427 
  
 5 338 
  
 6 632 
  
 7 324 
  
 + 190 
  
 Totalt antal 
  
 anställda 
  
 27 235 
  
 29 816 
  
 30 706 
  
 30 611 
  
 31 208 
  
 + 115 
  
 Källa 
 : SCB Centrala företags- och arbetsställeregistret * Enkla bolag, HB, AB 
 393 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Inom den reguljära utbildningen, liksom i folkhögskolan, har verk- samheten mätt i antalet registrerade deltagare nästan fördubblats under  
 1990-talet 
  som framgår av tabell 3:2. 
  
 Tabell 3:2  
 Utvecklingen av antal registrerade deltagare i reguljär utbildning och folkhögskolor  
 1990-1998 
  
 Utbildningsform 
  
 1990/91 
  
 1995/96 
  
 1997/98 
  
 Högskolan 
  
 173 381 
  
 256 379 
  
 301 090 
  
 Komvux 
  
 125 207 
  
 155 901 
  
 237 510 
  
 Folkhögskolor 
  
 15 713 
  
 37 148 
  
 29 341 
  
 Perioden 1984 till 1997 ökade antalet anställda i högskolan med ca 20 procent – den största ökningen vid mitten av  
 1990-talet. 
  År 1992 fanns nära 20 000 anställda i högskolans grundutbildning, år 1997 ca 23 800. Komvux kursutbud steg inom den gymnasiala delen från ca 10 000 år 1992 till ca 40 000 år 1997 medan det var mera konstant vad avser grundläggande utbildning och påbyggnadsut- bildning. Antalet anställda i komvux ökade samtidigt från ca 6 700 till ca 8 300. Den jämförelsevis kraftigare ökningen i komvux torde kunna tillskrivas den särskilda satsningen på kunskapslyftet. (Källa: SCB, Utbildningsstatistisk årsbok.) 
  
 3.2 
  
 Kommunal vuxenutbildning 
  
 Komvux 
 Den kommunala vuxenutbildningen (komvux) består av grundläg- gande vuxenutbildning, gymnasial vuxenutbildning och påbygg- nadsutbildning. Verksamheten regleras av skollagen (1985:1100), förordningen om kommunal vuxenutbildning (1992:403) samt läroplanen för det frivilliga skolväsendet (LPF94). 
  
 Grundläggande vuxenutbildning  
 syftar till att ge vuxna sådana kunskaper och färdigheter som de behöver för att delta i samhälls- och arbetsliv och att möjliggöra fortsatta studier. Den motsvarar den nioåriga obligatoriska grundskolan. Kommunen är skyldig att anordna utbildningen för de innevånare som är berättigade därtill. 
  
 Gymnasial vuxenutbildning  
 skall ge vuxna kunskaper motsva- rande dem ungdomar får i gymnasiet. Kursplaner, kunskapsmål, betygspoäng och betygskriterier är gemensamma med gymnasie- 
 394 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 skolan. Till skillnad mot ungdomsskolan är innehållet inte bundet till nationella program utan består av ett utbud av kurser. 
  
 Påbyggnadsutbildning  
 syftar till att ge vuxna en utbildning som leder fram till en ny nivå inom deras yrke eller till ett nytt yrke. Påbyggnadsutbildning finns dels som riksrekryterande dels med lokal anknytning. Bland de förstnämnda finns utbildningar med nationella kursplaner inom områdena elinstallation, ambulanssjuk- vård, persontransporter med buss, teknikerutbildning och trafik- lärare. Flest deltagarna finns inom områdena datakunskap, före- tagsekonomi, hotell, turism och reseservice. 
 Kommunen skall erbjuda gymnasial vuxenutbildning och på- byggnadsutbildning och därvid sträva efter att den omfattar efter- frågan och behov. Landstingen får anordna gymnasial utbildning inom områdena naturbruk och omvårdnad samt – efter över- enskommelse med en kommun – även inom andra områden. 
 Behöriga är i första hand kommuninnevånare fr.o.m. det år de fyller 20 och som saknar/uppfyller vissa kunskapskrav. Vid antag- ning skall enligt förordningen om kommunal vuxenutbildning sär- skilt beaktas om en sökande har kort utbildning, behöver utbild- ningen för planerad eller pågående yrkesverksamhet eller står inför yrkesval, behöver utbildningen för att komplettera ett reducerat program från gymnasieskolan eller för annan behörighetskomplet- tering eller skall fullfölja studier som den sökande har påbörjat enligt en upprättad studieplan. 
 Komvuxutbildning skall vara gratis för eleverna med undantag för kostnader för utbildningsmateriel, ansökan och prov. Särskild studiefinansiering sker genom studiemedel enligt studiestödsför- ordningen (1973:418) resp. de särskilda studiestöden för vuxna, SVUX och SVUXA. Arbetslösa mellan  
 25-55 
  år kan under ett år få särskilt utbildningsbidrag (UBS). UBS motsvarar beloppsmässigt a- kassa. 
 För dem som inte uppbär statligt studiestöd finns utbildningsbi- drag för arbetshandikappade och utomnordiska invandrare och socialbidrag. I vissa fall kan  
 a-kasseersättning 
  beviljas. Omkring 45 procent av eleverna i kommunal vuxenutbildning – inklusive kun- skapslyftet – finansierade år 1999 sina studier utanför det offentliga studiestödet. 
 395 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Statens skolor för vuxna 
 Statens skolor för vuxna (SSV) finns i Härnösand och Norrköping. Verksamheten regleras genom lagen (1991:1108) respektive förord- ningen (1992:601) om statens skolor för vuxna. SSV kompletterar den kommunala vuxenutbildningen och har samma programmål, kursplaner etc. Studierna bygger till stor del på självstudier i form av  
 IT-stödd 
  distansundervisning. 
 Deltagare rekryteras från hela landet via en central antagnings- nämnd. Urvalsreglerna är i princip desamma som för komvux. 
 Liksom i komvux är utbildningen avgiftsfri för eleverna med undantag för vissa avgifter i samband med ansökning och prov. Studiefinansiering kan ske med studiemedel och särskilt vuxen- studiestöd. 
 Kunskapslyftet 
 Kunskapslyftet är en särskild, statlig satsning på gymnasial vuxen- utbildning med rötter i  
 1990-talets 
  sysselsättningskris. Den pågår t.o.m. våren år 2002. Kunskapslyftet regleras särskilt genom för- ordningen (1998:276) om statligt stöd till särskilda satsningar på utbildning av vuxna. 
 Utbildningen inom kunskapslyftet utgörs av allmänna kurser, orienteringskurser samt yrkeskurser. De  
 allmänna kurserna  
 mot- svarar gymnasienivåns kärnämnen och gemensamma ämnen på de naturvetenskapliga och samhällsvetenskapliga programmen.  
 Ori- enteringskurserna  
 kan vara både allmänna och inriktade mot ett sär- skilt yrkesområde. De kan omfatta studieteknik, studieintroduk- tion, praktik m.m.  
 Yrkeskurserna  
 utgör definitionsmässigt en rest- produkt. Data och omvårdnadsutbildningar dominerar. 
 Kunskapslyftet riktas till personer som helt eller delvis saknar treårig gymnasiekompetens. Företräde har den som är arbetslös eller enligt överenskommelse med sin arbetsgivare ersätts av en långtidsarbetslös eller som eljest är uppsagd och hotas av arbets- löshet. 
 Utbildningen är kostnadsfri för eleverna. Studiefinansieringen ordnas som i komvux. 
 396 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Finansiering av ordinarie verksamhet 
 Statliga medel till kunskapslyftet fördelas enligt en modell med specialdestinerade bidrag baserade på schabloner och volymer. För övrig finansiering av komvux svarar kommunerna själva. SSV:s verksamhet finansieras av ett särskilt anslag samt intäkter från upp- dragsverksamheten. 
 Uppdragsutbildning 
 I vissa fall är det möjligt för kommuner, landstingskommuner och SSV att vid sidan av ordinarie verksamhet 
 2  
 anordna uppdragsutbild- ning. Reglerna för detta finns i lagen (1991:1109) om uppdragsut- bildning i vissa fall, förordningen (1992:395) om uppdragsutbild- ning inom det offentliga skolväsendet respektive förordningen (1986:64) om uppdragsutbildning vid statens skolor för vuxna. 
 Reglerna innehåller kort följande huvudvillkor: 
  
 ersättning får utgå från annan uppdragsgivare än enskild för vars räkning utbildning anordnas för personer som uppdragsgivaren utser, 
  
 utbildningen skall motsvara den art och nivå som övrigt får bedrivas dock ej ett helt nationellt program i gymnasieskolan, 
  
 uppdragsutbildningen får inte försämra förutsättningarna för den ordinarie verksamheten och möjligheterna att få sådan utbildning, 
  
 betyg får ges på samma villkor som gäller för ordinarie utbild- ning vad gäller kursplaner, lärarkompetens och behörighetsvill- kor för intagning, 
  
 deltagare i uppdragsutbildning kan undervisas tillsammans med deltagare i ordinarie utbildning (samundervisning) eller i egna grupper (separat uppdragsutbildning). 
  
 Kommunernas räkenskapssammandrag (SCB) ger en uppfattning om uppdragsutbildningens omfattning inom komvux. En kraftig nedgång kan iakttas – från 7 procent år 1996 till 3 procent år 1998. 
  
 2  
 Ordinarie verksamhet används i denna studie för sådan reguljär utbildning som inte är uppdragsutbildning. I författningstext används dock reguljär utbildning som motsats till uppdragsutbildning 
 397 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 En förklaring kan vara den kraftsamling på kunskapslyftet som ägt rum. 
  
 3.3 
  
 Högskolan 
  
 Högskolornas ordinarie verksamhet 
 Högskolesektorn 
 3  
 består av ett  
 60-tal 
  universitet och högskolor med statlig, landstingskommunal eller enskild huvudman. Verk- samheten delas upp i grundutbildning, forskarutbildning och forsk- ning. Den regleras genom högskolelagen (1992:1434) respektive högskoleförordningen (1993:100). För Sveriges Lantbruksuniver- sitet gäller särskilda bestämmelser. 
 I anslutning till högskolorna startade 1975 en yrkesteknisk hög- skoleutbildning (YTH). Syftet var att möta efterfrågan på högre utbildning från en grupp som dittills haft små möjligheter att söka sig till högskolan, att tillgodose industrins behov av arbetskraft för vissa kvalificerade funktioner och att ge ämnesutbildning för bli- vande lärare i yrkesteknik i gymnasieskolan. Vägen till examen är kortare än i högskolan i övrigt – 60 poäng. 
 Behöriga är i princip de som med godkända betyg genomgått ett program inom gymnasieskola, komvux eller motsvarande. Priorite- ringen utgår från de sökandes meriter såsom betyg, högskoleprov eller andra särskilda prov, tidigare utbildning och arbetslivserfaren- het eller andra särskilda skäl. 
 Utbildningen vid högskolorna skall vara gratis för studenterna (högskoleförordningen 10 §). Studiemedel kan utgå. 
 Finansiering av ordinarie verksamhet 
 Den statliga finansieringen av högskolan sker via en mål- resultat- styrningsmodell. Resurstilldelningen är beroende av de resul- tat/prestationer som uppnås. Som prestationer räknas antalet hel- årsstudenter och de helårsprestationer som dessa uppnår. Upp- dragsintäkterna var år 1998 knappt 800 mkr vilket motsvarar ca 5 procent av intäkterna för grundutbildning. Variationerna mellan högskolorna är stora – från 3 till 17 procent. 
  
 3  
 Begreppet högskolan täcker i den här rapporten såväl universitet som högskolor. 
 398 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Uppdragsutbildning 
 Även högskolan får bedriva uppdragsutbildning. Regler ges i för- ordningen (1997:845) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. 
 Det materiella innehållet överensstämmer i allt väsentligt med vad som gäller för komvux. Vissa tillägg och preciseringar är dock intagna. Således gäller att: 
  
 Är uppdragsgivaren en statlig eller kommunal myndighet eller ett landsting skall uppdraget avse personalutbildning eller utbildning som behövs av arbetsmarknads- eller biståndspoli- tiska skäl. I andra fall skall uppdraget avse personalutbildning som är ägnad att få betydelse för deltagarnas arbete åt uppdrags- givaren. 
  
 Är uppdragsgivaren ett land utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet får uppdragsutbildning ske om regeringen medger. 
  
 Vid uppdragsutbildning tillämpas avgiftsförordningen (1992:191). Högskolan bestämmer själv avgiften. Full kost- nadstäckning skall gälla. 
  
 3.4 
  
 Vissa angränsande utbildningsformer 
  
 Vid sidan av den reguljära utbildning som fokuseras i uppdraget finns andra offentligstödda skolformer som kan attrahera  
 IKS-spa- 
  rarna. 
  
 Kvalificerad yrkesutbildning  
 (KY) bedrivs sedan några år på för- sök. KY regleras i lagen (1996:339) och förordningen (1996:372) om försöksverksamhet med viss kvalificerad yrkesutbildning. Övergripande mål för utbildningen är att den skall ge sådana för- djupade teoretiska och praktiska kunskaper som krävs för att själv- ständigt och i arbetslag utföra kvalificerade uppgifter i en modernt organiserad produktion av varor och tjänster. 
 Utbildningarna, f.n. ca 200 stycken fördelade på 124 branschom- råden, är mellan ett och tre år långa. En tredjedel av utbildnings- tiden genomförs i form av lärande på en arbetsplats. 
 Utbildningarna kan anordnas av statliga högskolor, kommuner, landsting och enskilda utbildningsanordnare. De finansieras av statsbidrag som fördelas av Kommittén för kvalificerad yrkesut- 
 399 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 bildning. Deltagarna erhåller studiestöd enligt studiestödsförord- ningen. 
 För tillträde till KY krävs normalt att sökanden har fullföljt ett nationellt program i gymnasieskolan eller har motsvarande svensk eller utländsk utbildning eller genom annan verksamhet har förvär- vat motsvarande kunskaper. 
 Regeringens mål är att försöket skall övergå i reguljär verksam- het. 
  
 Arbetsmarknadsutbildning  
 är ett arbetsmarknadspolitiskt pro- gram. Förordningen (1998:1784) om arbetsmarknadspolitiska akti- viteter styr arbetsmarknadsutbildningen. Plats anvisas av arbets- marknadsmyndigheten som också finansierar och upphandlar utbildningen. I undantagsfall kan även andra aktörer – en organisa- tion eller t.o.m. en enskild person – upphandla arbetsmarknadsut- bildning. 
 Arbetsmarknadsutbildningen skall vara yrkesinriktad. I vissa fall kan även reguljär utbildning beviljas som arbetsmarknadsutbild- ning. Deltagarna får aktivitetsstöd på  
 a-kassenivå. 
  Vid reguljär utbildning på grundskole- och gymnasienivå utgår aktivitetsstöd bara till långtidsarbetslösa invandrare och arbetshandikappade utan grundläggande utbildning. 
  
 Folkbildningen  
 omfattar folkhögskolor och studieförbund som drivs av olika folkrörelser, organisationer, stödföreningar och landsting. Verksamheterna finansieras helt eller delvis med statliga medel som Folkbildningsrådet fördelar. 
 Folkbildningen är inte bunden av några centralt fastställda läro- planer. Istället bestäms utbildningens innehåll av respektive skola eller förbund. 
 Studieförbundens verksamhet sker huvudsakligen i form av studiecirklar där individerna deltar främst på sin fritid. Folkhög- skolornas utbud består av allmänna kurser för personer som saknar grundskole- och gymnasieutbildning och är således ett alternativ till komvux. Dessutom ges särskilda kurser, varav en del är yrkesin- riktad utbildning på eftergymnasial nivå och högskolenivå. Exem- pel på sådana utbildningar är de för fritidsledare, dramapedagog och journalist. Folkhögskoleutbildning kan berättiga till studie- medel enligt studiestödsförordningen. 
  
 Kompletterande utbildningar  
 som ges vid fristående skolor och som motsvarar de kunskaper och färdigheter gymnasieskolan för- medlar på sina nationella och specialutformade program kan bevil- jas statsbidrag, vara studiestödsberättigade eller ställas under statlig 
 400 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 tillsyn. Villkoren regleras genom förordningen (1996:1206) om fri- stående skolor. 
 Utbildningarna är mycket varierande, i många fall yrkesinriktade 
 – exempelvis flygutbildning. Totalt finns det 152 skolor som bedri- ver 289 olika kompletterande utbildningar. 
  
 3.5 
  
 Aktuella reformer av reguljära utbildningar 
  
 Riksdagen har beslutat om ett reformerat studiefinansieringssy- stem fr.o.m. 1 juli år 2001. Även vissa andra ändringar av formerna av reguljär utbildning kan komma att ske innan  
 IKS-systemet 
  trä- der i kraft. 
 Kunskapsbygget 
 Kunskapsbygget kallar Kunskapslyftskommittén sina förslag till reformerad vuxenutbildning efter kunskapslyftet  
 (SOU 2000:28 
 ). 
 Förslagen innebär i korthet att: 
  
 Rätt till kommunal vuxenutbildning upp till och med gymnasie- nivå, rätt till hela det gymnasiala utbudet, rätt att få tillgodo- räkna tidigare kunskaper och rätt att börja utbildningen inom tre till sex månader. 
  
 Statsbidragsmodellen ändras från nuvarande specialdestinerade schablonbidrag till att ingå i det generella statsbidrags- och kost- nadsutjämningssystemet. 
  
 Studiestödssystemet kompletteras vid studier inom kunskaps- bygget med två högre bidragsnivåer – 100 respektive 82 procent. 
  
 Kommunerna skall sörja för en bra infrastruktur för livslångt lärande. Exempel på detta är uppsökande verksamhet, studie- och yrkesvägledning, individuella studieplaner och samarbete mellan utbildningsanordnare, kommunala förvaltningar, näringsliv och arbetsförmedling. 
  
 För att knyta ihop de olika delarna i det livslånga lärandet till en sammanhängande strategi föreslås bland annat: 
  
 En förstärkt målstyrning med gemensamma, övergripande mål för all samhällsstödd vuxenutbildning, från grundläggande nivå till högskola. 
  
 401 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 En sektorsövergripande beredning för livslångt lärande inom regeringskansliet. 
  
 En ny myndighetsstruktur anpassad till det livslånga lärandet. 
  
 Sammanhållen gymnasial yrkesutbildning 
 En arbetsgrupp inom Utbildningsdepartementet har berett frågan om en samlad eftergymnasial yrkesutbildning grundad på försöks- verksamheten med viss kvalificerad yrkesutbildning. Den nya utbildningsformen berör förutom KY på sikt även påbyggnadsut- bildning, YTH, samt yrkesutbildningar vid kompletterande fristå- ende skolor och i folkbildningen. Förslagen i Ds 2000:33 innebär att: 
  
 Den eftergymnasiala yrkesutbildningen skall vara en egen utbildningsform som regleras i särskild lag och förordning. 
  
 Den skall bygga på kunskaper från gymnasieskolans nationella eller specialutformade program eller motsvarande. 
  
 Utbildningsanordnarens rättsliga ställning skall inte utgöra något hinder för att vara anordnare av en eftergymnasial utbild- ning. 
  
 Företrädare för arbetslivet skall ingå i varje utbildnings led- ningsgrupp och där utgöra en majoritet. 
  
 För tillträde till eftergymnasial yrkesutbildning skall gälla att sökanden uppfyller kraven för grundläggande behörighet till högskolan eller har förvärvat motsvarande kunskaper. 
  
 Det skall finnas nationellt giltiga bestämmelser om hur urval av behöriga sökande skall ske. 
  
 Det skall finnas möjligheter att tillgodoräkna eftergymnasial yrkesutbildning vid övergång till studier i högskolan och tvärt- om. Tillgodoräknandet skall avgöras av mottagande institution. 
  
 Normal utbildningstid skall motsvara två års heltidsstudier. 
  
 Utbildningsutbudet skall huvudsakligen styras av bedömningar om den framtida efterfrågan i arbetslivet. 
  
 En särskild examen för eftergymnasial yrkesutbildning skall inrättas och ett standardiserat betygssystem införas. 
  
 Nationella kvalitetskriterier skall fastställas. Högskoleverket skall svara för tillsyn, kvalitetsgranskning och utvärdering. 
  
 Resursfördelning skall ske genom eget anslag eller anslags- poster. 
  
 402 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Det skall finnas en systematik för omprövning av medgivanden om anordnande av eftergymnasial yrkesutbildning. 
  
 Utbildning skall kunna ges på heltid, deltid, i form av distansut- bildning och inte enbart terminsbundet. 
  
 Rättssäkerhet och inflytande för studerande i eftergymnasial yrkesutbildning skall garanteras genom författning. 
  
 Delar av eftergymnasial yrkesutbildning och eventuellt tillhö- rande fristående kurser skall på samma sätt som högskoleutbild- ning kunna upphandlas som arbetsmarknadsutbildning. 
  
 Ett reformerat studiestödssystem 
 De nuvarande studiestödssystemen för olika former av vuxenut- bildning uppvisar ett stort och för den enskilde delvis svårförstå- eligt spann mellan högsta och lägsta ersättning och villkor i övrigt. 
 Statsmakterna har nyligen beslutat införa ett reformerat studiestödssystem (prop. 1999/2000:10, UbU7, rskr 46). Systemet innebär att de nuvarande studiestödsformerna ersätts av ett nytt, samordnat studiestödssystem fr.o.m. den 1 juli år 2001. Studie- medel enligt det nya systemet får lämnas högst till det kalenderår då den studerande fyller 50 år och för studier på minst halvtid. Viss nedtrappning sker från 41 års ålder. På samma sätt som nu beslutar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer vid vilka läroanstalter eller utbildningar stödet skall gälla. (Jfr bilagor till studiestödsförordningen). UBS skall omprövas i anslutning till ställningstagandena till kunskapsbygget. 
 Beloppsmässigt ger det reformerade studiestödet lika mycket som de nuvarande studiemedlen, dvs. i dagsläget 7 098 kronor i månaden. Den generella bidragsnivån höjs från 28 till 34,4 procent. Vissa studerande, 25 år eller äldre, kan få högre bidrag, 82 procent. Fribeloppen för prövning mot inkomst höjs medan återbetalnings- reglerna skärps. 
  
 3.6 
  
 Sammanfattande utgångspunkter för regeländringar 
  
 Som framgått av dessa två inledande kapitel är det svårt att med den tid och det underlag vi haft att tillgå skapa en mera exakt bild av framtida efterfrågan på vuxenutbildning.  
 IKS-utredningen 
  har 
 403 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 parallellt med uppdraget till Statskontoret beställt en studie om utvecklingstendenserna på utbildningsområdet. Vi skall inte här föregå resultatet av den studien. Men för att kunna ringa in var den reguljära utbildningen kan komma att möta hinder och begräns- ningar för att tillgodose efterfrågan från  
 IKS-spararna 
  och hur dessa hinder ska kunna tacklas har vi ställt upp ett antal övergri- pande utgångspunkter. De bygger på vad vi ovan kommit fram till om den framtida efterfrågan,  
 IKS-spararnas 
  möjligheter, infra- strukturen hos det reguljära utbildningsväsendet m.m. 
 Finansiering 
  
 1. 
  
 IKS-sparandet 
  
  kan komma att medföra ca 15 procent volym- ökning i den reguljära utbildningen när systemet om ca 10 år är fullt utbyggt.  
 Med utgångspunkt från att inga anslagsökningar kan påräknas måste resurser tillföras genom nya finansieringskällor och/eller omprioriteringar. 
  
 2. 
  
 Om en  
  
 IKS-sparare 
  betalar hela kursavgiften kommer ett genomsnittligt kontouttag att högst täcka kostnaden för ett års studier i allmänna ämnen på komvux alternativt en billigare hög- skoleutbildning. Detta förhållande samt starka kompensatoriska skäl (se även p. 4) talar för att  
 utgångspunkten bör vara att den gratisprincip som nu gäller för ordinarie verksamhet (jfr fotnot 2 ovan) inom komvux respektive högskola bör behållas. 
  
 3. 
  
 Om en  
  
 IKS-sparare 
  använder pengarna till sin försörjning kan de ge ett väsentligt tillskott till det statliga studiestödet om sådant kan utgå. Det kan undanröja den tvekan som en del i dag känner för att börja en mera omfattande utbildning. Studie- stödssystemets tids- och åldersgränser kan dock skapa tröskel- effekter som motverkar detta.  
 Utgångspunkten bör här vara att så långt statsfinanserna medger åstadkomma en harmonisering mellan systemen för vuxenstudiestöd respektive IKS. 
  
 Antagning, behörighet, urval etc. 
 Villkoren för antagning till reguljär utbildning avser dels kompen- satoriska krav, dvs. utbildningen öppnas för dem som har största behoven, dels krav på olika slags förkunskap eller erfarenhet. 
 404 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 4. 
  
 De kompensatoriska kraven kan ses som ett uttryck för samhäl- lets utbildningspolitik och omfattningen av det offentliga åta- gandet.  
  
 Utgångspunkt bör vara att någon ändring av de kompen- satoriska villkoren till följd av att ett  
  
 IKS-system 
  
  införs inte bör ske. Det skall inte gå att köpa sig förbi eventuella köer i den regul- jära utbildningen. 
  
 5. 
  
 De formella kompetenskraven måste ställas mot att  
  
 IKS-spa- 
  rarna kommer att ha vitt skilda utbildningsbakgrunder och yrkeserfarenheter. Den tid de kan avsätta för utbildning är begränsad med hänsyn till deras ordinarie arbete och tillgängliga sparmedel. Det kan stöta på svårigheter att med nuvarande krav för tillträde till främst eftergymnasial- och högskoleutbildning få tillträde till önskad utbildning i ordinarie former.  
 Utgångs- punkten beträffande kompetenskraven bör vara att ingen skall behöva använda sina  
  
 IKS-pengar 
  
  för att av formella skäl läsa in kunskaper som man redan besitter.  
  
 IKS-systemet 
  
  ställer därmed ökade krav på att synliggöra reella kunskaper. 
  
 Utbildningens inriktning, form och förläggning 
  
 6. 
  
 IKS-spararna 
  
  kommer att kräva avkastning på sina pengar. Arbetsmarknadsinriktad, eftergymnasial utbildning, nära kopp- lad till arbetslivets villkor, kommer troligen att efterfrågas i allt större utsträckning.  
 Det har emellertid inte framkommit några klara trender om förskjutningar mellan arbetsmarknadsinriktade utbildningar samt allmänna och orienterande utbildningar. Samma gäller mellan kommunal vuxenutbildning och högskoleut- bildning. En försiktig utgångspunkt kan därför vara att efterfrågan fördelas som i dagsläget. 
  
 7. 
  
 Utbildning kommer att efterfrågas i otraditionella former, dvs. kortare kurser med individuella upplägg. Likaså ökar troligen  
  
 IKS-sparandet 
  antalet individer som vill studera på deltid, under lågsäsong i arbetslivet respektive på fritid under kvällar och helger. Dagens vuxenutbildning är i stor utsträckning kompen- satorisk och utbudsstyrd. De studerande erbjuds kurser i form av färdiga moduler. Dessa tillhandahålls på viss tid, i bestämda lokaler. Vad gäller den kommunala vuxenutbildningen är anord- naren ofta den egna kommunens skolväsende. 
 405 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Med utgångspunkten att det reguljära utbildningsväsendet skall kunna verka på samma villkor som andra aktörer på utbildnings- marknaden måste det kunna ställa upp på en sådan flexibilitet. Möjligheterna till uppdragsutbildning kan behöva utvecklas och ges sådana former att konkurrensen till andra  
 aktörer inte snedvrids. Kurs- och timplaner, lärares tjänstgöringsförhållanden etc. kan också påverkas. 
  
 Ledighetslagstiftning 
  
 8. 
  
 Utbildning av yrkesverksamma medför ofta behov av och rätt till ledighet samt semesterersättning. Med utgångspunkten att  
  
 IKS-sparandet 
  innebär ett visst nettotillskott av hel- och del- tidsstuderande kan även detta regelverk komma i blickpunkten som en begränsning. 
 406 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 4 
  
 Begränsningar och hinder för det reguljära utbildningsväsendet att möta efterfrågan på utbildning 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Det här kapitlet behandlar uppdragets kärnfråga nämligen vilka begränsningar och regelhinder upplever avnämare och anordnare av kommunal vuxenutbildning och högskoleutbildning då det gäller yrkesverksamma personers möjligheter att ta del av deras utbud. Kan dessa tuvor tänkas stjälpa det reguljära utbildningsväsendet vad gäller att tillgodose efterfrågan från framtida  
 IKS-sparare? 
  Om så är fallet – vilka regeländringar och andra åtgärder bör vidtas? 
 Underlaget har samlats in främst genom intervjuer med företrä- dare för avnämare och utbildningsanordnare samt vissa sakansva- riga myndigheter på området. 
 För att få fram ett relevant underlag har vi så långt möjligt för- sökt förutsäga den situation som kan komma att råda när ett IKS- systemet blivit etablerat. Bl.a. kommer aktörerna inom komvux och högskolan att i en nära framtid möta vuxenstuderande som, med egna hopsparade  
 IKS-medel 
  på fickan, kommer att ställa krav och förväntningar som delvis skiljer sig från dagens. Hur dessa krav och förväntningar tas om hand blir sannolikt av stor betydelse för det reguljära utbildningsväsendets framgångar som konkurrenter på en framtida utbildningsmarknad. Detta scenario har redovisats i före- gående kapitel 2 och 3. 
 Mot bakgrund av dessa utgångspunkter samt de begränsningar och hinder som de intervjuade sagt sig uppleva går vi det följande närmare in på berörda delar av de aktuella regelverken. Syftet är att komma fram till på vilka punkter bestämmelserna bör ändras för att ge den reguljära utbildningens aktörer förutsättningar att i konkur- rens med andra anordnare möta en delvis ny efterfrågan. Ambitio- nen har inte varit att i detalj utforma de nya bestämmelserna – här- till krävs juridisk expertis – utan mera att få upp problemen på bor- det och rekommendera en handlingslinje. 
 Det första delavsnittet i detta kapitel handlar om finansieringen av ordinarie utbildning i komvux och högskola, med andra ord det offentliga åtagandet. Det andra delavsnittet rör individens möjlig- 
 407 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 heter att köpa utbildning – en fråga av gemensamt intresse för såväl avnämare som anordnare. Det tredje delavsnittet avser möjlighe- terna för  
 IKS-sparare 
  att kunna använda sitt sparande som ett komplement till samhällets generella studiestöd – en central avnä- marfråga. Redan nu skall sägas att finansieringsfrågorna kommit att framstå som det mest strategiska området för åtgärder. 
 Vidare är frågor om behörighet/villkor för tillträde till studier i reguljär utbildning av central betydelse för vuxna studerande lik- som även möjligheterna att få tillgång till en utbildning i önskad inriktning och form. 
 Vi har också fått anledning att granska gällande lagstiftning vad avser ledighet för studier och vissa förmåner vid semester. 
 Varje delavsnitt nedan inleds med några allmänna kommentarer. Därefter går vi igenom gällande regler på de punkter som utkristal- liserats och sammanfattar de begränsningar och hinder som avnä- mare och anordnare upplever. Avslutningsvis redovisas Statskonto- rets överväganden, slutsatser och förslag om förändringar eller andra åtgärder på respektive område. 
  
 4.2 
  
 Finansiering av ordinarie utbildning 
  
 4.2.1 
  
 Allmänt 
  
 Huvuddelen av den reguljära utbildningen finansieras med anslag. I den utsträckning staten vill stötta  
 IKS-spararnas 
  krav på reguljär ordinarie utbildning bör detta stimuleras via de ekonomiska styr- medel som statsbudgeten erbjuder. På den här punkten har det främst varit mål- och resultatstyrningssystemet för högskolan som kommit i fokus vid intervjuerna med såväl anordnare som avnä- mare. Våra överväganden och förslag handlar därför främst om detta system. 
 Frågor om finansiering av uppdragsutbildning inom högskolan och komvux diskuteras i delavsnitt 4.3. 
 408 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 4.2.2 
  
 Gällande regler och bestämmelser 
  
 Finansiering av högskolans grundutbildning 
 Systemet för tilldelning av resurser till grundläggande högskoleut- bildning innebär att universitet och högskolor inför varje treårspe- riod erhåller ett  
 utbildningsuppdrag  
 där mål och ramar anges för verksamheten. 
 Statsmakternas årliga resursstyrning sker enligt ett prestations- relaterat system. Det är baserat på de prestationer i form av stu- denter – omräknade till  
 antal helårsstudenter  
 – samt studieresultat – omräknade till  
 helårsprestationer  
 som uppnås vid respektive läro- säte. Prestationerna ger som intäkt ett visst belopp som fastställs i regleringsbrevet. 
 Systemet syftar till att främja såväl antalet studerande som att de studerande fullföljer sina studier. 
 Begreppen helårsstudent och helårsprestation och hithörande beräkningsnormer definieras i förordning (1993:1153) om redovis- ning av studier m.m. vid universitet och högskolor. I förordningens 4 kap. Resultatredovisning m.m. finns under rubriken Grund- läggande högskoleutbildning bland följande bestämmelser: 
 6 § Utbildningsuppdraget skall återrapporteras och kommen- teras. Antalet helårsstudenter och helårsprestationer samt de intäkter som dessa berättigar till skall redovisas enligt bestämmel- ser i regleringsbrevet (SFS 1995:668). 
 7 § Med helårsstudenter avses antalet studenter som har påbörjat studier på en kurs multiplicerat med kursens poäng dividerat med 40. 
 Om kursen sträcker sig över mer än ett budgetår fördelas kur- sens poängtal först på de aktuella budgetåren. 
 Om kursen sträcker sig över en period som är högst sex månader ingår i beräkningen samtliga studenter som för första gången regi- strerats på kursen. 
 Om kursen sträcker sig över en period som är längre än sex månader ingår i beräkningen samtliga studenter som för första gången registrerats men bara med studier under den första sexmå- nadersperioden. För varje ytterligare period om sex månader krävs det att studenternas fortsatta deltagande i kursen bekräftas genom fortsättningsregistrering för att deras studier under denna period skall ingå i beräkningen. 
 409 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 De studenter som har avbrutit studierna inom tre veckor efter påbörjad kurs och som under den tiden inte har blivit godkända på något prov skall inte ingå i beräkningen (SFS 1996:1457). 
 8 § Med helårsprestationer avses antalet godkända poäng på en kurs eller delkurs dividerat med 40. 
 Ett s.k.  
 takbelopp  
 utgör den högsta samlade ersättningen för hel- årsstudenter och helårsprestationer som medges för budgetåret. För vissa lärosäten preciseras  
 särskilda åtaganden  
 som också kan medföra särskild ersättning. 
 Ersättningsbeloppen för helårsstudenter och helårsprestationer fastställs årligen av statsmakterna och anges i regleringsbreven. Beloppen är olika stora för olika  
 utbildningsområden 
 . Inom univer- siteten och högskolorna klassificeras samtliga kurser på sådana utbildningsområden. Denna klassificering avgör vilken ersättning som erhålls. 
 I de gemensamma bestämmelserna i högskolans regleringsbrev för år 2000 finns följande återrapporteringskrav som har speciellt intresse för våra fortsatta överväganden: 
 3. Varje universitet och högskola skall beakta behovet av fortbildning och vidareutbildning vid fastställande av utbildningsutbud och vid beslut som berör utbildningens tillgänglighet. Tillgängligheten bör vara minst lika stor som föregående år. Graden av tillgänglighet avspeglas i volymen av studiekurser som ges i lägre studietakt än hel- fart (kvarts- och halvfartskurser), kurser på andra tider än dagtid var- dagar (kvälls- och helgkurser), andel individer över en viss ålder (fr.o.m. 25 år), distanskurser och uppdragsutbildning. 
 Årsredovisningen skall innehålla en redovisning av antal studenter, helårsstudenter och helårsprestationer för sådana kurser. Distansut- bildning kan vara såväl kurser utan obligatoriska sammankomster som kurser med sammankomster på lärosätet kompletterat med självstän- diga studier. 
 Vidare skall lärosätet i årsredovisningen kommentera graden av till- gänglighet vad avser de i punktens första stycke uppräknade utbild- ningsformerna m.m. Förändringar i förhållande till föregående år skall särskilt uppmärksammas. 
 410 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Finansiering av komvux ordinarie utbildning 
 Före år 1991 styrde staten kommunernas vuxenutbildning i stor utsträckning via specialdestinerade statsbidrag. De fördelades av Skolöverstyrelsen via länsskolnämnderna till kommunerna. Som administrativa styrmedel fungerade en särskild lag för vuxenutbild- ning med förordningar, läroplaner samt kurs- och timplaner. 
 I samband med kommunaliseringen av skolväsendet (från 1991-  
 07-01) 
  gick driftansvaret för skolan, inklusive den kommunala vuxenutbildningen över till kommunerna. För att säkerställa en nationellt likvärdig utbildning fastställde statsmakterna samtidigt nya styrmedel; en tydlig läroplan, lärarutbildning och fortbildning, ett specialdestinerat statsbidragssystem, ett system för utvärdering och uppföljning samt centrala behörighetsregler för lärar- och skoltjänster. Tillsynen skulle utövas av Skolverket som för ända- målet fick en ny organisation. 
 Det specialdestinerade statsbidraget avskaffades efter ett år. Externa medel tillförs i form av det generella statsbidraget och det kommunala skatteutjämningsbidraget till barnomsorg, skola och vård. Specialdestinerade statsbidrag kvarstår alltjämt som ett eko- nomiskt styrmedel för kunskapslyftet. 
  
 4.2.3 
  
 Av avnämare och anordnare upplevda hinder 
  
 Allmänt 
 Under intervjuerna konstaterades att högskolan måste spela en mer aktiv roll än i dag för att bli en del av det livslånga lärandet. Dagens i högskolelagen (1 kap 2 § p. 1 och 2) angivna huvuduppgifter  
 utbildning  
 och  
 forskning har  
 kompletterats med en skyldighet att samverka med det omgivande samhället och informera om verk- samheten (ibland kallat högskolans tredje ben). Denna portalpa- ragraf anses i stort fungera bra. 
 Från några håll framfördes synpunkten att portalparagrafen nu även bör ange en fjärde huvuduppgift (ett fjärde ben) som skall avse just det livslånga lärandet och som skall ges samma prioritet. 
 Den nya huvuduppgiften skulle således handla om att högskolan 
 – i nära samverkan med näringslivet – skulle ges i uppdrag att mer systematiskt genomföra utbildningar för yrkesverksamma, utbild- ningar som i fråga om omfattning, inriktning och förläggning 
 411 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 skulle vara anpassade till de yrkesverksammas villkor för att kunna studera med bibehållen anställning. 
 Resurstilldelningssystemet för högskolan 
 Vid intervjuerna kom vi regelmässigt in på de problem som redan idag finns och som är förknippade med att resurstilldelnings- systemet för högskolan inte premierar produktion av kortare kur- ser. Det råder enighet om att dessa problem med stor sannolikhet kommer att förstärkas i framtiden då  
 IKS-systemet 
  medför fler vuxenstuderande med krav på ett flexibelt utbud hos universitet och högskolor av behovsanpassad utbildning för vuxna anställda. 
 Finansiering av komvux ordinarie utbildning 
 Inga avnämare eller anordnare har tagit upp frågan om att resurs- tilldelningssystemet för komvux skulle innebära några hinder och begränsningar för att ta del av respektive producera sådan ordinarie utbildning som kan komma att efterfrågas av  
 IKS-sparare. 
  
 Skolverket konstaterar emellertid i en rapport  
 (Med vuxenut- bildning i fokus,  
  
 2000-08-29, 
  
  dnr 2000:2528)  
 att vuxenutbildningen i kommunerna i dag har betydande brister. Enligt verket beror det bl.a. på att den tidigare styrningen med specialdestinerade statsbi- drag upphört och att skollagen inte är ett tillräckligt styrmedel. 
 Skolverket pekar bl.a. på brister när det gäller kommunernas skyldighet att erbjuda grundläggande vuxenutbildning, en skyldig- het som Kunskapslyftskommittén nu föreslagit skall utvidgas till alla vuxna som saknar treårig gymnasiekompetens. 
  
 4.2.4 
  
 Överväganden, slutsatser och förslag om förändring 
  
 Resurstilldelningssystemet för högskolan 
 Cirka hälften av ersättningen för grundutbildningen knyter an till helårsprestationer. Det är därför av stort intresse för respektive lärosäte att studenterna följer sina kurser på heltid. Eftersom defi- nitionen på helårsprestationer är avklarade poäng kommer stude- rande som läser på högskolan för att utveckla sin kompetens men utan avsikt att tentera enligt dagens system att innebära ett reellt 
 412 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 resursbortfall för berörda lärosäten. Det finns erfarenheter som tyder på att vissa högskolor redan prioriterat bort ett flexibelt utbud, exempelvis halvfartskurser på kvällstid eller sommarkurser, då det gett en alltför låg resurstilldelning i förhållande till lärosätets kostnader. 
 Mot bakgrund av att efterfrågan från bl.a.  
 IKS-sparare 
  kan komma att gälla just korta kurser med individuella upplägg, spridda över längre tider och med en lägre tentamensbenägenhet, anser vi att högskolans resursfördelningssystem bör kompletteras med ett tydligare ekonomiskt incitament att producera ett mer flexibelt kursutbud än vad som idag är fallet. 
 En särskild utredare har nyligen slutfört en utvärdering av hög- skolans styrning. En utgångspunkt var att det nuvarande mål- och resultatstyrningssystemet för grundutbildningen i sina grunddrag skall ligga fast. Utredaren föreslår i sitt betänkande  
 (Högskolans styrning, SOU 2000:82)  
 att nya utbildningspolitiska mål för fort- och vidareutbildning och för ökad tillgänglighet i form av distans- kurser och deltidskurser kan uttryckas i form av minsta antal hel- årsprestationer för berörd kategori och lärosäte. Samma prislap- par bör gälla som för annan utbildning. Utredaren ser således stu- dieprestationen som en viktig komponent i resursstyrningssyste- met och vill behålla kraven på visade studieresultat. 
 Mot bakgrund av att en ökad tillströmning av  
 IKS-sparare 
  kan väntas till den ordinarie utbildningen bör resurstilldelningssystemet enligt vår mening kompletteras med ett mål/prestationsmått med sikte på fort- och vidareutbildning för vuxna i otraditionella for- mer. Eftersom tentamensbenägenheten hos dessa framtida kunder också kan vara lägre är vi tveksamma till om resurstilldelningen kan relateras till studieprestation på samma sätt som för övriga studen- ter. Ett alternativ kan vara att utveckla ett nytt mål/prestationsmått ur det återrapporteringskrav som enligt regleringsbrevet (se ovan) skall återspegla hur tillgängliga högskolorna är vad gäller att tillgo- dose behovet av fort- och vidareutbildning i mer otraditionella former. Hur en sådan modell närmare skall utformas måste utredas ytterligare. 
 Vi vill även lansera tanken att nyckeln till ett flexiblare resurs- styrningssystem delvis kan ligga hos de enskilda lärosätena. Dessa kan sannolikt själva, genom en annan planering och organisation av kortare kurser och genom att sätta in kurserna i ett större samman- hang – t.ex. i någon form av modulsystem inom ramen för gällande system – medverka till att de ekonomiska incitamenten för att 
 413 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 arrangera kortare kurser skulle kunna underlättas. Vi har emellertid inte möjlighet att här närmare utveckla denna tanke. 
 Vad gäller propåerna om att i högskolelagens 2 § tillföra en bestämmelse innebärande en särskild skyldighet att genomföra utbildning för yrkesverksamma vill vi först konstatera att det i lagens 7 § redan finns en regel att i grundläggande högskoleut- bildning ingår även fortbildning och vidareutbildning. Sådan utbildning torde som regel rikta sig till just yrkesverksamma. Med hänsyn till att nya kategorier av studerande väntas tillkomma genom det livslånga lärandet och IKS, personer som kanske i ännu högre grad än hittills önskar en individuellt upplagd utbildning i kombination med ett ordinarie arbete, kan det övervägas att tydlig- göra högskolans utbildningsuppgift genom att lyfta bestämmelsen om fort- och vidareutbildning av yrkesverksamma från 7 § till 2 § i högskolelagen. 
 Det kan här erinras om att regeringen i årets budgetproposition (prop. 2000/01:1) angående högskolans roll i det livslånga lärandet anser det viktigt att universitet och högskolor ökar sin beredskap för det livslånga lärandet och utvecklar flexibla studieformer såsom t.ex. distansutbildning för att göra det möjligt för enskilda indivi- der att i ökad utsträckning utveckla sin kompetens inom högsko- lans ram. Personer som på detta sätt kommer i kontakt med hög- skolan kan också på egen hand återvända för att komplettera sin utbildning. 
 Finansiering av komvux ordinarie utbildning 
 Intervjuerna har inte gett underlag för att föreslå en ändring av de nuvarande reglerna för att fördela statsbidrag till den kommunala vuxenutbildningen mot bakgrund av ett  
 IKS-system. 
  De brister vad gäller statens administrativa och ekonomiska styrmedel samt tillsyn som kan förekomma bör åtgärdas i ett bredare sammanhang. 
  
 4.3 
  
 Finansiering av uppdragsutbildning 
  
 4.3.1 
  
 Allmänt 
  
 Ett finansieringskälla vid sidan av anslag är möjligheterna till upp- dragsutbildning. Vi kommer här främst att uppehålla oss vid att dagens bestämmelser hindrar en enskild att köpa uppdragsutbild- 
 414 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 ning inom komvux respektive högskolan. I sammanhanget behandlar vi inte den uppdragsutbildning som redan i dag kan upp- handlas av företag och statliga och kommunala myndigheter för verksamhetsrelaterad kompetensutveckling eller arbetsmarknads- utbildning. 
  
 4.3.2 
  
 Gällande regler och bestämmelser 
  
 Komvux 
 Bestämmelserna om kommuners, landstingskommuners och SSV:s möjligheter att i vissa fall anordna uppdragsutbildning, vid sidan av ordinarie verksamhet, finns främst i följande regelverk: 
  
 Lag (1991:1109) om uppdragsutbildning i vissa fall. 
  
 Förordning (1992:395) om uppdragsutbildning inom det offent- liga skolväsendet. 
  
 Förordning (1986:64) om uppdragsutbildning vid statens skolor för vuxna. 
  
 Av regelverken framgår ett antal huvudvillkor. 
 Ett för vår fortsatta diskussion centralt villkor återfinns i lagens 1 §. Där stadgas följande om kommuners och landstings möjlighe- ter att under vissa förutsättningar bedriva uppdragsutbildning (understrykningar här): 
  Med uppdragsutbildning avses i denna lag utbildning som innebär att kommuner och landstingskommuner  
 mot särskild ersättning från annan än enskild  
 för dennes räkning anordnar utbildning av personer som uppdragsgivaren avser. 
 Vidare framhålls i regelverken om uppdragsutbildning anordnad av kommuner och landsting att utbildningen skall motsvara den art och nivå som i övrigt får bedrivas, dock ej ett helt nationellt pro- gram i gymnasieskolan. Vidare framhålls att uppdragsutbildningen inte får försämra förutsättningarna för den ordinarie verksamheten och möjligheterna att få en sådan utbildning. Betyg får ges på samma villkor som gäller för ordinarie utbildning vad gäller kurs- planer, lärarkompetens och behörighetsvillkor för intagning. Del- tagare i uppdragsutbildning kan undervisas tillsammans med delta- 
 415 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 gare i ordinarie utbildning (samundervisning) eller i egna grupper (separat uppdragsutbildning). 
 Högskolan 
 Även när det gäller universitet och högskolor handlar den här mest uppmärksammade regeln om vem eller vilka som skall tillåtas köpa uppdragsutbildning. Regeln återfinns under delrubriken Statliga universitets och högskolors uppdragsutbildning i förordning (1997:845) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. Där stadgas i 2 § följande (understrykning här): 
 Med uppdragsutbildning avses utbildning som anordnas mot avgift från annan än enskild för personer som uppdragsgivaren utser 
 Förordningen innehåller i övrigt i allt väsentligt samma regler som de som gäller för uppdragsutbildning anordnad av kommuner och landsting. Några ytterligare utdrag ur förordningen kan vara på sin plats: 
 3 § Ett universitet eller en högskola får bedriva uppdragsutbildning som knyter an till sådan grundläggande högskoleutbildning som universitetet eller högskolan har examensrätt för. 
  
 --------------- 
  
 Uppdragsutbildningen får inte bedrivas på sådant sätt eller i sådan omfattning att den får negativ inverkan på den grundläggande hög- skoleutbildning som universitetet eller högskolan skall bedriva. 
 4 § Om uppdragsgivaren är en statlig eller en kommunal myndighet eller ett landsting, skall uppdraget avse personalutbildning eller utbildning som behövs av arbetsmarknadsskäl eller av bistånds- politiska skäl. I andra fall skall uppdraget avse personalutbildning som är ägnad att få betydelse för deltagarnas arbete åt uppdrags- givaren. 
 5 § Högskoleverket får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för tillämpningen av  
 2-4 
  §§ i denna förordning. 
 416 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 6 § Vid uppdragsutbildning tillämpas avgiftsförordningen (1992:191), som trädde i kraft den 1 januari 1998. Universitet och högskolor får själva bestämma avgiftens storlek. Avgiften skall beräknas så att full kostnadstäckning uppnås. Uppdragsutbildning skall särredovisas  
 När ett universitet eller en högskola anordnar uppdragsutbildning som omfattar mer än 40 studieveckor, skall Högskoleverket under- rättas skriftligt om detta. 
 Bestämmelserna i  
 7-8 
  §§ gäller även sådan uppdragsutbildning som bedrivs i anslutning till en kommuns eller ett landstings hög- skoleutbildning inom vårdområdet. 
 7 § De som deltar i uppdragsutbildning får ges betyg och examens- eller kursbevis enligt bestämmelserna för grundläggande högskole- utbildning, om samma kvalitetskrav ställs på uppdragsutbildningen som på grundläggande högskoleutbildning. 
 8 § Den som har gått igenom en sådan uppdragsutbildning som avses i 7 § har rätt att tillgodoräkna sig utbildningen som grundläg- gande högskoleutbildning. 
  
 4.3.3 
  
 Av avnämare och anordnare upplevda hinder 
  
 Av våra samtal med företrädare för universitet och högskolor har framgått att det redan idag finns olika problem förknippade med uppdragsverksamheten inom denna sektor. Problematiken belyses också bland annat i en studie från Växjö universitet, som ingår som bilaga 2 till betänkandet  
 En effektivare arbetsmarknadsutbildning (Ds 2000:38). 
  
 Inom högskolevärlden finns det problem förknippade med kra- vet på att högskolornas uppdragsutbildning redan från början skall täcka sina egna kostnader utan att belasta den anslagsfinansierade grundutbildningen. 
 Detta har initialt lett till svårigheter att frigöra eller tillskapa de lärarresurser som behövs för att stimulera en expansion på områ- det. Samtidigt förutsätter en ökad uppdragsutbildning när den väl kommit igång att man har fler lärartjänster än vad som krävs för den ordinarie utbildningen. 
 Den initiala resursbristen förefaller också ha inneburit att hög- skolorna haft svårt att skapa tillräckliga resurser för administration 
 417 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 och marknadsföring av uppdragsutbildningen. Detta har bland annat medfört svårigheter när det gäller att tillräckligt snabbt svara på dagens ibland tämligen omfattande offertförfrågningar från företag och myndigheter. 
 Såväl bland anordnare som avnämare är den dominerande upp- fattningen att aktuella författningar måste öppnas för enskildas köp av uppdragsutbildning. Först då kan  
 IKS-sparare 
  på egen hand investera i köp av uppdragsutbildning inom högskola och komvux. Att inte öppna dessa möjligheter skulle, framhåller man, medföra att enskilda anställda i fråga om uppdragsutbildning enbart skulle vara hänvisade till arbetsgivarens upphandling av utbildning kopp- lad till den verksamhetsrelaterade kompetensutvecklingen respek- tive arbetsmarknadsmyndigheternas upphandling av arbetsmark- nadsutbildning. 
 Inte alla är dock odelat för en sådan förändring av bestämmel- serna. Det höjs vissa varnande röster för att detta kan medföra en situation där den ordinarie utbildningen resurs- och kvalitetsmäs- sigt riskerar att komma på undantag i förhållande till uppdragsut- bildningen. Risken finns också, menar man, att enskilda studerande får fritt fram att köpa sig förbi köer. 
  
 4.3.4 
  
 Överväganden, slutsatser och förslag om förändring 
  
 Mot bakgrund av dagens regelverk för uppdragsutbildning inom komvux och högskolor och resultaten av våra intervjuer har vi såle- des haft anledning att överväga vilka följder ett behållande respek- tive borttagande av dagens hinder för enskilds köp av uppdragsut- bildning skulle innebära. 
 Mycket synes tala för att aktuella författningar bör ändras så att de även tillåter att enskilda studerande kan köpa uppdragsutbild- ning. 
 En sådan åtgärd kan sägas vara en förutsättning för att  
 IKS-spa- 
  rarna enligt  
 IKS-utredningens 
  intentioner skall kunna använda sina sparmedel till att upphandla kurser/utbildningar helt enligt egna önskemål. Utbildning som nu kan upphandlas via arbetsgivare eller annan organisation får antas väga in dennes intressen. Är  
 IKS-spa- 
  raren arbetslös blir ju också möjligheterna att komma åt en upp- dragsutbildning begränsade. 
 418 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 Samtidigt finns det skäl som talar emot en sådan ändring eller i varje fall talar för att den företas med varsamhet och komplette- rande åtgärder. 
 Den nuvarande ordningen innebär bl.a. att grundläggande utbildning skall vara en avgiftsfri rätt. Enskilda individer skall inte med pengarnas makt kunna tränga sig före i en utbildningskö. 
 Att, med den utveckling som kan förutses på vuxenutbildnings- området, även fortsättningsvis hindra enskilda att köpa sig en utbildning, känns verklighetsfrämmande i en miljö med livslångt lärande som nationell strategi, en miljö som i framtiden på avnä- marsidan kommer att präglas av bland annat ett betydande tillskott av studiemotiverade, målinriktade  
 IKS-sparare. 
  Dessa och andra vuxenstuderande kommer att ha välmotiverade krav på hög till- gänglighet hos det reguljära utbildningsväsendet, i fråga om såväl ordinarie utbildning som uppdragsutbildning. 
 Vi vill stryka under att det är viktigt att ändringarna görs så att eventuella risker för orättvisor mellan individer samt resurskonkur- rens mellan uppdragsbildning och ordinarie utbildning kan bäras av. Likaså måste all försäljning av reguljär utbildning ske på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till övriga aktörer på utbild- ningsmarknaden. 
 Enligt vår mening bör dessa villkor kunna uppfyllas bl.a. genom att skapa en tydlig boskillnad i fråga om organisation och ekono- misk styrning. Bolagisering, där det allmänna har majoritet och insyn, tydliga uppdrag i regleringsbrev beträffande den ordinarie utbildningen, samt en fungerande tillsyn vad gäller det offentliga åtagandet är exempel på lämpliga styrmedel. Det kan vidare prövas att i författning/bolagsordning behålla nuvarande restriktioner att uppdragsutbildningens innehåll skall anknyta till den ordinarie utbildningen och att den inte får leda till några nackdelar för den- samma. Det kan också ifrågasättas  
 om hela  
 reguljära utbildningar skall kunna säljas. 
 4  
 Även med en sådan restriktion bör det dock vara möjligt att, om reciprocitet föreligger, ta betalt av utländska medborgare. 
 Reglerna om uppdragsutbildning för det reguljära utbildningsvä- sendet är nu spridda i fyra/fem olika författningar. I regelför- enklingssyfte bör de kunna samlas i en lag eller förordning. 
  
 4  
 Jfr. 2 § i lagen 1991:1109 om uppdragsutbildning i vissa fall. Uppdragsutbildning får inte motsvara ett helt nationellt program i gymnasieskolan. 
 419 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 4.4 
  
 Försörjning 
  
 4.4.1 
  
 Allmänt 
  
 Vuxenstuderande som i framtiden vill använda sitt  
 IKS-sparande 
  kommer sannolikt att i betydande utsträckning använda pengarna som komplettering till det generella statliga studiestödet. Det för- utsätter att regelverk och hanteringspraxis för detta stöd är till- räckligt flexibelt och så långt möjligt harmoniserat med  
 IKS-syste- 
  met. Då statsmakterna beslutat om ett reformerat studiestöds- system fr.o.m. den 1 juli år 2001 utgår vår framställning från den nya studiestödslagen (1999:1395) respektive studiestödsförord- ningen (2000:655). Andra studiefinansieringar såsom aktivitetsstöd och särskilt utbildningsbidrag (UBS) behandlas inte här. 
  
 4.4.2 
  
 Regler och bestämmelser från den 1 juli år 2001 
  
 Det nya systemet är ett enhetligt finansieringssystem med lika stort totalbelopp för alla studerande oavsett studienivå. Det finns inte längre någon koppling till reglerna om dagpenning i arbetslös- hetsförsäkringen. I stället är ersättningsnivåerna kopplade till bas- beloppen. Detta väntas förenkla regelverk och administration. Det nya systemet är utformat för olika studieformer och för individer med olika ekonomiska förutsättningar. 
 Övergången till det nya samordnande studiestödssystemet med- för att nuvarande system för studiemedel, särskilt vuxenstudiestöd (SVUX) och särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (SVUXA) för- svinner. Det särskilda utbildningsbidraget (UBS) finns kvar så länge kunskapslyftet pågår. 
 Det reformerade studiestödssystemet innebär på flera punkter förbättringar för vuxenstuderande. Samtidigt skärps återbetalnings- kraven för att gardera samhällets ekonomi. 
 Åldersgränser 
 Studiebidragsåldern höjs i förhållande till dagens system från 45 till 50 år. 
  
 Studiebidrag  
 får lämnas t.o.m. det kalenderår då den studerande fyller 50 år. Rätten till  
 studielån  
 skall successivt begränsas från och 
 420 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 med 41 års ålder utifrån utgångspunkten att lånen skall hinna beta- las tillbaka. 
 Innebörden av denna begränsning är att det maximala antalet veckor /terminer/ för rätt till studielån successivt mellan 41 och 50 års ålder från maximalt 220 veckor (11 terminer) till 40 veckor (två terminer). Den som är 50 år skall alltså kunna låna pengar till högst ett års studier. 
 Beloppsgränser m.m. 
 Det reformerade studiestödssystemet är upplagt på samma sätt som det nuvarande med en lånedel och en bidragsdel. Totalbelop- pet ligger på samma nivå som tidigare – ca 7 100 kronor per månad i 1999 års prisläge. Den generella bidragsnivån höjs från nuvarande 27,8 procent till 34,5 procent av totalbeloppet. En förhöjd bidrags- nivå på 82 procent införs samtidigt främst för personer som skall studera på grundskole- eller gymnasienivå. 
 Det är möjligt att ta  
 tilläggslån  
 om maximalt 1 600 kr per månad för studerande som är 25 år eller äldre. Med tilläggslån uppgår totalbeloppet till cirka 8 700 kr, vilket ungefär motsvarar den högs- ta ersättningen efter skatt i arbetslöshetsförsäkringen. 
 Minsta sammanhängande studietid 
 För rätt till studiestöd förutsätter det nya systemet en samman- hängande studietid om minst tre veckor, varvid medlen beräknas för hel vecka som studierna pågår. Det skall vidare vara fråga om studier på minst halvtid. Studiestödsutredningen föreslog att den minsta tiden för studier i Sverige skulle vara fyra veckor. 
 Den minsta utbildningstiden om tre veckor för rätt till studie- medel är kopplat till kravet på minst tre veckors studietid för att en elev skall registreras som studerande vid högskolan. 
 Det tidigare korttidstudiestödet har slopats men kan väntas åter- uppstå i annan ordning. 
 421 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Deltidsstudier i det nya systemet 
 Studiemedel får lämnas till deltidsstudier som omfattar minst halv- tid. Studiemedel till deltidsstuderande skall knytas till studieom- fattning på halvfart eller trekvartsfart. 
 I regeringspropositionen framhålls på denna punkt det angelägna i att behålla möjligheterna till studiestöd för deltidsstuderande. Därmed, framhålls det, skapas förutsättningar för en anpassning till flexiblare utbildningsformer, exempelvis vid distansstudier som är under utveckling. Inte minst, betonar regeringen, är det viktigt att de förvärvsarbetande kan välja en lägre studietakt än heltid. 
  
 I betänkandet  
 Flexibel utbildning på distans (SOU 1998:84)  
 för- utsatte Distansutbildningskommittén (DUKOM) att distansstu- dier till stor del kommer att bedrivas på fritid. Uppgår studierna till minst halvtidsomfattning bör, enligt DUKOM, studiestöd kunna lämnas. 
  
 Studiemedel skall i det nya systemet lämnas med hälften av beloppet för heltidsstudier när studiernas omfattning uppgår till minst halvtid men mindre än 75 procent av heltid och med tre fjärdedelar av beloppet för heltidsstudier om studierna omfattar minst 75 procent av heltid, men inte uppgår till heltid. Det innebär för studerande i komvux en oförändrad situation jämfört med nuläget utom att omfattningen 90 procent av heltid mönstrats ut. Beräkning av beloppet skall liksom vid heltidsstudier göras per vecka. 
 Längsta tid för studiemedel 
 I det nya reformerade systemet skall studiemedel beviljas under en viss längsta tid uttryckt i antal veckor vid heltidsstudier. 
 För utbildning på högskolenivå och annan eftergymnasial nivå får studiemedel lämnas under högst 240 veckor (sex år). 
 För utbildning på gymnasienivå skall studiemedel få lämnas under högst 120 veckor (tre år). Den som redan har en treårig gymnasieutbildning eller motsvarande utbildning skall dock kunna få studiemedel under högst 80 veckor. 
 För utbildning på grundskolenivå skall den som helt saknar grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning kunna få stu- diemedel för sådana studier under högst 80 veckor. Tiden skall 
 422 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 dock kunna förlängas med högst ytterligare 20 veckor för s.k. grundläggande färdighetsträning. 
 Fribeloppet 
 Studiemedelssystemet är inkomstprövat. Den studerande meddelas ett fribelopp som är relaterat till vilken tid och i vilken omfattning han eller hon studerar. Har den studerande en inkomst som över- stiger fribeloppet reduceras studiemedlet. Som inkomst räknas inkomst av tjänst, rörelse och kapital. Inkomstprövningen sker per kalenderår. 
 I det nya studiestödssystemet höjs fribeloppet från 54 000 kr per år till 91 000 kr per år, vid 40 veckors studier. Fribeloppet gäller alla kategorier av studerande. 
  
 4.4.3 
  
 Av avnämare och anordnare upplevda hinder 
  
 Intervjuerna har som sagts fokuserat på det nya regelverk som gäller från 1 juli år 2001. Representanterna för avnämare och anord- nare av reguljär utbildning har genomgående haft god kännedom om innebörden av aktuella förändringar. 
 De problem som väckts gäller främst behovet av en harmonise- ring mellan det reformerade studiestödssystemet och ett  
 IKS-spa- 
  rande i fråga om åldersgränser, minsta sammanhängande studietid, möjligheterna till deltidsstudier, längsta tid för studiemedel samt reglerna om fribelopp. 
 I fråga om åldersgränserna upplever man det genomgående som positivt att åldern för  
 studiebidrag  
 höjs från 45 till 50 år. Däremot ifrågasätts, inte minst från avnämarhåll, att rätten till  
 studielån  
 kommer att begränsas redan från 41 års ålder för att vid 50 år avse maximalt två terminer. Man ifrågasätter om den begränsningen är förenlig med samhällets satsning på det livslånga lärandet. 
 Även när det gäller minsta studietid för att erhålla det nya stu- diestödet framförs kritik. Höjningen till tre veckor kommer att ytterligare försvåra för vuxenstuderande inom såväl komvux som högskolan att ta del av korta, i tid och rum flexibla kurser. 
 Möjligheterna till deltidsstudier har betonats i intervjuerna. Att kräva minst halvtidsstudier anses rimma mycket illa med de vuxen- 
 423 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 studerandes förutsättningar att delta i reguljär utbildning. På avnä- marsidan förespråkas deltider ner mot  
 10-25 
  procent av heltid. 
 I frågan om längsta tid för studiemedel har farhågor uttryckts för att det nya systemet inte kommer att vara tillräckligt flexibelt. Till en del tycks synpunkterna här ha bottnat i vissa missförstånd om den totalt möjliga studiemedelsberättigade studietidens längd. 
 Vad gäller reglerna om fribelopp har den höjda nivån har inte satts ifråga. De som tagit upp problemet förutsätter att  
 IKS-uttag 
  inte skall räknas som sådan inkomst av tjänst som påverkar inkomstprövningen. 
  
 4.4.4 
  
 Överväganden, slutsatser och förslag om förändring 
  
 Mot bakgrund av vår regelgenomgång och de begränsningar och hinder som intervjuerna med avnämare och anordnare gett vid han- den har vi i denna studie landat i överväganden och förslag om vissa ändringar av det nya systemet för studiemedel. 
 Det reformerade studiemedelssystem som träder i kraft nästa sommar möter i många avseenden bättre de framtida vuxenstude- randes situation. Det finns dock skäl att överväga viss ytterligare harmonisering med ett framtida  
 IKS-system. 
  Bakgrunden är de olika krav som framtida vuxenstuderande, däribland  
 IKS-sparare, 
  kommer att ha rätt att ställa på ett flexibelt, situationsanpassat och motivationsfrämjande studiemedelssystem. 
 Det bör enligt vår mening övervägas att höja åldersgränserna för  
 studiebidrag  
 i det nya systemet ytterligare något, förslagsvis till 55 år. En sådan höjning kan utgöra en viktig stimulans för de något äldre yrkesverksamma att fortsätta sin kompetensutveckling. Änd- ringen skulle därmed rimma bättre med motiven bakom det livs- långa lärandet. Den ansluter också till den övre åldersgräns som  
 IKS-utredaren 
  föreslagit för systemets grundplåt. 
 På motsvarande sätt anser vi att rätten till  
 studielån  
 bör gälla fram till samma ålder. Nedtrappningen av denna rätt bör därvid inledas vid förslagsvis 45 år, vilket skulle betyda att möjligheterna till studielån, med nedtrappningstakt enligt det nya systemet, skulle finnas t.o.m. 55 års ålder. Om man ser till att människor i allmän- het har en bättre ekonomi i högre åldrar samt det allt mer aktuella behovet av att förlänga den yrkesverksamma tiden framstår en sådan ändring som realistisk utan att därmed samhällets möjlig- heter att återfå studieskulderna blir sämre. 
 424 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 En viktig fråga är minsta studietid för att erhålla studiemedel och den därtill kopplade frågan om möjligheterna till deltidsstudier i det nya systemet. Vi anser att mycket talar för att korta kraven på minsta möjliga studietid och att tillåta betydligt större flexibilitet i fråga om deltid än halvtid, dvs. det villkor som ligger i det nya systemet. 
 Eftersom den minsta sammanhängande studietid som beslutats i det nya systemet, tre veckor, av regeringen har motiverats med kra- ven på minsta studietid för att en elev skall registreras som stude- rande vid högskolan, kan det vara motiverat att överväga en sam- ordning när det gäller nya nedre tidsgränser för de två systemen. 
 Vi föreslår att en ny minimigräns om i första hand två veckor övervägs för att senare eventuellt införas samtidigt i båda systemen. 
 När det gäller fribeloppet anser vi – i likhet med vad  
 IKS-utred- 
  ningen föreslagit i sitt delbetänkande – det vara befogat att IKS- uttag för studier avräknas från den inkomst som påverkar inkomst- prövningen. 
 De ändringar som nu aktualiserats innebär en budgetmässig för- dyring främst genom ökade studiebidrag. Vissa positiva samhälls- ekonomiska konsekvenser kan påräknas genom ökade incitament för främst äldre yrkesverksamma att investera i arbetsmarknadsan- knuten utbildning. Vi vill understryka att dessa budgetmässiga respektive samhällsekonomiska konsekvenserna måste belysas när- mare. 
  
 4.5 
  
 Antagning, behörighet, urval etc. 
  
 4.5.1 
  
 Allmänt 
  
 Villkoren för antagning till reguljär utbildning omfattar dels  
 kom- pensatoriska  
 krav, dvs. reguljär utbildning öppnas för dem med störst behov, dels  
 kompetenskrav  
 i form av krav på olika förkunska- per och erfarenheter. En central del i detta frågekomplex är de i dag alltmer aktuella valideringsfrågorna. 
 425 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 4.5.2 
  
 Gällande regler och bestämmelser 
  
 Komvux 
 Kompensatoriska krav 
 I fråga om grundläggande vuxenutbildning ansvarar enligt skolla- gen huvudmannen/kommunen för att de kommuninvånare som har rätt till utbildningen och önskar delta i den, får det. Varje kommun skall aktivt verka för att nå dem i kommunen som har rätt till grundläggande vuxenutbildning och för att motivera dem att delta i utbildningen. 
 Varje kommuninvånare har enligt samma lag rätt att delta i grundläggande vuxenutbildning från och med andra kalenderhalv- året det år han eller hon fyller 20 år, om vederbörande saknar sådana erfarenheter som normalt uppnås i grundskolan och är bosatt i landet. Den som har rätt att delta i grundläggande vuxen- utbildning har rätt att delta i sådan undervisning i en annan kom- mun om utbildningen finns där. 
 Enligt förordningen om kommunal vuxenutbildning skall en sö- kande för att vara behörig till gymnasial vuxenutbildning sakna eller ha brister i sådana kunskaper som kursen avser att ge. 
 I 9 § förordningen (1998:276) om kunskapslyftet finns liknande kompensatoriska bestämmelser och som dessutom ger företräde för arbetslösa. 
 Kompetenskrav 
 Kommunerna skall erbjuda gymnasial vuxenutbildning och sträva efter att den erbjudna utbildningen svarar mot efterfrågan och behov. Varje kommun skall informera om möjligheterna till gym- nasial vuxenutbildning och verka för att vuxna deltar i sådan utbild- ning. 
 Varje kommuninvånare är behörig att delta i gymnasial vuxenut- bildning om han eller hon är bosatt i landet och i övrigt uppfyller föreskrivna villkor. Vederbörande är behörig att delta från och med andra kalenderhalvåret det år han eller hon fyller 20 år eller när han eller hon slutfört utbildning på ett nationellt program eller likvär- dig utbildning i gymnasieskolan. 
 Vuxenutbildningsförordningen stadgar, förutom nyssnämnda kompensatoriska krav, att en sökande till gymnasial vuxenutbild- 
 426 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 ning skall ha förutsättningar att följa undervisningen. Motsvarande bestämmelser finns i kunskapslyftsförordningen. 
 Högskolan 
 Om antagning och behörighet 
 Villkoren för antagning till högskolan handlar främst om kompe- tenskrav. I högskolelagens inledande bestämmelser anges en allmän  
 behörighetsregel  
 med innebörden att den grundläggande högskole- utbildningen väsentligen skall bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande kun- skaper. 
 I fråga om behörighet konstateras bland annat att högskolorna, så långt det kan ske, med hänsyn till i förordningen angivna kvali- tetskrav som studenter skall ta emot de sökande som uppfyller behörighetskraven för studierna. Vanligtvis avgör den högskola som anordnar en utbildning vilka behörighetsvillkor som skall gälla för att bli antagen till utbildningen. 
 Till sådan grundläggande högskoleutbildning som anordnas av en kommun eller ett landsting skall sökande antas utan avseende på folkbokföringsort. 
 Högskoleförordningen reglerar också  
 tillträde  
 till grundläggande högskoleutbildning. Redan i de allmänna bestämmelserna finns frå- gor av betydelse för  
 IKS-sparare 
  och andra vuxenstuderande. Så anges här t.ex. att antagning till grundläggande högskoleutbildning skall avse en kurs eller ett utbildningsprogram. 
 För att bli antagen till grundläggande högskoleutbildning krävs det att sökanden har grundläggande behörighet och dessutom den särskilda behörighet som kan vara föreskriven. Om det finns skäl får högskolan besluta om undantag från något eller några behörig- hetsvillkor. Undantag från behörighetsvillkoren skall göras för sökande som genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfa- renhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsätt- ningar att tillgodogöra sig den sökta utbildningen utan att uppfylla behörighetsvillkoren. 
 Grundläggande behörighet skall också den anses ha som fyller 25 år under det kalenderår då utbildningen börjar, har arbetat under sammanlagt minst fyra år före det kalenderår då utbildningen bör- jar eller på annat sätt har förvärvat motsvarande erfarenhet och har 
 427 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 kunskaper i svenska och engelska som motsvarar ett fullt nationellt program i gymnasieskolan. 
 Högskolan meddelar närmare föreskrifter om beräkning av arbetslivserfarenhet. 
 Om urval 
 I högskolelagen stadgas att urval skall göras bland de sökande om inte alla behöriga sökande till en utbildning kan tas emot. I hög- skoleförordningen framhålls att vid urval skall hänsyn tas till de sökandes meriter. Därefter räknas följande urvalsgrunder upp: betyg, högskoleprov, andra särskilda prov, tidigare utbildning, arbetslivserfarenhet och särskilda skäl. 
  
 4.5.3 
  
 Av avnämare och anordnare upplevda hinder 
  
 Vi har i betydande omfattning mött närliggande uppfattningar från avnämare och anordnare, myndigheter, företag och organisationer i våra intervjuer när det gäller frågor om antagning, behörighet, urval m.m. till den kommunala vuxenutbildningen respektive till hög- skolan. 
 Det har rått enighet om att de inledningsvis nämnda kompen- satoriska kraven är uttryck för samhällets utbildningspolitik och för det offentliga åtagandet. Ingen av de intervjuade har förespråkat att  
 IKS-systemet 
  skall medföra någon ändring av dessa villkor. 
 I anslutning till våra samtal om formella och informella bestäm- melser kom frågorna om bedömning och validering av vuxnas kun- skap och kompetens in tidigt i resonemangen. Det är uppenbart att dessa frågor har stor prioritet och budskapen är tydliga. 
 Man anser således genomgående att vuxenstuderande, däribland kommande  
 IKS-sparare, 
  med erfarenhet från både arbetslivet och, ofta, av såväl tidigare fort- och vidareutbildning som av arbetsgi- varinitierad, verksamhetsrelaterad kompetensutveckling måste möta erkännande och respekt för på detta sätt redan förvärvad kun- skap och kompetens. 
 Det kan, menar man, inte vara meningen att all den kunskap man på dessa sätt redan förvärvat måste erövras på nytt i någon formell mening, via traditionella, stereotypa formaliserade prov eller ten- tamina, som en förutsättning för att man vid olika institutioner 
 428 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 inom den reguljära utbildningssektorn skall kunna bygga på och komplettera sin kunskap och kompetens genom individuella insat- ser. 
 Frågan om validering och respekt har på detta sätt redan från början ställts på sin spets i våra intervjuer. 
  
 4.5.4 
  
 Överväganden, slutsatser och förslag om förändring 
  
 Villkoren för antagning till reguljär utbildning avser dels kompen- satoriska krav, dvs. reguljär utbildning öppnas för dem som har störst behov, dels kompetenskrav i form av krav på olika förkun- skaper och erfarenheter. 
 De kompensatoriska kraven bör ses som ett uttryck för samhäl- lets utbildningspolitik och det offentliga åtagandet. Tillkomsten av ett  
 IKS-system 
  med en mer eller mindre penningstark efterfrågan bör enligt vår mening inte föranleda några ändringar av de kompen- satoriska villkoren. 
 Frågan om bedömning och validering av vuxnas kunskap och kompetens har, som redan framgått, tagits upp och givits hög prio- ritet under intervjuerna. Det är uppenbart att de formella kompe- tenskraven i samband med antagning och behörighet på lämpliga sätt i framtiden bättre måste avvägas mot de vuxenstuderandes varierande utbildnings- och yrkesbakgrunder. Anställda vuxenstu- derande, t.ex. kommande  
 IKS-sparare, 
  har begränsad tid till utbild- ning med hänsyn till sitt arbete, sitt sparbelopp och sin försörj- ningsbörda etc. 
 Med oförändrade krav på formell behörighet för tillträde till främst eftergymnasial utbildning i allmänhet och till högskoleut- bildning kan det komma att innebära påtagliga problem för många i egentlig mening behöriga att få ta del den ordinarie utbildningen inom dessa skolformer. 
 Utgångspunkten beträffande kompetenskraven måste vara att ingen skall behöva använda sina  
 IKS-pengar 
  för att av formella skäl läsa in kunskaper som man redan besitter.  
 IKS-systemet 
  ställer därför ökade krav på att individernas reella kunskaper kan synlig- göras och erkännas. 
 Problemområdet är inte nytt. För närvarande har Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (dir. 1999:86) i uppgift att ta ett samlat grepp. Utredningen befinner sig i ett slut- skede. Uppdraget är att, efter pilotprojekt och utvidgad försöks- 
 429 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 verksamhet, pröva behovet av ett nationellt system för validering av vuxnas kunskap och kompetens. Begreppet validering har i reger- ingens direktiv getts en vid innebörd. Med validering avses här en strukturerad bedömning, värdering och erkännande av kunskaper och kompetens som uppnåtts både i och utanför det formella utbildningsväsendet. Tre delar kan enligt direktiven urskiljas inom området. För individen handlar det dels om validering av kunskaper och kompetens inhämtade på olika sätt för att få betyg som ger behörighet för vidare studier, dels om att få ett kompetensbevis, yrkesbevis eller branschcertifikat av något slag riktat till arbetslivet, dvs. validering av yrkeskompetens. Den tredje delen berör det pedagogiska fältet, bl.a. anpassning av utbildningens uppläggning och genomförande i förhållande till den vuxnes förutsättningar och förkunskaper. 
 Utredningen skall slutredovisa sitt uppdrag senast den 20 decem- ber år 2000. Mot bakgrund av den betydelse som representanter för både avnämar- och anordnarintressen fäster vid dessa frågor är det enligt vår mening av stor vikt att detta arbete med att utforma ett nationellt system för validering avkastar konkreta resultat vid den tidpunkt då  
 IKS-spararna 
  kan börja använda sina pengar. 
  
 4.6 
  
 Utbildningens inriktning, form och förläggning 
  
 4.6.1 
  
 Allmänt 
  
 Detta avsnitt behandlar lärarnas m.fl. avtal om arbetstider m.m. samt styrdokumenten för den reguljära utbildningen på detaljnivå såsom utbildningsprogram, läroplaner, kursplaner etc. Vi har utgått ifrån att det främst är i dessa regelverk som det kan finnas formella begränsningar som kan motverka en sådan efterfrågan på mera flexibel och Otraditionellt upplagd utbildning som vi skisserat i kapitel 3. 
 430 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 4.6.2 
  
 Gällande regler och bestämmelser 
  
 Läraravtal om arbetstider m.m. 
 På  
 det kommunala området  
 stadgar det centrala avtalet ÖLA 2000 att lokala avtal skall träffas om lärares tjänstgöring. Tanken är att utformningen av lärarnas arbetstider m.m. skall kunna variera bero- ende på de lokala förutsättningarna. Det innebär t.ex. att om en kommun vill bedriva vuxenutbildning på kvällstid, under helger eller under sommaren skall detta lösas genom lokala avtal. 
 På skolområdet finns f.n. ferietjänster resp. semestertjänster. Lärare inom gymnasieskolan och komvux har normalt ferietjänster medan t.ex. lärare inom svenska för invandrare har semestertjäns- ter, eftersom denna grupp bedriver undervisning under hela året med undantag för semester. 
 Avtalen på  
 högskoleområdet  
 innefattas i de centrala kollektivavtal som träffas mellan  
 SACO-S 
  och Arbetsgivarverket och som omfattar anställda inom staten. Det allmänna löne- och förmåns- avtalet, ALFA, för statligt anställda med justeringar enligt ramavtal om löner m.m. för arbetstagare hos staten m.fl. (RALS  
 1998-2001) 
  innehåller bestämmelser om lön, kostnadsersättningar, arbetstid, semester, ledighet, uppsägning och andra anställningsvillkor. 
 Bilaga 5 till RALS  
 1998-2001 
  innehåller specialbestämmelser om arbetstid, arbetstidens förläggning, semesterförläggning etc. för vissa arbetstagare vid universitet och högskolor. När det gäller arbetstidens förläggning gäller bl.a. att fördelningen av årsarbetsti- den för lärare skall fastställas i lokala avtal. Utgångspunkterna för de lokala förhandlingarna skall vara att utnyttja tillgängliga resurser på för verksamheten bästa sätt och att skapa en god balans mellan en lärares olika arbetsuppgifter och mellan olika kategorier av lärare. Fördelningen av årsarbetstiden skall, heter det vidare, ske i ett flerårsperspektiv där omfattningen av olika arbetsuppgifter kan variera över tiden. Planeringen av årsarbetstiden skall ske i samråd med berörd lärare utifrån verksamhetens krav och en helhetssyn på lärarens arbetsuppgifter och arbetssituation. Samrådet skall leda till en översiktlig plan över omfattning och förläggning av lärarens undervisning m.m. 
 431 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Utbildningsprogram, läroplaner och kursplaner m.m. 
 Den övergripande styrningen av den  
 kommunala vuxenutbildningen  
 utgår från skollagen. 
 De nationella styrdokument som i dag gäller för den samhälls- stödda vuxenutbildningen fastställdes i början av  
 1990-talet. 
  Då hade vuxenutbildningen inte den ställning och funktion i samhälls- och arbetslivet som den numera har. Läroplanen för de frivilliga skolformerna, LPF94, ersatte Lvux 82 och utgår liksom denna från ungdomsskolans perspektiv. Skolverket konstaterar i sin rapport 
 Styrdokument för vuxenutbildning (oktober 1999)  
 bland annat att vuxenprofileringen i läroplanen blev ett tillägg och att den kom- munala vuxenutbildningen betraktades som gymnasieskola för vuxna. 
  
 Skolverkets utvärderingar har visat att läroplanen inte använts nämnvärt i den kommunala vuxenutbildningen. Det är framför allt kursplaner och betygskriterier som varit de allmänt förekommande styrdokumenten. Programmålen bedöms inte ha fyllt någon väsentligare funktion, vare sig för den grundläggande eller den gymnasiala vuxenutbildningen. 
 När det gäller styrningen på kursplanenivå kan bl.a. konstateras att dagens kurssystem på gymnasial nivå består av samma kurser i gymnasieskolan och i gymnasial vuxenutbildning. 
 Vid en genomgång av strukturen vad gäller kursplaner, timplaner och betygssystem inom olika delar av den kompetensgivande vuxenutbildningen har Skolverket kunnat konstatera att de olika delarna har olikformade kurser, timplaner och betygssystem. Om utbildningen skall utgå från individens behov och önskemål måste, konstaterar Skolverket, den studerande kunna kombinera studier inom vuxenutbildningens olika delar. Målbeskrivningar, kurs- strukturer, kursplaner och betygssystem hör till det som måste harmoniseras mellan de olika delarna. 
  
 Den  
 grundläggande högskoleutbildningen  
 styrs av högskoleför- ordningen. I förordningens 6 kapitel anges att all grundläggande högskoleutbildning skall bedrivas i form av kurser. Kurserna är i många fall sammanförda till utbildningsprogram, t.ex. inom det tekniska området, vårdområdet, företagsekonomi, juridik. 
  
 För varje kurs skall det finnas kursplan i vilken det bl.a. skall anges kursens omfattning i poäng (en poäng motsvarar en studie- vecka), syfte, förkunskap, examinationsformer etc. Det är högsko- 
 432 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 lan som skall pröva om tidigare utbildning eller verksamhet kan godtas t.ex. vad avser förkunskapskrav. 
  
 4.6.3 
  
 Av avnämare och anordnare upplevda hinder 
  
 Varken avnämare eller anordnare bedömer att dagens arbetstidsav- tal för lärare inom komvux respektive högskolan kommer att lägga några hinder i vägen för ett mera flexibelt upplägg av den reguljära utbildningen. De centrala avtalens konstruktion gör det fullt möj- ligt att använda personalen för utbildning på kväller, helger, som- martid etc. Samtidigt konstateras på några håll att det växande antalet utbildningsanordnare utanför det reguljära skolväsendet har vissa konkurrensfördelar då deras verksamhet regleras av mer tra- ditionella avtal vad gäller semesterledighet m.m. 
 Bedömarna är också eniga om att traditioner, värderingar och attityder snarare än formella regler utgör de största hindren och begränsningarna för såväl komvux som högskolan när det gäller att tillgodose en mera otraditionell efterfrågan avseende utbildningens inriktning, former och förläggning. Samtidigt ligger de kanske största utmaningarna just på dessa områden. 
 Både i fråga om komvux och högskolan är avnämare och anord- nare eniga om att framtidens yrkesverksamma och  
 IKS-sparare 
  med egna pengar till stor del kommer att fokusera sitt intresse på nya, otraditionella utbildningsformer. Den mer traditionella undervis- ningen i klassrummen kommer att få stå tillbaka. De redan idag delvis prövade formerna med individuella studiegångar i kombina- tion med kraftfullt teknikstöd på distans eller vid lärcentra i hem- kommunen, ibland kanske även på arbetsplatsen, förutsätts expan- dera påtagligt. Hemmastudier i kombination med perioder vid de mer traditionella lärosätena är en annan utvecklingslinje. Man för- utsätter att efterfrågan även riktas mot folkbildningens institutio- ner och mot mångfalden av privata, nationella och internationella anordnare av utbildning. 
 Centralorganisationerna både på arbetsgivar- och arbetstagar- sidorna befarar, med utgångspunkt i dagens erfarenheter, trögheter hos komvux och högskola när det gäller att kunna erbjuda utbild- ningar som är tillräckligt flexibla. 
 Bilden av en radikalt ändrad efterfrågan balanseras dock något genom de erfarenheter – visserligen ännu så länge mycket begrän- sade – som finns hos två större företag som intervjuats. Inom båda 
 433 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 dessa har man nyligen genomfört intervjuer med de anställda som redan anslutit sig till ett existerande system med individuella kom- petensförsäkringar enligt Moore modell. Det har då visat sig att den relativt sett mer välutbildade delen av personalen har stort intresse för utbildningar som ger formell kompetens och ett sva- gare intresse för t.ex. distansstudier. 
  
 4.6.4 
  
 Överväganden, slutsatser och förslag om förändring 
  
 Vår generella slutsats efter regelgenomgångar och intervjuer är att varken de centrala statliga och kommunala läraravtalen eller styr- dokumenten för reguljär utbildning innehåller några formella hin- der mot att erbjuda en sådan mer flexibel utbildning som ett livs- långt lärande och  
 IKS-systemet 
  väntas generera. 
 Moderniseringen av lärarnas arbetstidsavtal innebär att tidigare hinder för en i tiden flexibel förläggning av utbildningen har mins- kat påtagligt. Samtidigt har sannolikt andra aktörer på utbildnings- marknaden alltjämt en konkurrensfördel vad gäller att erbjuda ett mer flexibelt utbud och en kanske ännu flexiblare undervisnings- organisation, eftersom de inte är bundna av läraravtalen utan har anställningsavtal av mer traditionellt slag. 
 Inte heller regelverken kring utbildningens allmänna upplägg och organisation förefaller innehålla några påtagliga formella hinder. Vi har i vår relativt grunda analys inte funnit några behov av ingrepp i exempelvis nuvarande läroplaner för att möjliggöra ett mer flexibelt utbildningssätt. 
 En annan sak är att dagens styrdokument för vuxenutbildning just genom att de utgår från ungdomsskolans perspektiv samt medger en stor lokal frihet kan vara behäftade med vissa brister. Av dessa skäl kan det finnas anledning att, såsom Skolverket föresprå- kar, göra en mer samlad översyn. 
 De hinder som fortfarande synes föreligga vad gäller anpassning av den reguljära utbildningens inriktning, former och förläggning till det efterfrågescenario som kan följa av bl.a.  
 IKS-systemet 
  tycks således mer handla om informella hinder i form av traditioner, vär- deringar och attityder hos berörda nyckelpersoner. 
 Slutligen – den utveckling vi här antagit när det gäller utbild- ningens inriktning, form och förläggning kommer att ställa nya krav på inte minst hur den reguljära skolan disponerar sina resurser för att förmedla, utveckla och marknadsföra ett kursutbud som är 
 434 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 nytt med avseende på inriktning och distributionsformer. För att lärare med ferietjänster skall acceptera att undervisa under t.ex. sommaren krävs med stor sannolikhet att kompensation ges i form av annan ledighet och/eller andra förmåner. Samma gäller om per- sonalen i ökad utsträckning behöver tas i anspråk för att utveckla och behovsanpassa kurser. De i denna rapport tidigare diskuterade ändringarna i fråga om finansiering av ordinarie utbildning och uppdragsutbildning har därmed bäring även detta problemområde. 
  
 4.7 
  
 Ledighet för studier 
  
 4.7.1 
  
 Allmänt 
  
 Under ett par intervjuer har farhågor framkommit om att IKS- systemet leder till en betydande ökning av antalet vuxenstuderande. Det kan medföra problem särskilt för företag med få anställda. Problemen man ser hänger samman med dagens lagregler för rätt till ledighet vid utbildning respektive semesterlagens stadganden om semesterlön i vissa fall. 
  
 4.7.2 
  
 Gällande regler och bestämmelser 
  
 De regelverk som aktualiseras är dels lagen (1974:981) om arbets- tagares rätt till ledighet för utbildning – studieledighetslagen – dels semesterlagen (1977:480). 
 Lagen om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning reglerar den anställdes möjligheter till sådan ledighet. Arbetsgivaren har under vissa förutsättningar rätt att skjuta upp ledigheten. 
 Arbetstagare i allmän eller enskild tjänst, som vill undergå utbildning, har enligt lagens 1 § rätt till behövlig ledighet från sin anställning. 
 Avtal som innebär att arbetstagarens rättigheter enligt lagen inskränks är enligt 2 § ogiltigt i den delen. 
 Rätt till ledighet tillkommer enligt 3 § arbetstagare som vid ledighetens början har varit anställd hos arbetsgivaren de senaste sex månaderna eller sammanlagt minst tolv månader under de senaste två åren. 
 I lagens 4 § konstateras att arbetsgivare har rätt att uppskjuta ledighet till senare tid än arbetstagaren har begärt. I så fall skall arbetstagaren genast underrättas om uppskovet och skälen för 
 435 
 Bilaga 4 SOU 2000:119 
 detta. I förekommande fall skall även berörd lokal arbetstagarorga- nisation underrättas om uppskovet. Om arbetsgivare som är bun- den av kollektivavtal vill att ledigheten skall börja senare än sex månader efter arbetstagarens framställning fordras samtycke av lokal arbetstagarorganisation. Frågan kan också hänskjutas till centrala överläggningar. 
 Om arbetstagare inte fått påbörja sin ledighet inom två år efter det att framställning gjorts har han, enligt 6 §, rätt att påkalla dom- stols prövning av frågan om ledighetens förläggning. En sådan prövning får ske sedan ett år förflutet efter arbetstagarens fram- ställning om ledigheten sammanlagt motsvarar högst en arbets- vecka. Vid sådan prövning skall, enligt 7 §, skälig hänsyn tas såväl till arbetstagarens önskemål som till intresset av att verksamheten hos arbetsgivaren kan fortgå utan allvarlig störning. I 7 och 3 §§ regleras också efter vilka principer företräde skall ges om flera arbetstagare inte kan beredas ledighet samtidigt. I 10 § stadgas vidare att arbetstagare som avbryter sin utbildning har rätt att återgå i arbete. Återgången får ske enligt vissa speciellt angivna vill- kor. 
 Semesterlagens reglering om beräkning av semesterlön tar i 17 § p. 4 upp frågan om att frånvaro från arbetet på grund av studier i vissa fall kan vara semesterlönegrundande beroende på vilket stu- diestöd som uppbärs. Följande lydelse gäller från och med  
 2001-07- 
  01. 
 5 
  
 17 § Frånvaro från arbetet är semesterlönegrundande när fråga är om 
  
 ---- 
  
 4 ledighet för utbildning, som ej enligt annan lag medför rätt till semesterlön, om arbetstagaren erhåller särskilt utbildningsbidrag. 
 4.7.3 Av avnämare och anordnare upplevda hinder 
 Främst företrädare för de små företagen är rädda för att ett utbyggt  
 IKS-sparande, 
  med utgångspunkt i studieledighetslagens bestäm- melser, kan leda till en omfattande och, åtminstone på kort sikt, kontraproduktiv frånvaro från de små arbetsplatserna. 
  
 5  
 Motsvarande regel gäller redan i dagsläget. Den ändring som genomförs  
 2001-07-01 
  är av redaktionell art och följer av att vissa former av vuxenstudiestöd då upphör. 
 436 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 En annan, mera närliggande farhåga gäller semesterlagens stad- ganden i anslutning till en arbetstagares ledighet för studier. Man befarar här att det vid studieledighet kan uppstå fler situationer som medför dubbla krav på semesterlön för utförande av en och samma tjänst eller befattning. 
  
 4.7.4 
  
 Överväganden, slutsatser och förslag om förändring 
  
 När det gäller den förstnämnda frågan reglerar studieledighetslagen turordningen vid flera samtidiga önskemål om ledighet. Risken förefaller emellertid enligt vår mening inte särskilt stor att anställda på ett mindre, i resurshänseende sårbart, företag – utan samråd med ägaren/arbetsgivaren – skulle komma att yrka på samtidig ledighet för studier. Arbetsgivare och arbetstagare i små företag torde vara vana att i det dagliga samarbetet se till både verksamhetens och arbetsplatsens bästa. Det torde därför i de flesta fall vara naturligt att frågor om studieledighet löses i samplanering och samförstånd. Härtill kommer att, som tidigare framgått, huvuddelen av IKS- spararna sannolikt att bedriva sina studier på deltid eller fritid. 
 Vi finner att studieledighetslagens effekter för särskilt de små företagen bör hållas under observation. En uppföljning och pröv- ning av behovet att ändra reglerna bör kunna anstå till dess konse- kvenserna av det livslånga lärandet i allmänhet och  
 IKS-systemet 
  i synnerhet klarnat om några år. 
 Den fråga som aktualiserats om ökade utlägg för dubbel semes- terlön i vissa fall vid studieledighet, dvs. ersättning till både en till- svidareanställd och en vikarie, har förutom vid våra intervjuer, också uppmärksammats i en motion till riksdagen (1999/2000:A 704). 
 Enligt den lydelse av 17 § i semesterlagen som gäller från och med den 1 juli 2001 är den frågan koncentrerad till lediga med sär- skilt utbildningsbidrag (UBS). UBS kommer att finnas kvar så länge kunskapslyftet pågår, dvs. till den 1 juli år 2002. Kunskaps- lyftskommittén har därefter föreslagit ett nytt ettårigt stöd – UBS2, motsvarande  
 a-kassans 
  dagpenning – för dem som är mellan 25 och 55 år, studerar på grundskole- och gymnasienivå och är berättigade till  
 a-kassa. 
  Vidare föreslås att ett studiestöd med 100 procent bidrag inrättas för studier på grundläggande nivå. 
 Kopplingen till ett framtida IKS rör i vilken utsträckning IKS- sparandet ökar antalet personer som i förhållande till dagsläget vill 
 437 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 bedriva komvuxstudier på grundläggande och gymnasial nivå och som kan bli berättigade till UBS2. Som ovan sagts finns det anled- ning att tro att de flesta  
 IKS-spararna 
  kommer att studera på deltid eller fritid. I den mån det handlar om grundläggande eller gymnasi- ala komvuxstudier kan det dock inte uteslutas att det kommer att handla om heltid. Med tanke på att det nya studiestödssystemet och ett eventuellt UBS2 förbättrar villkoren för de vuxenstude- rande kan en fortsatt rätt till semesterlön i dessa fall ifrågasättas. Det finns emellertid inte underlag att här och nu föreslå en ändring. Enligt vår mening bör frågan dock uppmärksammas i anslutning till statsmakternas ställningstagande till Kunskapslyftskommitténs förslag om framtida ersättning. 
 438 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 5 
  
 Exempel på samverkan mellan det reguljära utbildningsväsendet och arbetslivet 
  
 5.1 
  
 Definitioner och avgränsningar 
  
 På anordnarsidan berör den här studien främst högskola och kom- munal vuxenutbildning. På avnämarsidan kommer IKS främst att beröra personer som är eller varit yrkesverksamma. När vi nu enligt uppdraget skall visa på goda exempel hur reguljära utbildningar kunnat behovsanpassas bör det göras med hela yrkeslivet i blick- fånget, dvs. såväl arbetsgivare som enskilda individer. Vi behandlar inte den forskning som högskolan bedriver och som är externt finansierad. Vi behandlar inte heller de i och för sig viktiga for- merna för samverkan mellan arbetsliv och utbildningsanordnare som sker inom ramen för regionala partnerskap, kompetensråd etc. 
 Vi har valt att fokusera på konkreta lösningar på problem som vi tror alltmer kommer att aktualiseras när ett  
 IKS-system 
  införs. Det handlar om: 
  
 - 
  
 marknadsföring och behovsinventering 
  
 - 
  
 distributionsformer 
  
 - 
  
 integration med yrkeslivet 
  
 Med marknadsföring menar vi hur utbildningsanordnarna sprider kunskaper om sitt utbildningsutbud. Med behovsinventering menar vi olika former för att inventera och känna av vilka utbild- ningsbehov som finns hos presumtiva uppdragsgivare. Det kan gälla fort- och vidareutbildning som ansluter till existerande utbild- ningar eller "kundanpassade" kurser. 
 Med distributionsformer menar vi det sätt på vilket utbildningen tillhandahålls. Som exempel kan nämnas traditionella kurser, kvälls- kurser, distansundervisning,  
 IT-baserat 
  lärande etc. 
 Slutligen är det av intresse att se hur utbildningar på olika sätt kan knyta an och integreras i de studerandes ordinarie yrkesverk- samhet. 
 Via olika källor, t.ex. skriftligt material, tips vid intervjuerna etc. har vi försökt hitta goda exempel. I Högskoleverkets rapport 
 Högskolans arbete med sin samverkansuppgift, arbetsrapport 2000:2 
 439 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 AR  
 finns en samlad beskrivning av de olika insatser som har gjorts och görs inom högskoleområdet vad gäller samverkan med yrkesli- vet. Av rapporten framgår att uppdragsutbildning hittills främst förekommer inom undervisnings- och sjukvårdsområdena. 
 Den samlade bild vi fått av olika former av behovsanpassning och samverkan är att det pågår en mängd aktiviteter och att hela områ- det framstår som mycket dynamiskt. Vi kan därför bara ge en över- blick kompletterad med enstaka exempel. (I vissa fall anges en  
 e- postadress  
 där närmare information kan sökas.) Varje försök till en mera heltäckande redovisning skulle troligen riskera att både upp- fattas som orättvis och snabbt bli inaktuell. Även med denna ambi- tionsnivå blir redovisningen av naturliga skäl mycket allmän. 
  
 5.2 
  
 Marknadsföring och behovsinventering 
  
 För att stödja och stimulera intresset för återkommande utbildning och uppdragsfinansierad verksamhet inom utbildningsområdet och förena dem som delar detta intresse har en förening bildats – Före- ningen för Uppdragsutbildning. Föreningen hade 96 medlemmar vid utgången av 1999. De kommer från kommuner och landsting men även från högskolan. Föreningen ägnar sig bl.a. åt marknads- föringsinsatser i form av informationsmaterial, deltagande i mässor, uppsökande verksamhet samt tidningen Uppdraget och via en egen hemsida. 
  
 5.2.1 
  
 Komvux m.m. 
  
 Varje kommun marknadsför regelmässigt sitt utbildningsutbud via kataloger eller information på kommunens hemsida. Utnyttjande av modern informations- och kommunikationsteknik (IKT) blir alltmer vanlig. Ofta har t.ex. kunskapslyftet en egen adress med information om vilka utbildningar som finns, behörighet, studie- finansiering m.m. Även i de fall kommunen anordnar kvalificerad yrkesutbildning finns detta på hemsidan. Oftast anges också att komvux kan åta sig uppdragsutbildning. 
 Som ett bra exempel på behovsinventering kan nämnas Vägled- ningshuset i Helsingborg  
  som inom komvux ram stöttar små och medelstora före- tag i planeringen av kompetensutveckling för de anställda. 
 440 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 5.2.2 
  
 Högskolan 
  
 I och med att högskolan fick sin s.k. tredje uppgift – att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet – inskriven i högskolelagens 2 § har utåtriktade aktiviteter ökat. Totalt verkar dock uppdragsutbildningens omfattning enligt Hög- skoleverket vara oförändrad. 
 Av Högskoleverkets rapport framgår att de flesta högskolor saknar en sådan fastställd policy vad gäller uppdragsutbildning som bör finnas enligt verkets mening. Högskoleverket efterlyser en sammanhållande funktion som har insikt i och överblick över den uppdragsutbildning som bedrivs. 
 Högskolorna marknadsför sitt utbildningsutbud, dels i form av kataloger, dels via sina hemsidor. För att underlätta för externa uppdragsgivare finns oftast också länkar till en särskild enhet vilken har att organisera uppdragsutbildning. Det kan vara antingen kon- taktsekretariat eller någon annan enhet som t.ex. UnivEx  
  – en särskild enhet vid Umeå universitet som svarar för extern utbildningsservice. Lunds universitet har för sin del bildat ett helägt bolag för uppdragsutbildning, Lund University Education AB (LUEAB) där man också anger tänkt omsättning liksom avkastningskrav. Bolagsbildningar finns också vid Stockholms Universitet och vid Karolinska institutet. En viktig funktion för dessa bolag är att fungera som en samlande länk mellan avnämare och anordnare. 
 Bra exempel på behovsinventering är olika högskolors delta- gande i Region Skånes kartläggning av kompetensbehov och kom- petensprofiler för sjuksköterskor och undersköterskor samt Upp- sala universitets samverkan med Landstingsförbundet kring frågan om kliniska adjunkter. 
 Många universitet och högskolor samverkar med de närliggande kommunerna. Inom ramen för KHIS ( 
 k 
 ommuner och  
 h 
 ögskolan i samverkan) deltar ca 50 kommuner från Kiruna till Söderhamn för att öka tillgängligheten till högre utbildning i samtliga kommuner. 
 Göteborgs universitet samverkar sedan länge med kommunerna i närområdet kring rådgivning, utvärdering, utvecklingsprojekt, fortbildning och personalutveckling. 
 Karlstads universitet har ett Regionalt Utvecklingscentrum för skolan. Det är ett nätverk mellan kommuner och Karlstads univer- sitet för utveckling och lärande  
 . 
 441 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Sveriges Lantbruksuniversitet, SLU, bedriver olika former av fort- och vidareutbildning i en särskild organisation, Movium  
  Kurserna riktar sig bl.a. till verksamma inom kommunernas trädgårds- och parkförvaltningar. 
  
 5.3 
  
 Distributionsformer 
  
 5.3.1 
  
 Allmänt 
  
 Nya distributionsformer för vuxenutbildning växer snabbt fram. Genom IKT öppnas nya möjligheter för vuxna att välja när och var och ibland även hur inlärning skall ske. 
 Inrättandet av Distansutbildningsmyndigheten, DISTUM,  
  är ett exempel på den vikt statsmakterna lägger på nya distributionsformer. Samtidigt kräver distansundervisning, åtminstone initialt, relativt stora investeringar för att utveckla bra kurser och metoder. 
 För produktion och försäljning av interaktiva kurser i gymnasie- ämnen och har ett nytt bolag Att veta AB, bildats av Skandia, Svenska Kommunförbundet, Metall, Kommunal, SKTF och Ortiz. 
  
 5.3.2 
  
 Komvux 
  
 Det traditionella sättet för komvux att förmedla utbildning har varit att följa gymnasieskolans terminsindelning och i huvudsak erbjuda undervisning på dagtid. I och med Kunskapslyftet har ter- minsindelningen alltmer luckrats upp, inte minst beroende på före- komsten av entreprenader. I ökad utsträckning erbjuds också de studerande möjlighet att själva välja studietempo, studiestart, stu- dieform etc. 
 Även andra former för distribution av utbildning ökar i använd- ning. Numera erbjuder många komvuxanordnare möjligheter till distansundervisning där de studerande själva kan välja tid, plats och studietempo. Ett sådant exempel är Kunskapshuset i Helsingborg  
  där den enskilde stu- deranden själv bestämmer studietakt, studietid etc. och samtidigt har tillgång till handledare. 
 442 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 5.3.3 
  
 Högskolan 
  
 Även högskolan använder nya distributionsformer i ökad omfatt- ning. Vissa universitet har bedrivit distansundervisning under lång tid,. t.ex. inom ramen för Det nationella distanskonsortiet som bildades 1993 genom avtal mellan Linköping, Umeå och Uppsala och dåvarande Växjö högskola samt Kungliga Tekniska Högskolan (KTH). Från 1995 ingår också Lunds universitet. 
 Svenska Distanshögskolan är ett konsortium som består av högskolorna i Gävle, Karlskrona/Ronneby, Örebro universitet, Mitthögskolan samt TBV och Utbildningsradion. Konsortiet har fått medel som motsvarar 500 högskoleplatser. 
 Det Västsvenska konsortiet för distansutbildning består av Göteborgs universitet, samt dåvarande högskolorna i Borås, Karl- stad, Skövde och Trollhättan/Vänersborg som bedriver distansut- bildning. 
 Flera exempel på  
 IKT-baserad 
  undervisning inom högskolan är KTH i samarbete med Calderon university där föreläsningar som hålls på respektive plats kan följas via ny teknik. Även vid Lunds universitet erbjuds  
 IT-baserad 
  undervisning genom LUVIT – ett webbaserat distansutbildningsverktyg  
 . 
 Högskolan har av tradition också bedrivit undervisning på kvällstid för att underlätta för yrkesverksamma att ta del av kursut- budet. Det nya resurstilldelningssystemet har dock minskat detta utbud. 
  
 5.4 
  
 Integration med arbetslivet 
  
 5.4.1 
  
 Komvux 
  
 Ett exempel på hur utbildning kan knyta an till och integreras med yrkeslivet finns i Lindesbergs kommun där uppdragsutbildningen hanteras av ett särskilt bolag, Masugnen Utveckling AB  
 . Bolaget ger förutom uppdragsutbildning som knyter an till komvux också skräddarsydda kurser. Kurserna utformas och anpassas efter beställarnas behov och krav. Några betyg eller intyg ges inte vid denna form av uppdragsutbildning. Ett annat exempel är det samarbete mellan Stockholm Quality Outlet och komvux/kunskapslyftet i Järfälla  
  som resulterat i en utbildning för detaljhandeln med en kombination av teori och praktik ute i butikerna. 
 443 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 5.4.2 
  
 Högskolan 
  
 Det finns sedan tidigare en fort- och vidareutbildning av yrkesverk- samma lärare inom ramen för högskolans lärarutbildning. Vid t.ex. Lärarhögskolan i Stockholm uppgår uppdragsutbildningen till ca 10 procent av omslutningen. 
 Det finns också nyligen inrättade nationella konsortier för kom- petensutveckling som finansieras av Kunskaps- och kompetens- stiftelsen,  
 KK-stiftelsen. 
  Syftar är att ge skräddarsydda, flexibla utbildningar anpassade efter företagens behov och villkor. Utbild- ningarna skall dessutom kunna följas på distans. Satsningen är fem årig och deltagare är universitet, högskolor och industriforsknings- institut som utgör de olika konsortierna. 
 Det tidigare nämnda exemplet från Region Skåne är också ett exempel på integration med yrkeslivet  
 . Södertörns högskola anordnar utbildning för undersköterskor som bygger på deras egna arbetserfarenheter. 
 Vid Uppsala universitet sker en vidareutbildning av sjukskö- terskor där ledighet för studier schemaläggs i den ordinarie verk- samheten. 
 Campus Norrköping, en del av Linköpings universitet, bedriver en vidareutbildning riktad till barnskötare och dagbarnvårdare där deltagarna fortsätter sitt arbete och bedriver studier på halvfart  
 . 
 KTH erbjuder vidareutbildningskurser som är planerade att kunna kombineras med yrkesverksamhet. Många av kurserna ges även i form av distansundervisning  
 . 
 Kista Science Park  
  är ett speciellt exempel på samverkan mellan högskolan och näringslivet, där Electrum, gemensam institution för Stockholms universitet och KTH, utgör centrum. 
 Högskolan Dalarna  
  bedriver entreprenör- och ledarskapsutbildning i samverkan med Företagarnas Riksorganisa- tion. 
 I anslutning till de former av reguljär utbildning som denna stu- die behandlar vill vi också nämna det nationella försöket med kva- lificerad yrkesutbildning. Försöken har varit framgångsrika såtill- vida att omkring 70 procent erhållit arbete efter utbildningen varav ca 90 procent i det yrke utbildningen avsett. Resultatet torde delvis kunna tillskrivas en god behovsförankring och att en tredjedel av 
 444 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 utbildningen består av lärande i arbete och sker ute på arbets- platserna. 
 445 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 1 
 446 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 4 
  
 447 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 2 
 Intervjupersoner och kontakter 
  
 Organisation 
  
 Person 
  
 Funktion/befattning 
  
 Arbetsgivarverket 
  
 Rose 
  
 Förhandlingschef 
  
 Morris 
  
 Enhetschef kontaktenh 
  
 Arbetsmarknadsverket 
  
 Lopez 
  
 Programdirektör 
  
 Estes 
  
 Handläggare 
  
 Bonnierkoncernen 
  
 Newman 
  
 Koncerndirektör 
  
 CSN 
  
 Walter 
  
 Enhetschef vid studie- 
  
 medelsenheten 
  
 DISTUM 
  
 Knox Charpentier 
  
 Projekthandläggare 
  
 Crawford 
  
 Projekthandläggare 
  
 Föreningen för Uppdrags- 
  
 Ulf Finnhammar 
  
 v ordf. i föreningen  rektor 
  
 utbildning, samt repr. för 
  
 Komvux Järfälla 
  
 kommunal vuxenutbildning 
  
 Foster 
  
 Bitr. rektor Komvux Järfälla 
  
 White 
  
 Bitr. rektor Komvux Järfälla 
  
 Wilcox 
  
 Verksamhetschef Moraberg 
  
 uppdragsutb. Södertälje 
  
 Företagarna (FR) 
  
 Hurley 
  
 Jur kand 
  
 Montoya 
  
 Ekonom 
  
 Högskoleverket 
  
 Bryant 
  
 Projektansvarig 
  
 Smith 
  
 Utredare 
  
 Svenska Kommunförbundet 
  
 Morton. 
  
 Sekreterare 
  
 + representanter för 10 
  
 kommuner 
  
 Landstingsförbundet 
  
 Greene 
  
 Projektledare 
  
 LO 
  
 Larsen 
  
 Utredare 
  
 Lunds universitet 
  
 Daniel Badersten 
  
 Direktör, chef för 
  
 448 
  
 SOU 2000:119 Bilaga 4 
  
 Sekretariatet FoV 
  
 SACO 
  
 Kirk 
  
 Ombudsman 
  
 Gross 
  
 Programansvarig 
  
 Utbildning  forskning 
  
 SAF 
  
 Crane 
  
 Projektledare 
  
 Skandia 
  
 Siv Cain 
  
 Projektledare 
  
 Gonzalez 
  Cunningham 
  
 Direktör 
  
 Skolverket 
  
 Sloan 
  
 Undervisningsråd 
  
 Bishop 
  
 Undervisningsråd 
  
 Brown 
  
 Cochran 
  
 Eaton 
  
 Cochran 
  
 Perez 
  
 Cochran 
  
 Stockholms universitet 
  
 Carlson 
  
 Förvaltningschef 
  
 Sveriges universitets- och 
  
 Sanchez 
  
 Projektledare 
  
 högskoleförbund 
  
 TCO 
  
 Barrera 
  
 Utredare 
  
 Watson 
  
 Utredare 
  
 Williamson 
  
 Utredare 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 Cox 
  
 Dep.råd, chef för Vuxenut- 
  
 bildningsenheten 
  
 449 
 En översikt över inkomna remissvar med anledning av  
 IKS-delbetänkande 
  (SOU 2000:51) 
 av 
 Lena Wirkkala 
 451 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:119 
  
 Sammanfattning 
 Av de 89 remissvar som inkommit är en klar majoritet positiva till utredarens principförslag även om kritiska synpunkter framförs beträffande delar av, eller detaljer i förslaget. Endast åtta instanser avstyrker förslaget. 
 När det gäller förslaget beträffande hur de 2,5 mrd kr som reser- verats för 2000 och 2001 skall användas, är synpunkterna mer delade. Av de drygt 25 instanser som har kommenterat start- premien för låginkomsttagare är endast sex instanser negativa, medan cirka 15 instanser av de drygt 20 som kommenterat för- slaget om en nedsättning av arbetsgivaravgiften för kollektivavtal är negativa eller tveksamma. 
 Jag har delat upp synpunkterna områdesvis enligt följande: 
  
 1. 
  
 Startpremie för individer under 2002 
  
 2. 
  
 Startpremie för arbetsgivare som genom kollektivavtal slutna 2001 avsätter medel till IKS 
  
 3. 
  
 Arbetsgivarnas medverkan 
  
 4. 
  
 Individens stimulans 
  
 5. 
  
 Kontroll, förvaltning och finansiering 
  
 6. 
  
 Övriga kommentarer 
  
 7. 
  
 Remissinstanser som avstyrker IKS 
  
 1. Startpremie för individer 
 Förslag: En startpremie (ca 2 mrd) till individer mellan  
 35–55 
  år som har en månadsinkomst på högst 15 000 kr. Startpremien på max 2 500 kr/individ ges under förutsättning att individen under en tolvmå- nadersperiod sparar lika mycket på sitt IKS. 
 Av de drygt 25 instanser som har kommenterat startpremien för låginkomsttagare är det endast sex stycken som är negativa. 
 Följande mer specifika kommentarer har lämnats: 
 En startpremie bör ges till alla som sparar i IKS, inte bara till låginkomsttagare  
 (SAF, Länsstyrelsen i Stockholms län, Umeå universitet, Högskolan i Halmstad, Region Skåne, Företagarnas Riksorganisation) 
  
 Startpremien är inte tillräcklig för att låginkomsttagare skall spara  
 (Konsumentverket, Kriminalvårdsstyrelsen, Konjunktur- institutet, Skandia AB och Ungdomsstyrelsen). 
  
 Startpremien till lågutbildade bör permanentas  
 (LO)  
 Förläng startpremien med ett år  
 (TCO) 
  
 452 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 5 
  
 Lönetaket för att få tillgång till startpremien bör höjas  
 (SACO, TCO, Konjunkturinstitutet, Kriminalvårdsstyrelsen) 
  
 Lönetaket bör beräknas utifrån en snittlön under en längre tid 
 (Lernia AB, TCO och Konjunkturinstitutet) 
 Åldersgränsen för startpremie bör sänkas från 35 till 25 år 
 (Folkbildningsrådet, Östersunds kommun, Ungdomsstyrelsen och Rinkeby Folkhögskola) 
 2. Startpremie för arbetsgivare 
 Förslag: En stimulans (ca 0,5 mrd) ges till arbetsgivare som en ettårig nedsättning av arbetsgivaravgiften med 10 procent av den del av löne- summan, som efter centrala eller lokala kollektivavtal slutna under 2001, avsätts till individens IKS. 
 15 instanser av de drygt 20 som kommenterat förslaget om en till- fällig nedsättning av arbetsgivaravgiften är negativa eller tveksam- ma. 
 Följande mer specifika kommentarer har lämnats: 
 Stimulansen till arbetsgivarna är för liten för att ge effekt 
 (Västerbottens läns landsting, Stockholms läns landsting, Läns- styrelsen i Stockholms län, Länsstyrelsen i Västra Götalands län, Landstinget i Sörmland, Umeå Universitet, Arbetsgivaralliansen, Kriminalvårdsstyrelsen, SAF, Folkbildningsrådet) 
 Ge ingen stimulans till arbetsgivarna. Lägg istället medlen på en individuell stimulans  
 (Företagarnas riksorganisation, Högskolan i Halmstad, SACO, SAF, Länsstyrelsen i Stockholms län, Finansinspektionen och Arbetsgivarverket). Nutek och Folkbildningsrådet  
 tycker likadant men specificerar att stimulansen istället skall läggas på låginkomsttagare, ej individer generellt 
 Stimulansen bör permanentas på en  
 5-10 
  procentig nivå  
 (Växjö kommun, Västerbottens läns landsting, Svenska Kommunförbun- det, PRV, Arbetsgivarverket och LO) 
  
 Stimulans bör även kunna tillfalla arbetsgivare som sluter individuella avtal med arbetstagare  
 (PRV, Östersunds kommun, SACO, SAF och Stockholms kommun) 
  
 Förordar generell nedsättning av arbetsgivaravgiften  
 (Nutek, Svenska Kommunförbundet, Arbetslivsinstitutet, Arbetsgivarver- ket och LRF) 
  
 453 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:119 
  
 Utöka tidsramen för stimulansen till arbetsgivare med ett år 
 (TCO) 
 Tveksamma till stimulansen så länge arbetsgivaren inte samti- digt ges möjlighet att påverka hur de medel arbetsgivaren har avsatt skall användas  
 (Landstingsförbundet och Skandia AB) 
  
 3. Arbetsgivarnas medverkan 
 Förslag: Arbetsgivarna ges möjlighet att utan skattesubvention avsätta medel till individens IKS, dock utan möjlighet att bestämma över hur medlen skall användas. 
 Arbetsgivaren bör få bestämma hur dennes bidrag till kontot skall användas  
 (Svenska Arbetsgivareföreningen, Arbetsgivaralliansen, Försäkringförbundet, Socialstyrelsen, Försäkringsbolaget Skandia AB, Första  
  
 AP-fonden, 
  
  Landstingsförbundet, Landstinget i Sörmland, Borlänge kommun, Västerbottens läns landsting, Försäkringförbundet, Finansinspektionen och Stockholms kommun) 
  
 Tveksam till om arbetsgivaren bör tillåtas bidra till systemet över huvud taget (Nutek) 
 4. Individens stimulans 
 Förslag: Individen ges möjlighet att göra avdrag motsvarande 0,5 bas- belopp till ett individuellt  
 IKS-konto. 
  Medlen beläggs med inkomst- skatt vid uttagstillfället. Vid uttagstillfället ges en uttagspremie i rela- tion till utbildningstidens längd, dock högst 0,25 basbelopp (f.n. 9 150 kr). 
 Många har i likhet med utredarens förslag betonat vikten av indivi- dens bestämmanderätt över medlen på kontot  
 (Nutek, IFAU, Stockholms universitet, Umeå universitet, Statens Skola för Vuxna i Norrköping, Kooperativa Förbundet, Ledarna och LO) 
  
 Övriga kommentarer: 
 Troligtvis svårt att få lågutbildade att spara i IKS  
 (Europeiska Socialfondsrådet, Umeå universitet, Konsumentverket, Kammar- rätten i Stockholm, Landstingsförbundet, Skandia AB och LO) 
 . 
 Höj taket för hur stort belopp man får göra avdrag för i deklarationen  
 (SAF, Nutek, SACO, FR, TCO, Kriminalvårds- styrelsen, ALI, Svenska Kommunförbundet, Socialstyrelsen, Länsstyrelsen i Stockholms län, Fondbolagens förening) 
  
 454 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 5 
  
 Höj taket för hur stort belopp som skall tillåtas på konto  
 (ALI, FR, TCO, SACO, SAF, Fondbolagens förening) 
  
 Ingen premie bör utgå. Stärk istället utbildningsutbudet 
 (SACO) 
 Ingen premie bör utgå. Istället bör studiemedelssystemet ut- nyttjas  
 (Göteborgs kommun) 
  
 5. Kontroll, förvaltning och finansiering 
 Kommentarer betr. kontroll, förvaltning och finansiering: 
  
 IKS-medlen 
  bör förvaltas på den fria marknaden  
 (Försäkrings- förbundet, Skandia AB) 
  
 Ingen kontroll av individens val av utbildning bör ske  
 (Hög- skoleverket, Försäkringförbundet, Distansutbildningsmyndighe- ten, Sveriges Industriförbund, Skandia AB, Folkuniversitetet) 
  
 Viktigt med kontrollsystem vid uttag  
 (Umeå universitet, Statens Skola för Vuxna i Norrköping) 
  
 Begränsningen synnerliga skäl vid uttag för annat syfte än kompetensutveckling är för restriktiv – bör ses över  
 (LO, Konsumentverket) 
  
 Premiepensionsmyndigheten  
 menar att man kan bistå med vissa delar av administrationen, ex. kundservice och  
 Riksförsäkrings- verket  
 skriver att försäkringskassorna kan bistå med handlägg- ning och kundkontakter 
 Finansieringsprincipen för kommuner skall gälla (Svenska Kommunförbundet, Växjö kommun, Östersunds kommun och Göteborgs kommun, Statskontoret) 
 Flera av de remissinstanser som ställer sig helt eller delvis negativa till principförslaget har synpunkter på kostnader och förvaltning: 
 Kostnaderna för förvaltningen av  
 IKS-medlen 
  är för lågt räk- nade  
 (Fondbolagens förening, Riksgälden och Bankföreningen) 
  
 Kostnaderna för förvaltningen av  
 IKS-systemet 
  är inte speci- ficerade och finansierade  
 (Statskontoret) 
  
 En myndighet måste kontrollera utbetalningarna från kontot 
 (Statskontoret och Riksskatteverket) 
 Medlen bör förvaltas fritt på marknaden men kontrollen måste skötas av en myndighet  
 (Fondbolagens förening och Bankföre- ningen) 
  
 Stark oro för att en extra börda läggs på berörda myndigheter 
 (Kammarrätten och Riksskatteverket) 
 455 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:119 
  
 Avstyrker förtida uttag från  
 IKS-kontot 
 (Riksskatteverket) 
  
 En samordning bör ske av  
 IKS-kontot 
  och individens studielån så att man med  
 IKS-medel 
  kan betala av sina lån alt. låna i för- väg till  
 IKS-finansierad 
  utbildning  
 (Statskontoret) 
  
 Medlen bör inte kunna användas till vad som helst, ex. bör en gräns mot fritidsverksamhet upprättas  
 (Statskontoret) 
  
 6. Övriga kommentarer 
 Utredarens förslag att uttagspremiens storlek skall relateras till utbild- ningstidens längd: 
 Premien även bör baseras utifrån utbildningens kostnad 
 (Lernia AB) 
 Korta utbildningar missgynnas varför en premie i form av ett engångsbelopp bör komplettera den tidsberoende premien 
 (Konjunkturinstitutet) 
 Den tid individen behöver för utbildningen bör vara vägledan- de, inte utbildningens längd  
 (LO) 
  
 Även arbetstiden bör beaktas, dvs. inkomst av deltidsarbete bör räknas utifrån faktisk inkomst, ej månadslön  
 (Nutek). 
  
 Kommentarer beträffande analyser: 
 För dålig analys betr. kön, etnisk bakgrund eller handikapp 
 (SACO, Premiepensionsmyndigheten, Konjunkturinstitutet, Handikappombudsmannen, Handikappförbundens samarbetsor- gan och JämO) 
 En analys av förslagets effekter på visstidsanställda saknas 
 (TCO och Lernia AB som menar att förslaget missgynnar viss- tidsanställda) 
 Förslaget bygger på en dålig bakgrundsanalys  
 (Skolverket, Kon- junkturinstitutet, Borlänge kommun, Riksgäldskontoret, Stats- kontoret) 
  
 Särskilda regler som bör ses över: 
 Samma skattesubventioner och premier bör gälla andra former av kompetenssparande, som t.ex. Skandias kompetensförsäk- ring  
 (ALI, Lernia AB, Länsstyrelsen i Stockholms län, Svenska Kommunförbundet, FR, Statens Skola för Vuxna i Härnösand och Stockholms kommun) 
  
 Positiva till en översyn av förmånsbeskattningen av utbildning 
 (Kriminalvårdsstyrelsen, TCO, Nutek, Arbetsgivarverket) 
 456 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 5 
  
 Reglerna för uppdragsutbildning och statsbidrag bör ses över (Statens skola för vuxna i Härnösand) 
 Studieledighetslagen kan vålla problem, främst för små och medelstora företag  
 (Västerbottens läns landsting, Första  
  
 AP-fon- 
  
  den, Länsstyrelsen i Västra Götalands län, Socialstyrelsen, Sveri- ges Industriförbund, SAF) 
  
 Regler betr. användning av medlen till annat än kompetensutveckling: 
 Medlen bör ej överföras till pensionssparande  
 (Socialstyrelsen)  
 Det bör finnas en möjlighet att omvandla  
 IKS-medlen 
  till del- tidspension redan vid 61 års ålder  
 (TCO) 
  
 Generösare regler betr. användning av medlen till annat än kompetensutveckling  
 (Konsumentverket) 
  
 Övriga kommentarer: 
 Ser svårigheter att uppnå målet ökad kompetensutveckling 
 (Handikappförbundens samarbetsorgan, Kungliga Musikhög- skolan i Stockholm, LRF, Riksbanken, Riksgäldskontoret) 
 Arbetslösas möjlighet att avsätta medel är små. Se över möjlig- heten att bidra till IKS under arbetslöshetsperioden med medel från  
 a-kassan 
  eller med arbetsmarknadsmedel  
 (Region Skåne) 
  
 IKS-systemet 
  kan leda till att fler väljer statligt subventionerade utbildningar och färre utbildningar från privata anordnare vilket snedvrider konkurrensen. Om stödet istället riktas direkt mot kompetensutveckling skulle de störande effekterna på utbildningsmarknaden minimeras 
 (Konkurrensverket och Näringslivets nämnd för regelgranskning) 
 En periodiseringmöjlighet vid uttag bör inrättas för att undvika ojämnt skatteuttag ett år  
 (TCO) 
  
 IKS-kontot 
  bör var möjligt att belåna, dvs. nyttja innan medel sparats på kontot  
 (LO) 
  
 Många remissinstanser betonar också: 
 Vikten av stöd, vägledning och informationsinsatser beträf- fande utbildningsutbudet för enskilda 
 Att systemet måste vara enkelt att förstå och vara så admi- nistrativt okomplicerat som möjligt 
 Att IKS skall ses som ett komplement till, inte ersättning för, befintliga system 
 457 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:119 
  
 Att ett bidrag från arbetsgivaren starkt skulle bidra till indi- videns intresse för att börja kompetensspara. 
 7. Remissinstanser som avstyrker IKS 
 Åtta remissinstanser avstyrker förslaget om ett system för IKS (Fondbolagens Förening, Riksgäldskontoret, Riksskatteverket, Finansinspektionen, Kammarrätten i Stockholm, LRF, Riksbanken och Svenska Bankföreningen). Skälen är i de flesta fall att man avvisar selektiva sparsubventioner eftersom det ger inlåsnings- effekter och för att stöd i form av skattereduktion strider mot budgetlagen  
 (Riksbanken, Finansinspektionen, Riksgäldskontoret och Riksskatteverket) 
 . Även Statskontoret, som är kritiskt till stora delar i förslaget men trots detta är positivt inställt till grundidén om ett individuellt kompetensparande, menar att bidrag lämpar sig bättre för ändamålet än skattesubvention. Ovan nämnda remissin- stanser vänder sig alltså i första hand mot direktiven, inte utreda- rens förslag. 
 Även  
 LO  
 kritiserar direktiven som de anser har uppenbara för- delningspolitiska brister eftersom de inriktas mot ett system som enbart bygger på enskildas sparförmåga. LO säger sig trots detta inte vara motståndare till  
 IKS-modellen. 
  
 Övriga kommentarer: 
 Subventionering bör ske inom befintliga system  
 (Kammarrät- ten i Stockholm) 
  
 En skattesubvention till följd av en skatteväxling bör tillfalla företagarna direkt. Förordar att subventionen istället läggs på ex. stöd till företagsstarter och en generell nedsättning av arbetsgivaravgifterna  
 (LRF) 
  
 Modellen inte är tillräckligt attraktiv  
 (Bankföreningen) 
  
 Kammarrätten, Riksgäldskontoret och Riksbanken  
 tror att systemet medför ökad risk för skatteplanering. Även  
 Landstinget i Sörmland 
 , som dock inte avvisar förslaget om IKS, menar att det ökar risken för ett förtäckt pensionssparande. 
  
 Riksgäldskontoret  
 som har lämnat ett omfattande remissvar menar att  
 IKS-systemet 
  riskerar att ytterligare förstärka den sneda fördelningen av resurserna för vidareutbildning. Selektiva sparfor- mer ger ogynnsamma fördelningseffekter. Lågavlönade bör i första hand inrikta sitt sparande på en buffert istället för att låsa medlen i 
 458 
  
 SOU 2000:119 
  
 Bilaga 5 
  
 ett kompetenssparande. Ett generellt sparande som kan användas när som helst är bättre för individen. Individer med större resurser tros komma att utnyttja skattesubventionen genom att spara med uppskjuten beskattning och lägre avkastningsskatt men inte ta ut medlen utan istället låta dem övergå till pensionssparande. Om regeringen vill främja kompetensutveckling förordar RGK en subvention med direkt koppling till kompetensutveckling. RGK tror att IKS har svårt att uppfylla målet ökad kompetensutveck- ling. 
 459