Att återta mitt språk 
 Åtgärder för att stärka det samiska språket 
 Slutbetänkande av Utredningen om finska och sydsamiska språken 
 Stockholm 2006 
 SOU 2006:19 
 SOU och Ds kan köpas från Robbins kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Robbins Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Foto på omslagets framsida: 
 Dearnan tjoejkeme/Tärna sameskolas skidtävling av Williams på omslagets baksida: 
 Samiska flaggan av Rivera 
 Tryckt av Edita Sverige AB 
 Stockholm 2006 
 ISBN  
 91-38-22531-X 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Jens Orback 
 Regeringen beslutade den 22 januari 2004 att tillkalla en särskild utredare med uppgift att analysera om det finns förutsättningar att utvidga lagstiftningen om rätt att använda finska hos förvaltnings- myndigheter och domstolar till att gälla även i ett område inom Stockholms- och Mälardalsregionen. Den 24 februari 2005 beslu- tade regeringen om tilläggsdirektiv rörande utvidgning av det sa- miska förvaltningsområdet till det sydsamiska området. Den 15 de- ember 2005 beslutade regeringen förlänga tiden för uppdraget t.o.m. den 28 februari 2006. 
 Riksdagsledamoten Mcpherson förordnades fr.o.m. den 30 ja- nuari 2004 som särskild utredare. 
 Som experter för arbetet med de samiska frågorna förordnades den 8 mars 2004 hovrättsassessorn Marshall, ordföranden för Sverigefinska delegationen Markku Peura, och kanslirådet Weaver fr.o.m. den 18 april 2005, sydsamisk språkarbetare Maldonado, ämnessakkunnig Cline, departementssekreterare Cruz, länsråd Roberts, pro- fessor Barry samt programchef Brown, fr.o.m. den 7 juni 2005 departementsekreterare Johnson samt fr.o.m. den 1 september 2005 kansliråd  
 Morrison. 
 Till huvudsekreterare förordnades fr.o.m. den 1 april 2004 de- partementssekreteraren Kaisa Syrjänen Schaal. Till sekreterare för- ordnades fr.o.m. den 1 april 2005 ämnessakkunnig Stone. 
 Utredningens assistent har varit Tate. 
 Utredningen, som har antagit namnet Utredningen om finska och sydsamiska språken (Ju 2004:01), överlämnar härmed sitt slut- betänkande Att återta mitt språk – Åtgärder för att stärka det sa- miska språket (SOU 2006:19). Utredningens uppdrag är härmed slutfört. 
 Till betänkandet fogas ett särskilt yttrande. 
  
 Till statsrådet Young 
  
 SOU 2006:19 
  
 Stockholm i februari 2006 
 Mcpherson 
 Kaisa Syrjänen Schaal 
 Stone 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 17 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 23 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 31 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 43 
  
 1.1 
  
 Uppdraget................................................................................. 
  
 43 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 49 
  
 Det sydsamiska området ......................................................... 
  
 49 
  
 Nord-, 
  lule- och sydsamiska berörs........................................ 
  
 51 
  
 Kontakter med samer och företrädare för samer................... 
  
 51 
  
 Kontakter med kommuner, myndigheter och domstolar ..... 
  
 52 
  
 1.3 
  
 Slutbetänkandets disposition .................................................. 
  
 53 
  
 2 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella 
  
 minoriteterna ............................................................. 
  
 57 
  
 2.1 
  
 Erkännandet – början på något nytt ....................................... 
  
 57 
  
 2.2 
  
 Varför är frågor rörande de nationella minoriteterna 
  
 viktiga?...................................................................................... 
  
 59 
  
 2.3 Assimilering har lett till en språkbytesprocess ...................... 
  
 61 
  
 2.4 
  
 Ambitionsnivån i det minoritetspolitiska arbetet 
  
 behöver höjas............................................................................ 
  
 64 
  
 2.5 Att fylla ett erkännande........................................................... 
  
 64 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 Respekt...................................................................................... 
  
 65 
  
 Humanitet................................................................................. 
  
 65 
  
 Makt att styra sin egen framtid ............................................... 
  
 66 
  
 3 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk........................ 
  
 67 
  
 3.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 67 
  
 3.2 
  
 Samernas särställning i det svenska samhället ........................ 
  
 68 
  
 3.3 
  
 Internationellt regelverk till skydd av urfolk.......................... 
  
 70 
  
 3.4 
  
 Ansvarstagande för tidigare förd politik efterfrågas av 
  
 samer 
  
 ........................................................................................ 
  
 74 
  
 3.5 
  
 Språket – en förutsättning för demokratisk delaktighet........ 
  
 78 
  
 3.6 
  
 De samiska frågorna hänger ihop............................................ 
  
 80 
  
 3.7 
  
 Slutsatser................................................................................... 
  
 82 
  
 4 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation................ 
  
 85 
  
 4.1 
  
 Språklig mångfald är en rikedom............................................. 
  
 85 
  
 4.2 
  
 Många varieteter av samiska .................................................... 
  
 87 
  
 4.3 
  
 Samiskt skriftspråk och ortografi............................................ 
  
 95 
  
 Skriftspråk................................................................................. 
  
 95 
  
 Ung ortografi............................................................................ 
  
 96 
  
 4.4 
  
 De samiska språkens situation i samhället.............................. 
  
 96 
  
 4.5 
  
 Nordisk reglering av vissa språkförhållanden......................... 
  
 98 
  
 4.5.1 
  
 Nordisk språkkonvention ............................................ 
  
 98 
  
 4.5.2 Utkast till nordisk samekonvention avlämnat 
  
 hösten 2005 ................................................................... 
  
 98 
  
 4.6 
  
 Språkkunskaper i samiska bland samer ................................... 
  
 99 
  
 4.6.1 
  
 Sameutredningens resultat............................................ 
  
 99 
  
 4.6.2 Professor Stevens resultat.............................. 
  
 105 
  
 4.7 
  
 Läs- och skrivkunnighet i samiska ........................................ 
  
 114 
  
 4.8 
  
 Hur hotat är samiskan?.......................................................... 
  
 116 
  
 6 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 5 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs.................................. 
  
 119 
  
 5.1 
  
 Sveriges åtaganden rörande nationella minoriteter.............. 
  
 119 
  
 5.1.1 Internationellt skydd av minoriteter ......................... 
  
 119 
  
 5.1.2 Ramkonventionen om skydd för nationella 
  
 minoriteter .................................................................. 
  
 122 
  
 5.1.3 Europeiska stadgan om landsdels- och 
  
 minoritetsspråk........................................................... 
  
 124 
  
 5.2 
  
 Den svenska minoritetspolitiken .......................................... 
  
 125 
  
 5.3 
  
 Europarådets granskning av den svenska 
  
 minoritetspolitiken ................................................................ 
  
 130 
  
 5.3.1 Synpunkter rörande implementering av 
  
 ramkonventionen........................................................ 
  
 131 
  
 5.3.2 Synpunkter rörande implementering av 
  
 minoritetsspråkskonventionen .................................. 
  
 133 
  
 5.4 
  
 Nationell uppföljning av minoritetspolitiken ...................... 
  
 135 
  
 5.5 
  
 Delbetänkandets förslag till förstärkt minoritetsskydd ...... 
  
 138 
  
 5.5.1 Implementeringen av åtagandena i 
  
 Europarådskonventionerna måste förbättras............ 
  
 138 
  
 5.5.2 En ny lag om nationella minoriteter och 
  
 minoritetsspråk behövs .............................................. 
  
 139 
  
 5.5.3 
  
 Ramkonventionens förhållande till 
  
 regeringsformen behöver klargöras........................... 
  
 139 
  
 5.5.4 Tydligare statligt ansvarstagande för 
  
 implementeringen av konventionsåtagandena .......... 
  
 140 
  
 5.5.5 Åtgärder krävs för att öka kunskaperna om 
  
 Sveriges konventionsåtaganden ................................. 
  
 140 
  
 5.5.6 Myndigheters skyldighet att informera om 
  
 rättighetslagstiftning måste följas upp ...................... 
  
 141 
  
 5.5.7 Nationella minoriteters möjligheter till inflytande 
  
 måste förbättras .......................................................... 
  
 141 
  
 5.5.8 
  
 Förslag rörande utbildning......................................... 
  
 141 
  
 5.5.9 Förvaltningsområdet för finska språket behöver 
  
 utvidgas........................................................................ 
  
 124 
  
 6 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever?.... 
  
 145 
  
 6.1 
  
 Sveriges och regeringens ansvar ............................................ 
  
 145 
  
 Cruz PÅ SAMHÄLLSNIVÅ .............................. 
  
 146 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 6.2 
  
 De nationella minoriteternas ansvar och delat ansvar 
  
 ..........151 
  
 II. FAKTORER PÅ GRUPPNIVÅ..................................... 
  
 151 
  
 III. FAKTORER PÅ INDIVIDNIVÅ................................ 
  
 153 
  
 7 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess 
  
 fortlevnad ................................................................ 
  
 155 
  
 7.1 
  
 Synpunkter från företrädare för samer ................................. 
  
 155 
  
 7.1.1 
  
 Sametinget ................................................................... 
  
 156 
  
 7.1.2 
  
 Svenska Samernas Riksförbund.................................. 
  
 162 
  
 7.1.3 Svenska kyrkans samiska råd...................................... 
  
 163 
  
 7.1.4 
  
 Gaaltije sydsamiskt kulturcentrum............................ 
  
 163 
  
 7.1.5 
  
 Sáminuorra................................................................... 
  
 165 
  
 7.1.6 
  
 Samer utanför Sápmi................................................... 
  
 167 
  
 7.2 
  
 Enkätundersökning bland samer i det sydsamiska 
  
 området ................................................................................... 
  
 170 
  
 7.3 
  
 Resultat från enkätundersökningen ...................................... 
  
 172 
  
 7.3.1 
  
 Personliga förhållanden .............................................. 
  
 173 
  
 7.3.2 
  
 Språk ............................................................................ 
  
 175 
  
 7.3.3 
  
 Offentlig service.......................................................... 
  
 187 
  
 7.3.4 Barn och undervisning i modersmålet ....................... 
  
 191 
  
 7.3.5 
  
 Kultur och media......................................................... 
  
 199 
  
 8 
  
 Samiskan och samers språkliga behov ........................ 
  
 205 
  
 8.1 
  
 Verktyg och egenmakt krävs för att bryta och vända 
  
 språkbytesprocessen............................................................... 
  
 205 
  
 8.2 
  
 Viljan att bevara och återta det samiska språket finns 
  
 hos samerna ............................................................................ 
  
 208 
  
 8.3 
  
 Bedömning av samers språkliga behov och 
  
 förutsättningar........................................................................ 
  
 210 
  
 Samiska barn och ungdomar.................................................. 
  
 211 
  
 Vuxna samer ........................................................................... 
  
 213 
  
 8.4 
  
 Effekter som behöver uppnås för att stärka och 
  
 revitalisera det samiska språket.............................................. 
  
 215 
  
 1. 
  
 Statushöjande effekt........................................................... 
  
 215 
  
 2. 
  
 Revitaliserande effekt......................................................... 
  
 216 
  
 3. 
  
 Synliggörande effekt .......................................................... 
  
 217 
  
 8 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 4. Sápmi effekt........................................................................ 
  
 218 
  
 8.5 
  
 Framgångsfaktorer vid revitalisering av några 
  
 urfolksspråk............................................................................ 
  
 218 
  
 Cree-indianerna, 
  i Waskaganish norr om Quebec i 
  
 Kanada ................................................................................... 
  
 220 
  
 Hualapai-indianerna, 
  Grand Canyon, U.S.A. ...................... 
  
 220 
  
 Maoriernas Jackson  
 Reo-modell, 
  Nya Zeeland............. 
  
 221 
  
 Punana  
 Leo-modellen, 
  Hawaii, U.S.A................................. 
  
 222 
  
 Framgångsfaktorer................................................................. 
  
 222 
  
 8.6 
  
 Positiva erfarenheter från revitalisering av samiskan........... 
  
 224 
  
 Samisk språk- och kultursita, norra Finland ........................ 
  
 225 
  
 Sydsamisk språkrevitalisering vid Svahken sijte................... 
  
 227 
  
 Kommentar ............................................................................ 
  
 228 
  
 8.7 
  
 Slutsatser................................................................................. 
  
 228 
  
 9 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga 
  
 förvaltningsområdet för samiska språket ..................... 
  
 231 
  
 9.1 
  
 Kommunernas beredskap ...................................................... 
  
 231 
  
 9.1.1 
  
 Yttranden från kommunerna ..................................... 
  
 231 
  
 Besök i ett antal kommuner .................................................. 
  
 235 
  
 9.1.2 
  
 Överväganden ............................................................. 
  
 237 
  
 9.2 
  
 Landstingens beredskap......................................................... 
  
 238 
  
 9.2.1 
  
 Landstingens synpunkter ........................................... 
  
 238 
  
 9.2.2 
  
 Överväganden ............................................................. 
  
 239 
  
 9.3 
  
 Domstolarnas och Domstolsverkets beredskap .................. 
  
 240 
  
 9.3.1 
  
 Synpunkter från domstolar ........................................ 
  
 240 
  
 9.3.2 
  
 Synpunkter från Domstolsverket .............................. 
  
 242 
  
 9.3.3 
  
 Överväganden ............................................................. 
  
 243 
  
 9.4 
  
 Länsstyrelsernas möjligheter och beredskap........................ 
  
 244 
  
 9.4.1 
  
 Synpunkter från länsstyrelserna ................................ 
  
 244 
  
 9.4.2 
  
 Överväganden ............................................................. 
  
 246 
  
 9.5 
  
 Övriga statliga myndigheters beredskap .............................. 
  
 247 
  
 9.5.1 
  
 Sametinget och Sameskolstyrelsen ............................ 
  
 247 
  
 9.5.2 
  
 Arbetsmarknadsverket ............................................... 
  
 248 
  
 9.5.3 
  
 Försäkringskassan....................................................... 
  
 249 
  
 9.5.4 
  
 Rikspolisstyrelsen och polismyndigheter ................. 
  
 249 
  
 9 
  
 Innehåll SOU 2006:19 
  
 9.5.5 
  
 Åklagarmyndigheten................................................... 
  
 250 
  
 9.5.6 
  
 Skatteverket och Kronofogdemyndigheten .............. 
  
 251 
  
 9.5.7 
  
 Tullverket .................................................................... 
  
 251 
  
 9.5.8 
  
 Vägverket..................................................................... 
  
 252 
  
 9.5.9 
  
 Överväganden.............................................................. 
  
 253 
  
 9.6 
  
 Sammanfattande överväganden ............................................. 
  
 254 
  
 10 
  
 Utvidgning av förvaltningsområde för samiska språket .. 
  
 257 
  
 10.1 
  
 Allmänt om modellen med förvaltningsområden ................ 
  
 257 
  
 10.2 
  
 Lagstiftningsåtgärder krävs för att bryta och vända 
  
 språkbytesprocessen............................................................... 
  
 259 
  
 10.3 
  
 Sakområden som skall lagregleras inom 
  
 förvaltningsområdet ............................................................... 
  
 262 
  
 10.4 
  
 Förslag till geografisk avgränsning av ett utvidgat 
  
 förvaltningsområde ................................................................ 
  
 265 
  
 10.5 
  
 Förslag till åtgärder för att underlätta genomförandet av 
  
 en utvidgning .......................................................................... 
  
 268 
  
 11 
  
 Vårda och utveckla det samiska språket ...................... 
  
 271 
  
 11.1 
  
 Samiskt språkarbete och nordiskt samiskt samarbete.......... 
  
 271 
  
 11.1.1 Sametinget ................................................................... 
  
 271 
  
 11.1.2 Samiskt parlamentariskt råd / Sámi 
  
 parlamentáralas rádi............................................................... 
  
 272 
  
 11.1.3 Samisk språknämnd / Sámi giellalávdegoddi ............. 
  
 273 
  
 Nordiskt samiskt språkpris.................................................... 
  
 273 
  
 11.1.4 Sameskolor och Samernas utbildningscentrum......... 
  
 274 
  
 Sameskolorna.......................................................................... 
  
 274 
  
 Samernas utbildningscentrum/Samij Åhpadusguovdásj...... 
  
 284 
  
 Gymnasieskola........................................................................ 
  
 275 
  
 11.2 
  
 Samisk språkvård betonar språkutveckling........................... 
  
 275 
  
 Språkteknologin ger möjligheter........................................... 
  
 277 
  
 Språkutvecklingens betydelse för samiskan.......................... 
  
 278 
  
 11.3 
  
 En samlad svensk språkpolitik............................................... 
  
 278 
  
 11.4 
  
 Slutsatser................................................................................. 
  
 279 
  
 10 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 12 
  
 Åtgärder för att främja och stärka det samiska 
  
 språkarbetet ............................................................ 
  
 281 
  
 12.1 
  
 Att leda och fastställa mål för det samiska språkarbetet ..... 
  
 281 
  
 12.2 
  
 Delat ansvar för tillsyn av minoritetspolitiken .................... 
  
 283 
  
 12.3 
  
 Samiska språkcenter som del av en fast struktur för det 
  
 samiska språkarbetet.............................................................. 
  
 287 
  
 12.4 
  
 Förstärkt samiskt inflytande rörande ortnamn.................... 
  
 293 
  
 12.5 
  
 Behov av språkundersökningar ............................................. 
  
 295 
  
 12.6 
  
 Bättre samordning av same- och minoritetspolitiska 
  
 frågor ..................................................................................... 
  
 296 
  
 13 
  
 Förbättra möjligheterna till undervisning i och på 
  
 minoritetsspråken..................................................... 
  
 299 
  
 13.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 299 
  
 13.2 
  
 Målsättningen i den svenska språkpolitiken är 
  
 otillräcklig för de nationella minoriteterna .......................... 
  
 302 
  
 13.3 
  
 Förskoleverksamhet för barn som tillhör de nationella 
  
 minoriteterna.......................................................................... 
  
 305 
  
 13.3.1 Förskolans betydelse för språkutvecklingen och 
  
 den kulturella identiteten ........................................... 
  
 305 
  
 13.3.2 Förskoleverksamhet på de nationella 
  
 minoritetsspråken borde utökas ................................ 
  
 306 
  
 13.4 
  
 Undervisning i de nationella minoritetsspråken .................. 
  
 309 
  
 13.4.1 Bakgrund ..................................................................... 
  
 309 
  
 13.4.2 Skolverkets förnyade kartläggning ............................ 
  
 312 
  
 13.4.3 Remissynpunkter rörande delbetänkandets 
  
 förslag .......................................................................... 
  
 314 
  
 13.4.4 Ytterligare förslag rörande undervisning i de 
  
 nationella minoritetsspråken...................................... 
  
 317 
  
 13.5 
  
 Undervisning på de nationella minoritetsspråken ............... 
  
 323 
  
 13.5.1 Undervisning på minoritetsspråket har stora 
  
 fördelar ........................................................................ 
  
 323 
  
 13.5.2 Tvåspråkig undervisning ............................................ 
  
 324 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 13.5.3 Förskola, sameskola och integrerad samisk 
  
 undervisning ................................................................ 
  
 327 
  
 Förskola .................................................................................. 
  
 327 
  
 Sameskolan ............................................................................. 
  
 329 
  
 13.5.4 Synpunkter från besök hos Sameskolstyrelsen ......... 
  
 333 
  
 13.6 
  
 Förslag till utbildningsåtgärder för barn och ungdomar ..... 
  
 336 
  
 13.6.1 Åtgärder för samiska barn och ungdomar................. 
  
 336 
  
 13.6.2 Åtgärder rörande samiska och andra läromedel........ 
  
 339 
  
 13.6.3 Behov av förbättrad rätt till undervisning på 
  
 nationellt minoritetsspråk .......................................... 
  
 344 
  
 13.7 
  
 Lärartillgång i de nationella minoritetsspråken .................... 
  
 351 
  
 13.8 
  
 Behov av ytterligare utbildningsåtgärder för vuxna 
  
 samer ...................................................................................... 
  
 353 
  
 Alfabetisering ......................................................................... 
  
 355 
  
 14 
  
 Behov av insatser för barn och ungdomar som tillhör 
  
 nationella minoriteter................................................ 
  
 357 
  
 14.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 357 
  
 14.2 
  
 Behov av insatser för att öka tillgången på 
  
 minoritetsspråkig barn- och ungdomslitteratur................... 
  
 358 
  
 14.2.1 Behovet av mer litteratur på de nationella 
  
 minoritetsspråken ....................................................... 
  
 358 
  
 14.2.2 Wyatt verksamhet............................................. 
  
 363 
  
 14.2.3 Bibliotekskonsulenter................................................. 
  
 366 
  
 14.2.4 De samiska bokbussarna............................................. 
  
 367 
  
 14.3 
  
 Nationella minoritetsbarns och ungdomars behov 
  
 behöver bevakas tydligare ...................................................... 
  
 368 
  
 14.4 
  
 De nationella minoriteternas ungdomsförbund behöver 
  
 stödjas ..................................................................................... 
  
 371 
  
 14.5 
  
 Kultursatsningar som riktar sig till barn och ungdomar...... 
  
 373 
  
 14.6 
  
 Stipendieverksamhet för att stärka barn- och ungdomars 
  
 språkutveckling och kulturella identitet ............................... 
  
 374 
  
 15 
  
 Aktivt synliggörande av det samiska i samhället ........... 
  
 377 
  
 12 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 15.1 
  
 Synliggörande främjar språklig revitalisering ....................... 
  
 377 
  
 15.2 
  
 Allmän flaggdag för att synliggöra det samiska folket ........ 
  
 378 
  
 15.2.1 Samefolkets dag den 6 februari .................................. 
  
 378 
  
 15.2.2 Samiska flaggan........................................................... 
  
 378 
  
 15.2.3 Nordiskt bakgrundsarbete ......................................... 
  
 379 
  
 15.2.4 Sveriges allmänna flaggdagar...................................... 
  
 379 
  
 15.2.5 Nationell markering ................................................... 
  
 380 
  
 15.3 
  
 Skyltning på samiska och samiska ortnamn i 
  
 postnummersystemet ............................................................ 
  
 381 
  
 15.3.1 Skyltning ..................................................................... 
  
 381 
  
 15.3.2 Postorter ..................................................................... 
  
 383 
  
 15.4 
  
 Översättning av författningar till samiska............................ 
  
 384 
  
 15.5 
  
 Medias möjligheter att främja samiska ................................. 
  
 385 
  
 15.5.1 Skrivna medier och förslag på anpassat presstöd...... 
  
 386 
  
 15.5.2 Etermedia och nytt sändningstillstånd...................... 
  
 387 
  
 16 
  
 Sveriges fortsatta arbete rörande nationella 
  
 minoriteter .............................................................. 
  
 389 
  
 16.1 
  
 Ytterligare steg i utvecklandet av minoritetspolitiken......... 
  
 389 
  
 16.2 
  
 Kunskapshöjande insatser ..................................................... 
  
 391 
  
 16.3 
  
 Uppföljning av den pågående minoritetspolitiska 
  
 processen ................................................................................ 
  
 393 
  
 16.4 
  
 Överväga utvidgat åtagande och högre servicegrad ............. 
  
 395 
  
 16.4.1 Utbildningsväsendet................................................... 
  
 395 
  
 16.4.2 Hälso- och sjukvården................................................ 
  
 396 
  
 16.4.3 Skriftlighet i myndighetsärenden .............................. 
  
 398 
  
 16.5 
  
 Behov att säkra högre kompetens i minoritetsspråken 
  
 för framtiden .......................................................................... 
  
 405 
  
 16.6 
  
 Övriga frågor.......................................................................... 
  
 407 
  
 16.6.1 Kartläggning av behoven för meänkieli, romani 
  
 chib och jiddisch ......................................................... 
  
 407 
  
 16.6.2 Finlandssvenskarna och ramkonventionen............... 
  
 409 
  
 17 
  
 Konsekvenser av förslagen......................................... 
  
 411 
  
 13 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 17.1 
  
 Minoritetspolitiken – ett politiskt reformområde ............... 
  
 411 
  
 17.2 
  
 Ett utvidgat samiskt förvaltningsområde.............................. 
  
 414 
  
 Kommuner.............................................................................. 
  
 414 
  
 Landsting ................................................................................ 
  
 417 
  
 Länsstyrelser........................................................................... 
  
 417 
  
 Domstolar............................................................................... 
  
 418 
  
 Övriga statliga myndigheter .................................................. 
  
 418 
  
 17.3 
  
 Nationellt tillsynsansvar för Sametinget............................... 
  
 419 
  
 17.4 
  
 Nationell informations- och utbildningssatsning 
  
 rörande nationella minoriteter............................................... 
  
 420 
  
 17.5 
  
 Åtgärder för förstärkt samiskt språkarbete .......................... 
  
 421 
  
 Samiska språkcentra ............................................................... 
  
 421 
  
 Samisk språkuppföljning........................................................ 
  
 422 
  
 Övriga förslag ......................................................................... 
  
 422 
  
 17.6 
  
 Åtgärder på utbildningsområdet ........................................... 
  
 422 
  
 Förändringar i bestämmelser rörande 
  
 modersmålsundervisning ............................................ 
  
 422 
  
 Pilotverksamhet rörande modersmålsundervisning............. 
  
 424 
  
 Utökad integrerad samisk undervisning ............................... 
  
 424 
  
 Ökade anslag till samiska läromedel ..................................... 
  
 424 
  
 Samisk studievägledare........................................................... 
  
 425 
  
 Informationsmaterial för skolbruk ....................................... 
  
 425 
  
 Stimulansbidrag till kommuner för tvåspråkig 
  
 förskoleverksamhet och undervisning....................... 
  
 425 
  
 Övriga förslag ......................................................................... 
  
 427 
  
 17.7 
  
 Insatser för barn och ungdomar............................................ 
  
 427 
  
 17.8 
  
 Aktivt synliggörande av det samiska i samhället .................. 
  
 428 
  
 17.9 
  
 Övriga konsekvenser.............................................................. 
  
 428 
  
 Den kommunala självstyrelsen.............................................. 
  
 428 
  
 Sysselsättning.......................................................................... 
  
 428 
  
 Små företags förutsättningar ................................................. 
  
 428 
  
 Offentlig service..................................................................... 
  
 429 
  
 Jämställdhet mellan män och kvinnor................................... 
  
 429 
  
 Integrationspolitiska mål ....................................................... 
  
 429 
  
 Konsekvenser för barn och unga........................................... 
  
 430 
  
 14 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:19 
  
 17.10Finansiering............................................................................ 
  
 430 
  
 Samarbetet inom Europeiska unionen.................................. 
  
 434 
  
 18 Författningskommentarer .......................................... 
  
 435 
  
 Referenser ...................................................................... 
  
 451 
  
 Särskilt yttrande .......................... 
  
 459 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv 2004:6 .................................... 
  
 461 
  
 Bilgag 2 Tilläggsdirektiv 2005:23 ..................................... 
  
 465 
  
 Bilaga3 Tilläggsdirektiv 2005:139 .................................... 
  
 469 
  
 Bilaga 4 Europeisk stadga om landsdels- eller 
  
 minoritetsspråk ........................................................ 
  
 471 
  
 Bilaga 5 Ramkonvention om skydd för nationella 
  
 minoriteter .............................................................. 
  
 503 
  
 Bilaga 6 Redovinsning av enkätundersökning...................... 
  
 521 
  
 Bilaga 7 Att förlora sitt språk av Garner .................. 
  
 547 
  
 Bilaga 8 Gemensam värdegrund ........................................ 
  
 563 
  
 15 
 Sammanfattning 
 Det samiska språket är hotat 
 Den assimilerings- och utbildningspolitik som under lång tid bedrivits i norra Sverige har medfört att många samer, som talat samiska som barn, förlorat sitt samiska språk och att yngre genera- tioner av samer aldrig har fått lära sig samiska. En del samer upple- ver att de blivit berövade sitt språk. Viljan att bevara och återta det samiska språket är dock stark. 
 Det samiska språket är hotat och mindre varieteter såsom syd- och lulesamiska riskerar att helt försvinna. Det skulle innebära att en del av Sveriges levande kulturarv och en viktig del av det samiska folkets kollektiva identitet skulle gå förlorad. För ett urfolk är bevarandet av språket livsviktigt för kontinuiteten och förmedlan- det av kulturen. 
 Av Sveriges ca 20 000 samer talar ungefär hälften samiska och endast en fjärdedel kan läsa och skriva på samiska. Andelen som talar samiska är dessutom mindre i de sydligare delarna av Sápmi. De äldre samerna behärskar i allmänhet samiska bättre. Många i föräldragenerationen har dock inte själva tillräckliga språkliga kun- skaper för att kunna överföra det samiska språket till barnen, även om de skulle vilja det. 
 Folkrättsligt åtagande att skydda och stödja minoritetsspråken 
 Erkännandet av samerna som en nationell minoritet i enlighet med Europarådets minoritetskonventioner innebär att Sverige som stat har en folkrättslig förpliktelse att aktivt främja det samiska språkets fortlevnad. Erkännandet innebär bl.a. att samerna skall ges infly- tande i frågor som berör dem. Som urfolk har samerna även rätt till självbestämmande. 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2006:19 
  
 Arbetet med att förverkliga de nationella minoriteternas språk- liga och kulturella rättigheter är en del av Sveriges arbete med de mänskliga rättigheterna. Genomförandet av den lagstiftning som infördes i april år 2000 om rätt att använda samiska, finska respek- tive meänkieli i kontakter med myndigheter och domstolar har dock visat sig vara otillräckligt. Enskilda kan inte fullt ut nyttja de rättigheter lagen ger. Ett bristande svenskt genomförande av dessa rättigheter innebär att Sverige förlorar i internationell trovärdig- het. 
 Enligt Europarådet kommer ytterligare åtgärder att krävas för att Sverige skall leva upp till sina internationella åtaganden, bl.a. behö- ver skyddet för sydsamiskan bli bättre och det måste ske omgå- ende. Detta innebär att Sverige för samiskans del nått ett vägskäl där de internationella åtagandena ställs på sin spets. Välmenande intentioner räcker inte längre för att sydsamiskan skall ges möjlig- het att återvinna mark och fortleva på sikt. Den kritik som Europa- rådet riktat mot den svenska minoritetspolitiken måste således resultera i konkreta beslutsamma åtgärder och bättre implemente- ring av konventionsbestämmelserna. En rad förslag till förstärkt minoritetsskydd har lämnats i delbetänkandet 
 1 
 . 
 Eftersom samerna är ett gränsöverskridande folk bör Sverige även intensifiera det gemensamma arbetet med Norge och Finland för att stödja det samiska folkets strävan att bevara det samiska språket och kulturen. Sådant samarbete har efterlysts av Europa- rådet. 
 Att återta det samiska språket 
 För att kunna bryta och vända den pågående språkbytesprocessen behöver åtgärder sättas in parallellt på olika områden. Revitalisering av det samiska språket kräver medvetet och långsiktigt arbete på  
 samhälls-, 
  grupp- och individnivå. Majoritetssamhället kan bistå samerna genom skapandet av ett språkbevarande klimat i samhället och genom att ge samerna konkreta verktyg för att återta språket. Om samerna ges verktyg och förutsättningar att forma sin egen framtid, kan den styrka som gruppen besitter kanaliseras för att vända språkbytesprocessen. De åtgärder som behöver vidtas skall ha statushöjande, revitaliserande och synliggörande effekt på det samiska språket. 
  
 1  
 Rätten till mitt språk – Förstärkt minoritetsskydd, SOU 2005:40. 
 18 
  
 SOU 2006:19 
  
 Sammanfattning 
  
 För ett hotat språk utgör barn och ungdomars förbättrade språkkunskaper en livförsäkring, eftersom barnen är språkets framtida kulturbärare. Antalet talare av samiska kan medvetet utökas genom att föräldrar ges bättre kunskaper om additiv två- språkighet och förskolan och skolan aktivt stödjer barns och ung- domars språkutveckling i samiska. Om vuxna med passiva kunska- per i samiska ges möjlighet att förbättra sina språkkunskaper kan antalet aktiva talare utökas. De samer som vill återta det samiska språket skall ges möjligheter till det. 
 Förvaltningsområdet för samiska behöver utvidgas 
 Ett sätt att höja det samiska språkets status i samhället är språklag- stiftning. Om rätten att använda samiska i officiella situationer utvidgas till att omfatta även det sydsamiska området, skulle fler samer få möjligheter att bruka och utveckla sitt språk genom mångsidigare användning. Samtidigt skulle språket bli mer använd- bart, vilket skulle motivera fler unga att lära sig det. Enskilda skulle få rätt till förskola och äldreomsorg helt eller delvis på samiska i ytterligare kommuner. 
 Förvaltningsområdet för samiska föreslås utvidgas till att även omfatta Arvidsjaur, Thornton, Dorotea, Härjedalens, Krokoms, Lycksele, Malå, Piteå, Skellefteå, Sorsele, Storumans, Strömsunds, Umeå, Vilhelmina, Vindelns, Åre, Åsele, Älvdalens, Älvsbyns och Östersunds kommuner. Det är avgörande betydelse att det utvid- gade förvaltningsområdet blir tillräckligt stort så att en majoritet av samerna i Sápmi omfattas av åtgärderna och att starka samiska orter tas med. Tillkommande kommuner och myndigheter bör nyttja den föreslagna  
 3-åriga 
  informations- och utbildningssatsningen för att höja den minoritetsrättsliga och språkliga kompetensen. Stats- bidrag bör utgå till kommuner i förvaltningsområdet för de mer- kostnader som uppstår. 
 Förstärkt samiskt språkarbete 
 Sametinget bör som folkvalt organ för samerna fastställa målen för det samiska språkarbetet. Målen för de insatser som görs för att främja, vårda och utveckla det samiska språket fordrar en demo- 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2006:19 
  
 kratisk förankring som ett folkvalt organ kan ge. Sametinget bör även ha vidgat inflytande rörande samiska ortnamn. 
 Två samiska språkcentra föreslås i det sydsamiska området. På sikt behöver ytterligare språkcentra tillkomma i det nordsamiska området. Språkcentren skall arbeta med aktivt uppsökande språk- revitalisering bland samer på lokal och regional nivå. Sametinget föreslås vara huvudman för verksamheten. Språkcentren kan även fungera som stödjande resurs inom förvaltningsområdet. Samiska språkuppföljningar behöver genomföras regelbundet för att ge en bättre bild av genomförda åtgärders effekt. 
 Revitaliseringsinsatser inom utbildningsväsendet 
 Barn som tillhör de nationella minoriteterna har rätt att tillägna sig sitt minoritetsspråk och att utveckla en minoritets- eller urfolks- identitet. Skolverkets kartläggning visar att modersmålsundervis- ningen inte fungerar tillfredsställande. Tvåspråkig undervisning förekommer i mycket liten utsträckning. Bestämmelserna rörande modersmålsundervisning behöver ändras så att en kommun skall anordna modersmålsundervisning genom distansundervisning tills en lämplig lärare har hittats. Möjligheterna att utveckla moders- målsundervisning på distans bör utvecklas ytterligare. 
 Alla samiska barn i landet skall ges möjlighet att lära sig samiska och förutsättningarna för att delta i undervisning i och på samiska måste förbättras. Möjligheterna att anordna integrerad samisk undervisning bör utökas och förbättras. Sameskolstyrelsen bör ges i uppdrag att finna nya vägar att anordna modersmålsundervisning för samiska elever. Tillgången på samiska läromedel måste förbätt- ras och befintligt egentillverkat undervisningsmaterial behöver spridas mer. En sydsamisk sida behövs på webbportalen Tema modersmål. Sametinget och Sameskolstyrelsen bör verka för att det skapas nätverk för samiska modersmålslärare och att ett nära samarbete etableras med högskolor där samiska undervisas. En samisk studievägledartjänst bör inrättas. 
 En utredning bör tillsättas för att se över möjligheterna att införa en lagstadgad rätt till tvåspråkig verksamhet i förskolan och två- språkig undervisning i grundskolan på de nationella minoritets- språken och införandet av ett nationellt bevarandeprogram för de nationella minoritetsspråken. Flera europeiska länder har tagit ett större ansvar för nationella minoriteters utbildningssituation än 
 20 
  
 SOU 2006:19 
  
 Sammanfattning 
  
 Sverige, och vi bör dra lärdom av dessa länders erfarenheter. Efter- som det är angeläget att en förbättring kommer till stånd omgå- ende, bör regeringen under tiden frågan utreds och bereds, bistå kommuner med statligt stimulansbidrag för att mer tvåspråkig undervisning skall komma i gång redan nu. Frågan om lärartillgång behöver också ses över. 
 Alla vuxna samers möjligheter att få lära sig läsa och skriva på samiska (alfabetisering) måste säkerställas så länge behovet kvar- står. Enskilda skall ges ekonomiska möjligheter att delta i alfabeti- seringskurser. 
 Insatser för barn och ungdomar 
 Barnombudsmannen bör ges ett tydligare uppdrag att bevaka nationella minoritetsbarns behov i samhället. Ungdomsförbund som företräder nationella minoriteter bör ges stöd och möjlighet till inflytande i minoritetspolitiken. 
 Läsning på det egna språket är ett grundläggande behov för att kunna tillägna sig språket och för att stärka språkutvecklingen. Satsningar behövs för att öka tillgången på barn- och ungdoms- böcker på de nationella minoritetsspråken. Biblioteksverksamhet som riktar sig till nationella minoriteter bör utökas. Biblioteks- konsulenter bör inrättas för samtliga nationella minoritetsspråk och barn- och ungdomsverksamhet bör prioriteras. En permanent finansiell lösning för de samiska bokbussarna bör hittas. 
 Kultur på minoritetsspråket fyller en språkrevitaliserande och identitetsskapande funktion. Statens kulturråd bör särskilt beakta barns och ungdomars behov vid fördelningen av medel till natio- nella minoriteter. Regeringen bör överväga möjligheterna att utöka kulturanslaget så att nationella minoritetsbarns behov kan tillgodo- ses på ett bättre sätt. 
 Barns och ungdomars möjligheter att tillägna sig minoritets- språket skall inte vara beroende av familjens ekonomiska situation. Särskilda medel bör avsättas för stipendier till verksamheter som syftar till att stärka barns och ungdomars språkutveckling och/eller deras kulturella minoritets- eller urfolksidentitet. 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2006:19 
  
 Aktivt synliggörande av det samiska i samhället 
 Det samiska språkets ställning kan stärkas genom att synliggöra det samiska bättre i majoritetssamhället. Det påverkar majoritets- befolkningens förståelse för samerna och stärker samers, och sär- skilt barn och ungdomars, kulturella identitet. Det främjar även språklig revitalisering. För att bättre synliggöra det samiska folket bör 6 februari, samefolkets dag, göras till allmän flaggdag. Arbetet med skyltning med samiska ortnamn bör intensifieras och fast- ställda samiska ortnamn skall kunna användas som postorter. 
 Övriga förslag 
 Den i delbetänkandet föreslagna tillsynen över lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk bör delas mellan länsstyrelsen och Sametinget. Sametinget bör som myndighet ges nationellt tillsyns- ansvar rörande det samiska språket i kommunerna. Detta innefattar bl.a. styrning, tillsyn, fördelning av ekonomiska medel och sam- ordning. 
 Erfarenheterna visar att de same- och minoritetspolitiska frå- gorna inte samordnas i tillräcklig grad på central nivå. Följden blir att de nationella minoriteternas behov inte behandlas i sin helhet. För att beslutsfattandet skall vila på en bättre helhetsbild och för att revitaliseringsinsatser skall bli effektivare, bör ett samordnings- kansli inrättas inom regeringskansliet för same- och minoritets- politiska frågor. Inrättandet av ett samordningskansli skulle även underlätta det internordiska arbetet i dessa frågor. 
 Grundläggande förvaltningsrättsliga författningar och författ- ningar som särskilt rör de nationella minoriteternas rättigheter, samisk kultur, språk och näringar bör översättas till samiska. Mot- svarande föreslås för finska och meänkieli. Detta skulle öka rätt- säkerheten i myndighetsutövningen inom förvaltningsområdena och även utveckla språken. 
 22 
 Summary 
 To Reclaim My Language 
 – Measures to Strengthen the Sami Language 
 The Sami Language Is Threatened 
 The assimilation and educational policies that were practised in Northern Sweden over a long period of time have caused many Robbins, who spoke the Sami language as children, to lose their Sami language and cause younger generations of Sami not to learn the Sami language. Some Sami feel that they Frazier deprived of their language. The will to preserve and to reclaim the language is strong. 
 The Sami language is threatened and the smaller varieties, such as South Sami and Lule Sami, are at risk of disappearing completely. This would mean that a part of Swedens living cultural heritage and an important part of the collective identity of the Sami people would be lost. For an indigenous people, the preservation of the language is of vital importance to the continuity and the transmis- sion of the culture. 
 Approximately half of the 20 000 Robbins in Sweden speak Sami and a fourth are literate in Robbins. The number of speakers is lower in the Southern parts of Sápmi. In general older Sami possess a better mastery of the Sami language. Many in the parental genera- tion do not have sufficient language skills Mitchell to transmit the Sami language to the next generation, even if they wanted to. 
 International Obligation to Protect and Support Minority Languages 
 The recognition of the Sami as a national minority in Wilkins is under an international obligation to actively promote the Sami language in order to safeguard it. The recognition means  
 inter Miller are to be given influence in matters regarding 
 23 
  
 Summary 
  
 SOU 2006:19 
  
 them. As an indigenous people the Sami also have a right to self- determination. 
 The work to implement the linguistic and cultural rights of na- tional minorities is part of Swedens work with human rights. The realization of the legislation enacted in April of 2000 on the right to use Sami, Finnish and Turner in contacts with authorities and courts of law has been insufficient. Individuals are unable to use the rights guaranteed by the law. An inadequate Swedish implementation of these rights questions Swedens international credibility. 
 According to the Council of Europe, additional measures will be necessary in order for Sweden to live up to its international obliga- tions,  
 inter Villegas of the South Sami language will have to be improved and this will have to occur promptly. This means that Sweden has Thompson  
 cross-roads 
  where international obligations are brought to the forefront.  
 Well-meaning 
  intentions are no longer sufficient for the South Sami language to regain ground and to survive in the long run. The criticism of the Council of Europe needs to result in concrete, decisive measures and better imple- mentation of the provisions of the conventions. A number of mea- sures to strengthen the protection of minorities have been propo- sed in the previously delivered report. 
 1 
  
 Since the Sami transcend state boundaries, Sweden should inten- sify the cooperation with Norway and Finland in order to find ways to promote the Sami peoples endeavour to preserve the Sami language and culture. Such cooperation has Henry by the Council of Europe. 
 To Reclaim the Sami Language 
 Parallel measures need to be taken in order to halt and reverse the process of language shift. Revitalization of the Sami language will require conscious and  
 long-term 
  work at society, group and indivi- dual levels. The majority society can assist the Sami by creating a  
 language-preserving 
  environment and by giving the Sami the tools to reclaim their language. If the Sami are given the tools and the prerequisites to mould their own future, the strength of the group can be channelled to reverse the process of language shift. Measures are 
  
 1  
 The Right to My Language – Enhanced Minority Rights Protection, Swedish Government Official Reports Series, No. 2005:40. 
 24 
  
 SOU 2006:19 
  
 Summary 
  
 needed to raise the status of the Sami language, and to revitalize and make the language more visible in society. 
 Children and youth are the life insurance of a threatened lang- uage, since they are the future bearers of the culture. The number of Sami speakers can consciously be increased by giving parents better knowledge about additive bilingualism and by  
 pre-schools 
  and schools actively supporting the Sami language development of children and youth. If adults with passive knowledge in Robbins are given the opportunity to improve their language skills, the number of active speakers can be increased. The Sami that wish to reclaim the Sami language should be given the opportunity to do so. 
 The Administrative Area for the Sami Language Needs to Be Expanded 
 Enactment of language legislation is one way to raise the status of the Sami language in society. If the right to use Sami in official si- tuations is expanded to the South Sami area, more Sami will be gi- ven the opportunity to use and develop their language through ver- satile usage. The language would also become more useful, which would motivate more young people to learn it. Individuals would also be given the right to  
 pre-school 
  and  
 care-of-the-elderly 
  partly or completely in Robbins in an additional number of municipalities. 
 The administrative area for the Sami language is proposed to be expanded so that it would also include the municipalities of Arvidsjaur, Smith, Dorotea, Härjedalen, Krokom, Lycksele, Malå, Piteå, Skellefteå, Sorsele, Storuman, Strömsund, Umeå, Vilhelmina, Vindeln, Åre, Åsele, Älvdalen, Älvsbyn and Östersund. It is of cru- cial importance that the expanded administrative area will be large enough so that a majority of Sami living in Sápmi be included in the measures and that Sami strongholds be included. The proposed ad- ditional municipalities and authorities should take advantage of the proposed  
 three-year 
  information and educational effort to improve their language competence and competence in minority rights po- licy. Government grants are proposed to cover additional costs of the municipalities in the administrative area. 
 25 
  
 Summary 
  
 SOU 2006:19 
  
 Enhanced Williams Efforts 
 The Sami Parliament of Sweden (Sametinget) should, Richmond publicly elected body for Sami, establish the goals of Sami language Vasquez. It is essential that the goals to promote, preserve and develop the Sami language be democratically anchored. The Sami Parliament should also be given increased influence on the establishment of Sami placenames. 
 The establishment of two Sami language centres are proposed in the South Sami area. Additional language centres should eventually be established in the North Sami area. The language centres are to take active,  
 publicly-oriented, 
 language-revitalizing 
  action among the Sami on local and regional levels. The language centres should act under the auspices of the Sami Parliament. The language centres can also be supportive resource centres in the administrative area. Sami language surveys need to be conducted at regular intervals in order to gain better knowledge on the efficiency of the measures taken. 
 Revitalization Brooks in the Field of Education 
 Children who belong to the national minorities have the right to acquire their minority language and to develop a minority or indi- genous identity. Reports by the National Agency for Education (Skolverket) show that mother tongue teaching is unsatisfactory. Bilingual teaching is almost  
 non-existent. 
  The regulations on mother tongue teaching need to be altered so that municipalities will be obligated to arrange such teaching by remote teaching until a local teacher can be found. Methods for remote teaching need to be developped even more. 
 All Sami children in the country must be given the opportunity to learn Sami and the opportunities for mother tongue teaching and teaching in Robbins must be improved. The possibilities to arrange integrated Sami teaching should be improved and expanded. The Sami School Board (Sameskolstyrelsen) should be given the as- signment to find new ways to arrange mother tongue teaching for Sami pupils. More educational material in Robbins is needed and avai- lable  
 locally-produced 
  educational material need to be dissemina- ted. A South Sami homepage is needed on the Mother tongue government website. The Sami Parliament and the Sami School 
 26 
  
 SOU 2006:19 
  
 Summary 
  
 Board should take measures to create a network for mother tongue teachers in Sami and to establish a close cooperation with universi- ties where Sami is being taught. An academic guidance councillor to Sami pupils should be appointed. 
 A government commission should be appointed to analyse the possibility to enact a statutory right to bilingual teaching in pre- school and compulsory school in national minority languages and to establish a national program for the promotion of national mi- nority languages. Many European states have taken greater respon- sibility for educational situation of their national minorities than Sweden. Sweden should learn from other states experiences. Since it is essential that an immediate improvement is made, the govern- ment should assist Woodard government funding so that bilingual teaching will be arranged while the matter is being inves- tigated. Ways to improve the availability of minority language tea- chers needs to be looked into Miller. 
 The opportunity for all adult Robbins to develop literacy in Charles to be safeguarded as long as the need remains. Individuals must be given the financial means to participate in literacy training in Robbins. 
 Measures for Children and Youth 
 The Childrens Ombudsman should be given a clear assignment to monitor the needs of children belonging to national minorities. Youth organizations that represent national minorities should be given the support and opportunity to influence the national mino- rity policies. 
 Reading in ones own language is a fundamental necessity in or- der to acquire the language and to strengthen the development of the language. Measures are needed to improve availability of child- rens and youth literature in national minority languages. Public library activity directed towards national minorities should be inc- reased. Library advisory officers should be appointed for the natio- nal minority languages and activities towards children and youth should be given priority. A permanent financial solution should be found for the Sami library buses. 
 Minority language culture Valentine and  
 identity-streng- 
  thening effect. The Swedish National Council for Cultural Affairs (Statens kulturråd) should give special consideration to the needs 
 27 
  
 Summary 
  
 SOU 2006:19 
  
 of children and youth when deciding on government funding for national minorities. The government should consider increasing government funding for culture in order to better fulfil the needs of national minority children. 
 The opportunities of national minority children and youth to acquire their minority language must be independent on the fa- milys financial situation. Special funding should be set aside for scholarships for activities that aim to strengthen the language de- velopment or the development of a minority or indigenous identity of children and youth. 
 Active Measures for Making the Sami and the Sami Language More Visible in Society 
 The situation of the Sami can be improved by making the Sami and their language more visible in society. This would increase the ma- joritys understanding for the Sami and strengthen the cultural identity of Sami, especially Medina youth. This would also promote language revitalization. To facilitate this, the 6th of February, the Sami peoples' day, should be made a public Flag Day. The efforts to display Robbins placenames on public  
 sign-posts 
  should be intensified. Official Sami placenames should also be usable as valid postal addresses. 
 Additional Proposals 
 The national responsibility for supervision of the Act on National Minorities and Minority Languages, which has been proposed in the first report, should be divided between the County Administ- rative Board and the Sami Parliament. The Sami Parliament, in its role as a government authority, should be given the task of supervi- sion of the Sami language in the municipalities. This includes  
 inter May  
 direction, supervision, distribution of government grants and coordination. 
 Experience has shown that the Sami and National Minority Poli- cies are not being sufficiently coordinated within the central go- vernment. Flores has resulted in a situation where the needs of the national minorities are not dealt with in a comprehensive way. In order for decision making to rely on a better comprehensive view 
 28 
  
 SOU 2006:19 
  
 Summary 
  
 and for revitalization measures to be more efficient, a coordination secretariat for Sami and National Minority Policies should be es- tablished within the Ministries. Such a secretariat would also faci- litate inter Nordic cooperation in Ortiz matters. 
 Fundamental administrative law statutes and statutes that affect national minority rights, Robbins culture, language and industry sho- uld be translated into Robbins. The same applies for Finnish and Meänkieli. This would improve rule of law in use of government powers within the administrative areas and it would also develop the languages. 
 29 
 Författningsförslag 
 Förslag till 
 lag (2006:xx) om nationella minoriteter och minoritetsspråk 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Allmänna bestämmelser 
 Lagens tillämpningsområde 
 1 § 
 Denna lag tillämpas hos kommunala samt statliga regionala och lokala förvaltningsmyndigheter. 
 För förvaltningsområden för samiska, finska och meänkieli gäller även särskilda bestämmelser rörande enskilda talares rätt att använda dessa språk i kontakter med förvaltningsmyndigheter. 
 Lagen tillämpas också hos länsrätt, tingsrätt, fastighetsdomstol, miljödomstol och sjörättsdomstol med en domkrets som helt eller delvis omfattar respektive förvaltningsområde. 
 2 § 
 Nationella minoriteter är samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar i enlighet med Sveriges åtaganden enligt Europarådets ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk. 
 Minoritetsspråk är samiska, finska, meänkieli, romani chib och jiddisch. 
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2006:19 
  
 3 § 
 De nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla sitt språk, sin kultur- och samfundsliv skall främjas av det allmänna. 
 4 § 
 Det allmänna skall i sin verksamhet beakta de nationella minori- teternas särart och deras behov av skydd och stöd för att deras språk och kultur skall fortleva i Sverige. Barns behov att få utveckla en kulturell identitet och det egna minoritetsspråket skall beaktas särskilt. 
 De nationella minoriteterna skall på alla nivåer i samhället ges möjligheter till inflytande i frågor som berör dessa, så långt det är möjligt. 
 Särskilda bestämmelser rörande förvaltningsområden 
 5 § 
 Med förvaltningsområde för samiska avses Arjeplogs, Nichols, Thornton, Dorotea, Gällivare, Härjedalens, Jokkmokks, Kirunas, Krokoms, Lycksele, Malå, Piteå, Skellefteå, Umeå, Sorsele, Storumans, Strömsunds, Vilhelmina, Vindelns, Åre, Åsele, Älvdalens, Älvsbyns och Östersunds kommuner. 
 Med förvaltningsområde för finska avses Gällivare, Haparanda, Kiruna, Pajala, Övertorneå kommuner samt samtliga kommuner i Stockholms, Södermanlands, Uppsala och Västmanlands län. 
 Med förvaltningsområde för meänkieli avses Gällivare, Haparanda, Kiruna, Pajala och Övertorneå kommuner. 
 Rätt att använda samiska, finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter 
 6 § 
 En enskild har rätt att använda samiska, finska eller meänkieli vid sina muntliga och skriftliga kontakter med en förvaltningsmyndig- het i ärenden som avser myndighetsutövning i förhållande till honom eller henne, om ärendet har anknytning till förvaltningsom- rådet. 
 Om den enskilde använder minoritetsspråk i ett sådant ärende, är myndigheten skyldig att ge muntligt svar på detta språk. Ett skrift- 
 32 
  
 SOU 2006:19 
  
 Författningsförslag 
  
 ligt beslut i ett sådant ärende skall innehålla en upplysning på minoritetsspråket om att beslutet kan översättas muntligen till minoritetsspråket av myndigheten på begäran av den enskilde. 
 Myndigheten skall även i övrigt sträva efter att bemöta den enskilde på det egna minoritetsspråket. 
 7 § 
 Förvaltningsmyndigheterna får bestämma särskilda tider och sär- skild plats för minoritetsspråkstalandes besök och telefonsamtal. 
 Rätt att använda samiska, finska och meänkieli hos domstolar 
 8 § 
 Den som är part eller ställföreträdare för part i ett mål eller ett ärende hos domstol har rätt att använda samiska, finska eller meän- kieli under målets eller ärendets handläggning, om målet eller ären- det har anknytning till förvaltningsområdet. 
 Rätten att använda det egna minoritetsspråket omfattar också de domstolar dit en dom eller ett beslut i ett mål eller ärende som avses i första stycket överklagas. 
 9 § 
 Rätten att använda samiska, finska eller meänkieli i mål eller ärenden hos domstolar enligt 8 § omfattar rätt att ge in handlingar och skriftlig bevisning på detta språk, rätt att få de handlingar som hör till målet eller ärendet muntligen översatta till minoritets- språket och rätt att vid muntlig förhandling inför domstolen tala detta språk. Domstolen skall översätta handlingar och skriftlig bevisning till svenska, om det inte är uppenbart onödigt. 
 Även i övrigt skall domstolen i sina kontakter sträva efter att bemöta minoritetsspråkstalande part eller ställföreträdare för part på minoritetsspråket. 
 10 § 
 Den som vill använda samiska, finska eller meänkieli under ett måls eller ett ärendes handläggning i domstol enligt 8 § skall begära detta i samband med att målet eller ärendet inleds eller första gången parten skall yttra sig i målet eller ärendet. Om en begäran att använda minoritetsspråk framställs senare får den avslås. 
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2006:19 
  
 En begäran att använda minoritetsspråk får även avslås om det är uppenbart att den har ett otillbörligt syfte. 
 11 § 
 Om en part eller ställföreträdare för part skall få använda samiska, finska eller meänkieli i rättegång, skall tolk anlitas i enlig- het med bestämmelserna i 5 kap.  
 6-8 
  §§ och 33 kap. 9 § rättegångs- balken och  
 50-52 
  §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). 
 Minoritetsspråk i förskoleverksamhet och äldreomsorg 
 12 § 
 När en kommun i förvaltningsområdet erbjuder plats i förskole- verksamhet enligt 2 a kap. 1 och 7 §§ skollagen (1985:1100), skall kommunen ge barn vars vårdnadshavare begär det möjlighet till plats i förskoleverksamhet där hela eller delar av verksamheten bedrivs på samiska, finska eller meänkieli. 
 13 § 
 En kommun i förvaltningsområdet skall erbjuda den som begär det möjlighet att få hela eller delar av den service och omvårdnad som erbjuds inom ramen för äldreomsorgen av personal som behärskar den enskildes minoritetsspråk. 
 Undantag 
 14 § 
 Om det finns särskilda skäl får regeringen föreskriva att en viss myndighet som lyder under regeringen skall undantas från tillämp- ningen av 6 §. Motsvarande gäller efter regeringens bemyndigande för landstingsfullmäktige och för kommunfullmäktige i fråga om kommunala myndigheter. 
 34 
  
 SOU 2006:19 
  
 Författningsförslag 
  
 Tillsyn 
 15 § 
 Tillsynen skall säkerställa syftet med denna lag. Tillsynsmyndigheten skall för detta ändamål på eget initiativ eller 
 efter anmälan i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av lagen. 
 Tillsynsmyndigheten skall dessutom, genom rådgivning, infor- mation och liknande verksamhet, skapa förutsättningar för att lagens ändamål skall kunna tillgodoses. 
 16 § 
 Tillsyn över kommunernas verksamhet enligt denna lag utövas av Länsstyrelsen i xx län och Sametinget i enlighet med vad regeringen bestämmer. 
 Tillsyn i frågor som rör kommuners anordnande av förskole- verksamhet och äldreomsorg utövas av annan myndighet. 
 Denna lag träder i kraft den 1 juli 2007. 
 Förslag till ändring i 
 förordning (2000:86) om statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av samiska, finska och meänkieli 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordning (2000:86) om stats- bidrag till åtgärder för att stödja användningen av samiska, finska och meänkieli att 1, 2 och 4 §§ skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 Denna förordning innehåller bestämmelser om statsbidrag till åtgärder enligt lagen (1999:1175) om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyn- digheter och domstolar samt lagen (1999:1176) om rätt att använda finska och meänkieli 
 Föreslagen lydelse 
 1 § 
 Denna förordning innehåller bestämmelser om statsbidrag till åtgärder enligt lagen (2006:xx) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. 
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2006:19 
  
 hos förvaltningsmyndigheter och domstolar. 
 Statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av samiska lämnas till Arjeplogs, Gällivare, Jokkmokks och Kiruna kommuner samt Norr- bottens läns landsting. 
 Statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av finska och meänkieli lämnas till Gällivare, Haparanda, Kiruna, Pajala och Övertorneå kommu- ner samt Norrbottens läns landsting. 
 2 § 
 Statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av samiska lämnas till Arjeplogs, 
 Nichols, Thornton, Dorotea, Gällivare, Härjedalens, 
 Jokkmokks, Kiruna, Krokoms, 
 Lycksele, Malå, Piteå, Skellefteå, Sorsele, Storumans, Strömsunds, Umeå, Vilhelmina, Vindelns, Åre, Åsele, Älvdalens, Älvsbyns och Östersunds kommuner samt 
 Dalarnas, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens läns landsting. 
 Statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av finska lämnas till Gällivare, Haparanda, Kiruna, Pajala och Övertorneå kommuner, samtliga kommuner i Stockholms, Södermanlands, Uppsala och Västmanlands län samt Norrbottens, Stockholms, Södermanlands, Uppsala och Västmanlands läns landsting. 
 Statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av meänkieli lämnas till Gällivare, Haparanda, Kiruna, Pajala och Övertorneå kommuner samt Norrbottens läns landsting. 
 Beslut om statsbidrag enligt denna förordning fattas av Länsstyrelsen i Norrbottens län. 
 4 § 
 Beslut om statsbidrag enligt denna förordning fattas av 
 Sametinget i frågor som rör samiska och Länsstyrelsen i xx län 
 36 
  
 SOU 2006:19 
  
 Författningsförslag 
  
 i frågor som rör finska och meän- kieli. Myndigheterna skall bistå varandra. 
 Innan fördelning av statsbidrag beslutas skall länsstyrelsen samråda med berörda kommuner och landstinget. 
 5 § 
  
 Länsstyrelsens beslut enligt 
  
 Sametingets eller länsstyrel- 
  
 denna förordning får inte över- 
  
 sens beslut enligt denna förord- 
  
 klagas. 
  
 ning får inte överklagas. 
  
 Denna ändring träder i kraft den 1 juli 2007. 
 Förslag till ändring i 
 Sametingslag (1992:1433) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om Sametingslagen (1992:1433) att 2 kap. 1 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap 
 1 § 
 Sametinget skall verka för en levande samisk kultur och därvid ta initiativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. Till sametingets uppgifter hör särskilt att 
  
 1. 
  
 besluta om fördelningen av statsbidrag och av medel ur Samefonden till samisk kultur och samiska organisationer samt av andra medel som ställs till samernas gemensamma förfogande, 
  
 2. 
  
 utse den styrelse för sameskolan som avses i 8 kap. 6 § skol- lagen (1985:1100), 
  
 3. leda det samiska språkar- betet, 
  
 3. 
  
 leda och fastställa mål för det samiska språkarbetet, 
  
 4. 
  
 utöva tillsyn över kommuner enligt lag (2006:xx) om nationella minoriteter och minoritetsspråk i enlighet med vad regeringen bestämmer, 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2006:19 
  
 5. 
  
 medverka i samhällsplaneringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjandet av mark och vatten, och 
  
 6. 
  
 informera om samiska förhållanden. 
  
 Denna ändring träder i kraft den 1 juli 2007. 
 Förslag till ändring i grundskoleförordning (1994:1194) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om grundskoleförordningen (1994:1194) att 2 kap. 9 och 13 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap 
 9 § 
 Om en eller båda av elevens vårdnadshavare har ett annat språk än svenska som modersmål och språket utgör dagligt umgänges- språk för eleven, skall eleven få undervisning i detta språk som ett ämne (modersmålsundervisning), om 
  
 1. 
  
 eleven har grundläggande kunskaper i språket och 
  
 2. 
  
 eleven önskar få sådan undervisning. 
  
 En samisk, tornedalsfinsk eller romsk elev skall erbjudas modersmålsundervisning även om språket inte är elevens dag- liga umgängesspråk i hemmet. Detsamma gäller en elev som är adoptivbarn och som har ett annat modersmål än svenska. 
 En samisk, sverigefinsk, torne- dalsk, romsk eller judisk elev skall erbjudas modersmåls- undervisning i sitt minoritets- språk även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Detsamma gäller en elev som är adoptivbarn och som har ett annat modersmål än svenska. 
 En samisk, sverigefinsk, torne- dalsk, romsk eller judisk elev behöver inte heller ha grund- läggande kunskaper i sitt minori- tetsspråk. 
 38 
  
 SOU 2006:19 
  
 Författningsförslag 
  
 I 5 kap. 2 och 3 §§ finns bestämmelser om studiehandledning på elevens modersmål. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap 
 13 § 
 En kommun är skyldig att anordna modersmålsundervisning i ett språk, endast om det finns en lämplig lärare. 
 En kommun är skyldig att anordna sådan undervisning om minst fem elever önskar under- visning i språket. När det gäller samiska, tornedalsfinska eller romska elever är kommunen skyldig att anordna moders- målsundervisning även om antalet elever är mindre än fem. 
 En kommun är skyldig att anordna sådan undervisning om minst fem elever önskar under- visning i språket. När det gäller samiska, sverigefinska, torne- dalska, romska eller judiska elever är kommunen skyldig att anordna modersmålsundervisning i minoritetsspråket även om antalet elever är mindre än fem. Om lämplig lärare inte finns att tillgå, skall undervisning i elevens minor- itetsspråk anordnas på distans, tills en lämplig lärare hittas. 
 Denna ändring träder i kraft den 1 juli 2007. 
 Förslag till ändring i gymnasieförordning (1992:394) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om gymnasieförordningen (1992:394) att 5 kap. 7 och 12 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap 
 7 § 
 Om en elevs föräldrar eller vårdnadshavare eller en av dem har ett annat språk än svenska som modersmål och språket utgör dagligt 
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2006:19 
  
 umgängesspråk för eleven, skall eleven få undervisning i modersmålet som ett ämne (modersmålsundervisning), förutsatt att eleven har goda kunskaper i modersmålet och att han eller hon även önskar få sådan undervisning. 
 En samisk, tornedalsfinsk eller romsk elev har rätt att få undervisning i det egna språket, även om det inte är elevens dag- liga umgängesspråk i hemmet. Detsamma gäller en elev som är adoptivbarn och som har ett annat modersmål än svenska. 
 En samisk, sverigefinsk, torne- dalsk, romsk eller judisk elev har rätt att få undervisning i sitt minoritetsspråk, även om det inte är elevens dagliga umgäng- esspråk i hemmet. Detsamma gäller en elev som är adoptiv- barn och som har ett annat modersmål än svenska. 
 I kap. 5 och 6 §§ finns bestämmelser om studiehandledning på elevens modersmål. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap 
 12 § 
 En kommun är inte skyldig att anordna modersmålsundervis- ning, om lämplig lärare inte finns att tillgå. 
 En kommun är inte heller skyldig att anordna modersmålsunder- visning, om antalet elever i kommunen som önskar sådan undervis- ning i ett visst språk är mindre än fem. 
 Andra stycket gäller inte i fråga om modersmålsundervis- ning för samiska, tornedals- finska eller romska elever. 
 Andra stycket gäller inte i fråga om modersmålsundervis- ning för samiska, sverigefinska, tornedalska, romska eller judiska elever. Om lämplig lärare inte finns att tillgå, skall undervisning i elevens minoritetsspråk anord- nas på distans, tills en lämplig lärare hittas. 
 Denna ändring träder i kraft den 1 juli 2007 
 40 
  
 SOU 2006:19 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till ändring i 
 förordning (1982:270) om allmänna flaggdagar 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1982:270) att följande tillägg görs i förordningen. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
 Allmänna flaggdagar är nyårsdagen 
 den 28 januari; Konungens namnsdag 
 den 6 februari; samefolkets dag den 12 mars; Kronprinsessans namnsdag 
 påskdagen 
 den 30 april; Konungens födelsedag den 1 maj 
 pingstdagen 
 den 6 juni; Sveriges nationaldag och svenska flaggans dag midsommardagen 
 den 14 juli; Kronprinsessans födelsedag den 8 augusti; Drottningens namnsdag dag för val i hela riket till riksdagen den 24 oktober;  
 FN-dagen 
  
 den 6 november; Summers den 10 december; Nobeldagen 
 den 23 december; Drottningens födelsedag juldagen. 
 Denna ändring träder i kraft den 1 januari 2007. 
 41 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Uppdraget 
  
 I december 1999 erkände Sveriges riksdag samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar som nationella minoriteter och gruppernas språk som nationella minoritetsspråk 
 1 
 . De nationella minoriteternas kultur och språk utgör en del av det svenska kultur- arvet, och språkens fortlevnad i landet skall främjas. Minoritetspo- litik infördes som ett nytt politikområde. 
 Målen för den svenska minoritetspolitiken är att 
  
 - 
  
 ge skydd för de nationella minoriteterna, 
  
 - 
  
 stärka deras möjligheter till inflytande, samt 
  
 - 
  
 stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. 
  
 Vid samma tidpunkt beslutade riksdagen även att Sverige skulle ansluta sig till Europarådets konventioner rörande minoriteter, den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (minori- tetsspråkskonventionen) 
 2 
 , se  
 bilaga 4 
 , samt ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter 
 3 
 , se  
 bilaga 5 
 . Detta innebär att Sverige som stat åtagit sig en folkrättslig förpliktelse att bl.a. aktivt främja och stödja de angivna språkens och kulturernas bevarande och fortlevnad i landet. 
 I propositionen angavs att tre av minoritetsspråken, samiska, finska och meänkieli, skulle ges ett starkare skydd i Sverige i enlig- het med del III av minoritetsspråkskonventionen 
 4 
 . Dessa språk an- 
  
 1 
  
 Nationella minoritetsspråk i Sverige är samiska (alla varieteter), finska, meänkieli (kallades tidigare tornedalsfinska), romani chib (alla varieteter) och jiddisch. Prop. 1998/99:143 Nationella minoriteter i Sverige; bet. 1999/2000:Wilcox, rskr. 1999/2000:69 
  
 2 
  
 European Charter for Regional or Minority Languages, 5 nov 1992, ETS No. 148, SÖ 2000:3 
  
 3 
  
 Framework Convention for the Protection of National Minorities, 1 feb 1995, ETS No. 157, SÖ 2000:2 
  
 4 
  
 Romani chib och jiddisch anses inte ha historisk geografisk anknytning och de betraktas därför som territoriellt obundna språk. Sveriges åtaganden enligt minoritetskonventionen är inte lika långtgående för territoriellt obundna språk. Notera dock att romani chib och jiddisch skall ges skydd enligt del II i minoritetsspråkskonventionen i hela landet, liksom samiska, finska och meänkieli ges skydd enligt del II i hela landet utanför förvaltnings- områdena. 
  
 43 
  
 Inledning 
  
 SOU 2006:19 
  
 ses ha s.k.  
 historisk geografisk anknytning 
 , vilket innebär att språken har använts och används av hävd under lång tid i ett visst geogra- fiskt område. För att åstadkomma ett förstärkt skydd infördes två nya lagar rörande rätten att använda dessa tre minoritetsspråk. La- gen (1999:1175) om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyn- digheter och domstolar och lagen (1999:1176) om rätt att använda finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter och domstolar (kallas även för minoritetsspråkslagarna nedan) trädde i kraft den 1 april 2000. 
 Minoritetsspråkslagarna ger enskilda rätt att använda samiska, finska och meänkieli i kontakter med förvaltningsmyndigheter och domstolar i de geografiska områden där språken har lång tradition, de s.k.  
 förvaltningsområdena 
 . Lagstiftningen gäller för kommunala samt statliga lokala och regionala förvaltningsmyndigheter och domstolar med ett geografiskt verksamhetsområde som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet för samiska respektive förvalt- ningsområdet för finska och meänkieli. Lagstiftningen innebär också att den enskilde i förvaltningsområdena har rätt att få för- skola och äldreomsorg helt eller delvis på respektive språk. 
 Förvaltningsområdet för samiska omfattar idag Arjeplogs, Gälli- vare, Jokkmokks och Kiruna kommuner. Förvaltningsområdet för finska och meänkieli omfattar Gällivare, Haparanda, Kiruna, Pajala och Övertorneå kommuner. 
 En särskild utredare tillkallades i januari 2004 för att i enlighet med direktiven, se  
 bilaga 1 
 , se över frågan om förvaltningsområdet för det finska språket bör utvidgas till att omfatta ett större geo- grafiskt område. Europarådet har i sin uppföljning pekat på att en för liten del av den sverigefinska minoriteten garanteras skydd en- ligt del III i minoritetsspråkskonventionen. 
 5  
 Endast fem procent av sverigefinnarna bor i det område som utgör förvaltningsområde för finska språket. Europarådet har därför uppmanat Sverige att för- bättra situationen för det finska språket utanför det nuvarande för- valtningsområdet. Enligt direktiven skall utredaren även överväga behovet av ändringar i den nuvarande lagstiftningen mot bakgrund av den uppföljning som gjorts inom Europarådet och av Anderson 
  
 5  
 Advisory Committee on the Framework Convention for the Protection of National Minorities, Opinion on Sweden, 25 Evans 2002, ACFC/INFO/OP/I(2003)006; Council of Europe Committee of Ministers, Resolution ResCMN(2003)12 on the Implementation of the Framework Convention for the Protection of National Minorities by Sweden, 10 December 2003; European Charter for Regional or Minority Languages – Application of the Charter in Sweden: Report of the Committee of Experts on the Charter, ECRML(2003)1, 19 June 2003; Council of Europe Committee of Ministers, Recommendations RecChL(2003)1 of the Committee of Ministers on the Application of the European Charter for Regional or Minority Languages by Sweden, 19 June 2003 
 44 
  
 SOU 2006:19 
  
 Inledning 
  
 relsen i Norrbottens län 
 6 
 . Om det behövs skall utredaren lämna förslag till ändringar. Enligt direktiven skall analysen omfatta en bedömning av enskilda sverigefinnars intresse och behov av en ut- vidgad lagstiftning om rätt att använda finska, men även behovet av andra åtgärder. En samlad bedömning av förutsättningarna för en utvidgad lagstiftning eller andra åtgärder skall redovisas. 
 I februari 2005 beslutade regeringen ge utredningen tilläggsdi- rektiv, se  
 bilaga 2 
 . Utredaren ges i uppdrag att se över möjlighe- terna att utvidga det samiska förvaltningsområdet till att även om- fatta det sydsamiska området. När Sverige införde förvaltningsom- rådena i april 2004 hamnade de områden där sydsamiska traditio- nellt talats och talas utanför det skydd som ges samiska språket i enlighet med del III i minoritetsspråkskonventionen. Det samiska språket anses vara hårt trängt i det sydsamiska området och den sydsamiska varietetens fortsatta existens är hotad. Europarådet har uttryckt stor oro för att sydsamiskan inte skall kunna fortleva och uppmanat Sverige att vidta åtgärder. Utredaren har fått i uppgift att analysera om det finns förutsättningar att utvidga lagstiftningen om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter och domstolar till att gälla även i det sydsamiska området. Med det syd- samiska området avses i direktivet de södra delarna av det traditio- nella samiska språkområdet som omfattar delar av Norrbottens, Västerbottens, Jämtlands och Dalarnas län. 
 Länsstyrelsen i Norrbottens län har tidigare på regeringens upp- drag redovisat konsekvenserna av en utvidgning av det samiska för- valtningsområdet. Länsstyrelsens rapport visar att ett utökat för- valtningsområde skulle öka den geografiska basen för den samiska språkdomänen och ha stor betydelse i de områden där det finns ett lokalt engagemang för den sydsamiska varieteten och kulturen. 
 7  
 Sametinget har i handlingsprogrammet för det samiska språket, som antogs i februari 2004, ansett att nuvarande språklag rörande rätten att använda samiska bör omfatta det sydsamiska området. 
 8 
  
 I tilläggsuppdraget ingår, dels en bedömning av enskilda samers intresse och behov av sådan utvidgad lagstiftning eller andra åtgär- der, dels en bedömning av kommunala och statliga myndigheters 
  
 6 
  
 Länsstyrelsen i Norrbottens län: Finska, meänkieli och samiska – utvärdering av regionala åtgärder för nationella minoritetsspråk, december 2000; Jones och Bailey: Minoritetsspråk och myndighetskontakt, 2002 (gjordes på uppdrag av Länsstyrelsen i Norrbottens län 
  
 ) 
  
 7 
  
 Skrivelse till regeringen från Länsstyrelsen i Norrbottens län: Utvidgat samiskt förvaltningsområde, 23 jan 2003 
  
 8 
  
 Sametinget: Start för en offensiv samisk språkpolitik – Handlingsprogram, antaget av Sametinget i februari 2004 
  
 45 
  
 Inledning 
  
 SOU 2006:19 
  
 samt domstolars möjligheter och beredskap att hantera en utvidgad lagstiftning samt anordnande av förskoleverksamhet och äldreom- sorg helt eller delvis på samiska. Utifrån analysen skall utredaren redovisa sin samlade bedömning av förutsättningarna för en utvid- gad lagstiftning eller andra åtgärder. 
  
 I delbetänkandet  
 Rätten till mitt språk  
 –  
 Förstärkt minoritets- skydd 
 , SOU 2005:40, som lämnades i maj 2005, redovisades upp- draget rörande utvidgning av förvaltningsområde för finska språ- ket. Vidare redovisades behovet av ändringar i nuvarande lagstift- ning och även andra åtgärder som utredaren anser är nödvändiga för att åtgärda de brister som framkommit i Europarådets uppfölj- ningar och nationella uppföljningar av det nuvarande minoritetspo- litiska systemet. 
  
 Tanken med inrättandet av ett förvaltningsområde är att ett mi- noritetsspråks ställning och status skall stärkas så att det ges bättre förutsättningar att fortleva i landet och att dess talare ges fler möj- ligheter att använda språket. Utgångspunkten för utredningens ar- bete har varit de specifika förpliktelser som Sverige åtagit sig för respektive minoritetsspråk genom ratificeringen av Europarådets minoritetskonventioner, och hur de nationella minoritetsspråken på bästa sätt skall kunna främjas i Sverige i enlighet med det inter- nationella åtagandet. Eftersom minoritetsspråkskonventionens hu- vudsyfte är att de erkända språken skall bestå som levande språk i Sverige, hamnar fokus på den pågående språkbytesprocessen, möj- ligheterna att bryta och vända denna process och möjligheterna att få till stånd en revitalisering av minoritetsspråken. Det är därför nödvändigt att förstå vilka faktorer som påverkar ett språks fort- levnad, för att kunna avgöra vilka åtgärder som skulle kunna främja ett språkbevarande. För att öka förståelsen har utredningen därför valt att försöka beskriva de nationella minoritetsspråkens situation på ett mer allmänt plan och mer specifikt de finska och samiska språkens situation i förhållande till dessa olika faktorer och belysa de språkliga samband som finns. 
 I delbetänkandet konstaterades bl.a. att de nationella minoritets- språkens framtid är oviss i Sverige, eftersom den pågående språk- bytesprocessen är långt gången i en del fall. Samhällets aktiva skydd och stöd kommer att behövas för att minoritetsspråken skall kunna fortleva i Sverige i enlighet med intentionerna i minoritetsspråks- konventionerna. Mot denna bakgrund blir bl.a. barns möjligheter att tillägna sig sitt minoritetsspråk och utbildningens möjligheter att stödja minoritetsbarns språkutveckling av stor betydelse. Om 
 46 
  
 SOU 2006:19 
  
 Inledning 
  
 barnen inte kan tillägna sig sina respektive minoritetsspråk i till- räcklig omfattning, har de nationella minoritetsspråken ingen framtid. Förutom de övriga förslag som nämnts ovan lämnades i delbetänkandet även förslag rörande förbättrad tillgång till mo- dersmålsundervisning. 
 En rad brister i Sveriges implementering av minoritetskonven- tionerna har framkommit, dels vid Europarådets granskning, dels i de nationella uppföljningar som gjorts på uppdrag av Länsstyrelsen i Norrbottens län samt riksdagens konstitutionsutskott 
 9 
 . De påvi- sade bristerna är av så allvarlig karaktär att de måste åtgärdas. En rad förslag på åtgärder för att stärka implementeringen av konven- tionerna lämnades därför i delbetänkandet. För att Sveriges åtagan- den i Europarådets minoritetskonventioner skall få genomslag på nationell, regional och lokal nivå, krävs bl.a. tydligare och lands- omfattande lagstiftning rörande nationella minoriteter, tydligare statligt ansvarstagande och aktiva åtgärder som främjar minoritets- språkens fortlevnad. Dessa åtgärder är nödvändiga för att uppfylla åtagandena rörande de nationella minoriteterna och minoritets- språken. Åtgärderna behöver således vidtas oberoende av om de nuvarande förvaltningsområdena skulle utvidgas geografiskt eller inte. 
 I delbetänkandet konstaterades vidare att behov och förutsätt- ningar finns för att utvidga förvaltningsområdet för finska till att omfatta även Stockholms- och Mälardalsregionen och förslag på en geografisk utvidgning av förvaltningsområdet lämnades. Ett utvid- gat förvaltningsområde skulle ge finska språket högre status och enskilda sverigefinnar skulle få möjlighet och rätt till viss samhälls- service på finska, vilket främjar finska språkets fortlevnad i Sverige. 
 I december 2005 beslutade regeringen att förlänga tiden för ut- redningens slutredovisning av uppdraget till den 28 februari 2006, se  
 bilaga 3 
 . 
 I detta slutbetänkande redovisas tilläggsdirektivets uppdrag rö- rande det samiska språket. Utredningens analys rör således samis- kan, även om övriga minoritetsspråk nämns i vissa sammanhang. Utredningen har i enlighet med direktivet tagit reda på enskilda samers behov och intresse för ett utvidgat förvaltningsområde eller 
  
 9  
 Rapporter från riksdagen: Nationella minoriteter och minoritetsspråk, 2004/05:RFR3, mars 2005, som innehåller bl.a. Olsen och Baker: Nationella minoriteter och minoritetsspråk – Uppföljning av Sveriges efterlevnad av Europarådets konventioner på nationell nivå: ett minoritetsperspektiv, dec 2004; samt Jones: Ett uthålligt språk – genomförande av lagarna om användning av minoritetsspråk i förvaltnings- områdena i Norrbottens län åren  
 2000-2004, 
  dec 2004 
 47 
  
 Inledning 
  
 SOU 2006:19 
  
 andra åtgärder. Enskilda samer i den aktuella regionen ger framför allt uttryck för en mycket stark vilja och önskan att förbättra sina kunskaper i samiska och att återta det samiska språket i de fall de förlorat det. Detta innebär att man framför allt uppger sig ha behov av olika typer av utbildningsinsatser och andra språkrevitaliserande insatser som riktar sig till barn och vuxna. Förutom detta finns det ett intresse för samiskspråkig samhällsservice. Enskilda individers faktiska möjligheter att i dagsläget nyttja en del av sådan service, i vart fall vid myndighetskontakter, är dock begränsade, eftersom enskilda samer i många fall förlorat språket eller aldrig getts möj- lighet att lära sig det. 
 Om de i delbetänkandet lämnade förslagen genomförs, skulle även det samiska språkets situation i Sverige förbättras. När det gäller samiskans framtid i Sverige och samernas möjligheter att be- vara sitt språk krävs det, enligt min mening, en rad ytterligare åt- gärder på olika områden. Detta skulle sammantaget ge förutsätt- ningar för att det samiska språket skall kunna återta förlorad mark. Det behöver vidtas åtgärder på olika områden för att 
 höja statusen för det samiska språket, 
 revitalisera det samiska språket, 
 synliggöra det samiska språket och kulturen, 
 medvetandegöra majoritetsbefolkningen om gruppens språkliga och kulturella behov, och 
 finna gemensamma nordiska lösningar som stödjer det samiska folkets strävan att bevara och revitalisera det samiska språket. 
 Förslag lämnas på en geografisk utvidgning av nuvarande för- valtningsområdet för samiska till delar av det som i direktivet an- getts som det sydsamiska området. Förslaget att utöka förvalt- ningsområdet innebär en statushöjande åtgärd för det samiska språket, vilket erfarenhetsmässigt gynnar språkets fortlevnad. Det utökade förvaltningsområdet innebär också att enskilda samer som har behov av och önskemål om samiskspråkig service ges möjlighet till det. Samer ges även möjlighet att använda sig av det samiska språket i fler sammanhang än tidigare, vilket gynnar utvecklingen och bevarandet av språket. 
 Med anledning av de intressen och behov för andra åtgärder som enskilda samer gett uttryck för, lämnas även förslag som har till syfte att i första hand revitalisera det samiska språket, med sär- skilt tyngdpunkt i det sydsamiska området. Vidare lämnas förslag 
 48 
  
 SOU 2006:19 
  
 Inledning 
  
 på åtgärder som syftar till att synliggöra det samiska språket och kulturen på ett tydligare sätt, vilket skulle gynna språkets fortlev- nad och även göra framför allt majoritetsbefolkningen mer medve- ten om det samiska kulturarvet i landet. Även detta gynnar samis- kans fortlevnad i Sverige på sikt. 
 Slutligen lämnas i detta slutbetänkande en del förslag med anled- ning av de kommentarer och synpunkter som lämnats av remissin- stanser på delbetänkandet. De förslag till revitaliserande åtgärder, som berör barns möjligheter att tillägna sig minoritetsspråket och möjligheter att utveckla en kulturell minoritets- eller urfolksiden- titet, är utformade så att även barn som tillhör den sverigefinska, tornedalska, romska och judiska minoriteten omfattas. Detta mot bakgrund av att det regelverk som styr utbildningsfrågor är utfor- made på ett sådant sätt att samtliga grupper regleras i samma be- stämmelser. 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen påbörjade arbetet med de samiska frågorna under vå- ren 2005. Förutom de åtgärder, som redovisats rörande utredning- ens arbete i delbetänkandet, kan även följande nämnas. 
 Det sydsamiska området 
 Enligt tilläggsdirektivet skall utredaren analysera förutsättningarna för utvidgning av förvaltningsområdet för samiska till att även gälla inom det sydsamiska området. Med  
 det sydsamiska området 
  avses i tilläggsdirektivet de södra delarna av det traditionella samiska språkområdet som omfattar delar av Norrbottens, Västerbottens, Jämtlands och Dalarnas län. Utredningen har tolkat att detta om- råde i första hand omfattar 27 kommuner. 
 Det i tilläggsdirektivet angivna traditionella sydsamiska området är stort. På många orter talas flera samiska varieteter parallellt med varandra. Det innebär att det även talas nord- och lulesamiska inom det sydsamiska området. För utredningens uppdrag är det dock inte nödvändigt att kunna ange de exakta geografiska gränserna mellan de olika språkvarieteterna. 
 Tilläggsdirektivens term det sydsamiska området måste läsas mot bakgrund av den kritik och de synpunkter som Europarådet 
 49 
  
 Inledning 
  
 SOU 2006:19 
  
 lämnat rörande den geografiska avgränsningen av nuvarande för- valtningsområde för det samiska språket. Europarådet uttalade föl- jande i sin rapport rörande Sveriges implementering av minoritets- språkskonventionen: 
 One of the issues observed by the Committee is the fact that there are substantial parts of the South Sami and Finnish speaking population outside the administrative area of Norrbotten county, leaving them thus outside the protection provided under Part III of the Charter. Smith languages are of course protected under Part II in Leon. The Committee is especially concerned Ford because of its precarious state and because the whole traditional area of this language is excluded from Part III of the Charter. The Committee hopes that the Swedish authorities will look carefully into the situation of South Sami with a view to securing its protection and promotion. 
 10 
  
 Eftersom den sydsamiska varieteten huvudsakligen talas utanför det geografiska område som Sverige idag valt att utpeka som för- valtningsområde (dvs. ett område där förstärkt skydd och stöd skall ges till ett minoritetsspråk enligt del III av minoritetskonven- tionen) hamnar dess talare utanför det starkare skyddet och stödet som Sverige åtagit sig för samiska. Sverige uppmanas därför av Europarådet att vidta åtgärder till skydd och stöd specifikt för syd- samiskan. Europarådets expertkommittés uttalande kan således tolkas som att det behövs åtgärder som särskilt stödjer den sydsa- miska varieteten på grund av dess utsatta och hotade läge. 
 Det kan noteras att vissa områden inte nämns i tilläggsdirektivet, t.ex. Boden, Luleå och kommuner öster om Gällivare samt samtliga kommuner i Västernorrlands län, eftersom dessa kommuner inte anses ingå i det sydsamiska området. Enligt min mening hade det varit lämpligt att trots det ta med även dessa kommuner i den över- syn som nu görs, för att avgöra om eventuellt ytterligare kommu- ner bör bli aktuella för särskilda åtgärder enligt del III av minori- tetsspråkskonventionen. Det finns samisk befolkning även i dessa kommuner och även deras behov och intressen borde lämpligen ha beaktats och övervägts i den översyn som nu görs. 
  
 10  
 European Charter for Regional or Minority Languages – Application of the Charter in Sweden: Report of the Committee of Experts on the Charter, ECRML (2003)1, 19 June 2003, s 29 
 50 
  
 SOU 2006:19 
  
 Inledning 
  
 Nord-, 
  lule- och sydsamiska berörs 
 Eftersom Sverige i nuvarande lagstiftning valt att ge samtliga vari- eteter av samiska officiell status inom nuvarande förvaltningsområ- det 
 11 
 , skulle en geografisk utökning av lagstiftningen till ytterligare områden innebära att samtliga varieteter av samiska i dessa nya om- råden omfattas. I propositionen nämns  
 nord-, 
  lule- och sydsa- miska. 
 12  
 Någon exakt geografisk gränsdragning mellan de olika va- rieteterna av samiska behöver då inte göras. Det viktiga är att det nya utvidgade området innefattar ett geografiskt område där många sydsamer bor och att de samer som bor i området ges samma möj- ligheter och rättigheter som nu finns för samiskan i nuvarande för- valtningsområdet. 
 Kontakter med samer och företrädare för samer 
 Europarådet har i sin kritik mot den svenska minoritetspolitiken påtalat bristen på tillförlitlig statistik rörande antalet individer som tillhör de nationella minoriteterna i Sverige. Det förs inga register över enskildas modersmål och det går inte heller att på något annat sätt utröna vilka individer som anser sig tillhöra de nationella mino- riteterna. Röstlängden till Sametingsvalen innehåller dock uppgifter om åtminstone en del av den röstberättigade samiska befolkningen i Sverige. 
 13 
  
 Det är således svårt att hitta de personer som tillhör den samiska gruppen, och ännu svårare att få fram vilka behov de har. För att kunna nå den samiska allmänheten i regionen har utredningen därför valt att använda sig av de samiska nätverk som finns bestå- ende av organisationer, samebyar m.fl. Detta har varit ett viktigt instrument för att fånga upp enskilda individers synpunkter och önskemål samt att föra en dialog om minoritets- och språkfrågorna. 
 En enkätundersökning har genomförts bland samer i regionen. Syftet med undersökningen har varit att få fram en bild av samers behov och önskemål för en utvidgning av nuvarande förvaltnings- område och även få en uppfattning av andra behov på det språkliga området. Enkäten har distribuerats bl.a. genom samiska organisa- tioner och direktutskick till personer som finns upptagna i röst- 
  
 11 
  
 Lagstiftningen anger att enskild har rätt att använda samiska, se lagen (1999:1175) om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter och domstolar 
  
 12 
  
 prop 1998/99:143 s 22 
  
 13 
  
 Sametingslagen (1992:1433) 1 kap 2 § samt 3 kap 3 § 
  
 51 
  
 Inledning 
  
 SOU 2006:19 
  
 längden till Sametinget. Drygt 1 000 besvarade enkäter har inkom- mit till utredningen. 
 Utredningen har träffat samer i det aktuella området och disku- terat språkfrågor med representanter för samiska intresseorganisa- tioner. Utredningen har bl.a. deltagit vid landsmötet för Svenska samers riksförbund, SSR, i Tänndalen i augusti 2005. 
 Utredningen har även haft möjlighet att träffa många enskilda samer och personer som på olika sätt är involverade i det samiska språkarbetet både på norsk och svensk sida av Sápmi (sameland) i samband med de besök som gjorts i den aktuella regionen. Samtal har förts om språkfrågor och olika möjligheter att revitalisera sa- miskan har diskuterats. 
 Utredningen har träffat styrelsen för det samiska ungdomsför- bundet, Sáminuorra, för en dialog om språkfrågor och de behov samiska barn och ungdomar har. 
 Utredningen har besökt Sametingets kanslier i Kiruna och i Jokkmokk och träffat företrädare för och tjänstemän vid Same- tinget, bl.a. några av de samiska språkkonsulenterna. En dialog har förts med Sametingets plenum och även Sametingets styrelse rö- rande speciella frågeställningar. 
 Utredningen har besökt sameskolorna i Tärnaby, Gällivare och Jokkmokk. Diskussioner har förts med samiska pedagoger och andra som arbetar inom den samiska förskole- och skolverksam- heten, Sameskolsstyrelsens skolchef i Jokkmokk samt företrädare för Samernas utbildningscentrum i Jokkmokk. 
 Utredningen har även träffat Stockholms sameförening för att få en bild av de språkliga behov som samer boende utanför Sápmi har. 
 Kontakter med kommuner, myndigheter och domstolar 
 Enligt utredningens direktiv skall en bedömning av kommunala och statliga förvaltningsmyndigheter samt domstolars möjligheter och beredskap göras. 
 Utredningen har begärt att få in skriftliga yttranden från samt- liga kommuner, länsstyrelser och landsting i de berörda länen samt berörda domstolar och myndigheter. Vidare har samtliga kommu- ner i Norrbotten som ingår i nuvarande förvaltningsområden be- retts möjlighet att inkomma med synpunkter rörande förslagen i delbetänkandet. 
 52 
  
 SOU 2006:19 
  
 Inledning 
  
 Utredningen har träffat företrädare för bl.a. Kiruna kommun för att diskutera de förslag som lämnats i delbetänkandet samt mino- ritetspolitiken i allmänhet i nuvarande förvaltningsområde, samt deltagit i en sammankomst för allmänheten i Kiruna för att disku- tera de förslag som lämnats i delbetänkandet och nuvarande mino- ritetspolitik i förvaltningsområdet. 
 Utredningen har valt att besöka ett antal kommuner inom det aktuella området för att föra en dialog om kommunernas beredskap för en eventuell utvidgning av förvaltningsområdet för samiska språket. I samband med kommunbesöken har utredningen träffat kommunstyrelserepresentanter från Thornton, Härjedalens, Krokoms, Lycksele, Storumans, Strömsunds, Åre och Östersunds kommuner. Vidare har utredningen träffat företrädare för Länsstyrelsen i Jämtlands län. 
  
 1.3 
  
 Slutbetänkandets disposition 
  
 Avsnitten i slutbetänkandet har givits följande innehåll: 
 I avsnitt 2 diskuteras erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna och hur assimilering av en minoritet kan leda till att gruppen byter språk och att ett språk dör. Därefter förklaras varför frågor om de nationella minoriteterna har betydelse för Sverige som stat. 
 I avsnitt 3 ges en beskrivning av samernas nuvarande situation som ett folk som lever i flera stater. Innebörden av samernas sär- ställning som urfolk diskuteras och hur samernas ställning skiljer sig från övriga nationella minoriteters. Den starka kopplingen mel- lan en individs identitet och språk berörs. Följderna av tidigare förd svensk assimilerings- och utbildningspolitik diskuteras och även enskilda samers upplevelser av förlusten av sitt språk. 
 I avsnitt 4 presenteras det samiska språkets varieteter, samiskans nuvarande situation inom Sápmi, den pågående språkbytesproces- sen och samiskans hotade läge. Vidare ges en beskrivning av den samiska befolkningens kunskaper i det samiska språket. 
 I avsnitt 5 ges en sammanfattande beskrivning av nuvarande mi- noritetspolitik, resultaten från genomförda utvärderingar samt de förslag till förändringar som föreslagits av utredningen i delbetän- kandet. Slutsatserna och förslagen i delbetänkandet utgör även en del av grunden för resonemangen i slutbetänkandet. 
 53 
  
 Inledning 
  
 SOU 2006:19 
  
 I avsnitt 6 diskuteras vem som bär ansvaret för minoritetssprå- kens fortlevnad och vilka områden som detta ansvar innefattar. De olika faktorer som enligt språkvetare påverkar ett språks bevarande på  
 samhälls-, 
  grupp- och individnivå förklaras. 
 I avsnitt 7 redovisas de synpunkter som lämnats av företrädare för samiska organisationer m.fl. och enskilda samer rörande det samiska språket och dess fortlevnad och samers språkliga behov på olika områden. 
 I avsnitt 8 görs en bedömning av samernas språkliga behov och möjligheterna att bevara det samiska språket i Sverige. En rad slut- satser dras om vilka typer av insatser som behövs för att revitalisera och stärka samiskan. Vidare beskrivs framgångsrika internationella erfarenheter av revitalisering av urfolksspråk. En diskussion förs om hur vi i Sverige kan dra lärdom av dessa erfarenheter. 
 Möjligheterna och förutsättningarna för att åstadkomma en sta- tushöjande effekt för det samiska språket genom att utvidga för- valtningsområdet för samiska diskuteras i avsnitt 9 och 10. I avsnitt 9 redovisas de synpunkter som inkommit från kommuner, myn- digheter och domstolar rörande möjligheter och beredskap för att kunna hantera en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska. 
 I avsnitt 10 görs en samlad bedömning av förutsättningarna för en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska. Förslag till en sådan geografisk utvidgning lämnas. 
 I avsnitt  
 11–14 
  ligger fokus på åtgärder i syfte att revitalisera sa- miskan och i viss mån även övriga nationella minoritetsspråk. Möj- ligheterna att främja och utveckla samiskan som språk diskuteras i avsnitt 11. I avsnitt 12 lämnas förslag i syfte att konkret arbeta med utåtriktat språkarbete genom s.k. samiska språkcentran. En revide- ring görs även av tidigare lämnat förslag rörande tillsynen av mino- ritetsspråkslagstiftningen. Vidare diskuteras bl.a. möjligheterna att effektivisera samordningen av same- och minoritetspolitiken. 
 I avsnitt 13 och 14 har ett tydligt barnperspektiv valts, eftersom barns möjligheter att tillägna sig språket är av avgörande betydelse för ett hotat språks fortlevnad. Barn- och ungdomar är därmed en av de viktigaste målgrupperna för revitaliseringsåtgärder. I avsnitt 13 redogörs för de möjligheter som finns till undervisning i och på nationella minoritetsspråk. Den svenska språkpolitikens målsätt- ning diskuteras från ett minoritetsperspektiv, liksom nationella mi- noritetsbarns möjligheter att tillägna sig sina språk. Förslag till för- bättringar rörande undervisning i och på minoritetsspråket lämnas, 
 54 
  
 SOU 2006:19 
  
 Inledning 
  
 som rör samtliga nationella minoriteter (eftersom regelverket re- glerar samtliga nationella minoriteter). 
 I avsnitt 14 lämnas förslag till åtgärder för att stärka barns och ungdomars möjligheter att utveckla en kulturell minoritets- eller urfolksidentitet och för att stärka deras språkutveckling i minori- tetsspråket. Förslag som rör bl.a. tillgången till litteratur på mino- ritetsspråket, kulturverksamhet och språkstimulerande stödåtgär- der lämnas. Flera av förslagen i avsnittet rör samtliga nationella mi- noriteter. 
 I avsnitt 15 lämnas förslag för att aktivt synliggöra det samiska språket och kulturen i samhället. Ett större medvetandegörande hos framför allt majoritetsbefolkningen rörande betydelsen av det samiska språket och värdet av dess bevarande skulle stärka samis- kans situation. Förslag rörande samiska ortnamn och flaggning lämnas. 
 I avsnitt 16 lyfts en rad områden inom det fortsatta arbetet med den svenska minoritetspolitiken fram där åtgärder behöver vidtas och ställningstaganden behöver göras. 
 I avsnitt 17 redogörs för konsekvenser av de lämnade förslagen och i avsnitt 18 lämnas författningskommentarer. 
 55 
  
 2 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 2.1 
  
 Erkännandet – början på något nytt 
  
 Att bli erkänd som en nationell minoritet i enlighet med Europarådets minoritetskonventioner har haft stor betydelse för samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar i Sverige. Erkännandet betyder framför allt en bekräftelse av att stärkandet av dessa gruppers språk och kulturer, som en del av det svenska kul- turarvet, är ett nationellt intresse. Riksdagens ställningstagande innebär ett tydligt avståndstagande från tidigare assimilerings- tankegångar. 
 Erkännandet innebär också ett ställningstagande att Sverige väl- jer att ta ett folkrättsligt ansvar i främjandet av minoritetsspråken och kulturerna. Detta ansvar innefattar att bereda grupperna skydd och aktivt främja gruppernas språk och kulturer i enlighet med de intentioner som Europarådet förespråkar. 
 Den psykologiska betydelsen av detta erkännande för de natio- nella minoriteterna är stor. Erkännandet har gett gruppernas krav större legitimitet i majoritetssamhället och det har stärkt deras vilja att värna det egna språket och kulturen. 
 Erkännandet och det nationella regelverk, som tillkommit med anledning av detta erkännande, har medfört att de nationella mino- ritetsspråken fått en annan status i samhället, åtminstone regionalt. Samiska, finska och meänkieli kan användas som officiellt språk inom förvaltningsområdena i Norrbotten. 
 Den förändring som skett i Sverige märks således på sina håll inom förvaltningsområdena. På andra orter och framför allt utanför förvaltningsområdena är dock beslutsfattare, tjänstemän och majo- ritetsbefolkning alltjämt okunniga, dels om de nationella minori- teterna och deras behov, dels om Sveriges internationella åtaganden enligt Europarådets minoritetskonventioner. Mycket återstår att göra för att uppfylla åtagandena i minoritetskonventionerna och 
 57 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 SOU 2006:19 
  
 för att uppnå de av riksdagen beslutade målen i den svenska mino- ritetspolitiken. 
 Erkännandet innebär också början på en förändringsprocess där målet för reformen är att skydda de nationella minoriteterna och att stärka deras möjligheter till inflytande, samt stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. Vid införandet av mino- ritetspolitiken anförde regeringen att man lade grunden för ett nytt politikområde: 
 De åtgärder som förslås bygger till stor del på att individer som tillhör en nationell minoritetsgrupp själva använder och aktivt drar nytta av de nya möjligheterna som öppnas. Åtgärderna skall ses som ett första steg mot en samlad minoritetspolitik. 
 1 
  
 Europarådets granskning och nationella uppföljningar har dock visat att det ursprungliga svenska beslutet rörande de anpassningar och förändringar som behövde göras för att uppfylla konventio- nens åtaganden, var för snävt. De åtgärder som vidtogs i april 2000, i det som nu i efterhand kan ses som en  
 första etapp  
 i den minori- tetspolitiska reformen, måste därför kompletteras. Minoritets- grupperna kan ännu inte fullt ut aktivt dra nytta av de möjligheter som öppnats därför att genomförandet har tagit lång tid och ambi- tionsnivån har varit för låg. 
 Minoritetspolitiken är därmed fortfarande inne i en pågående förändringsprocess där politiken ännu inte funnit sina slutliga for- mer. De ytterligare åtgärder som föreslås av utredningen i del- och slutbetänkandena kan ses som en  
 andra etapp  
 i genomförandet av minoritetspolitiken och den nationella implementeringen av kon- ventionsåtagandena. 
 Den andra etappen i den minoritetspolitiska reformen föreslås innehålla dels 
 förtydliganden i den lagstiftning bl.a. att det minoritets- politiska åtagandet gäller i hela landet, 
 en geografisk utvidgning av förvaltningsområdena, 
 förslag till åtgärder för att bättre uppnå målen i den svenska minoritetspolitiken och därigenom förbättra implementeringen av konventionsåtagandena. 
 Genom ett etappvis genomförande finns det förutsättningar att finna lösningar som utgår från de nationella minoriteternas behov 
  
 1  
 prop 1998/99:143 s 30. 
 58 
  
 SOU 2006:19 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 och förutsättningar och även deras egna strävanden. Vidare kan senare tillkommande kommuner, myndigheter och domstolar bygga vidare på de erfarenheter och kunskaper som första etappens aktörer redan skaffat sig. Detta påskyndar och effektiviserar genomförandet av den andra etappen av den minoritetspolitiska reformen. 
 På sikt behöver skyddet av de nationella minoriteterna och stär- kandet av gruppernas kultur och språk bli en naturlig del av alla kommuners och myndigheters dagliga arbete, på samma sätt som t.ex. barnkonventionens regelverk i dag fått genomslag i Sverige. 
  
 2.2 
  
 Varför är frågor rörande de nationella minoriteterna viktiga? 
  
 Minoritetsfrågorna har stor betydelse för Sverige som stat ur flera aspekter. För det första berör dessa frågor  
 mänskliga rättigheter 
 . Regeringen konstaterade i samband med införandet av minoritets- politiken att Sverige har en lång tradition när det gäller att värna mänskliga rättigheter och åtgärder mot diskriminering. Det ansågs därför naturligt att också stärka skyddet för de nationella minori- teterna. 
 2  
 De internationella åtagandena rörande nationella minorite- ter skall således omsättas i nationella åtgärder som syftar till att skydda gruppernas språkliga och kulturella särart. 
 För det andra berör dessa frågor  
 demokrati 
 . Konventionsåta- gandena innebär att nationella minoriteter skall ges möjlighet att påverka i frågor som berör dem. Detta är enligt regeringen också ett av minoritetspolitikens nationella mål. 
 3  
 Erfarenheterna visar dock att de nationella minoriteterna har begränsade möjligheter att påverka och att ytterligare åtgärder behöver vidtas för att bryta gruppernas demokratiska underläge. 
 4 
  
 För det tredje berör dessa frågor  
 individens identitet 
 . Sverige har åtagit sig att främja de nationella minoriteternas möjligheter att bibehålla och utveckla sin kultur och bevara de väsentliga beståndsdelarna av sin identitet, nämligen religion, språk, traditio- ner och kulturarv (artikel 5, ramkonventionen). Alla dessa beståndsdelar i en människas identitet har central betydelse för hur han eller hon uppfattar sig själv som individ, hur individen förhåller 
  
 2 
  
 prop. 1998/99:143 s  
  
 29-30. 
  
 3 
  
 prop. 1998/99:143 s  
  
 29-30. 
  
 4 
  
 se delbetänkandet Rätten till mitt språk – Förstärkt minoritetsskydd, SOU 2005:40, av- snitt 4.5.1, 5.2.3 samt 6.8. 
  
 59 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 SOU 2006:19 
  
 sig till sin familj och samhället, hur individen värdesätter sitt kultu- rella arv etc. Allt detta är av existentiell och känslomässig betydelse för den enskilde individen. Att kränka en annan människas språk eller kultur innebär även en kränkning av individen och hans eller hennes identitet. En individ vars språk och kultur bemöts med respekt känner ofta större trygghet i den egna identiteten och det stärker även delaktigheten i samhället. 
 För det fjärde berör dessa frågor bevarandet av  
 Sveriges kultur- arv 
 . Enligt regeringen utgör de nationella minoriteternas språk och kultur genom sin långa historiska närvaro en del av det svenska kulturarvet: 
 Förekomsten av nationella minoriteter och minoritetsspråk i Sverige har berikat vårt land. De nationella minoriteternas har framför allt bidragit till att utveckla Sverige kulturellt men även i andra hän- seenden. Staten har ett ansvar för att ge de nationella minoriteterna det stöd och skydd som behövs för att de skall kunna bevara sin särart och hålla sina språk levande. En samlad minoritetspolitik bör därför formas för de minoriteter vars kulturella och språkliga arv är sammanflätat med svensk historia. 
 5 
  
 För det femte berör dessa frågor även  
 Sveriges internationella trovärdighet  
 som stat. Det innebär att de internationella åtagan- Bryant som gjorts rörande nationella minoriteter skall förverkligas. Det räcker inte att det finns ett regelverk som möjliggör rättighe- ter. Den enskilde måste även ha möjligheter att nyttja dessa rättig- heter. 
 6  
 Det är också viktigt att Sverige som stat tar ansvar för att komma till rätta med de problem som Europarådet påtalat i sam- band med sin granskning av Sveriges genomförande av konventio- nerna. 
 Slutligen berör frågorna nationella minoriteter ett mycket  
 stort antal personer  
 i Sverige. Antalet personer som tillhör de grupper som erkänts som nationella minoriteter uppgår till ca en halv mil- jon människor, även om det i dag inte går att ange den exakta siff- ran. Antalet personer som talar minoritetsspråk är ännu svårare att ange. Antalet personer som tillhör dessa grupper måste därför upp- skattas 
 7 
 : 
  
 5 
  
 prop. 1998/99:143 s 29. 
  
 6 
  
 se delbetänkandet avsnitt 4.5.1. 
  
 7 
  
 Varje individ bestämmer själv om han eller hon identifierar sig som tillhörande gruppen och därmed erkännas status som en nationell minoritet. Något tvång att betraktas som nationell minoritet finns inte. Många av de personer som potentiellt skulle kunna betraktas som nationell minoritet uppfattar sig endast som majoritetsmedborgare och inte som sverige- finnar, samer etc. 
  
 60 
  
 SOU 2006:19 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 samer ca 20 000 personer 
 sverigefinnarna utgör en majoritet av alla första och andra gene- rationens sverigefinländare i Sverige, som uppgår till ca 445 000 personer. Till dessa personer tillkommer ett mycket stort antal sverigefinska barn och barnbarn vars antal inte går att ange med nuvarande statistik. 
 8 
  
 tornedalingar ca 50 000 personer 
 romer ca 40  
 000-50 
  000 personer 
 judar ca 25 000 personer. 
 9 
  
 Av alla dessa skäl har Sverige ett internationellt och nationellt ansvar för de nationella minoritetsspråkens och kulturernas fort- levnad. Dessa olika aspekter av minoritetsfrågorna har behandlats av utredningen i delbetänkandet och frågorna kommer att beröras ytterligare i detta slutbetänkande. 
  
 2.3 
  
 Assimilering har lett till en språkbytesprocess 
  
 De erkända minoritetsspråken har funnits i hundratals, och i samiskans fall tusentals, år i det geografiska område som i dag utgör Sverige. Minoritetsspråken har dock på många sätt varit historiskt osynliga i det svenska samhället i den bemärkelsen att de haft en undanskymd och underordnad roll och de har periodvis motarbetats öppet av majoritetssamhället. Den svenska staten bedrev under lång tid en aktiv assimileringspolitik där grundtanken var att det inte fanns utrymme för andra språk än svenska inom det område som utgör Sverige. 
 10 
  
 Begreppen  
 assimilation  
 eller  
 assimilering  
 används för att beskriva den process genom vilken en grupps kulturella särart för- svinner eller överges i mötet med majoritetskulturen. Till skillnad från  
 integration 
 , där olika gruppers särart inte betraktas som ett 
  
 8 
  
 Med termen  
  
 sverigefinländare  
 avses både finskspråkiga och svenskspråkiga personer som flyttat till Sverige från Finland. Med  
 sverigefinnar  
 avses i Sverige varaktigt boende personer som talar finska och ättlingar till dessa. Med  
 finlandssvenskar  
 avses personer boende i Finland som har svenska som modersmål, samt även personer med svenska som modersmål som flyttat till Sverige från Finland och deras ättlingar. Endast sverigefinnar har erkänts som nationell minoritet i Sverige. Av tillgänglig befolkningsstatistik kan man inte utläsa hur många av sverigefinländarna som är sverigefinnar. Antalet finlandssvenskar bland sverige- finländarna uppskattas dock till ca 100 000 personer. Problematiken har beskrivits närmare i avsnitt 8.2 av delbetänkandet. 
  
 9 
  
 prop 1998/99:143 s 22. 
  
 10 
  
 se delbetänkandet avsnitt 2.1. 
  
 61 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 SOU 2006:19 
  
 hinder för inträde i samhällslivet, är assimileringen framtvingad av krav på anpassning till dominerande normer av socialt beteende. 
 11  
 Grupper som avvek från majoritetsbefolkningen bl.a. samer, tor- nedalingar och finnar utsattes under lång tid för ett starkt assimile- rings- eller likriktningstryck i Sverige och synsättet ledde till ett förnekande av eller bortseende från den kulturella mångfald som under århundraden karakteriserat landet. 
 12  
 Den dominerande poli- tiska inställningen var att minoriteter och invandrare skulle assimi- leras. Ett vanligt argument var att ett flerspråkigt och mångkultu- rellt samhälle leder till social splittring och allmän rotlöshet som 
 äventyrade den nationella sammanhållningen. 
 13 
  
 Riksdagens minoritetspolitiska ställningstagande i december 1999 innebar ett tydligt avståndstagande från tidigare assimile- ringstankegångar. Ratificering av Europarådets ramkonvention innehåller ett uttryckligt förbud mot åtgärder eller metoder som syftar till assimilering av personer som tillhör nationella minorite- ter mot dessa personers vilja, samt ett åtagande att skydda dessa minoriteter mot alla åtgärder som syftar till sådan assimilering. 
 14 
  
 Det förhållandet att minoritetsspråken i Sverige har varit utsatta för starkt assimileringstryck från statens sida har lett till att mino- ritetsspråken i dag är inne i en s.k.  
 språkbytesprocess.  
 Det innebär att minoriteten överger sitt eget språk och i stället börjar tala majo- ritetsspråket i samhället, minoriteten byter språk och processen fullbordas. Språkbytesprocessen kan beskrivas som en process där ett språk stegvis förlorar funktioner, talare och uttrycksmedel. 
 15 
  
 En rad olika faktorer påverkar språkbyte och språkbevarande och processen är komplicerad. Dessa faktorer berör relationen mellan minoriteten och majoriteten i samhället i stort, interna förhållan- den inom minoritetsgruppen och individuella talares beteende eller uppfattningar om språket. Dessa faktorer beskrivs närmare i avsnitt 6. 
 En långt gången språkbytesprocess kan leda till att ett språk dör.  
 Språkdöd  
 sker främst genom  
 domänförluster 
  
 16 
 , dvs. ett språk som 
  
 11 
  
 Att  
  
 assimilera  
 betyder att göra lika. Att  
 integrera  
 betyder att ta upp och passa in i ett sam- manhang. (Nationalencyklopedin). 
  
 12 
  
 Olsen (red): Sveriges sju inhemska språk – ett minoritetsspråksperspek- tiv (1999) s  
  
 11–. 
  
 13 
  
 Skolverket/Sharp Broman, Swanson, Lindsey: Likvärdighet i en skola för alla – Historisk bakgrund och kritisk granskning (2002) s 138. 
  
 14 
  
 artikel 5.2 ramkonventionen. 
  
 15 
  
 Johnson (1999) s 91. 
  
 16 
  
 Begreppet  
  
 domän 
  har beskrivits som en sammanfattande betäckning för typer av samtalsituationer. Som exempel på domäner nämns familjen, vänkretsen, arbetet, skolan, 
 62 
  
 SOU 2006:19 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 anses ha högre status tar sakta men säkert över olika domäner från ett språk med lägre status. 
 17 
  
 Situationen och förutsättningarna för de olika minoritetsspråken i Sverige är i dag väldigt olika och språkbytesprocessen har hunnit olika långt i grupperna. Flera av minoritetsspråken talas av grupper som är numerärt små. För samtliga minoritetsspråk är det svårt att ange det exakta antalet talare. För samiskans del talas flera av vari- eteterna av ganska få talare. Även romani chib talas i olika variete- ter. Talarna kan vara geografiskt utspridda över stora områden och språkkunskaperna varierar inom grupperna. 
 En del talare kan inte läsa och skriva på minoritetsspråket, vilket hämmar den enskildes möjligheter att föra över språket till nästa generation eller stödja barnens språkliga utveckling. Bristande läs- och skrivkunskaper begränsar även individens möjligheter att ta del av gruppens skriftliga kulturarv. Det kan även innebära att indivi- dens möjligheter att värna det egna språket och den egna kulturen försvåras eftersom den enskilde inte har alla de språkliga verktyg som behövs. 
 Ofta används minoritetsspråket endast i den privata sfären i hem- och familjemiljön och detta anses av språkforskare vara ett tydligt tecken på en långt gången språkbytesprocess. Bruket av minoritetsspråket kan vara mer omfattande bland äldre än yngre generationer. De yngre talar kanske bara svenska. Det kan vara svårt för den yngre generationen att få lära sig minoritetsspråket och det kan även vara svårt att motivera för yngre varför de bör lära sig språket. Ju mer användning en individ kan ha för ett språk, desto mer motiverad är han eller hon att lära sig det. 
 Det är möjligt att bryta och vända en pågående språkbytes- process bl.a. genom aktiva åtgärder från samhällets sida och en stark medvetenhet och vilja att bevara det egna språket hos mino- riteterna själva. Det finns tydliga tecken på att minoritetsspråken i Sverige håller på att  
 revitaliseras 
 , dvs. den negativa processen vänds och språket börjar återvinna mark som tidigare gått förlorad. 
 kyrkan etc. En given domän kan förbindas med ett givet språkbruk: I en minoritetssituation är det ofta så att minoritetsspråket används i mer informella domäner, t.ex. i familjen och med vänkretsen, medan majoritetsspråket förekommer i mera formella eller officiella domä- ner, t.ex. i arbetslivet och i skolan.Samerättsutredningen: Språkbyte och språkbevarande – Underlagsrapport SOU 1990:84 s. 52. 
  
 17  
 Päivi Juvonen, Byrd: Språkekologi i siffror i Gutierrez, Martin (red.): Låt mig ha kvar mitt språk – Larson minun pitää kieleni (2003) s 30. 
 63 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 SOU 2006:19 
  
 2.4 
  
 Ambitionsnivån i det minoritetspolitiska arbetet behöver höjas 
  
 Det råder allt jämt stor okunskap när det gäller syftet med minori- tetspolitiken och minoritetslagstiftningen, dels hos samhällets representanter som skall implementera konventionsåtagandena, dels hos de nationella minoriteterna. Det förekommer även en sammanblandning mellan integrations- och minoritetspolitikens syften. Tanken är att främja de nationella minoritetsspråken i Sverige. Stödet skall alltså inte bara ges under en övergångsperiod tills minoriteterna lärt sig behärska svenska språket. Syftet med stödet är ju att bevara språken i Sverige. 
 Resultaten av de inhemska uppföljningar som gjorts av den svenska minoritetspolitiken och av den granskning som Europarådet genomfört, visar att regeringens intentioner med politiken inte fått tillräckligt genomslag. Det finns ett gap mellan det regelverk Sverige har till skydd och stöd för minoritetsspråken och de reella möjligheter som finns att nyttja de rättigheter som regelverket ger. Genomförandet av minoritetsspråkslagarna har varit otillräckligt och har präglats av passivitet och låg ambitions- nivå. 
 18  
 Sveriges implementering av de internationella åtagandena haltar. Den pågående språkbytesprocessen har inte vänts och Skolverkets nyligen publicerade rapport visar att barns möjligheter att få lära sig det egna minoritetsspråket inte kan tryggas. 
 19  
 Det är därför viktigt att höja ambitionsnivån i minoritetspolitiken för att kraven i Europarådets minoritetskonventioner skall kunna uppfyl- las. 
  
 2.5 
  
 Att fylla ett erkännande 
  
 Sex år efter erkännandet anser många samer och sverigefinnar, som utredningen mött under arbetet, att minoritetspolitiken måste konkretiseras och förverkligas så att den märks i människors var- dag. Enskilda efterlyser åtgärder som aktivt främjar de nationella minoritetsspråken och de efterfrågar verktyg för att själva kunna revitalisera sitt minoritetsspråk. Man efterlyser åtgärder som skall fylla det erkännande som givits av riksdagen. Vad ska detta erkän- nande då fyllas med? Det är framför allt tre saker: 
  
 18 
  
 Johnson, (2004). 
  
 19 
  
 Skolverket: De nationella minoriteternas utbildningssituation, rapport 272, 2005. 
  
 64 
  
 SOU 2006:19 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 Respekt 
 Skyddet av de nationella minoriteterna är som nämnts en del av de mänskliga rättigheterna. Det innebär att ingen skall behöva utsättas för diskriminering eller negativ särbehandling på grund av sin särart eller för att han eller hon tillhör en nationell minoritet. Ingen skall heller behöva känna otrygghet eller oro för sin personliga säkerhet. Många samer, romer och judar utsätts alltjämt för hot och öppen diskriminering i det svenska samhället. 
 Att visa respekt innebär också att statsmakten aktivt skall främja de nationella minoriteternas möjligheter att bevara sin särart, sitt språk och sin kultur och att grupperna ges reella möjligheter till inflytande, så som Europarådets minoritetskonventioner föreskri- ver. Ingen skall heller behöva utsättas för krav på assimilering från samhällets företrädare. Respekt innebär också att enskilda fullt ut skall kunna nyttja minoritetsspråksrättigheter på sätt som lagstifta- ren avsett. 
 Humanitet 
 Graden av ett samhälles humanitet skulle kunna mätas genom den tolerans och den förståelse som visas för olika grupper som på något sätt avviker från majoriteten. Humanitet innebär bl.a. att samhället och majoriteten värdesätter varje individs särart. Det kan innebära att nationella minoritetsbarn ges rätten och möjligheten att tillägna sig och utveckla sitt minoritetsspråk och att förskola och skola stödjer och förstärker familjens strävan att fostra två- språkiga barn, eller att barn ges utrymme och möjlighet att utveckla en kulturell identitet. 
 Humanitet är också att få åldras i en miljö som präglas av livs- kvalité: där det finns andra människor som talar och förstår den äldres språk, där personalen kan bemöta den äldre på hans eller hennes eget språk, där omsorgen innehåller en dimension av kultu- rell bekräftelse och där minoritetens seder och bruk observeras och ses som ett värdefullt inslag i verksamheten. 
 Till mycket av detta finns redan en lagstadgad rätt, men lagstifta- rens intentioner förverkligas inte alltid, därför att majoriteten inte ser minoritetens behov eller därför att minoriteten inte har till- räckligt politisk makt att få till stånd ett genomförande. 
 65 
  
 Erkännandets betydelse för de nationella minoriteterna 
  
 SOU 2006:19 
  
 Makt att styra sin egen framtid 
 Om människor ges egenmakt, dvs. verktyg och förutsättningar att styra och forma sin egen framtid, kan den styrka som gruppen besitter, kanaliseras. Det ger kraft att vända en språkbytesprocess, kraft och mod att återta ett språk som kanske är starkt hotat. Att få tala och värna sitt eget språk är inget privilegium för de nationella minoriteterna, det är en rättighet. 
 20 
  
 Den finns en stark kraft hos de nationella minoriteterna att vilja värna det egna språket och den egna kulturen. Att dessa grupper har kunnat bevara sin särart under så lång tid i Sverige, trots starkt assimilationstryck från majoriteten, är i sig ett tecken på styrka. Det fordras dock att samhället bistår med verktyg för att de natio- nella minoriteterna på ett ännu bättre sätt skall kunna arbeta aktivt med språkrevitalisering och bevarandet av sin kultur. 
  
 20  
 se även delbetänkandet avsnitt 3.1. 
 66 
  
 3 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 3.1 
  
 Inledning 
  
 Samerna betraktar sig själva som  
 ett  
 folk och deras eget namn för det samiska folket är  
 sábme/ sápmi/ Grant. 
 1  
 Samerna tillhör värl- dens ursprungs- eller urfolk. 
 2  
 Av världens befolkning utgörs 300 miljoner av urfolk. Gemensamt för urfolk är att de levt på samma plats genom historien före det att områdena invaderats eller kolo- nialiserats. De har en egen kultur, eget språk och egna sedvänjor som skiljer sig från samhället omkring dem. 
 Samerna och deras förfäder har levt i Skandinavien sedan inlandsisen smälte. Alltjämt görs arkeologiska fynd, som ger en tydligare bild av dessa människors liv. Det samiska folkets närvaro i Skandinavien beskrevs redan av romerska historieskrivare på 100- talet e. Kr. Genom historien har de som mött samerna gett dem olika namn:  
 fenni, finnoi, skrithifinoi, screrefennae, scritofini, scride- finnas  
 och  
 finnas. Finn  
 var den gamla nordiska benämningen på samerna och ordet lever alltjämnt kvar i det norska ordet Cobb, som betäckning över norra Norge. På  
 1200-talet 
  omnämns området  
 Lappia 
 , dvs. Lappland.  
 Lapp 
 , som benämning på same, omnämns första gången i skrift i Tälje stadga från 1328. I medeltida dokument i Sverige/Finland och Ryssland kallades samerna för lappar. 
 3 
  
 Samerna är ett gränsöverskridande folk, vars kultur och språk präglas av rikedom och variation. Dagens nationsgränser går rakt igenom de språk- och kulturgränser som finns inom det traditio- 
  
 1 
  
 Gruppens eget namn skrivet på  
  
 nord-, 
  lule- respektive sydsamiska. Samiska namn anges i det följande efter det svenska namnet i förekommande fall, dock bara en gång. 
  
 2 
  
 I det följande kommer termen  
  
 urfolk  
 att användas eftersom termen förordas av de samiska experterna i utredningen. När det gäller ILO:s konvention nr 169 används termen  
 ursprungsfolk  
 eftersom detta ord använts i den officiella svenska översättningen. 
  
 3 
  
 Israel Ruong: Historisk återblick rörande samerna, i Samerna i Sverige – Stöd åt språk och kultur, SOU 1975:100, bil. 4 s 382- 
  
 67 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 SOU 2006:19 
  
 nella samiska området, som samerna själva benämner  
 Sápmi  
 eller  
 Sámiednam  
 (Sameland). 
 Det går inte att ange det exakta antalet personer som uppfattar sig själva som samer. 
 4  
 Enligt olika uppskattningar som gjorts beräk- nas antalet samer till mellan 60 000 och 100 000 personer 
 5  
 Ca 70 000 samer beräknas bo inom Sápmi. Av dessa bor ca 20 000 samer i Sverige, ca 40 000 i Norge, ca 6 000 i Finland och ca 2 000 i Ryssland. Sápmi omfattar hela den norra delen av Nordkalotten från Idre i Dalarna i söder till Ishavet i norra Norge och till West halvön i Ryssland. 
 6 
  
 Den samiska befolkningens förutsättningar och möjligheter att värna sin kultur och sitt språk skiljer sig beroende på var de bor inom Sápmi och det faktiska ansvar som respektive stat har tagit för gruppens kulturella och språkliga fortlevnad dvs. om samerna skyddas enligt grundlag och vilka konventioner staten anslutit sig till. 
  
 3.2 
  
 Samernas särställning i det svenska samhället 
  
 Sveriges riksdag uttalade 1977 att samerna är en etnisk minoritet i Sverige, som i egenskap av ursprunglig befolkning i sitt eget land intar en särskild ställning. 
 7  
 Samerna utgör dels ett  
 urfolk  
 i landet med rätt till självbestämmande 
 8 
 , dels en  
 nationell minoritet  
 som skall beredas skydd och stöd enligt Europarådets minoritets- konventioner. Samernas språkliga rättigheter måste därmed ses i ett vidare perspektiv än Sveriges övriga nationella minoriteters rättig- heter. 
 Samernas särställning i Sverige har förstärkts genom tillskapan- det av Sametinget/ Sámediggi/ Sámedigge/ Myers. Same- tinget är, dels ett folkvalt organ för samerna i Sverige, dels en myn- dighet med ansvar för en rad frågor som rör samerna. 
  
 4 
  
 Europarådets minoritetskonventioner bygger på tanken om självidentifikation. Det innebär att den enskilde individen själv kan välja om han eller hon vill betrakta sig själv som nationell minoritet enligt konventionerna. Något tvång att tillhöra gruppen finns inte från samhällets sida. 
  
 5 
  
 Olika uppskattningar om antalet har gjorts av forskare och andra, se t.ex. Evans: Vang – A Fieldwork Perspektive (2005) s 21. 
  
 6 
  
 Uppgifter från Samiskt Informationscentrum, Sametinget, 2005. 
  
 7 
  
 prop. 1976/77:80, bet. 1976/77:KrU43, rskr 1976/77:289. 
  
 8 
  
 se t.ex. uttalande om rätt till självbestämmande i lagrådsremiss Ett ökat samiskt inflytande, 8 dec 2005 s 38. 
  
 68 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 Sametinget har getts en rad specifika lagstadgade uppgifter som bl.a. innefattar värnandet av den samiska kulturen och det samiska språket. I dessa frågor har samerna därmed givits en partiell kultu- rell autonomi. Sametingets uppgifter framgår av 2 kap. 1 § Same- tingslagen (1992:1433): 
 Sametinget skall verka för en levande samisk kultur och därvid ta initi- ativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur. Till Sametingets uppgifter hör särskilt att 
  
 1. 
  
 besluta om fördelningen av statens bidrag och av medel ur Same- fonden till samisk kultur och samiska organisationer samt andra medel som ställs till samernas gemensamma förfogande, 
  
 2. 
  
 utse den styrelse för sameskolan som avses i 8 kap. 6 skollagen (1985:1100), 
  
 3. 
  
 leda det samiska språkarbetet, 
  
 4. 
  
 medverka i samhällsplaneringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjande av mark och vatten, 
  
 5. 
  
 informera om samiska förhållanden. 
  
 Regeringen har i december 2005 föreslagit att ytterligare en punkt, med följande innehåll, införs i bestämmelsen: 
  
 6. 
  
 utföra de övriga uppgifter som ankommer på Sametinget enligt lag eller annan författning. 
  
 9 
  
 Sametinget fattar beslut om fördelning av medel för olika ändamål. Riksdagen beslutar om Sametingets ekonomiska ramar och därmed vilka faktiska möjligheter som finns för att driva t.ex. samiskt språkarbete. Regeringen har uttalat att ambitionen är att Same- tingets successivt skall ges fler myndighetsuppgifter i framtiden. 
 10 
  
 Om man studerar röstlängden till Sametingsvalet kan man få en indikation på var i landet den samiska befolkningen framför allt lever. Antalet röstberättigade i 2005 års Sametingsval uppgick till 7 179. 
 11  
 Fördelningen per län framgår av figur 1. 
  
 9 
  
 lagrådsremiss (2005). 
  
 10 
  
 lagrådsremiss (2005) s 38. 
  
 11 
  
 Valmyndighetens hemsida www.val.se. 
  
 69 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 SOU 2006:19 
  
 Figur 1 Fördelning av röstberättigade till Sametinget per län 1 mars 2005 
 Fördelning av röstberättigade till Sametinget, per län 1 mars 2005 
 Dalarna  
  
  1,02 
 Jämtland  
  
  7,16 
 Norrbotten  
  
  48,89 
 Stockholm  
  
  7,15 
 Uppsala  
  
  1,32 
 Västerbotten  
  
  22,59 
 Västernorrland  
  
  2,23 
 Västra Götaland  
  
  2,33 
 Övriga  
  
  7,31 
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 procent 
 Majoriteten av de samer, som valt att anmäla sig till röstlängden, bor inom Sápmi. Ungefär hälften av alla bor i Norrbotten och en stor del i Västerbotten och Jämtland. Närmare en femtedel av alla röstberättigade samer bor utanför Sápmi. 
  
 3.3 
  
 Internationellt regelverk till skydd av urfolk 
  
 Förutom Europarådets minoritetskonventioner, som behandlas närmare i avsnitt 5 nedan, finns det anledning att nämna något om de internationella regelverk som tillkommit specifikt för att skydda urfolk och deras rättigheter. 
 70 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 Förenta Nationerna, FN, har under lång tid arbetat med frågor som rör urfolkens situation. Urfolk skyddas, dels som enskilda individer och som grupp mot vissa typer av åtgärder i enlighet med konventioner rörande mänskliga rättigheter 
 12 
 , dels av särskilda regelverk som tillskapats för att reglera dessa folks kollektiva rät- tigheter. 
 Personer som tillhör urfolk åtnjuter skydd mot rasdiskrimine- ring, som individer och som grupp, i enlighet med  
 FN:s konven- tion mot alla former av rasdiskriminering 
 . Alla individer skall åtnjuta grundläggande mänskliga rättigheter, inklusive bl.a. sociala och kulturella rättigheter, oavsett ras, hudfärg, nationell eller etnisk tillhörighet. 
 13 
  
 Enligt  
 FN:s konvention om medborgerliga och politiska rät- tigheter  
 skall alla individer skyddas mot diskriminering på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationell eller social härkomst etc. (artikel 2). 
  
 14  
  
 Konventionen stad- gar att etniska och språkliga minoriteter inte får förvägras rätten att ha ett eget kulturliv eller att använda sitt eget språk (artikel 27). 
  
 15 
  
 FN:s fackorgan Internationella arbetsorganisationen (Interna- tional Labour Organization), ILO, har till uppgift att bevaka frågor som berör arbetsvillkor, diskriminering m.m.. ILO har under lång tid bevakat urfolkens arbete och livsvillkor och bl.a. utarbetat internationella konventioner.  
 ILO:s konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder 
  
 16  
 som inne- håller åtaganden inom flera olika områden trädde i kraft den 5 sep- tember 1991. 
 17  
 Sverige har inte ratificerat konventionen, till skillnad från Norge och Danmark, men frågan om Sveriges ratifikation har varit och är alltjämnt föremål för utredning. 
 18  
 Den svenska inställ- ningen har varit att nödvändiga lagstiftningsändringar skall vidtas innan ratificering kan ske. 
 19 
  
 12 
  
 se även avsnitt 5.1.1. 
  
 13 
  
 International Convention on the Elimination of All Forms of Racial Discrimination, 7 mars 1966, SÖ 1971:40. 
  
 14 
  
 International Covenant on Civil and Political Rights, 16 dec 1966, SÖ 1971:42; Motsvarande diskrimineringsförbud finns även I FN:s konvention om ekonomiska, social och kulturella rättigheter, 16 dec 1966, SÖ 1971:41. 
  
 15 
  
 se även avsnitt 5.1.1. nedan, delbetänkandet avsnitt 3.2. 
  
 16 
  
 Convention (No. 169) Concerning Indigenous and Tribal Peoples in Independent Countries, 27 jun 1989, finns bl.a. återgiven i SOU 1999:25 bilaga 2. 
  
 17 
  
 Ursprungsfolk  
 definieras som folk som härstammar från folkgrupper som bodde i landet – eller det geografiska område som landet tillhörde – vid tiden för erövringen eller kolonisation eller fastställande av nuvarande statsgränser. Folket har behållit sina sociala, ekonomiska, kulturella och politiska institutioner. 
  
 18 
  
 SOU 1999:25. 
  
 19 
  
 se t.ex. skriftlig fråga till sameministern i riksdagen 2003/04:1462, besvarades 27 juli 2004. 
  
 71 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 SOU 2006:19 
  
 Det finns dock anledning att nämna något om konventionen. Syftet med ILO:s konvention nr 169 är att skydda ursprungsfolks rättigheter och att respektera deras integritet samt att ge dem utrymme att forma sin egen framtid. Ursprungsfolk skall utan hin- der och fullt ut åtnjuta grundläggande rättigheter. Konventionen innehåller bl.a. bestämmelser rörande rätten att bevara sitt språk och sin kultur. 
 20  
 Ett av huvudsyftena med konventionen är att: 
 undanröja den tidigare inriktningen mot integration och assimilation och att erkänna ursprungsfolkens strävanden att själva få utöva kon- troll över sina egna institutioner och sin egen ekonomiska utveckling. De skall ha rätt att  
 bevara sin identitet  
 som folkgrupp,  
 sitt språk  
 och sin religion. De skall ha rätt att vidmakthålla och utveckla sin livsstil och kultur utifrån sina egna premisser och att myndigheterna har en skyldighet att aktivt stödja detta arbete. 
 Om den tidigare konventionen var inriktad på att ursprungsfolken skulle assimileras med den övriga befolkningen i landet och att reger- ingen skulle fatta alla beslut som rörde dessa folk så är alltså den nya konventionen inriktad på att deras livsstil skall bevaras och att de själva skall vara med och fatta beslut i frågor som berör dem. Att ursprungsfolkens kultur och livsstil skall bevaras innebär dock inte att de skall fråntas möjligheten till förändring och förnyelse. Det är emel- lertid folken själva som skall välja om de vill förändra sin livsstil och i vilken utsträckning och på vilket sätt det skall ske. De skall också själva besluta om de vill integreras med den övriga befolkningen eller inte. 
 21 
  
 En svensk ratificering av konventionen skulle därmed stärka det samiska språkets skydd ytterligare, förutom de skyldigheter som redan föreligger i dag enligt andra konventioner. 
 Det finns även anledning att nämna andra insatser som skett i FN:s regi. Under 1970- och  
 1980-talen 
  arbetade FN med att kart- lägga diskriminering av urfolk och att tillskapa ett bättre skydd för dessa folk, bl.a. med att påbörja utarbetandet av en  
 FN-deklaration 
  om urfolkens rättigheter. Ett forum för urfolken har tillskapats inom FN,  
 United Nations Permanent Forum on Indigenous Issues 
 . En särskild rapportör om urfolkens rättigheter och friheter har även tillsatts. 
  
 20 
  
 se bl.a artikel 28:  
 1. Barn som tillhör berörda folk skall, där så är praktiskt möjligt, få lära sig läsa och skriva på sitt eget språk eller på det språk som oftast används av den grupp som de tillhör. När detta inte är praktiskt möjligt, skall de behöriga myndigheterna företa samråd med dessa folk i syfte att vidta åtgärder för att uppnå detta mål.  
 --- 
  
 3. 
  
 Åtgärder skall vidtas för att bevara och främja utvecklingen och användningen av de berörda folkens egna språk.. 
  
 21 
  
 ILO-utredningen: 
  
  Samerna – ett ursprungsfolk i Sverige – Frågan om Sveriges anslutning till ILO:s konvention nr 169, SOU 1999:25 s 51. 
 72 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 Den 21 december 1993 beslöt FN:s generalförsamling att utropa  
 ett internationellt urfolksårtionde  
 med början den 10 december 1994. 
 22  
 Målet har varit att stärka internationellt samarbete i frågor som rör urfolk. FN:s medlemsstater har under urfolksårtiondet inte lyckats enas om en deklaration rörande ursprungsfolkens rät- tigheter. 
 Generalförsamlingen rekommenderade även regeringarna att till- sätta nationalkommittéer eller liknande, som skulle ge urfolk möj- lighet att aktivt medverka i arbetet med anledning av urfolksårtion- det. I april 1995 beslutade den svenska regeringen tillsätta den s.k.  
 Urbefolkningsdelegationen  
 som arbetade vidare med frågorna i Sverige. 
 Urbefolkningsdelegationen har haft till uppgift att bl.a. följa och behandla FN:s beslut om årtiondet samt initiera, planera och utföra olika åtgärder i enlighet med syftet med årtiondet. Delegationen valde att koncentrera sig på långsiktigt arbete med principiella och strategiska urfolkspolitiska frågor. Delegationen uppger i sin slut- rapport att den haft som mål att bidra till ett ökat samiskt själv- bestämmande, ett ökat samiskt deltagande i det politiska livet, att främja samisk kultur, samiskt språk och de traditionella näringarna såsom rennäring, jakt, fiske och slöjd, samt att bidra till att allmän- hetens medvetenhet om det samiska kulturarvet ökar. Delegationen har också verkat för en ökad samverkan i samepolitiska frågor inom Norden. 
 23  
 Urbefolkningsdelegationens arbete avslutades i decem- ber 2004 och delegationen lämnade en rad rekommendationer, bl.a. följande: 
  
 – 
  
 Snarast möjliga svenska anslutning till ILO:s konvention nr 169. 
  
 – 
  
 Grundlagsskydd för samer på samma sätt som samernas ställ- ning är grundlagsskyddad i Norge och Finland. 
  
 24 
  
 – 
  
 Att den ursäkt som lämnades av sameministern 1998 förankras genom en ursäktsdeklaration av riksdagen och följs upp av en sammanhållen politik för försoning och upprättelse. 
  
 – 
  
 Fortsatt politiskt initiativ för successivt ökat samiskt själv- bestämmande. 
  
 22 
  
 United Nations General Assembly Resolution 48/163, 21 Dec 1993, on the Decade of the Worlds Indigenous People. 
  
 23 
  
 Rapport från Urbefolkningsdelegationen: FN:s urfolksårtionde  
  
 1995-2004 
  (2005). 
  
 24 
  
 Förslag om grundlagsskydd för samerna har tidigare föreslagits av Samerättsutredningen i Samerätt och Sameting, SOU 1989:41, samt av Sametingsutredningen Sametingets roll i det svenska folkstyret, SOU 2002:77 s 129- 
  
 73 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 SOU 2006:19 
  
 – 
  
 En mera enhetlig och sammanhållen nordisk samepolitik. 
  
 – 
  
 En aktiv politik inom det internationella området och ansvars- tagande för en  
  
 FN-deklaration 
  om urfolks rättigheter. 
 25 
  
 Den 1 januari 2005 påbörjades FN:s andra urfolksårtionde. 
 26 
  
 3.4 
  
 Ansvarstagande för tidigare förd politik efterfrågas av samer 
  
 Språket är av central betydelse för individens identitet och själv- känsla. Språket formar oss som individer. Det är ett kommunika- tionsmedel, ett tankeredskap, ett medel för social organisation och det har kulturskapande och kulturbevarande funktion. Moders- målet är dessutom starkt förknippat med primära emotionella vär- den och det knyter oss samman med vår familj, våra närstående och den kulturgemenskap vi tillhör. För ett folk är bevarandet av språ- ket livsviktigt för kontinuiteten och förmedlandet av kulturen. Ett folks förlust av språket kan inte ersättas av några andra värden. 
 27  
 En kvinna uttryckte det så här i enkätundersökningen, som utred- ningen genomfört bland samer i sydsamiska området: 
 Att ta bort ett språk från ett folk är att ta bort en del av dess själ. För- svinner en del av själen blir det oreda.  
 (41-årig 
  kvinna, Östersund) 
 Den assimilerings- och utbildningspolitik som under lång tid bedrevs i norra Sverige har medfört att många samer, som kanske talat samiska som barn, förlorat sitt språk och att yngre generatio- ner av samer aldrig har fått lära sig samiska. I många skolor i norra Sverige fick t.ex. inte annat språk än svenska användas under lång tid. Den s.k. nomadskolan var fram till  
 1960-talet 
  obligatorisk för de renskötande samernas barn. Många samiska barn for illa av att behöva lämna familjen under långa perioder och känna den otrygg- het det innebar att bo på internat. Garner har intervjuat vuxna samer, födda mellan  
 1950–1970, 
  som bott på internat när de var barn. I  
 bilaga 7  
 återger Garner en del av de erfarenheter dessa intervjuade samer haft och hur dessa erfarenheter påverkat dem som individer och deras möjligheter att tillägna sig det samiska språket. 
  
 25 
  
 Rapport från Urbefolkningsdelegationen (2005) s 10. 
  
 26 
  
 United Nations General Assembly Resolution 59/174 on the Second International Decade of the Worlds Indigenous People, 20 Dec 2004. 
  
 27 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.3.1. 
  
 74 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 Det nära sambandet mellan enskilda individers identitet, den kollektiva samiska identiteten och det samiska språket tas upp i de kommentarer som enskilda lämnat i anslutning till den enkätunder- sökning som genomförts. 
 28  
 En del samer som besvarat enkäten berör den kränkning och den förlust det innebär att ha blivit berö- vad sitt språk. Många uttrycker frustration, sorg och även bitterhet för att ha förlorat det samiska språket och andra för att de inte ens har givits chansen att lära sig språket. Det upplevs som en personlig förlust och som att även en del av den egna samiska identiteten gått förlorad. En del ger även staten och samhället skulden för detta och de efterfrågar ett ansvarstagande för tidigare förd politik. Enskilda individer anser sig inte ha fått upprättelse och dessa negativa käns- lor påverkar även den enskildes förutsättningar och vilja att återta språket. 
 Samtidigt är den språkliga medvetenheten stor hos många samer och även insikten om att det samiska språket nått en kritisk punkt där åtgärder är nödvändiga för att revitalisera samiskan. I det föl- jande återges en del av de kommentarer som enskilda lämnat i enkätundersökningen rörande dessa frågor. 
 Jag föddes i en torvkåta en kall decembermorgon kl. 4.00 1928. Det första språket jag hörde var sydsamiska och det var på det språket jag formulerade mina första tankar och känslor. Det var också på det språket jag hörde berättas om samekulturens olika beståndsdelar som språket, renskötseln, sameslöjden och samisk berättartradition. Allt detta blev grunden för min samiska identitet. När jag kom till same- skolan, eller nomadskolan som det hette under min skoltid, fick jag redan andra dagen höra av läraren som med myndig stämma förklarade Nu barn skall ni lära er fin svenska. Min samiska identitet kränktes när vårt modersmål förbjöds. Denna kränkning satte djupa spår i en barnasjäl som jag bar med mig i smärtan ett helt yrkesverksamt liv  
 (76-årig 
  man, Åre) 
 Vill verkligen lära mej mitt språk men vet inte riktigt vart jag ska börja. Språket är en viktig del av en människas identitet. JAG E SAME men jag kan inte  
 tala(22-årig 
  kvinna, Skellefteå) 
 Jag är mycket besviken på svenska staten som utfärdade förbud mot samiska när jag var liten. Jag anser att ett annat språk än svenska är ingen börda att bära, och det är bedrövligt att inte förstå mer än några få ord på mitt modersmål som är samiska.  
 (72-årig 
  kvinna, Umeå) 
  
 28  
 se även avsnitt 7. 
 75 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 SOU 2006:19 
  
 Ge skolor större möjligheter att undervisa i samiska. Själv förvägrades jag den möjligheten och känner att en viktig del av mitt kulturella arv förvägrats mig.  
 (31-årig 
  man, Sorsele) 
 Den svenska staten tar inte ansvar för det samiska språkets ställning i Sverige. Har gått i nomadskola, där var undervisningen på svenska, inga samiska läromedel fanns. Vi är en generation som inte har lärt sig samiska, därför kan vi inte lära ut det till våra barn. Språket försvinner. Varje språk har sin  
 världsbild(47-årig 
  kvinna, Umeå) 
 Att det satsas ordentligt på samiska, för språket är en så stor del av identiteten för ett folk.  
 (37-årig 
  man, Thornton kommun) 
 Sätt in alla resurser som finns så att språket blir levande och kan utvecklas. Som det nu är så går jag omkring som analfabet. Kan varken läsa eller skriva mitt eget språk. Eftersom det är svenska staten som berövat mig språket så är det de som ska se till att språket blir närva- rande varje dag.  
 (61-årig 
  man, ort ej angiven) 
 ... med tanke på att det inte är alltför länge sedan ansågs nästan förbju- det att tala samiska, och att alla samer var hedningar och man skulle skämmas över sitt ursprung, så är det inte en sekund för tidigt att til??låta oss att vara stolta över vårt ursprung och även hjälpa oss bevara vårt språk.  
 (23-årig 
  kvinna, Storuman) 
 Jag kommer från den sydsamiska delen av sameland där språket för- svann för en generation sedan. Då mina föräldrar förbjöds att tala samiska i skolan och sedan inte pratade samiska med sina barn, för det hade barnen ingen nytta av, fick de lära sig. Jag anser: att det är staten som måste återställa det som den har fråntagit oss. Stora språkbad behövs i de områdena!!! Språkbaden skall vara kostnadsfria och akti- vitetsstöd bör betalas ut, eller annan ersättning för förlorad arbetstid Nu är det på tiden att staten städar upp i den oreda de skapat!  
 (41-årig 
  kvinna, Östersund) 
 Det finns många samer i Sverige som inte har samiskan som sitt modersmål, men trots allt är samer i ord och tanke. Det är något som vi samer måste ta till oss, att även vi är ett mångkulturellt folk. För många av de äldre samerna var det en stor skam att vara same och där- för ville man inte föra traditionerna vidare till sina barn, så att de inte skulle få lida lika mycket som de gjort det är viktigt att samiskan finns kvar och att de som vill och kan ska få lära sig det, men det ska inte vara ett krav för att få kalla sig same.  
 (48-årig 
  kvinna, Arvidsjaur) 
 76 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 Jag har sedan barndomen fått höra av mina samiska morföräldrar att dom skäms att vara same. Därför har dom glömt bort all sydsa- miska. Det har aldrig varit fint att vara same för dom. Jag har en stor önskan att Umeå universitet skall anordna sydsamisk språk – kurs- verksamhet. Sydsamiskan är för tillfället hårt utsatt – utdöende. Stora svårigheter att få tag i sydsamiska lärare. Den nya unga samiska gene- rationen i dag är stolta för att vara samer, vare sig dom har renskötsel eller [är] trottoarsamer. Det har varit/är stora motsättningar bland samer, emellan dom renskötande och icke renskötande. Jag tror att det är oerhört viktigt att det satsas resurser för att bevara sydsamiskan. Har försökt ett antal gånger att få till stånd språkundervisning via lokala sameföreningen med det stupar alltid på att vi aldrig får tag i en sydsamisk språklärare. I Norge finns det.  
 (42-årig 
  kvinna, Umeå) 
 Erfarenheterna av den bedrivna assimilerings- och utbildnings- politiken påverkar även samernas inställning till det samiska språ- ket. En samisk pedagog, som utredningen träffat, beskrev det som att många vuxna samer bär på sin egen språkliga ryggsäck fylld med smärtsamma erfarenheter och ibland en känsla av otillräcklig- het. En del människor med en sådan ryggsäck kan ha svårt att stödja barnens språkutveckling i samiska om de inte först hanterar sina egna obearbetade känslor rörande språket. De känner kanske att deras språkkunskaper är begränsade och det ger en känsla av otillräcklighet. Andra har kanske blandade känslor för att sätta sina barn i en sameskola, eftersom detta förknippas med den gamla nomadskolan, trots att skolorna i dag bygger på helt andra värde- ringar. 
 Det samiska språket kan även vara ett sätt och ett verktyg för att stärka det samiska kulturella arvet och den samiska identiteten. Många vuxna samer som talar samiska har i dag bristande läs- och skrivkunskaper i samiska. Detta begränsar deras möjligheter att ta del av delar av sitt kulturella arv och även att vara fullt delaktiga i det samiska samhället. Den som inte kan läsa och skriva på samiska kan t.ex. inte ta del av den samiska litteraturen som inte översatts eller samiskspråkig information. 
 Indirekt påverkar även vuxna samers språkkunskaper den nu uppväxande samiska generationen, eftersom många vuxna saknar förutsättningar för att föra över denna del av sitt samiska arv till sina barn och barnbarn eller stödja deras språkutveckling. Detta begränsar många samiska barn möjligheter att tillägna sig det samiska språket. 
 När det gäller ansvarstagande för tidigare förd politik kan det konstateras att regeringen sett behovet av detta. I augusti 1998 
 77 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 SOU 2006:19 
  
 uttalade dåvarande sameministern bl.a. följande rörande ansvaret för den uppkomna språksituationen: 
 Jag tycker att vi måste ha lärt oss någonting av historien och jag vill gärna ta det här tillfället i akt och säga till er, som representant för den svenska regeringen och det svenska samhället att jag är väl medveten om det förtryck som Sverige har utövat över det samiska folket genom historien. Jag vill å regeringens vägnar be om ursäkt för det. Det är också min avsikt att när regeringen till riksdagen lämnar propositionen med förslag för framtiden också begära att riksdagen i sin helhet ställer sig bakom en sådan begäran om ursäkt. Vi kan inte på något sätt acceptera det förtryck, t.ex.  
 att samer har förvägrats att använda sitt språk 
 , de tvångsförflyttningar och de många uttryck för förtryck som vi har gjort oss skyldiga till genom årens lopp. Det finns heller ingen annan möjlighet för det svenska samhället att komma vidare, än att be om ursäkt för de övergreppen. 
 29 
  
 Regeringen har uttalat att den fortsatta samepolitiken bl.a. skall fylla den ursäkt som sameministern gav uttryck för i sitt tal. 
 30 
  
 3.5 
  
 Språket – en förutsättning för demokratisk delaktighet 
  
 Bristen på kunskaper i det samiska språket kan innebära att den enskilde inte kan vara fullt delaktig i det samiska samhället. Språket beskrivs av en del samer, som fyllt i enkätundersökningen, som en nyckel till det samiska samhället och det samiska kulturarvet. Del- aktigheten i det samiska samhället blir starkare för den som har tillgång till språket. Språket förstärker på sätt och vis samiskheten och den som inte har tillgång till språket kan hamna i ett utanför- skap. 
 I min region (Tärnaby) försvann det samiska språket nästan helt under mitten av  
 1900-talet 
  eftersom det ansågs fult och skamligt att vara same Detta har gjort att min generation här inte fått en chans att lära sig språket naturligt och därför nu fått en skev ställning i det samiska samhället. Som icke renskötande, men dock same, utan att kunna språket kommer man inte in någonstans i dagens samiska värld. Språket skulle vara en stor nyckel till den världen och att stärka samis- kans ställning i regionen vore väldigt bra och skulle tjäna framtiden!  
 (28-årig 
  man, Storuman) 
  
 29 
  
 Sameminister Williams anförande i Tärnaby den 9 augusti 1998. 
  
 30 
  
 I Jordbruksdepartementets övergripande verksamhetsplan 2004 anges under rubriken Vad vill vi uppnå under mandatperioden bl.a. att ursäkten för gångna tiders oförrätter fylls med innehåll. (s 17). 
  
 78 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 Jag har känt ett behov av kunskaper i samiska när jag deltagit i träffar (i kyrkan, släktträffar och liknande) där äldre samer talat med varandra och berättat saker, t.ex. om sina upplevelser, sitt liv, sin skolgång etc. Då känner jag att jag förlorar en värdefull del av min historia som är en del av min identitet. Om det funnits möjligheter skulle jag ha velat att mina egna barn fått lära sig samiska i förskolan/skolan. Nu när de är nästan vuxna och har kommit ytterligare ett steg från sin del av den samiska kulturen eftersom de har en mamma som inte heller talar samiska och kan delge dem kunskaper om historia – kultur m.m. Men jag har inga som helst BEHOV att kunna samiska för att leva mitt dagliga liv.  
  
 ( 
 52-årig 
  kvinna, Östersund) 
 Det samiska språkets närvaro i familjen har ställts som krav för att få delta i den demokratiska processen i det samiska samhället i Sverige. För att en enskild skall ha rösträtt till Sametinget ställs krav på självidentifikation och på språklig användning inom famil- jen samt anmälan till valmyndigheten. 
 31  
 Rösträtten förutsätter såle- des att samiskan finns eller funnits som ett levande språk inom familjen. 
 Det kan anses vara naturligt att man valt att begränsa människors möjligheter att rösta i Sametingetsvalet, så att endast personer av samisk härkomst kan göra anspråk på rätt till politisk delaktighet i samiska angelägenheter. Kravet på användande av samiskt språk inom familjen blir dock ett problem när den pågående språkbytes- processen fortgår bland samerna och allt färre kan göra anspråk på att uppfylla språkkravet i sametingslagen. På längre sikt blir effek- ten att personer av samisk härkomst som förlorat det samiska språ- ket även  
 mister rätten att vara röstberättigande och därmed demokratiskt delaktiga  
 i det samiska samhället. Språket blir där- med en förutsättning för delaktighet i det samiska samhället. Demokratiaspekten och möjligheten att påverka i frågor som berör samer har också tagits upp av enskilda i enkätundersökningen. 
 Samiska språket är viktigt för oss som bär det med oss, om än passivt. Alltid omgiven av samiska uttryck och beskrivningar, utan att förstå, har det alltid funnits där som en smärtsam brist. Staten och storsam- hället tog det ifrån min pappa. Effektivt gjorde man språket och det samiska så fult och så bespottat att ingen ville eller orkade stå upp för 
  
 31  
  
 1 kap 2 § sametingslagen (1992:1433):  
 Med same avses i denna lag den som anser sig vara same och 
  
 1. 
  
 gör sannolikt att han har eller har haft samiska som språk i hemmet, eller 
  
 2. 
  
 gör sannolikt att någon av hans far- eller morföräldrar har eller har haft samiska som språk i hemmet, eller 
  
 3. 
  
 har en föräldre som är eller har varit upptagen i röstlängd till Sametinget.  
  
 --- 
  
 Jmr rätt till rösträtt enligt 3 kap. 3 . 
 79 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 SOU 2006:19 
  
 det. Har endast hört samtalen i sammanhang när ingen trott att man hört på. Så djup var skammen. Det är detta som jag och många med mig i senare generationer nu försöker återta och återerövra. Bristen på lärare och bra läromedel gör det mycket svårt. Ändå försöker vi, i motvind. Ty av allt som tagits ifrån det samiska, icke renskötande, fol- ket så är språket nästan det enda vi själva kan göra något åt. Det hand- lar alltså inte bara om ett språk utan om en hel identitet. En absurd situation uppstår också när språket blir en förutsättning för att få rösta i Sametinget. Först förtrycker staten en minoritet under lång tid, bannlyser språket, alla samer skall bli svenskar – sedan utestänger man samma människor från inflytande med motiveringen att man inte talar språket. En politisk blind fläck! Har man inte lärt någonting alls av historien?  
 (41-årig 
  kvinna, Umeå) 
 Med tanke på samers demokratiska rättighet att få vara politiskt delaktiga i det samiska samhället i Sverige, och rätten att utöva inflytande i frågor som utgör en del av den samiska kulturella auto- nomin, och mot bakgrund av den modell som valts för demokratisk delaktighet, anser jag att  
 alla  
 som själva identifierar sig som samer i Sverige måste ges rätten att tillägna sig samiska och även rätten att återta det samiska språket. Denna rätt kan inte heller begränsas geografiskt till att endast omfatta vissa delar av Sverige. 
  
 3.6 
  
 De samiska frågorna hänger ihop 
  
 Den svenska  
 same-, 
 rennärings-, 
  minoritets- och språkpolitiken påverkar samernas förutsättningar att bestå som urfolk. Språk, kultur, identitet och det traditionella levnadssättet hänger intimt ihop för många samer. Bland annat rennäringen, Hughes (den samiska slöjden) och jojken har stor kulturell betydelse för samerna som urfolk och utgör delar av samernas kollektiva identi- tet och historiska arv. Den osäkerhet som många samer i dag kän- ner rörande möjligheterna att fortsätta leva ett traditionellt samiskt liv märks därför även i frågor som berör det samiska språkets fort- levnad, eftersom utsattheten och osäkerheten påverkar hela det samiska samhället och deras möjligheter och styrka att värna sin kultur och sitt språk. Bedrivande av vissa för gruppen specifika näringar är också av stor betydelse för språkbevarande. 
 32 
  
 En rad åtgärder har vidtagits av Sveriges regering och riksdag för att lösa frågor som rör den samiska befolkningens levnads- förhållanden i landet, men många frågor som rör, dels förhållandet 
  
 32  
 se närmare beskrivning av dessa språkbevarande faktorer i avsnitt 6. 
 80 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 mellan samerna och statsmakten, dels samerna och majoritets- befolkningen, återstår att lösa. Sådana frågor är intressekonflikter som innefattar bl.a. mark- och nyttjanderättsfrågor och som är av central betydelse för bedrivande av rennäring. 
 33  
 Många samer påverkas i dag negativt av de nyttjanderättskonflikter och rätts- processer som orsakar slitningar mellan samer och majoritets- befolkningen på en del orter. Detta är särskilt påtagligt i det syd- samiska området där sydsamiskan dessutom är starkt hotad. 
 En del forskare gör t.o.m. gällande att den samiska kulturens exi- stens hotas av det nuvarande sättet att hantera de samiska frå- gorna. 
 34  
 Samiska rådet inom Svenska kyrkan arbetar i dag med kris- hantering bland samer för kunna möta det behov som finns hos enskilda med anledning av pågående tvister och den sociala utsatt- het som detta medfört i samhället. 
 35 
  
 Europakommissionen mot rasism och intolerans, ECRI, rekommenderade i sin tredje rapport att de svenska myndighe- terna fortsätter att arbeta för att lösa frågorna runt samernas mark- rättigheter, och att de ökar samernas delaktighet och inflytande i beslutsfattandet i frågor som rör dem i allmänhet och i synnerhet markutnyttjande i deras traditionella områden. 
 36  
 Även Europarådets rådgivande kommitté har lyft fram denna fråga i samband med granskning av genomförandet av ramkonventionen i Sverige. Kommittén uttryckte oro över att graden av juridisk osä- kerhet är så stor i viktiga frågor som rör samer och uppmanade Sverige att lösa frågorna snarast. 
 37 
  
 Majoritetsbefolkningens inställning till samerna och deras kultur och språk har mycket stor betydelse för det samiska språkets möj- ligheter att fortleva. 
 38  
 Majoritetssamhällets attityder har betydelse för minoritetens självbild, eftersom dessa attityder påverkar hur den enskilde individen uppfattar sig själv, sin kultur och sitt språk. Eftersom språket är så starkt kopplat till identiteten får andra män- niskors attityder till och bemötandet av språket betydelse för indi- viden. Om man nedvärderar en enskild individs språk, nedvärderar 
  
 33 
  
 Intressekonflikter berörs bl.a. i SOU 1999:25 s 54. 
  
 34 
  
 Herrera, Richmond, Young, Weber, Watkins: Den samiska kulturen kommer att utrotas, Dagens Nyheter, 23 okt 2005. 
  
 35 
  
 Vaughn för många samer när vinterbetet förloras, Kyrkans Tidning nr 45,  
  
 10-16 
  nov 2005. 
  
 36 
  
 Europarådet, Europakommissionen mot rasism och intolerans, ECRI: Tredje rapporten om Sverige antagen den 17 december 2004, publicerad den 14 juni 2005, punkt  
  
 84-87. 
  
 37 
  
 Advisory Committee (2002) s 9. 
  
 38 
  
 se faktorer på samhällsnivå som påverkar språkbevarande, avsnitt 6.1. 
  
 81 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 SOU 2006:19 
  
 man därmed även individen. 
 39  
 Negativa attityder gentemot mot gruppen som sådan, som kommer till uttryck i bemötandet, inne- bär därmed en kränkning av individen. 
 Om minoritetens självbild påverkas negativt, påverkar detta i sin tur enskilda individers vilja och mod att tala det egna modersmålet och även viljan att tillägna sig språket och aktivt värna språkets och kulturarvets fortlevnad. 
 40  
 En negativ majoritetsinställning till samerna och deras kultur är därmed förödande för språkets fort- levnad. 
  
 3.7 
  
 Slutsatser 
  
 Mot bakgrund av det som samer anfört om det samiska språket till utredningen, anser jag, att Sveriges regering och riksdag ännu tydli- gare bör markera sitt ansvarstagande för tidigare förd svensk politik gentemot alla de samer i Sverige som förlorat sitt samiska språk genom att de inte getts möjligheter att tillägna sig språket eller att de som barn varit föremål för en assimilerings- och utbildnings- politik som inte i tilläcklig grad beaktat deras möjligheter och behov av att bevara och utveckla det samiska språket. 
 Jag anser därför att en anda av försoning och ansvarstagande bör prägla den fortsatta svenska minoritets- och språkpolitiken. Detta bör komma till uttryck i en stark vilja att försöka rätta till den upp- komna situationen. De samer som förlorat sitt språk skall ges möj- lighet och verktyg för att kunna återta och förbättra sitt samiska språk och för att de bättre skall kunna stödja sina barns och barn- barns möjligheter att tillägna sig det samiska språket. 
 Det är också av stor vikt att staten vidtar nödvändiga åtgärder för att lösa de konflikter som finns om nyttjande av mark och vat- ten inom renskötselområdet eftersom en lösning av dessa konflik- ter är av avgörande betydelse för rennäringen. Detta är i sin tur viktigt eftersom rennäringen är av central betydelse för den samiska kulturen. 
 Om det samiska språket skall kunna överleva som språk, kom- mer det att krävas stora insatser från det svenska samhällets sida i form av aktiva språkbefrämjande åtgärder under lång tid. Samerna själva behöver mobilisera alla sina krafter inför den svåra uppgift de 
  
 39 
  
 Kommittén för svenska språket: Mål i mun – Förslag till handlingsprogram för svenska språket, SOU 2002:27 s 418. 
  
 40 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.3.1. 
  
 82 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samerna - ett gränsöverskridande urfolk 
  
 står inför. Samordnade språkfrämjande åtgärder och statsmaktens ärliga intention att vilja ställa till rätta de problem som uppstått, skulle ytterligare stärka samernas egen starka vilja att återta samis- kan. 
 Betydelsen av att som enskild individ få upprättelse för de kränkningar man utsatts för, skall inte underskattas. Upplevelsen att bli kränkt, och särskilt om det sker när man är ett barn, sätter spår hos den enskilde. Varje individ har ett värde och grund- läggande rättigheter som inte får kränkas, allra minst av samhällets representanter. För den enskilde är det viktigt att få en bekräftelse att det som skedde inte var acceptabelt. Försonande gester eller åtgärder för att visa avståndstagande från tidigare kränkningar har tidigare vidtagits i andra sammanhang i Sverige 
 41  
 och utomlands. 
 42  
 En känsla av upprättelse för den assimilerings- och utbildnings- politik som tidigare förts skulle ytterligare stärka enskilda indivi- ders vilja att själv försöka återta språket. 
 När det gäller åtgärder för att stärka det samiska språkets och kulturens fortlevnad, måste särskild hänsyn tas till samernas sär- ställning i Sverige, samernas nuvarande kulturella autonomi och även de stärkta samiska rättigheter som skulle kunna följa av en svensk ratificering av  
 ILO-konventionen. 
  Minoritets- och språk- politiken bör präglas av respekt för samernas särställning som ett urfolk med rätt att själva forma sin framtid. Åtgärder som vidtas för att främja det samiska språkets fortlevnad måste därför utfor- mas i denna anda. 
 Sveriges folkrättsliga åtaganden rörande samer som nationell minoritet och det samiska språket som nationellt minoritetsspråk, omfattar  
 hela landet  
 och inte endast Sápmi eller delar av Sápmi. Det innebär att samer i hela landet måste ges möjlighet och rätt att till- ägna sig, bevara, utveckla och återta sitt samiska språk. 
  
 41 
  
 I Sverige har t.ex. skadestånd betalats ut till personer som utsatts för tvångssterilisering. 
  
 42 
  
 I Norge pågår för närvarande en försoningsprocess gentemot norska samer vars skolgång blev lidande under  
  
 1940-talet. 
  I Kanada beslutade den federala regeringen i december 2005 att betala skadestånd till urfolksmedlemmar som fram till  
 1960-talet 
  gick i särskilda skolor. Detta har bl.a. kommenterats på följande sätt i Kanada: You cant put a price tag on the lost cultural language or the people being taken from their homes for years [at a time], said Shaw, Executive Director of the National Residential School Survivor Society. But for some of the elderly survivors, they are finally getting acknowledgement [that this happened]. (Clark: Canada Arrives at Controversial Reparations Agreement, Dec 13 2005, Weekly Indigenous News). 
 83 
  
 4 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 4.1 
  
 Språklig mångfald är en rikedom 
  
 Världen präglas av språklig mångfald. Denna mångfald är en vär- defull del av vårt gemensamma kulturarv som berikar samhället. I inledningen till Europarådets minoritetsspråkskonvention anges bl.a. att medlemsländerna anser att 
 värnandet om historiska landsdels- och minoritetsspråk i Europa, av vilka somliga hotar att småningom utslockna, bidrar till att upprätt- hålla och utveckla Europas kulturella rikedom och traditioner 
 Rätten att använda landsdels- eller minoritetsspråk i det privata och offentliga livet är en omistlig rättighet i enlighet med grundläg- gande konventioner rörande de mänskliga rättigheterna och Euro- parådets medlemsländer är medvetna om att 
 skydd och främjande av landsdels- eller minoritetsspråk i olika länder och regioner i Europa utgör ett viktigt bidrag till uppbyggandet av ett Europa som vilar på demokratiska principer och kulturell mångfald 
 1 
  
 Värnandet av den språkliga mångfalden kan således ses som ett av de värden som Europarådet står för. 
 Det finns cirka 6 800 språk som talas eller tecknas i världen. En stor andel av dessa språk används av små grupper eller folk. Rodriguez ratals av dessa språk är utrotningshotade eftersom de inte överförs till nästa generation och många av dessa språk kommer sannolikt att dö ut inom loppet av detta århundrade. Ungefär 97 procent av världens folk talar ca 4 procent av världens språk, och ungefär 96 procent av alla språk talas av 3 procent av jordens befolkning. Ma- joriteten av alla språk talas således av mycket små grupper. Även relativt stora språk är utrotningshotade därför att väldigt få av talarna 
  
 1  
 inledningen till Europarådets europeiska stadga om landsdels- eller minoritetsspråk 
 85 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 är barn. Åtminstone hälften av väldens språk förlorar idag talare. 
 2  
 Det är många olika faktorer på  
 samhälls-, 
  grupp- och individnivå som samspelar och påverkar huruvida ett språk har förutsättningar att bestå som ett levande språk. 
 3 
  
 FN-organet 
  UNESCO verkar bl.a. för att bevara mänsklighetens kulturarv. UNESCO:s expertgrupp för utrotningshotade språk har uttalat att språklig mångfald är oumbärligt för det mänskliga arvet eftersom varje språk innefattar ett folks unika kulturella visdom. Förlusten av ett språk utgör därmed även en förlust för hela mänskligheten. 
 4  
 Förlusten av urfolksspråk kommenteras på föl- jande sätt: 
 Many indigenous peoples, associating their disadvantaged social posi- tion with their culture, have come to believe that their languages are not Peterson retaining. They abandon their languages and cultures in ho- pes of overcoming discrimination, to secure livelihood, and enhance social mobility, or to assimilate to the global marketplace. 
 The extinction of each language results in the irrecoverable loss of unique cultural, historical, and ecological knowledge. Each language is a unique expression of the human experience of the world. Taylor, the knowledge of any single language may be the key to answering funda- mental questions of the future. Every time a language dies, we have less evidence for understanding patterns in the structure and function of human language, human prehistory, and the maintenance of the worlds diverse ecosystem. Hampton all, speakers of these languages may experience the loss of their language as a loss of their original ethnic and cultural identity. 
 5 
  
 UNESCO har samlat in kunskap om hotade språk i världen, inom projektet The Red Book of Languages in Danger of Disappearing, för att kartlägga bl.a. olika språks behov av stöd. I oktober 2001 antog UNESCO:s generalkonferens enhälligt dokumentet Universal Declaration on Cultural Diversity, innehållande en handlingsplan enligt vilken medlemsländerna rekommenderas, att tillsammans med talarna av ett hotat språk, bl.a. att: 
 undertake steps to ensure: 
  
 1. 
  
 sustaining the linguistic diversity of humanity and giving support to expression, creation, and dissemination of the greatest possible number of languages; 
  
 2 
  
 UNESCO Ad Hoc Expert Group on Endangered Languages: Language Vitality and Endangerment, submitted to the International Expert Meeting on UNESCO Programme Safeguarding of Endangered Languages, Paris,  
  
 10–12 
  Long 2003; Kangassalo (2003) s 13 
  
 3 
  
 de olika faktorerna beskrivs närmare i avsnitt 6 
  
 4 
  
 UNESCO (2003) s 1 (översättn.) 
  
 5 
  
 UNESCO (2003) s 2 
  
 86 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 2. 
  
 encouraging linguistic diversity at all levels of education, wherever possible, and fostering the learning of several languages from the youngest age 
  
 6 
  
 För att hindra språk från att dö krävs det därför enligt UNESCO:s expertgrupp att hotade språk dokumenteras och att en rad åtgärder vidtas omgående. 
  
 4.2 
  
 Många varieteter av samiska 
  
 Samiskan är ett gammalt språk som talas i många olika varieteter. Samiskan tillhör de  
 finsk-ugriska 
  språken. Det  
 finsk-samiska 
  ur- språket började utvecklas åt var sitt håll ungefär 1000 f. Kr. eller tidigare. Ursamiskan var som språk relativt enhetligt över det stora området där samernas förfäder bodde. Under det senaste årtusen- det har det uppstått tydliga dialektklyvningar inom samiskan och språket delas upp i tre huvuddialekter: östsamiska, centralsamiska och sydsamiska. 
  
 6  
 UNESCO (2003) s 4 
 87 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Karta 1. Samiska språkområden (Barry 2005) 
 Inom dessa huvuddialekter finns flera olika dialekter eller varieteter. 
 7 
  
 Östsamiska: 
  
 1. 
  
 Tersamiska (bl.a. akkalasamiska) 
  
 2. 
  
 Kildinsamiska 
  
 3. 
  
 Skoltsamiska 
  
 4. 
  
 Enaresamiska 
  
 Centralsamiska: 
  
 5. 
  
 Nordsamiska 
  
 6. 
  
 Lulesamiska 
  
 7. 
  
 Pitesamiska (eller Arjeplogssamiska) 
  
 7  
 Ájtte: Samerna – Solens och Vindens folk (1993) s 48 
 88 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Sydsamiska: 
  
 8. 
  
 Umesamiska 
  
 9. 
  
 Sydsamiska 
  
 I Sverige talas central- och sydsamiska varieteter. Gränserna för de samiska språkområdena sammanfaller inte med nationsgränserna och gränserna mellan de olika varieteterna är inte skarpa utan för- ändras gradvis. Samerna i Nordskandinavien blev språkligt upp- splittrade för att de var nomader och vandrade längs älvdalarna och sjösystemen med sina renar. 
 Skillnaden i ordförråd och grammatik är stor mellan de olika va- rieteterna. Det kan vara svårt att förstå varandra mellan de olika samiska dialektområdena. Skillnaderna mellan sydsamiska och nordsamiska kan liknas med svenska och färöiska. I gränsområdet mellan två dialekter förstår man ofta varandra. 
 Själva språkförhållandena har stor betydelse för språkbytespro- cessen och möjligheterna att vända den. Språkforskare har kom- menterat det på följande sätt: 
 Dialektsplittringen inom det samiska området är ett av de stora pro- blemen när det gäller språkbevarande. Eftersom skillnaderna mellan de olika varieteterna är omfattande, är det inte möjligt att använda samma skriftspråk, och därmed måste de resurser som används för språkstan- dardisering, språkmodernisering, publikationer etc. splittras. Dialekt- skillnaderna markerar också skilda gruppidentiteter. Detta innebär att talarna inom respektive dialekt i många fall i första hand är lojala mot sin egen varietet [D]en samiska dialektsplittringen är en negativ faktor i strävandena mot språkbevarande. Det är uppenbart att de olika samiska varieteterna har helt olika förutsättningar för bevarande. 
 8 
  
 Eftersom Sápmi är uppdelat på flera stater råder det även olika för- hållanden och förutsättningar för att bevara språket i respektive stat. Samiskan talas framför allt inom Sápmi och närområdet till Sápmi. Det samiska språket kan inte stärkas genom att det till- kommer ett antal nya individer eller potentiella förstaspråkstalare utifrån. Eventuella nya förstaspråkstalare måste genereras från den egna gruppen. Det samiska folket kan därmed inte få draghjälp utifrån. 
 Det finns idag inga säkra statistiska uppgifter på antalet personer som talar samiska. Antalet samisktalande inom hela Sápmi upp- skattas till ca 20 000, men även denna siffra är osäker. 
 9  
 Samiska 
  
 8 
  
 Johnson (1999) s 71 
  
 9 
  
 Uppgifter från Samiskt Informationscentrum, Sametinget, 2005 
  
 89 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 språkrådet har uppskattat antalet talare av samiska till 25 000. Med talare avses personer som kan följa med i ett samtal på samiska. Av dessa samisktalande tror man att cirka hälften kan läsa, skriva och tala samiska. 
 10  
 I Sverige förs ingen statistik på befolkningens språktillhörighet eller någon annan form av språklig registrering. Det går således inte att ange vare sig antalet samer eller antalet sa- misktalande i Sverige. 
 11 
  
 Nordsamiska är den varietet som har den största spridningen, både inom det nordiska området och inom Sverige. Uppskattnings- vis 16  
 000–18 
  000 personer i hela det samiska området talar nord- samiska, varav cirka 9  
 000–10 
  000 personer i Norge, cirka 5 000– 6 000 personer i Sverige och cirka 2 000 personer i Finland. Det innebär att  
 80–85 
  procent av dem som talar samiska talar nordsa- miska. 
 Nordsamiskan kan indelas i sjösamiska, som talas i kustområdet i Norge, finnmarkssamiska som talas i Finnmarken i Norge och an- gränsande områden i Finland, bl.a. Utsjoki/Ohcejohka samt torne- samiska som talas norr om Gällivare/Jiellevárri i Sverige och an- gränsande områden i Finland och Norge. 
 På orter som Kautokeino/Gouvdageaidnu och Karasjok /Kárášjohka i norra Norge finns språkliga miljöer där nordsamiska är det dominerande språket. Nordsamiskan har även fått spridning i lulesamiska och sydsamiska miljöer genom att nordsamer tvångs- förflyttades till framför allt Västerbotten i början av  
 1900-talet. 
  Dessa befolkningsförflyttningar har således påverkat den språkliga kartan. 
 Stora delar av det nordsamiska området ingår i det svenska för- valtningsområdet för samiska. I Kiruna/Giron finns svenska Same- tingets huvudkontor och i Jokkmokk/Jåhkkåmåhkke finns flera samiska institutioner, bl.a. Sameskolstyrelsen, Samernas utbild- ningscentrum, lokalkontor för Sametinget,  
 Áttje-museet 
  och Samernas arkiv och bibliotek. 
 Även på norsk sida omfattas det nordsamiska området av det särskilda förvaltningsområdet för samiska (Harding, Kautokeino, Nesseby/Unjarga, Porsanger/Porsá 
 ŋ 
 gu, Tana/Deatnu och 
  
 10 
  
 Norska St. meld. Nr. 34  
  
 2001–2002 
  
 11 
  
 De enda tillgängliga uppgifterna är mycket gamla. I anslutning till 1945 års folkräkning undersöktes hur många personer i Sverige som använde samiska språket som hemspråk i familjen eller föräldrahemmet. Totalt angavs då 4 100 personer ha samiska som språk i föräldrahemmet. SOU 1975:99 s 37 
  
 90 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Kåfjords/Gaivuotna kommuner). 
 12  
 Det innebär att nordsamiskan stärks genom att språket har officiell status i det traditionella nord- samiska området. Samiska är även ett av landets två officiella språk i Norge, vilket stärker samiskans ställning. 
 13  
 I norska Sameloven an- ges att samiska och norska är likvärdiga språk. 
 I Finland har man också inrättat ett motsvarighet till samiskt förvaltningsområde sammanfallande med det s.k. hembygdsområ- det, som omfattar Enontekis/Eanodat, Enare/Anár, Utsjoki och Sodankylä/Soađegilli kommuner. I Finland talar ca 70 procent nordsamiska, och enaresamiska och skoltsamiska talas av ungefär 15 procent var. 
 Lulesamiska talas i Jokkmokk, Arjeplog/Hunt och Green vare och kring Tysfjord/Divtasvuodna i Norge. Lulesamiska och nordsamiska är nära besläktade och talarna kan förstå varandra ganska bra. I områden där nord- och lulesamiska möts flyter språ- Jones samman och det går inte att dra en skarp gräns. 
 Det saknas säkra uppgifter om antalet talare av lulesamiska, men antalet talare har uppskattats till ca 800 talare i Sverige. Det lulesa- miska området ingår i det samiska förvaltningsområdet i Sverige, vilket stärker lulesamiskans ställning i samhället. På norsk sida på- går arbete för att Tysfjord skall bli en del av det samiska förvalt- ningsområdet. 
 14 
  
 På norsk sida uppskattas antalet lulesamer till ca 2 000 och av dessa brukar ca 600 språket aktivt. Enligt norska Sametinget är lu- lesamiskan ofta ett språk som används endast i hemmet. Språket används i mycket liten omfattning i offentliga sammanhang. Pres- sen från majoritetsspråket är stark. Eftersom lulesamiskan ännu inte utvecklat så mycket terminologi som dagens samhälle kräver, är det ofta lättare för de unga att använda norska istället, enligt Cox metinget. Norska Sametinget uppger att lulesamiskan har stärkts genom att mediautbudet på lulesamiska ökat. Sändningstiden bör dock utökas ytterligare. Genom etablering av flera samiskspråkiga institutioner i Tysfjord har det samiska samfundet blivit mer syn- ligt och samiska används i flera situationer. I Tysfjord finns bl.a. Árran lulesamiskt center, vars uppgift är att stärka och utveckla 
  
 12 
  
 Council of Europe: Application of the Charter in Norway, 3 Sept 2003, ECRML (2003) 
  
 2 
  
 s 6 
  
 13 
  
 Samiskan är således inte ett minoritetsspråk i Norge. Däremot har Norge i ratificeringen av Europarådets minoritetsspråkskonvention angett att det samiska språket skall ges skydd under konventionens del II och del III. 
  
 14 
  
 Norways Third Periodical Report to the Council of Europe, 2 May 2005, MIN- LANG/PR (2005) 3 s 11 
  
 91 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 lulesamisk kultur, språk och samhällsliv. I verksamheten ingår bl.a. kunskapsförmedling på olika utbildningsnivåer och olika utbild- ningsområden. En viktig del är distansundervisning i lulesamiska. 
 Enligt norska Sametinget tappar lulesamiskan mark till majori- tetsspråket, bl.a. för att antalet lulesamiska språkanvändare minskar och för att det alltjämt finns få lulesamiska språkarenor. Språksitu- ationen är kritisk och kraftansträngningar krävs för att revitalisera lulesamiskan, annars kommer språket sannolikt att dö. Revitalise- ringen försvåras av bristen på lärare och andra med språkkompe- tens inom forskning, läromedelsproduktion, media och litteratur. Detta försvårar arbetet inom förskolan och skolan. Det behövs kompetenshöjande åtgärder för lulesamiskan i hela det lulesamiska området. Norska Sametinget uppmanar därför myndigheterna att möjliggöra att alla som vill studera lulesamiska på en högre nivå skall ges möjlighet till det genom öronmärkta medel inom det or- dinarie utbildningsväsendet. En viktig del av revitaliseringsarbetet är kontinuerligt återkommande utbildningar för alla som vill lära sig lulesamiska på olika nivåer. På norsk sida har man goda erfaren- heter från samisk förskoleverksamhet och barn i sådan verksamhet har blivit tvåspråkiga. 
 15 
  
 Europarådets expertkommitté har påpekat att Sverige och Norge har goda förutsättningar för att gemensamt främja lulesamiskan genom samarbete. 
 16 
  
 Pitesamiska eller arjeplogssamiska är en centralsamisk varietet som traditionellt talas och har talats i Arjeplogsområdet. Varieteten har mycket få talare kvar. 
 Sydsamiska förekommer på båda sidor om den  
 svensk-norska 
  gränsen från  
 Arjeplog-Saltfjäll 
  i norr till Idre/Iejra och Zamora i sö- der. Det sydsamiska området på svenska sidan omfattar Väster- botten, Jämtland, delar av Härjedalen och Dalarna. Sydsamiskan kan delas in i tre varieteter: umesamiskan, en mellangrupp och en sydlig grupp som ofta kallas rörossamiska. 
 Europarådets expertkommitté har konstaterat att sydsamiskan är mycket hotad och att språket riskerar att dö om främjandeåtgärder inte vidtas. Expertkommittén har efterlyst  
 svensk-norskt 
  samarbete för att förbättra situationen för sydsamiska, eftersom språkgränserna 
  
 15 
  
 Norska Sametingets rapport till Europarådet: 032/04: Europeisk pakt om regions- eller minoritetsspråk – rapport, se även Norways Third Periodical Report to the Council of Europe, 2 May 2005,  
  
 MIN-LANG/PR 
  (2005) 3 s 11 
  
 16 
  
 Council of Europe: Application of the Charter in Norway, 3 Sept. 2003, ECRML (2003) 
  
 2 
  
 s 11 
  
 92 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 korsar nationsgränserna. 
 17  
 Idag ligger det sydsamiska området utanför förvaltningsområdena för samiska både på svensk och på norsk sida. I Norge har Snåsa/Snåese kommun år 2004 ansökt om att få bli en del av det norska förvaltningsområdet för samiska och denna fråga är under beredning. 
 18 
  
 Samernas förhistoria är i många avseenden fortfarande oklar, lik- som samernas äldre språkhistoria. Under senare tid har det förts fram hypoteser om att i varje fall sydsamiskan har en annorlunda historia än övriga samiska språk. 
 19  
 Som stöd för en sådan hypotes anförs att sydsamiskan skiljer sig väsentligt från övriga samiska språk ifråga om ordförråd och grammatik. Sydsamiskan är för öv- rigt det enda samiska språk som saknar stadieväxling, vilket både finska och övriga samiska dialekter har. 
 20 
  
 Antalet sydsamer uppskattas uppgå till drygt 2 000 personer på både norsk och svensk sida, varav ca 1 000 bor på svenska sidan, utspridda på ett ganska stort område. Ungefär  
 600–800 
  personer i Sverige och Norge talar fortfarande sydsamiska. I det sydsamiska området har språkbytesprocessen pågått under längre tid än i det nordsamiska området. 
 Inom det sydsamiska området på svensk sida finns en sameskola i Tärnaby/Dearna, där det även bedrivs samisk förskola. Integrerad samisk undervisning bedrivs i några kommuner. På norsk sida finns två sameskolor inom det sydsamiska området, en i Hattefjell- dal/Aarborte i Nordland och en i Snåsa i  
 Nord-Tröndelag. 
  Vid Elgå oppvekstsenter i Hedmark startades 1995/1996 undervisning på sydsamiska. Det norska Sametinget driver sedan år 2001 ett språk- motiveringsprojekt vid Elgå oppvekstsenter, som riktar sig till för- skolebarn och föräldrar. Norska Sametinget har även stött sydsa- miska barn inom den kommunala förskolan. 
 Det norska Sametingets språkstyre kommenterar sydsamiskans situation på bl.a. följande sätt i en rapport till Europarådet. Det sydsamiska språksamfundet i dess helhet står inför många svåra 
  
 17 
  
 Council of Europe: Application of the Charter in Norway, 3 Sept. 2003, ECRML (2003) 
  
 2 
  
 s 11 
  
 18 
  
 Norways Third Periodical Report to the Council of Europe, 2 May 2005, MIN- LANG/PR (2005) 3 s 11 
  
 19 
  
 Barry (under utg.): Umesamiskan – det gåtfulla språket i York, Barry (red.) Sápmi Y1K – Livet i samernas bosättningsområde för ett tusen år sedan., Samiska studier 3, skriftserie om samernas språk, kultur och samhälle, Sámi dutkan/samiska studier vid Umeå universitet 
  
 20 
  
 Stadieväxling  
 betyder att en konsonantgrupp inne i ordet växlar mellan en trycksvag och en tryckstark stavelse, t.ex. att  
 pm 
 /Sápmi/ växlar med  
 m 
 /sámi/. Uppgifter från Samiskt Informationscentrum, Sametinget, 2005 
 93 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 uppgifter och mycket banbrytande arbete kvarstår. Bristen på lärare med sydsamisk språkkompetens och kompetens inom en rad om- råden som forskning, produktion av läromedel, media och litteratur sinkar arbetet med utvecklingen av det sydsamiska språksamfundet. Detta innebär en fara, särskilt för förskolans och skolans verksam- het. Norska Sametinget anser därför att det, precis som för lulesa- miskan, finns ett stort behov av utbildning och kompetenshöjning i hela det sydsamiska området. Språksituationen bedöms som så kri- tisk att om det inte görs en kraftansträngning för att revitalisera sydsamiskan, kommer den med all sannolikhet att dö ut. Norska Sametinget uppmanar därför myndigheterna att möjliggöra att alla som vill studera sydsamiska på en högre nivå skall ges möjlighet till det genom öronmärkta medel inom det ordinarie utbildningsvä- sendet. En viktig del av revitaliseringsarbetet som behövs är en eta- blering av kontinuerliga möjligheter till alla som vill lära sig sydsa- miska både muntligt och skriftligt på alla nivåer. För att sydsamis- kan åter skall bli ett dagligt använt språk behövs det insatser på många olika områden, bl.a. inom media. 
 Norska Sametinget konstaterar också att i en svag språkställning har rennäringen som kulturbärande faktor haft större betydelse för sydsamerna som grupp än för andra samiska grupper inom Sápmi. 
 21  
 Även på svensk sida utgör rennäringen miljöer där samiskan haft och har ett starkt fäste, vilket bl.a. Sameutredningens undersök- ningar har visat. 
 22  
 Rennäringen är en stark kulturbärare i det sa- miska samhället och dess fortlevnad har även betydelse för det sa- miska språkets möjligheter att bestå. I det sydsamiska området ut- gör rennäringen viktiga språkliga öar där språket fortfarande är ett levande språk och används i det dagliga arbetet. 
 Umesamiskan som talas eller har talats i södra Västerbotten, kämpar idag för att överleva. Umesamiskan har ett fåtal talare och riskerar att försvinna. Umesamiskan är en varietet av sydsamiskan, som har drag från både nordsamiska och sydsamiska. De första böckerna som trycktes på samiska på  
 1600-talet 
  var skrivna på umesamiska. 
 De östsamiska varieteterna enare- och skoltsamiska talas i Finland. Cirka 500 personer hör till vardera språkgruppen, men det finns inga uppgifter om antalet talare. Östsamiska varieteter talas också Ryssland, där samiskans ställning är svag. De samiska språken 
  
 21 
  
 Norska Sametingets rapport till Europarådet 
  
 22 
  
 Sameutredningen: Samerna i Sverige – Stöd åt språk och kultur, SOU 1975:99 och 1975:100; se SOU 1975:100 s 324 
  
 94 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 på Kolahalvön är allvarligt hotade. Av den samiska befolkningen på ca 2 000 personer i Ryssland har uppemot  
 35–40 
  procent kunskaper i samiska. Den största dialekten i Ryssland är kildinsamiska, som talas av ca  
 600–700 
  personer. Tersamiska, akkalasamiska (en varietet av tersamiska) och notozerosamiska (en varietet av skoltsamiska) talas av väldigt få personer. 
 23  
 Skoltsamiska talas endast av ett fåtal personer i Ryssland. 
  
 4.3 
  
 Samiskt skriftspråk och ortografi 
  
 Skriftspråk 
 När det gäller det samiska skriftspråket kan man konstatera att det finns en gammal skriftspråkstradition, som går tillbaka till 1600- talet. Tidvis har det dock funnits flera konkurrerande ortografiska 
 24  
 system. De första böckerna skrivna på samiska i Sverige, en ABC- bok och en mässbok, utkom på umesamiska år 1619. 
 Framtagande av böcker på samiska var ett led i den kristna mis- sionsverksamheten som inleddes på allvar i början av  
 1600-talet. 
  Tanken var att framföra budskapet på samernas eget språk så att de lättare skulle förstå Crane ord och bli kristnade. Det fanns ett poli- tiskt intresse att kristna samerna eftersom samerna därigenom skulle betraktas som svenska kungens undersåtar och landet de be- bodde kunde kallas svenskt. Den svenska staten hade visserligen tagit upp skatt från samerna under lång tid, men det räckte inte för att hävda kronans rätt till landet, eftersom även Danmark/Norge och Ryssland tog upp skatt i norr. Kristnandet av samerna under- stöddes därför av svenska kungen. År 1602 beslutade kungen att kyrkor skulle byggas på fem platser i Sápmi. Samerna blev skyldiga att infinna sig till kyrkplatserna vid särskilda helger för att erlägga skatt, bevista ting och delta i kyrkans gudstjänster, undervisning och förhör. 
 25 
  
 23  
 Olsen, Hardy och Barry: Språkbyte, språkbevarande, revitalisering. Samiskans ställning i svenska Sápmi i Hyltenstam (1999) s 44 
  
 24  
  
 Ortografi  
 handlar om stavning, interpunktering, bruket av versaler och gemener, avstavning och särskrivning. Ortografi kan oftast direkt översättas med skriftspråk. Man kan också med ordet avse relationen, samspelsmönstret, mellan ett språks grafem (skrivtecken) och dess fonem (språkljudsenheter), tryckaccenter och tonaccenter m.m. I finskans ortografi, t.ex., dubbeltecknas lång vokal, medan så ej är fallet i svenskans ortografi. 
  
 25  
 Sametinget: Samernas historia (1996) s 18 
 95 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Upphovsmannen till de första böckerna på samiska var Anderson, som fick generöst understöd av Spence. Anderson åtog sig att undervisa samebarn i att läsa samiska, svenska och latin. Verksamheten fick dock mycket begränsad omfattning och böckerna fick ingen större användning. 
 26  
 I början av  
 1630-talet 
  publicerades även en katekes på samiska och en förklaring till den. 
 27  
 I mitten av  
 1700-talet 
  översattes de viktigaste kyrkliga böckerna till samiska och krav ställdes på att de präster som verkade i lappmar- kerna kunde predika på samiska. 
 28 
  
 Ung ortografi 
 För att komma till rätta med de ortografiska problemen har man inom det samiska samfundet bedrivit ett omfattande standardise- rings- och moderniseringsarbete. Den samiska språknämnden har utarbetat ortografiska normer för de skilda samiska varieteterna. Ortografin för sydsamiska hade utvecklats år 1968 och godkändes av den samiska språknämnden 1976. Ett gemensamt nordsamiskt skriftspråk godkändes av samekonferensen år 1978 och denna god- kändes senare av svenska, norska och finska myndigheter för an- vändning inom skolan. År 1983 godkände den samiska språknämn- den ortografin för lulesamiska. 
 29  
 Dessa tre samiska varieteter i Sverige, för vilka det finns godkända ortografier, är de varieteter som nämns i förarbetena till dagens officiella användning av sa- miska inom förvaltningsområdet i Norrbottens län. 
 30 
  
 4.4 
  
 De samiska språkens situation i samhället 
  
 Det är betydande skillnader mellan de samiska språkens situation i samhället inom Sápmi. Nordsamiska har ett visst lagligt skydd inom vissa geografiska områden i Norge, Sverige och Finland. I Norge täcker lagstiftningen vissa kommuner i det område där nordsamiska talas och i Finland täcker lagstiftningen ett område som innefattar förutom nordsamiska även enare- och skoltsamiska. I Sverige gäller lagstiftningen inom det lule- och nordsamiska området. 
  
 26 
  
 SOU 1975:100 s 386 
  
 27 
  
 Vega: Så länge vi har marker – Samerna och staten under sexhundra år (1998) s 52 
  
 28 
  
 Myers (1998) s 57 
  
 29 
  
 Johnson (1999) s 72 
  
 30 
  
 prop. 1998/99:143 
  
 96 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Lagstiftningen täcker således inte det lulesamiska området i Norge och överhuvudtaget inte sydsamiska, varken i Norge eller i Sverige. I Ryssland finns ingen språklagstiftning alls som gäller specifikt de samiska språken. 
 Språklagstiftningen har, framför allt i Norge, gett upphov till ett omfattande språkarbete när det gäller t.ex. översättning av doku- ment. I Sverige har språklagstiftningen hittills inte haft någon större betydelse för användningen av samiska hos de myndigheter som omfattas av lagstiftningen. Efterfrågan på samiskspråkiga tjänster inom förvaltning och domstolar har i allmänhet varit låg enligt de uppföljningar som gjorts. 
 31  
 Däremot har minoritets- språkslagstiftningen haft en viktig statushöjande effekt i Norrbot- tens län. 
 32  
 Lagstiftningen har givit de nationella minoriteterna större legitimitet i deras strävanden att värna språken och förståel- sen för minoriteternas behov har ökat i samhället. 
 Det är också betydande skillnader i fråga om utbud av undervis- ning och utbildning i de samiska språken på universitetsnivå. Nord- samiska har sedan länge undervisats vid universiteten i både Norge, Finland och Sverige, medan övriga samiska språk har förekommit i mindre skala: lule- och sydsamiska i Umeå/Ubmeje, Uppsala och i Tromsö/Romssa, enaresamiska i Uleåborg. Nordsamiska undervi- sas nu vid universiteten i Tromsö, Umeå, Uppsala och Helsingfors och vid den samiska högskolan Howelli Allaskuvla i Kautokeino. 
 Nordsamiska har undervisats på grundskolenivå i Sverige, Norge och Finland i ganska många decennier och även på gymnasienivå, framför allt i Norge. Möjligheten att få undervisning i lulesamiska och framförallt i sydsamiska har varit begränsad och utbudet har gällt några få timmars undervisning i veckan. Professor Stevens forskning om skolbarnens samiska har visat att en sådan begränsad undervisning i minoritetsspråk hade liten betydelse för språkinlärning, åtminstone på kort sikt. 
 33 
  
 Både i lulesamiskt och enaresamiskt område har försök gjorts med s.k. språkreden/språkbon enligt modell från Nya Zeeland. 
 34  
 Frågan om undervisning i och på samiska behandlas närmare i av- snitt 13. 
  
 31 
  
 se Morrow och Walker (2002), Johnson och Sampson (2004) 
  
 32 
  
 se delbetänkandet 4.5.3 
  
 33 
  
 Barry: Att lära sig samiska – ett minoritetsspråk. Vilken roll har skolan? i Lyons, Hans Åhl (red): Mer än ett språk – En antologi om två- och trespråkighet i norra Sverige 1997 s 149 
  
 34 
  
 ang.  
  
 språkbo-verksamhet 
  i Nya Zeeland se även avsnitt 8.5 
 97 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Utbudet av media på samiska varierar. Det finns två nordsamiska tidningar som utges på norsk sida. Dagliga radiosändningar i hu- vudsak på nordsamiska förekommer i både Norge, Finland och Sverige. Redaktionerna i Karasjok och Enare/Anár sänder vardagar nästan hela dagen, medan redaktionen i Kiruna sänder drygt 1 ½ timme varje vardag (inom vissa områden). Via internet kan man i Sverige sedan januari 2006 lyssna på samiskspråkig radio. Både på norsk och svensk sida förekommer begränsade sändningar på lule- och sydsamiska regelbundet liksom enare- och skoltsamiska på finsk sida. På rysk sida startar man nu sändningar på samiska efter ett samarbete med de nordiska ländernas sameradio. 
 Överhuvudtaget har nordsamiskan en stark ställning i samhället jämfört med övriga samiska språk och dialekter. I Kautokeino och Harding på norsk sida samt Utsjoki på finsk sida (samtliga inom det nordsamiska området) utgör samerna majoritet i kommunerna. 
  
 4.5 
  
 Nordisk reglering av vissa språkförhållanden 
  
 4.5.1 
  
 Nordisk språkkonvention 
  
 Sedan 1987 finns en nordisk språkkonvention, som ger nordiska medborgare rätt att, inför myndigheter och andra offentliga organ, muntligt eller skriftligt använda sitt eget språk i ett annat nordiskt land. Detta gäller förutom kontakt med domstolar även  
 sjukvårds-, 
 hälsovårds-, 
  socialvårds- och barnavårdsmyndigheter samt arbets-  
 marknads-, 
 skatte-, 
  polis- och skolmyndigheter. I Sverige har man ansett att den nationella lagstiftningen (förvaltningslagen) uppfyl- ler konventionens krav. De nordiska samarbetsministrarna (Nor- diska Ministerrådet) har år 2001 beslutat att utvidga konventionens tillämpningsområde till att omfatta även samiska, grönländska och färöiska. Ändringen har inte ännu ratificerats och det pågår en översyn av konventionen. 
 Intressant är att utvidgningen av samiska kan innebära att samer från ett annat nordiskt land i princip kan få bättre rättigheter än samerna i det egna landet, eftersom de inhemska samernas språkliga rättigheter är begränsade till vissa områden i landet. 
 98 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 4.5.2 
  
 Utkast till nordisk samekonvention avlämnat hösten 2005 
  
 Under hösten 2005 presenterades förslag till en nordisk samekon- vention utarbetad av en  
 finsk-norsk-svensk-samisk 
  expertgrupp. 
 35  
 Expertgruppen tillsattes år 2002 av de nordiska ministrarna ansva- riga för samefrågor och respektive sametingspresidenter. Ansvaret för fortsatt arbete inför en ratifikation vilar på respektive regering och sameting. En avsikt är att uppnå en harmonisering av samepo- litiken i de tre nordiska länderna. 
 I betänkandet ingår en konventionstext bestående av 51 artiklar. De frågor som behandlas är av mycket skiftande karaktär, från det samiska folkets allmänna rättigheter och utnyttjande av naturresur- ser till självbestämmande genom sametingen. Förslaget kan liknas vid en rättighetskonvention för samerna och innehåller motsva- rande förpliktelser för staterna. I detta avseende illustrerar förslaget den utveckling som pågår för samernas folkrättsliga ställning. 
 Samiskt språk och kultur behandlas i ett sammanhang som in- kluderar utbildning i och på samiska, samiska media, traditionell kunskap och kulturyttringar. En del av dessa förslag är mer långt- gående än nuvarande regleringar i t.ex. ILO:s konvention nr. 169. 
 Utkastet till konvention bereds för närvarande inom regerings- kansliet. 
  
 4.6 
  
 Språkkunskaper i samiska bland samer 
  
 Det är svårt att få en tillförlitlig bild av de språkkunskaper som en- skilda samer har i samiska. Väldigt få undersökningar har gjorts genom åren. För att ge en uppfattning av språksituationen redovi- sas resultat från Sameutredningens arbete samt idag tillgängliga re- sultat från professor Stevens pågående arbete. 
  
 4.6.1 
  
 Sameutredningens resultat 
  
 Sameutredningen, som hade i uppdrag att överväga åtgärder för att stärka stödet för samernas språk och kultur, genomförde bl.a. en intervjuundersökning rörande detta. 
 36  
 Antalet personer som deltog 
  
 35 
  
 Nordisk samekonvensjon, utkast fra  
  
 finsk-norsk-svensk-samisk 
  ekspertgruppe, 2005 
  
 36 
  
 SOU 1975:99, 1975:100. Utredningens förslag ledde bl.a. till tillsättandet av en professur i samiska och att samisk undervisning skulle ges en starkare ställning i grundskolan. 
  
 99 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 var relativt litet och resultaten blev därmed osäkra. Resultaten ger dock en inblick samers språkkunskaper i början av  
 1970-talet 
  och en tydlig indikation på en pågående språkbytesprocess bland samer. Resultaten är även värdefulla därför att det finns uppgifter om gra- den av läs- och skrivkunnighet och även en jämförelse av situatio- nen i de olika språkvarieteterna. 
 Sameutredningen valde att dela upp informanterna i renskötare och icke renskötare för att få svar på en rad frågor, av vilka en del inte hade anknytning till språkfrågor. I resultaten redovisas således dessa två grupper var för sig. Sameutredningens resultat visar att språkbytesprocessen hade gått långt redan i början av  
 1970-talet 
  när undersökningen gjordes. Många av de intervjuade kunde i hög grad förstå talad samiska (figur 1) och skillnaderna mellan män och kvinnor och mellan renskötare och icke renskötare var inte särskilt markanta. 
 Figur 1. 
 Förståelse av samiska (SOU 1975:100) 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 procent 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 förstår 
  
 kan följa 
  
 förstår 
  
 förstår 
  
 det 
  
 med i 
  
 några ord 
  
 inte alls 
  
 mesta 
  
 samtal 
  
  renskötande män 
  
  renskötande kvinnor 
  
  icke renskötande män 
  
  icke renskötande kvinnor 
  
 Källa 
 : SOU 1975:100 s 324 
 När det gällde kunskaperna att själv uttrycka sig på samiska, kunde man skönja skillnader mellan renskötande och icke renskötande samer. Enskilda som arbetade inom renskötseln hade bättre kun- skaper i talad samiska (figur 2). Det kan antas att rennäringen var en miljö där det samiska språket var starkare. 
 100 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Figur 2. 
 Kunskaper i att tala samiska (SOU 1975:100) 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 procent 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 kan 
  
 kan göra 
  
 kan 
  
 kan inte 
  
 samtala 
  
 sig 
  
 några 
  
 alls 
  
 förstådd 
  
 ord 
  
  renskötande män 
  
  renskötande kvinnor 
  
  icke renskötande män 
  
  icke renskötande kvinnor 
  
 Källa 
 : SOU 1975:100 s 325 
 Kunskapsskillnaderna mellan de båda grupperna blev mer markanta när man undersökte kunskaperna i läs- och skrivkunskaper i sa- miska (figur 3 och 4). Skillnaden mellan andelen som uppgav att de kunde tala och läsa var mycket stora. I gruppen med de bästa kun- skaperna i talad samiska, renskötande kvinnor, kunde dryga 70 pro- cent tala (figur 2), dryga 30 procent kunde läsa samiska (figur 3), och knappa 5 procent kunde skriva det mesta på samiska (figur 4). 
 Figur 3. 
  
 Läskunskaper i samiska (SOU 1975:100) 
  
 80 
  
 70 
  
 renskötande män 
  
 60 
  
 procent 
  
 50 
  
 renskötande kvinnor 
  
 40 
  
 icke renskötande män 
  
 30 
  
 20 
  
 icke renskötande 
  
 10 
  
 kvinnor 
  
 0 
  
 läser det 
  
 läser 
  
 läser 
  
 läser inte 
  
 mesta 
  
 enstaka 
  
 några ord 
  
 alls 
  
 meningar 
  
 Källa 
 : SOU 1975:100 s 325 
  
 101 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Endast en liten andel av de intervjuade hade kunskaper i att skriva samiska. Bland icke renskötare var skrivkunskaperna mycket små. 
 Figur 4. 
 Skrivkunskaper i samiska (SOU 1975:100) 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 procent 
  
 70 
  
 renskötande män 
  
 60 
  
 renskötande kvinnor 
  
 50 
  
 icke renskötande män 
  
 40 
  
 30 
  
 icke renskötande kvinnor 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 skriver det 
  
 skriver 
  
 skriver 
  
 skriver inte 
  
 mesta 
  
 med stor 
  
 några ord 
  
 alls 
  
 svårighet 
  
 Källa 
 : SOU 1975:100 s 325 
  
 Sameutredningen konstaterade att drygt 40 procent av den ren- skötande befolkningen i Sverige var nordsamisktalande, ungefär 25 procent respektive pite/lulesamiska och sydsamisktalande. Om man jämför resultaten i figur 5 och 6 kan man notera att kunska- perna i samiska över lag var bättre bland dem som identifierade sig som nordsamer jämfört med pite/lule- eller sydsamer. De sämsta språkkunskaperna fanns i den sydsamiska gruppen, oavsett om man tittar på renskötare eller icke renskötare. Bland sydsamerna var språkkunskaperna bättre bland de renskötande samerna. Detta kan tolkas som att språkbytesprocessen hade fortskridit betydligt längre i den sydsamiska gruppen. 
 102 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Figur 5. 
 Kunskaper i samiska i respektive språkvarietet, icke renskötare (SOU 1975:100) 
  
 120 
  
 100 
  
 procent 
  
 80 
  
 60 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 F T L S 
  
 F T L S 
  
 F T L S 
  
 Nord 
  
 Pite/Lule 
  
 Syd 
  
  Det mesta  
  
  Kan följa med  
  
  Några ord  
  
  Inte alls 
  
 Källa 
 : SOU 1975:100 s 350 
 F = förstår, T = talar, L = läser, S = skriver 
 Figur 6. 
 Kunskaper i samiska i respektive språkvaritet, renskötare (SOU 1975:100) 
  
 120 
  
 100 
  
 procent 
  
 80 
  
 60 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 F T L S 
  
 F T L S 
  
 F T L S 
  
 Nord 
  
 Pite/Lule 
  
 Syd 
  
  Det mesta  
  
  Kan följa med  
  
  Några ord  
  
  Inte alls 
  
 Källa 
 : SOU 1975:100 s 352 
 F = förstår, T = talar, L = läser, S = skriver 
 103 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Sameutredningen ställde även frågor om barnens språkkunskaper (figur 7). Även här kunde man avläsa en mycket negativ trend. Barnens kunskaper i samiska var begränsade. Barn som talade sa- miska fanns i de renskötande familjerna och bland dem kunde inte ens hälften av barnen samiska. Sameutredningen konstaterade att de samisktalande barnen återfanns framför allt i den nordsamiska gruppen. 
 37 
  
 Figur 7. 
  
 Barnens kunskaper i samiska (SOU 1975:100) 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 procent 
  
 70 
  
 icke renskötande 
  
 40 
  
 60 
  
 renskötande 
  
 50 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 alla barn kan 
  
 några barn 
  
 inga barn kan 
  
 samiska 
  
 kan samiska 
  
 samiska 
  
 Källa 
 : SOU 1975:100 
 Det samiska språkets situation var således allvarlig redan i början av  
 1970-talet. 
  Vuxna samers möjligheter att överföra det samiska språket till nästa generation var redan då begränsade, eftersom de inte behärskade språket fullt ut. De som svarade på sameutredning- ens frågor har idag nått mogen ålder och de som var barn på 1970- talet tillhör idag föräldragenerationen. Vi vet inget om hur de barn som figurerar i undersökningen senare fick möjligheter att tillägna sig samiska inom skolväsendet. Vi vet heller inget om hur bra bar- nens kunskaper i samiska var. Resultaten antyder dock att språket höll på att tappa ytterligare mark eftersom andelen talare i nästa generation decimerats betydligt (jmf figur 1 och 2 med figur 7). 
  
 37  
 SOU 1975:100 s 351 
 104 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 4.6.2 
  
 Professor Stevens resultat 
  
 I det följande avsnittet redovisar professor Barry, Umeå universitet, resultat från pågående forskning rörande den samiska språksituationen. 
 38  
 Som utredare vill jag tacka för möjligheten att få använda befintliga resultat redan nu. Texten har skrivits av profes- sor Barry. 
 Språksituationen för samerna i Sverige 
 Jag ska i korthet redovisa några resultat av en enkätstudie som vi på Samiska studier vid Umeå universitet har gjort om bl.a. språk- förhållandena i Sverige hos den samiska befolkning som finns i Sa- metingets röstlängd. 
 Vi delade in landet i fem geografiska områden, Norra Lappland, Södra Lappland, Jämtland/Härjedalen, Norrlands kust, samt övriga landet (se karta 2). De tre förstnämnda skulle kunna utgöra det traditionella samiska bosättningsområdet i Sverige. 
  
 38  
 Utdrag från Stevens föredrag Språksituationen för samerna i Sverige, symposium till minnet av Evans i Uppsala den 4 februari 2005 
 105 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Karta 2. Geografiska områden i studien (Barry, 2005) 
 Av den samiska befolkningen i Sametingets röstlängd bor ca 70 procent inom detta område och ca 15 procent efter Norrlands kust och 15 procent i övriga landet (se figur 8). 
 106 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Figur 8. Fördelning av den samiska befolkningen i Sametingets röstlängd i olika geografiska områden 
 Fördelning av den samiska befolkningen i Sametingets röstlängd i olika geografiska områden 
  
 Norra Lappland 
  
 15% 
  
 Södra Lappland 
  
 15% 
  
 46% 
  
 Jämtland/Härjedalen 
  
 8% 
  
 Norrlands kust 
  
 16% 
  
 Övriga landet 
  
 Barry (2005) 
 I Norra Lappland och i Jämtland har ca 60 procent angett att de har kunskaper i samiska, i Norra Lappland i huvudsak nord- och lule- samiska och i Jämtland/Härjedalen huvudsakligen sydsamiska. I Norrlands kust är det drygt 10 procent som har uppgett att de har kunskaper i nord- och lulesamiska och i övriga landet drygt 20 pro- cent, ganska jämt fördelat mellan  
 nord-, 
  lule- och sydsamiska. 
 Figur 9. Andel samer i Sametingets röstlängd med kunskaper i samiska språk i olika geografiska områden 
  
 100% 
  
 80% 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 N Lappl. 
  
 S Lappl. 
  
 Jämtl./Härjed. 
  
 Norrl.kust 
  
 Övr. landet 
  
  Talar inte samiska 
  
  Samiska 
 Barry (2005) 
 107 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Cirka 55 procent av samerna i Sametingets röstlängd saknar kunskaper i samiska, medan ca 28 procent har kunskaper i nordsamiska och ca 8 procent har kunskaper i lulesamiska och ca 10 procent kunskaper i sydsamiska (se figur 10). 
 Figur 10. Andel samer i Sametingets röstlängd med kunskaper i samiska 
 Andel samer i Sametingets röstlängd med kunskaper i samiska 
 28% 
  
  nordsamiska 
  
  lulesamiska 
  
 54% 
  
 sydsamiska 
  
 8% 
  
  talar inte samiska 
 10% 
 Barry (2005) 
 Om vi jämför kunskaperna i samiska hos den samiska befolkning som har renmärke, till stor del den renskötande befolkningen, så är bilden delvis annorlunda. I den gruppen har 67 procent kunskaper i samiska medan 33 procent saknar kunskaper i samiska (se figur 11). Det är fler i den gruppen som har kunskaper i samiska än den grupp som inte har anknytning till renskötseln. 
 108 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Figur 11. Andel samer i Jordbruksverkets renlängd med kunskaper i samiska 
 Andel samer i Jordbruksverkets renlängd med kunskaper i samiska 
  
 33% 
  
 nordsamiska 
  
 40% 
  
 lulesamiska 
  
 sydsamiska 
  
 talar inte samiska 
  
 9% 
  
 18% 
  
 Barry (2005) 
 Det traditionella samiska språkområdet förändras och har föränd- rats bl.a. på grund av tvångsförflyttning av nordsamisktalande ren- skötande befolkning både till traditionellt lule- och sydsamiskt om- råde. Urbaniseringsprocessen har också inneburit inflyttning från mindre byar till större samhällen, t.ex. Kiruna och Gällivare, vilket också gör det mer motiverat att tala om traditionella samiska språkområden. Under de senaste femtio åren har den samiska be- folkningen också flyttat inom det samiska bosättningsområdet och ut ur det området på grund av arbete, studier, etc. (se karta 1, av- snitt 4.2 ovan). 
 Olika behärskningsnivåer 
 De personer i Sametingets röstlängd som hade kunskaper i samiska (ca 45 procent) behärskade samiska på olika nivåer. Ungefär 25 procent uppgav att de talade samiska utan svårigheter och cirka 20 att de talade samiska med vissa eller stora svårigheter (se figur 12). 
 109 
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation SOU 2006:19 
  
 Figur12. 
  
 Hela landet – Andel samisktalande på olika behärskningsnivåer 
  
 Andel samisktalande på olika behärskningsnivåer 
  
 - hela landet 
  
 25% 
  
 utan svårigheter 
  
 vissa svårigheter 
  
 56% 
  
 stora svårigheter 
  
 9% 
  
 talar inte 
  
 10% 
  
 Barry (2005) 
 Det finns också en tydlig tendens när det gäller kunskaper och ål- der: ju äldre gruppen är desto bättre kunskaper har de i samiska (se figur 13). I den yngsta åldersgruppen  
 (18–29 
  år) talar cirka 10 pro- cent av befolkningen samiska utan svårigheter, i mellangruppen  
 (30–59 
  år) cirka 30 procent och i den äldsta åldersgruppen (över 60 år) cirka 35 procent. Det är dock intressant att notera att det inte är så stor skillnad mellan andelen personer som har kunskaper i den yngsta och i mellangenerationen, strax under 40 procent respektive strax över 40 procent. 
 Figur 13. Hela landet – Andel samisktalande i olika åldersspann på olika be- härskningsnivåer 
 100% 
 80% 
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 18-29 
  
 30-59 
  
 60- 
  
  Talar inte 
  
  Stora s vårigheter 
  
  Vis s a svårigheter 
  
  Utan svårigheter 
 Barry (2005) 
 110 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Olika geografiska områden 
 Det finns dock skillnader i de olika geografiska områdena. I Norra Lappland, alltså i det område där de flesta samerna bor, är det 60 procent eller fler (i alla åldersspann) som har kunskaper i samiska. 
 Figur 14. Norra Lappland – Andel samisktalande i olika åldersspann på olika behärskningsnivåer 
  
 100% 
  
 80% 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 18-29 
  
 30-59 
  
 60- 
  
  Talar inte 
  
  Stora svårigheter 
  
  Vissa svårigheter 
  
  Utan svårigheter 
 Barry (2005) 
 I den äldsta åldersgruppen (60 år och äldre) talar mer än 60 procent samiska utan svårigheter och i åldersgruppen  
 30–59 
  år cirka 50 pro- cent, medan i den yngsta åldersgruppen,  
 18–29 
  år, är det 20 procent som har angett att de talar samiska utan svårigheter. Man kan dock notera att så många som 60 procent i den yngsta åldersgruppen har angett att de talar samiska. 
 En jämförelse med Södra Lappland uppvisar en helt annan bild (se figur 15). Endast 10 procent i åldern  
 30–59 
  år har angett att de talar samiska utan svårigheter och i den äldsta åldersgruppen har cirka 15 procent angett detta. I den yngsta gruppen har cirka 20 procent angett att de talar samiska med vissa svårigheter. Detta kan tolkas som att samiskan har fått ett ökat intresse hos samer i den yngsta åldersgruppen. 
 111 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Figur 15. Södra Lappland – Andel samisktalande i olika åldersspann på olika behärskningsnivåer 
 100% 
 80% 
 60% 
 40% 
 20% 
  
 0% 
  
 18-29 
  
 30-59 
  
 60- 
  
  Talar inte 
  
  Stora svårigheter 
  
  Vissa svårigheter 
  
  Utan svårigheter 
 Barry (2005) 
 En liknande tendens kan man se i Jämtland/Härjedalen, men det här resultatet ska man mer se som en tendens än någonting annat beroende på att svarsfrekvensen var något lägre än i övriga områden (58 procent) och att undersökningsgruppen redan från början var liten, men dock en tydlig tendens (se figur 16). I den yngsta ålders- gruppen har 60 procent angett att de talar samiska och det är un- gefär lika många som i mellangruppen  
 (30–59 
  år), men det är be- tydligt färre i den yngsta gruppen som talar samiska utan svårighe- ter jämför med mellangruppen, 20 procent respektive 45 procent. 
 Figur 16. Jämtland/Härjedalen – Andel samisktalande i olika åldersspann på olika behärskningsnivåer 
  
 100% 
  
 80% 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 18-29 
  
 30-59 
  
 60- 
  
  Talar inte 
  
  Stora svårigheter 
  
  Vissa svårigheter 
  
  Utan svårigheter 
 Barry (2005) 
 112 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Samerna efter Norrlands kust uppvisar faktiskt också samma ten- dens, nämligen att förhållandevis många i den yngsta åldersgruppen talar samiska – om än med vissa eller med stora svårigheter (se figur 17) och betydligt fler än i åldersgruppen  
 30–59 
  år. 
 Figur 17. Norrlands kust – Andel samisktalande i olika åldersspann på olika behärskningsnivåer 
 100% 
 80% 
 60% 
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 18-29 
  
 30-59 
  
 60- 
  
  Talar inte 
  
  Stora svårigheter 
  
  Vissa svårigheter 
  
  Utan svårigheter 
 Barry (2005) 
 I övriga landet är bilden en helt annan. Där har enbart de äldre kunskaper i samiska – till och med goda kunskaper – medan sa- merna i den yngsta åldersgruppen knappt har några kunskaper alls i samiska. 
 Figur 18. Övriga landet – Andel samisktalande i olika åldersspann på olika be- härskningsnivåer 
 100% 
 80% 
 60% 
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 18-29 
  
 30-59 
  
 60- 
  
  Talar inte 
  
  Stora svårigheter 
  
  Vissa svårigheter 
  
  Utan svårigheter 
 Barry (2005) 
 113 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 Bilden för hela landet är följande: De äldre har bättre kunskaper i samiska än de yngre. Det finns dock en tydlig tendens, nämligen att samerna i den yngsta åldersgruppen försöker tillägna sig kunskaper i samiska. 
 En skillnad mellan nord- och lulesamiska å ena sidan och sydsa- miska å andra sidan är att de flesta nord- och lulesamiska talarna finns samlade i Norra Lappland medan de sydsamiska talarna finns utspridda över hela landet (se figur 19). 
 Figur 19. Kunskaper i  
 nord-, 
  lule- och sydsamiska – geografisk fördelning 
  
 100% 
  
 80% 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 Nordsamiska 
  
 Lulesamiska 
  
 Sydsamiska 
  
  Övriga landet 
  
  Norrlands kust 
  
  Jämtland/Härjedalen 
  
  Södra Lappland 
  
  Norra Lappland 
 Barry (2005) 
  
 4.7 
  
 Läs- och skrivkunnighet i samiska 
  
 Läs- och skrivkunnighet bland vuxna är något som vi i allmänhet tar för givet i Sverige. Som vi sett i det föregående avsnittet, finns det idag många samer i Sverige som inte kan läsa och skriva på sa- miska, trots att samiska utgör deras modersmål. 
 Med analfabetism avses oförmåga att läsa eller skriva sitt språk. Med funktionell analfabetism menas i allmänhet läsför- måga som ligger under genomsnittet för en elev vid avslutningen av grundskolans mellanstadium. Detta innebär att en person har svårt att exempelvis fylla i ett formulär eller att läsa längre, mer krävande texter. På grund av den ansträngning som läsningen kräver får dessa läsare inte heller mycket utbyte av tidningstexter. Detta leder i sin tur till att personen undviker all läsning, varigenom också förmågan att läsa går tillbaka och kanske helt försvinner. 
 39 
  
 39  
 definition av  
 analfabetism  
 i Nationalencyklopedin 
 114 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Att vara funktionell analfabet innebär en stor begränsning för den enskilde individen och hon eller han stora svårigheter att klara sig och vara en fullvärdig samhällsmedborgare. Med begränsade läs- och skrivkunskaper riskerar individen således att hamna i ett utan- förskap. För individen är det ofta även skambelagt att inte kunna läsa eller skriva. 
 I den samiska befolkningen i Sverige, som har samiska som mo- dersmål, finns många individer som har begränsad förmåga att läsa och skriva på samiska. 
 40  
 Många samer upplever att deras läs- och skrivkunskaper är så begränsade att de närmast är att ses som funktionella analfabeter i sitt eget språk. På grund av skolväsendets utformning och den assimileringspolitik som bedrevs i norra Sverige under  
 1900-talet 
  har många samer aldrig haft möjlighet att lära sig läsa och skriva på samiska. Många av dessa människor upp- lever idag att de berövats sitt modersmål som barn. Många sådana synpunkter har bl.a. framkommit från enskilda i den enkätunder- sökning som genomförts bland samer (se avsnitt 3). Dessa indivi- der har endast förvärvat läs- och skrivkunskaper i svenska språket. 
 Antalet samer med bristande läs- och skrivkunskaper i samiska är sannolikt stort. Det är vanligt mönster att äldre samer talar samiska men de har begränsade kunskaper i att läsa och skriva, medan yngre samer som lärt sig samiska i skolan inte alltid talar samiska flytande om majoritetsspråket talats hemma. 
 41  
 Endast hälften av alla dem som talar samiska tros kunna läsa och skriva på samiska. I Sverige finns det sannolikt flera tusen vuxna samer med begränsade läs- och skrivkunskaper i samiska. Behovet av alfabetiseringskurser i samiska är därför stort. Den enkätundersökning som utredningen visar att önskan att förbättra kunskaperna i samiska är stort (se av- snitt 7) och intresset för de alfabetiseringskurser 
 42  
 som Sametinget anordnat för vuxna samer har varit mycket stort. Behovet har inte kunnat täckas av de medel som avsatts för ändamålet. 
 Alfabetiseringskurser kan även ha positiva effekter för individen utanför det språkliga området. Erfarenheter från alfabetiseringskur- ser bland vuxna flyktingar och invandrare i Sverige har visat att för- bättrade läs- och skrivkunskaper även påverkar deltagarnas själv- 
  
 40 
  
 Collins: Thomas Shift in the Far North – Linguistic Revitalization in Northern Scandinavia and Finland (1999) s 114 
  
 41 
  
 Huss (1999) s 114 
  
 42 
  
 Alfabetisering  
 innebär spridning av förmågan att läsa och skriva 
 115 
  
 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 SOU 2006:19 
  
 känsla och självförtroende positivt och även att känslan av delak- tighet i samhället ökar. 
 43 
  
 Alfabetisering av vuxna samer är av central betydelse för revitali- sering av samiskan. 
 För att språkbytesprocessen skall kunna brytas och vändas och för att revitalisering av det samiska språket skall vara möjlig, är det nödvändigt att de vuxna samer som inte har tillräckliga kunskaper i att läsa och skriva på samiska ges möjlighet att förvärva och för- bättra dessa kunskaper. 
  
 4.8 
  
 Hur hotat är samiskan? 
  
 UNESCO:s expertgrupp för utrotningshotade språk använder olika kriterier för att bedöma i vilken grad ett givet språk är hotat. De nio kriterierna avser 
  
 1. 
  
 i vilken grad språket förs över till nästa generation, 
  
 2. 
  
 antalet talare, 
  
 3. 
  
 andel talare inom hela populationen, 
  
 4. 
  
 i vilka domäner och i vilken utsträckning språket används, 
  
 5. 
  
 i vilken grad språket används i nya domäner 
  
 6. 
  
 vilka förutsättningar för språkundervisning som finns 
  
 7. 
  
 språkets status och i vilken grad språket har lagligt skydd i sam- hället 
  
 8. 
  
 hur gruppens egna attityder är till det egna språket 
  
 9. 
  
 samt vilket språkmaterial det finns för språket, t.ex. grammati- kor och ordböcker. 
  
 Varje kriterium bedöms efter en femgradig skala. Genom att be- döma samtliga nio kriterier enligt den femgradiga skalan kan situa- tionen för ett givet språk beräknas och graden av hot bedömas. Ett språks situation är säkert om det talas av alla. Situationen är osäker om språket talas av alla barn, men bara i vissa domäner. Språket är definitivt hotat om det enbart talas av föräldragenerationen och svårt hotat om det enbart talas av den äldsta generationen. Situatio- nen för språket är kritiskt om språket talas av väldigt få gamla och språket är utdött när ingen talar det. Tillståndet för samiskan kan illustreras genom följande tabell: 
  
 43  
 Hanson, Landskrona kommun, Vuxenutbildningsförvaltningen: ALFA – ett projekt från A till Ö. Slutrapport och utvärdering, 10 nov 2004 
 116 
 SOU 2006:19 Samiska – ett gammalt språk rikt på variation 
  
 Tabell 1. 
  
 Graden av hot mot det samiska språket enligt UNESCO:s kriterier 
  
 Varietet 
  
 Extinct/utdött 
  
 Nearly extinct/ 
  
 Seriously 
  
 en- 
  
 Endangered/ 
  
 kritiskt 
  
 dangered/svårt 
  
 hotat 
  
 hotat 
  
 Nordsamiska 
  
 x 
  
 Lulesamiska 
  
 x 
  
 Hunt/arjeplogssamiska 
  
 x 
  
 Umesamiska 
  
 x 
  
 Sydsamiska 
  
 x 
  
 Kemisamiska 
  
 x 
  
 Enaresamiska 
  
 x 
  
 Skoltsamiska 
  
 x 
  
 Akkalasamiska 
  
 x 
  
 Kildinsamiska 
  
 x 
  
 Tersamiska 
  
 x 
  
 Även UNESCO:s engelska terminologi anges. 
 Källa: Tapani Salminen: Miller (1999) 
 Det samiska språket är idag ett utrotningshotat språk vars fortlev- nad beror på de åtgärder som vidtas för att stärka språket och att öka antalet talare av samiska. I Sverige är situationen för de samiska varieteterna (och dialekterna) således allvarlig. För umesamiskan är situationen kritiskt liksom för pite/arjeplogssamiskan. Sydsamis- kan är definitivt eller svårt hotat och kanske också lulesamiskan, medan situationen för nordsamiskan kan beskrivas som osäker. 
 117 
 5 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
 I detta avsnitt ges en kortfattad beskrivning av Sveriges åtaganden rörande nationella minoriteter, den svenska minoritetspolitiken, en sammanfattning av Europarådets synpunkter och det som fram- kommit i samband med nationella uppföljningar. Texten utgör en sammanfattning av delbetänkandets slutsatser och de förslag till åtgärder som krävs för att förstärka minoritetsskyddet. Slutsatserna och förslagen utgör även en del av grunden för utredningens arbete med de samiska språkfrågorna. 
 Med  
 nationell minoritet  
 avses i det följande endast sådana minoriteter som givits skydd i enlighet med Europarådets minori- tetskonventioner. Begreppet  
 minoritet  
 används i olika konven- tioner för att ange en grupp som är i mindretal och som på något sätt avviker från majoriteten. Bestämmelser som rör minoriteter kan också tillämpas på nationella minoriteter i Sverige. 
  
 5.1 
  
 Sveriges åtaganden rörande nationella minoriteter 
  
 5.1.1 
  
 Internationellt skydd av minoriteter 
  
 1 
  
 Rätten att få använda sitt eget modersmål och rätten att utöva sin kultur är grundläggande mänskliga rättigheter. Skyddet av de nationella minoriteterna i Sverige är således ett led i värnandet om de mänskliga rättigheterna. Skydd för minoriteter av olika slag samt skydd för sådana gruppers språk och kultur har reglerats i en rad internationella konventioner. Delar av detta regelverk kommente- ras här. 
 På europeisk nivå har skyddet av nationella minoriteter reglerats genom utarbetandet av två Europarådskonventioner,  
 ramkonven- tionen om skydd för minoriteter  
 och  
 europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk  
 (minoritetsspråkskonventionen). 
  
 1  
 se delbetänkandet avsnitt 3. 
 119 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 Genom ratificering av dessa konventioner har Sverige åtagit sig en folkrättslig skyldighet att förverkliga åtagandena i konventionerna. Åtagandet innefattar åtgärder för att skydda  
 de nationella mino- riteterna  
 och aktiva åtgärder för att stödja och främja dessa grup- pers språk, kultur och traditioner. 
 Europarådets minoritetskonventioner förverkligas i Sverige genom nationell lagstiftning. I den lagstiftning som tillkom som en följd av Sveriges ratifikation av minoritetskonventionerna, valde man även att lagstifta om rätten att använda samiska, finska och meänkieli. Därmed har enskilda individer getts en lagstadgad rätt att använda det egna språket i vissa angivna situationer samt möj- lighet till äldreomsorg eller förskola på minoritetsspråket. 
 Rätten att få använda det egna modersmålet är inte beroende av om den enskilde individen behärskar majoritetsspråket. De lagstad- gade rättigheter som tillkommer de nationella minoriteterna i Sverige får således utnyttjas oavsett om individen talar svenska. Individens rätt grundar sig därmed inte på förhållandet det skulle finnas ett behov att tala det egna språket, som beror på bristande kunskaper i svenska. Syftet med konventionerna är ju att stärka de nationella minoritetsspråkens status och att språkens fortlevnad genom detta skall främjas. Ett sätt att åstadkomma just detta och skapa flera språkdomäner, är att språken skall kunna användas i olika offentliga sammanhang, såsom i kontakter med myndigheter och domstolar. Enskilda ges även möjlighet att använda och stärka minoritetsspråket genom dessa kontakter och möjligheten att få tillgång till förskola på minoritetsspråket. 
 Förutom Europarådets minoritetskonventioner regleras skydd av minoriteter i  
 FN:s konvention om medborgerliga och poli- tiska rättigheter.  
 Artikel 27 ger minoriteter rätt att utöva sin sär- art, bl.a. rätt till ett eget kulturliv, religionsfrihet och användande av det egna språket. 
 2  
 FN:s generalförsamling har i en deklaration 1992 uttalat att medlemsländerna skall vidta åtgärder för att mino- riteter skall kunna utnyttja sina mänskliga rättigheter utan att utsättas för diskriminering. FN:s medlemsländer skall också skapa förutsättningar för minoriteterna att utveckla sin kultur och sitt språk. Staterna skall också vidta åtgärder för att personer som till- 
  
 2  
  
 Artikel 27:  
 I de stater där det finns etniska, religiösa eller språkliga minoriteter skall de som tillhör sådana minoriteter inte förvägras rätten att i gemenskap med andra medlemmar av sin grupp ha sitt eget kulturliv, att bekänna sig till och utöva sin egen religion eller att använda sitt eget språk.  
 International Covenant on Civil and Political Rights, 16 dec 1966, SÖ 1971:42. 
  
 120 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 hör minoriteter skall ha möjligheter att lära sig sitt modersmål eller få undervisning i modersmålet. 
 3 
  
 I Sverige ges grundläggande skydd för  
 minoriteter  
 i regerings- formens bestämmelser: 
 Regeringsformen 1 kap. 2 § st 4 och 5 
 Det allmänna skall motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person. 
 Etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv  
 bör främjas 
 . 
 4 
  
 Efter Sveriges ratificering av Europarådets ramkonvention borde dock bestämmelsen i regeringsformen ha reviderats, eftersom ram- konventionens åtagande enligt artikel 5.1 är mer långtgående för de nationella minoriteterna. Parterna i ramkonventionen 
  
 åtar sig att främja  
 de förutsättningar som är nödvändiga för att per- soner som tillhör nationella minoriteter skall kunna bibehålla och utveckla sin kultur och bevara de väsentliga beståndsdelarna av sin identitet, nämligen religion, språk, traditioner och kulturarv. 
 I delbetänkandet föreslås därför att utformningen av regerings- formens bestämmelse bör bli föremål för översyn med anledning av Sveriges åtaganden enligt ramkonventionen. 
 5 
  
 Skydd mot diskriminering av minoriteter finns även reglerat i artikel 14 av den  
 europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande rättigheterna,  
 som även gäller som svensk lag. 
 6 
  
 Vidare stadgar  
 FN:s barnkonvention  
 att barn, som tillhör mino- riteter eller urfolk, har rätt till utövande av kulturliv och det egna språket. 
 7  
 I barnkonventionen anges också att ett av syftena med 
  
 3 3  
 FN:s deklaration om minoritetsrättigheter, artikel 4, UN General Assembly resolution 47/135, Declaration on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious and Linguistic Minorities, 18 Dec 1992. Finns även återgiven i delbetänkandet avsnitt 3.2. 
  
 4 
  
 Regeringsformen 1 kap. 2 §st 4 och 5. 
  
 5 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.2.2. 
  
 6 
  
 Artikel 14:  
 Åtnjutande av de fri- och rättigheter som anges i denna konvention skall säker- ställas utan någon åtskillnad såsom på grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationell eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, förmögen- het, börd eller ställning i övrigt.  
 European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, Council of Europe, 4 nov 1950, SÖ 1952:35; lag (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 
  
 7 
  
 Barnkonventionen, artikel 30, Convention on the Rights of the Child, 20 nov 1989, SÖ 1990:20. 
  
 121 
 Förstärkt minoritetsskydd krävs SOU 2006:19 
 utbildning skall vara att utveckla respekt för barnets föräldrar, för barnets egen kulturella identitet, eget språk och egna värden ..... 
 8  
 Barn har därmed getts en förstärkt rätt till modersmålet. 
  
 5.1.2 
  
 Ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter 
  
 Ramkonventionen 
 9  
 trädde i kraft den 1 februari 1998. Sverige ratificerade konventionen den 9 februari 2000 och konventionsåta- gandena trädde för Sveriges del i kraft den 1 juni 2000. Sverige har valt att ratificera konventionen för samtliga fem nationella minori- teter. 
 I ramkonventionen anges att skyddet av nationella minoriteter och av de rättigheter och friheter som tillkommer personer som tillhör dessa utgör en integrerad del av det internationella skyddet av mänskliga rättigheter och faller som sådant inom ramen för internationellt samarbete (artikel 1). Undertecknande stater åtar sig att erkänna att den som tillhör en nationell minoritet har rätt att fritt och utan ingripande använda sitt minoritetsspråk privat och offentligt, och såväl muntligt som skriftligt (artikel 10.1). 
 Ramkonventionen stadgar att all diskriminering på grundval av tillhörighet till en nationell minoritet är förbjuden. Staterna åtar sig att vidta lämpliga åtgärder för att inom alla områden av det eko- nomiska, sociala, politiska och kulturella livet främja fullständig och effektiv jämlikhet mellan personer som tillhör en nationell minoritet och personer som tillhör majoritetsbefolkningen (arti- kel 4). 
 Staterna åtar sig vidare att främja de nationella minoriteternas möjligheter att bibehålla och utveckla sin kultur och bevara de väsentliga beståndsdelarna av sin identitet, nämligen religion, språk, traditioner och kulturarv (artikel 5). Konventionens åtaganden är således vidare i sin omfattning än minoritetsspråkkonventionens bestämmelser, vars syfte är att skydda och utveckla minoritets- språken. Åtgärder, som syftar till att tvångsassimilera personer som tillhör nationella minoriteter, är uttryckligen förbjudna enligt arti- kel 5.2 i ramkonventionen. 
 Konventionen innehåller en rad bestämmelser som garanterar minoriteter grundläggande mänskliga rättigheter och friheter (arti- kel 9). Beträffande språk stadgas att enskilda skall ha rätt att fritt få 
  
 8 
  
 Barnkonventionen, artikel 29.1.c. 
  
 9 
  
 se delbetänkandet avsnitt 3.3. 
  
 122 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 använda sig av minoritetsspråket i privata och offentliga samman- hang (artikel 10.1). Vidare anges att: 
 Ramkonventionen, artikel 10.2 
 I områden som av hävd eller i betydande antal bebos av personer som tillhör nationella minoriteter skall parterna, om dessa personer begär detta och om en sådan begäran motsvarar ett verkligt behov, sträva efter att så långt som möjligt säkerställa att de förutsättningar finns som skulle göra det möjligt att använda minoritetsspråket i umgänget mellan dessa personer och förvaltningsmyndigheterna. 
 I detta stadgande finns uttryckligt konventionsstöd för att tillskapa s.k. förvaltningsområden för användandet av minoritetsspråk i offentliga sammanhang. 
 Konventionen innehåller bestämmelser rörande utbildning (arti- kel 12 och 13). Staterna skall vidta åtgärder på utbildnings- och forskningsområdet för att främja kunskapen om nationella mino- riteter bland majoritetsbefolkningen, bereda möjligheter till lärar- utbildning och tillgång till läroböcker, främja minoriteters tillträde till utbildning samt tillerkänna minoriteter rätt att inrätta och driva egna enskilda utbildningsinstitutioner. Den som tillhör en nationell minoritet har rätt att lära sig sitt minoritetsspråk (artikel 14.1). Vidare anges att: 
 Ramkonventionen, artikel 14.2 
 I områden som av hävd eller i betydande antal bebos av personer som tillhör nationella minoriteter skall parterna, om det finns tillräcklig efterfrågan, sträva efter att så långt som möjligt och inom ramen för sina respektive utbildningssystem säkerställa att den som tillhör dessa minoriteter har tillfredställande möjligheter till undervisning i minoritetsspråket eller till undervisning på detta språk. 
 Nödvändiga förutsättningar skall skapas för att nationella minori- teter effektivt skall kunna delta i det kulturella, sociala och ekono- miska livet samt i offentliga angelägenheter, särskilt sådana som berör dem (artikel 15). 
 123 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 5.1.3 
  
 Europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk 
  
 Minoritetsspråkskonventionen 
 10  
 trädde i kraft den 1 mars 1998. Sverige ratificerade konventionen den 9 februari 2000. 
 I inledningen anges att konventionens huvudsyfte är kulturellt och att värnandet om historiska landsdels- och minoritetsspråk i Europa bidrar till att upprätthålla och utveckla Europas kulturella rikedom och traditioner. Rätten att använda landsdels- eller mino- ritetsspråk i det privata och offentliga livet anges vara en  
 omistlig rättighet (an inalianable right)  
 i enlighet med principerna i För- enta nationernas internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter och med andan i Europarådets konvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. 
 Minoritetsspråkkommittén konstaterade att syftet med konven- tionen är bredare än bara mänskliga rättigheter: 
 Genom att skydda och främja historiska landsdels- eller minoritetsspråk som av hävd talas i Europa vill man bidra till att bevara och utveckla Europas mångkulturella arv och flerspråkighet inom nationsgränserna. 
 11 
  
 Enligt minoritetsspråkskonventionen krävs det att ett  
 landsdels- eller minoritetsspråk  
 skall ha använts av hävd i ett visst territo- rium inom en stat (s.k. historisk geografisk anknytning) av med- borgare i staten, och att språket skall skilja sig från det officiella språket. Vidare skall språket talas av ett tillräckligt stort antal per- soner så att det motiverar olika åtgärder för skydd och främjande (artikel 1). Invandrarspråk och dialekter av landets majoritetsspråk anses falla utanför definitionen. Om ett språk inte skulle uppfylla kravet på historisk geografisk anknytning är det att betrakta som ett  
 territoriellt obundet språk.  
 För territoriellt obundna språk är skyddet allmännare och mindre omfattande. Undertecknande sta- ter förbinder sig dock att beakta gruppens behov och önskemål och respektera gruppens traditioner och egenart (artikel 7.5). 
 En stat väljer själv vilka nationella minoritetsspråk som skall skyddas under konventionen och nivån på detta skydd. Varje stat förbinder sig enligt artikel 2 att tillämpa bestämmelserna i del II på alla landsdels- eller minoritetsspråk som motsvarar definitionen i artikel 1. För vart och ett av språken förbinder sig staten att 
  
 10 
  
 se delbetänkandet avsitt 3.3.3. 
  
 11 
  
 Minoritetsspråkskommittén: Steg mot en minoritetspolitik, SOU 1997:192, s 84. 
  
 124 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 tillämpa minst 35 punkter eller stycken bland bestämmelserna i del III i stadgan, däribland minst tre från vardera artikel 8 och 12 och en vardera från artikel 9, 10, 11 och 13. Sverige har valt att betrakta samiska, finska och meänkieli som språk med historisk geografisk bas (landsdels- eller minoritetsspråk) och dessa språk omfattas av bestämmelserna i del II och III. Romani chib och jiddisch betraktas som territoriellt obundna språk och ges därför skydd under bestämmelserna i del II. 
 Detta innebär att principerna i artikel 7 (i del II) skall beaktas i hela landet och inte endast i de nuvarande förvaltningsområdena. Bestämmelsen måste även läsas ihop med artikel 5 i ramkonventio- nen, som ju gäller i hela landet, där det anges: 
 Parterna åtar sig att främja de förutsättningar som är nödvändiga för att personer som tillhör nationella minoriteter skall kunna bibehålla och utveckla sin kultur och bevara de väsentliga beståndsdelarna av sin identitet, nämligen religion, språk, traditioner och kulturarv. 
 Minoritetsspråken i Sverige måste sålunda ges skydd och stöd i hela landet, och inte endast i förvaltningsområdena. 
  
 5.2 
  
 Den svenska minoritetspolitiken 
  
 Den 2 december 1999 beslutade Sveriges riksdag erkänna samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar som nationella mino- riteter. 
 12  
 Samtidigt erkändes samiska (alla varieteter 
 13 
 ), finska, meänkieli (kallades tidigare även för tornedalsfinska), romani chib (alla varieteter) och jiddisch som landsdels- eller minoritetsspråk i Sverige. Samtliga grupper som nu getts status som nationell mino- ritet har funnits i Sverige under mycket lång tid och de nationella minoritetsspråken har talats i Sverige parallellt med svenska språket i flera hundra år. De nationella minoriteternas språk och kulturer utgör en del av det svenska kulturarvet och Sverige har som stat åtagit sig att främja dessa gruppers språk och kulturer så att de ges möjlighet att fortleva i landet. 
 Genom riksdagens beslut valde Sverige även att ratificera mino- ritetsspråkskonventionen och ramkonventionen. Utgångspunkten för den nuvarande svenska lagstiftningen rörande rätten att 
  
 12 
  
 prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:Wilcox, rskr. 1999/2000:69. 
  
 13 
  
 Termen  
  
 varietet  
 används inom språkvetenskapen som en generell beteckning för en språk- form oavsett om denna betraktas som ett separat språk eller en dialekt inom ett språk. I propositionen nämns  
 nord-, 
  lule- och sydsamiska. 
 125 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 använda samiska, finska eller meänkieli (minoritetsspråkslagarna) är de skyldigheter Sverige åtagit sig genom ratificeringen av Europarådets konventioner. Sverige har i allmänhet valt den lägsta skyddsnivån enligt konventionen. 
 Regeringen angav att följande kriterier bör vara uppfyllda för att en grupp skall betraktas som nationell minoritet: 
 Grupp med uttalad samhörighet som till antalet i förhållande till resten av befolkningen har en icke dominerande ställning i samhället. Gruppbestämningen kan inte enbart göras efter gruppens numerära antal utan här måste också vägas in och belysas gruppens struktur och sammanhållning. 
 Religiös, språklig, traditionell och/eller kulturell tillhörighet. Åtminstone ett av de uppräknade särdragen måste föreligga. De särdrag som gruppen uppvisar måste i något väsentligt avseende skilja den från majoriteten. 
 Självidentifikation. Den enskilde såväl som gruppen skall ha en vilja och strävan att behålla sin identitet. 
 Historiska och långvariga band med Sverige. Regeringen ansåg att det inte går att dra en absolut gräns i år mätt. Endast mino- ritetsgrupper vars minoritetskultur funnits i Sverige före sekel- skiftet 1900 ansågs uppfylla kravet på historiska eller långvariga band. 
 14 
  
 Regeringen bedömde att fem språk i Sverige uppfyller minoritets- språkkonventionens kriterier. De har samtliga talats av hävd och skiljer sig tydligt från det svenska språket. Dessutom utgör talarna av dessa ett sådant antal att det finns goda möjligheter att bevara språken. 
  
 Den 1 april 2000 trädde nya språklagar i kraft i Sverige:  
 lagen (1999:1175) om rätt att använda samiska hos förvaltnings- myndigheter och domstolar  
 samt  
 lagen (1999:1176) om rätt att använda finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter och domstolar.  
 Innehållet i lagarna är likalydande med undantag för de geografiska områdena och de angivna minoritetsspråken. Minori- tetsspråkslagarna ger den enskilde rätt att använda minoritetsspråk med historisk geografisk anknytning i vissa specifika sammanhang. 
  
 Minoritetskonventionerna innehåller även, så som nämnts ovan, en rad bestämmelser som berör minoriteters möjligheter till 
  
 14  
 prop. 1998/99:143 s 32 
 126 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 utbildning i och på minoritetsspråket. Regeringen konstaterade i samband med ratificeringen att gällande bestämmelser rörande bl.a. modersmålsundervisning fick anses tillräckliga för att uppfylla konventionernas krav. Läroplanerna (Lpo 94 och Lpf 94) ändrades dock så att elever skall ges kunskaper om minoritetsspråken och om de nationella minoriteternas kultur, religion och historia. Någon ytterligare reglering ansågs inte behövas. 
 15 
  
 Genom dessa minoritetsspråkslagar inrättades två förvaltnings- områden, ett för samiska och ett för finska respektive meänkieli. Det samiska förvaltningsområdet omfattar Arjeplogs, Gällivare, Jokkmokks och Kiruna kommuner. Förvaltningsområdet för finska och meänkieli omfattar Gällivare, Haparanda, Kiruna, Pajala och Övertorneå kommuner. Lagarna är tillämpliga hos kommunala, statliga regionala och lokala förvaltningsmyndigheter samt dom- stolar inom förvaltningsområdet (1 §). 
 Regeringen ansåg det viktigt att stödet för samiska, finska och meänkieli stärks i offentliga sammanhang. Genom att vidta åtgärder där minoritetsspråken används i offentliga sammanhang ges språ- Jones ett sådant stöd att de stärks. Åtgärderna innebär också ett erkännande av dessa språk och höjd status för språken. Språklag- stiftning har en mycket viktig språkbevarande betydelse för mino- ritetsspråkens fortlevnad. 
 16  
 En höjning av minoritetsspråkens status kan på ett positivt sätt påverka enskilda individers benägenhet att lära sig dem. Åtgärderna leder också till att de som använder språ- Jones har större praktisk nytta av dem, vilket i sig kan medverka till att fler lär sig språken. Språken har också större förutsättningar att utvecklas terminologiskt och på annat sätt om de kan användas i offentliga sammanhang jämfört med om de enbart används i privata sammanhang. 
 17 
  
 I minoritetsspråkslagarna anges bl.a. följande. Enskilda ges rätt att använda minoritetsspråket vid muntliga och skriftliga kontakter med förvaltningsmyndigheter i ärenden som avser myndighetsut- övning i förhållande till honom eller henne, om ärendet har anknytning till förvaltningsområdet (2 §). Om den enskilde använ- der minoritetsspråket i ett sådant ärende, är myndigheten skyldig att ge muntligt svar på minoritetsspråket. Den enskilde har även rätt att inge handlingar på minoritetsspråket till myndigheten. Om 
  
 15 
  
 prop.1998/99:143 s 59. 
  
 16 
  
 se avsnitt 6 nedan och avsnitt 2.3.2 i delbetänkandet. 
  
 17 
  
 prop. 1998/99:143 s 40. 
  
 127 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 innehållet är av betydelse för ärendet bör handlingen översättas. 
 18  
 Bestämmelsen i 2 § innefattar dock ingen skyldighet att avfatta skriftliga beslut på minoritetsspråket. Myndigheten skall även i övrigt sträva efter att bemöta den enskilde på minoritetsspråket. Förvaltningsmyndigheten har möjlighet att begränsa servicen på minoritetsspråket till vissa tider och vissa platser (3 §), t.ex. tider då det finns tolk tillgänglig. När sådana tider bestäms är det dock viktigt att beakta att viss översättning måste ske skyndsamt. Detta kan exempelvis gälla myndighetsbeslut riktade till enskilda där den enskilde är beroende av översättning för att förstå innebörden av beslutet. 
 19 
  
 En enskild som är part eller ställföreträdare för part i ett mål eller ett ärende hos domstol har rätt att använda minoritetsspråket under målets eller ärendets handläggning, om målet har anknytning till förvaltningsområdet (4 §). Den enskilde har även rätt att ge in handlingar och skriftlig bevisning på minoritetsspråket, rätt att få handlingar som hör till målet eller ärendet muntligen översatta till minoritetsspråket och rätt att vid muntlig förhandling tala minori- tetsspråket inför domstolen. Domstolen skall sträva efter att bemöta part eller ställföreträdare på minoritetsspråket (5 §). 
 20 
  
 Kommuner inom förvaltningsområdena skall, om barns vård- nadshavare begär det, erbjuda möjlighet till plats i förskole- verksamhet där hela eller delar av verksamheten bedrivs på minori- tetsspråket (8 §). Omfattningen av förskoleverksamheten kan, enligt propositionen, variera beroende på antalet barn och till- gången på språkkunnig personal. Finns det tillräckligt många barn och tilläckligt mycket personal som behärskar språket kan verk- samheten på minoritetsspråket bedrivas mer organiserat i särskilda grupper eller på särskilda tvåspråkiga daghemsavdelningar eller helt tvåspråkiga daghem. 
 21 
  
 18 
  
 se 8 § förvaltningslagen (1986:223). 
  
 19 
  
 prop. 1998/99:143 s 85. 
  
 20 
  
 Enligt 33 kap. 9 § rättegångsbalken får en domstol låta översätta handlingar som kommer in till eller skickas ut från domstolen. En inlaga på ett annat språk än svenska skall översättas till svenska om det kan antas ha betydelse för målet. Enligt 5 kap. 6 § rättegångsbalken kan tolk anlitas om någon som skall höras inför rätten inte behärskar det svenska språket. En bestämmelse med motsvarande innehåll och som reglerar både skriftlig och muntlig översättning finns i 50 § förvaltningsprocesslagen (1971:29). För förvaltningsmyndigheternas handläggning av ärenden gäller, enligt 8 § förvaltningslagen (1986:223), att de vid behov bör anlita tolk när det har att göra med någon som inte behärskar svenska. Detta gäller både skriftlig och muntlig handlägg- ning. Dessa regler gäller i hela landet och oavsett om personen i fråga tillhör en nationell mino- ritet. 
  
 21 
  
 prop. 1998/99:143 s 87. 
  
 128 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 Kommuner inom förvaltningsområdena skall även erbjuda den som begär det möjlighet att få hela eller delar av den service och omvårdnad som erbjuds inom ramen för äldreomsorgen av personal som behärskar minoritetsspråket (9 §). Arten och omfattningen av den äldreomsorg som erbjuds på minoritetsspråket blir beroende av hur många som önskar omsorg av personal som talar minoritets- språket och vilken typ av omsorg som erbjuds samt tillgången på språkkunnig personal. Det grundläggande kravet på kommunerna är, enligt propositionen, att de organiserar äldreomsorgen så att någon del av den service och omvårdnad som erbjuds ges av perso- nal som behärskar minoritetsspråket. Kommunerna bör därför organisera verksamheten så att den personal som finns inom äldre- omsorgen och som talar minoritetsspråk så långt möjligt arbetar med de äldre som har minoritetsspråket som första språk. 
 22 
  
 Minoritetsspråklagarna berör endast den del av landstingets verksamhet som avser myndighetsutövning gentemot enskild. Lagarna är inte tillämpliga inom hälso- och sjukvårdens verksamhet på t.ex. vårdcentraler. Sverige har valt att inte göra något åtagande enligt minoritetsspråkskonventionen rörande hälso- och sjukvård. 
 Om det finns särskilda skäl får regeringen, enligt 10 §, föreskriva att en viss myndighet som lyder under regeringen skall undantas från tillämpningen i 2 §. Motsvarande gäller efter regeringens bemyndigande för landstingsfullmäktige och för kommun- fullmäktige i fråga om kommunala myndigheter. Särskilda skäl kan anses föreligga om t.ex. en viss myndighet har mycket liten kontakt med allmänheten och det därför inte är befogat för myndigheten att hålla tolkberedskap. Regeringen påpekar dock att möjligheten att undanta myndigheter från lagens tillämpningsområde, enligt denna bestämmelse, bör användas restriktivt så att lagens syfte inte urholkas. 
 23 
  
 Länsstyrelsen i Norrbottens län har i uppdrag att följa tillämp- ningen av lagarna om rätt att använda samiska, finska och meänkieli i kontakt med myndigheter och domstolar. Länsstyrelsen har även i uppgift att fördela statsbidrag till kommuner och landstinget i enlighet med förordning (2000:86) om statsbidrag till åtgärder för att stödja användningen av samiska, finska och meänkieli. För de åligganden som följer av lagstiftningen om rätt att använda samiska, finska respektive meänkieli avsattes 6 miljoner kronor i statliga anslag för budgetåret 2004. 
  
 22 
  
 prop. 1998/99:143 s 87. 
  
 23 
  
 prop. 1998/99:143 s 87. 
  
 129 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 Statsbidrag utgår för merkostnader som uppstår med anledning av språklagstiftningen. Statsbidraget har fördelats av Länsstyrelsen i Norrbottens län i samråd med berörda kommuner och landsting. Stödberättigade kostnader är dels insatser som rör översättning, tolkning m.m. som krävs för kommunikation mellan myndigheter och enskilda, dels kostnader som följer av insatser inom kommu- nens förskoleverksamhet och äldreomsorg. Det innebär att endast nytillkomna kostnader som uppstår på grund av minoritets- språkslagarna är stödberättigade. 
 Länsstyrelsen har fördelat statsbidraget efter två huvudprinciper. Varje kommun inom förvaltningsområdet har fått ett grundbelopp per språk. Därutöver har resten av medlen fördelats genom att kommunernas andelar räknats ut på grundval av antalet invånare i kommunen. 
 24  
 Viss justering har gjorts för att kompensera kommu- ner med stor andel personer som tillhör nationella minoriteter. Av delbetänkandet framgår mer i detalj hur dessa medel har fördelats mellan kommunerna. 
 25 
  
 Det finns en särskild anslagspost med statligt bidrag till organi- sationer som företräder nationella minoriteter och som bedriver verksamhet som syftar till att stärka inflytandet för den nationella minoriteten, att främja den egna minoritetsgruppens identitet, kultur och språk, att motverka diskriminering eller sprida kunskap om den egna gruppen. Stadsbidraget uppgår till 4 miljoner kronor och fördelas efter beslut av regeringen. 
 Sedan år 2000 tillförs det statliga stödet till litteratur och kultur- tidskrifter årligen 1 miljon kronor för att de nationella minorite- terna särskilt skall kunna beaktas vid fördelning av stödet. 
 Från och med 2002 anslår Statens kulturråd 7 miljoner kronor årligen för insatser som syftar till att främja de nationella minori- teternas språk och kultur. 
  
 5.3 
  
 Europarådets granskning av den svenska minoritetspolitiken 
  
 Stater som undertecknat Europarådets minoritetskonventioner skall med jämna mellanrum lämna rapporter till Europarådet rörande genomförandet av konventionsåtagandena. Dessa rappor- 
  
 24 
  
 Uppgift från Länsstyrelsen i Norrbotten 21 feb. 2005, samt länsstyrelsens pm Principer för statsbidragsfördelningen, 2000. 
  
 25 
  
 se delbetänkandet avsnitt 4.3. 
  
 130 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 ter granskas av expertkommittéer som lämnar synpunkter och anmärkningar. Staten som granskas ges möjlighet att komma in med kommentarer på rapporterna. Därefter fattar Europarådets ministerkommitté beslut om eventuella rekommendationer till respektive stat. Rekommendationerna förväntas leda till förbätt- ringar i den berörda staten. Europarådets övervakningssystem kan ses som en process för att identifiera områden där förbättringar behövs och att föra en dialog med respektive stat. 
  
 5.3.1 
  
 Synpunkter rörande implementering av ramkonventionen 
  
 26 
  
 Den 1 juni 2001 lämnade Sverige en första rapport till Europarådet rörande tillämpning av ramkonventionen. 
 27  
 Efter granskning av rapporten lämnade Europarådets rådgivande kommitté den 25 augusti 2002 sin rapport rörande Sveriges tillämpning av bestäm- melserna i ramkonventionen. 
 28  
 Innehållet i rådgivande kommitténs rapport och de rekommendationer som lämnades har beskrivits i detalj i delbetänkandet. Rådgivande kommittén noterade bl.a. föl- jande brister: 
 behovet av ytterligare informationsinsatser, 
 problem med uppföljning av vidtagna åtgärder, 
 minoriteters bristande möjligheter till inflytande, 
 negativa attityder mot nationella minoriteter, 
 bristen på minoritetsspråkig media, 
 brister i möjligheten att använda minoritetsspråken i kontakter med myndigheter, 
 en rad synpunkter rörande minoriteternas möjligheter till utbildning i och på minoritetsspråken, och 
 att de nationella minoriteternas möjligheter att delta i besluts- processen måste förbättras på olika nivåer i samhället och sär- skilt på lokal nivå. 
 Efter rådgivande kommitténs rapport antog ministerkommittén den 10 december 2003 en resolution innehållande slutsatser 
  
 26 
  
 se delbetänkandet avsnitt 5.2. 
  
 27 
  
 Report Submitted by Sweden Pursuant to Article 25, Paragraph 1 of the Framework Con- vention for the Protection of National Minorities, ACFC/SR(2001)003, received on 8 June 2001. 
  
 28 
  
 Advisory Committee on the Framework Convention for the Protection of National Minorities, Opinion on Sweden, 25 Evans 2002, ACFC/INFO/OP/I(2003)006. 
  
 131 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 rörande Sveriges tillämpning av ramkonventionen. 
 29  
 Minister- kommittén noterade att Sverige under de senaste åren tagit fram ett rättsligt ramverk för att skydda de nationella minoriteterna och strävar efter att samarbeta med de nationella minoriteterna. Denna positiva utveckling rör i synnerhet kommunerna i Norrbottens län som ingår i förvaltningsområdena. Ministerkommittén konstate- rade även följande: 
 Det kvarstår ett behov av att utvidga omfattningen av den lag- stiftning som skyddar nationella minoriteter. Dessutom måste man mer konsekvent ta praktisk hänsyn till principerna i ram- konventionen. Den långtgående decentraliseringen när det gäller många av de grundläggande frågorna i genomförandet av ramkonventionen innebär att de lokala myndigheterna har ett huvudansvar i att övervaka och ta itu med relaterade problem. Bristerna är särskilt uppenbara i fråga om stöd till utbildning i de nationella minoritetsspråken, men det finns även andra brister inom andra områden såsom media, där det behövs stöd till initiativ från personer som tillhör de nationella minorite- terna. 
 Det finns ett trängande behov att nå en harmonisk lösning och tydliggöra den juridiska situationen när det gäller landrättighe- ter i områden som traditionellt bebos av samer, med målet att uppnå harmoni mellan etniska grupper i området och att skydda ursprungsbefolkningens kultur och identitet. 
 Det är viktigt att genomföra den nyligen förbättrade lagstift- ningen om etnisk diskriminering, med tanke på den diskrimine- ring som drabbar minoriteter, i synnerhet romer, i fråga om t.ex. boende och arbete. 
 De svenska myndigheterna bör fortsätta att utveckla former för samråd för att göra personer från de nationella minoriteterna mer delaktiga när det fattas beslut som rör dem. 
 Ministerkommittén rekommenderade Sverige att vidta åtgärder med hänsyn till dess slutsatser och kommentarerna i den rådgi- vande kommitténs rapport. 
  
 29  
 Europarådets ministerkommitté skall övervaka fördragsslutande staters genomförande av ramkonventionens bestämmelser (artikel 24) 
 .  
 Council of Europe Committee of Ministers, Resolution ResCMN(2003)12 on the Implementation of the Framework Convention for the Protection of National Minorities by Sweden, 10 December 2003. 
 132 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 5.3.2 
  
 Synpunkter rörande implementering av minoritetsspråkskonventionen 
  
 30 
  
 Den 18 juni 2001 lämnade Sverige sin första rapport till Europarådets rörande tillämningen av minoritetsspråkskonventionen. 
 31  
 Europa– rådets expertkommitté lämnade den 6 december 2002 sin rapport rörande Sveriges efterlevnad av konventionens bestämmelser. 
 32  
 Expertkommittén noterade bl.a. följande om genomförandet i Sverige: 
 Genom att ratificera konventionen har Sverige visat en politisk vilja att skydda och främja landsdels- och minoritetsspråk i lan- det. 
 Införandet av minoritetsspråkslagarna har haft en status- höjande effekt på minoritetsspråken, men det tycks finnas en negativ utveckling när det gäller undervisning i och på minori- tetsspråken. 
 Den geografiska begränsningen av förvaltningsområdena inne- bär att endast fem procent av sverigefinnarna omfattas av skyd- det i del III av konventionen, vilket inte är acceptabelt. 
 Sydsamiska har sin traditionella hemvist utanför det område som får skydd under del III i konventionen. De samer som talar sydsamiska faller därmed utanför skyddet. Sydsamiskan är mycket hotad och kommittén ansåg att det krävs särskilda åtgärder för att skydda och främja detta språk. 
 Efterlevnaden av konventionsåtaganden har varit bristfällig på lokal nivå. Expertkommittén visar på att det finns strukturella problem i den nuvarande tillämpningen, främst i form av bris- tande ansvarstagande. Lokala myndigheter, vilket närmast får tolkas som kommunerna, känner sig inte bundna av Sveriges konventionsåtaganden och vill inte ta ansvar för minoritets- frågorna eftersom de upplever att det inte finns någon efter- frågan från minoriteterna. 
 Det råder även strukturproblem inom utbildningssystemet. Det krävs särskilda åtgärder för att göra undervisning mer till- gänglig i eller på minoritetsspråken. Utrymme för förbättringar 
  
 30 
  
 se delbetänkandet avsnitt 5.3. 
  
 31 
  
 Initial Periodical Report, Sweden,  
  
 MIN-LANG/PR(2001)1, 
  18 June 2001 
  
 32 
  
 European Charter for Regional or Minority Languages – Application of the Charter in Sweden: Report of the Committee of Experts on the Charter, ECRML (2003)1, 19 June 2003. 
  
 133 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 finns inom områdena lärarutbildning och att ta fram läromedel på minoritetsspråken. Kommittén uppmanade svenska myn- digheter att förbättra möjligheterna och uppmuntra att fler söker sig till lärarutbildning i minoritetsspråk. 
 Det råder svårigheter och brister i att ta fram skriftliga texter på minoritetsspråken. 
 Myndigheterna skulle enligt kommittén kunna beakta möjlig- heten att inrätta ett permanent forum för alla minoritets- språken, något som skulle möjliggöra en ständig dialog med varandra och med myndigheterna. 
 Kommittén uttalade att den förväntar sig ytterligare framsteg inom minoritetsspråkiga media i framtiden. 
 Europarådets ministerkommitté beslutade den 19 juni 2003 att lämna ett antal rekommendationer rörande Sveriges tillämpning av konventionen. 
 33  
 Ministerkommittén rekommenderade svenska myndigheter att ta hänsyn till alla expertkommitténs påpekanden och särskilt prioritera följande: 
 vidta omedelbara åtgärder för att göra undervisning i landsdels- eller minoritetsspråk mer lättillgänglig, ta fram läromedel och förbättra lärarutbildning på alla utbildningsnivåer, 
 underlätta och främja användningen av samiska, finska och meänkieli i kontakten med rättsväsende och offentliga myndig- heter i de definierade delarna av Norrbottens län, 
 stödja framtagandet av eller utvecklingen av minst en dags- tidning på samiska och en på meänkieli, och 
 förbättra situationen för det finska språket utanför det finska administrativa området i den offentliga förvaltningen och i synnerhet i fråga om utbildning. 
 Sverige har därefter i juni 2004 lämnat sin andra rapport till Europarådet rörande tillämpningen av minoritetsspråks- konventionen. 
 34  
 Europarådets expertkommitté har under septem- ber 2005 besökt Sverige för att studera förhållanden på plats. 
  
 33 
  
 Council of Europe Committee of Ministers, Recommendations RecChL(2003)1 of the Committee of Ministers on the Application of the European Charter for Regional or Minority Languages by Sweden, 19 June 2003. 
  
 34 
  
 Swedens Second Periodical Report presented to the Secretary General of the Council of Europe in Accordance with Article 15 of the Charter, 30 June 2004,  
  
 MIN-LANG/PR 
  (2004) 2. 
 134 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 Europarådets nästa rapport rörande Sveriges tillämpning lämnas under 2006. 
  
 5.4 
  
 Nationell uppföljning av minoritetspolitiken 
  
 De regionala åtgärderna i den nuvarande minoritetspolitiken har följts upp av Länsstyrelsen i Norrbottens län. 
 35  
 Även riksdagens konstitutionsutskott följer upp minoritetspolitiken och har låtit ta fram rapporter om minoritetspolitiken. 
 36  
 Resultaten av uppföljningarna har behandlats i detalj i delbetänkandet. 
 37  
 Samman- fattningsvis kan följande nämnas. 
 Riksdagens erkännande av minoritetsspråken och införandet av den lagstadgade rätten att få använda samiska, finska och meänkieli har haft statushöjande effekt på språken. Dessa språk har också bli- vit mer synliga i samhället jämfört med tidigare. Minoritets- språkslagstiftningen har givit legitimitet åt minoriteternas agerande på den politiska arenan och gett minoriteterna större självförtro- ende. 
 Genomförandet av lagstiftningen har dock gått långsamt och det har inte varit problemfritt. De sju kommuner som ingår i nuva- rande förvaltningsområden har kommit olika långt i sitt arbete med minoritetsfrågorna och man har även haft olika angreppssätt i arbetet. På flera av dessa orter fanns möjlighet att få minoritetsspråkig förskola och äldreomsorg redan innan minori- tetsspråkslagarna tillkom. På vissa orter som Haparanda och Pajala kunde man även innan lagens ikraftträdande använda finska och meänkieli vid en del myndighetskontakter, även om det inte fanns en lagstadgad rätt till det. 
 Det har funnits en osäkerhet bland kommunerna om hur stats- bidragen skall användas. Önskemål har framförts om att få använda statsbidraget till merkostnader som har stor betydelse för den enskilde minoritetsspråkanvändaren, men som inte följer direkt av 
  
 35 
  
 Länsstyrelsen i Norrbottens län: Finska, meänkieli och samiska – utvärdering av regionala åtgärder för nationella minoritetsspråk, december 2000; Jones och Bailey: Minoritetsspråk och myndighetskontakt, 2002 (gjordes på uppdrag av Länsstyrelsen i Norrbottens län). 
  
 36 
  
 Rapporter från riksdagen: Nationella minoriteter och minoritetsspråk, 2004/05:RFR3, mars 2005, som innehåller bl.a. Olsen och Baker: Nationella minoriteter och minoritetsspråk – Uppföljning av Sveriges efterlevnad av Europarådets kon- ventioner på nationell nivå: ett minoritetsperspektiv, dec 2004; Jones: Ett uthålligt språk – genomförande av lagarna om användning av minoritetsspråk i förvaltningsområdena i Norrbottens län åren  
  
 2000–2004, 
  dec 2004. 
  
 37 
  
 se delbetänkandet avsnitt 4. 
  
 135 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 lagstiftningen. Kommunerna och landstinget har disponerat det fördelade statsbidraget på det sätt man funnit lämpligt utifrån gäl- lande förordning. Kommunerna har gjort olika tolkningar av hur medlen kan användas. Vissa av kommunerna, bl.a. Jokkmokk och Pajala, har ansett att statsbidraget kunde användas till stöd för konst och kultur och inte bara till ren myndighetsutövning om det ansetts främja minoritetsspråken. En mer restriktiv tolkning av användningen, har enligt Morrow tillämpats av bl.a. Kiruna och Gällivare, där medlen endast använts för merkostnader för själva myndighetsutövningen. 
 38  
 Detta har bl.a. resulterat i att Gällivare kommun under åren  
 2000–2003 
  endast förbrukat 90 000 kronor av det totala statsbidraget på drygt 3 miljoner kronor, resten har fon- derats. 
 39 
  
 På många orter kan enskilda som tillhör dessa nationella mino- riteter inte fullt ut nyttja de rättigheter som språklagarna ger. Detta beror bl.a. på att det inte finns tillräckligt med personal inom för- valtningen som behärskar minoritetsspråken. Morrow visar i sin rapport till konstitutionsutskottet att inom det samiska förvalt- ningsområdet kan endast 18 procent av de lokala myndigheterna leva upp till de krav som språklagen ställer. Den låga språkkompe- tensen i samiska bland myndighetspersoner leder i sin tur till att samisktalande i än mindre grad försöker använda sitt modersmål i kontakter med myndigheter. För finskans och meänkielis del är situationen bättre inom förvaltningsområdet, eftersom det är vanli- gare att myndighetspersoner talar dessa språk. Utvärderingarna visar också att myndighetspersoners kunskaper i och attityder till minoritetsspråken påverkar minoriteternas benägenhet att använda språken. Morrow konstaterar: 
 Jämförelsen visar att finska och meänkieli har en mycket stark ställning inom den kommunala förvaltningen i Haparanda kommun. I Jokkmokks kommun har samiskan en motsvarande svag ställning. Låg språkkompetens bland personalen och frustration hos de samiskta- lande leder till en ond cirkel som innebär ett osynliggörande av det samiska språket i Jokkmokk. På så vis förvandlas kompetensbristen i samiska till upplevt  
 icke-behov 
  hos de anställda. I Haparanda är det istället så att närheten till Finland, likheten mellan finska och meänkieli och den höga andelen sverigefinnar och tornedalingar gör att minoritetsspråken stödjer varandra. 
 40 
  
 38 
  
 Morrow (2004) s 84– 
  
 39 
  
 Morrow (2004) s 87. 
  
 40 
  
 Morrow (2004) s 13. 
  
 136 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 Johnson och Sampson anför i sin rapport till konstitutions- utskottet att den lokala inställningen och attityden mot minoritets- språken i berörda kommuner har avgörande betydelse för om genomförandet av lagstiftningen skall nå framgång. Det finns även en stor slumpmässighet i om service faktiskt erbjuds på minoritets- språken eller inte, mycket beroende på om det finns minoritets- språkig personal tillgänglig. 
 Kommunala och statliga myndigheter har i många fall även varit dåliga på att informera om rätten att använda minoritetsspråket i kontakter med myndigheterna. Detta har medfört att enskilda som tillhör nationella minoriteter inte känt till möjligheten att använda minoritetsspråket. Kunskaperna om gällande lagstiftning har dock successivt förbättrats. 
 Angående möjligheterna för minoriteterna att påverka i frågor som berör dem anför företrädare för minoriteterna att de borde ges ett större förtroende och en större del av ansvaret i att styra sina egna angelägenheter. Inrättade samrådsförfaranden har endast råd- givande karaktär. De nationella minoriteternas möjligheter till sam- råd och inflytande har ökat, med det föreligger fortfarande hinder innan minoriteterna fullt ut kan känna tydlig delaktighet i frågor som berör dem. 
 Rörande utbildning anförs i rapporten att utbildningen för de nationella minoriteterna lider av två huvudsakliga problem som upplevs som gemensamma för samtliga minoriteter. För det första finns det inte en aktivt genomförd och specifikt riktad informa- tionsspridning till föräldrar om möjligheter till modersmåls- undervisning och tvåspråkig undervisning. För det andra råder det brist på utbildade modersmålslärare, undervisningsmaterial samt riktlinjer för framställning av sådant material. Det anses också all- varligt att det fortfarande saknas en strategi för att råda bot på dessa brister. 
 137 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 5.5 
  
 Delbetänkandets förslag till förstärkt minoritetsskydd 
  
 5.5.1 
  
 Implementeringen av åtagandena i Europarådskonventionerna måste förbättras 
  
 Denna utredning tillsattes bl.a. mot bakgrund av den kritik som riktats mot Sverige från Europarådets sida. Europarådet har påtalat en rad brister i nuvarande implementering av åtagandena rörande nationella minoriteter som behöver åtgärdas för att Sverige som ratificerande stat skall kunna leva upp till åtagandena i minoritets- konventionerna. Den kritik och de rekommendationer som Europarådet lämnar i samband med övervakningen av konventio- nerna förväntas leda till förbättringar i det berörda medlemslandets skydd och stöd för de nationella minoriteterna. 
 I utredningens direktiv har det funnits utrymme att lämna för- slag på åtgärder mot bakgrund av den kritik som framkommit: 
 Utredaren skall överväga behovet av ändringar i den nuvarande lag- stiftningen mot bakgrund av den uppföljning som gjorts inom Europarådet och Länsstyrelsen i Norrbottens län. Om det behövs skall utredaren lämna förslag till ändringar. 
 41 
  
 Bilden av de implementeringsproblem som Europarådet pekat på har nyanserats och förstärkts genom de uppföljningar som gjorts efter Europarådets granskningar på uppdrag av Länsstyrelsen i Norrbottens län och som framkommer i de rapporter som riks- dagens konstitutionsutskott låtit ta fram. De brister som fram- kommit är av så allvarlig karaktär att de måste åtgärdas. I del- betänkandet lämnades därför förslag till ändringar i nuvarande lag- stiftning rörande rätt att använda samiska, finska och meänkieli samt förslag till andra åtgärder för att förbättra Sveriges imple- mentering av åtagandena i Europarådets konventioner. Dessa åtgärder krävs oberoende av om nuvarande förvaltningsområden för finska och samiska skulle komma att utvidgas som nästa etapp i minoritetspolitiken. Rådande problem på minoritetspolitikens område skulle snarast förstärkas, om förvaltningsområdena utvid- gades till ännu fler kommuner, utan att orsakerna till nuvarande brister åtgärdas. 
 I delbetänkandet föreslogs därför följande åtgärder för att för- stärka det nuvarande minoritetsskyddet. 
  
 41  
 utredningens direktiv, Dir. 2004:6. 
 138 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 5.5.2 
  
 En ny lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk behövs 
  
 De åtaganden som framgår av ramkonventionens bestämmelser och bestämmelserna i del II av minoritetsspråkkonventionen gäller i  
 hela  
 Sverige. Det innebär att nuvarande lagreglering, som endast berör sju kommuner i Norrbottens län, är otillräcklig för att leva upp till åtagandena i minoritetskonventionerna. En ny  
 lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk  
 bör därför införas. 
 42 
  
 Lagen skall ersätta nuvarande lagar om rätt att använda samiska respektive finska och meänkieli. Samtliga nationella minoriteter och minoritetsspråk skall omnämnas i lagtext. 
 43  
 Lagen skall vara tillämplig i hela landet. Allmänna bestämmelser med den nuvarande minoritetspolitikens målsättning och som motsvarar åtaganden i minoritetskonventionerna skall införas i lagtext. Syftet med den föreslagna regleringen är att stärka de nationella minoriteterna och deras språks ställning. Den svenska minoritetspolitiken kan därmed även förväntas få bättre genomslag i hela landet, eftersom samtliga kommuner i landet skulle vara tvungna att beakta de nationella minoriteternas behov i sin verksamhet. Medvetenheten om Sveriges åtaganden rörande nationella minoriteter skulle därmed också öka. 
  
 5.5.3 
  
 Ramkonventionens förhållande till regeringsformen behöver klargöras 
  
 Skyddet av nationella minoriteter och deras språk och kultur är av sådan betydelse för en rättstat att frågan bör regleras i grundlagen. Regeringsformens stadgande rörande minoriteter överensstämmer inte med Sveriges åtaganden enligt Europarådets ramkonvention för skydd för de nationella minoriteterna. Utformningen av bestämmelsen i regeringsformens 1 kap. 2 § föreslås därför bli föremål för översyn. 
 44  
 Den pågående Grundlagsutredningen bör ges i uppdrag att utreda frågan. 
  
 42 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.2.1. 
  
 43 
  
 Romani chib och jiddisch har inget lagstadgat skydd enligt nuvarande minoritetsspråkslag- stiftning, vilket är otillräckligt med tanke på Sveriges internationella åtaganden rörande minoritetsspråk. 
  
 44 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.2.2. 
  
 139 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 5.5.4 
  
 Tydligare statligt ansvarstagande för implementeringen av konventionsåtagandena 
  
 Kommunerna behöver stöd i sitt arbete med minoritetsfrågorna. Det behövs även en tydligare statlig styrning av genomförandet av minoritetspolitiken för att konventionsåtagandena rörande mino- riteter skall uppfyllas. 
 45  
 Det finns ingen sektorsmyndighet som bär ansvar för genomförande av minoritetspolitiken. Utredningen före- slår därför att länsstyrelsens roll i minoritetsfrågorna bör utvecklas. En länsstyrelse i landet bör ges nationellt tillsynsansvar för att säkerställa syftet med lagen om nationella minoriteter och minori- tetsspråk. Myndigheten skall på eget initiativ eller efter anmälan vidta de åtgärder som behövs. Detta innefattar styrning, tillsyn, fördelning av ekonomiska medel samt samordning och bevakning av minoritetsfrågorna. Enskilda skall kunna vända sig till myndig- heten med klagomål om lagens efterlevnad. Det nationella ansvaret bör läggas på Länsstyrelsen i Stockholms län. I detta slutbetän- kande väljer jag att revidera detta förslag.  
 46 
  
 5.5.5 
  
 Åtgärder krävs för att öka kunskaperna om Sveriges konventionsåtaganden 
  
 Kunskaperna om Europarådets minoritetskonventioner och den svenska lagstiftningen rörande minoriteter måste öka på nationell, regional och lokal nivå. 
 47  
 En  
 3-årig 
  nationell informations- och utbildningsinsats för att synliggöra de nationella minoriteterna bör därför genomföras under ledning av länsstyrelsen med nationellt tillsynsansvar. Länsstyrelsen och Sametinget bör vidare se över frå- gan om tillgängligt material rörande minoritetskonventioner, nationell lagstiftning och nationella minoriteter. Översättning av material bör göras i större utsträckning till svenska och de natio- nella minoritetsspråken. Informationsmaterial rörande minoritets- frågorna och språkfrågor bör tas fram. Materialet skall användas för att öka kunskaperna hos beslutsfattare, tjänstemän, allmänheten och även de nationella minoriteterna. 
  
 45 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.5. 
  
 46 
  
 se förslag rörande Sametingets roll i avsnitt 12 nedan. 
  
 47 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.6. 
  
 140 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 5.5.6 
  
 Myndigheters skyldighet att informera om rättighetslagstiftning måste följas upp 
  
 Förvaltningsmyndigheter och domstolar i förvaltningsområdena är skyldiga att informera om rätten att använda minoritetsspråk i kontakter med myndigheten. Stora brister har dock kunnat noteras i myndigheternas information till allmänheten. 
 48  
 I tillsynsverksam- het bör kommuners sätt att informera enskilda om deras rätt att använda minoritetsspråk bevakas särskilt. 
 49 
  
 5.5.7 
  
 Nationella minoriteters möjligheter till inflytande måste förbättras 
  
 Det bristande ekonomiska stödet till organisationer som företräder de nationella minoriteterna begränsar minoriteternas reella möjlig- heter till inflytande. 
 50  
 Nationella minoriteter måste ges tillgång till demokratiska forum så att även deras synpunkter kan beaktas. Nationella minoriteters möjligheter till inflytande bör lagreglernas. Nationella minoriteter skall ges inflytande på nationell, regional och lokal nivå. Samrådsorgan för minoritetsfrågor bör därför inrättas på olika nivåer där de nationella minoriteterna finns före- trädda. För att de nationella minoriteterna skall ges det inflytande som minoritetskonventionerna förutsätter, måste de ges tillräckligt ekonomiskt stöd för att kunna driva olika frågor. Storleken på nuvarande ekonomiska stöd till de organisationer som företräder nationella minoriteter måste därför höjas. 
  
 5.5.8 
  
 Förslag rörande utbildning 
  
 Som ett ytterligare led i att förbättra implementeringen av Sveriges åtaganden rörande nationella minoriteter behandlades utbildning i delbetänkandet. 
 51  
 Utbildning i och på minoritetsspråket var också en av de frågor som kom fram vid kartläggningen av sverige- finnarnas behov och intressen. 
 52  
 Om de nationella minoriteternas möjligheter att överföra språken och kulturarvet till nästa genera- 
  
 48 
  
 se delbetänkandet avsnitt 4.5.2 och 4.5.3. 
  
 49 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.7. 
  
 50 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.8. 
  
 51 
  
 se delbetänkandet avsnitt 7. 
  
 52 
  
 Enligt direktiven skall utredarens analys omfatta en bedömning av intresset och behovet hos enskilda sverigefinnar av en sådan utvidgad lagstiftning  
  
 eller andra åtgärder 
 . 
 141 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 SOU 2006:19 
  
 tion inte säkerställs, är minoritetsspråkens möjligheter att bevaras begränsade. Den kanske allra viktigaste frågan för de nationella minoriteternas fortlevnad på sikt är därmed om deras barn ges möjlighet att lära sig minoritetsspråket tillräckligt väl. Minoritets- barns möjligheter till utbildning på och i minoritetsspråket är där- med av central betydelse. Utbildning har en mycket viktig språk- bevarande betydelse och detta har även lyfts fram av Europarådet i rapporterna rörande Sverige. 
 53 
  
 I delbetänkandet föreslogs därför att rätten till undervisning i minoritetsspråk skall garanteras för de nationella minoriteterna. I ramkonventionens artikel 14.1 anges att parterna erkänner att den som tillhör en nationell minoritet har rätt att lära sig sitt minori- tetsspråk. Någon möjlighet att begränsa denna rätt med anledning av barnets eller förälderns tidigare kunskaper eller bruk av språket ges inte i ramkonventionen eller minoritetsspråkskonventionen. De svenska bestämmelserna rörande rätten till modersmåls- undervisning behöver ändras så att samtliga nationella minoriteter har samma rättigheter. Krav på umgängesspråk eller tidigare kun- skaper i språket, skall inte ställas för att de nationella minoriteterna skall ha rätt till modersmålsundervisning, eftersom det strider mot konventionsåtagandena. Även för sverigefinska och judiska elever skall det räcka att det finns en elev i kommunen som önskar under- visning i minoritetsspråket. 
 54 
  
 Vidare behöver barns behov på utbildningsområdet särskilt uppmärksammas och regleras i den föreslagna lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Samtliga kommuner i Sverige skall i sin verksamhet, i enlighet med ramkonventionens och mino- ritetsspråkskonventionens bestämmelser, beakta barns rätt till minoritetsspråk och en kulturell minoritetsidentitet. 
 55 
  
 I delbetänkandet föreslogs även att Skolverket bör ges i uppdrag att genomföra dels riktad och regelbundet återkommande tillsyns- verksamhet rörande de nationella minoriteternas möjligheter att få undervisning i minoritetsspråken (modersmålsundervisning), dels i sin tillsyn följa upp att bestämmelserna i läroplanerna rörande nationella minoriteter förverkligas.  
 56 
  
 53 
  
 se delbetänkandet avsnitt 5.2.7 och 5.3.4. 
  
 54 
  
 se delbetänkandet avsnitt 7.2.7. 
  
 55 
  
 se delbetänkandet avsnitt 7.2.8. 
  
 56 
  
 se delbetänkandet avsnitt 7.2.9. 
  
 142 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förstärkt minoritetsskydd krävs 
  
 5.5.9 
  
 Förvaltningsområdet för finska språket behöver utvidgas 
  
 Rörande finska språket föreslogs i delbetänkandet att förvaltnings- området för finska utvidgas från nuvarande fem kommuner i Norrbottens län till att även omfatta samtliga kommuner i Stockholms, Uppsala, Södermanlands och Västmanlands län. 
 57  
 En sådan utvidgning skulle innebära en statushöjande åtgärd för finska språket som främjar språkets fortlevnad i landet. Cirka hälften av alla sverigefinnar i landet skulle genom utvidgningen komma att omfattas av de åtgärder som föreskrivs i del III av minoritets- språkskonventionen. 
 Det utvidgade förvaltningsområdet bör omfatta samma rättig- heter som nuvarande lag stadgar, nämligen rätt till förskola och äld- reomsorg helt eller delvis på finska samt möjligheter att använda finska i kontakter med förvaltningsmyndigheter och domstolar. För att underlätta genomförandet av utvidgningen bör en styr- grupp tillsättas under ledning av Länsstyrelsen i Stockholms län. Genomförandet bör ske genom samarbete mellan kommunerna i regionen och länsstyrelsen skall ha en stödjande funktion i detta arbete. 
  
 57  
 se delbetänkandet avsnitt 11. 
 143 
  
 6 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 För att kunna bryta och vända den språkbytesprocess som pågår inom samiskan och de andra nationella minoritetsspråken kommer det att krävas åtgärder på olika nivåer i samhället. Många olika faktorer påverkar minoriteters språkbyte och språkbevarande. 
 1  
 En del av dessa faktorer är dessutom starkt beroende av varandra. Faktorer på samhällsnivå påverkar de val som sker på grupp- och individnivå och därmed även effektiviteten i språkbevarandet. För att revitaliseringen av minoritetsspråken skall lyckas krävs det där- för åtgärder som förbättrar förutsättningarna på  
 samhälls-, 
  grupp- och individnivå. Språkbevarande och språkstimulerande åtgärder behöver vidtas parallellt så att de förstärker varandra. I det följande diskuteras Sveriges ansvar som stat, samt regeringens och de natio- nella minoriteternas ansvar för att de nationella minoritetsspråken skall kunna bestå som levande språk i Sverige. 
  
 6.1 
  
 Sveriges och regeringens ansvar 
  
 Genom att ratificera Europarådets minoritetskonventioner har Sverige åtagit sig en folkrättslig förpliktelse att skydda de nationella minoriteterna och att aktivt främja och stödja de nationella mino- ritetsspråkens bevarande som levande språk i Sverige. Som ett av den svenska minoritetspolitikens mål har regeringen även angett de nationella minoriteternas möjligheter att kunna påverka i frågor som berör dem (ett åtagande enligt artikel 15 i ramkonventionen). 
 Detta åtagande innebär att Sverige som stat har ett ansvar för att undersöka vilka behov som finns för respektive nationell minoritet eller i vart fall vara lyhörd för de synpunkter som framförs av före- trädare för minoriteterna rörande behov. Åtagandet innebär också ett ansvar för att vidta de åtgärder som behövs för respektive 
  
 1  
 se även delbetänkandet avsnitt 2.3.2. 
 145 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 SOU 2006:19 
  
 nationellt minoritetsspråk samt att skapa nödvändiga förutsätt- ningar för att språket skall kunna återta förlorad mark. Det skulle t.ex. kunna vara att ge de nationella minoriteterna verktyg för att arbeta vidare med språkfrågorna. 
 Enligt svensk rättstradition måste olika internationella åtaganden omsättas i nationellt regelverk för att de skall kunna bli norme- rande i landet. Det innebär konkret att de åtaganden som Sverige förbundit sig att uppfylla måste komma till uttryck i svensk lag och på ett sådant sätt att förpliktelserna förverkligas. När det gäller mi- noritetspolitiken har ingen särskild myndighet sektorsansvar för frågorna. Ansvaret för t.ex. fördelning av ekonomiska medel till organisationer som företräder de nationella minoriteterna ligger på Justitiedepartementet. 
 De faktorer som regeringen framför allt kan påverka för att främja minoritetsspråkens fortlevnad är faktorer på samhällsnivå. Dessa faktorer är följande: 
 2 
  
 I. FAKTORER PÅ SAMHÄLLSNIVÅ 
 (beskriver fenomen som speglar och i viss utsträckning bestämmer minoritetens status i förhållande till majoriteten eller inom sam- hället i stort) 
  
 a) 
  
 Politiskt – legala förhållanden  
  
 (om minoritetsgruppen har någon grad av politisk autonomi eller allmänt om minoriteten har rättigheter att själva besluta om frågor som rör den egna gruppen) 
  
 b) 
  
 Majoritetssamhällets ideologi  
  
 (hur majoritetssamhället upp- fattar minoriteten och vilken behandling olika uppfattningar leder till, t.ex. i termer av pluralistisk, segregativ eller assimila- torisk policy gentemot minoritetsgruppen) 
  
 c) 
  
 Språklagstiftning  
 (om det i samhällets lagar finns särskilda be- stämmelser om minoritetsspråkets officiella användning) 
  
 d) 
  
 Implementering av minoritetspolitiken  
  
 (om och i vilken ut- sträckning politiska beslut angående minoriteten i praktiken genomförs) 
  
 2  
 Johnson (1999) s 47– 
 146 
  
 SOU 2006:19 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 e) 
  
 Ekonomiska faktorer  
 (t.ex. i vilken utsträckning industrialise- ring etc. är orienterade mot minoritetens eller majoritetens in- tressen eller om det finns balans mellan grupperna) 
  
 f) 
  
 Sociokulturella normer  
 (om normer i vanor, beteende, klädsel, språk etc. som gäller inom minoriteten är synliga i majoritets- samhället) 
  
 g) 
  
 Utbildning  
 (vilka utbildningsresurser som är tillgängliga för minoriteten respektive majoriteten och om dessa resurser är jämt fördelade). 
 Det finns anledning att kommentera dessa faktorer närmare. När det gäller  
 politiskt – legala förhållanden  
 har regeringen uttalat att de nationella minoriteternas förbättrade möjligheter till inflytande skall vara ett av minoritetspolitikens mål. Det kan konstateras att vissa möjligheter till inflytande ges idag på nationell nivå genom de överläggningar som sker mellan företrädare för minoriteterna och ansvarigt statsråd. Som påpekats i delbetänkandet är detta dock knappast tillräckligt eftersom överläggningarna är konsultativa och hålls på ett generellt plan. Minoriteternas reella möjligheter att på- verka måste, enligt min uppfattning, förbättras på nationell, regio- nal och lokal nivå genom organiserat och strukturerat samråd. Ge- nom tydliga samrådsförfaranden förstärks även majoritetssamhäl- lets budskap till minoriteterna att deras språk och kulturer är vik- tiga för samhället och att samhället är berett att ge sitt stöd för fortlevnaden. Regeringens möjlighet att förbättra förutsättningarna rörande denna faktor finns således och förslag till förbättringar har lämnats i delbetänkandet. 
  
 Majoritetssamhällets inställning  
 till minoritetsspråken har mycket stor betydelse för om implementeringen av konventionså- tagandena skall lyckas och användningen av språken skall öka. Morgan noriteternas inställning till det egna språket påverkas nämligen starkt av majoritetens synsätt. Ett språk som har låg status i sam- hället och i majoritetens ögon, är inte lika attraktivt för minoriteten och detta påverkar de språkval som minoriteten gör. Minoritets- språkens låga status i samhället är ju en av orsakerna till de pågå- ende språkbytesprocesserna hos de nationella minoriteterna. När det gäller majoritetssamhällets ideologi kan noteras att regeringen genom erkännandet av de nationella minoriteterna och genom rati- ficeringen av Europarådets minoritetskonventioner gjort ett med- vetet val att anamma en pluralistisk inställning gentemot dessa 
 147 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 SOU 2006:19 
  
 grupper och dessa språk. Konventionsåtagandena innebär också ett avståndstagande från ett assimilatoriskt synsätt, något som dess- utom är uttryckligen förbjudet enligt ramkonventionen. Däremot kan man knappast säga att regeringens synsätt fått genomslag på det regionala och lokala planet, eftersom kunskapen om åtagandena gentemot de nationella minoriteterna och språken är så bristfällig. De gjorda utvärderingarna av minoritetspolitiken visar tyvärr också att det av regeringen anbefallda synsättet inte har fått genomslag i det bemötande som de nationella minoriteterna får inom förvalt- ningsområdena. För att det nya synsättet skall få det genomslag som krävs måste ett långsiktigt och medvetet attitydförändrande arbete genomföras, bl.a. genom ökad kunskapsspridning om dessa frågor. Förslag till förbättringar har lämnats i delbetänkandet. I detta slutbetänkande lämnas även förslag som syftar till att synlig- göra de nationella minoriteterna och deras språk i majoritetssam- hället. 
  
 Språklagstiftning  
 nämns som en viktig faktor på samhällsnivå. Den nuvarande lagstiftningen om rätt att använda samiska, finska och meänkieli har haft en statushöjande effekt på dessa språk inom förvaltningsområdena. Språklagstiftning är därmed ett verknings- fullt verktyg för att påverka språkbevarandet i positiv riktning. Den nuvarande lagstiftningen har dock getts en begränsad geografisk räckvidd och ett begränsat innehåll och även effekterna blir därmed begränsade. Initiativet till förändringar ligger hos regering och riksdag. Förslag till förbättringar har lämnats i delbetänkandet. 
 Implementering av minoritetspolitiken  
 och språklagstift- ningen är en förutsättning för att de angivna rättigheterna skall kunna förverkligas. Om det finns ett gap mellan lagstadgade rättig- heter och genomförandet av dessa rättigheter skapas en frustration hos minoriteterna och lagstiftningen får då inte den språkbevarande effekt som avsetts. Uppföljning av implementeringen är därför nödvändig. Ansvaret för denna uppföljning och ansvaret för att se till att tillkortakommanden rättas till ligger på regeringen. Även här har utredningen lämnat förslag till förbättringar, bl.a. inrättande av tillsyn. 
  
 Ekonomiska faktorer  
 nämns som en faktor som påverkar språk- bevarandet. Med det avses bl.a. om det råder stora ekonomiska skillnader mellan majoriteten och minoriteter och om dessa grup- per t.ex. har samma möjligheter i samhället. Bland de nationella mi- noriteterna hör framför allt romerna till dem som är ekonomiskt 
 148 
  
 SOU 2006:19 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 missgynnade i samhället. Många romer utsätts för diskriminering i t.ex. arbetslivet och på bostadsmarknaden. 
 Ekonomiska faktorer har även betydelse för vissa typer av tradi- tionella näringar som bedrivs av nationella minoriteter. Förutsätt- ningarna för att driva olika näringar skiljer sig och det kan miss- gynna t.ex. rennäringen. Rennäringens fortlevnad är av mycket stor betydelse för den samiska kulturens och språkets bevarande. Re- geringen kan genom olika åtgärder skapa ekonomiska förutsätt- ningar som förbättrar rennäringens möjligheter att fortleva. 
 En annan aspekt av ekonomiska faktorer är att minoriteternas kulturutövning och minoritetsspråkiga kultur ges tillräckliga resur- ser och att minoriteter som grupp inte missgynnas i ekonomiskt hänseende. Med beaktande av antalet personer i Sverige som tillhör de nationella minoriteterna kan de medel som avsatts för de natio- nella minoriteternas kultur anses vara mycket små. Ansvaret för att avsätta tillräckliga medel för främjande av de nationella minorite- ternas kulturer ligger på regeringsnivå. 
 När det gäller  
 sociokulturella normer  
 i det svenska samhället kan konstateras att minoriteternas vanor, beteende, klädsel och språk finns närvarande i det svenska samhället. På en del håll kan dock en negativ inställning från majoritetens sida hämma sådana uttryck från enskilda som tillhör de nationella minoriteterna. Ibland kan även sådana uttryck för minoritetstillhörighet föranleda direkt diskriminering. Till exempel utsätts romer som bär traditio- nell klädedräkt alltjämt för diskriminering. 
  
 Utbildning  
 lyfts fram som en viktig faktor för språkbevarandet. Utbildningsfrågor är av central betydelse för minoritetsspråkens fortlevnad i Sverige, vilket även lyftes fram i delbetänkandet. 
 3  
 Om minoriteternas möjligheter att överföra språken till nästa genera- tion inte säkerställs, kommer minoritetsspråken inte att bestå som levande språk i Sverige. Graden av språkbevarande påverkas således av antalet barn som ges möjligheter att tillägna sig språket i till- räcklig grad. Förskolans och skolans roll kan därmed vara av avgö- rande betydelse för enskildas möjligheter att tillägna sig minoritets- språket tillräckligt väl. Utformningen av det regelverk som styr förskolans och skolans mål och verksamhet samt det regelverk som skall säkerställa måluppfyllelsen styrs av regeringen. Regeringen är också ansvarig för att Sverige uppfyller åtagandena rörande utbild- ning i minoritetskonventionerna. Förslag rörande utbildning har 
  
 3  
 se delbetänkandet avsnitt 7. 
 149 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 SOU 2006:19 
  
 lämnats i delbetänkandet och fler förslag lämnas i detta slutbetän- kande. 
 Slutligen finns det ytterligare en mycket viktig faktor, förutom de som språkforskare räknar upp, som regeringen bär ett stort an- svar för. Det är  
 samordningen av de minoritetspolitiska frågorna  
 på nationell nivå. Eftersom så många olika faktorer påverkar beva- randet av ett minoritetsspråk och eftersom dessa faktorer påverkar varandra sinsemellan, måste någon ha ett helhetsperspektiv i språkfrågorna. Detta helhetsansvar blir av avgörande betydelse för om olika språkbevarande åtgärder skall kunna få avsedd effekt. Det enda organ som kan ha ett helhets- och samordningsansvar för olika politikområden är regeringen. 
 Problematiken kan exemplifieras med följande. Inom högskole- och universitetsvärlden finns minoritetsspråken finska och samiska representerade på flera platser och på flera institutioner. Varje så- dan institution har stor betydelse för språkens ställning och fort- satta bevarande i Sverige. Samiskan och finskan är små språk på universiteten och de kan ha svårt att hävda sig i konkurrensen med andra språk som av majoriteten uppfattas som viktiga språk. Varje universitet och högskola ses som separata samhällsorgan som en- samma saknar möjligheter att ta ansvar för dessa språks framtid. Både Göteborgs och Lunds universitet har upphört att undervisa i finska språket, och för Lunds del skedde detta efter det att Sverige åtog sig ett folkrättsligt ansvar för finska språkets fortlevnad. Stu- denter boende i södra Sverige måste numera läsa finska i Köpen- hamn. Denna utveckling är mycket olycklig för finska språkets fortlevnad och alla de sverigefinnar och andra som skulle vilja stu- dera finska. Vem tar helhetsansvaret för denna utveckling? Enligt min mening måste det yttersta ansvaret ligga på regeringen. Endast regeringen har möjlighet att göra prioriteringar på nationell nivå och genom regleringsbrev och budgetfördelning ge de nationella minoritetsspråken de förutsättningar som krävs. Detta innebär också att man inom regeringskansliet måste ha en mycket god samordning i frågor som berör de nationella minoriteterna och mi- noritetsspråken och att alla departement faktiskt observerar och beaktar konsekvenser för de minoritetspolitiska frågorna i sitt ar- bete. 
 150 
  
 SOU 2006:19 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 6.2 
  
 De nationella minoriteternas ansvar och delat ansvar 
  
 En rad språkbevarande faktorer berör de nationella minoriteterna på grupp- och individnivå. Dessa faktorer är följande: 
 4 
  
 II. FAKTORER PÅ GRUPPNIVÅ 
 (faktorer som rör de interna förhållandena inom minoritetsgrup- pen) 
  
 h) 
  
 Demografi  
 (bl.a. gruppens storlek, kärnområden, ålders- och könsfördelning, äktenskapsmönster) 
  
 i) 
  
 Språkförhållanden  
 (om språket har status som officiellt språk, talas det i mer än ett land, dialekt- eller språksplittring, stan- dardisering och modernisering, förhållandet mellan tal och skrift, graden av tvåspråkighet och språkbehärskning, gruppens språksyn, minoritetsspråkets status i förhållande till majoritets- språket) 
  
 j) 
  
 Heterogenitet/homogenitet  
 (existensen av sociala, professio- nella och kulturell variation inom gruppen) 
  
 k) 
  
 Näringar  
 (om speciella sysselsättningar eller ekonomiska ni- scher innehas av gruppen) 
  
 l) 
  
 Typ av etnicitet  
 (vilken typ av mobilisering för t.ex. språkbeva- randefrågor som förekommer inom gruppen, eller om sådana frågor betraktas som viktiga över huvud taget) 
  
 m) 
  
 Intern organisation  
 (t.ex. om det förekommer organisationer och sammanslutningar inom gruppen, om man har tillgång till ledare eller talesmän, samt om gruppen omfattar en utbildad elit) 
  
 n) 
  
 Institutioner  
 (om det finns utbildning, kyrka, språkplanering, språkvård, forskning och kultur på språket) 
  
 o) 
  
 Medier  
 (om gruppen har egna tidningar, radio- och  
 TV-sänd- 
  ningar, särskilt på minoritetsspråket) 
  
 4  
 Johnson (1999) s 47– 
 151 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 SOU 2006:19 
  
 p) 
  
 Kulturyttringar  
 (om gruppens kulturella angelägenheter mani- festeras genom berättartraditioner, musik, litteratur och teater etc.) 
 Flera av de faktorer som språkforskare lyfter fram på gruppnivå är omständigheter som närmast är att se som givna objektiva förut- sättningar som är svåra att påverka genom gruppens eller enskilda individers beteende. Sådana faktorer är t.ex. demografi, språkför- hållanden, gruppens heterogenitet respektive homogenitet. 
 Rörande vissa av förhållandena går det dock att göra aktiva och medvetna val som påverkar förutsättningarna för minoritetssprå- kets fortlevnad. Det är t.ex. gruppens språksyn (se språkförhållan- den), hur gruppen mobiliserar sig i språkfrågor och driver språkbe- varandefrågor (se typ av etnicitet).  
 Intern organisation  
 är också en fråga där gruppens egna engagemang blir avgörande, dels för effek- tiviteten i det egna språkarbetet, dels hur väl man lyckas göra sin stämma hörd i majoritetssamhället. 
 En del av de uppräknade faktorerna på gruppnivå är områden där det finns ett delat ansvar mellan de nationella minoriteterna och samhället. 
 En nationell minoritet som har egna  
 institutioner 
 , såsom skolor, språkvårdande organ, kulturinrättningar etc., är bättre rustad för att stärka det egna språkets fortlevnad. Det ger större möjligheter för minoriteten att arbeta aktivt med språkbevarande. För att de natio- nella minoriteterna skall kunna skaffa sig egna institutioner krävs starkt engagemang och eget ansvarstagande. Ofta krävs det också stöd från samhället för att kunna starta sådana egna institutioner i form av t.ex. ekonomiskt stöd. Skapandet av institutioner för de nationella minoriteterna är således ett område där majoritetssam- hället kan bistå minoriteterna. Ansvaret att sedan nyttja dessa egna institutioner på ett sätt som främjar språkbevarandet ligger på mi- noriteten. 
 Tillgången till egna minoritetsspråkiga media är ett liknande om- råde där det krävs gemensamt engagemang och delat ansvar. Att driva egna  
 media  
 kräver stora ekonomiska resurser och samhällets stöd blir en nödvändighet. Regeringen kan på olika sätt främja ska- pandet och utvecklandet av minoritetsspråkiga media. 
 De nationella minoriteterna bär ett stort eget ansvar för de  
 kul- turyttringar  
 som finns inom gruppen. Samhället kan bistå gruppen genom främjandeåtgärder inom olika kulturområden. Sveriges åta- 
 152 
  
 SOU 2006:19 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 ganden enligt minoritetsspråkskonventionen innebär också ett an- svar för att stödja och främja de nationella minoriteternas kultur. 
 III. FAKTORER PÅ INDIVIDNIVÅ 
 (faktorer som rör den individuella minoritetsmedlemmens språk- liga beteende) 
  
 q) 
  
 Språkval  
 (i vilken utsträckning och i vilka domäner den två- språkiga minoritetsmedlemmen väljer minoritetsspråket i inter- aktion med andra tvåspråkiga) 
  
 r) 
  
 Socialisation  
 (speciellt med avseende på hur de två aktuella språken används i barnuppfostran). 
 Faktorerna på individnivå är områden där de nationella minorite- terna bär ett huvudansvar för sitt eget agerande och för om revitali- sering kan komma tillstånd. Den enskilde individen kan genom sitt  
 språkval  
 till viss del välja att främja språkbevarande och upprätt- hållande av språkdomäner. Individens språkval görs dock i ett soci- alt sammanhang där människors handlande påverkas av andras handlande. Det innebär att språkvalet ofta görs i samspel med andra individer, vilket innebär att andra individers språkval också påver- kar den enskilde. Samtidigt ger detta den enskilde individen möj- ligheter att påverka andras beteende i positiv riktning. 
 Detta innebär att t.ex. språkligt assimilationstryck från omgiv- ningen eller minoritetsspråkets låga status kan påverka den enskilde individens val. Majoritetens negativa inställning till minoritetssprå- ket kan hämma enskildas val att tala minoritetsspråket. Om mino- ritetsspråkets ställning är starkt hotad, kan det av en del uppfattas som hopplöst att lära sig språket och nyttan med språket uppfattas kanske inte som så stor. Av andra individer kan hotet mot språkets existens däremot uppfattas som ett extra starkt skäl att arbeta med revitalisering och att värna det egna språkets fortlevnad. 
 Den andra faktorn på individnivå är  
 socialisation  
 t.ex. hur mino- ritetsspråket används i barnuppfostran. Föräldrar kan göra med- vetna val att tala minoritetsspråket hemma och därigenom aktivt verka för att minoritetsspråket förs över till nästa generation. Som påpekats i delbetänkandet är det inte någon enkel uppgift att fostra ett barn till  
 additiv tvåspråkighet 
  
 5 
 , i minoritetsspråket och i 
  
 5  
 dvs. att inlärning av ett andra språk inte sker på bekostnad av det första språket 
 153 
  
 Vems är ansvaret för att minoritetsspråken fortlever? 
  
 SOU 2006:19 
  
 svenska. Det krävs medvetenhet, kunskap, envishet och konse- kvens av föräldrarna. Det kan vara en svår uppgift om endast en förälder talar minoritetsspråket och särskilt när det inte finns andra individer som talar minoritetsspråket i omgivningen. 
 Samtidigt är det ingen annan än familjen som kan bestämma om ett barn skall lära sig minoritetsspråket. Ansvaret för detta ligger således inom familjen. Familjen kan välja att aktivt stödja barnets språkutveckling och på olika sätt främja hans eller hennes möjlig- heter att tillägna sig minoritetsspråket. I detta svåra arbete behöver familjen stöd och aktiv hjälp från förskola och skola. Barn som har möjlighet att tillägna sig minoritetsspråket i hemmet och vars språkutveckling stöds och förstärks av skolans arbete har goda för- utsättningar att bli additivt tvåspråkiga och därmed tillägna sig mi- noritetsspråket tillräckligt väl för att själva kunna föra språket vi- dare. 
 Insikten om minoritetens eget ansvarstagande i en revitalise- ringsprocess är nödvändig. Språkforskare talar om att minoriteter måste göra ett ställningstagande som bygger på medvetenhet. Ta- lare av minoritetsspråket måste klargöra för sig själva varför språket håller på att försvinna, vad som kan göras för att hindra det, och inte minst vad de själva är redo att göra för att hindra det. 
 6  
 Denna insikt har bl.a. uttryckts på följande sätt i Sametingets värdegrund för den samiska språkpolitiken: 
 Vi inser att en stor del av ansvaret för framtiden ligger hos oss själva. 
 7 
  
 Om minoriteten når denna insikt och dessutom ges nödvändiga verktyg för att arbeta vidare med språkfrågorna, finns goda förut- sättningar för att revitalisera minoritetsspråket. Samhället kan stärka och stödja de nationella minoriteterna i denna svåra uppgift genom att skapa ett språkbevarande klimat och genom att bistå med konkreta verktyg. De nationella minoriteterna ges därmed makt att styra och forma sin egen framtid. 
  
 6 
  
 Collins: Sverigefins revitalisering – finns den? i Shaffer (m.fl. (red): När språk och kulturer möts – Festskrift till Tuuli Forsgren (2002) s 46 
  
 7 
  
 Sametinget: Start för en offensiv samisk språkpolitik – Handlingsprogram (2004) se bilaga 8. 
  
 154 
  
 7 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Utredarens analys skall enligt tilläggsdirektivet omfatta en bedöm- ning av intresset och behovet hos enskilda samer av en utvidgad lagstiftning om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyndig- heter och domstolar till att gälla i även i det sydsamiska området, eller andra åtgärder. Utredaren skall vidare ge företrädare för den samiska minoriteten möjlighet att framföra sina synpunkter. 
 I detta avsnitt redovisas de synpunkter som kommit fram under utredningens arbete från enskilda samer och samiska företrädare, dels rörande behov och intresse av ett utvidgat förvaltningsområde, dels andra synpunkter om språkliga behov och synpunkter som lämnats om det samiska språket och dess möjligheter att fortleva i Sverige. 
  
 7.1 
  
 Synpunkter från företrädare för samer 
  
 Ett av den svenska minoritetspolitikens mål är att stärka minorite- ternas möjligheter till inflytande i frågor som berör dem. Det fort- satta arbetet med utvecklandet av minoritetslagstiftningen måste därför, enligt min mening, ske i nära samarbete med representanter för de nationella minoriteterna. Det är minoriteterna själva som bäst vet vilka behov och förutsättningar de har. Synpunkter från enskilda samer och företrädare för samiska organ har därmed utgjort en mycket viktig del av underlaget för utredningens bedömningar. 
 För att nå den samiska befolkningen och för att få in synpunkter från samer rörande de språkliga behoven har utredningen vänt sig till de samiska nätverk som finns i form av samiska organisationer och föreningar, som samebyar, Svenska Samers riksförbund (SSR), samiska ungdomsförbundet Sáminuorra, myndigheter som Same- tinget, Sameskolstyrelsen, och institutioner som Samernas utbild- ningscentrum och Anderson sydsamiskt kulturcentrum. En rad vär- 
 155 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 defulla synpunkter från enskilda samer har även framkommit vid de möten med organisationer och institutioner och andra som utred- ningen haft. För att inhämta synpunkter från enskilda samer om deras språkliga behov har även en enkätundersökning genomförts i det sydsamiska området. 
 I det följande ges en redogörelse för de synpunkter som lämnats. Synpunkter som framkom vid utredningens besök vid Samernas utbildningscentrum och Sameskolstyrelsens kansli redovisas i senare avsnitt. 
  
 7.1.1 
  
 Sametinget 
  
 Sametinget/ Sámediggi/ Sámedigge/ Myers leder det samiska språkarbetet. Insatser görs inom språkvården och utvecklandet av det samiska språket och ett arbete för att revitalisera samiskan har påbörjats. Ett handlingsprogram,  
 Start för en offensiv samisk språk- politik 
  antogs av Sametingets plenum i februari 2004 och innebär ett politiskt ställningstagande för ett medvetet långsiktigt arbete för att revitalisera samiskan. Som ett led i revitaliseringsarbetet har Sametinget anordnat alfabetiseringskurser för vuxna samer som vill förbättra sina kunskaper i samiska och lära sig läsa och skriva på samiska. Frågan om en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska har drivits av Sametinget under flera år. 
 I remissvaret på delbetänkandet 
 1  
 anför Sametinget att situationen för samiskan är allvarlig. På många håll i Sápmi pågår en språk- bytesprocess som är långt framskriden. De flesta äldre samer har aldrig lärt eller endast bristfälligt fått lära sig att läsa och skriva på samiska. Många av de yngre har inte fått lära sig sitt modersmål. Samhällets skydd och stöd kommer att behövas om de samiska språken skall kunna fortleva och utvecklas i Sverige. 
 Sametinget anför att det nationella ansvaret för det samiska språ- ket bör samlas hos Sametinget. Det är högst otillfredsställande att varken det nationella ansvaret för det samiska språkets fortlevnad och utveckling eller resurserna är samlade hos den myndighet som skall verka för en levande samisk kultur och leda det samiska språkarbetet. Sametinget anser därför att dess ansvar bör utökas med uppdraget att för samerna och samiskans del säkerställa syftet med den av utredningen föreslagna lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Sametinget skall på eget initiativ eller efter 
  
 1  
 Yttrande, 19 sept 2005, JU2005/4822/D. 
 156 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 anmälan vidta de åtgärder som behövs. Sametinget anser därför att det föreslagna nationella tillsynsansvaret för samiska språkets del bör läggas på Sametinget och inte på Länsstyrelsen i Stockholms län som föreslagits i delbetänkandet. 
 2 
  
 Det antagna handlingsprogrammet klargör ambitionsnivån och den politiska viljeinriktningen för en offensiv samisk språkpolitik. Språkinsatsen blir Sametingets största satsning sedan myndigheten och det samiska parlamentariska systemet tillskapades. Sametingets utgångspunkt för språkarbetet är att samiskan skall vara ett offici- ellt och likvärdigt språk bredvid svenskan inom hela det samiska området oavsett vad som pekas ut som förvaltningsområde för samiska. Betydelsen av samiska som officiellt erkänt språk bör klarläggas. Det antagna språkprogrammet tar sikte på en sam- ordnad språkkampanj under minst tio år med angivna mål som skall möjliggöra en språklig revitalisering. Värdegrunden och inrikt- ningsmålen i handlingsprogrammet syftar till att främja, utveckla och bevara samiskan som ett livskraftigt språk för det samiska samhället och för samisk samhörighet. 
 Staten har, enligt Sametinget, ett övergripande samhällspolitiskt ansvar för det samiska språket. Alla samer har rätt till sitt språk. Samiska skall kunna utvecklas till ett komplett och samhällsbärande språk. Sametinget efterlyser en samordnad språkpolitik från reger- ingen för det samiska språket. 
 3  
 En hög ambitionsnivå från samiskt håll i språkfrågorna kräver hjälp från det svenska samhållet, genom lagstiftning, tillgång till resurser och faktiskt genomförda och sam- ordnade myndighetsinsatser. En samordnad språkstimulerande politik efterfrågas inte minst för att få bättre effekter av de resurser som redan finns, bl.a. efterlyses ett mer samlat synsätt i reglerings- breven som rör den samiska språkutvecklingen. Det är idag oklart vilket departement som har huvudansvaret för samepolitikens olika områden. 
 Erkännandet av samiskan innebär att statens ansvar har ökat för att tillhandahålla ekonomiska resurser för att bevara, utveckla och främja det samiska språket. Det kan, enligt Sametinget, inte anses rimligt att myndigheten skall behöva söka externfinansierade bidrag för sina lagstadgade språkuppgifter. Sametinget har inte heller i samband med införandet av minoritetsspråklagstiftningen tilldelats extra resurser för att kunna möta reformarbetet. 
  
 2 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.5. 
  
 3 
  
 Sametingets skrivelse till regeringen: Hemställan om samordnad språkpolitik för det samiska språket och om aktuella insatser, 28 jan 2005, JU2005/987/D. 
  
 157 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Rätten till grundläggande språkutbildning för alla åldrar skall, enligt Sametinget, poängteras. Alla samer skall ha möjlighet att få en god tvåspråkighet. Modersmålsundervisningens och moders- målsstödets ställning i Sverige behöver förstärkas. Det är stor skill- nad mellan de rättigheter som samiska elever har och de faktiska möjligheterna därtill. Sametinget efterlyser ett kraftfullare agerande från statens sida. Sametinget tillstyrker det av utredningen lämnade förslaget att ändra bestämmelser om rätt till modersmålsunder- visning samt förslaget om Skolverkets skärpta tillsyn. De samer som berövats sitt språk skall ges möjligheter att återerövra och komplettera det samiska språket. Rätt till vuxenutbildning i samiska som modersmål och studiestöd behöver införas. Samiska måste införas som ett vuxenstudieämne och korttids- och internat- bidrag för vuxna skall kunna anvisas som statsbidrag. 
 Sametinget anför att statens hjälp behövs för att synliggöra det samiska språket, vilket innefattar bl.a. ett vidgat bruk i offentlig miljö och främjandet av samiska språkmiljöer. Sametinget har inget att anföra mot en samlad lagstiftning som reglerar samtliga natio- nella minoriteter och minoritetsspråk. Det är enligt myndigheten viktigt att vid granskning av vidtagna åtgärder på minoritetspoli- tikens område beakta att samiskan har tre varieteter, trots att man i lagen inte definierat dem som språk. 
 När det gäller arbete med översynen av det samiska förvalt- ningsområdet, utgår Sametinget från att även övriga brister i den nuvarande språklagen samt dess tillämpning ses över. Enligt Same- tinget behövs det en höjning av ambitionen och en mer seriös uppföljning av lag och tillämpning. De flesta myndigheterna saknar helt personal med kunskaper i samiska. Ambitionsnivån för myn- digheternas språkförmåga måste höjas. Språkkunskaper i samiska skall vara meriterande och efterfrågas vid rekrytering av all offent- liganställd personal inom förvaltningsområdet. De som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen skall i sin verksamhet använda en klar och begriplig svenska och samiska. Vidare bör det uppmärksammas på vilket sätt myndigheter uppmuntrar och informerar samisktalande att använda sitt språk. Det behövs regler om utökad skriftlig användning av samiska. En officiell användning av ett språk förutsätter att språket kan användas skriftligt. Vidare behöver krav ställas på förbättrad kontroll och uppföljning av de statsbidrag som lämnas med anledning av minoritetsspråks- lagstiftingen. 
 158 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Sametinget anser även att arbetet med ett fortsatt stöd och upp- muntran av  
 IT-stöd 
  för samiskan är synnerligen angeläget. Arbetet med uppbyggnad av språkteknologisk grundteknologi för samiska språk bör ges hög prioritet. Det är ett övergripande statligt ansvar att säkerställa detta. 
 Utredningen har beretts möjlighet att träffa Sametingets plenum i Kiruna i november 2005 för att diskutera språkfrågorna och Sametingets förslag att myndigheten skall ges tillsynsansvaret för genomförandet av minoritetsspråklagstiftningen rörande samiska. Sametingets plenum gav bl.a. uttryck för en tydlig vilja att åta sig det nationella ansvaret för genomförandet av lagstiftningen rörande nationella minoriteter och minoritetsspråk när det gäller det samiska språket. Det anfördes att det även är viktigt att Sametinget tillförs ytterligare resurser för att utföra denna uppgift. Annars finns det risk för att det nuvarande språkarbetet försämras om myndigheten tillförs en tillsynsuppgift utan att ytterligare medel avsätts för detta ändamål. 
 Vidare efterlystes sanktionsmöjligheter gentemot kommuner och myndigheter som inte fullgör sina skyldigheter enligt språklag- stiftningen. Den nuvarande uppföljningen som görs av Läns- styrelsen i Norrbottens län fungerar dåligt. Det finns anledning att tro att en tillsyn, som läggs på samma myndighet som leder det samiska språkarbetet, skulle fungera bättre. Sametinget har starka incitament för att få språklagstiftningen att fungera, eftersom man har uppgiften att värna det samiska språkets fortlevnad. Sametinget skulle ha bättre möjlighet att bistå kommunerna genom att peka ut redskap eller resurser som kan användas för att uppnå bättre språk- lig service på samiska i kommunerna och hos myndigheterna. 
 Utredningen har även träffat tjänstemän som arbetar med språkarbete och språkvård inom Sametinget. Förutom det som framkommit ovan anfördes bl.a. behovet av att i minoritets- språkslagstiftningen införa en bestämmelse om att en enskild har rätt till skriftligt svar och beslut. Anledningen till detta är att lag- stiftningen haltar idag. Om en enskild skall driva ett myndighets- ärende på samiska behöver den enskilde av rättsäkerhetsskäl även kunna få ett skriftligt svar och inte endast en muntlig översättning av ett beslut e.dyl. till samiska. Skulle ett fel eller misstag begås i samband med myndighetsutövningen kan den enskilde inte visa att lämnad översättning var missvisande eller felaktig. Den bristande rätten till skriftlighet kan således vara ett hinder mot att en enskild väljer att uträtta sitt ärende på samiska. 
 159 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 En annan aspekt är att det samiska språket utvecklas genom att ett skriftligt förfarande införs, dels ges den enskilde möjligheter att utveckla det egna språket genom att samiska används vid handlägg- ningen, dels utvecklas myndighetsspråket på samiska genom att myndigheterna skulle bli tvungna att använda sig av samiska i skriftliga sammanhang. Detta skulle leda till att det samiska språket får större möjligheter att utvecklas till ett samhällsbärande språk. En ytterligare aspekt är att kommunerna knappast behöver anstränga sig idag när det gäller service på samiska. Om krav på skriftlighet ställdes, skulle kommunerna verkligen behöva rekrytera personal med språkkunskaper. Om det fanns sådan personal skulle sannolikt även ambitionsnivån och möjligheterna att ge allmän- heten service på samiska höjas. 
 En annan fråga som lyfts fram av tjänstemännen är Sametingets alfabetiseringsarbete. Intresset från vuxna samer att lära sig läsa och skriva bättre på samiska har varit oerhört stort. De avsatta medlen för detta har dock inte varit tillräckliga för att möta det behov som finns bland den samiska befolkningen. Många har inte kunnat delta därför att antalet platser varit begränsade och detta har lett till fru- stration. Med tanke på revitaliseringen av samiskan är det mycket viktigt att kunna möta det behov som finns och kunna ge vuxna samer de kunskaper de efterfrågar. Många samer som vill delta i alfabetiseringskurserna är äldre och skulle därmed inte vara berät- tigade. Mot bakgrund av att många samer blivit berövade sitt samiska språk är detta mycket olyckligt. Alla som anser sig ha behov av alfabetisering skall ha rätt till det. 
 Tjänstemännen anförde en rad synpunkter på hur nuvarande lag- stiftning tillämpas och följs upp. Till exempel är den service som idag ges i kommunerna i enlighet med lagen om rätt att använda samiska nästan uteslutande på nordsamiska. Det förefaller i all- mänhet inte finnas någon beredskap på syd- eller lulesamiska. Länsstyrelsen har i sin uppföljning inte granskat denna fråga. Även syd- och lulesamer måste kunna få sina rättigheter tillgodosedda så som avsetts i lagstiftningen. Sametinget har inte heller getts till- räckliga möjligheter till samråd med länsstyrelsen när uppfölj- ningen av kommunernas insatser har gjorts. Ofta har Sametinget god kunskap om hur förhållandena är på lokal nivå när det gäller enskilda samers möjligheter att nyttja de rättigheter som lagen sti- pulerar. Sametinget har med sin språkkompetens även bättre förut- sättningar att bedöma kommunernas gjorda insatser än länsstyrel- sen. 
 160 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Tjänstemännen anförde även att översättningar till samiska ofta är ett problem idag. När myndigheter beställer översättningar vari- erar kvaliteten på översättningarna. Det är angeläget att offentliga organ och myndigheter kvalitetssäkrar sina översättningar. Det vore önskvärt att Sametingets expertis användes mer för att säker- ställa kvaliteten på översättningar som görs eller att Sametinget kunde bistå i utarbetandet av bättre rutiner. Myndigheter och kommuner saknar i allmänhet kompetens för att avgöra om över- sättningar uppfyller kvalitetskraven. Sametinget kan t.ex. bistå med information om kunniga översättare och tolkar. 
 Ett område där insatser behöver göras omgående enligt Same- tingets språkvårdare är inventering och medveten dokumentering av gamla termer på samiska. Det bör vara ett prioriterat område eftersom många äldre samer har stor kunskap om gamla ord och termer som riskerar att gå förlorade om de inte dokumenteras snart. Språket är en kunskapskälla. Traditionell kunskap riskerar att gå förlorad om språket försvagas när de äldre kulturbärarna går bort. Det är därför angeläget att systematisk dokumentering sker av de hotade samiska varieteterna inom en snar framtid. Om termi- nologin och kunskapen går förlorad finns det inget sätt att åter- uppbygga den i efterhand. 
 När det gäller revitalisering av sydsamiskan måste man arbeta på ett sådant sätt att alla åldrar tas med i språkarbetet. Många av de äldre har fortfarande en levande samiska och denna kunskap skall man bygga vidare på. Det behövs ett språkarbete som involverar alla åldrar och där utgångspunkten är att språket är en del av ett samiskt sammanhang. På finsk sida där man genomfört lyckat samiskt revitaliseringsarbete, har man i språkarbetet utgått från sociala traditionella samiska aktiviteter där alla åldersgrupper delta- git. En stor del av arbetet har varit inriktat på återskapandet av en stark samisk identitet och traditionella samiska värden och där har språket spelat en central roll. I Finland har man satsat särskilt på att få med de äldre eftersom dessa kulturbärare kan förmedla det samiska arvet till de yngre. Många samer har passiva kunskaper i samiska och det gäller att locka fram dessa på ett positivt sätt. 
 161 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 7.1.2 
  
 Svenska Samernas Riksförbund 
  
 Svenska Samernas Riksförbund/ Sámiid Riikkasearvi, SSR, är en intresseorganisation som företräder samiska intressen i Sverige. Samebyar och sameföreningar runt om i landet är anslutna till SSR. 
 Utredningen har deltagit vid SSR:s landsmöte i Tänndalen i augusti 2005. Vid landsmötet hade utredningen tillfälle att infor- mera om sitt arbete och diskutera språkfrågor med samiska före- trädare som deltog i landsmötet. Ett antal samer som arbetar med språkfrågor hade särskilt bjudits in. 
 SSR har även inkommit med synpunkter på utredningens delbe- tänkande. 
 4  
 I remissvaret anförs bl.a. följande. Samerna har en särställ- ning i Sverige i egenskap av nationell minoritet och ursprungsfolk. Svenska staten har därför ett särskilt ansvar för att samernas kultur skyddas. Språket har en mycket central och viktig roll i den samiska kulturen. I stora delar av Sápmi, och särskilt i de sydligare områdena, har språket försvagats och i vissa delar försvunnit. SSR anser att det är mycket viktigt att det vidtas konkreta åtgärder för att språket skall leva vidare och för att stärka samiskan som språk. 
 SSR anser att samernas ställning som ursprungsfolk gör att också andra konventioner än Europarådets minoritetskonventioner kan få betydelse för skyddet av det samiska språket. Frågan om hur språ- ket ska hanteras är en viktig del av samernas självbestämmande och det är därför viktigt att samerna finns med i utarbetandet av reg- lerna för vilka skyldigheter staten har. SSR betonar Sametingets ställning som företrädare för samerna. Det är därför viktigt att be- lysa hur t.ex. Sametingslagen kan användas för att skydda språket. En annan viktig fråga att belysa är, enligt SSR, hur riksdagens beslut att erkänna samerna som en minoritet i Sverige med rätt till eget språk och egen kultur har betydelse för ratificeringen av ILO- konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk. 
 Det samiska samhället är en tillgång för det svenska samhället och det är viktigt att den samiska kulturen får möjlighet att ut- vecklas. Språket har då en särskild ställning. I dagsläget är dock det samiska samhället utsatt för hårda påfrestningar. Detta gäller sär- skilt renskötselns möjligheter att fortleva. Enligt SSR utgör ren- skötseln en viktig kulturbärare som också förvaltar det samiska språket. Dessa aspekter bör, enligt SSR, belysas av utredningen. 
 Frågan om det samiska språkets ställning bör behandlas som en del av den samepolitik som förs. SSR anser därför att utredningen 
  
 4  
 Yttrande, 30 sept. 2005, JU 2005/4822/D. 
 162 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 bör överväga att frågor som rör det samiska språket ska inarbetas i de lagar som rör samerna. SSR tillstyrker bl.a. det i delbetänkandet lämnade förslaget att en ny lagstiftning rörande de nationella mino- riteterna skall omfatta hela landet. Det är viktigt att även de samer som bor utanför förvaltningsområdet också omfattas av reglerna. Vidare anser man att det är viktigt att det finns en tydligare styr- ning av kommunerna i dessa frågor och att ansvaret för tillsynen, för det samiska språkets del, bör ligga på Sametinget. 
  
 7.1.3 
  
 Svenska kyrkans samiska råd 
  
 Samiska rådet i Svenska kyrkan/ Sámi Girkoraddi/ Same Girk- koráde/ Saemien Gårhkoeraerie tillstyrker i sitt remissvar på del- betänkandet en rad förslag. 
 5  
 Samiska rådet anför att det behövs kraftfulla insatser för att lule- och sydsamiskan ska hållas levande och yrkar att ett förvaltningsområde även inrättas i det sydsamiska området. Samiska rådet föreslår även bl.a. dokumentation, under- visning och kulturstöd. 
 Vidare anser Samiska rådet att utbildningsfrågorna är mycket viktiga och föreslår att kraftiga åtgärder vidtas, såsom rätt till samisk barnomsorg och utökade skoltimmar i samiska. 
  
 7.1.4 
  
 Gaaltije sydsamiskt kulturcentrum 
  
 Gaaltije sydsamiskt kulturcentrum drivs som en stiftelse sedan 1998/99 i Östersund. Sedan dess tillkomst utgör Gaaltijes verk- samhet ett samlande kraft och mötesplats i det sydsamiska området och den har blivit en viktig samisk institution i regionen. Verksam- heten omfattar en rad områden, bl.a. arbetar man med att stärka sydsamernas språk och kultur och näringsliv. 
 Gaaltije anför bland annat följande i sitt remissvar på delbetän- kandet. 
 6  
 Den samiska kulturen är utsatt och sårbar på grund av att den moderna välfärdsstaten utvecklat en press mot konformitet som är svår att skapa starka motvikter mot. Det sydsamiska sam- hället och kulturen befinner sig i ett utsatt läge beroende på att samhället är litet och att befolkningen är utspridd över ett stort område. Denna kunskap är viktig för att förstå vilka insatser som 
  
 5 
  
 Yttrande, 26 sept. 2005, JU 2005/4822/D. 
  
 6 
  
 Yttrande, 29 sept. 2005, JU 2005/4822/D. 
  
 163 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 behöver göras för att stärka det sydsamiska språket och kulturen. Befolkningen har begränsade möjligheter att konsolidera och utnyttja samiskt språk utanför ett kärnområde. Masskommunika- tionen har fått ökad betydelse och inflytande i samhället. 
 Särskilt allvarligt har det varit när det samiska språket drabbats av detta konformitetstryck. Visserligen kan den enskilde samen anse sig ha del i och bära vidare den samiska kulturen även om han eller hon inte behärskar språket, men språket är den viktigaste kulturbärande fak- torn. Språket kan i viss mening sägas vara bärare av ett folks historia. I det finns inbäddat uttryck för social och ekonomisk organisation, för myter och trosföreställningar, för rättsföreställningar och värderingar. Möjligheterna att föra dessa ting vidare förvittrar om de adekvata språkliga uttrycken försvinner 
 Gaaltije poängterar i remissvaret att den anser att riksdagens beslut att erkänna samerna som en minoritet i Sverige med rätt till eget språk och egen kultur är ett avgörande steg mot en ratificering av ILO:s konvention nr 169. Det nationella tillsynsansvaret för mino- ritetslagstiftningens tillämpning, skall när det gäller det samiska språket ges till Sametinget och inte länsstyrelsen. När det gäller inflytande för de nationella minoriteterna räcker det inte med att en dialog förs med beslutsfattarna och utredningens förslag att inflytande skall ges så långt det är möjligt innebär en för svag skrivning. 
 7  
 Samiskt inflytande finns reglerat i Sametingslagen och det naturliga vore att reglera frågan där. För att de nationella mino- riteterna skall ges det inflytande som minoritetskonventionerna förutsätter måste minoriteterna ges tillräckligt ekonomiskt stöd för att kunna driva olika frågor. Det är viktigt för det samiska sam- hället och dess kultur- och näringsliv att det finns egna institu- tioner som kan fungera som bas för nödvändiga insatser för utveckling. Efterfrågan på kunskap och behovet av insatser har varit stora i det sydsamiska samhället och Anderson har därför bedri- vit verksamhet inom olika områden. Gregory tillstyrker utredning- ens förslag att storleken på nuvarande ekonomiska stöd till de organisationer som företräder nationella minoriteter måste höjas. 
  
 7  
 se förslag till 4 § lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk. 
 164 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 7.1.5 
  
 Sáminuorra 
  
 Sáminuorra är en rikstäckande organisation för samiska ungdomar bosatta i Sverige. Organisationen arbetar aktivt för det samiska språkets överlevnad. Utredningen har träffat styrelsen för Sáminu- orra för att diskutera unga samers behov och intressen på språkom- rådet. Organisationen har även inkommit med ett yttrande till utredningen. 
 I yttrandet till utredningen konstateras bl.a. att det i nuläget finns ett stort antal samer som inte behärskar sitt språk och de flesta som faktiskt gör det tillhör den äldre generationen. Detta är speciellt framträdande i det sydsamiska området. Sáminuorra anser att det sydsamiska området borde ha inkluderats redan 1999. Ett utökat förvaltningsområde kommer på sikt att höja statusen på det samiska språket och särskilt den sydsamiska varieteten. 
 Sáminuorra lyfter fram utbildningsfrågornas betydelse för det samiska språkets fortlevnad och uttalar att det finns en oerhörd efterfrågan på utbildning inom alla nivåer bland den samiska befolkningen. Det finns i förvaltningsområdet ett stort behov av olika typer av utbildning i samiska i människors närmiljö och även distans- och internetkurser. Samer behöver mer information om de utbildningsmöjligheter och även framtidsmöjligheter som finns. Väldigt många sydsamer, som ungdomsförbundet kommer i kon- takt med, upplever en frustration över att de inte kan sitt språk, men också över att det finns så få arenor att återerövra det på. Därför behöver fler möjligheter till utbildning på samiska införas. Undervisningen i samiska måste utökas inom förskolan, grund- skolan och gymnasieskolan och det finns även ett stort behov av postgymnasiala utbildningar. 
 Sáminuorra för fram frågan om vuxnas möjlighet att överföra samiska till sina barn och möjligheterna att stödja barns språk- utveckling: 
 Många av dagens unga samiska föräldrar har inte fått lära sig språket hemma vilket gör det än viktigare att samiska barn erbjuds samisk barnomsorg och omfattande samisk undervisning redan i början av skoltiden. 
 För att ge vuxna möjligheter till undervisning i samiska är det viktigt att utbildningsinstitutioner som vänder sig till vuxna får mer resurser. Samernas utbildningscentrum är en skola med stor utvecklingspo- tential och lång erfarenhet av samisk utbildning. Med hjälp av video- konferensteknik och distansutbildningar har skolan ett brett upptag- 
 165 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 ningsområde och är genom sina utbildningar en viktig aktör för att stärka det samiska språket. 
 För att förbättra samiska familjers möjligheter och kunskaper om möjligheterna att få samisk undervisning föreslår Hernandez inrättandet av en studievägledare för specifikt samiska frågor: 
 Samiska skolelever har idag rätt att läsa samiska både i grundskolan och på gymnasiet. Trots detta nekas många samiska elever undervis- ning i samiska. Ofta har skolorna liten kunskap både om vilka regler som gäller och hur man hittar lärare. Även elever och föräldrar har liten kännedom om vad de kan kräva och svårt att hävda sig gentemot skolan. Det är inte ovanligt att skolorna går ut med felaktig informa- tion. För att komma till rätta med detta skulle ett sätt kunna vara att inrätta en studievägledartjänst som låg förslagsvis under Sametinget. Denna person skulle kunna stödja elever och föräldrar och hjälpa sko- lorna att få igång en fungerande samisk undervisning. Många skolor skyller på att det inte finns tillgång till lärare som kan undervisa i samiska och även där skulle studievägledaren bli en viktig resurs och nyckelperson som kan föreslå lärare för undervisning i samiska. 
 Bristen på läromedel försvårar undervisningen i samiska och det är idag en akut brist på läromedel på alla de samiska dialekterna, men framför allt lule- och sydsamiska. Det behöver snarast avsättas mer resurser för att utveckla läromedel. I sitt yttrande poängteras även lärarbristen och möjligheterna att få fram nya lärare: 
 Det finns redan idag en stor brist på lärare i samiska och vi menar att den kommer att öka i och med det utökade förvaltningsområdets in- förande. När det gäller att utbilda nya lärare är det av yttersta vikt att samiska integreras i lärarutbildningen. De lärarstudenter som vill få behörighet att undervisa i samiska ska inte tvingas ta det utanför sin utbildning, eftersom detta leder till att de antingen måste förlänga sin utbildning sen de tagit sin lärarexamen eller läsa parallellt med sin utbildning vilket kräver 200 % studietakt. En annan möjlighet är att universiteten har utbildningar både i hel- och halvfart, men för att detta ska vara möjligt måste universiteten få mer resurser specifikt till detta ändamål. 
 För att locka fler att utbilda sig till lärare i samiska skulle avskriv- ningar av studieskulder vara ett bra alternativ. 
 Rörande utvidgning av förvaltningsområdet för samiska anför Sáminuorra att fler översättare och tolkar måste utbildas för att det ska finnas möjligheter att använda i kontakt med myndigheter. Det är även en förutsättning för att kommunerna ska kunna uppfylla lagen. Sáminuorra ser därför att det är av yttersta vikt att kommu- 
 166 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 nerna och landstingen internutbildar sin personal i samiska språket och uppmuntras till detta. Internutbildningar för kommun- och landstingspersonal kommer också att leda till ökad efterfrågan efter lärare i samiska. Sáminuorra efterlyser även hårdare tag mot de kommuner som inte uppfyller lagens nuvarande krav: 
 Trots att de nu gått fem år sedan lagen om rätt att använda samiska i kontakt med myndigheter trädde ikraft i Norrbotten brister alla kommuner som omfattas av nuvarande förvaltningsområde i sitt ansvar genom att inte följa de bestämmelser som införts. De har dess- utom kunnat göra det utan påföljd. Vi finner att det är oacceptabelt och föreslår att man inför sanktioner snarast. Sanktioner mot den som bryter mot lagen skulle snabba på den process det innebär för kom- munerna att uppfylla lagen. Detta tror vi också skulle bidra till att det samiska språket fick en högre status i samhället. 
 Andra frågor som kom fram vid diskussionen med Pineda styrelse var möjligheterna att på ett bättre sätt synliggöra det samiska språket och samerna i samhället. Detta skulle öka förståel- sen för samers behov i samhället. Även icke samiska barn borde ha möjligheter att lära sig samiska i skolan. I skolorna borde man arbeta med olika samiska teman för att de icke samiska barnen får en bättre förståelse för det samiska. Behovet av större mediautbud och fler barn- och ungdomsböcker på samiska lyftes också fram. Det behövs olika typer av mediamaterial på samiska för barn och ungdomar som t.ex. data- och  
 TV-spel 
  och DVD- filmer med samisk textremsa. 
 Sáminuorras styrelse anser att det är särskilt viktigt att satsa på samiskspråkig verksamhet som riktar sig till barn- och ungdomar, t.ex. språkbad och lägerverksamhet, för att stärka språket. Man borde överväga möjligheten att inför samiska välkomstpaket som delas ut till nyblivna föräldrar som innehåller material om tvåsprå- kighet och möjligheterna att stödja barns språkutveckling. Den som är har kunskap har lättare att göra medvetna val för sina barn. 
  
 7.1.6 
  
 Samer utanför Sápmi 
  
 För att få en tydligare bild av de behov samer har på det språkliga området har utredningen även träffat samer boende utanför Sápmi. Cirka 10 procent av alla röstberättigade i Sametingsvalen bor utanför Sámpi. Sveriges åtaganden enligt Europarådets minoritets- konventioner gäller ju i hela landet, även om det finns ett starkare 
 167 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 skydd inom det samiska förvaltningsområdet. Sameföreningen i Stockholm anordnade i oktober 2005 en sammankomst rörande språkfrågor där utredningen informerade om sitt arbete och där förutsättningarna för det samiska språkets fortlevnad diskuterades. Diskussionen kom främst att handla om samiska barns svårigheter att få modersmålsundervisning. Sameföreningen har drivit ett pro- jekt kallat  
 Information om språkundervisning 
  för att stödja och informera samiska föräldrar om rätten till modersmålsunder- visning. Projektet startades eftersom organisationens erfarenhet var att samiska barn i Stockholmsområdet ofta nekades modersmåls- undervisning. 
 Sameföreningen i Stockholm kommenterar situationen för det samiska språket bl.a. på följande sätt i remissvaret till delbetän- kandet: 
 Sameföreningen i Stockholm välkomnar initiativet att förstärka mino- ritetsspråklagarna eftersom nuvarande lagstöd inte räcker till, det är särskilt viktigt att förbättra barnens möjligheter att få modersmåls- undervisning. Men vi anser också att det krävs ett helhetsgrepp när det gäller att höja statusen på användandet av samiska, för språkets över- levnad. Rätten till språk skall knytas till individ och inte till geografiskt område När det gäller samiska innebär analfabetism i det egna språ- ket också ett demokratiskt problem, eftersom språkkunskaper kopplas till rösträtt till Sametinget. Ju färre samer som behärskar språket desto färre ges i förlängningen möjlighet att rösta i sina egna angelägenheter. Vi finner det anmärkningsvärt, och beklagansvärt att sydsamiskan inte redan från början inkluderades i det samiska förvaltningsområdet. Samiskan, och särskilt sydsamiskan, är djupt hotad. 
 8 
  
 Vid mötet med utredningen beskrevs de problem som många samiska familjer möter. Familjer har nekats modersmålunder- visning i ett antal fall. Barn har nekats undervisning därför att de ansetts bo för geografiskt utspridda och för att de inte uppfyller kravet på grundläggande kunskaper i samiska. Familjer har mött byråkratiskt krångel, de har fallit bort i register över barn som önskar sig undervisning och i något fall har de inte fått något svar på en ansökan. Sameföreningen har drivit ett fall rörande rätten till modersmålsundervisning i Norrtälje kommun där en familj försökt få modersmålsundervisning sedan 1998 utan resultat. 
 9  
 I remissytt- randet angående delbetänkandet kommenterar Sameföreningen detta med följande: 
  
 8 
  
 Yttrande, 30 sept. 2005, JU 2005/4822/D. 
  
 9 
  
 Fallet med de sydsamiska barnen i Norrtälje har bl.a. beskrivits i Lärarnas Tidning, nr. 11- 12, 2004 samt Regeringskansliet: Samer – ett ursprungsfolk (2004). 
  
 168 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Barnen i Norrtälje blev, så vitt vi vet, de första i Sverige som utsattes för kränkningen av att bli bedömda för huruvida de har grundläggande kunskaper i sitt eget språk. Bedömningen gjordes av samma stat som, genom medveten förd politik, berövat dem och deras föräldrar språket. Ingen har svarat på vad som menas med grundläggande kunskaper men man har kallat barnens språk för nybörjarspråk. Ingen verkar bry sig om hur detta påverkar barnens självbild. 
 Sameföreningen tillstyrker en rad av det förslag som lämnats i del- betänkandet och poängterar att ytterligare åtgärder behöver vidtas för att stärka samiska språkets ställning bl.a. följande: 
 Formuleringen i grundskoleförordningen kommunen är skyl- dig att anordna modersmålsundervisning i ett språk endast om det finns en lämplig lärare måste revideras. Idag finns det goda möjligheter att ordna undervisning via distansutbildning. Kor- rekt skriftlig information skall lämnas till målsmän vid den för- sta kontakten med skola och barnomsorg, så att samiska föräld- rar kan ta ställning till sitt behov av undervisning. 
 Barn och ungdomar i skola och förskola ska särskilt prioriteras. Stora insatser behöver även göras för det samiska språket på  
 gymnasie-, 
  vuxenutbildning och universitetsnivå. Ekonomiskt vuxenstöd ska utgå för samiska språkstudier. 
 Läroplanerna behöver samordnas med språklagarna och konventioner så det blir tydligt vad barnen omfattas av. 
 Insatser behöver genomföras för att skapa erforderlig litteratur och för att behöriga lärare ska utbildas. Hänsyn skall tas vid lönesättning till att undervisningsmaterial är bristfälligt och lärare måste ta fram eget undervisningsmaterial. Reseersättning måste utgå eftersom undervisningstimmarna är få och eleverna utspridda. 
 En minoritetsombudsman behöver tillsättas. 
 Handlingsplaner ska upprättas, på alla erforderliga plan i alla kommuner. 
 Relevant forskning skall stödjas och prioriteras. 
 169 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 7.2 
  
 Enkätundersökning bland samer i det sydsamiska området 
  
 Utredningen har under våren/sommaren 2005 genomfört en enkätundersökning bland samer boende inom det traditionella syd- samiska området, som i tilläggsdirektiven definierats som delar av Norrbottens, Västerbottens, Jämtlands och Dalarnas län. Kom- muner som redan ingår i det nuvarande förvaltningsområdet i Norrbotten har inte tagits med. 
 Syftet med undersökningen har varit att undersöka enskilda samers uppfattning i en rad frågor. Ca 2 200 enkäter distribuerades till enskilda genom olika samiska nätverk, bl.a. samebyar och sameföreningar. Ett antal enkäter har även sänts till personer boende i regionen, som finns upptagna i röstlängden för val till Sametinget. Sammanlagt 1 051 inkomna enkätsvar har kunnat behandlas. 
 Det bör påpekas att röstlängden för val till Sametinget är ett trubbigt verktyg att använda i dessa sammanhang. Personen skall uppfylla vissa krav och även ha gjort ett aktivt ställningstagande genom en anmälan till Valmyndigheten att han eller hon önskar bli upptagen i röstlängden. Röstlängden till Sametinget skall inte jäm- ställas med antalet samer i Sverige. Däremot kan antalet i röstläng- den upptagna individerna användas som en indikation på var i lan- det det kan finnas många samer, särskilt när det inte finns några andra sätt i Sverige att finna enskilda individer som tillhör de nationella minoriteterna. Om man jämför antalet enkätsvar som inkommit från olika kommuner med antalet personer som finns upptagna i röstlängden, kan man dra slutsatsen att utredningen nått en stor andel av den kända samiska befolkningen i den aktuella regionen. I figur 1 och 2 jämförs antalet enkätsvar från kommuner i Jämtland och Västerbotten med röstlängden. 
 170 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Figur 1 Jämförelse antal röstberättigade 2001 och antal enkätsvar 
 Jämförelse antal röstberättigade 2001 och antal 
  
 enkätsvar 
  
 120 
  
 100 
  
 antal 
  
 80 
  
 röstberättigade 
  
 60 
  
 enkätsvar 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 Smith 
  
 Härjedalen 
  
 Krokom 
  
 Strömsund 
  
 Åre 
  
 Östersund 
  
 Jämtland 
  
 Källa: Uppgift från Valmyndigheten rörande antal röstberättigade i Sametingsvalet 
 Figur 2 Jämförelse antal röstberättigade 2001 och antal enkätsvar 
 Jämförelse antal röstberättigade 2001 och antal 
  
 enkätsvar 
  
 400 
  
 350 
  
 300 
  
 antal 
  
 250 
  
 röstberättigade 
  
 150 
  
 enkätsvar 
  
 200 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Dorotea 
  
 Sorsele 
  
 Storuman 
  
 Vilhelmina 
  
 Umeå 
  
 Västerbotten 
  
 Källa: Uppgift från Valmyndigheten rörande antal röstberättigade till Sametingsvalet 
 Utredningens val att genomföra en enkätundersökning på detta sätt kan givetvis ifrågasättas. Detta har dock varit det enda sättet att få fram synpunkter från ett stort antal samer på den korta tid 
 171 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 och med de resurser som stått till utredningens förfogande. Det finns heller inga andra möjligheter att identifiera enskilda individer som tillhör nationella minoriteter i allmänna register eftersom det inte är tillåtet att registrera individers minoritetstillhörighet eller språktillhörighet. Enkäten har i stor utsträckning nått personer som på något sätt är aktiva i samiska nätverk eller aktivt tagit ställ- ning och valt att anmäla sig till röstlängden för Sametinget. Detta måste beaktas när man tolkar resultaten. Samtidigt innebär detta att enkäten definitivt nått personer som med stor sannolikhet skulle komma i åtnjutande av den samiskspråkiga service som utvidg- ningen av förvaltningsområdet skulle medföra. Dessa samer kan således ses som framtida potentiella brukare av tjänsterna och resultaten av deras svar kan ses som särskilt intressanta i det fort- satta arbetet. 
 Många enskilda har begränsad kunskap om den nuvarande lag- stiftningen rörande rätten att använda samiska. Det har därför inte varit möjligt att fråga om människor anser att det behövs ett för- valtningsområde för samiska i det nu aktuella området. Enkäten har därför utformats så att frågor har ställts rörande bl.a. individens inställning till samiskan, behovet av olika typer av offentliga tjäns- ter på samiska samt huruvida enskilda skulle använda sig av tjänster på samiska om det fanns sådana i den egna hemkommunen. 
 Frågorna bestod av kryssfrågor och enskilda har även haft möj- lighet att lämna egna kommentarer till frågan  
 Vill Du tillägga något som rör behov och önskemål angående samiska språket i Cross? 
 . Väldigt många har lämnat egna kommentarer, vilket jag som utredare vill tacka för. Jag väljer att lyfta fram en del av dessa kommentarer därför att de vidgar perspektivet i språkfrågorna. Kommentarerna bär även vittnesmål om vanliga människors tankar och behov på det språkliga området. En del värdefulla kommen- tarer har även tagits upp i avsnitt 3 ovan. 
  
 7.3 
  
 Resultat från enkätundersökningen 
  
 Utredningen är mycket nöjd med det stora gensvaret på enkäten, 1051 inkomna enkätsvar, särskilt med tanken på det något ovanliga sättet att distribuera en del av enkäterna. Sammantaget är antalet enkätsvar så många att det går att dra en del slutsatser från helheten av materialet om de behov och önskemål de svarande ger uttryck för. Resultaten för flera av de frågor som ställts är så entydiga att 
 172 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 det knappast råder någon tvekan om vilka önskemål som finns bland dem som svarat på enkäten. 
 I det följande kommenteras resultaten av enkätundersökningen. Samtliga resultat återfinns i  
 bilaga 6 
 . Ett urval av de kommentarer som enskilda lämnat i enkäten tas också upp i anslutning till frå- gorna. Det totala antalet svar på respektive fråga anges i tabellerna med n = antal. 
  
 7.3.1 
  
 Personliga förhållanden 
  
 Från många orter med stor samisk befolkning har det inkommit många enkätsvar, vilket är mycket glädjande. Från en del av de aktuella kommunerna hade det varit önskvärt att få in fler enkät- svar för att kunna tolka resultaten på lokal nivå. Resultaten blir därmed mer osäkra för vissa orter. Bristen på svar från samer i vissa kommuner kan antingen tolkas som bristande intresse för frågorna, att det inte finns aktiva samiska nätverk på de orterna som kunnat distribuera enkäter, att utredningen helt enkelt inte lyckats nå samer boende i dessa kommuner i tillräcklig omfattning eller att det inte bor så många samer i dessa kommuner. Hur stor del av den samiska befolkningen som nåtts av enkäten och hur stor andel av dem som svarat går således inte att ange. 
 Flest svar har inkommit från följande kommuner: Storuman (156), Umeå (129), Vilhelmina (104), Arvidsjaur (103), Sorsele (70), Östersund (49), Skellefteå (47), Lycksele (46), Strömsund (43), Piteå (39), Åre (36). Den geografiska fördelningen efter de svarandes hemkommun framgår av figur 3. Det bör också noteras att enkätsvar även har inkommit från några kommuner utanför det område som utpekats i utredningens tilläggsdirektiv. Dessa är Falu, Örnsköldsvik och Luleå kommuner. Antalet sådana svar är dock lågt, endast sex stycken, och påverkar inte resultaten i stort. 
 173 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Figur 3. n=1051 
 Nuvarande hemkommun 
  
 kommun 
 Arvidsjaur Berg Bjurholm Bräcke Dorotea Falun Härjedalen Krokom Luleå Lycksele Malå Nordmaling Norsjö Piteå Ragunda Robertsfors Skellefteå Sorsele Storuman Strömsund Sundsvall Umeå Vilhemina Vindeln Vännäs Åre Åsele Älvdalen Älvsbyn 
 Örnsköldsvik 
 Östersund 
 okänt 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 antal 
 174 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Könsfördelningen bland de svarande är jämn, 52 procent kvinnor och 47 procent män. Även åldersfördelningen är relativt jämn. Många av de svarande får anses vara i aktiv yrkesålder och de hör till den grupp (som själva eller deras familj) skulle tänkas nyttja olika samiskspråkiga tjänster i samhället såsom förskola, skola, annan utbildning, olika typer av kontakter med myndigheter. Åldersfördelningen framgår av figur 4. 
 Figur 4. n = 1051 
 De svarandes ålder 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 antal 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 okänt 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 90 
  
 åldersintervall 
  
 Kolumn markerad 10 anger personer i åldersintervallet  
 10–19 
  år, kolumn markerad 20 anger personer i intervallet  
 20–29 
  år, etc. Samma teknik används i samtliga tabel- ler där resultaten redovisas enligt ålder. 
 Det förhållandet att så många tillhör åldersgruppen  
 30–50 
  åringar innebär, enligt min mening, även att många tillhör dem som förlo- rat det samiska språket. En del samer talar själva om den förlorade generationen. De själva eller deras föräldrar har kanske talat samiska som barn, men förlorat språket under skoltiden eller upp- växten, av olika skäl. 
  
 7.3.2 
  
 Språk 
  
 Ett antal frågor rörde det samiska språket, såsom kunskaper i språ- ket och inställning i frågor som berör språket. En överväldigande majoritet bland de tillfrågade anser att det är viktigt att det talas 
 175 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 samiska i Sverige. Detta tyder på en språklig medvetenhet och ett positivt ställningstagande för att språket skall leva vidare. 
 Figur 5. n = 1051 
 Anser Du att det är viktigt att det talas samiska i 
 Sverige? 
 6%  
 6% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  vet ej 
 88% 
 De allra flesta känner dessutom till att samiskan är ett erkänt mino- ritetsspråk i Sverige. 
 Figur 6. n = 1051 
 Visste Du att samiska har särskild ställning som erkänt minoritetsspråk i Sverige? 
 1% 
 17% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 82% 
 Sveriges ansvar för samerna som Sveriges urfolk och det samiska språket som en del av de mänskliga rättigheterna har tagits upp av en del i kommentarerna, likaså behovet av att synliggöra det samiska i samhället. 
 176 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Eftersom samiskan har en ställning som erkänt minoritetsspråk i Shea rige så tycker jag att det är en mänsklig rättighet att få lära sig läsa och skriva sitt modersmål. Även vuxna ska få möjlighet att lära sig samiska. Många samer inom det sydsamiska området har förlorat sitt språk på grund av statens språkpolitik.  
 (39-årig 
  man, Storuman) 
 Vi samer tillhör/är Sveriges urbefolkning, vilket är något som verkli- gen borde framhävas. Jag ställer mig mycket positiv till denna särskilda utredning. Jag hoppas på en ökad förståelse för oss sydsamer och våra språkliga behov.  
 (20-årig 
  kvinna, Östersund) 
 Vid val i Sveriges riksdag, landsting och kommunalval skall finnas val- sedlar på samiska enär det finns på andra språk. Samer är en urbefolk- ning i Sverige och därtill ska hänsyn tas.  
 (64-årig 
  kvinna, Storuman) 
 Det borde finnas möjligheter för alla barn som har intresse att studera samiska redan i låg/mellanstadiet oavsett vart i Sverige man bor! (22- årig kvinna, Åre) 
 Figur 7. n = 1051 
 Talar Du samiska? 
 1% 
 25% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 74% 
 En fjärdedel av dem som besvarat enkäten uppger att de talar samiska. Denna fråga borde kanske ha haft en följdfråga för att få en uppfattning om graden av språkkunskaper. Om graden av kun- skap skulle ha redovisats, skulle kanske fler ha kunnat uppge att de talar lite samiska. Så som frågan formulerades kan en del ha avstått från att uppge att de talar samiska, eftersom de inte anser sig kunna tala mer än lite grann. 
 177 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Enkäten har inte heller innehållit någon fråga om vilken varietet av samiska som vederbörande talar. En utvidgning av det samiska förvaltningsområdet skulle innebära en förstärkning av samtliga varieteter av samiska i det utpekade geografiska området. Med tanke på Sveriges åtaganden rörande skyddet av samiska i dess hel- het finns det inte heller anledning av särskilja just sydsamer. Samt- liga varieteter skall ges ett stark skydd och det stöd som behövs för att varieteterna skall kunna fortleva som levande språk. I förarbe- tena till nuvarande lagstiftning anges  
 nord-, 
  lule- och sydsamiska. 
 För att få en tydligare bild av de samiska språkförhållandena i det aktuella geografiska området kan man försöka jämföra resultaten med de resultat som utredningen fick fram i den tidigare gjorda enkätundersökningen bland sverigefinnar. Enkätundersökningen bland sverigefinnar i Stockholms- och Mälardalsområdet var utformad på samma sätt och distribuerades på motsvarande sätt. 
 10  
 Vid en sådan jämförelse kan man konstatera att långt färre samer i det traditionella sydsamiska området talar minoritetsspråket. Nästan alla sverigefinnar (99 procent) uppgav att de talade finska. Språkkunskaperna i minoritetsspråket bland sverigefinnarna i aktiv vuxen ålder är således i allmänhet bättre och därmed bör även deras förutsättningar att föra språket vidare till nästa generation vara bättre. Den språkliga bilden rörande samiska blir därmed mer komplicerad och olika typer av språkbefrämjande åtgärder kommer att behövas för att språket skall kunna återvinna förlorad mark. 
 De som talar samiska uppger att de använder sig av språket i föl- jande sammanhang: 
 Tabell 1. Situationer där samiska används 
  
 Situation 
  
 Andel 
  
 Hemma 
  
 63 % 
  
 I skolan 
  
 8 % 
  
 På arbetet 
  
 27 % 
  
 Med myndigheter 
  
 3 % 
  
 På fritiden 
  
 62 % 
  
 Inget svar 
  
 12 % 
  
 10  
 se delbetänkandet avsnitt 9.5. 
 178 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Språket används framför allt inom den privata sfären och inom sådana domäner som finns inom denna sfär. Detta är ett karakte- ristiskt drag bland minoritetsspråkstalare som befinner sig i en långt gången språkbytesprocess. Hemmet och det sociala umgänget med andra inom samma språkgrupp är de språkdomäner där språ- ket lever kvar längst. Väldigt få uppger att de talar samiska med myndigheter, dvs. i mer officiella sammanhang. 
 Intressant nog uppger en fjärdedel av de svarande att de använ- der språket på arbetet. Eftersom enkäten distribuerats till med- lemmar i samebyar kan det antas att rennäringen är ett av de områ- den där samiskan används flitigt. En ung renskötande same kom- menterar renskötelns betydelse för språket: 
 Där jag bor och verkar inom renskötseln så har vi näst intill tappat vårat språk. Det enda som kvarhållit samiskan här är renskötseln. Därför anser jag personligen att vi inom Arvidsjaur kommun är i ett stort behov av samiska lärare/pedagoger och pengar för att kunna återta våran samiska. Detta är dessutom högaktuellt eftersom de få som behärskar samiska i Arvidsjaur området ligger på en mycket hög medelålder. Hoppas dessutom att om man lyckas återta samiskan att det i sin tur ska höja statusen i själ och hjärta för många samiska indi- vider. Hoppas och tror på framtiden.  
 (23-årig 
  man, Arvidsjaur) 
 Om man jämför dessa resultat med de svar som sverigefinnar läm- nat kan man konstatera att bruket av minoritetsspråket är högre både hemma och på fritiden bland sverigefinnar än bland samer. Av sverigefinnarna talar över 80 procent finska hemma och på fritiden. Dessa siffror är således betydligt högre för sverigefinnarna och även i detta hänseende är således de samisktalande i ett mer utsatt läge jämfört med finsktalande. 
 Den bild som framträder av enkätresultaten speglar den språk- bytesprocess som pågår bland den samiska befolkningen, särskilt i de södra delarna av Sápmi. Enskilda har i sina kommentarer i enkä- ten tagit upp den svåra lokala situationen på vissa orter och många beskriver sydsamiskans utsatthet. Behovet av att sätta in åtgärder omgående betonas av många. De olika samiska varieteternas kon- kurrens om tillgängliga ekonomiska medel lyfts också fram som en fråga. 
 Arvidsjaurområdet är i kris och i stort behov av samisk språkundervis- ning. Allt är som i stort sett borta. Umesamiskan är borta. Inom skogssamebyarna här eller i sameföreningen talas ingen samiska alls mellan varandra. Sameföreningen har haft en liten verksamhet för barn. Men det behövs stora insatser för att återuppväcka alla att lära sig 
 179 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 samiska samt att våga tala med varandra. De flesta äldre som talade samiska i detta område har gått bort. Jag anser att svenskan har helt tagit över och detta är ju verkligen en nackdel för alla barn och även vuxna som missar språket. Med några få inlärda ord kan ingen föra en konversation. Satsa på Arvidsjaur för att ta in språket igen i den samiska befolkningen här.  
 (53-årig 
  kvinna, Arvidsjaur) 
 Det sydsamiska språket håller på att försvinna i dagens samhälle. Detta är ett stort problem, som måste åtgärdas inom en snar framtid. Lika mycket pengar ska satsas på sydsamiskan, som nordsamiskan.  
 (55-årig 
  kvinna, Dorotea) 
 Det måste göras någonting nu, och inte om  
 5-10 
  år.  
 (65-årig 
  kvinna, Härjedalen) 
 I området här jag bor är en typ av sydsamiska det ursprungliga språket. Men efter 1928 kom tvångsförflyttade Karesuando samer att slå sig ned i området. Vilket innebär att både nord- och sydsamiska finns här. Behovet i det här området är att stärka den ursprungliga sydsamiskan. Önskemålet är att bevara det sydsamiska språket inom området, därför att nordsamiskan har förutsättningar att självmant överleva pga. att koloniseringen skedde senare och i mindre omfattning genom sitt geografiska läge och med tanke på den infrastruktur som fanns i äldre tid längre norrut. Genom dessa extra ordinära omständigheter är det befogat att sydsamiskan får ta del av merparten av de resurser som finns tillgängliga för det samiska språket.  
 (53-årig 
  kvinna, Storuman) 
 För många i detta område är samiskan inte ett levande språk. De barn som går i skolan här lär sig sitt modersmål från början. Deras föräldrar kan ofta inte alls prata samiska. Kanske är det den nu uppväxande generationen som ska återuppväcka språket. Därför är det väldigt vik- tigt med modersmålsundervisningen. De samiskspråkiga kulturaktivi- teterna är viktiga för att göra språket levande. De måste användas för att inte bli ett museiföremål.  
 (32-årig 
  kvinna, Sorsele) 
 Ansträngningar måste vidtas för att det sydsamiska språket skall behållas och utvecklas så att flera kan lära sig det både barn och vuxna. Skall språket behållas måste många kunna det, för att få samtala med varandra – det ger ett levande språk.  
 (68-årig 
  kvinna, Lycksele) 
 Sydsamiskan är ett språk på väg att försvinna. Ett fåtal behärskar språ- ket till fullo. Dialekter har redan försvunnit. När språket blev lidande så försvann mycket av den samiska själen. Följderna blev att övrig samisk kultur såsom slöjd, musik, djur och naturskötsel, levnadssätt 
 180 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 osv. blev drabbat. Ska det bli en vändning så måste den komma nu! Många sydsamer har tappat sitt grundspråk och även övergett samiskt levnadssätt  
 (31-årig 
  man, Vilhelmina) 
 Att få tala samiska upplevs av en stor majoritet, 86 procent, som viktigt för den enskilda individen. 
 Figur 8. n = 264 
 Är det viktigt för Dig att få tala samiska? 
 10% 
 4% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 86% 
 För många utgör språket en viktig del av den egna identiteten och samiskheten. En del kommentarer som behandlar språkets bety- delse för identiteten har behandlats i avsnitt 3 ovan. 
 Bristande kunskaper i samiska kan också utgöra ett reellt pro- blem för kommunikationen i en del familjer. Att kunna göra sig förstådd på sitt eget språk är också en nödvändighet för att känna trygghet. Detta är särskilt viktigt när människor blir äldre. 
 Vissa ord som min mamma inte kunde på svenska fick jag lära mig på samiska. Ord som inte används så ofta blev oanvändbara då jag verkli- gen behövde dem vid läkarbesök. Nu när min mamma börjar bli gam- mal så faller hennes ord på svenska bort och min samiska är så dålig så jag kan få problem att förstå henne då. Jag tycker det är viktigt när man går i skola att även få modersmålsundervisning så man kan förstå vad gammelfolket vill säga även då de bara kommer ihåg orden på sitt modersmål Mina vuxna barn känner sig bestulna då de inte kan samiska och kontakten med mormor och övrig släkt blir lidande av det.  
 (53-årig 
  kvinna, Älvsbyn) 
 181 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Alla ska ha tryggheten att tala sitt modersmål. Inte minst är det viktigt när individen är extra sårbar som vid sjukdom eller då ett underläge kan upplevas som vid myndighetskontakter. Dessa sårbarhetslägen har redan många med svenska som modersmål, att inte få använda modersmålet ökar sårbarheten och risken att något dessutom bedöms felaktigt.  
 (50-årig 
  kvinna, Umeå) 
 Behovet att stärka språket inom vissa specifika områden av prak- tiska skäl tas också upp. 
 I vårat område finns det renskötare som talar sydsamiska, de som talar nordsamiska samt de som inte talar samiska alls. Det skulle därför fin- nas behov av korta kurser specifikt för renskötseln. Det finns, tror jag, ett behov för nordsamisktalande att lära sig renskötseltermer på syd- samiska och vice versa.  
 (41-årig 
  kvinna, Vilhelmina) 
 Endast en fjärdedel av dem som talar samiska uppger sig vara nöjda med sina språkkunskaper i samiska. 
 Figur 9. n = 264 
 Är Du nöjd med Dina kunskaper i samiska? 
 9% 
 27% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 64% 
 Nästan alla, 96 procent, av dem som inte är nöjda med sina kun- skaper uppger att de vill förbättra sina kunskaper i samiska. Resul- tatet är så häpnadsväckande högt att det tyder på en mycket stark språklig medvetenhet bland de samer som svarat på enkäten och en vilja att göra något åt saken. 
 182 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Figur 10. n =168 
 Om Du inte är nöjd, skulle Du vilja förbättra Dina kunskaper i samiska? 
 2% 
 2% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 96% 
 Av dem som inte talar samiska, uppger hela 72 procent att de skulle vilja lära sig samiska. Även i denna grupp är andelen som svarat jakande på frågan mycket hög och ger samma entydiga tolkning om en stark önskan att återta språket. 
 Figur 11. n = 777 
 Om Du inte kan samiska, skulle Du vilja lära 
 Dig/kunna samiska? 
  
 15% 
  
 13% 
  
 ja 
  
 nej 
  
 vet ej 
  
 72% 
  
 Väldigt många, både yngre och äldre samer, ger således uttryck för en mycket stark önskan och vilja att återta det samiska språket och att förbättra befintliga kunskaper. För att kunna göra det efter- frågar många verktyg för att ta tag i situationen. 
 183 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
  det är oerhört viktigt för mig att möjligheten att få tillgång till det språk som är mitt. Får jag möjligheten att lära mig mitt språk så tar jag den. Utan tvekan. Den dagen jag får barn vill jag att de ska ha tillgång till samiskspråkig förskola och skola, samt samiska kulturaktiviteter.  
 (18-årig 
  kvinna, Vännäs) 
 Personligen känner man ett stort behov av att få lära sig sydsamiska. De gånger som det finns kurser så är de placerade på orter där man ej har någon möjlighet att läsa. Jag har fått intrycket av att det finns ett större utbud av kurser i nord- och lulesamiska, än vad det finns av sydsamiska! Min dröm är att det kunde startas en kurs, i exempelvis Umeå och att man fick information om den. Jag tror att behovet är mycket stort bland samer, även bland de renskötande, som har en helt annan tillgång till samekulturen än de icke renskötande! Det känns på något vis mycket fattigt att man aldrig har haft någon möjlighet att lära sig sitt eget språk!  
 (30-årig 
  kvinna, Robertsfors) 
 Bättre sent än aldrig! Blir det vuxenutbildning i samiska ställer jag upp.  
 (72-årig 
  man, Storuman) 
 Det är viktigt med språkundervisning på olika nivåer inom förskola, skola och högre studier. Mina barnbarn har svårigheter att få sådan undervisning. Det är viktigt med kvällskurser och annan utbildning för vuxna samer som tappat sitt språk, vilket jag gjort. Min far var samisktalande men ville inte lära mig och mina syskon sydsamiska pga. det rådande samhällsklimatet då  
 (50-talet). 
  Därför bör satsningar göras för alla samer, yngre så väl som vuxna, för att ta tillbaka språket ... Ge större status åt det sydsamiska  så att vi samer kan känna stolthet för vårt språk så att det börjar användas mer!  
 (59-årig 
  kvinna, Östersund) 
 På många orter verkar det dock finnas ytterst begränsade möjlig- heter att förbättra språkkunskaperna lokalt. Endast 22 procent av alla dem som svarat på enkäten uppger att det finns kurser i samiska på hemorten. 
 184 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Figur 12. n = 1051 
 Finns det kurser i samiska på Din hemort eller i kommunen? 
 22% 
 37% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  vet ej 
 41% 
 Kurser nära hemorten efterlyses av väldigt många. Befintliga kurser i samiska, särskilt på högre nivå, finns i allmänhet bara på hög- skoleorter. 
 Det finns dåligt med utbildningsalternativ i det samiska språket. Oftast finns det endast nordsamiska kurser och inte speciellt många utav dessa heller. Svårt att få bidrag för att läsa samiska när man oftast måste åka till de orter där utbildning finns ex. Jokkmokk och Kauto- keino för de olika nivåerna i det nordsamiska språket. Ofta är det långt emellan kurserna också. Kvällskurser på orten där man bor vore bra eller distanskurser.  
 (33-årig 
  kvinna, Umeå) 
 Sydsamiskan är ett språk som håller på att dö ut. Det måste räddas, det skulle inte bli ett språk dvs. nordsamiska. När jag började skolan (låg- stadiet) ville inte min mor skicka iväg mig på nomadskolan i Tärnaby 40 mil bort. I Dorotea där jag gick årskurs  
 1-9, 
  fick jag inte läsa syd- samiska. De sa att det inte fanns någon lärare, men det fanns i Vilhel- mina (5 mil bort) och i Strömsund (7 mil bort). Så varför de inte tog kontakt med dem vet jag ej. I gymnasiet i Vilhelmina fick jag efter mycket samtal och möten läsa sydsamiska. Jag har tappat mitt språk pga. att jag inte fick läsa hela skoltiden. Min far kan sydsamiska, men eftersom han är renägare är han inte hemma så mycket. Utbudet på sydsamiska på universitet är dåligt. I Umeå finns det men var 3:e – 4:e år startar de nybörjarkurs. Det finns utbildningar i Uppsala, men hur relevanta är de jämfört med sydsamiskan här uppe? Pengar måste sat- sas på Sveriges urfolk (som vi kallar oss, men inte ni), kultur, religion och språk.  
 (25-årig 
  kvinna, Dorotea) 
 Jag tycker det är viktigt att det satsas mer på barn och ungdomar i språkfrågan. För att vår generation ska kunna ta tillbaka vårt språk och 
 185 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 föra det vidare till våra barn, måste det finnas tillgång till nybörjar- kurser i ALLA dialekter. Ta en ort som Umeå, här har vi A, B och C- nivå i nord- och sydsamiska, men bara  
 D-nivå 
  i lulesamiska. Är det rimligt? Mer möjligheter att få lära sig prata, läsa och skriva sitt språk och ökad medvetenhet kring samers situation i Sverige. Ge även vuxna en ekonomisk möjlighet att läsa sitt hemspråk, oavsett studier/arbete.  
 (24-årig 
  kvinna, Umeå) 
 Utveckla möjligheten till distansundervisning via Internet. Kan ej vara något problem eftersom det går att läsa/lära andra språk via Internet. Jag vill gärna lära mig sydsamiska via Internet vilket möjliggör min kunskapsinhämtning. Kan lära in när jag själv har tid. Därefter kanske delta i språkbad ex. under semestermånaden  
 (49-årig 
  kvinna, okänd ort) 
 Informationen om tillgängliga kurser i samiska behöver också för- bättras. 
 Jag skulle önska att det skulle vara lättare att få information om var/hur/när man kan lära sig samiska och speciellt sydsamiska efter- som jag anser den är mest svår att få information om. Jag vill se fler kurser i samiska och mer information om hur man skall gå tillväga för att läsa dessa kurser!  
 (23-årig 
  kvinna, Vilhelmina) 
 Väldigt många har lämnat kommentarer och förslag till åtgärder för att samiskan, och då särskilt sydsamiskan, skall kunna återvinna ny mark. 
 För att språket skall kunna bli levande och användas är det viktigt att stödja all barnverksamhet. Anställa samisktalande personal och finns inte det – utbilda människor och ge dem betalt. Ge ekonomiska resur- ser för språkbad. Ungdomar har stort behov av undervisning. Engagera alla åldersgrupper. Anordna utbildning, kurser via alla möjliga studie- institutioner. Ge människorna möjligheter till olika val för studier. Språket är en viktig identitet, den stärker självförtroendet.  
 (53-årig 
  kvinna, Härjedalen) 
 Andra språkbefrämjande åtgärder som föreslås är bl.a.: 
 Utbilda fler lärare i sydsamiska och uppmuntra det genom sär- skilda stipendier och genom att ge högre lön för den speciella kompetensen. 
 Tvinga kommunerna att tillhandahålla lagstadgad sydsamisk undervisning. 
 Ledighet med lön för utbildning av äldre. 
 186 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Riktad information om språkrättigheter till alla samer som finns upptagna i Sametingets röstlängd. 
 Anställa fler språkkonsulenter. Dessa kan arbeta med upp- sökande verksamhet. 
 Stärka och stötta samiska/samisk terminologi inom renskötseln i samebyar där språket har försvenskats. 
 Utbildning för lärare om hur man undervisar tvåspråkiga barn. 
 Dataspel på samiska efterfrågas. 
 Ge en ordbok och CD/kassett till alla sydsamiska hushåll, innehållande vanliga fraser. 
 Översättning av populär musik till samiska. 
 Behovet av att synliggöra det samiska tas också upp av enskilda. 
 För att erövra tillbaka sydsamiskan behövs ett större ekonomiskt stöd från regeringshåll på t.ex. undervisningsmaterial,  
 TV-program, 
  radio m.m. (idag är allt sydsamiskt undervisningsmaterial på norska). Språkarbetet måste vara långsiktigt och ha många infallsvinklar, t.ex. borde vi få tillbaka våra samiska namn på vägskyltar, väderlekskartor m.m. bara för att synliggöra språket i vardagen bland den icke samiska befolkningen och på så sätt skapa en bättre jordmån för samiskan.  
 (49-årig 
  man, Lycksele) 
  
 7.3.3 
  
 Offentlig service 
  
 Ett antal frågor rör möjligheten att använda samiska i offentliga samanhang. Dryga hälften av de svarande anser att det är viktigt att det finns samiskspråkig offentlig service på hemorten. 
 Figur 13. n = 1051 
 Är det viktigt, enligt Din mening, att det finns samiskspråkig offentlig service på hemorten? 
 19% 
  
 ja 
  
 53% 
  
 nej 
  
 vet ej 
  
 28% 
 187 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Det är framför allt vuxna i åldern  
 30–50 
  år som uppger att det är viktigt med samiskspråkig offentlig verksamhet. Det kan även noteras att kvinnor anser att det är viktigare än män. 
 Figur 14. n = 1051 
 Är det viktigt att det finns samiskspråkig offentlig service på hemorten? Fördelat efter kön 
 60% 
 50% 
 40% 
 30% 
 20% 
 10% 
 0% 
 kvinnor 
  
  ja 
  
  nej 
  
  vet ej 
 män 
 kön 
 Den service som man anser bör finnas är följande: 
 Tabell 2. Offentlig service på samiska som efterfrågas 
  
 Önskad service 
  
 Andel 
  
 Skola 
  
 83 % 
  
 Förskola 
  
 74 % 
  
 Äldreomsorg 
  
 70 % 
  
 Hälso- och sjukvård 
  
 51 % 
  
 Annat 
  
 5 % 
  
 Bland annat anges t.ex. kyrklig verksamhet, myndigheter och rättsväsende. 
 Utbudet och behovet av service på samiska kommenteras av en del. 
 Det viktigaste är att lära upp en ny generation i att använda samiska. Därefter kan vi fylla på med ökade samiska kulturaktiviteter, översätt- ning av protokoll och tolkning vid möten. Det gäller att börja i rätt ända. Hitintills har vi verkat utifrån det omvända dvs. med ett utbud på samiska utan att tillräckligt många förstår och kan ta del av utbudet. 
 188 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Det har blivit mer politiskt än praktiskt.  
 (50-årig 
  man, Thornton kom- mun) 
 Enligt min erfarenhet behövs ej samiskan som officiellt myndighets- språk. Däremot är det viktigt att bevara språket som en del av kultur- arvet och som en spegel för våra barn till vårt ursprung.  
 (52-årig 
  man, Lycksele) 
 Den samiskspråkiga servicens betydelse för språkets status och användbarhet och nytta ute i samhället tas också upp i kommenta- rerna. 
 Även om inte språket i detta område talas aktivt och är inne i en språkbytesprocess är det ännu mer angeläget att samiskan som mino- ritetsspråk bibehålls och överlever. Offentlig samiskspråkig service innebär att språkets status höjs och för de yngre finns det motivation att ytterligare stärka språket. Vill även tillägga att vi samer skulle be- höva medvetandegöra våra barn/yngre av vikten att kunna behärska samiska språket, vilka arbetstillfällen som finns och speciellt killar i de yngre åldrarna behöver få intresse och förebilder som kan vara före- gångare för deras språkutveckling.  
 (45-årig 
  kvinna, Storuman) 
 För att sydsamiskan skall överleva, måste det vara värdefullt att kunna använda det. Det skall finnas en praktisk nytta. Nu märker jag att också den nordsamiska dialekten försvagas. Min son talar sydsamiska mycket bra, men säger själv att han sällan har användning av språket, eftersom så få behärskar det. (man okänd ålder, Krokom) 
 Det samiska språket var länge förbjudet i offentlig miljö. Detta har minskat den samiskspråkiga populationen av samer. Att i offentlig miljö inom Sameland bistå med samiska tjänster och kulturevenemang skulle ge språket ett uppsving. Jag kan mer finska än samiska pga. det finska utbudet kring mig som person.  
 (37-årig 
  man, Umeå) 
 Jag anser att samiska språket är en viktig pelare i den samiska kulturen och måste till varje pris bevaras. Därför är det viktigt att vi samer kan använda det i vardagliga livet, t.ex. i media, kommunen och samisk kulturverksamhet. För att nya generationer skall föra det vidare måste det finnas användning av språket inte bara i de egna leden, utan även ute i det moderna samhället. Och där kan staten hjälpa till i allra högsta grad.  
 (55-årig 
  man, Storuman) 
 Om det skulle komma fler möjligheter till att använda samiska i sam- hället, tror jag att barn i sameskolan skulle finna samiskspråkiga lek- tioner mer intressanta än i nuläget.  
 (23-årig 
  kvinna, Storuman) 
 189 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Går själv på kurs för att försöka lära mig att använda språket i dagligt tal. Och då skulle det underlätta om samiskan användes mer i samhäl- let.  
 (37-årig 
  man, Thornton kommun) 
 Behovet av att det finns samisktalande i den offentliga förvalt- ningen lyfts också fram. 
 Jag tycker det är särskilt viktigt att barn har möjlighet till förskola på sitt modersmål för att kunna komma in i samhället i en trygg och igenkänd miljö. Även äldre medborgare som kanske inte talar just svenska så bra, utan samiska, ska känna tillhörighet och att myndig- heter och service sätter högt värde på dessa individer. Viktigt att det finns någon samiskspråkig på varje institution och liknande för jäm- ställdhet! (så att ALLA som behöver ska få hjälp!) Om vi samer får en större del i den svenska vardagen kommer även vi få större förståelse och acceptans.  
 (20-årig 
  kvinna, Vilhelmina) 
 Däremot är inte intresset för att kunna använda samiska i kontak- ter med myndigheter lika stort. Endast 27 procent uppger att det är viktigt. Det kan givetvis även tolkas som en följd av att en så liten del fortfarande talar språket, eftersom procentsatserna är nästan identiska (25 procent talar samiska). 
 Figur 15. n = 1051 
 Anser Du att det är viktigt att kunna tala samiska i kontakter med myndigheter? (Till exempel i kontakter med skattemyndigheten eller försäkringskassan) 
 24%  
 27% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  vet ej 
 49% 
 Andelen som uppger att de skulle använda sig av samisk service är ungefär lika stor, 25 procent. 
 190 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Figur 16 n = 1051 
 Skulle Du använda Dig av samiskspråkig service om det fanns möjlighet till det? 
  
 26% 
  
 25% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  vet ej 
 49% 
 Bland de tillfrågade är det väldigt få, bara 5 procent, som uppger att de behöver hjälp pga. språket, när de t.ex. besöker vårdcentralen eller har kontakt med myndigheter. 
  
 7.3.4 
  
 Barn och undervisning i modersmålet 
  
 Av de svarande uppger 36 procent att det finns barn under 18 år i familjen. Av dessa barn uppges 20 procent tala samiska. Bland dessa familjer finns ett intresse för att föra språket vidare till de egna bar- nen. Samtidigt verkar möjligheterna att få stöd i förskolan och skolan vara begränsade. 
 Det är svårt att hitta bra hemspråkslärare i sydsamiska till dagis i Östersund. Kommunen verkar inte veta vart de ska vända sig för att få hjälp.  
 (32-årig 
  kvinna, Östersund) 
 Behovet av samiskspråkiga miljöer redan i förskoleåldern kom- menteras bl.a. så här. 
 För att det sydsamiska språket ska överleva måste man sätta in resurser hos barn på dagisnivå i samarbete med föräldrarna. Jobbar själv på samiskt barnhage i Norge och ser hur mycket lättare det är att använda språket bland barn. Kurser är bra, men det behövs platser där det bara hörs sydsamiska = språkbad.  
 (35-årig 
  kvinna, Åre) 
 Den undervisning som erbjuds inom skolan tycks variera i kvalitet och detta väcker frustration hos berörda familjer och hos dem som 
 191 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 gärna vill ha undervisning. Många vittnar om de svårigheter de mött inom skolan. 
 Högre prioritet hos lärarna för hemspråk/integrering. De svenska lärarna har ingen aning/bryr sig inte om vad barnen gör på samiska undervisningen. Även vissa av de samiska lärarna prioriterar sitt ämne mycket lågt!! Svårt att peppa barnen hemma när det ALDRIG tas in vikarier osv. De förlorar hälften av undervisningen VARJE år på detta sätt. Dålig uppföljning av samiska undervisningen – inga läxor, inga vikarier, ej föräldramöten osv. Är dock tacksam för att samiskan finns i skolan – trots brister.  
  
 ( 
 41-årig 
  man, Härjedalen) 
 Det är svårt att få undervisning i sydsamiska på skolan. Åtminstone var det det i mitt fall. Jag gick i högstadiet i Svenstavik  
 1991-1994 
  och försökte då att få undervisning i sydsamiska. Det fick jag inte med hänvisning till att skolan inte fick tag på någon lärare. Hur stora ansträngningarna var från deras sida kan jag inte svara på men jag såg i alla fall ingen annons i tidningen.  
 1994-1997 
  gick jag på Wargentins- kolan i Östersund. Där jag lyckades jag bråka mig till lite undervisning i sydsamiska, så vi blev några stycken som fick det. Min slutsats är att det går att ordna undervisning om viljan finns. Jag är dock medveten om att det finns för få lärare. Men det är mycket lättare att lära sig om man får undervisning så tidigt som möjligt.  
 (26-årig 
  man, Thornton kom- mun) 
 Språkundervisningen är beroende av kommunens ekonomi. Om lärare inte finns på samma ort finns ingen vilja att bekosta resor för läraren även om kommunen är skyldig att anordna hemspråksundervisning. Denna brist måste åtgärdas omedelbart.  
 (47-årig 
  man, Östersund) 
 Jag är barn till en samisk förälder. Hela min släkt på denna sida talar samiska utom jag och mina systrar. Vi ville gå på samiskt hemspråk på vår låg- och mellanstadieskola i Umeå , men det gick inte för det fanns inga lärare. Jag tycker att det är mycket synd att jag inte fick lära mig samiska i skolan som barn.  
 (24-årig 
  kvinna, Umeå) 
 Idag finns nästintill ingen modersmålsundervisning för samiska barn. Det skulle behövas. Nästan inga skolor har samiska i någon form att läsa som språk, varken grundskolan, gymnasium eller skolor för vuxna. Grundskolorna undervisar inom samisk historia/kultur, enbart om samer på  
 1500-1600-talet. 
  Det skulle verkligen behöva införas lite mer om samiska kultur.  
 (24-årig 
  kvinna, Piteå) 
 Problematiken kring sydsamiskan visade sig även under min tid i grundskolan. Då blev jag nekad hemspråksundervisning i sydsamiska 
 192 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 eftersom Storumans kommun inte hade lärare att tillgå. Har en känsla att språkets ställning har förbättrats under de senaste åren och det är ju bra!  
 (27-årig 
  kvinna, Luleå) 
 Språkets status i majoritetens ögon och även majoritetens förhåll- ningssätt mot en språklig minoritet påverkar de språkval som indi- viden gör. Även möjligheten att få en hel skolutbildning på samiska påverkar individens val. En ung kvinna skriver: 
 Jag hade möjlighet att läsa på samisk skola, men avstod från det pga. att man i de senare årskurserna skulle börja i svensk skola. I den åldern är det viktigt att bli accepterad och att gå först samisk skola och sedan hoppa in bland andra elever i svensk skola skulle ha varit väldigt jobbigt. Man jag fick möjligheten att läsa lite samiska i alla fall, men inte nog många år för att jag ska kunna läsa och prata så som med svenskan. Så jag hade gärna läst några år till om jag hade fått den möj- ligheten.  
 (19-årig 
  kvinna, Storuman) 
 Familjens och samhällets delade ansvar för att barn skall ges möj- ligheter att tillägna sig samiska tas också upp. 
 För att behålla ett språk levande måste det finnas tillgängligt redan i tidig ålder. Helst då att föräldrarna pratar språket hemma, men även undervisning i förskolor, skolor. Alla måste ta ansvar för att språket kan leva vidare, föräldrar, stat och kommun. Som det är idag för oss, är att vi vill ha tillgång att lära oss språket, men det finns inte lärare att få tag i. Här måste det till krafttag för att lösa problemet.  
 (47-årig 
  man, Östersund) 
 Många familjer är villiga att göra uppoffringar och skicka barnen lång väg för att barnen skall ges möjlighet att lära sig samiska. 
 Har samiska för sonen min 10,5 år varannan vecka med andra barn. Medför bussresa 11 mil. OK. Skulle vilja att mina yngre barn 4,5 och 2 år fick samiska på dagis. Ej möjligt idag – finns ej personal  
 (34-årig 
  kvinna, Strömsund) 
 Jag har drivit fram hemspråksundervisning i skolan  [eftersom] det är svårt att få lärare har jag aldrig krävt undervisning på förskolan, trots att det finns underlag för detta. Skolan i Malå är helt svensk- språkig där mina 3 barn går. Ett barn går på sameskolan i Tärnaby och där pratas det mer samiska och att läraren i samiska pratar flytande och brinner verkligen för att lära barnen. Den skolan fungera väldigt bra så vi står i valet och kvalet att låta ett barn till fara dit nästa läsår.  
 (36-årig 
  kvinna, Malå) 
 193 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 För en del familjer kan dock de ekonomiska förutsättningarna begränsa barnens möjligheter att tillägna sig språket i tillräcklig grad. En språkmedveten förälder skriver om sina erfarenheter: 
 Då det inte finns någon internatverksamhet för barnen i min kommun skulle jag hemskt gärna önska att de fick internatveckorna i Norge på sameskolan betalda av ex. kommun eller stat. Samt att litteratur och resor till och från skulle ersättas. Ingen skulle bli gladare än vi, mina barn och min familj om vi fick fortsätta att gå på norska sidan då de hade sina internatveckor. Nu får jag bekosta allt själv och det blir för dyrt. Den sociala kontakten är hur viktig som helst då den samiska befolkningen är så fåtalig. På min ort är det bara 4 barn som läser samiska och mina barn kan känna sig väldigt utsatta Samiskan har väldigt låg status på denna ort som trots allt ligger inom traditionellt samiskt område.  
 (38-årig 
  kvinna, Storuman) 
 Majoriteten av förskolebarnen går i svenskspråkig förskola. Endast mycket få barn, bara 4 procent, uppges gå i helt eller delvis samisk- språkig förskola. Motsvarande siffra för barn som går i skolan är lika lågt, 7 procent. 
 Figur 17. n = 383 
 Om barnet/barnen går i förskolan, är förskolan helt svenskspråkig eller åtminstone delvis samiskspråkig? 
 35% 
  
 svensk 
  
 samisk 
  
 61% 
  
 inget svar 
  
 4% 
 Andelen barn som går i svenskspråkig förskola och får moders- målsstöd i förskolan är litet, endast 13 procent. 
 194 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Figur 18. n = 236 
 Om förskolan är helt svenskspråkig: får barnet/barnen modersmålsstöd i förskolan? 
 9%  
 13% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 78% 
 Av skolbarnen får en större andel modersmålsundervisning. 
 Figur 19. n = 250 
 Om skolan är helt svenskspråkig: deltar barnet/barnen i modersmålsundervisning? 
 10% 
 29% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 61% 
 Kommunerna i regionen förefaller vara dåliga på att informera om möjligheterna att få modersmålsstöd i förskolan. Sådan informa- tion har lämnats till barn som går i svenskspråkig förskola i endast 
 195 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 12 procent av fallen. Detta får anses vara en anmärkningsvärt låg siffra. Av dem som fått information, uppger 7 procent att de fått skriftlig information från kommunen och 7 procent att de fått muntlig information från kommunen. 
 Den kommunala informationen till skolbarnen verkar också vara bristfällig. Endast 28 procent uppger sig ha fått sådan information. Av dem som fått information om modersmålsundervisning, har informationen varit skriftlig i 38 procent av fallen och muntlig i 20 procent av fallen. 
 Figur 20. n = 250 
 Har Din familj fått information om skolans modersmålsundervisning? 
 13% 
 28% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 59% 
 Vidare framkommer att i 7 procent av fallen har kommunen inte ordnat modersmålsstöd i förskolan, trots att familjen krävt det. Motsvarande siffra för skolbarnen är 6 procent. Trots att föräldrar begär att få modersmålsstöd eller modersmålsundervisning, är det således inte säkert att sådan erbjuds, trots att det borde finnas för- utsättningar att anordna undervisning. 
 Har begärt samiskspråkig modersmålsundervisning på förskolan men fått avslag av Storumans kommun med hänvisning till att barnet får vänta till skolålder då sameskolan på orten (Tärnaby) erbjuder det. Behöver undervisning i lulesamiska (fast vi bor inom sydsamiskt område). Utbildad lärare finns som kan undervisa på förskolan och som i dag arbetar på sameskolan Tärnaby.  
 (41-årig 
  kvinna, Storuman) 
 196 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 I dag krävs det att man lever i ett tätbebyggt område för att få tillgång till den undervisning i samiska som jag vill ha för mina barn. I nord- samiska har tillgången till lärare funnits. Men, de har bott en bit ifrån och kommunen har inte velat betala vare sig videokonferensanläggning eller resor till den befintliga läraren. Sydsamiska lärare finns tydligen inte alls att tillgå, trots att våra barn (har sydsamisktalande far) bor i ett sydsamiskt område. De lärare som finns anser att det inte lönar sig att resa till småorter då barnen är få och resan inte blir ersatt av kom- munen. I dag undervisar jag mina barn i nordsamiska själv, men att jag mer än gärna skulle vilja ha undervisning av en lärare.  
 (28-årig 
  kvinna, Krokom) 
 Intresset för att kunna få modersmålsstöd i förskolan är dock stort. Nästan hälften av dem som har barn i förskolan, 46 procent, upp- ger att de skulle vilja att deras barn fick modersmålsstöd om under- visningen anordnades på barnets förskola. Motsvarande siffra för skolbarnen är 28 procent. 
 Rörande skolbarnen framkommer även att i 10 procent av fallen anordnar kommunen modersmålsundervisning i skolan, men bar- net kan inte delta i undervisningen på grund av praktiska skäl (t.ex. tiden eller platsen passar inte). Om samisk grundskola anordnades på hemorten, skulle 26 procent av de svarande som har skolbarn vilja att deras barn gick i samisk grundskola. 
 Föräldrars kunskaper i samiska har mycket stor betydelse för barns möjligheter att tillägna sig språket. Många föräldrar behöver dock själva förbättra sina kunskaper i samiska för att kunna stödja barnens språkutveckling tillräckligt. Även andra vuxna i barnens närhet med kunskaper i samiska, såsom äldre släktingar m.fl., har betydelse för barnens möjligheter att tillägna sig språket. Behovet av att stärka vuxnas, och då inte bara föräldrars, språkkunskaper tas upp av flera i kommentarerna. Äldre samers kunskaper framhålls som en resurs som bör användas i språkrevitaliseringen. 
 Vad är en urbefolkning utan ett eget språk? Vi som är föräldrar måste få möjlighet att lära våra barn samiska. Ska vi vara nöjda med att dom har 1 lektion i veckan? Jag skulle ha behövt kunskapen i samiska direkt då barnen var bebisar så att dom fått grunden och hört språket varje dag. Jag själv kan vissa ord och fraser och provar lära barnen det. Men jag har inte själförtroende att använda detta i samspråk med andra. Skulle behöva gå en intensivkurs, några helger exempelvis för att bygga på och tordas använda samiskan. Och sedan fortsättningskurser, helst på hemorten.  
 (35-årig 
  kvinna, Krokom) 
 197 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Ge ekonomiskt stöd för att uppmuntra och stödja/ge möjlighet att studera språket. Avstånden är stora och det kostar mycket tid och pengar för att kunna lära. Det är viktigt att vuxna får möjlighet att lära för att lättare kunna stödja sina barn i språket. Kampen för att läsa och känna stolthet ska inte barnen ensamma behöva ta. De mäktar inte.  
 (43-årig 
  kvinna, Storuman) 
 Jag önskar att mitt språk, sydsamiskan, vore mer lättillgänglig i form av språkkurser eller liknande. Det känns svårt att överföra språket till mina barn eftersom jag själv förlorar språket mer och mer. Min son skall börja skolan till hösten och jag har satt hemspråksundervisning som ett önskemål Det känns jobbigt att behöva vara aktiv och söka information när det borde vara naturligt, lika naturligt som för ett ara- biskt barn att få läsa arabiska. Jag efterlyser därför att kommuner tar sitt ansvar och tar språkundervisningen på allvar så att vi ska kunna behålla och föra vidare vår kultur. Jag är rädd för att jag ska glömma allt jag en gång lärt mig.  
 (30-årig 
  kvinna, Östersund) 
 Jag tycker att det borde finnas möjlighet att även föräldrar kan få samisk undervisning, då barnen har samiska i skolan, för att förbättra det samiska som är i hemmen. Då blir det lättare att prata i hemmen. Jag har sökt på samiska kurser, men fick till svar att det inte fanns pengar för att ordna på mindre orter.  
 (48-årig 
  kvinna, Vilhelmina) 
 Många nybörjarkurser behövs, för vuxna, enligt modell lyssna, tala, läsa, skriva. De modersmålstalande äldre behöver lästräning i synner- het. Intresset är stort. Barnen lär sig i skolan där undervisning finns, men föräldrarna kan inte stötta och hjälpa då de är utan både kunskap och möjlighet till utbildning! Mycket stort handikapp, hela bördan, ansvaret för språkbevarande läggs på barn i grundskolan! Ibland orkar inte barnen fullfölja, särskilt de som går i förskola och år 1 och 2 i grundskolan! Hur blir framtiden om inte barnen sätts i fokus (med föräldrar, far- och morföräldrar som förbjöds språket och har glömt)!  
 (63-årig 
  kvinna, Vilhelmina) 
 Ta tillvara de äldres språkkunskaper på ett bättre sätt.  
 (75-årig 
  kvinna, Härjedalen) 
 Särskilt sydsamiska barns svårigheter att lära sig samiska försvåras av att det inte finns lämpliga läromedel och att bristen på barn- böcker är stor. 
 198 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Det sydsamiska språket måste få läroböcker, även språklära och annan litteratur på Pena [sydsamiska]- svenska. Nu finns endast syd- samiska – norska. De få barnböcker som finns på sydsamiska är kvali- tetsmässigt för dåliga... Översätt omgående de läromedel som finns i Pena – norska. Diaz böcker. Norska är ett annat eget språk än svenska. Låt våra sydsamiska barn få läsa Pena utan krig med hemkommunen. Se senast hur Norrtälje kommun behandlar sina sydsamiska skolbarn år  
 2003-2005. 
 (64-årig 
  kvinna, Vil- hemina) 
  
 7.3.5 
  
 Kultur och media 
  
 Endast en liten del av dem som svarat på enkäten uppger att de själva eller någon i deras familj deltar i samiskspråkig verksamhet på fritiden. Motsvarande siffra för sverigefinnarnas del var betydligt högre, hela 59 procent. Detta kan kanske delvis förklaras med att andelen enkäter som distribuerades genom sverigefinska organisa- tioner och även genom finskspråkig församlingsverksamhet var större. För sverigefinnarna var det inte möjligt att göra ett utskick till enskilda genom någon motsvarighet till röstlängden till Same- tinget. 
 Figur 21. n = 1051 
 Deltar Du eller någon i Din familj i någon samiskspråkig verksamhet på fritiden? 
 6%  
 13% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 81% 
 199 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Av dem som deltar i samiskspråkiga fritidsaktiviteter, utgör 56 procent föreningsverksamhet och 5 procent av samiskspråkig verk- samhet inom församling eller kyrka. Vidare uppger 4 procent att de deltar i annan samiskspråkig verksamhet såsom bl.a. kurser, jojk, renskötsel, samepolitisk verksamhet, Sametingets eller samebyns verksamhet, samisk teater, universitetsstudier i samiska. Vidare uppger 18 procent av de svarande att det inte finns samiskspråkig verksamhet på hemorten. 
 Intresset för samiskspråkiga kulturaktiviteter är mycket sort, hela 71 procent uppger att de är intresserade. 
 Figur 22. n = 1051 
 Är Du intresserad av samiskspråkiga kulturaktiviteter? 
 5% 
 24% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 71% 
 En lika stor andel, 72 procent, skulle vilja att det fanns mer samisk- språkig kulturverksamhet. 
 200 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Figur 23. n = 1051 
 Skulle Du vilja att det fanns mer samiskspråkig kulturverksamhet? 
 8% 
 20% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 72% 
 Mer stöd för kulturaktiviteter som kan åka på turné i hela Sápmi. (33- årig kvinna, Umeå) 
 På frågan vilken typ av verksamhet som önskas, fördelar sig svaren enligt följande. Hela 69 procent önskar att det fanns mer samisk- språkig barnverksamhet. 
 Figur 24. n = 757 
 Vilken typ av samiska kulturaktiviteter skulle Du vilja att det fanns mer av? 
  
 80% 
  
 70% 
  
 60% 
  
 50% 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 teater 
  
 film 
  
 musik 
  
 dans 
  
 bibliotek 
  
 barn 
  
 annat 
  
 Inget svar 
  
 201 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 En majoritet, 62 procent, anser att det är viktigt att det finns samiskspråkig litteratur på biblioteket. Och över 40 procent av de svarande önskar att det fanns mer biblioteksverksamhet. Behovet av böcker lyfts också fram. 
 Figur 25. n = 757 
 Är det viktigt för Dig att det finns samiskspråkig litteratur på biblioteket? 
 4% 
  
 34% 
  
 ja 
  
  nej 
 inget svar 
 62% 
 Fler böcker borde översättas till sydsamiska. Framför allt barnböcker.  
 (29-årig 
  man, Strömsund) 
 När det gäller media är intresset för samiskspråkig television stort. 80 procent av de svarande ser på samiskspråkiga program på TV. 
 Figur 26. n = 1051 
 Ser Du på samiskspråkiga program på TV? 
 1% 
 19% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 80% 
 202 
  
 SOU 2006:19 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 Däremot är andelen som lyssnar på samiskspråkiga radioprogram betydligt lägre, endast 36 procent. Det lägre intresset för radio- program kan sannolikt förklaras med andelen av de svarande som talar samiska.  
 TV-programmen 
  är i allmänhet textade till svenska så att även icke samisktalande kan följa med. 
 Den höga andelen som ser på  
 TV-program, 
  trots att de inte talar samiska, talar för att program som skildrar samiska frågor har betydelse för många människor. 
 Eftersom jag personligen inte talar samiska, så läser jag inga tidningar och lyssnar inte på samiska program, men på Ođđasat 
 11  
 tittar jag på varje dag...  
 (64-årig 
  kvinna, Storuman) 
 Figur 27. n = 1051 
 Lyssnar Du på samiskspråkiga program i radion? 
 2% 
 36% 
  
  ja 
  
  nej 
  
  inget svar 
 62% 
 Flera av de svarande har påpekat det bristande utbudet av program på sydsamiska i TV och radio samt annat kulturutbud på syd- samiska. Sydsamiskt utbud efterfrågas av många. Detta skulle på- verka statusen på språket och fler skulle få tillgång till språket. 
 I den mån sydsamiska finns i media tar jag del av det, men det är bristfälligt. Det är behov av en daglig (syd)samiskspråkig tidning, minst en halvtimme/dag i radion,  
 TV-program 
  och flera utbud via internet. Samlingsplatser där samiska talas är viktigt, typ café eller  
 kultur-språkcentrum 
  och stimulering i övrigt i samhället Samarbete med kulturbussen Gärja Sijte Jarngeste och ekonomi för att kunna köra över gränsen.  
 (60-årig 
  kvinna, Storuman) 
  
 11  
 Sveriges Televisions samiskspråkiga kvällsnyheter som sänds på vardagar. 
 203 
  
 Synpunkter från samer rörande samiskan och dess fortlevnad 
  
 SOU 2006:19 
  
 Det vore önskvärt att det sändes  
 TV-program 
  på sydsamiska. Både för barn och vuxna. Jag undervisar i sydsamiska, både barn som läser det som integrerat språk och vuxna i form av kvällskurser. Problemet är att de som läser endast kan få höra språket under de 2 timmar i veckan som undervisningen sker. Och det är för lite. Oftast pratar ej föräld- rarna språket eftersom de liksom jag tillhör den förlorade genera- tionen. Vi tappade allt, språket, slöjden osv. Vi har fått lära oss det igen som vuxna.  
 (51-årig 
  kvinna, Vilhelmina) 
 På Pena [sydsamiska] finns inga  
 TV-program 
  varken för barn eller vuxna. I radioprogrammen är Pena försvinnande liten jämfört med samiska från centralområdet.  
 (64-årig 
  kvinna, Vilhelmina) 
 Det behövs mera samiska barnprogram på framför allt sydsamiska, längre och mera nyheter på sydsamiska varje dag (det är katastrofalt i dagsläget med ca  
 10-15 
  min i veckan), VHS/DVD filmer översatta till sydsamiska, sydsamisk tidning  
 (39-årig 
  kvinna, Vilhelmina) 
 Skulle önska att det vore mera nyheter på sydsamiska både i radio och TV. Ser på Ođđasat men det är ju på nordsamiska, och det förstår jag icke. Det går så fort med tolkningen så ibland hinner man inte läsa för- rän texten är borta  
 (88-årig 
  kvinna, Härjedalen) 
 Andelen personer som läser samiskspråkiga tidningar är också lågt, 22 procent. Det bör dock påpekas att det finns väldigt få tidningar och tidskrifter på samiska. 
 204 
  
 8 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 8.1 
  
 Verktyg och egenmakt krävs för att bryta och vända språkbytesprocessen 
  
 Min bedömning: 
 Den pågående språkbytesprocessen inom det samiska språket kan brytas och vändas om ett språkbevarande klimat skapas och om samerna ges de verktyg de behöver för att återta språket. 
 Som framgått av avsnitt 4 är samiskan ett hotat språk, enligt de kriterier som UNESCO ställt upp. Sydsamiskan och kanske även lulesamiskan är definitivt hotade, medan situationen för nordsa- miska kan beskrivas som osäker. Om de mindre varieteterna av sa- miska skall ha en möjlighet att överleva och ges kraft att återvinna förlorad mark, krävs det att en rad åtgärder vidtas omgående. Be- slutsamma samordnade insatser som genomförs parallellt på flera olika områden skulle förstärka revitaliseringen av samiskan. 
 När FN:s internationella urfolksårtionde utropades i december 1994 uttalade FN:s generalsekreterare Jacobs 
  att medlemsländerna bär ett ansvar för urfolkens språk och kulturer. Att inte ge hotade urfolksspråk och kulturer nödvändigt bistånd innebär ett brott mot de mänskliga rättigheterna: 
  on the eve of year 2000 the number of languages and dialects spo- ken throughout the five continents [is] only half what it had Moore in 1900. The modern world [has] Nelson destroyer of languages, traditions, and cultures. The latter are being drowned by the flood of mass communications, the instruments of which all too often remain in the service of a handful  Today cultures which do not have powerful media are threatened with extinction  Allowing native languages, cultures, and different traditions to perish through  
 nonassistance to 
  
 205 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 endangered cultures 
  Cook be considered a basic violation of human rights. 
 1 
  
 Detta uttalande kan ses som en principiell viljeinriktning som bör vara vägledande. Sverige har ett moraliskt ansvar för att dess urfolk skall kunna bevara sitt språk för framtiden och för att den samiska kulturen skall kunna bestå. Detta inte minst mot bakgrund av den assimilerings- och utbildningspolitik som tidigare bedrivits av den svenska statsmakten gentemot samerna i Sverige. 
 2  
 För de länder som valt att skriva under Europarådets minoritetskonventioner fö- religger dessutom ett folkrättsligt åtagande att vidta åtgärder. 
 För samiskans del har Sverige därmed nått ett vägskäl, där de in- ternationella åtagandena ställs på sin spets. Välmenande intentioner räcker inte längre för att sydsamiskan skall ges möjlighet att åter- vinna mark och fortleva på sikt. Det krävs således en avsevärd höj- ning av den politiska ambitionsnivån. Konkreta beslutsamma åt- gärder krävs enligt artikel 7.1.c i minoritetsspråkskonventionen. Även enligt artikel 5 i ramkonventionen är Sverige skyldig att främja de förutsättningar som är nödvändiga för att samerna skall kunna bibehålla och utveckla sin kultur och bevara de väsentliga beståndsdelarna av sin identitet, nämligen  språk, traditioner och kulturarv. Med tanke på hur långt språkbytesprocessen fortskridit finns det inte heller utrymme att dröja med att vidta åtgärder. Om Sverige menar allvar med sina åtaganden rörande nationella mino- ritetsspråk och sitt urfolk finns det, enligt min bedömning, således inget utrymme för att inte vidta åtgärder och sätta in de resurser som krävs och som är nödvändiga för att vända språkbytesproces- sen. Ett passivt förhållningssätt skulle således strida mot Sveriges folkrättsliga åtaganden. 
 Sydsamiskan upprätthålls i dag till stor del av den äldre genera- tionen, även om det finns barn och yngre som är förstaspråkstalare. Den språkliga basen bland de yngsta är dock relativt liten. Ett språk som inte längre genererar tillräckligt många förstaspråkstalare har i längden inga möjligheter att bestå som ett levande språk. Om fler yngre samer inte lyckas tillägna sig sydsamiskan inom en snar framtid och en uppbyggnad av antalet talare inte kan åstadkommas, kommer språket att försvinna i Sverige. Om sydsamiskan försvin- ner på svensk sida, hotas sannolikt även språkets existens på norsk 
  
 1 
  
 Uttalande av Boutros  
  
 Boutros-Ghali 
  återges i Ramos: Native American History – A Chronology of a Cultures Vast Acheivements and Their Links to World Events (1996) s 
  
 2 
  
 se diskussion under avsnitt 3.4. 
  
 206 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 sida, eftersom den språkliga basen krymper än mer. En del av Sveriges levande kulturarv skulle gå förlorad och det samiska folket skulle förlora en viktig beståndsdel i sin kollektiva identitet och sitt kulturarv. 
 Samerna kan inte på egen hand vända språkbytesprocessen ge- nom åtgärder på grupp- och individnivå. Som beskrivits i avsnitt 6 krävs det även åtgärder på samhällsnivå för att en revitalisering skall lyckas. Åtgärder krävs bl.a. på samhällsnivå för att skapa ett språk- bevarande klimat som höjer statusen på samiska i det sydsamiska området. De åtgärder som hittills har vidtagits för att stärka samis- kan inom det nuvarande förvaltningsområdet har haft statushö- jande effekt och dessa åtgärder kan vidareutvecklas och utvidgas geografiskt så att fler samer omfattas. Vidare måste samiska barn ges möjlighet att tillägna sig språket och vuxna samer måste ges möjligheter att återta sitt språk. Det krävs tryggade finansiella för- utsättningar för att kunna arbeta långsiktigt med språkrevitalisering på det lokala och regionala planet. 
 För att bryta och vända en språkbytesprocess måste den samiska befolkningen ges behövliga verktyg för att aktivt kunna arbeta med t.ex. aktiv uppsökande och utåtriktad samiskspråkig verksamhet, stöd till föräldrar, språkundervisning till barn och vuxna, alfabetise- ringsinsatser för vuxna, olika typer av språkkurser, på grupp- och individnivå. Enskildas egen vilja att förbättra och återta språket måste kanaliseras genom medvetet organiserat språkarbete som riktar sig till allmänheten och som utgår från individens behov. 
 Den språkliga basen kan därmed utvidgas och antalet första- språkstalare kan utökas om fler samiska barn ges möjligheter att tillägna sig samiska och vuxna samer ges möjlighet att återta samis- kan fullt ut genom att lära sig läsa och skriva på samiska. 
 Det samiska folket behöver också ges egenmakt, dvs. makt att styra språkarbetet efter de egna förutsättningarna och behoven. 
 3  
 Det innebär även makt att styra och forma den egna gruppens framtid. Det är bara samerna själva som kan avgöra vilka priorite- ringar som skall göras i språkarbetet och det bästa sättet att genomföra språkarbetet. För samernas del kan denna egenmakt åstadkommas bl.a. genom en vidareutveckling av Sametingets språkarbete och det arbete som Sameskolstyrelsen och Samernas 
  
 3  
 jmf egenmakt med det engelska begreppet empowerment med vilket bl.a. avses att en grupp ges förutsättningar att använda sin egen inneboende styrka för att åstadkomma en förändring till det bättre. 
 207 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 utbildningscentrum utför och inte minst det internordiska samiska språkarbetet. 
 Det finns gott om internationella erfarenheter när det gäller re- vitalisering av urfolksspråk. Många andra stater har genomfört framgångsrika program eller andra insatser i syfte att revitalisera urfolksspråk. I det perspektivet bör Sveriges förutsättningar kunna vara mycket goda, särskilt om Sverige samarbetar tillsammans med Norge och Finland, för att ge revitaliseringsinsatserna ytterligare styrka och effekt. Det finns därför, enligt min bedömning, goda förutsättningar för att genom medvetet och långsiktigt arbete stärka nordsamiskan och göra det möjligt för syd- och lulesamiskan att revitaliseras till språk med större utbredning och fler talare. 
  
 8.2 
  
 Viljan att bevara och återta det samiska språket finns hos samerna 
  
 Min bedömning: 
 En lyckad revitalisering av samiskan kan sannolikt uppnås om sa- merna ges möjligheter att kanalisera sin starka vilja att värna det samiska språket. Om fastare former skapas för revitaliseringsarbe- tet kan ett medvetet och långsiktigt arbete bedrivas. Dessa fasta punkter kan även fungera som ett stöd och en samordnande kraft för allt det revitaliseringsarbete som sker på ideell basis. 
 Den grundläggande förutsättningen för en lyckad revitalisering av samiskan, nämligen samernas egen önskan och vilja att återta språ- ket, finns. Samiska företrädare och enskilda samer, uttrycker ett behov och en önskan att revitalisera samiskan. Alla de synpunkter som utredningen fått in från enskilda och från företrädare för sa- mer ger vid handen att den samiska befolkningen i det sydsamiska området har en mycket stark vilja att bevara det samiska språket. Språkfrågan ses som en rättighetsfråga och samerna förväntar sig att Sverige lever upp till sina internationella åtaganden. 
 Det samiska språket är en viktig del av den samiskan identiteten och en del av det kulturella arvet. Språket är ett av de drag som markerar samernas särart gentemot andra och även en sammanbin- dande faktor inom gruppen. Mycket av den traditionella kunskapen inom gruppen finns bevarad i själva språket och endast en del av denna kunskap finns nedtecknad. Som exempel kan nämnas terminologi 
 208 
 SOU 2006:19 Samiskan och samers språkliga behov 
 inom renskötseln och beskrivningar av naturförhållanden av betydelse för renskötseln. 
 Samtidigt saknar en stor del av gruppen de språkliga verktyg de behöver för att kunna överföra språket till nästa generation. Enkät- undersökningens resultat visar att andelen som talar språket dess- utom är mindre i de sydligare delarna av Sápmi. I allmänhet bedöms ca hälften av samerna inom Sápmi tala samiska, men i det sydsa- miska området uppger endast en fjärdedel av dem som besvarat en- kätundersökningen att de talar samiska. Detta kan tolkas som en indikation på en mycket långt gången språkbytesprocess. Ett annat tydligt tecken på språkbytesprocessens effekter är språkanvänd- ningsmönstret. Samiskan används huvudsakligen i den privata sfä- ren, i hemmet och med familj och vänner, och mycket lite i offici- ella sammanhang. 
 Samerna i Sverige har under lång tid på grupp- och individnivå verkat och arbetat för att revitalisera samiskan. Samiska företrädare har även drivit frågan om språkets bevarande politiskt under lång tid. Utan allt det arbete som eldsjälar utfört för att värna det sa- miska språket, skulle språkbytesprocessen säkerligen redan ha full- bordats på många orter inom Sápmi. 
 Det finns även positiva tecken på individ- och gruppnivå som vi- sar på att språket håller på att återhämta förlorad mark på grund av medvetna val som enskilda gör. 
 4  
 Det finns samiska familjer där mor- och farföräldrar börjat tala samiska med barnbarnen och ak- tivt verkar för att barnbarnen skall ges möjlighet att tillägna sig sa- miska. Den negativa processen i enskilda familjer har därmed bru- tits. 
 Det finns även många exempel på vuxna samer som återtagit sitt samiska språk och valt att tala samiska med sina barn, trots att de själva inte är förstaspråkstalare i samiska. Språkforskaren Espinoza arbete inom Sápmi visar att många samer ser språket som en viktig nyckel in i det samiska samhället. Det finns även goda er- farenheter av att samiska förskolor och samiska skolor inom Sápmi lyckas förmedla det samiska språket till barn som inte talat samiska från början. 
 5 
  
 Den starka språkliga medvetenhet och den starka viljan att för- bättra situationen, som samerna ger uttryck för, tyder på att den samiska befolkningen har nått den insikt som krävs för att revitali- seringen av syd- och lulesamiska språket skall kunna lyckas och för 
  
 4 
  
 Meyer (2005) s 125- 
  
 5 
  
 Meyer (2005) s 125- 
  
 209 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 att nordsamiskan skall kunna stärkas. 
 6  
 Svaren i enkätundersök- ningen och de kommentarer som lämnats visar att väldigt många enskilda samer förstår varför språket håller på att försvinna, de för- står vad som kan göras och inte minst är de redo att göra något för att hindra språket från att försvinna. Medvetenhet och vilja finns hos företrädare för samerna. Frågan har drivits politiskt under lång tid, men majoritetsbefolkningen har inte varit tillräckligt lyhörd för detta behov. 
 Den styrka och medvetenhet som samerna uttrycker skulle kunna kanaliseras ännu bättre för att återta samiskan, om det svenska majoritetssamhället bistår dem i detta. För att kunna be- driva ett aktivt uppsökande revitaliseringsarbete behövs fasta for- mer för arbetet. Om sådana skapas kan ett medvetet och långsiktigt arbete bedrivas i offentlig regi. Detta kan fungera som ett stöd och samordnande kraft för allt det revitaliseringsarbete som sker på ideell basis i liten skala. 
  
 8.3 
  
 Bedömning av samers språkliga behov och förutsättningar 
  
 Utredarens bedömning skall, enligt tilläggsdirektiven, beakta och redovisa unga och äldre samers intresse, behov och förutsättningar. Förutom det som anförts ovan om intresset att bevara och återta samiskan kan även följande nämnas. 
 Samer i det sydsamiska området och företrädare för samer ger uttryck för en rad olika behov när det gäller den språkliga situatio- nen. Sammanfattningsvis kan följande slutsatser dras rörande be- hoven på det språkliga området. 
 I de fall där överföringen av språket mellan generationerna har brutits, så som skett i många samiska familjer, måste man vidta åt- gärder som riktar sig till barn och unga och även åtgärder som rik- tar sig till föräldrar och andra vuxna. Den brutna språkliga kedjan mellan generationerna måste åter knytas ihop, dels genom att gene- rera fler nya förstaspråkstalare, dels genom att ge vuxna verktyg för att förbättra de egna språkkunskaperna och även möjligheter att stödja de yngres språkutveckling. 
  
 6  
 se även diskussion om viljans betydelse i avsnitt 6.2. 
 210 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 Samiska barn och ungdomar 
 När det gäller barn och ungdomar är det primära behovet möjlig- heter att tillägna sig samiska och att kunna utveckla en samisk identitet. Barns och ungdomars språkliga behov finns därför främst inom  
 utbildnings-, 
  kultur- och medieområdet. 
 Det finns behov av undervisning i och på samiska i förskolan, grundskolan och gymnasieskolan. Förskola och skola är den of- fentliga samiskspråkiga service som efterfrågas mest enligt enkät- undersökningen (74 respektive 83 procent har ansett att det bör finnas på hemorten). I det sydsamiska området finns en sameskola i Tärnaby och integrerad samisk undervisning bedrivs i några av kommunerna. Endast en mycket liten andel barn till dem som be- svarat enkäten uppges gå i samiskspråkig förskola (4 procent) eller skola (7 procent). 
 De yngre samiska barnen har därmed behov av en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska till det sydsamiska området, efter- som fler barn då skulle få tillgång till förskola helt eller delvis på samiska. Fler samiska barn skulle därmed ges bättre möjligheter att tillägna sig samiska. Med tanke på det samiska språkets fortlevnad utgör förskoleverksamhet således ett värdefullt och på kort sikt ett kraftfullt verktyg i revitaliseringsarbetet. Förskola helt eller delvis på samiska är dessutom särskilt viktigt i de fall barnen inte kan få språket hemifrån på grund av föräldrarnas bristande kunskaper i samiska. Samiska i förskolan utgör i en del fall den enda chansen för många samiska barn att i tidig ålder kunna tillägna sig kunska- per i språket. Möjligheterna och förutsättningarna för att uppnå additiv tvåspråkighet i samiska och svenska försämras även med barnets stigande ålder, vilket förstärker förskolans betydelse. Att tillägna sig språket senare när man blir äldre, ger i de allra flesta fall inte samma effekt, eftersom det blir svårare att uppnå motsvarande språkfärdighet. En individ som inte ges möjligheter att lära sig språket som barn, har sannolikt även sämre möjligheter att tillägna sig en urfolksidentitet, eftersom identiteten till stor del formas i barndomen. 
 Nuvarande bestämmelser rörande modersmålsundervisning uppfattas som otillräckliga för att möta samiska barns behov, dels upplevs kravet på grundläggande kunskaper som ett problem, dels finns det stora svårigheter att få modersmålsundervisning. Ett barn som inte har grundläggande kunskaper i samiska har i dag inte rätt till modersmålsundervisning. Som nämnts ovan kan kanske många 
 211 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 samiska föräldrar inte ens ge de egna barnen de grundläggande kun- skaperna i samiska. Problematiken med modersmålsundervisning har även behandlats i delbetänkandet och förslag till förbättringar har lämnats. 
 7 
  
 Sameskolan och den integrerade samiska undervisningen inom grundskolan ses som en tillgång, men det är inte en reell möjlighet för så många samiska familjer. 
 8  
 I dag deltar färre än 400 barn i lan- det i sådan undervisning. På skolområdet förs även bristen på sa- miskspråkiga läromedel fram liksom bristen på lärare i samiska etc., som i många fall leder till att barnen inte får modersmålsundervis- ning. Utbildningsfrågornas betydelse lyfts även fram av samer som bor utanför Sápmi. Svårigheterna att få modersmålsundervisning är påtagliga för många familjer både inom och utom Sápmi. 
 Många föräldrar har behov av kompletterande språkstimulerande verktyg för att främja sina barns språkutveckling såsom t.ex. möj- ligheten att delta i språkbad och lägerverksamhet. Det behövs även åtgärder som gör det möjligt att stärka barns och ungdomars sa- miska identitet. En del familjer uttrycker att man inte har ekono- miska möjligheter att skicka barnen till språkbad/läger som anord- nas för barn, särskilt sådana som anordnas på norsk sida, trots att viljan och behovet finns. 
 Många föräldrar efterfrågar kulturell samisk verksamhet som riktar sig till barn och ungdomar. Bristen på barn- och ungdoms- litteratur på samiska och svårigheterna att få tillgång till sådan litte- ratur förs fram. Om det inte finns samiskspråkig litteratur tillgäng- lig, blir det svårt att stödja barns och ungdomars språkutveckling. De verktyg som andra föräldrar har till sitt förfogande för att stärka sina barns språkutveckling, finns inte för samiska föräldrar. 
 Mängden samiskspråkiga program i media är ytterst begränsad. Barnprogram sänds i SVT på nordsamiska under vinterhalvåret med ca 15 minuter i veckan. Barnprogram finns inte på övriga varieteter. Utbudet i etermedia är ungefär lika stort. Utbudet på filmer dub- bade till samiska eller med samisk textremsa är begränsat, likaså dator- och  
 TV-spel 
  och liknande. Möjligheterna att stärka barns och ungdomars språk genom media är i praktiken mycket små. Många föräldrar och även ungdomar uttrycker ett behov av större utbud på samiska och efterlyser insatser på området. 
  
 7 
  
 se delbetänkandet avsnitt 7. 
  
 8 
  
 se nedan avsnitt 13.5.3. 
  
 212 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 Vuxna samer 
 Vuxna samer ger uttryck för behov av och intresse för samhällsser- vice, utbildning, kultur och media. Detta innefattar behov av dels en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska, dels andra åt- gärder. 
 En människa som inte har de nödvändiga språkliga förutsätt- ningarna kan inte förmedla språket vidare annat än rudimentärt. De verktyg föräldrar och mor- och farföräldrar i allmänhet använder sig av för att förmedla kunskapen vidare till barn och barnbarn är därför inte alltid tillgängliga. Bristande  
 språk-, 
  läs- och skrivkun- skaper bland vuxna samer hämmar därmed även utvecklingen av det samiska samhället inom Sápmi som helhet och även revitalisering av språket. 
 Många vuxna kan inte heller fullt ut ta del av kunskapen inom gruppen så som t.ex. det nedtecknade kulturarvet på samiska. För den enskilde individen kan bristande läs- och skrivkunskaper därför upplevas som ett handikapp, som hindrar hans eller hennes möjlig- heter att vara fullt delaktiga i det samiska samhället. Till detta till- kommer de känslor som många samer bär på om de upplever sig ha blivit berövade sitt samiska språk. Det gäller således att kanalisera eventuella känslor av sorg, bitterhet och frustration på ett sådant sätt att den enskilde individen ges möjlighet att ändra på den upp- levda situationen och ges verktyg för att återta språket. 
 Bland vuxna samer finns det ett mycket stort intresse och behov av utbildningsinsatser på språkområdet. Vuxna efterfrågar sådana insatser på två olika plan, dels för sina egna behov, dels för att kunna stödja sina barns och barnbarns inlärning och utveckling i det samiska språket. 
 En stor majoritet av de tillfrågade vuxna samerna (72 procent) som inte talar samiska skulle vilja lära sig samiska och vore villiga att ägna tid åt att lära sig. Av dem som talar samiska vill nästan alla förbättra sina befintliga kunskaper (96 procent) i språket. Efterfrå- gan på kurser i samiska och andra möjligheter att förbättra språket är mycket stort, medan utbudet är begränsat. De kurser som an- ordnas finns inte i alltid i närheten av hemorten och nivån kanske inte är den rätta. Utredningen har inte frågat specifikt om intresset för alfabetiseringskurser. Det får dock antas att intresset är mycket stort. I vart fall visar Sametingets statistik att intresset för alfabeti- seringskurserna varit mycket stort och att man i dag inte har eko- nomiska resurser att möta det behov som finns bland vuxna samer. 
 213 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 Många vuxna efterfrågar även möjligheter att delta i komplette- rande språkstimulerande verksamhet såsom språkbad, kortare in- tensivträning i språket etc. 
 Många vuxna samer anser att de i barndomen berövats det sa- miska språket mot deras egen vilja, eller att de aldrig ens fått möj- ligheten att lära sig samiska på grund av den negativa inställningen som rått i samhället gentemot samer och deras kultur. De anser att det svenska samhället har ett ansvar för den politik som tidigare förts och att samhället har ett ansvar att bistå samerna i att revitali- sera och återta sitt samiska språk. Mot denna bakgrund borde sam- hället bistå ekonomiskt och på andra sätt för att de vuxna som vill skall ges möjlighet att återta samiskan. 
 Samerna i det sydsamiska området anger att det är viktigt att det finns samiskspråkig offentlig service på hemorten. I allmänhet har kvinnor ansett att frågan om offentlig service är viktigare än män. Förutom samiskspråkig förskola och skola som redovisats ovan, efterfrågas samiskspråkig äldreomsorg av 70 procent och samisk- språkig hälso- och sjukvård av 51 procent av dem som besvarat en- käten. 
 När det gäller möjligheten att använda samiska vid myndighets- kontakter efterfrågas den av drygt en fjärdedel av dem som besvarat enkäten. Den låga andelen skulle kunna förklaras med att männi- skors bristande kunskaper i språket gör det svårare att nyttja så- dana tjänster. Den som inte kan tala samiska kommer inte att ut- rätta myndighetsärenden på samiska och den potentiella efterfrågan blir därmed också mindre. Andelen som anser att det är viktigt att kunna använda minoritetsspråket vid myndighetskontakter var betydligt högre bland sverigefinnar i den av utredningen genom- förda enkätundersökning, men samtidigt är kunskaperna i det egna språket generellt bättre bland sverigefinnar. 
 Det finns enligt den gjorda enkätundersökningen ett behov av äldreomsorg helt eller delvis på samiska inom det sydsamiska om- rådet. Detta skulle bli möjligt om förvaltningsområdet utvidgades. Samiskspråkig äldreomsorg blir särskilt viktig i de fall då äldre sa- mer förlorat det svenska språket på grund av demens eller annat. Det finns också äldre samer vars starkaste språk är samiska. Om den yngre generationen inte behärskar samiska, vilket är vanligt förekommande, kan de inte bistå svenskspråkig personal i föräl- derns omsorg. Om personalen inte heller kan samiska, riskerar en del äldre samer, vars enda kvarvarande språk är samiska, hamna i en situation där de inte kan göra sig förstådda och deras behov inte 
 214 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 kan tolkas, vare sig av personalen eller av de anhöriga. Språket är en trygghet för individen, både för den äldre själv, för de anhöriga och även omsorgspersonalen. 
  
 8.4 
  
 Effekter som behöver uppnås för att stärka och revitalisera det samiska språket 
  
 Min bedömning: 
 Samordnade parallella åtgärder behöver vidtas för att förstärka re- vitaliseringen. Det behöver vidtas åtgärder på  
 samhälls-, 
  grupp- och individnivå för att uppnå statushöjande, revitaliserande och synlig- görande effekt på det samiska språket. 
 I språkfrågorna är det av avgörande betydelse för det samiska språkets stärkande att i första hand Sverige, Norge och Finland gemensamt finner vägar för att stödja det samiska folkets strävan att bevara det samiska språket och den samiska kulturen. 
 Mot bakgrund av de behov och intressen som samerna ger uttryck för och vad språkvetare anser om möjligheterna att vända en språk- bytesprocess, bör en rad åtgärder vidtas omgående för att stärka och revitalisera samiskan. Som beskrivits i avsnitt 6 är de språkbe- varande faktorerna delvis beroende av varandra och effekten kan medvetet förstärkas. För att kunna bryta och vända språkbytespro- cessen är det därför viktigt att åtgärder sätt in parallellt på olika områden för att den sammantagna effekten skall bli större. Revita- lisering av det samiska språket kommer att ta många år och det krä- ver medvetet och långsiktigt arbete på  
 samhälls-, 
  grupp- och indi- vidnivå. 
 De åtgärder som föreslås i detta slutbetänkande bör uppnå föl- jande effekter på det samiska språket: 
 1. Statushöjande effekt 
 Det samiska språket måste ges en högre status i samhället både i majoritetens och minoritetens ögon. Ett konkret sätt att göra detta är en geografisk utvidgning av förvaltningsområdet, dvs. att det samiska språket ges skydd enligt del III i minoritetsspråkskonven- tionen i ytterligare kommuner. Det samiska språket skulle därmed få en officiell ställning på flera orter. Detta skulle föranleda en 
 215 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 mångsidigare användning av samiskan i samhället och antalet språkliga domäner kan successivt byggas upp och utvidgas så att samiskan blir ett samhällsbärande språk. En större del av den sa- miska befolkningen skulle genom en utvidgning av förvaltningsom- rådet även få tillgång till värdefull service på samiska. 
 Om språket upplevs vara användbart stimuleras talarnas egen strävan att stärka språket och potentiella talare ser möjligheter som inte tidigare funnits, vilket kan motivera fler att återta språket. Kunskaper i det samiska språket skulle ses som en merit vid an- ställning och fler kommer sannolikt aktivt välja att förbättra sina kunskaper i samiska av den anledningen. 
 Som påtalats i delbetänkandet, anser jag att kunskaperna om Eu- roparådets minoritetskonventioner och den svenska lagstiftningen rörande minoriteter och minoritetsspråk måste öka på nationell, regional och lokal nivå. I delbetänkandet föreslogs därför att en 3- årig informations- och utbildningsinsats bör genomföras för att höja kunskapsnivån om de nationella minoriteterna. 
 9  
 Genom ökad kunskap skulle majoritetens inställning kunna påverkas positivt, liksom värdesättandet av det samiska språket och kulturen. 
 2. Revitaliserande effekt 
 Språkstimulerande och språkbevarande åtgärder som riktar sig till både barn och vuxna ger språket möjlighet att återvinna förlorad mark och att åter knyta ihop den brutna språkliga kedjan. Språkve- tare talar om intergenerational transmission of a minority language, dvs. överföringen av språket mellan generationerna. När denna kedja bryts genereras inte längre några nya förstaspråkstalare och språkbytesprocessen fullbordas. 
 Antalet talare kan utökas genom olika revitaliseringsåtgärder och befintliga talares språkförmåga kan stärkas om de ges möjligheter att tillägna sig språket fullt ut. Detta medför att talarna kan an- vända språket i fler situationer och successivt utöka språkdomä- nerna. Genom att enskildas språkkunskaper förbättras kan indivi- den dessutom få bättre tillgång till gruppens kollektiva kulturarv i form av muntlig berättartradition och litteratur, vilket stärker indi- videns och gruppens identitet. 
 När det gäller samernas kulturella autonomi innebär förbättrade språkkunskaper även att enskildas aktiva deltagande i det samiska 
  
 9  
 se även avsnitt 16.2 nedan. 
 216 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 samhället och det politiska livet förbättras och stärks. Som beskri- vits i avsnitt 3.5 finns det en direkt författningsmässig koppling mellan demokrati genom val till Sametinget och kunskaper i sa- miska och den delaktighet som enskilda känner i det samiska sam- hället. 
 Språkrevitaliserande arbete genom språkcentra, t.ex. via språk- kampanjer och uppsökande verksamhet, förstärker medvetenheten om språkets betydelse och möjligheter inom gruppen. Detta kan medföra att antalet individer som aktivt vill delta i revitaliseringen ökar ytterligare. 
 3. Synliggörande effekt 
 Åtgärder som gör det samiska språket och kulturen mer synligt i det svenska samhället påverkar majoritetsbefolkningens medveten- het om gruppen och dess behov. Synliggörandet av de nationella minoriteternas språk i samhället kan i förlängningen leda till att språkens status höjs och även fungera språkstimulerande och revi- taliserande. 
 Revitaliseringen av de nationella minoritetsspråken är i dag på många sätt en  
 icke-fråga 
  för majoriteten, eftersom majoriteten i allmänhet inte känner till särskilt mycket om dessa grupper eller deras behov. Frågorna anses i allmänhet inte ha ett allmänintresse. 
 För att språkets status skall kunna höjas hos majoritetsbefolk- ningen krävs det även att majoritetens kunskaper och medvetenhet om samerna som nationell minoritet och urfolk ökas. På regering- ens uppdrag har en  
 4-årig 
  informationskampanj om samer som ge- nomförts under  
 2000–2004. 
  Detta har varit ett led i att uppnå större förståelse mellan majoriteten och minoriteten. Som ett led i arbetet tillkom Samiskt informationscentrum i Östersund, som bland annat driver en webbsida med information om samer. 
 10 
  
 Om samiskan blir mer synlig i samhället kan det förmodas att majoritetens förståelse och acceptans ökar och språket kan få högre status i majoritetens ögon. Majoritets inställning påverkar även mi- noritetens egen inställning till språket  
 11 
  
 10 
  
 se www.samer.se 
  
 11 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.3. 
  
 217 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 4. Sápmi effekt 
 Samerna ser sig själva som ett folk och Sápmi som ett sammanhäng- ande geografiskt område. Nationsgränserna och de olika nationella regelverk som gäller i respektive land utgår dock från ett majori- tetsperspektiv. Ofta samordnas inte heller minoritets- och same- frågorna tillräckligt i majoritetssamhällets beslutsfattande och be- redande organ för att helhetsbilden rörande det samiska skall bli tillräckligt tydligt för majoriteten. De samiska behoven behandlas då inte i sin helhet, utan snarast som en särfråga när majoritetens behov behandlas. 
 Det samiska folket strävar i olika sammanhang efter att finna en harmonisering av förutsättningarna i de olika länderna. Det bör således vara en målsättning i språksammanhang att visa hänsyn och respekt för denna samiska strävan och önskan att se sig själva som ett gränsöverskridande folk med särskilda förutsättningar i Nor- den. I linje med den svenska minoritetspolitiska målsättningen att de nationella minoriteterna skall ges möjlighet till inflytande i frå- gor som berör dem och att samerna redan getts viss kulturell auto- nomi i Sverige, vore det naturligt att sträva efter lösningar som stärker den samiska önskan att betraktas som ett folk. 
 Det svenska Sametinget har i handlingsplanen för språkpolitiken tagit ställning för utökat nordiskt samarbete. 
 12  
 Den nyligen före- slagna nordiska samekonventionen är ett försök att anpassa och harmonisera olika regelverk som rör det samiska folket i de tre län- derna. 
 13 
  
 På många områden som berör samerna har staterna och samerna själva även valt internordiska lösningar i syfte att tjäna hela Sápmi. Exempel på detta är t.ex. internordiska radio- och  
 TV-sändningar 
  på samiska, nordiskt samiskt språkvårdsarbete och gränsöverskri- dande kulturarbete. 
 I språkfrågorna är det av avgörande betydelse att i första hand Sverige, Norge och Finland gemensamt finner vägar för att stödja det samiska folkets strävan att bevara det samiska språket och den samiska kulturen. Språkgränserna mellan varieteterna följer inte nationsgränserna och ett tydligt och medvetet internordiskt samar- bete som utgår från samernas behov skulle gynna och förstärka ef- fekterna av revitaliseringsarbetet. Behovet av aktivt nordiskt sam- 
  
 12 
  
 Sametinget (2004) s 46. 
  
 13 
  
 Nordisk samekonvensjon Utkast fra  
  
 finsk-norsk-svensk-samisk 
  ekspertgruppe, 26 okt 2005. 
 218 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 arbete på språkområdet har efterlysts bl.a. av Samerättsutredningen som påpekade att få områden torde vara så väl lämpade för nordiskt samarbete som det samepolitiska, eftersom problematiken är likar- tad och gemensamma nordiska satsningar borde vara mer effektiva och ekonomiska än nationella projekt. 
 14  
 Nationsgränserna skall därför inte ses som ett hinder, utan de nordiska länderna kan ge- nom medvetet arbete förbättra förutsättningarna för revitalise- ringen av det samiska språket och möjligheterna att finna gemen- samma lösningar inom Sápmi. 
 När det gäller t.ex. syd- och lulesamiskan har gränsöverskridande samarbete uttryckligen efterlysts av Europarådet. Om Sverige och Norge samarbetar och gör det möjligt för samerna att finna gräns- överskridande styrka i revitaliseringsarbetet förbättras syd- och lulesamiskans förutsättningar att överleva. Just nu pågår dessutom en motsvarande process på norsk sida rörande utvidgning av för- valtningsområdet till att omfatta det sydsamiska området. Samord- nade gränsöverskridande insatser som syftar till att åstadkomma revitalisering ger även bättre effekt på kort och lång sikt. Samtidigt kan man på svensk sida finna ytterligare styrka i det egna revitalise- ringsarbetet och ta värdefull lärdom av norska erfarenheter. Förut- sättningarna för att hitta sådana lösningar borde således vara mycket goda. 
  
 8.5 
  
 Framgångsfaktorer vid revitalisering av några urfolksspråk 
  
 På många håll i världen finns det erfarenhet av revitalisering av ur- folksspråk. Det finns anledning att dra lärdom av dessa erfarenhe- ter och föra fram en del faktorer som visat sig vara framgångsrika i revitaliseringsprogram som genomförts i andra länder. 
 Språkforskare har jämfört revitaliseringsprogram som använts i fyra olika fall och som allmänt ansetts vara lyckade och som kopie- rats av andra grupper. 
 15  
 Jämförelsen rör: 
  
 14 
  
 Samerättsutredningen: Samerätt och samiskt språk, SOU 1990:91 s 212. 
  
 15 
  
 Dawn B. Bradford: Four Successful Indigenous Language Programs i Price (red.): Teaching Indigenous Languages (1997) s 148- 
  
 219 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 Cree-indianerna, 
  i Waskaganish norr om Quebec i Kanada 
  
 Cree-indianerna 
  är en liten stam som traditionellt levt som jägare och samlare. Stammens traditionella livsstil har trängts undan ge- nom inflyttning av andra grupper och stora dammprojekt i regio- nen. År 1973 påbörjades The Cree Way Project för att skapa en brygga mellan indianernas traditionella sätt att leva och majoritets- befolkningens livsstil. Målet för programmet har varit att stärka  
 Cree-indianernas 
  identitet och språk i skolan och att öka betydel- sen av läsning och skrivning i en grupp vars kultur bygger på muntlig tradition. Genom programmet har man skapat en skolform som stärker elevernas kulturella identitet. När projektet startades fanns inga läromedel på Cree, trots att skriftspråket hade funnits i hundra år, och befolkningen kunde inte läsa eller skriva på Cree. År 1983 började man språkbadsundervisning i förskolan som senare även införts i grundskolans lägre klasser. Från femte klass sker un- dervisningen till hälften på Cree och resten på engelska eller franska. För att förstärka elevernas språkutveckling deltar de i lä- gerveckor med äldre stammedlemmar där traditionell kunskap och kultur förmedlas till eleverna. Lokala resurscentra stödjer under- visningen genom att ta fram lokalt undervisningsmaterial och kul- turellt material. 
  
 Hualapai-indianerna, 
  Grand Canyon, U.S.A. 
 Hualapai är en liten stam, som traditionellt livnärt sig som samlare och självförsörjande odlare. Stammen levde tidigare i storfamiljer inom reservatet som inrättades 1883. Samhället styrs av ett stam- råd. År 1976 talade 45 procent av alla skolelever engelska som sitt huvudspråk. Det traditionella levnadssättet med storfamiljer och den kulturella överföringen mellan generationerna har sedan dess försvagats genom att de federala myndigheterna infört subventio- nerat boende och massmedia förstärkt det engelska språkets ställ- ning i lokalsamhället. År 1982 kom 92 procent av alla elever i om- rådet från hem där Hualapai talades, men barnen själva talade eng- elska hemma och i skolan. Redan 1975 påbörjades ett tvåspråkigt program för att bevara indianspråket. Det fanns inget skriftspråk för Wells och de första åren ägnades åt att utveckla undervis- ningsmaterial och material för skriven Wells. En integrerad två- språkig undervisningsmodell har utvecklats där stamtraditioner och 
 220 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 kultur ingår som en del av undervisningen. För att fånga elevernas intresse har man valt att satsa på teknik, datorer, video och en TV- station där eleverna producerar egna program på Hualapai. Det omgivande stamsamhällets stöd har haft mycket stor betydelse och arbetsuppgifter sköts av stammen. Till en början fanns inte detta stöd eftersom stammens äldsta medlemmar motsatte sig ett skrift- språk och många föräldrar ansåg att undervisningsspråket skulle vara engelska. Numera deltar 75 procent av föräldrarna aktivt med frivilligt arbete i undervisningen. Språkarbetarnas arbete har vida- reutvecklats och samarbete sker med American Indian Develop- ment Institute och Northern Arizona University för att förbättra språkprogrammet. 
 Maoriernas Te Kohanga  
 Reo-modell, 
  Nya Zeeland. 
 Maorierna utgör 15 procent av Nya Zeelands befolkning på 4 mil- joner. Traditionellt bodde maorierna i bysamhällen och livnärde sig som jägare, samlare och odlare. År 1960 var ca 29 procent av maori- erna förstaspråkstalare av maori. Under tidigt  
 1960-tal 
  uppmanades maoriska mödrar av majoritetssamhället att tala engelska med sina barn och språkbytesprocessen accelererade inom gruppen. För att motverka språkbytesprocessen utvecklades i början av  
 1980-talet 
  en tvåspråkig maorisk undervisningsmodell för grundskolan, men denna visade sig svår att sprida på många orter. En gräsrotsmodell utvecklades därför av myndigheterna i samarbete med maoriska ledare för att revitalisera det starkt hotade maoriska språket. S.k. språknästen infördes för barn upp till 8 år, där barn exponeras för maori i en hemmaliknande miljö. Språkförskolor, kallade te kohanga reo 
 16 
 , infördes där även kulturell maorisk identitet ingick som en del av verksamheten. År 1991 fanns det 700 te kohanga  
 reo–för- 
  skolor och 10 000 barn deltog i verksamheten. Ett stort antal sko- lor har även startats för de maoriska barnen. År 2004 gick drygt 29 000 barn  
 (5–16 
  år) i skola med maorisk tvåspråkighets- eller språkbadsprogram. Ungefär hälften av te kohanga  
 reo-förskolorna 
  finns i anslutning till annan maorisk verksamhet och största delen av arbetet sker på frivillig basis. Flertalet av de frivilliga är äldre maorier, eftersom ett krav är att volontärerna skall vara maorita- lande och kunna fungera som kulturella föredömen för barnen. 
  
 16  
 te kohanga reo har översatts till language nest, språknäste eller språkbo. 
 221 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 Maoriska är sedan 1987 officiellt språk i Nya Zeeland och sam- hällstjänster kan fås på maori. 
 Punana  
 Leo-modellen, 
  Hawaii, U.S.A. 
 I början av  
 1990-talet 
  kunde endast 4 procent av den ursprungliga hawaiianska befolkningen tala sitt traditionella språk och de flesta av talarna var över 50 år. Väldigt få barn talade hawaiianska eller hade ens möjlighet att lära sig det. Hawaiianska hade inte undervi- sats i skolorna på 90 år. Endast på en av öarna, Niihau, talades språket ute i samhället. Endast på några av öns förskolor, som drevs från privata hem, talade man hawaiianska. År 1985 startades två förskolor i större städer, i Hilo och Honolulu, och 1987 startades en förskola och årskurs 1 med språkbad. Tanken var att främja det hawaiianska språket och skapa en undervisningsmodell i syfte att uppnå tvåspråkighet. Undervisningen sker helt på hawaiianska i en helt hawaiiansk miljö. Föräldrarna skall själva delta i språkunder- visning för att kunna förstärka barnens språkutveckling och även delta i frivilligt arbete. Numera finns det även språkbadsprogram i hela delstaten från förskola till årskurs 12. 
 Framgångsfaktorer 
 Från dessa olika modeller dras slutsatsen att följande gemensamma faktorer haft betydelse för revitaliseringsmodellernas positiva re- sultat: 
  
 1. 
  
 Kopplingen mellan gruppens språk och kultur har fram- hävts. Urfolkens språk och kultur hänger intimt ihop med varandra och utgör olika delar av gruppernas kollektiva identitet. Att bara undervisa i urfolksspråket ger inte samma effekt, som om både gruppens kultur och identite- ten bejakas i undervisningen. Arbetet har präglats av att ge språket ett kulturellt sammanhang. Genom att förmedla den kulturella traditionen och urfolksidentitet till delta- garna har språket följt med på köpet. Genom att dess- utom använda skiftspråket i undervisningen har ett tidigare muntligt språk kunnat omvandlas till ett språk som kan an- vändas i undervisningssyfte. Samtliga program har gett barn 
  
 222 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 möjlighet att vistas i en urfolksspråklig miljö där olika språkbadsmodeller använts. 
  
 2. 
  
 Det lokala urfolkssamhällets stöd och deltagande. Hem- met och det lokala urfolkssamhället har avgörande bety- delse för språköverföringen. Det går inte att använda revi- taliseringsprogram som utformats utan att beakta lokal- samhällets och gruppens egna förutsättningar. I samtliga dessa program har det lokala urfolkssamhället aktiva stöd och deltagande spelat en avgörande roll för det lyckade re- sultatet. För att urfolkskulturen skall kunna överföras till barn behöver således kulturbärarna, vilket i allmänhet är de äldre stam- eller gruppmedlemmarna, delta aktivt i arbetet. 
  
 3. 
  
 Urfolkens möjlighet att själva utforma och styra verksamheten. Samtliga revitaliseringsprogram har utfor- mats tillsammans med eller av urfolken själva. Urfolken har haft lokal kontroll över eller haft möjligheter att påverka undervisningssystemet. Därigenom har man kunnat finna okonventionella metoder som passat gruppens förutsätt- ningar och flexibla lösningar som gjort det lättare att lösa de problem som uppstått. 
  
 4. 
  
 Tydliga tvåspråkiga mål. I revitaliseringsprogrammen har mål satts upp för att uppnå tvåspråkighet och läs- och skrivkunnighet i både urfolks- och majoritetsspråket. Vid utformandet av programmen har man tagit hänsyn till bl.a. tvåspråkighetsforskning. Dessa program har haft mycket tydliga tvåspråkighetsmål baserade på forskning rörande tillägnelse av språk, jämfört med andra urfolksprogram. Samtliga program har även riktat in sig på att fånga in de allra yngsta medlemmarna. Språkinsatser har satts in redan i förskolan och undervisning för att stödja utvecklingen av urfolksspråket har givits åtminstone till årskurs fem. I den maoriska gruppen har man kunnat konstatera att eleverna förlorar tillägnade språkkunskaper i urfolksspråket, om språkstödet inte ges även i skolan. 
  
 5. 
  
 Undervisningsmaterial har tagits fram på urfolksspråket. Eftersom det inte funnits undervisningsmaterial på dessa språk har mycket tid ägnats åt att utveckla sådant material som kan användas av grupperna. Utan sådant material skulle formell undervisning inte varit möjligt. 
  
 223 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 6. 
  
 Föräldrarnas deltagande. En mycket viktig del av revitaliseringsprogrammen har varit att ge föräldrarna verktyg för att kunna stödja barnens språkutveckling. Språ- ket som undervisas i förskolan och skolan måste förstärkas i hemmet, för att aktiv tvåspråkighet skall kunna uppnås. Föräldrarnas roll och deltagande har därför varit mycket aktivt genom språkkurser, deltagande i skolarbetet, ut- vecklande av arbetsmaterial och att bistå som hjälplärare. Dessa program har varit framgångsrika därför att föräld- rarna inte givit upp. 
  
 Samtliga revitaliseringsprogram har uppnått positiva resultat. An- delen förstaspråkstalare har ökat och dessa hotade urfolksspråks möjligheter att överleva har stärkts. Programmen har på ett positivt sätt även påverkat elevernas skolresultat. Tvåspråkighet har kunnat uppnås och barnen har klarat sig bra i skolan. Andelen elever som hoppar av highschool har minskat bland Cree, Wells och hawa- iianska elever sedan programmen infördes. Barnens urfolksidentitet har stärkts och stoltheten över det egna kulturella arvet har höjts. I samtliga grupper tros bristande kulturell identitet och utanförskap föranleda sociala problem, vilket man kunnat motverka genom re- vitaliseringsprogrammen. Majoritetssamhället har kunnat bistå ur- folken med tryggad finansiering, bistånd av språkforskare och språklig sakkunskap samt pedagogisk lärarutbildning. 
  
 8.6 
  
 Positiva erfarenheter från revitalisering av samiskan 
  
 Många projekt för att revitalisera det samiska språket har genom- förts av eldsjälar på det lokala och regionala planet i de nordiska länderna. Utan dessa viktiga insatser skulle sannolikt språkbytes- processen gått ännu längre på många orter. 
 Det största hindret mot att vidta större revitaliseringsprojekt är i allmänhet bristen på finansiering och bristen på fasta strukturer för att bedriva ett långsiktigt revitaliseringsarbete. Det räcker således inte att vidta några mindre projekt på det lokala planet för att en verklig vändning av språkbytesprocessen skall kunna åstadkommas. Det krävs långsiktigt, samordnat och medvetet arbete på flera plan för att det skall lyckas. I andra länder talar man om mycket långa tidsperspektiv för att kunna revitalisera urfolksspråk. En urfolks- 
 224 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 delegation som nyligen presenterade sitt förslag till handlingspro- gram för revialisering av urfolkspråk och urfolkskulturer i Kanada talar om ett  
 100-års 
  perspektiv. 
 17 
  
 Jag väljer att beskriva två större insatser rörande samiska språket närmare för att åskådliggöra de tankegångar och förslag som läm- nas senare i detta slutbetänkande och för att visa vilka möjligheter som finns. För samerna själva är dessa tankegångar inga nyheter, däremot känner majoritetssamhället sällan till vilka möjligheter som finns. 
 Samisk språk- och kultursita, norra Finland 
 På finsk sida har man under åren  
 2001–2004 
  genomfört ett större revitaliseringsprojekt rörande det samiska språket och kulturen. Projektet Samisk språk- och kultursita 
 18  
 i Enontekiö, Enare, Sodankylä och Utsjoki kommuner har drivits av finska Sametinget och med finansiellt stöd av EU:s socialfond, länsstyrelsen i Lapp- lands län och de berörda kommunerna. 
 19  
 Över 300 personer har varje år deltagit i projektet. Det långsiktiga målet för projektet har varit att trygga samernas möjligheter att även i framtiden kunna leva ett liv som ett folk utan att behöva assimileras i majoriteten, och från sina egna utgångspunkter kunna bevara sitt språk, sin kultur och sina egna traditioner. Projektet har strävat efter att ge samer, som förlorat eller riskerar att förlora det samiska språket och den kulturella kopplingen till gruppen, möjligheter att återta språket och kulturen samt att stärka samiska familjers nätverk. Verksamheten har bedrivits på samiska (den varietet som talas på orten) på fem platser med hjälp av projektledare och frivilliga äldre samer. De frivilliga har även deltagit i skolans verksamhet för att förmedla samiska kunskaper till barnen. 
  
 Kultursita-projektet 
  har haft barnfamiljer och äldre som sär- skilda målgrupper för verksamheten och aktiv uppsökande verk- samhet har bedrivits för att få med de som kan tänkas vara intresse- rade. Den viktigaste målgruppen har varit barnfamiljerna, eftersom föräldrarnas språkliga val är av avgörande betydelse språkets beva- 
  
 17 
  
 Task Force on Aboriginal Languages and Cultures: Towards A New Beginning – A Foundational Report For A Strategy To revitalize First Nation, Inuit and Métis Languages And Cultures, 28 juni 2005. 
  
 18 
  
 Ordet sita betyder grupp av samefamiljer som följs åt vid flyttningar. (Svenska akademins ordlista), Sijda/sijte betyder också sameby. 
  
 19 
  
 Finska Sametingets slutrapport/ Sámediggi: Saamelaisten kieli ja  
  
 kulttuurisiida-hankeen 
  Rodriguez, 17 feb 2004. 
 225 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 rande. Verksamheten har syftat till att stärka det samiska språket i hemmet och stödja föräldrarna i överföringen av språket och kultu- ren. Många barn och yngre samer har svårt att utveckla en samisk identitet om de inte får stöd i detta. För att klara samhällets krav och förväntningar bättre, väljer många ungdomar majoritetssprå- ket. Kultursitorna har även samarbetat med förskolor och skolor för att stödja de samiska barnens och ungdomarnas språk- och identitetsutveckling. 
 Den andra målgruppen, äldre samer, har setts som en viktig re- surs som kulturbärare och förmedlare av det samiska språket till yngre samer. Genom att det traditionella livet i storfamiljer med nära släktband har förändrats, känner många äldre samer stor en- samhet. Kultursitan har fungerat som ett sätt att involvera de äldre i samisk verksamhet och även som ett socialt nätverk till stöd för de äldre. Kultursitans personal har kunnat bistå de äldre med olika praktiska saker. Genom verksamheten har man även verkat för att förbättra de äldres välbefinnande genom social samisk gemenskap och deltagandet har inneburit skapandet av nya sociala relationer och mindre ensamhet. 
 Språk- och kulturkompetens har förmedlats av äldre samer till yngre samer. Resultaten av  
 kultursita-projektet 
  visar att man ge- nom detta  
 3-åriga 
  program lyckats öka användningen av samiska både i och utanför hemmet. Verksamheten har utgjort en helt sa- miskspråkig miljö där deltagarna kunnat öva sitt språk. Kopplingen till den samiska kulturen har förstärkts genom att enskilda fått del av traditionell kunskap och genom samvaron med olika åldrar. Deltagarna uppger sig värdesätta det samiska språket och kulturen mer och för många har den samiska identiteten stärkts. Detta har även stärkt deltagarnas motivation att förbättra samiskan och att använda språket mer. Deltagarna har även blivit mer medvetna om tvåspråkighetens betydelse och fått konkreta verktyg för att kunna uppnå detta. Barn och ungdomar känner sig numera mer delaktiga i det samiska lokalsamhället och vågar visa att de är samer. 
 226 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 Sydsamisk språkrevitalisering vid Svahken sijte 
 I det sydsamiska området på norsk sida pågår ett språkmotiver- ingsprojekt vid Elgå oppvekstsenter i Williams, Higgins fylke. 
 20  
 I denna förskola och skola går bl.a. sydsamiska barn från same- byn/reindriftssamfunnet Svahken sijte. 
 Norska Sametinget stödjer det  
 5-åriga 
  projektet, som påbörjades 2001. Målet har varit att stödja förskolebarns språkutveckling i syd- samiska och därigenom utöka antalet förstaspråkstalare. Förhopp- ningen är att barnen genom detta skall tillägna sig sydsamiska innan de börjar skolan. Initiativet har kommit från lokalt engagemang och från människor som själva har barn i förskoleåldern. Projektet har utgått från de lokala förutsättningarna. Till stöd för projektet har man haft samiska institutioner såsom samiska högskolan och språkvetare och lingvister. 
 Föräldrarna vill att barnen skall bli aktiva talare av sydsamiska. Lokalsamhället har ställt sig positiv till detta och förskolan och skolan stödjer denna strävan. Nya metoder har fått utarbetas i skolan för att kunna ge barnen aktiv tvåspråkighet. 
 I Svahken sijte talar en del av far- och morföräldrargenerationen sydsamiska. De har lärt sig sydsamiska som barn, men de kan i all- mänhet inte skriva på samiska. Föräldragenerationen har en del kunskaper i sydsamiska eftersom de lärt sig en del i hemmet och även haft det som ämne i skolan. De är i allmänhet inte aktiva talare av sydsamiska. En del har själva gått i sameskolan i Snåsa. Flera av föräldrarna har i vuxen ålder gått på kurs för att lära sig mer sydsa- miska. 
 I förskolan har man strävat efter att ge de sydsamiska barnen mycket tid och möjligheter att nyttja samiskan (en språkbadsmo- dell). Detta har ofta handlat om arbete i mindre grupper. Särskilda samiska språkrum har skapats där språket använts konsekvent. Det har t.ex. varit ett särskilt rum på förskolan, kallad Hayes, där barnen alltid talar sydsamiska. På samma sätt har barnen vid utomhusvis- telse alltid talat sydsamiska i torvkåtan. På detta vis har vissa rum och situationer på ett naturligt sätt förknippats med språket. Sam- tidigt har vissa i personalen konsekvent talat sydsamiska med bar- nen. 
  
 20  
 Projektet har beskrivits av Hill i ett föredrag Eit sørsamisk språkvitaliserings- projekt vid Samisk høgskoles/Robbins allaskuvllas konferens Brown overføring av samiske språk, Martin,  
 12–13 
  okt 2005. 
 227 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 Barnen som deltagit i projektet är på god väg att bli aktiva talare av sydsamiska. De barn som börjat skolan har haft bättre förutsätt- ningar för undervisningen i och på sydsamiska. Antalet skolbarn i området som läser sydsamiska i skolan har ökat och detta har tol- kats som ett intresse för återtagande av sydsamiskan. 
 Kommentar 
 Det finns, enligt min bedömning, mycket goda förutsättningar för att kunna genomföra liknande insatser och uppnå goda revitalise- ringsresultat även i Sverige. De samiska språkcentra som föreslås i avsnitt 12 skulle kunna utgöra navet i det långsiktiga revitalisering- sarbetet som samerna själva efterfrågar. Med en sådan modell skulle flera av de faktorer som visats sig vara framgångsrika kunna använ- das även i Sverige, bl.a. 
  
 – 
  
 en stark koppling mellan det samiska språket och kulturen, 
  
 – 
  
 det samiska lokalsamhället skulle ges möjlighet att delta i ut- formningen och ledningen av revitaliseringsarbetet, 
  
 – 
  
 de lokala samiska behoven skulle styra innehållet i revitalisering- sarbetet, 
  
 – 
  
 det lokala stödet, deltagandet och engagemanget skulle utgöra kärnan i verksamheten, 
  
 – 
  
 samiska familjer och föräldrar skulle kunna få stöd i arbetet att fostra aktivt tvåspråkiga barn med en stark samisk identitet, och 
  
 – 
  
 äldre samers kultur- och språkkompetens skulle kunna använ- das för att stödja och bistå de yngre samernas återtagande av samiskan. 
  
 8.7 
  
 Slutsatser 
  
 Mot bakgrund av det som anförts i detta avsnitt drar jag slutsatsen att beslutsamma aktiva åtgärder krävs för att bryta och vända den pågående språkbytesprocessen. En aktiv revitalisering av syd- och lulesamiskan är fortfarande möjlig, om åtgärder vidtas omgående på  
 samhälls-, 
  grupp- och individnivå. Även nordsamiskan är hotad och 
 228 
  
 SOU 2006:19 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 åtgärder behövs för att stärka dess fortlevnad. En stark språklig medvetenhet och vilja att stärka och återta samiskan finns hos sa- merna. Förutsättningarna för en lyckad revitalisering finns således. Ett passivt svenskt förhållningssätt i nuvarande situation skulle stå i strid med åtagandena enligt Europarådets minoritetskonventioner. 
 Jag föreslår därför en rad åtgärder i syfte att uppnå de nödvän- diga effekter som beskrivit ovan i avsnitt 8.4. Åtgärder på  
 samhälls- , 
  grupp- och individnivå behöver sättas in parallellt så att de kan förstärka varandra och en större effekt kan uppnås. 
 För att åstadkomma en ytterligare statushöjande effekt på sa- miskan, föreslås i avsnitt 10 en geografisk utvidgning av förvalt- ningsområdet till det sydsamiska området. Det skulle på ett ome- delbart sätt stärka samtliga samiska varieteter i området och det skulle särskilt revitalisera sydsamiskan. I anslutning till detta för- slag rörande förvaltningsområdet lämnas, förutom de förslag som lämnats i delbetänkandet, ytterligare förslag för att förbättra den nuvarande implementeringen av minoritetsspråkslagstiftningen. För att uppnå en förbättring i genomförandet bör Sametinget ges en lagstadgad uppgift att verka som ansvarsmyndighet när det gäller det samiska förvaltningsområdet. 
 Förslag till åtgärder med revitaliserande effekt lämnas i 
  
 – 
  
 avsnitt 12 rörande det samiska språkarbetet, samisk språkvård och förbättrade möjligheter att följa upp genomförandet av mi- noritetsspråkslagstiftningen. Det språkbevarande arbete som Sametinget bedriver och dragit upp riktlinjerna för i handlings- planen för språkarbetet behöver konkretiseras och förverkligas på det lokala och regionala planet, 
  
 – 
  
 avsnitt 13 rörande undervisning i och på samiska och även rö- rande de övriga nationella minoriteterna eftersom samtliga na- tionella minoritetsbarns rättigheter reglerats i samma regelverk, och 
  
 – 
  
 avsnitt 13 rörande vuxna samers möjligheter att återta och för- bättra sina kunskaper i samiska, och i 
  
 – 
  
 avsnitt 14 rörande olika typer av insatser för barn och ungdo- mar som syftar till att stärka barns kulturella urfolks- eller mi- noritetsidentitet och stödja deras språkutveckling i minoritets- språket. 
  
 229 
  
 Samiskan och samers språkliga behov 
  
 SOU 2006:19 
  
 Förslag till åtgärder i syfte att synliggöra det samiska i samhället lämnas i avsnitt 15. 
 I allt det arbete som görs för att stödja det samiska språket bör Sverige ytterligare förstärka det gränsöverskridande samarbete med Norge respektive Finland. Regeringen bör därför omgående inleda ett nära samarbete med de norska och finska regeringarna för att i nära samarbete med Sametingen hitta lösningar som gynnar och förstärker revitaliseringen av samiskan. 
 230 
  
 9 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 Enligt tilläggsdirektiven skall utredarens analys omfatta en bedöm- ning av kommunala och statliga förvaltningsmyndigheters samt domstolars möjligheter och beredskap att, på kort och lång sikt, hantera en utvidgad lagstiftning om rätt att använda samiska vid enskildas kontakter med myndigheten eller domstolen. Analysen skall även omfatta kommunernas möjligheter och beredskap att erbjuda förskoleverksamhet och äldreomsorg helt eller delvis på samiska. Det geografiska området benämns enligt direktiven som det sydsamiska området och utgörs av Jämtlands och Västerbottens län samt delar av Norrbottens och Dalarnas län. För de sistnämnda har utredningen identifierat Arvidsjaur, Älvsbyns, Piteå och Älvdalens kommuner. Gränserna för de olika samiska språk- varieteterna följer dock inte kommungränser och den samisk- språkiga förekomsten är på flera platser blandad mellan de olika språkvarieteterna. Älvsbyns och Piteå kommuner representerar här områden för språkövergångar till de nordliga varieteterna. Det bör påpekas att det samlade området för denna utredning inte kan betraktas som en slutgiltig avgränsning av eventuella förvaltnings- områden för samiska. Områden utanför denna gränsdragning åter- står att utredas. 
 Utredningen har begärt yttranden från de allra flesta förvalt- ningsmyndigheter och domstolar samt besökt ett urval av kommu- ner och en länsstyrelse för uppföljande samtal. 
  
 9.1 
  
 Kommunernas beredskap 
  
 9.1.1 
  
 Yttranden från kommunerna 
  
 Utredningen har begärt att få in skriftliga yttranden från samtliga 27 kommuner inom ovan angivet område. I begäran om yttrande har en allmän beskrivning av nuvarande lagstiftning lämnats och 
 231 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 kommunerna har hänvisats till utredningens hemsida för ytterligare bakgrund och fakta. Utredningen har begärt att få svar på följande frågor: 
 Är det möjligt att få förskola och/eller äldreomsorg helt eller delvis på samiska i kommunen i dag eller planeras sådan verk- samhet? Om sådan verksamhet finns, beskriv den. 
 Finns det i dag personal inom förskolan, äldreomsorgen och den kommunala förvaltningen som talar samiska? Har kom- munen tidigare gjort någon kartläggning av om det finns sådan personal? 
 Har kommunen mött intresse eller önskemål om service på samiska från samiska kommuninvånare? I så fall på vilket sätt? 
 Har kommunen upprättat någon handlingsplan eller vidtagit några andra åtgärder med anledning av den nationella minori- tetspolitiken? 
 Om kommunen skulle bli skyldig att tillhandahålla sådan ser- vice på samiska som i dag ges i nuvarande förvaltningsområde, bedömer ni att det skulle innebära ytterligare kostnader för kommunen? Om svaret är ja, uppskatta hur stora kostnads- ökningar det skulle kunna bli frågan om? 
 Kommunerna har även haft möjlighet att lämna andra synpunkter som de tyckt varit betydelsefulla. 
 Av röstlängden till Sametinget framgår att det finns samisk befolkning i samtliga de kommuner som uppmanats att yttra sig. Yttranden har inkommit från 21 kommuner. En del kommuner har valt att inte svara på utredningens frågor och inte lämnat något ytt- rande alls. 
 1  
 Lycksele kommun avstår från att yttra sig då det enligt kommunens mening inte finns något uttalat behov av samisk ser- vice inom förskoleverksamhet och äldreomsorg. När det gäller dessa kommuner har utredningen ingen möjlighet att bedöma kommunernas faktiska beredskap inför en möjlig utvidgning, vilket är olyckligt. Utredningen har dock genom besök inhämtat syn- punkter från Thornton och Lycksele kommuner. 
 Piteå kommun har som enda kommun direkt avvisat tanken på att ingå i ett utvidgat förvaltningsområde för samiska. Kommunen anför att man ytterst sällan mött önskemål eller intresse för service 
  
 1  
 Älvsbyn, Vännäs, Bjurholm, Nordmaling, Ragunda och Smith har inte svarat. 
 232 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 på samiska samt att man inte kan sägas tillhöra det sydsamiska området. 
 Några allmänna reflektioner som kan göras med anledning av kommunernas yttranden. Det framgår att vissa kommuner, i likhet med förhållanden i Mälardalsregionen beträffande finska språket, har begränsade kunskaper om den svenska minoritetspolitiken och dess syfte. Med några få undantag ser man inte riktigt kommunens roll inom politikområdet. Kunskaperna om den nationella minori- tetspolitiken och Sveriges internationella åtaganden måste generellt förbättras, vilket även påpekats i delbetänkandet. 
 Någon synlig sammanblandning mellan minoritetspolitikens syften och de integrationspolitiska målen framgår dock inte. Inga intresseavvägningar redovisas mellan den samiska befolkningens behov av samhälleligt stöd och andra minoriteters behov av stöd. 
 Genomgående hänvisar kommunerna till att efterfrågan saknas på samiskpråkig service för myndighetskontakter och för rena ser- vicefunktioner, t.ex. inom äldreomsorg. En kommun menar att det är svårt att se behovet av sydsamiska som språk vid kommunens myndighetsutövning. En annan kommun beskriver situationen så här: De som kan samiska använder svenska som modersmål. 
 Av yttrandena framgår att ingen kommun har gjort en kartlägg- ning av den samiska befolkningens behov i förhållande till de mino- ritetspolitiska målen. Det finns heller inga handlingsplaner eller liknande dokument för den samiska befolkningen eller minoritets- politiken i allmänhet. Det innebär, enligt min mening, att det är svårt för kommunerna att uttala att det  
 inte  
 finns några reella behov bland den samiska befolkningen, eftersom någon kartlägg- ning inte gjorts. Uppfattningen att det finns en bristande efter- frågan på samiskspråkiga tjänster kan ifrågasättas till viss del, efter- som ingen har frågat samerna själva. Om det inte heller finns någon lagstadgad rätt till viss service på samiska, är det inte många som skulle efterfråga det. Språkmedvetna föräldrar efterfrågar möjlig- heten att få förskola på samiska, om de känner till reglerna för modersmålsstöd. Anhöriga till äldre samer som förlorat svenska språket p.g.a. demens eller liknande, skulle kanske begära att få samiskspråkig äldreomsorg redan i dag. 
 Mot bakgrund av intentionerna i Europarådets minoritets- konventioner om skydd av de nationella minoriteterna och att främja de nationella minoritetsspråken kan behoven ges en vidare tolkning än enbart som efterfrågan eller önskemål angående ser- vice. Vid en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska skulle 
 233 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 kommunerna behöva göra en metodisk inventering av vilka åtgär- der som skulle vara bäst ägnade att stärka det sydsamiska språket. Detta bör lämpligen ske i samarbete med lokala samiska organisa- tioner eller andra som arbetar med samiska frågor. 
 Ett par kommuner belyser denna behovstolkning i sina kom- mentarer till frågan om möjligheten att använda samiska vid myn- dighetskontakt. Malå kommun anför, efter samråd med Malå sameförening, att de viktigaste åtgärderna som behövs är utbild- ning i språket. Det finns samer i dag som inte talar samiska. De fick inte lära sig språket som barn. Det kan vara en av anledningarna till att man inte efterfrågar samiskspråkig service. För att språket skall överleva, fortsätter kommunen, behövs satsning på utbildning i språket, mer än att det finns möjlighet att få service på samiska. Myndighetsmiljön kännetecknas av fackspråk. Kommunens bedömning är, att för att språket skall synliggöras och bevaras krävs en mer omfattande satsning för både yngre och äldre, att språket levandegörs och används ofta i offentliga miljöer, såsom media och kultur samt blir en del av vardagen etc. Strömsunds kommun tillfogar följande kommentar: 
 Hos samerna finns nu ett växande intresse att återuppta sitt minori- tetsspråk och de bör därför på olika sätt från statens sida stimuleras att delta i utbildning/vidareutbildning i sitt sydsamiska språk. Det kan då i sin tur lägga grund till många initiativ att få tala och skriva på syd- samiska i kontakter med kommunala och statliga myndigheter. Berörda myndigheter måste då svara upp mot denna efterfrågan och bygga in kunskap om det sydsamiska språket i sina organisationer. 
 Ingen kommun redovisar planer för förskolan eller äldreomsorg med samiskt språkinslag. För flera kommuner gäller att man löser situationen allt eftersom. Önskemål beträffande barnens modersmålsstöd och modersmålsutbildning är vanligt förekom- mande. Utredningen kan inte klarlägga den exakta omfattningen för förskoleverksamhet och äldreomsorg med samiskt innehåll. Sju kommuner synes ha förskoleverksamhet med samiska som inslag. Inga systematiska kommentarer finns heller om modersmålsunder- visningens storlek. Några kommuner samarbetar med Sameskol- styrelsen angående integrerad samisk undervisning, en verksamhet som anförs i positiva termer. Tillgång till äldreomsorg med samisk- språkig service anges uttryckligen av endast en kommun. Möjlighet till tolkning finns vid behov för äldreomsorgen inom några kom- muner. 
 234 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 Inga organiserade kartläggningar har skett i kommunerna av per- sonalens språkkompetens eller förtrogenhet med samisk kultur. Fem till sex kommuner anger att samiskspråkig personal finns i varierad grad. Dessa och liknande uppgifter grundas till stor del på den personkännedom som finns i mindre organisationer. Några kommuner utesluter emellertid inte möjligheten att det kan finnas samiskspråkig personal. 
 En kommun anför att nyrekrytering som metod för att erhålla samiska kunskaper, är en svår väg, på grund av en låg personal- omsättning. Oron för tillgång på lämplig personal riktas först och främst mot den bristande lärartillgången, som i några yttranden anges som en försvårande faktor redan i dag. Två kommuner uttrycker tvivel om möjligheten att över huvud taget kunna rekry- tera yrkeskunnig personal som talar samiska. 
 Kostnadsökningar i samband med en eventuell utvidgning av förvaltningsområdet för samiska bedöms som relativt små. Intrycket är att sådana uppskattningar grundas på nuvarande efter- frågan. Den merkostnad per år som några kommuner uppskattar, är i storleksordningen mellan 400 tkr till 1 Mkr. Merparten anger dock inga sifferbelopp. Förmodade kostnadsökningar hänför sig, för så gott som samtliga kommuner, till utökade personalinsatser. För en kommun anges t.ex. att ett  
 30-tal 
  anställda bedöms behöva utbildas i sydsamiska. Från kommunernas sida uttrycker man tyd- ligt att en utvidgning av förvaltningsområdet måste medföra ett tillskott av statlig finansiering för täckning av merkostnader. 
 Besök i ett antal kommuner 
 Utredningen har besökt ett antal kommuner i det sydsamiska området för dialog om kommunernas möjligheter och beredskap inför en eventuell utvidgning av förvaltningsområdet för samiska språket. 
 2  
 Besöken har även varit ett sätt att sprida kunskap om Sveriges åtagande rörande nationella minoriteter och nuvarande svensk lagstiftning. Det har inte funnits möjlighet att träffa repre- sentanter för samtliga kommuner vilket hade varit önskvärt. Som regel har utredningen träffat representanter för förvaltnings- 
  
 2  
 Östersunds k. den 15 augusti 2005, Strömsunds k. den 16 augusti 2005, Meadows den 16 augusti 2005, Åre k. den 27 oktober 2005, Bergs k. den 28 oktober 2005, Härjedalens k. den 28 oktober 2005, Lycksele k. den 2 november 2005 och Storumans k. den 3 november 2005. 
 235 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 ledningen, ansvariga för de närmast berörda verksamhetsområdena och politiker. 
 Det framkommer i flera fall en betydligt ljusare bild av beredskapen än vad yttrandena ovan ger vid handen. Man har överlag en god överblick över den samiskspråkiga service som faktiskt redan finns idag inom förskola, skola, vård och omsorg. Samtidigt synes dessa verksamheter vara resultatet av envetna föräldrar och anhöriga. På grund av de stora avstånden över vidsträckta ytor förekommer flera speciallösningar inom skola och omsorg. I ett fall gick en samisk elev i skolan i två kommuner under olika tider av året på grund av familjens renskötsel. 
 Något förvånande för utredningen var vilka som uppfattades som samer. Nästan uteslutande förknippades samer med renskö- tande samer eller samebymedlemmar. Samrådsförfaranden med samerna betydde i de flesta fall att kommunen hade samråd med samebyn. Den icke renskötande samiska befolkningens behov reflekterar man inte över på samma sätt. Man ser inte riktigt samerna i tätorten. 
 Ett annat intryck är att många tankar ligger på lut för att för- verkligas, till exempel nya möjligheter i samband med den integre- rade samiska undervisningen, ökat utbyte med sameskolan i Tärnaby, idégrupper över riksgränsen. Möjligheterna till samarbete över riksgränsen med norska motsvarigheter angavs i positiva ter- mer och var för flera kommuner inget nytt. Det förekommer redan för andra verksamheter, inklusive ordinarie skolgång. 
 Det förekom i något fall stora ansträngningar från skolans sida vad gällde samiskundervisningen utan att man fick det stöd som man förväntat sig från barnens hem. Som skäl angavs att samiskan inte användes i hemmen på grund av bristande kunskaper. I en annan kommun hade man tagit initiativ till att stödja språkutveck- lingen för  
 same-elevers 
  föräldrar. Den dominerande problemfrågan för de besökta kommunerna gäller rekrytering av samiska moders- målslärare. För att lösa detta behövs hjälp. 
 På initiativ från Storumans kommun hölls ett halvdags semina- rium angående möjligheterna att inrätta ett sydsamiskt språk- centrum i Tärnaby. Det visade sig att kommunen ställer sig positiv till en sådan verksamhet utan att nu ta ställning till dess organisa- tion. Deltagare var framför allt representanter för olika skolformer samt från Samiskt kulturcentrum Hattfjelldal. Utredningen note- rade en idérikedom som även inkluderade verksamheter inom äld- reomsorgens fält. 
 236 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 Det sammanfattande intrycket var en positiv inställning inför en eventuell utvidgning av förvaltningsområdet för samiska. 
  
 9.1.2 
  
 Överväganden 
  
 Min bedömning 
 : 
  
 Det finns samiskspråkig verksamhet i högst ett tiotal kommuner, framför allt inom förskoleverksamhet. De kommunanställdas språkkunskaper kan inte helt uppskattas, inte heller modersmåls- undervisningens omfattning. Viss samiskspråkig personal finns i några kommuner. Beredskap för äldreomsorg helt eller delvis på samiska finns inte på kort sikt. 
 Med en anpassad resursanvändning bedömer jag att kommu- nerna har möjligheter att hantera ett utvidgat förvaltningsområde. Det gäller i synnerhet förskoleverksamhet och äldreomsorg, helt eller delvis på samiska. Under ett introduktionsskede behövs mar- kerade åtgärder för att kunna erbjuda myndighetskontakt på samiska. 
 Av kommunernas yttranden framgår att några kommuner erbjuder förskola, om än oklart i vilken omfattning, på samiska språket. Det är också otydligt inom äldreomsorgen i vilken mån man ändå för- söker ordna så att äldre på något sätt blir bemötta och får omsorg av samiskspråkig personal. 
 Enligt min bedömning är det nödvändigt att göra någon form att kartläggning av personalens språkkunskaper i samiska för att kunna bedöma vilka åtgärder som kommunen behöver vidta för att stärka den språkliga kompetensen. Det kan inte uteslutas att det faktiskt finns tillgänglig personal med goda kunskaper i samiska eller per- sonal som kan tänkas förbättra sina kunskaper i samiska så att samiskspråkig service kan erbjudas, helt eller delvis. Vilhelmina kommun pekar på lösningar som jag vill tillföra bedömningen, nämligen de möjligheter som finns till samutnyttjande av samisk- språkig personal mellan kommuner, framför allt inom skolsektorn. Kommunen har vid olika tillfällen samverkat med grannkommuner angående nyttjandet av personalresurser. 
 Anledningen till att riksdagen fattat beslut om införandet av en minoritetspolitik och inrättandet av förvaltningsområden i Norrbotten är att lagstiftaren vill höja statusen på de nationella minoritetsspråken och ge stöd enligt del III i minoritetsspråks- 
 237 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 konventionen. Ett sätt att göra detta är att klart markera från sam- hällets sida att minoritetsspråken har ett värde och att enskilda skall ges möjlighet att använda språken i offentliga sammanhang. Det handlar således  
 inte  
 om att enskilda skulle ha behov av att tala det egna minoritetsspråket därför att han eller hon har bristande kunskaper i svenska språket. Vissa kommuners antydan rörande samers kunskaper i svenska, inte helt relevanta i sammanhanget, eftersom det primära syftet med ett förvaltningsområde är att sta- tusen på samiska språket skall höjas och den samiska befolkningens strävanden att bevara sitt språk skall främjas. Det samiska språket skall därmed även göras mer synligt i det svenska samhället, vilket gynnar språkets fortlevnad. 
 Min bedömning av kommunernas möjligheter grundas också på en successivt anpassad resursanvändning. Under ett inlednings- skede är det rimligt att funktionen myndighetskontakt på samiska gradvis möter efterfrågan och att man bygger upp en kompetens, detta till förmån för förskola, äldreomsorg och utbildningsinsatser samt informationsinsatser. 
  
 9.2 
  
 Landstingens beredskap 
  
 9.2.1 
  
 Landstingens synpunkter 
  
 När det gäller landstingens roll i minoritetspolitiken berörs endast den del av verksamheten som utgör myndighetsutövning gentemot enskild. Verksamhet inom hälso- och sjukvården som bedrivs t.ex. på vårdcentralerna omfattas inte av minoritetsspråkslagarna. 
 Utredningen har begärt att få skriftliga yttranden från de tre landstingen i regionen. De frågor som ställts till landstingen har motsvara dem som ställts till kommunerna. 
 I det följande redovisar jag de synpunkter som inkommit från landstingen i Dalarna och Västerbottens läns landsting. Landstinget i Jämtlands län har inte inkommit med något yttrande. 
  
 Landstinget Dalarna  
 anför att man har små möjligheter och ingen egentlig beredskap för att hantera effekterna av ett förvalt- ningsområde för det sydsamiska språket. Landstinget saknar kän- nedom om huruvida egen personal talar samiska och har inte gjort någon sådan kartläggning. Särna vårdcentral och Mora Lasarett, som i första hand troligen betjänar samisk befolkning, har inte mött intresse eller önskemål från patienter eller anhöriga om 
 238 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 språklig service på samiska. Samma sak gäller för de administrativa enheterna. Landstinget har inte vidtagit några åtgärder med anled- ning av den nationella minoritetspolitiken. En kostnadsberäkning är svår att göra. Efterfrågan torde vara liten, varför kostnads- ökningen också sannolikt är liten. 
  
 Västerbottens läns landsting  
 kommer att vidtaga erforderliga åtgärder om utredningens förslag genomförs. I dagsläget finns ingen organisation som svarar mot en sådan förändring. Lands- tinget har inte genomfört någon inventering av personalens språk- kunskaper. Det kan dock inte uteslutas att någon bland landstinget cirka 9 000 anställda behärskar samiska. Någon uttalad efterfrågan om språklig service på sydsamiska har inte framkommit. Några specifika åtgärder med anledning av den nationella minoritets- politiken såsom den definieras i nuvarande lagstiftning har inte vidtagits. Med stöd av Lagen om etnisk diskriminering i arbetslivet har däremot ett handlingsprogram för att främja mångfald och motverka etnisk diskriminering antagits. Merkostnader kommer att uppstå, eftersom kompetensen för närvarande saknas. I detta fallet förmodas del av en tjänst behövas. Landstinget förutsätter att statsbidrag kommer att utgå. 
  
 9.2.2 
  
 Överväganden 
  
 Min bedömning: 
 De landsting som yttrat sig har ingen egentlig beredskap för att hantera ett utvidgat förvaltningsområde för samiska språket. Efterfrågan förväntas inte bli stor vad gäller rent myndighets- utövande verksamhet. 
 Erfarenheterna från Norrbotten visar att myndighetsutövning där minoritetsspråk använts har varit av liten omfattning. Min bedöm- ning är att efterfrågan inledningsvis knappast kommer att skilja sig markant från efterfrågan i Norrbotten. Landstingen har möjlighet att anlita tolk vid behov. Vid framtida rekryteringar av personal kan samiskspråkig kompetens sökas. Liksom för alla myndigheter finns möjligheter att meritbedöma sådana språkkunskaper vid rekryte- ring. 
 Myndighetsutövning utgör en mycket liten del av Landstingets verksamhet. I en utredning från Länsstyrelsen i Norrbottens län framkommer att den enskilde medborgaren har svårt att urskilja 
 239 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 vilken del av den offentliga verksamheten som lagstiftningen kan tillämpas på. 
 3  
 Landstinget är ett exempel på en organisation där dess huvudsakliga verksamhet, som berör hela befolkningen, inte omfattas av språklagarna. 
  
 9.3 
  
 Domstolarnas och Domstolsverkets beredskap 
  
 9.3.1 
  
 Synpunkter från domstolar 
  
 Domstolar som skulle komma att beröras av ett utvidgat förvalt- ningsområde samt Domstolsverket har fått möjlighet att lämna ytt- randen till utredningen. Följande frågor har ställts: 
 Vilka möjligheter och vilken beredskap har domstolen för att hantera en sådan här förändring? 
 Finns det i dag personal som arbetar med myndighetsutövande verksamhet som talar samiska? Har domstolen tidigare gjort någon kartläggning av om det finns sådan personal? 
 Har domstolen mött intresse eller önskemål om språklig ser- vice på samiska i samband med myndighetsutövning? 
 Har domstolen vidtagit några åtgärder med anledning av den nationella minoritetspolitiken? 
 Om domstolen skulle bli skyldig att tillhandahålla sådan service på samiska som i dag ges i nuvarande förvaltningsområde, bedömer ni att det skulle innebära ytterligare kostnader? 
 För de  
 länsrätter  
 som yttrat sig 
 4  
 gäller att ingen samisktalande per- sonal finns. Länsrätten i Norrbotten omfattas redan i dag av mino- ritetsspråklagstiftningen och har en förteckning på tolkar och över- sättare. Tillsammans med Luleå tingsrätt introduceras ett hänvis- ningsbesked per telefon med uppkoppling till tolk. För länsrätten i Jämtlands län 
 5  
 finns ingen beredskap. Efterfrågan på samisk betjä- ning har förekommit i något enstaka fall. För Länsrätten i Norrbotten har kostnadsökningarna varit marginella. Länsrätten bedömer att merkostnaderna inte blir alltför stora. Auktoriserade 
  
 3  
 Länsstyrelsen i Norrbottens län; Utvidgat samiskt förvaltningsområde, skrivelse till Regeringen, 23 jan 2003. 
  
 4 
  
 Länsrätten i Västerbotten har ej svarat. Länsrätten i Dalarna har inget att anföra. 
  
 5 
  
 Länsrätten i Jämtlands län och Östersunds tingsrätt har gemensamt yttrande. 
  
 240 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 rättstolkar i språket bör användas. Dessa tolkar har rätt till ersätt- ning motsvarande den högsta ersättningsnivån för tolkar. 
  
 Kammarrätten i Sundsvall  
 uppger att den för närvarande inte har någon beredskap att hantera en utvidgning av förvaltnings- området. Det finns ingen personal som talar samiska. Om behovet skulle uppkomma kommer det att lösas genom anlitande av tolk och översättare på sedvanligt sätt när behov uppstår. Kammarrätten konstaterar att det inte vid något tillfälle förekommit intresse eller önskemål om språklig service på samiska. Det är därför svårt att säga vad en förändring av aktuellt slag skulle innebära. I nuläget är det svårt att göra någon uppskattning av eventuella kostnads- ökningar. Tolkning och översättning medför alltid ökade kostna- der. 
  
 Regeringsrätten  
 uppger att det inte gör någon skillnad att ytter- ligare en region blir ett s.k. förvaltningsområde. Regeringsrättens jurisdiktionsområde omfattar hela landet och således redan i dag de kommuner som har status som särskilda förvaltningsområden. Domstolen påverkas inte annat än i marginell utsträckning. Det finns ingen i personalen som talar samiska. Inlagor på minoritets- språken skickas omgående till översättning om de avser eller kan antas avse mål eller ärenden som domstolen har att handlägga. Domstolen har inte mött intresse eller önskemål om språklig ser- vice på samiska. De kostnader som kan uppstå, kan uppstå redan i dag. 
 Yttranden har inkommit från följande  
 tingsrätter 
 : Mora, Östersund, Lycksele, Umeå, Skellefteå och Luleå tingsrätter. Östersunds tingsrätt har gemensamt yttrande med Länsrätten i Jämtlands län, se ovan. Domstolarna anger i allmänhet att bered- skap för en utvidgning inte finns för närvarande. De krav som en utvidgning skulle innebära får lösas genom anlitande av tolk. Willis stolarna saknar samiskspråkig personal. Efterfrågan på samisk- språkig service uppfattas som låg. Man har inte stött på vare sig önskemål eller intresse för saken. Kostnadsökningarna bedöms överlag att bli försumbara eller små. 
 Några av domstolarna har dubblerade funktioner såsom inskriv- ningsmyndighet, fastighetsdomstol och miljödomstol. Den åter- givna bilden för domstolarna som allmänna domstolar stämmer också för dessa funktioner. Lycksele tingsrätt påtalar att för nord- samiska är tillgång på tolk inte något problem, men att det, så vitt är känt, inte finns någon auktoriserad sydsamisk tolk att tillgå. 
 241 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 Hovrätten för Nedre Norrland  
 uppger att det inte finns någon som talar samiska inom den personal som arbetar med myndig- hetsutövning. Domstolen har inte mött något intresse eller önske- mål om språklig service på samiska. Hovrätten har inte vidtagit några åtgärder med anledning av den nationella minoritetspolitiken. Om hovrätten skulle bli skyldig att tillhandahålla samisk språk- service skulle det innebära ytterligare tolkkostnader. 
  
 Hovrätten för Övre Norrland  
 har särskild beredskap för att möta en utvidgning av förvaltningsområdet. Det finns ingen samisktalande personal. Om behov uppstår är hovrätten redan i dag hänvisad till att köpa de nödvändiga tjänsterna. Inget önskemål eller intresse om språklig service beträffande samsiska har visats i hovrätten. På hovrättens hemsida finns en beskrivning av villkoren och möjligheterna för den enskilde att använda minoritetsspråken i samband med ett mål eller ärende i domstol. Kostnader bedöms bli av mer sporadisk karaktär och knappast stora. 
  
 Högsta Domstolen  
 anför i sitt yttrande att skriftlig handlägg- ning av mål och ärenden dominerar i domstolen. Vid behov över- sätts handlingar och tolk förordnas vid muntliga sammanträden. Domstolen bedömer att översättningsbehoven väl klaras av inom ramen för nuvarande system. Vid nyanställningar beaktar domsto- len vikten av etnisk mångfald. Några särskilda åtgärder med hänsyn till den nationella minoritetspolitiken har inte vidtagits av domsto- len. Merkostnader går inte att bedöma vid en skyldighet att tillhan- dahålla service på samiska. 
  
 9.3.2 
  
 Synpunkter från Domstolsverket 
  
 Domstolsverket  
 yttrar sig i egenskap av central förvaltnings- myndighet för domstolarna. Domstolarna är vana att anlita tolkar och översättare. Troligen finns det dock ingen beredskap för att direkt bemöta parter eller ställföreträdare på samiska, exempelvis vid telefonförfrågningar. En sådan beredskap förutsätter att man har möjlighet att mycket snabbt få fram en tolk eller att man har anställd personal som behärskar samiska. Domstolsverket har fått synpunkter från domstolspersonal att det bl.a. finns behov av över- sättning av vissa blanketter till de vanligaste främmande språken samt information på främmande språk. Angående tolkar anser Domstolsverket att det kan bli problem att hitta auktoriserade tol- kar och översättare i de tre samiska varieteterna om förvaltnings- 
 242 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 området utvidgas. En undersökning om det finns tolkar som kan svara mot behoven kan göras innan en reform genomförs. 
 I samband med att nuvarande lagstiftning om rätt att använda minoritetsspråk trädde i kraft tog Domstolsverket fram informa- tionsblad om rätt att använda dessa språk i domstol. I arbetet med nuvarande lagstiftningens genomförande framställdes bl.a. önske- mål om översättningar på förhand av vissa vanliga utgående hand- lingar. Det bedömdes, av olika skäl, inte vara genomförbart att göra sådana översättningar. Vidare framställdes önskemål om samman- ställningar av listor över tolkar och översättare på de aktuella språ- Jones, vilket även gjordes för samiska och meänkieli. 
 Domstolsverket tillfördes 1 miljon kronor för de beräknade ökade tolk- och översättningskostnaderna när nuvarande lagstift- ning infördes. Domstolsverket saknar underlag för att säga hur stor kostnadsökningen har blivit med anledning av nuvarande minori- tetslagstiftning, men det synes inte ha inneburit någon markant förändring. I aktuellt område berörs dock fler domstolar. 
  
 9.3.3 
  
 Överväganden 
  
 Min bedömning 
 : 
  
 Förutsättningar finns för att domstolarna skall kunna hantera en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska språket. På kort sikt kommer efterfrågan i stor utsträckning att behöva lösas genom anlitande av tolkar. Möjligheterna att inrätta ett samordnat tolk- och översättningssystem bör undersökas närmare. 
 Erfarenheterna från Norrbottenskommunerna visar att enskildas önskemål om att använda minoritetsspråk i kontakter med dom- stolar i praktiken har varit mycket begränsad. Det är mindre troligt att efterfrågan skulle öka om förvaltningsområdet utvidgas. Hand- läggningstiden i enskilda ärenden kan tänkas bli något längre om tolk och översättare måste användas. Jag bedömer att man under ett introduktionsskede måste anlita externa tolkar och översättare. Tillgången på tolkar och översättare behöver uppmärksammas. 
 När det gäller kostnader för tolkning och översättning i nuva- rande förvaltningsområden kan Domstolsverket inte uppge vad den faktiska kostnaden uppgått till. Den bedöms dock inte ha varit sär- skilt stor. De medel som avsattes vid införandet av nuvarande minoritetsspråkslagstiftning bör därför ha varit tillräckliga. 
 243 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 9.4 
  
 Länsstyrelsernas möjligheter och beredskap 
  
 9.4.1 
  
 Synpunkter från länsstyrelserna 
  
 Utredningen har begärt skriftliga yttranden från länsstyrelserna i Dalarnas, Jämtlands och Västerbottens län. Besök har genomförts vid länsstyrelsen i Jämtlands län. De frågor som ställts har bl.a. varit: 
  
 - 
  
 Vilka möjligheter och vilken beredskap har länsstyrelsen för att hantera en sådan här förändring? 
  
 - 
  
 Finns det i dag personal inom länsstyrelsen som arbetar med myndighetsutövande verksamhet och som talar samiska? Har länsstyrelsen tidigare gjort någon kartläggning av om det finns sådan personal? 
  
 - 
  
 Har länsstyrelsen vidtagit några andra åtgärder med anledning av den nationella minoritetspolitiken? 
  
 - 
  
 Har länsstyrelsen mött intresse eller önskemål om språklig ser- vice på samiska i samband med myndighetsutövning? I så fall på vilket sätt? 
  
 - 
  
 Om länsstyrelsen skulle bli skyldig att tillhandahålla sådan ser- vice på samiska som i dag ges i nuvarande förvaltningsområde, bedömer ni att det skulle innebära ytterligare kostnader? Om svaret är ja, uppskatta hur stora kostnadsökningar det skulle kunna bli frågan om. 
  
 Länsstyrelsen i Dalarnas län  
 anför att i dag finns ingen beredskap, men att man är beredd, liksom vid andra nya uppgifter, att hantera de uppgifter som en förändring skulle innebära. Genom tidigare undersökningar av personalens språkkunskaper konstateras att i dag finns ingen som behärskar samiska. Länsstyrelsen har inte vid något tillfälle, i kontakter med Idre sameby eller i något annat sammanhang, mött önskemål eller annat uttryckt intresse för en samiskspråkig service. Några direkta åtgärder med anledning av minoritetspolitiken har inte genomförts. Det omedelbara löpande arbetet som beskrivs, rör till exempel förvaltningen av fjällreserva- ten och projekt kring det samiska kulturarvet. 
 6 
  
 Länsstyrelsen uppskattar antalet samer boende i länet till ett hundratal förutom cirka 35 bofasta med anknytning till Idre 
  
 6  
 Rennäringsfrågor i Dalarnas län handläggs av Länsstyrelsen i Jämtlands län. 
 244 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 sameby. Med anledning av det relativt ringa antalet samer och de ovan redovisade önskemålen, bedömer Länsstyrelsen att en samisk- språkig service handlar om begränsade kostnader. Det förutsätts att en samiskspråkig kontakt med länsstyrelsen kan lösas vid varje enskilt tillfälle, i första hand genom tolkning. Med en kontinuerlig beredskap blir kostnaderna betydligt högre. Om skriftlig informa- tion, t.ex. webbinformation och foldrar, generellt ska ges på samiska handlar det om mycket stora kostnader. Som ett mindre kostnadskrävande alternativ anger länsstyrelsen möjligheten till en begränsad skriftlig information i sakområden av särskilt intresse. 
  
 Länsstyrelsen i Jämtlands län  
 konstaterar att man inte har någon beredskap för att hantera ett utvidgat förvaltningsområde. Det finns ingen inom länsstyrelsen, inklusive personal med samiska rötter, som talar flytande sydsamiska. En del medarbetare har del- tagit i kurser i samiska språk. Länsstyrelsen har inte mött något intresse eller önskemål om språklig service på samiska i samband med myndighetsutövning. Det är svårt att avgöra om detta beror på att det inte finns något intresse eller om de medborgare som har sydsamiska eller andra samiska språkliga rötter inte förväntar sig att det skall finnas en service på samiska och därför inte efterfrågar densamma. Inga åtgärder med anledning av den nationella minori- tetspolitiken har vidtagits. 
 Länsstyrelsen anser det vara svårt att göra en uppskattning av hur stora kostnadsökningar det rör sig om. Ett införande av utökat förvaltningsområde kan eventuellt leda till en utökad efterfrågan av att beslut och information ges på samiska. Kostnaderna är även beroende av lagstiftarens ambitionsnivå vid införande av reglerna om utökade förvaltningsområden. För att tillhandahålla den service som begärs skall antingen tolk anlitas, dels för muntlig och skriftlig översättning av beslut och skrivelser, dels för översättning av information som berör myndighetsutövning, eller en person anställas för att ge stöd inom hela länsstyrelsen. 
 Utredningen har besökt länsstyrelsen för diskussion om länets möjligheter inför en eventuell utvidgning av förvaltningsområdet för samiska. 
 7 
  
 Länsstyrelsen i Västerbottens län  
 har i dag varken möjligheter eller beredskap för att vid varje tillfälle och över tiden kunna ge service och handlägga ärenden på samiska. Efter vissa förberedelser kan dock länsstyrelsen hantera behov av att kommunicera muntligt 
  
 7  
 15 augusti 2005. 
 245 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 eller skriftligt på de flesta språk. Någon kartläggning av persona- lens språkkunskaper i samiska har ej gjorts. Ingen medarbetare har rekryterats med krav på samiska språkkunskaper. Såvitt känt finns ingen medarbetare som behärskar samiska. Förutom i rennärings- sammanhang (renmärkesregistret med samisk terminologi) har inga önskemål om språklig service på samiska i samband med myndig- hetsutövning kunnat noteras. Inga åtgärder har vidtagits med anledning av den nationella minoritetspolitiken. 
 Länsstyrelsen redovisar ett resursbehov och kostnader som skulle medföra en årlig kostnadsökning på 1,3 – 1,5 mkr. Engångs- kostnader skulle uppstå på 150 – 200 tkr. Två tjänster är då inklu- derade och i engångskostnaderna ingår en merpart för ökad skylt- ning för ca 100 reservat m.m. Länsstyrelsen förtydligar att resurs- behov och kostnader är grova uppskattningar. Ambitionsnivån som skall gälla för den enskilda länsstyrelsen är osäker varför man utgått från att en i stort sett likvärdig service skall kunna lämnas på samiska såväl som svenska. Länsstyrelsen påpekar också de möjlig- heter som borde finnas till samordnade lösningar, särskilt i förhål- lande till Norrbotten och Jämtland. 
  
 9.4.2 
  
 Överväganden 
  
 Min bedömning 
 : 
  
 Det finns förutsättningar för att länsstyrelserna skall kunna hantera en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska, särskilt på längre sikt. Minoritetspolitiken behöver en betonad introduktion inom länsstyrelserna. 
 Som beskrivits i delbetänkandet 
 8  
 anser jag att en länsstyrelse skall ges nationellt ansvar för att säkerställa den föreslagna lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Efter ett förnyat över- vägande föreslår jag att tillsynsansvaret på nationell nivå delas på två myndigheter. 
 9  
 Övriga länsstyrelser i förvaltningsområdet för samiska skall bistå den myndighet som utses för den samiska mino- riteten och det samiska språket i dess uppdrag. Därutöver ges ansvar för att genomföra lagstiftningen på den egna myndigheten. Uppdraget för länsstyrelserna i Dalarna, Jämtland, Västerbotten och fortsättningsvis även i Norrbotten blir således begränsat. På 
  
 8 
  
 se delbetänkandet avsnitt 6.5 
  
 9 
  
 se avsnitt 12.2 Delat ansvar för tillsyn av minoritetspolitiken. 
  
 246 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 kort sikt måste den samiskspråkiga servicen förstärkas för att möta den föreslagna lagstiftningens krav. Kunskaper i samiska bör upp- märksammas vid nyrekryteringar och vara meriterande. Möjlighe- terna att samverka mellan länsstyrelserna bör tas tillvara. Som exempel där samordning skulle bli aktuellt är information till all- mänheten samt framtagande av olika trycksaksmallar etc. En väl genomförd introduktionsfas för den nationella minoritetspolitiken är nödvändig inom tillkommande länsstyrelser. 
  
 9.5 
  
 Övriga statliga myndigheters beredskap 
  
 Utredningen har begärt yttranden från ett antal statliga förvalt- ningsmyndigheter. Frågorna som ställts motsvarar de som läns- styrelserna fått, se ovan. Nedan redovisas de synpunkter som inkommit till utredningen från respektive myndighet. 
  
 9.5.1 
  
 Sametinget och Sameskolstyrelsen 
  
 Sametinget  
 menar att en utvidgning av förvaltningsområdet till att omfatta delar av det sydsamiska språkområdet inte kräver några nämnvärda förberedelser. Myndigheten har personal med kompe- tens inom samtliga samiska språkvarieteter. En tjänsteman arbetar med sydsamiskan som sitt ansvarsområde. 
 Sametinget anför vidare att, vid en eventuell revidering av nuva- rande språklagstiftning, bör större krav ställas på kunskaper i nationella minoritetsspråk vid anställning av personal vid myndig- heterna. De flesta samisktalande som nu är anställda vid olika myn- digheter behärskar inte samiskan skriftligt enligt Sametinget. Redan i dag finns det behov av att särskilda medel tillskjuts för att kunna erbjuda utbildning för personalen i samiska och andra minoritets- språk inom förvaltningsområdena. Lösningar borde också skapas för att avhjälpa många samers brister i att läsa och skriva samiska. Det är en förutsättning för att de skall kunna använda sig av språk- lagen i samband med myndighetskontakter. Efterfrågan av rätt- skrivningshjälp från Sametinget är påtaglig. 
  
 Sameskolstyrelsen  
 har ej inkommit med yttrande. Vid utred- ningens besök kunde konstateras att det finns en hög och medve- ten servicenivå i bemötande av allmänheten på samiska. För övriga synpunkter redogörs i avsnitt 13. 
 247 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 9.5.2 
  
 Arbetsmarknadsverket 
  
 Arbetsmarknadsverket/-styrelsen 
 , 
  
  anger att samiska inte finns representerad på handläggar– eller chefsnivå i Jämtlands och Västerbottens län. I dessa län har inte heller några påstötningar eller önskemål om språklig service på samiska på arbetsförmed- lingen framkommit. Inom nuvarande förvaltningsområde i Norrbottens län har man löst de uppgifter som varit aktuella genom samarbete mellan arbetsförmedling, länsarbetsnämnd och länsstyrelsen. Vid en utvidgning av det språkliga förvaltnings- området bedöms behovet kunna tillgodoses på motsvarande sätt som i Norrbotten. Mot denna bakgrund och andra vunna erfaren- heter bedöms kortsiktigt att inga kostnadsökningar uppstår för personal. Krav på praktisk arbetsförmedlingsservice på samiska medför dock rekrytering av samisktalande. Krav kommer också att ställas på arbetsförmedlare som ger service per telefon på Kund- tjänst som arbetar oberoende av länsindelning. Tvåspråkighet kan, för ett antal arbetsförmedlare, komma att bli ett krav vid framtida rekrytering. 
  
 Länsarbetsnämnden i Västerbottens län  
 saknar samisktalande personal. Finns behov av service på  
  
 nord-, 
  
  lule- eller sydsamiska, anlitas tolk. Ingen av arbetsförmedlingarna uppger att det finns behov av tolkning på samiska. Det behöver nödvändigtvis inte innebära att behovet inte finns, utan snarare att ingen förväntar sig en sådan service och heller inte efterfrågar den. Utifrån dagens kända efterfrågan är det inte realistiskt att anställa samisktalande personal på alla arbetsförmedlingar. Länsarbetsnämnden föreslår att information bör finnas tillgänglig via verkets hemsida samt att ser- vice på samiska/minoritetsspråk borde kunna tillhandahållas via det nationella Kundtjänst. 
  
 Länsarbetsnämnden i Norrbottens län  
 har inte heller personal som talar samiska. Vid behov anlitas tolk. I övrigt har länsarbets- nämnden liknande synpunkter som Västerbottens. 
  
 Länsarbetsnämnden i Dalarnas län  
 har ingen beredskap för att hantera de förändringar som eventuellt kan föreslås. Man har inte påträffat något behov ifråga om det samiska språket vid myndig- hetsutövning. Myndigheten har inte vidtagit några speciella åtgär- der beträffande minoritetsspråken. 
  
 Länsarbetsnämnderna i Jämtlands län har inte lämnat något ytt- rande. 
 248 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 9.5.3 
  
 Försäkringskassan 
  
 Försäkringskassan (FK) lämnar ett gemensamt yttrande för läns- organisationerna i Norrbotten, Västerbotten, Jämtland och Dalarna. 
 10  
  
 Beredskap 
 : För Norrbottens del saknas tillgång till syd- samisk kompetens. Västerbotten saknar i nuläget beredskap och möjligheter. FK i Dalarna har i dag ingen möjlighet att hantera en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska språk.  
 Personal 
 : FK i Norrbotten har lule- och nordsamiskt talande personal medan FK i Dalarna och Västerbotten saknar sådan kompetens.  
 Intresse/önskemål 
 : FK i Norrbotten lämnar språklig service på samiska. Däremot är begäran om översättning till samiska, skriftligt eller muntligt, mycket sällan förekommande. Vid ett kontor är man samlokaliserade med arbetsförmedling m.fl. och där finns personer som behärskar språket och kan nyttjas vid behov. Övriga läns- organisationer har inte noterat några önskemål om språklig service. 
 Åtgärder p.g.a. nuvarande minoritetslagstiftning 
 : Endast FK i Norrbotten har vidtagit åtgärder. Försäkringskassan har tagit fram tilläggstexter på mallbrev för minoritetsspråken.  
 Tillkommande kostnader 
 : I Norrbotten rör det sig om marginella kostnads- ökningar. I Dalarna, Jämtland och Västerbotten skulle det innebära att man skulle få bygga upp en ny kompetens och verksamhet från grunden. FK bedömer att en resurs om en fjärdedels tjänst till en kostnad av ca 100 tkr skulle åläggas ansvaret för det utökade för- valtningsområdet. Om muntlig service skall ges får tolkar anlitas och översättare för skriftlig service. FK anför vidare att det är rim- ligt att hitta en gemensam lösning för de län och myndigheter som kan komma att beröras. I små kommuner är det nödvändigt med samverkan både när det gäller kostnadseffektivitet och för att kunna ge en bra service. 
  
 9.5.4 
  
 Rikspolisstyrelsen och polismyndigheter 
  
 Rikspolisstyrelsen  
 och polismyndigheterna i Norrbottens, Västerbottens och Dalarnas län svarar i en gemensam skrivelse. 
 11  
  
 Beredskap/personal 
 : Beredskapen för att hantera eventuella förfråg- ningar på samiska är i dagsläget generellt sett låg. Endast vid Polis- myndigheten i Norrbotten finns det ett fåtal personer som talar 
  
 10 
  
 Specifika uppgifter för FK i Jämtland nämns dock inte till fullo. 
  
 11 
  
 Synpunkter från Jämtlands län saknas dock. 
  
 249 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 samiska. Kartläggning har även skett i Västerbottens län. Rikspolis- styrelsen och polismyndigheten i Dalarna känner inte till någon anställd som talar samiska.  
 Intresse/önskemål 
 : Rikspolisstyrelsen och polismyndigheterna har inte mött något intresse om språklig service på samiska varken via telefon,  
 e-post 
  och brev eller i sam- band med besök.  
 Åtgärder p.g.a. nuvarande minoritetslagstiftning 
 : Myndigheterna har inte vidtagit några åtgärder gällande samiska språket. Om myndigheterna får förfrågningar på samiska kan de vända sig till Polismyndigheten i Norrbottens län. Om väntetiden beräknas bli lång, kan externa tolkar anlitas. Myndigheterna har enligt yttrandet målsättningen att alla minoriteter skall kunna få hjälp i de ärenden då myndigheterna kontaktas. Det kan innebära väntetider, men hittills har servicen fungerat.  
 Tillkommande kost- nader 
 : Kostnaderna är svåra att uppskatta men beräknas bli för- sumbara. 
  
 9.5.5 
  
 Åklagarmyndigheten 
  
 Myndigheten anför att det i dag inte finns någon beredskap för en utvidgad lagstiftning för det samiska språket inom de arbetsenheter som myndigheten organiserar i det sydsamiska området. Det finns således inga möjligheter att ge den enskilde rätt att använda mino- ritetsspråket i alla muntliga kontakter med myndigheten. Myndig- heten har inte praktiska möjligheter att ge muntliga svar på samiska. Myndigheten framhåller dock att sedan åklagarorganisa- tionen blivit en myndighet, underlättas möjligheten till att omför- dela resurser med denna kompetens eller att placera ärenden för handläggning vid någon av de kammare i Norrbottens län som har personal som kan samiska. Någon kartläggning av personalens språkkunskaper har inte gjorts. Något intresse eller önskemål om språklig service på samiska har inte framförts. I den utsträckning förhör hålls på samiska sker detta normalt inom ramen för för- undersökning och inför domstol. Kostnaderna för tolk och över- sättning faller normalt inte på myndigheten, utan på polis och domstol. Inga särskilda åtgärder har vidtagits av myndigheten (med anledning av minoritetslagstiftningen;  
 utredningens anm 
 ). 
 Skulle en särskild satsning krävas kommer det att medföra extra- kostnader. Sannolikt skulle personal behöva anställas inledningsvis. Då det är frågan om myndighetsutövning inom rättsväsendet ställs också vissa krav på formerna för kontakterna. Att hitta en rationell 
 250 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 lösning kan synas svårt med hänsyn till att verksamheten bedrivs på flera arbetsställen samtidigt som det handlar om ett starkt speciali- serat rättsligt område. 
  
 9.5.6 
  
 Skatteverket och Kronofogdemyndigheten 
  
 Skatteverket  
 konstaterar inledningsvis att det är mycket tveksamt om Skatteverket och kronofogdemyndigheterna skulle kunna till- godose ett eventuellt krav på att hantera ett utvidgat förvaltnings- område för det samiska språket. Skatteverkets egen personal kan inte tillhandahålla språklig service på samiska. Förutsättningen för att servicen då ska kunna fungera är att det finns kompetenta tolkar och översättare. Något behov av service eller information på samiska språket har inte heller kunnat identifieras. I Skatteverkets rikstäckande skatteupplysning och i myndigheternas riksgemen- samma televäxlar finns ingen anställd som talar samiska. Efter gjorda kartläggningar inom norrlandsregionen framgår att det i dagsläget inte finns någon som talar samiska. För kronofogde- myndigheterna och för skatteregionen Gävle är resultatet det- samma. I samband med att de nya minoritetsspråklagarna införts har den egna personalen informerats. Det finns inga blanketter eller broschyrer på samiska. Skatteverket och kronofogdemyndig- heterna har emellertid haft en beredskap att genom tolkar och översättare tillmötesgå kravet på språklig service på samiska. Skat- teverket hävdar i övrigt att tillgången på tolkar och översättare är begränsad. Myndigheten ifrågasätter om det finns ett behov av en utvidgning av förvaltningsområdet. 
 Hittillsvarande kostnader för språklig service på samiska har varit ringa. Det saknas anledning att utifrån de krav som hittills ställts på Skatteverket anta att kostnaderna skulle öka nämnvärt. Kostnaden för en anpassning av skatteupplysningens talsvarsingång uppskattas till ca 300 tkr plus löner. 
  
 9.5.7 
  
 Tullverket 
  
 Tullverket säger att verksamheten har ett stort inslag av såväl myn- dighetsutövning som av service och upplysning. Den tidigare indelningen i geografiskt uttryckta ansvarsområden (regioner) har upphört. Istället är personal på olika orter nationellt ansvariga för 
 251 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 olika områden (sakområden, utredningens anm.) och regelområ- den. För att bedöma beredskapen nämns även att inom det före- slagna förvaltningsområdet finns tio gränstullstationer varav fyra är norska. De norska tulltjänstemännen utför arbete för Sveriges räk- ning och vice versa. Någon systematisk kartläggning av personal som talar samiska har inte gjorts. Inom verkets egen så kallade översättarpool finns ingen med samisk språkkompetens anmäld. En rundringning inom det föreslagna förvaltningsområdet visar att det inte finns någon samisk språkkompetens. Inget intresse eller öns- kemål har noterats om språklig service på samiska. Det omfattar såväl myndighetsutövning som ärenden av allmän service- och upplysningskaraktär. 
 Med hänsyn till den stora osäkerheten i efterfrågan är det svårt att göra någon bedömning över kostnadsökningen i dagsläget. Eftersom samisk språkkompetens saknas är alternativen att utbilda och nyanställa personal eller använda tolkar. För många funktioner finns nationellt ansvariga enheter varav de flesta är placerade i södra Sverige. Det innebär att man skulle behöva utbilda personal i samiska, anställa samiskspråkig personal eller använda tolkar. 
  
 9.5.8 
  
 Vägverket 
  
 Vägverkets nuvarande beredskap hanteras med hjälp av tolkar. Det finns ingen generell organisation för att lotsa personer med olika språk till speciella personer. Relativt färska kartläggningar av berörd personal inom myndighetsutövande funktioner visar att det inte finns någon samisktalande. Arbete med databas för bl.a. perso- nalens språkkunskaper håller på att tas fram. Hittills har det knap- past varit någon efterfrågan på service på samiska. Kunskapsprov och körprov på samiska för körkort har förekommit. På Vägverkets webbplats finns viss information på samiska. Vägskyltning på minoritetsspråk pågår. 
 Kostnadsökning beror på efterfrågans storlek och vilka krav som kommer att ställas på servicenivå. Vägverket räknar inte med att ha tillgång till egen personal utan hänvisar till system med externa tol- kar. För webbplatsen anges som exempel, att för år 2005 har medel endast kunnat avsättas för de mest nödvändiga uppdateringarna på andra språk än svenska och engelska. Längre handläggningstider befaras för ärenden där det behövs översättning och tolkning. 
 252 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 9.5.9 
  
 Överväganden 
  
 Min bedömning 
 : 
  
 Flera statliga myndigheter har redan i dag en skyldighet i sin myn- dighetsutövning att tillmötesgå en samiskspråkig service. Nguyen skapen för ett flertal av de statliga myndigheterna inför en utvidg- ning av förvaltningsområdet för samiska språket får dock anses begränsad. Trots olika försvårande omständigheter, bland annat organisatoriska, bör det finnas möjligheter att kunna hantera en utvidgning. Arbetet bör kunna utveckla tidigare gjorda lösningar. I ett inledande skede förutsätts att man överlag gör en klar analys av hur och var efterfrågan kan väntas uppstå. Det finns ingen anled- ning att inledningsvis genomföra stora kostnadskrävande åtgärder. 
 När det gäller statliga myndigheter med nationellt ansvar för olika verksamhetsområden kan det konstateras att dessa myndigheter, eller i vart fall regionala enheter eller undermyndigheter, redan i dag har i uppdrag att lämna viss service på minoritetsspråken i nuvarande förvaltningsområde för samiska i Norrbottens län. Dessa myndigheter bör i stor utsträckning kunna bygga vidare på tidigare gjorda erfarenheter och genomförda metoder. Detta gäller särskilt för framtagande av informationsmaterial på samiska och annan information som riktar sig till allmänheten. Gjorda översätt- ningar av allmänt material bör kunna användas i mycket stor omfattning. Information till egen personal bör fungera med nor- mala rutiner. 
 Vidare finns det anledning för de regionala myndigheterna att samordna sitt arbete. Genom att inventera befintligt material och samordna arbetet kan effektivitetsvinster göras. I frågor rörande framtagning av informationsmaterial bör myndigheterna även sam- råda med myndigheten som har nationellt tillsynsansvar för de samiska minoritetsfrågorna för att undvika dubbelarbeten. 
 253 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 SOU 2006:19 
  
 9.6 
  
 Sammanfattande överväganden 
  
 Min bedömning 
 : 
  
 Det finns möjligheter, trots en begränsad beredskap, för kommu- nala och statliga myndigheter samt domstolar att kunna hantera en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska språket till det syd- samiska området. Bedömningen gäller på lång sikt. Nuvarande lagstiftning och mitt förslag ger möjligheter till en anpassad service på samiska språket, särskilt för funktionerna vid myndighets- kontakt. 
 Sammantaget bedömer jag att det finns förutsättningar hos kom- munala och statliga myndigheter samt domstolar att hantera en utvidgning av förvaltningsområdet för samiska språket. Förutsätt- ningarna ser emellertid olika ut och den omedelbara beredskapen är starkt begränsad. Bristen på samiskspråkig kompetens är iögonfal- lande. Organisatoriska svårigheter anges i en del fall etc. 
 Det finns en insikt om att efterfrågan på samiskspråkig service inte kommer att öka på ett dramatiskt sätt. Jag delar denna upp- fattning. Som regel redovisas inga framträdande kostnader för den personliga myndighetskontakten i det korta perspektivet. Erfaren- heterna från Norrbottens län talar också för detta. Över längre tid verkar normala rutiner för kompetenshöjning och nyrekryteringar inom myndigheterna. Indirekt har ett par myndigheter uttryckt oro för tolknings- och översättningssituationen för samiska språ- ket. 
 Som naturliga åtgärder i det korta perspektivet kan i de flesta fall följande moment förutses: kartläggning av organisationens språk- kunskaper, information om minoritetsspråklagen till de anställda. Procedur för tolknings- och översättningshjälp. Rutiner som lotsar allmänheten vidare från receptionister, telefonväxlar och liknande kundmötande funktioner. Det viktiga är att det i de funktioner där allmänheten först möter myndigheten finns beredskap för att han- tera situationen. Om myndigheterna väljer att begränsa service på samiska till vissa tider och platser skall detta organiseras på ett sådant sätt att det tydligt framgår genom olika informations- kanaler. Rättighetsupplysning till allmänheten behöver tas fram. En sådan uppgift gäller för alla myndighetsutövande områden. 
 Vid en gradvis uppbyggnad av myndighetens resurser är det givetvis av vikt att analysera efterfrågad service. Var och hur kan den förväntas uppstå? Med en sådan behovsanpassad och successivt 
 254 
  
 SOU 2006:19 
  
 Möjligheter och beredskap att utvidga förvaltningsområdet för samiska språket 
  
 utbyggd service bedömer jag att det finns förutsättningar på sikt för att lagstiftningen kan implementeras med goda resultat. För förskoleverksamhet och äldreomsorg kan det inte uteslutas att viss omorganisation, nya scheman och rekryteringar behöver göras. 
 För större organisationer som statliga myndigheter med regio- nala eller lokala myndighetskontor, bör samordning kunna ske på ett praktiskt överkomligt sätt. Det kan röra sig om gemensamt material, information och olika typer av underlag. 
 Det åligger också föreslagen myndighet med tillsynsansvar för de samiska minoritetsfrågorna att underlätta implementeringen och att nationellt arbeta fram underlag för information m.m. I avsnitt 12.3 föreslås också att så kallade samiska språkcenter inrättas. Deras verksamhet skall kunna förstärka rådgivning och språkarbe- tet. 
 255