Förord 
 Landsbygdskommitténs uppdrag, att formulera strategier som leder till en långsiktigt ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar landsbygdsutveckling, är mycket omfattande eftersom praktiskt taget alla politikområden har betydelse för landsbygdens utveck- ling. 
 Det har gjorts olika analyser över den svenska landsbygdens utvecklingsförutsättningar som Landsbygdskommittén tagit del av, bland annat kan refereras till SOU 2003:29 Mot en ny lands- bygdspolitik. För att få ytterligare underlag inför olika över- väganden har kommittén bett olika författare ge sin syn på vissa, för landsbygden väsentliga, frågeställningar. I denna skrift redo- visas uppdragen, som vi hoppas, ska vara en källa till fördjupad kunskap och inspiration. Minnesanteckningar från Landsbygds- kommitténs rådslag, som genomfördes under våren 2005 återfinns också i rapporten. 
 Författarna svarar själva för innehållet i sina rapporter. 
 Författarna är: 
 King, Taylor, konsult inom lokal och regional utveckling 
 Douglas, Bond, professor vid  
 IT-universitetet 
  i Göteborg och forsk- ningschef vid Interactive Institute 
 Emanuelsson, Carroll, växtekolog med särskild inriktning mot kul- turlandskap och frågor som rör historisk ekologi 
 Forsberg, Carroll, kulturgeograf med forskningsinriktning mot Regional utveckling, Samhällsplanering, Genusperspektiv 
 Klaesson, Miller, utredare på Hall, Delgado, utredare på Jordbruksverket 
 Oremark, Martin, huvudsekreterare i Landsbygdskommittén 
 3 
  
 Förord 
  
 SOU 2006:106 
  
 Martinez, Hoffman, utredare på Glesbygdsverket 
 Svensson, Davis, forskare och expert i Landsbygdskommittén 
 Landsbygdskommittén publicerar förutom sitt slutbetänkande och denna rapportsammanställning även: 
  
 Lokala exempel från utvecklingsarbete på landsbygden och exempel från våra grannländer Verkligheten som kraftkälla 
  
 En strategi för landsbygdsforskning – underlag till Landsbygds- kommittén 
  
 En kortfattad populärversion av betänkandet: Se Landsbygden, Myter, sanningar och framtidsstrategier (SOU 2006:101) 
  
 Statens nya geografi – hur den statliga sektorns geografiska fördelning i landet har förändrats mellan 1986 och 2003. Detta är ett uppdrag som Landsbygds- och Ansvarskommittéerna gemensamt uppdragit till Högskolan i Dalarna 
  
 1  
 att utföra. 
 Stockholm i december 2006 
  
 Gutierrez 
 Crawford 
 Huvudsekreterare 
  
 1  
 Werner, Johnson och Carroll, Cunningham, (2006) Statens Nya geografi, Ansvarskommitténs skriftserie (Finns även i rapport 2006:21 i Länsstyrelsen Dalarnas rapportserie). 
 4 
 Innehåll 
  
 1 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk 
  
 landsbygd? .................................................................. 
  
 9 
  
 Globala utmaningar som påverkar svensk landsbygd ..................... 
  
 10 
  
 Påverkan på landsbygden.................................................................. 
  
 11 
  
 Energin en stor potential .................................................................. 
  
 12 
  
 Gruvor och skog med motsatta tendenser ...................................... 
  
 14 
  
 Strukturförändringarna behöver inte bara bli negativa................... 
  
 15 
  
 2 
  
 Sveriges landsbygdspolitik .......................................... 
  
 21 
  
 En blandning av jordbruks- och regionalpolitik samt lokala 
  
 beslut......................................................................................... 
  
 21 
  
 3 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? ............. 
  
 25 
  
 Motiv för regionala utvecklingssatsningar....................................... 
  
 26 
  
 Att värdera i efterhand inte helt enkelt............................................ 
  
 27 
  
 Ny policy efter  
 EU-inträdet 
  – resultatlös?...................................... 
  
 32 
  
 Blev det bättre efter 1999?................................................................ 
  
 34 
  
 Delegationer för två problemområden ............................................ 
  
 35 
  
 Från regionalpolitik till en politik för tillväxt ................................. 
  
 38 
  
 Bilaga.................................................................................................. 
  
 40 
  
 5 
 Innehåll SOU 2006:106 
  
 4 
  
 Trender i befolkningsutvecklingen ................................ 
  
 45 
  
 Folkmängdsförändringar................................................................... 
  
 46 
  
 Förändringar i åldersstrukturen........................................................ 
  
 47 
  
 5 
  
 Relationen stad – land ................................................ 
  
 49 
  
 En rumslig klyvning .......................................................................... 
  
 49 
  
 Omvandlingens dimensioner................................................... 
  
 50 
  
 En nationell symbol ................................................................. 
  
 52 
  
 Flöden och punkter ........................................................................... 
  
 52 
  
 Inte bara gemeinschaft ............................................................. 
  
 53 
  
 En statisk struktur förutsätter flöden ..................................... 
  
 54 
  
 Vardagslivsperspektiv........................................................................ 
  
 55 
  
 Landsbygden finns inte a priori – den görs......................... 
  
 55 
  
 Nya utmaningar ................................................................................. 
  
 56 
  
 Publicerade skrifter på temat (Inom ramen för 
  
 Mälardalsprojektet, vid Uppsala Universitet, 
  
 kulturgeografiska institutionen): ................................. 
  
 58 
  
 6 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden 
  
 på landsbygden .......................................................... 
  
 61 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader ............................................................ 
  
 61 
  
 Arbetsmarknaden på landsbygden ................................................... 
  
 68 
  
 Försörjningsstrategier i ett territoriellt perspektiv ......................... 
  
 70 
  
 Slutsatser ............................................................................................ 
  
 73 
  
 7 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande ....................... 
  
 75 
  
 Introduktion ...................................................................................... 
  
 75 
  
 Stad och Land .................................................................................... 
  
 76 
  
 Landsbygdens ekonomiska geografi................................................. 
  
 78 
  
 Platsbundna och små företag på landsbygden ................................. 
  
 83 
  
 Gröna näringar – naturvårdande företag.......................................... 
  
 87 
  
 6 
  
 SOU 2006:106 
  
 Innehåll 
  
 Lokala utvecklingskrafter ................................................................. 
  
 90 
  
 8 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare ................... 
  
 93 
  
 Inledning............................................................................................ 
  
 93 
  
 Analys av landsbygdsföretags finansieringssituation...................... 
  
 94 
  
 Slutsatser............................................................................................ 
  
 98 
  
 Genomförda förändringar ................................................................ 
  
 99 
  
 Förslag till strategier ....................................................................... 
  
 100 
  
 Åtgärder för en bättre kapitalförsörjning...................................... 
  
 101 
  
 Reflektioner..................................................................................... 
  
 103 
  
 Referenser........................................................................................ 
  
 105 
  
 9 
  
 Internet och landsbygden.......................................... 
  
 107 
  
 10 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling................. 
  
 111 
  
 Inledning.......................................................................................... 
  
 111 
  
 Argumentation för nya lösningar................................................... 
  
 112 
  
 Förförståelse........................................................................... 
  
 115 
  
 Framtiden ........................................................................................ 
  
 121 
  
 Modeller för framtiden ................................................................... 
  
 122 
  
 Strategi för genomförande.............................................................. 
  
 131 
  
 11 
  
 Landsbygdskommitténs rådslag 2005 ........................ 
  
 137 
  
 7 
  
 1 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 Hall 
 Globaliseringens påverkan av i första hand vår ekonomi men också av andra faktorer som politikens villkor och förutsättningar, kom- munikationernas utformning och effekter, samarbetet med andra länder, människors flyttrörelser, teknikutvecklingen inom skilda sektorer etc. har inte skett vid ett visst klockslag, en viss dag eller under en begränsad period. Globaliseringseffekterna är resultatet av en långsiktig förändring av hela vårt samhälle, där påverkan från andra länders och världsdelars utveckling spelar en allt större roll. Man kan dock säga att dessa effekter numera påverkar hela vårt samhälle i en betydligt snabbare takt än vi tidigare varit vana vid. Det blir allt färre områden i vår ekonomi, i vårt samhälle och i vår vardag som undslipper denna svårstyrda globala omvandling. 
 Utan att gå in alltför långt tillbaka i vår historia kan vi säga att Sverige under mycket lång tid haft ett stort utbyte med andra län- der från i första hand vår industrialiseringsstart under  
 1800-talet. 
  Redan under  
 1600-talets 
  första hälft fick vi emellertid som ett ex- empel påtagliga influenser på vår ekonomi utifrån. Invandringen från Vallonien i Belgien/Frankrike till våra järnbruk i östra Sverige utvecklade och stärkte de grenar av vår inhemska industri som bi- dragit allra mest till att utveckla både vår utrikeshandel och natio- nella ekonomi under flera hundra år (1). Utan dessa händelser kan- ske Sandvik AB, som byggts upp av bl.a. en mängd små bruk i denna del av Bergslagen, aldrig hade blivit ett världsledande stål- och materialföretag. Även om begreppet globalisering då inte var uppfunnet var vi en del av den globala handeln som främst ägde rum mellan utvecklade länder i väst. Idag domineras ekonomin av en annan del av den globala miljön. 
 Efter andra världskriget fick svensk naturresursbaserad industri ett nytt stort uppsving och kunde tillsammans med en växande  
 varvs-, 
 kemi-, 
  elektroteknik- och bilindustri lägga grunden till en växande och väl spridd materiell utveckling för hela befolkningen. 
 9 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 SOU 2006:106 
  
 Framgångarna på exportmarknaden var stora och många svenska företag har sedan dess stärkt sina positioner på viktiga delar av den idag alltmer dominerande globala ekonomin. Jag tänker på företag som Volvo, Ericsson, SKF, Scania, SCA osv. Utan en världsom- spännande, global marknad skulle aldrig ett litet land som Sverige kunnat nå så stora industriella framgångar som vi nu väl känner till. 
 Den globaliserade ekonomin har under senare år fått sitt upp- sving tack vare främst utvecklingen av data- och elektronikindu- strin, Internet, stora pensionsfonders och andra aktörers omfat- tande köp av aktier i en rad skilda länder, utländska företags köp av bl.a. svenska företag (Se t.ex. Volvo och Saab), ny liberaliserad lag- stiftning i flertalet utvecklade länder när det gäller ekonomins styr- ning och ägandet av finansiellt och realt kapital, EU:s och andra regionala ekonomiska zoners framväxt samt en allt starkare kon- sumtionsefterfrågan från en växande global medelklass. 
 Om man skall sammanfatta globalisering som begrepp och fak- tisk konsekvens kan man i all enkelhet säga att enskilda länder inte längre relativt suveränt kan bestämma ramarna för ekonomins ut- veckling och samhällets förändring på främst makronivån. Den globala konkurrensen och de internationella kapitalrörelserna samt dess ägare styr mer och mer ländernas ekonomiska grundvillkor. Människor, kapital, varor och tjänster rör sig över nationsgränserna och skapar nya ramar för den framtida utvecklingen av människor- nas totala levnadsvillkor. Dessa villkor har dock en stark tendens att dela upp världen i något vi kan kalla vinnare och förlorare. Kina och  
 EU-regionen 
  tillhör vinnarna vad gäller ekonomiska framsteg medan Afrika får bära en stor del av denna utvecklings baksida. Bland vinnarna finns dock inte bara vinnare och inte sällan medför ekonomisk tillväxt nya problem som gäller bl.a. miljö- och hälso- förändringar. 
 Globala utmaningar som påverkar svensk landsbygd 
 På global nivå skapar globaliseringen många radikalt nya utma- ningar på samhällslivets flesta områden. Vi får utmaningar som: 
 Att stora livsmedelsproducenter tar över en allt större del av livsmedelsmarknaden 
 Att globala livsmedelskedjor som  
 Wal-Mart 
  och Carrefour mer och mer dominerar ländernas livsmedelshandel, inte minst Harrington expansion i Sydostasien och Centralamerika 
 10 
  
 SOU 2006:106 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 Att Kina med sin politiska diktatur och ekonomiska effektivi- tet samt en del andra extrema lågkostnadsländer som Indien, Indonesien och Filippinerna hotar att ta över en stor del av i första hand  
 OECD-ländernas 
  rutinjobb men också en växande del av den globala produktionen av produkter som telefoner, bilar, fartyg etc. samt en ökad andel av tjänstemarknaden inom vissa sektorer som redovisning och fakturering 
 Att de ekonomiska och sociala klyftorna tenderar att öka i värl- den som helhet 
 Att miljöföroreningarna ökar i mångfald och alltmer påverkar människans hälsa 
 Att de stora multinationella bolagen får ett ökat inflytande över ländernas totala ekonomiska styrning och utveckling 
 Att strukturomvandlingstakten i världens produktionssystem ökar med stora sociala och ekonomiska effekter för enskilda länder, regioner och orter – inte minst i Västeuropa och USA 
 Att enskilda länder med välutvecklade, demokratiskt styrda ekonomier utsätts för sådana snabba omdaningar av näringsliv och arbetsmarknad att det blir allt svårare att lösa människors välfärdsfrågor med traditionella medel på nationell nivå. 
 Att arbetslösheten tenderar att långsiktigt öka i tidigare ekono- miskt gynnade länder. 
 En av EU:s grundläggande tankar är att genom ett avancerat sam- arbete mellan de idag 25 medlemsländerna skapa en motvikt till några av de negativa effekterna som globaliseringen för med sig. Tanken är också att lättare ta del av globaliseringens positiva sidor och göra EU:s länder mer konkurrenskraftiga gentemot andra regi- oner i världen. Samtidigt vet vi att dessa strategier även för med sig vissa negativa effekter för varje enskilt land. I Sverige finns jord- bruket inom de sektorer där påtagliga förändringar kan äga rum. Där jordbruket påverkas blir även landsbygden direkt berörd. 
 Påverkan på landsbygden 
 Hur har dessa redan inträffade förändringar påverkat svensk lands- bygd i olika avseenden? Vi kan t.ex. se hur ägandet av exempelvis svenska vidareförädlingsföretag inom livsmedelssektorn snabbt förändras. Svenska företag köps upp eller fusioneras med utländska storföretag. Vårt största mejeriföretag Arla ägs till stor del i prakti- 
 11 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 SOU 2006:106 
  
 Blankenship av Bennett ledande mjölkföretag och en konsekvens har bli- vit lägre avräkningspris till bonden men också ett mer konkurrens- kraftigt pris i butiken. Till det senare har även konkurrensen från de nya lågprisföretagen bidragit med bl.a. lågprismjölk från låg- kostnadsländer i Östeuropa. Detta påverkar direkt de svenska mjölkböndernas ekonomi och framtid. Hoten känns just nu star- kare än möjligheterna enligt många svenska bönders egna uttalan- den. 
 Idag utgörs drygt 15 % av livsmedelshandelns varor i butikerna av egna märkesvaror – s.k.  
 EMV-varor 
  (2). Nästa mål är 25 % (3). Dessa har ofta sitt ursprung i stora  
 grönsaks-, 
  jordbruks- eller livsmedelsförädlingsföretag på den europeiska kontinenten. Här får de stora grossisterna i Sverige lägre inköpspriser än på hemmaplan, vilket gör att de svenska bönderna och andra livsmedelsproducen- ter får svårare att sälja sina varor med sämre intäkter och minskad produktion som följd. Många svenska mjölkbönder har redan givit upp p.g.a. dessa nya villkor som i stor utsträckning bestäms utanför Sverige och i stora bolag i andra länder. Vilka står eventuellt här näst på tur att drabbas – köttbönderna eller de inhemska mejeri- erna? 
 EU:s planerade nya jordbrukspolitik med påtagligt lägre subven- tioner till producenterna kan få betydande konsekvenser för det svenska jordbruket och de svenska konsumenterna. Positiva effek- ter kan bli att lantbruksföretagen och de gemensamt ägda företagen tvingas att specialisera sig och inrikta sig på kvalitetsvaror med större förmåga att klara sig på en konkurrensutsatt marknad. Svensk livsmedelsexport har ökat relativt kraftigt på  
 EU-markna- 
  den de senaste åren (4). Den krympande bondeskaran tvingas också att diversifiera sin produktion och verksamhet, vilket kan skapa en säkrare och högre intäktsnivå för kvarvarande lantbrukare i framti- den. 
 Energin en stor potential 
 Behovet av att ersätta olja och kol eller fossila bränslen med förny- bar energi kan också ge lantbrukarna och skogsägarna större in- täktsmöjligheter än idag och samtidigt bidra till en avsevärt bättre luft- och vattenmiljö. Det finns inom böndernas egen organisation beräkningar som visar att fastbränslen, rapsoljor, biogas och andra biobränslen på enbart fyra år skulle kunna skapa 25 000 nya jobb på 
 12 
  
 SOU 2006:106 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 landsbygden landet runt om de gröna producenterna får samma villkor som andra framgångsrika näringar (5). Om landsbygdens tusentals småföretag tar sig an utmaningen att utveckla den nöd- vändiga tekniken och utrustningen för en ny svensk och exportin- riktad bioenerginäring blir summan jobb sannolikt den dubbla. 
 Till de negativa riskerna och effekterna hör onekligen hoten mot det öppna landskapet. Vårt öppna landskap är redan idag direkt hotat genom den snabba nedläggningen av aktiva jordbruk och främst jordbruk med djurhållning. I regioner som Dalarna, Hälsingland och Värmland ser vi idag att landskapet fylls av träd och buskar i spåren av tidigare intensivt brukade åkrar och ängar. I norrlandslänen har denna utveckling gått mycket hastigt. Effek- terna av ett igenväxt landskap kan bli mindre attraktiva boende- miljöer, ökad svårighet att utveckla besöksnäringarna och en fort- satt minskning av befolkningen i berörda områden. 
 Även här finns dock vissa motmedel som ett ökat bruk av be- tande köttdjur, vilket vi ser många exempel på i hela landet och inte minst i de tre nämnda länen. Utrymmet för en ökad svensk nöt- köttsproduktion är relativt stort och med hjälp av globaliseringen kanske de idag mycket konkurrenskraftiga köttpriserna i bl.a. Brasilien blir lättare att utmana från svenska bönders sida inom en tioårsperiod framåt. 
 Men utmaningen på detta område är onekligen stor och det tar lång tid att skapa verksamheter och företag som hindrar en ökad igenväxning och eventuellt återtar tidigare öppna landskapsmiljöer. På lång sikt kan dock den ökade efterfrågan på livsmedel i världen komma att gynna regioner som Norden med en relativt oförstörd biologisk produktionsmiljö. Då krävs dock att de svenska åkrarna inte görs långsiktigt obrukbara. 
 Till hoten hör också att den småskaliga livsmedelsförädlingsin- dustrin får tuffare villkor i och med att lågkostnadsländer som t.ex. Uruguay, Brasilien och Ungern och senare säkert också andra idag mindre utvecklade ekonomier ökar sin export av köttråvaror till Sverige. De svenska företagen inklusive aktiva lantbrukare får svå- rare att konkurrera prismässigt och svårt att stå emot de större le- verantörerna till livsmedelskedjorna (6). Det senare gäller även producenter av t.ex. bröd, bär, frukt och andra råvaror. Det går vis- serligen att öka försäljningen till den lokala marknaden utanför de stora städernas detaljhandelsområden men sammanlagt kan dessa små marknader inte ersätta det som främst går förlorat till de större detaljhandelsföretagen. Axfood, som tidigare via Hemköp endast 
 13 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 SOU 2006:106 
  
 köpt svenska råvaror till sina butiker, förändrade denna policy för drygt ett år sedan med följden att importen av främst kött ökade kraftigt. 
 Gruvor och skog med motsatta tendenser 
 Landsbygden påverkas givetvis på flertalet samhällssektorer av det faktum att den globala ekonomin och dess drivkrafter blir allt star- kare och gör nationella och regionala styrmedel mindre effektiva i att uppnå de mål som befolkningen i skilda delar av landsbygden har högst upp på sina prioriteringslistor. 
 En högst oväntad näringsutveckling har plötsligt och tack vare den globala ekonomiska utvecklingen satt kommuner som Storuman, Malå och Lycksele på den svenska kartan. Aldrig någon- sin har prospekteringsverksamheten i den svenska berggrunden varit så intensiv som idag och det gäller både basmineraler som järn och eftersökta industrimineraler som vanadin. 
 Efterfrågan på stål och andra konstruktionsmateriel i bl.a. Kina, Indien, Japan men också i andra industri- och investeringstunga länder som Östeuropa har lett till en intensiv jakt efter fler och större fyndigheter i Sverige och har redan bidragit till att minska utflyttningen från och stimulera inflyttningen till Norrlands inland. Nedgången av antalet sysselsatta i gruvnäringen har avstannat och f.n. pågår en expansion av gruvnäringens serviceinriktade underle- verantörer där antalet jobb ökar mycket snabbt. 
 Den svenska skogsnäringen ökar i motsats till gruvnäringen inte sina sysselsatta. Storskaliga anläggningar kräver allt färre anställda. Pappersmaskin 11, som nyligen installerats i Kvarnsvedens pap- persbruk i Borlänge, innebär att totalproduktionen av papper ökar cirka 50 % samtidigt som antalet sysselsatt kan komma att minska med ungefär 200 personer. De svenska storföretagen som SCA och Stora Enso skapar i ökad omfattning nya produktionsanläggningar i länder och regioner med snabbväxande trädarter (bl.a. i Brasilien), vilket minskar behovet av produktionskapacitet i Sverige eftersom varorna säljs på hela den globala marknaden. 
 Råvarorna till pappersmassa- och pappersindustrin i Sverige tas i allt högre grad från östra Europa med Ryssland som den stora råva- rubasen till kostnader som svenska leverantörer inte kan åstad- komma. Detta minskar avverkningen inom landet och de syssel- satta i näringen. Landsbygden tappas på försörjningsmöjligheter. 
 14 
  
 SOU 2006:106 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 Å andra sidan finns det möjligheter att motverka dessa tendenser via en långt driven vidareförädling. Den svenska timmerhusindu- strin tillhör dessa viktiga förädlare i likhet med en växande grupp småskaliga möbel- och designföretag, inredningsföretag, avance- rade snickeriföretag m.fl. Kostnadsnivån i dessa ofta landsbygdsba- serade företag kan på kort sikt vara en nackdel på exportmarknaden men på längre sikt kan det internationella trycket på Västeuropas relativt höga lönenivåer samt löneökningar i den nya världen leda till att vi får en förnyad konkurrenskraft i bl.a. de nordiska län- derna. 
 Om skogsnäringen krymper kan detta också vara en ny möjlig- het på både kort och lång sikt. Förändringen kan medföra att sko- gen blir mer användbar för turism och rörligt friluftsliv men också för ett ökat byggande av fritidshus och permanentbostäder. Turis- men växer kraftigt i skogslänen både i ekonomiskt värde och som arbetsmarknad. 
 Strukturförändringarna behöver inte bara bli negativa 
 Som framgår av några stycken ovan kan globaliseringen, främst på längre sikt, medföra nya möjligheter som motverkar en del av de negativa effekterna. På längre sikt kan en större marknad och större möjligheter att exportera även bidra till att Sverige som helhet får nya jobb och ökade intäkter. Om dessa nya möjligheter kan väga upp de åtminstone på kort sikt mycket tydliga nackdelarna är det oerhört svårt att uttala sig om. Som i alla spel finns det dock en möjlighet att vissa regioner och grupper av befolkningen vinner medan andra tillhör de som förlorar intäkter, jobb och framtids- hopp. 
 De negativa effekter vi ser idag utöver ovan nämnda är i första hand att vissa tillverkningsjobb flyttas över till lågkostnadsländer, vilket företrädesvis drabbar industritunga regioner och kommuner före orter med en större andel tjänstenäringar. Vi ser också att bl.a. timmerhusföretagen de senaste åren fått en ökad konkurrens från låglöneländerna i Östeuropa, vilket kan slå ut ett flertal små husfö- retag på landsbygden. En ökad andel av våra lastbilstransporter tas över av utländska företag och utlandsbaserade chaufförer i syfte att minska transportkostnaderna och öka vissa svenska speditionsfir- mors konkurrenskraft. 
 15 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 SOU 2006:106 
  
 Andra fullt synliga effekter av globaliseringens följder i Sverige är att lokala, företrädesvis små företag får allt svårare att konkur- rera om offentliga upphandlingar från kommuner, landsting och statliga organ. Detta betyder att landsbygden förlorar ett antal små företag som har svårt att stå emot svenska och utländska storföre- tag när det gäller en hel del varor och tjänster. På vissa områden som livsmedelsinköp till lokala skolor och daghem har ett par kommuner dock lyckats finna modeller för att underlätta för små lokala företag att vara med i en kamp på mer lika villkor. 
 I huvudsak kan man säga att landsbygden på kort och kanske också medellång sikt med tydliga exempel sedan flera år tillbaka tillhör de regioner som verkar förlora mest på den globaliserade ekonomin. Vinnarna ser ut att ha sin lokalisering i större tätortsre- gioner. Som redan sagts kan läget på längre sikt bli annorlunda och det självklara målet måste vara att landsbygdens alla aktörer gemen- samt försöker avvärja hot och skapa nya möjligheter för att ut- veckla landsbygdens alla positiva resurser. Att använda skogsråvara och nya energigrödor för att ersätta oljan kan som vi redan sagt medföra nya fördelar för landsbygden. 
 Det är dock en kamp mot klockan att kunna ställa om till- träckligt snabbt och samtidigt bygga upp en mer hållbar eller uthål- lig samhällsstruktur. Det som försvårar en omställning till att maximalt försöka använda globaliseringen till en mer positiv ut- veckling är det faktum att landsbygden i Sverige redan nu håller på att förlora en stor del av förutsättningarna för att kunna skapa en offensiv utvecklingsstrategi. Infrastrukturen sviktar, de statliga jobben tunnas ut i antal och kvalitet och den statliga medborgar- servicen försämras i jämn takt. 
 Därtill kommer att landsbygdshushållens transportkostnader höjs relativt ofta, sjuk- och hälsovården centraliseras till färre plat- ser, flera kommuner och landsting har en försämrad ekonomi, hög- skolorna och universiteten minskar andelen unga och välutbildade i många landsbygdsdistrikt, de nya tjänstejobben skapas mest i större städer och åldersstrukturen är på flera håll på väg att försvåra en positiv utveckling av landsbygden. 
 En slutsats av detta är att landsbygdens utvecklingsmöjligheter måste förändras via den nationella och  
 EU-inriktade 
  strukturpoli- tiken om globaliseringens positiva möjligheter skall ha en chans att bidra till dessa regioners positiva framtid. I annat fall kan struktur- omvandlingen bli oss alltför övermäktig i vissa orter, regioner och näringar. 
 16 
  
 SOU 2006:106 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 Samtidigt måste man hålla i minnet att landsbygdsbefolkningen måste bli medveten om sina egna möjligheter att via egen kunskap, egna produktionsanläggningar, eget kapital, lokala råvaror och ett konstruktivt samarbete skapa nya företag och jobb inom gamla och nya näringar. Den unika utvecklingen i Gnosjö, Skellefteå, Ovan- åker/Bollnäs, Siljansregionen m.fl. exempel visar att sådana föränd- ringar både varit och även i framtiden bör vara fullt möjliga att rea- lisera. 
 Att betrakta globaliseringen som en opåverkbar, mystisk och ointaglig förändringsmaskin tjänar bara de krafter som står med armarna i kors inför alla nya problem och utmaningar som dyker upp. Ett motsatt förhållningssätt innebär att man tar tjuren vid hornen och tillsammans med andra människor bygger upp nya strukturer och nya användningsområden för de många positiva re- surser som landsbygden hyser. I valet mellan dessa båda alternativ kan landsbygdsbefolkningen knappast tveka! 
 17 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 SOU 2006:106 
  
 Källor – specifika 
  
 1. 
  
 Här finns en intressant parallell 300 år senare då en stor grupp av människor från Finland under främst 1950- och  
  
 1960-talen 
  flyttade in till bruksorterna och deras järn- och stålverk i Johnson slagen och gjorde det möjligt för bruken att växa genom skiftarbete och större bemanning 
  
 2. 
  
 Uppgift från Svensk Handel och Konsumentverket 
  
 3. 
  
 Uppgift från Konsumentverket 
  
 4. 
  
 Uppgift från SCB 
  
 5. 
  
 Se bl.a. pm från LRF, Förnybar energi från jord- och skogs- bruket ger nya affärer och bättre miljö, februari 2005 samt pm från 2006, Vi kan ge Sverige ny energi och 35 000 nya jobb. Se även Kommissionen mot oljeberoende och dess rapport från juni 2006, På väg mot ett oljefritt Sverige 
  
 6. 
  
 Se bl.a. rapport 2005/06:RFR3 från Miljö- och jordbruksut- skottet, Förutsättningar för småskalig livsmedelsproduktion 
  
 Källor – allmänna 
  
 1. 
  
 Morris, Globalisering – kommunikation och moderni- tet, Studentlitteratur Lund 2004 
  
 2. 
  
 Brown, Globalisering och global rättvisa, Student- litteratur Lund 2004 
  
 3. 
  
 Mörtvik Cuevas, Turboekonomin – Den globala kampen om jobb och välfärd, TCO:s förlag Falun 2006 
  
 4. 
  
 Andersen, Det tysta kriget – Olja, makt, kontroll, Na- tur och Kultur Stockholm 2006 
  
 5. 
  
 Jacobs, Global utmaning – Så blir också Sverige vin- nare, Bender 2006 
  
 6. 
  
 Snyder  
  
 Hans-Peter 
   Jones, Globaliseringsfällan 
 – Angreppet på demokrati och välfärd, Munoz och Symposion (svenska utg.) Stockholm 1997 
  
 7. 
  
 Thörn Garcia, Globaliseringens dimensioner – Nationalstat, världssamhälle, demokrati och sociala rörelser Atlas förlag Avesta 2004 
  
 8. 
  
 Hedengren Uriel, Globalisering – hot eller möjlighet?, Natur  Kultur Eskilstuna 2006 
  
 9. 
  
 Regeringens skrivelse 2005/06:204, Sveriges politik för global utveckling, UD Stockholm 2006 
  
 18 
  
 SOU 2006:106 
  
 Vilka är de globala utmaningarna mot svensk landsbygd? 
  
 10. 
  
 Pearson, Globalization – The Human Consequen- ces, Cambridge Polity Press 1998 
  
 11. 
  
 De Vylder Castro, Utvecklingens drivkrafter – Om fattigdom, rikedom och rättvisa i världen, Forum Syds förlag, 2002 
  
 12. 
  
 Romero, One World. Ready or Not. The Magic Logic of Global Capitalism, Dorsey 1997 
  
 19 
 2 Sveriges landsbygdspolitik 
 Hall 
 En blandning av jordbruks- och regionalpolitik samt lokala beslut 
 När man tar del av officiella dokument kring Sveriges landsbygds- politik finner man många bevis på en påstådd självklar och exakt koppling mellan begreppen jordbruks- och landsbygdspolitik trots att begreppet landsbygdspolitik rimligen bör omfatta alla de vä- sentliga instrument som påverkar landsbygdens vardagsliv, föränd- ringar och framtid. Att jordbrukspolitiken har en väsentlig och i många delar av Sverige en avgörande betydelse för landsbygden och landsbygdspolitiken är också sant samtidigt som man måste notera att jordbrukets roll i både Sveriges och landsbygdens totala eko- nomi klart minskar. Utan stora investeringar i breda infrastruktu- rella funktionssystem kan jordbruket knappast utvecklas och landsbygdens framtida intäktsbehov garanteras. 
 Jordbruket med tillhörande skogsbruks- och trädgårdssektorer har under århundraden format det svenska landskapet samt en stor del av dess miljömässiga, sociala och kulturella struktur och värden. Det öppna landskapet, som kanske mest av alla landsbygdens många kvaliteter drar till sig nya invånare och nya näringar, är en nästan entydig effekt av ett effektivt och i många stycken högkva- litativt verkande jordbruksföretagande. Därför har jordbrukspoliti- Blankenship också haft stor betydelse för hur landsbygden utvecklats och de framtidsinriktade utvecklingsmöjligheter som utgör en del av landsbygdens stora potential. 
 Om man ser till landsbygdsutvecklingen i skilda delar av landet finner vi att jordbrukat med tillhörande binäringar har olika roller i skilda regioner. I norra Sverige finns visserligen ett aktivt jordbruk efter de stora älvdalarna och Norrlandskusten men andelen verk- samma personer och jordbrukets bidrag till regionernas BNP minskar. Andra näringar bär mer och mer upp den totala syssel- sättningen och bosättningen. Detta gäller i hög grad även industri- 
 21 
  
 Sveriges landsbygdspolitik 
  
 SOU 2006:106 
  
 bältet norr om Mälardalen i Bergslagen med näromgivningar. Söder om dessa regioner har jordbruket en fortsatt stor och ofta avgö- rande betydelse för landsbygdens samlade kvaliteter. 
 När den statliga regionalpolitiken fick en mer ambitiös och re- sursrik utformning i mitten av  
 1960-talet 
  var ett av motiven att er- sätta kraftigt minskad sysselsättning inom jord- och skogsbruket med andra jobb och näringar. Regionalpolitiken inriktades för 40 år nästan enbart på att utveckla skilda industrigrenar i Norrlandslänen och Bergslagen via stöd till flyttning av befintliga företag i vad som kallades överhettade områden i syfte att lösa en växande arbetslös- het och att ge dessa regioner ett mindre konjunkturkänsligt när- ingsliv. 
 Efter hand fick även den offentliga servicen en större roll i den statliga politiken via expansion av den offentliga sektorn där kom- munernas verksamhet kraftigt byggdes ut parallellt med att staten själv utvecklade ett mer geografiskt spritt servicesystem. Detta skedde främst under 1960- och  
 1970-talen. 
  Regionalpolitiken in- riktades därefter mot en kraftig utbyggnad av högskoleväsendet, mot att stödja lokala initiativ och lokalt entreprenörskap samt mot infrastruktursatsningar inklusive  
 1980-talets 
  paketpolitik. Utan dessa utvecklade och bredare satsningar som marginellt sett påver- kade landsbygden allra mest hade jordbrukspolitiken haft svårt att relativt ensam svara för en fungerande landsbygdspolitik. Den se- nare handlar dock i praktiken mest om summan av hela den offent- liga sektorns investeringar och driftutgifter. Dessa satsningar be- stämmer i sin tur i hög grad de privata och kooperativa sektorernas investeringar vad gäller storlek och lokalisering. 
 Om jordbrukspolitiken med binäringar hade en huvudroll för den faktiska landsbygdspolitiken fram till  
 1960-talets 
  början – den tunga infrastrukturpolitiken med vägar, järnvägar, flyg och tele- satsningar har i ökad utsträckning under hela  
 1900-talet 
  naturligtvis haft en allt viktigare roll för hela samhällets utveckling oavsett om det gäller större tätortsregioner eller landsbygd – kan vi säga att den statliga regionalpolitiken med nationella utvecklingsplaner för tunga och strukturbildande samhällsinvesteringar inklusive regio- nala s.k. länsplaner övertog denna roll fram till  
 1980-talets 
  början. 
 I den tredje fasen fick kommunerna en allt aktivare roll för att behålla men också stödja nyskapandet av verksamheter och jobb på landsbygden med kommuner som Bräcke, Pajala, Everett, Arvika, Hällefors, Älvdalen, Orsa m fl. som viktiga föredömen för andra landsbygdsdistrikt. Byarörelsens framväxt i slutet av  
 1980-talet, 
  
 22 
  
 SOU 2006:106 
  
 Sveriges landsbygdspolitik 
  
 med i vissa regioner rötter från flera tidigare decenniers arbete, skall inte förglömmas som en viktig vattendelare mot tidigare peri- oder av folklig passivitet. 
 Denna stora att allt bredare rörelse fick en extra skjuts i och med Sveriges medlemskap i EU där mål  
 5b-satsningar 
  blev ett startskott för ett allt intensivare utvecklingsarbete i hela landet. Den fjärde fasen i de offentliga organens landsbygdsinriktade policy innebar bl.a. att landsbygdens människor nu fick instrument, motivation och ökade resurser för att försöka vända utvecklingen när det gäller boende, arbete, service, utbildning och kommunikationer. Vi fick särskilda miljö- och strukturprogram för landsbygden efter 1995, där jordbruksfonden och jordbrukspolitiken fick nya, komplette- rande uppdrag och en injektion till mer aktiva insatser för att be- vara och utveckla landsbygdens och jordbrukets alla positiva kvali- teter. 
 Kommissionen godkände i slutet av 1995 ett särskilt miljöpro- gram enkom för jordbruket och vi fick en av grunderna för ett mer uthålligt bruk av de svenska natur- och kulturresurserna. Trots dessa nya villkor var det inte alltid så att vare sig kommuner eller län enligt undersökningar gjorda av Glesbygdsverket upprättade särskilda program för landsbygdsområdenas utveckling med en sammanhållen policy för distrikten utanför centralorten. Detta se- nare har uppenbarligen förändrats under senare år i och med Bryan stöden från år 2000 och arbetet med Leader. Exempel på lyckade landsbygdssatsningar har blivit allt fler under  
 2000-talet. 
  Utvärde- ringarna från ITPS visar trots detta att arbetsmarknaden på lands- bygden knappast förändrats av strukturfondspolitiken under 1990- talet. De enskilda projektens effekter sägs ha varit kortsiktiga och avklingat efter dess avslutning. 
 På kort sikt kan det utan tvivel vara svårt att konstatera vilka långsiktiga effekter de tidiga  
 EU-stöden 
  kan ha fått. Den aktivitet som  
 Leader-grupper, 
  byaföreningar och landsbygdens kommuner idag visar upp på landsbygden i hela landet är dock ett tydligt tecken på att landsbygden håller på att både upptäcka, stärka och förädla sin breda utvecklingspotential. I de regionala tillväxtavtalen med start 1990 och tillväxtprogrammen därefter har landsbygden fått en ökad prioritet och i exempelvis det första tillväxtavtalet för Siljansregionen gavs landsbygden, jordbruket och dess förädlings- verksamhet, den småskaliga livsmedelsindustrin, det öppna land- skapet och stödet till turismen samt nya tjänstenäringar en huvud- roll i det framtida utvecklingsarbetet. 
 23 
  
 Sveriges landsbygdspolitik 
  
 SOU 2006:106 
  
 Agenda  
 2000-politiken, 
  där man band ihop en mer medveten miljöpolitik med jordbrukets inriktning mot ökad hållbarhet, blev en av de viktiga förändringarna av jordbrukspolitiken i början av detta sekel. EU:s Mål  
 1-stöd 
  fick positiva effekter för landsbygds- utvecklingen i norra Sverige. Vi fick även ett nytt nationellt finansi- erat stöd till landsbygden i norr (där vi f.ö. har en lång svensk tra- dition) genom ett särskilt norrlandsstöd till jordbruket och nya resurser för att utveckla Leader även om merparten denna gång hamnade i södra Sverige. 
 I det nya  
 Leader-programmet 
  för perioden  
 2007–2013 
  kommer  
 Murray 
  sannolikt att finnas i hela landet. De kan tillsam- mans med kanske i första hand kommunernas ökade intresse för landsbygdens utveckling och dess ökade attraktivitet för inflytt- ning från storstäderna bidra till att vi får en mer aktiv och resultat- givande landsbygdspolitik de kommande åren. Resurserna för axel III kan dock bli knappa i relation till behovet av utvecklingsinsatser och därför behövs en diskussion om nationella tillskott för att säkra en positiv, integrerad helhetspolitik för den svenska lands- bygden 
 24 
  
 3 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 Hall 
 Den mer ambitiösa statliga regionalpolitiken startade i början av  
 1960-talet 
  men regionalt viktiga statliga investeringar har givetvis en längre historia trots att riksdagen så sent som på  
 1940-talet 
  ifrå- gasatte särskilda insatser för att underlätta trafik i Bottenviken året om. På  
 1950-talet 
  diskuterade man flyttning av kapital istället för omflyttning av arbetskraft men både LO och den sittande reger- ingen vågade inte riktigt tillmötesgå kraven på investeringar i infra- struktur och nya företag i främst det industrifattiga Norrland. Opinionen inom inte minst arbetarrörelsen och bonderörelsen blev under slutet av  
 1950-talet 
  så stark att landshövding Salas fick i uppdrag att se om det inte gick att flytta jobb istället för männi- skor. 
 Den s.k. Näslundska utredningen (1), som kom 1963, lade grun- den till en mer offensiv och aktiv regionalpolitik som sedermera kom att kallas regional utvecklingspolitik under  
 1990-talet 
  trots att det i huvudsak var en gren på den gamla regionalpolitiska träd- stammen. Den första propositionen (2) i detta nya spår ledde 1965 till en start av aktiva statliga insatser för att försöka vända eller åt- minstone dämpa de stora flyttströmmarna från norra till södra Sverige. Bland instrumenten märktes lån och bidrag till företag som ville flytta in i det s.k. stödområdet och ekonomiskt stöd till yrkes- utbildade personer som önskade flytta norrut. 
 Därefter följde en rad propositioner under åren med en tydlig slutpunkt i början av  
 1980-talet, 
  då de s.k. sammanhållna regional- politiska paketen till bl.a. Norrbotten, Bergslagen och varvsor- terna efter västkusten satte punkt för en traditionell stödpolitik i lite större skala. Under resten av  
 1980-talet 
  utökade staten sina an- strängningar med början i en proposition från 1981 (Fälldinreger- ingen) för att främja lokala och regionala initiativ som grund för statliga medfinansieringar av en rik flora av lokalt viktiga framtids- investeringar. Under  
 1990-talet 
  blev infrastruktursatsningar något 
 25 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 av en självklar linje för att försöka vända utvecklingen i ekonomiskt eftersatta regioner samtidigt som EU:s strukturfonder projektifie- rade våra regionala drömmar (se bilaga nr 1 om Regionala ideolo- gier m.m. i kortformat). 
 Dessa principer har i stort förstärkts under  
 2000-talet 
  där staten mer spelar rollen av medaktör och finansiär än drivande struktur- skapare. Betydelsen av en uthållig och stark infrastruktur betonas alltmer i likhet med kommunernas och regionernas egenansvar för en positiv regional och lokal utveckling. 
 Motiv för regionala utvecklingssatsningar 
 Att göra regionala satsningar i regioner med svåra strukturom- vandlingar har inte alltid varit enhälligt uppbackade av hela Riksda- gen till skillnad från situationen i Norge, där det ända sedan 1950- talet funnits en stark koncensus kring omfördelning av vissa resur- ser för att minska de regionala obalanserna i sysselsättning och näringsstruktur (3). 
 De övergripande argumenten för regionalpolitik eller numera re- gional utvecklingspolitik, där man allt oftare lägger till utvecklings- och tillväxtpolitik, skulle kunna formuleras så här: 
 att vi tillgodoser starka demokratiska krav på att alla regioner skall få sin chans till en positiv utveckling 
 att vi skapar en mångfald av levnads- och kulturmönster som be- rikar hela samhället 
 att vi tillvaratar så mycket som möjligt av allt nedlagt samhälls- kapital i landet 
 att vi gör det möjligt för kommande generationer att välja fler samhällsmönster eller livsformer utifrån nya värderingar om vad ett bra samhälle är 
 att vi minskar riskerna för en överexploaterad miljö och gör det möjligt att bruka vår naturmiljö och våra naturresurser på ett håll- bart och miljöriktigt sätt. 
 I den mer kortsiktiga och praktiska politiken har argumenten för statliga regionala satsningar kanske inte alltid varit så principiella utan det har oftast handlat om snabba krav på kompensationsinve- steringar när en kommun – gäller även stora kommuner som Göteborg, Trollhättan, Borlänge, Norrköping, Borås och Malmö och inte bara befolkningstunna bruks- eller landsbygdskommuner som Hällefors, Ljusnarsberg och Munkfors – förlorat sitt största 
 26 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 företag, sitt regemente eller annan viktig verksamhet som sjukhus och statlig serviceanläggning. 
 Att värdera i efterhand inte helt enkelt 
 Att värdera perioden från 1965, då vi fick den första mer genom- tänkta regionalpolitiska handlingsstrategin, fram till våra dagar är inte helt enkelt. Med facit i hand kan man säga sådant som utan dagens erfarenheter var omöjligt eller ointressant att formulera för 20 till 30 år sedan. Omvärlden har förändrats så mycket under dessa 40 år vad gäller näringsstruktur, finansiell infrastruktur, glo- balisering av ekonomin och människors värderingar att vi idag måste använda ett helt annat tänkande och helt annorlunda instru- ment för att lösa grundläggande regionala obalanser jämfört med  
 1960-talets 
  perspektiv och aktörer på samtliga planeringsnivåer. 
 När man analyserar den regionala politiken under en längre pe- riod är det viktigt att säga att många olika typer och parallella of- fentliga insatser beslutats utifrån ett regionalt perspektiv utöver de mer näringsinriktade statliga insatserna, vilka brukar vara de som vi mest kommenterar och drar slutsatser ifrån när vi i efterhand ger den statliga regionalpolitiken ett visst betyg. I denna promemoria diskuterar vi både den stora regionalpolitiken, som utgörs av hela den statliga budgetens samlade geografiskt relaterade effekter, samt den lilla regionalpolitiken, som inskränker sig till statens i huvud- sak företagsinriktade regionalt styrda medelsarsenal. 
 Det man därutöver måste ta med i en mer helhetsorienterad re- gional analys är de regionala och lokala insatserna som görs av landsting, regionala självstyrelseorgan samt de 290 kommunerna. Utan dessa senare insatser skulle en stor del av det statliga stödet inte fungera särskilt väl eftersom det ofta är den lokala/regionala miljön som avgör en satsnings kvaliteter och långsiktiga effekter. Under de senaste 15 åren måste man dessutom även inbegripa de ideella insatserna på lokal nivå utan vilka många offentliga sats- ningar knappast kan fungera enligt antagna mål. 
 SmåKom tillhör de aktörer som gjort översiktliga utvärderingar av regionalpolitiken fram till  
 2000-talets 
  början med början i pro- position 185 från 1964. Kring de generella erfarenheterna har SmåKom bl.a. uttalat (4): 
 att den offentliga sektorn under i första hand  
 1970-talet 
  byggts ut på ett regionalt relativt medvetet sätt och främst gynnat de regio- 
 27 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 ner som genom sin tidigare ensidiga näringsstruktur har haft och fortfarande har de största  
 omställnings-, 
  sysselsättnings- och be- folkningsproblemen 
 att de regionala högskolorna – inte minst under  
 1990-talet 
  – på ett mycket positivt sätt svarat upp mot regionernas krav på fler välut- bildade mänskor samtidigt som de bidragit till en större mångfald av olika näringslivs- och servicesatsningar 
 att de s k fria regionala utvecklingsmedlen från början av 1980- talet haft en stor betydelse för att främja den lokala kreativiteten i hela landet 
 att det kommunala skatteutjämningssystemet skapat en i huvudsak bra kvalitet på välfärdsinstitutionerna och dess tjänster i så gott som samtliga kommuner och sannolikt varit den allra viktigaste förutsättningen för att minska landets regionala obalanser 
 att det statliga stödet till tjänsteföretagen och utbyggnaden av tele- nätet under den senaste tioårsperioden gjort det möjligt att idag kunna utföra kvalificerade tjänster i samtliga regioner och förlägga traditionellt centrala funktioner till små orter på landsbygden. 
 Idag skulle man kunna tillägga bl.a. följande punkter sett i ett lite bredare perspektiv: 
 Av de statliga företagsinriktade stöden har transportstödet fun- gerat relativt väl. Transportstödet från mitten av  
 1970-talet 
  vars syfte har varit att utjämna transportkostnaderna mellan olika regioner mätt i relation till den svenska marknadens tyngd- punkt har av företagen själva bedömts vara av stort värde. Det har framförallt hjälpt företagen inom bl.a. Träindustrin att konkurrera effektivare i södra Sverige 
 Möjligheten att stödja små skolor med start i mitten av 1970- talet har haft en icke obetydlig effekt när det gäller att behålla små skolor på landsbygden trots ett litet elevunderlag. Drevdagen. Markitta och Västerljung var aktuella fall på 1970- talet som berördes av detta beslut. Under  
 1990-talets 
  kris i den offentliga ekonomin kunde dock de tidigare regionala besluten inte hindra en relativt omfattande nedläggning av små skolor på landsbygden i hela landet 
 Långsiktigt inriktade utvecklingssatsningar som rymdcentrat i Kiruna och biltestverksamheten i Arvidsjaur och Arjeplog har tack vare satsningarnas storlek och kvalitet blivit framgångar för respektive arbetsmarknader och kommuner. 
 28 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SmåKom har även analyserat nackdelarna och problemen med den förda politiken återgivna i flera dokument de senaste tio åren. Ge- nom den inriktning som regionalpolitiken haft under nästan 40 år har den också medverkat till (5): 
 att satsningarna på infrastrukturen varit alltför sparsamma och undermåliga i en stor del av Sverige 
 att prissättningen på infrastrukturens användning i regionerna motverkat syftena med regionalpolitikens mål 
 att industrisektorn fått alldeles för stor prioritet i den statliga poli- tiken 
 att den regionala och främst lokala nivån fått en svag och otill- fredsställande roll i regionalpolitiken 
 att läns- och länsdelsprogram för regional utveckling sällan beak- tats i rikspolitiken 
 att den högre utbildningen visserligen i stort är en ljuspunkt men i för liten omfattning utlokaliserats till övriga orter i respektive högskole/universitetsregioner 
 att för liten andel av de statliga resurserna gått till befolkning- ens/personalens kompetenshöjning i relation till satsningarna på företagens lokaler och tekniska utrustning 
 att regionalpolitiken sällan eller aldrig utvärderats tillräckligt snabbt och grundligt eller satts in i ett helhetsperspektiv. 
 Anledningen till att kritik av detta slag inte lett till större förändringar av den förda statliga politiken än vad vi under årens lopp kunnat re- gistrera kan bero på att de statliga institutionerna haft en alltför suve- rän roll i politikens utformning och implementering men även utvär- dering. Kommunerna har visserligen i praktiken fått ett större ut- rymme vid vissa ärendens behandling i några län men det folkliga inflytandet är i stort relativt marginellt. 
 På den nationella nivån har regionalpolitiken dessutom fått en lägre dignitet under  
 1990-talet 
  jämfört med tidigare. Orsaken är främst dels den ökade internationaliseringen av ekonomin och dels den politiska koncentrationen på statsbudgetens balansproblem samt den höga ar- betslösheten. Trots att det finns en direkt relation mellan kravet att få ned arbetslöshetsnivån å ena sidan och ökad regional utveckling å den andra har kopplingen sällan fokuserats. I och med tillkomsten av de regionala tillväxtavtalen finns dock – ännu så länge mest på pappret – ett sådant samband. 
 29 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 I efterhand kan vi naturligtvis inte värdera vilka effekter vi san- nolikt fått om de regionalt inriktade offentliga insatserna haft en annan karaktär – exempelvis om vi satsat mer på infrastruktur och betydligt mindre på direkta företagsinsatser. Vi kan endast försöka värdera den faktiskt genomförda politiken. Jämförelser mellan de nordiska länderna kan utgöra ett komplement till våra inhemska analyser, som dock på  
 2000-talet 
  blivit mer ambitiösa och frekventa tack vare ITPS tillkomst och framtagna rapporter (se nedan). 
 En analysgrund för att värdera både den gångna men också aktu- ella regionala utvecklingspolitiken är att relatera den till den om- världsbild vi har idag och med viss sannolikhet får den närmaste framtiden. Trots osäkerheten i en sådan analys skulle man ändå med denna utgångspunkt kunna säga följande. Eftersom en stor del av regionalpolitiken och dess efterföljare inriktats mot företagsstöd som företagen själva sökt har det lett till att stora delar av regioner som exempelvis Dalsland, Bergslagen och flera regioner i Norrland knappast har den infrastruktur eller kvalitet på befintliga vägar, järnvägar och  
 IT-system 
  som krävs för att mer effektivt kunna konkurrera de kommande åren. Utan en kvalitativt väl fungerande infrastruktur blir det svårare att uppnå såväl en väl fungerande och nödvändig logistik som att underlätta inflyttning och inpendling till områdena ifråga. 
 Avsaknad av en gedigen kompetensutveckling av personal i be- fintliga företag och i nya företag i samma regioner kan bli lika ödesdiger som bristande samhällsservice. Frånvaron av stora delar av den privata tjänsteproduktionen blir ett tredje handikapp när framtidens arbeten mer och mer skapas inom tjänstesektorn. Efter- som den statliga politiken under alltför lång tid inriktats på stöd till och flyttning av varuproducerande företag inom tunga industri- sektorer inom nämnda regioner kan man säga att många lokala ar- betsmarknader trots en allmänt sett bättre sysselsättning än tidigare och ett ökat nyföretagande ändå är lika sårbara idag och inför framtiden som de var för 30 eller 40 år sedan. 
 Om vi kopplar samman denna något dystra bild med att indu- strisektorn rationaliseras i ökad takt, att kommunerna inte kan över friställd personal inom den privata sektorn som under  
 1970-talet, 
  att den offentliga och privata servicen kraftigt rustats ned och ut- flyttningen av ungdomar ökat de senaste åren blir det en tuff upp- gift att via den offentliga regionala politiken försöka bygga upp en ny näringsbas och en mer uthållig samhällmiljö i nämnda regioner. 
 30 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 Det kan dock vara på sin plats att påpeka att den globala ekono- mins allt tyngre roll för den svenska ekonomiska utvecklingen och strukturomvandlingen inte bara medför svåra hinder för regioner med ensidig näringsstruktur och smal privat tjänstesektor. Den starka utvecklingen av gruvnäringen i inre Norrland har tack vare ökad efterfrågan på skilda malmråvaror och förädlat stål i exempel- vis bortre Asien medfört helt nya framtidsutsikter för kommuner som Storuman, Malå och Lycksele. Den europeiska trenden mot och den svenska politiken för att använda mer förnybara bränslen för att ersätta olja och kol som energikälla ger flera skogsregioner på landsbygden nya investeringar och fler jobb. Som indirekta ef- fekter ökar bostadsbyggandet, viss service, inflyttning av välutbil- dad arbetskraft samt lokalbefolkningens framtidstro. 
 Under  
 2000-talet 
  har det dock skett en påtaglig förändring av den regionala politiken på ett antal viktiga punkter som säkert kommer att underlätta byggandet av en mer robust regionstruktur i bl.a. Bergslagen och Dalsland. Det jag tänker på är bl.a. faktorer som: 
  
 a) 
  
 att länen eller de självstyrande regioner tagit över en större del av den tidigare statens roll när det gäller att satsa på en bättre underbyggd och mer framtidsinriktad regional utvecklingspoli- tik 
  
 b) 
  
 att många kommuner nu lärt sig att komma igen efter stora lo- kala arbetsmarknadskriser med hjälp av lokala resurser och fi- nansiellt stöd från staten 
  
 c) 
  
 att  
  
 EU-stödens 
  utformning bidragit till att få med den lokala nivåns olika aktörer inklusive ideella organisationer i det lokala och regionala utvecklingsarbetet 
  
 d) 
  
 att  
  
 IT-systemen 
  blivit alltmer täckande när det gäller geografisk spridning, vilket bl.a. gynnat den privata tjänsteproduktionens utveckling i olika former av eftersatta regioner och samtidigt stärkt många befintliga företags konkurrensmöjligheter 
  
 e) 
  
 att kunskapen om metoder för en mer genomtänkt regional utvecklingspolitik utvecklats och spridits till hela landet 
  
 f) 
  
 att vi fått en regionaliserad regional utvecklingspolitik genom att länen själva mer och mer kunnat programmera olika insatser för en mer positiv framtid. 
  
 Vi har idag många exempel på hur regionala organ, lokala företag, ideella organisationer och kommuner i samverkan motverkat olika 
 31 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 kriser och genom mer utvecklade metoder kunnat ta sig ur skilda lokala kriser. Ett av de senare exemplen är Vansbro där man ett år efter nedläggningen av ortens största industriföretag, Finnveden AB, med cirka 120 anställda skapat nya arbeten för över hälften av personalen. Många studerar för att kunna söka andra jobb eller yr- kesutbildar sig för att snabbare komma ut på en annorlunda ar- betsmarknad. Tack vare den yrkesskickliga personalen från det nedlagda större företaget har nu flera företag i för orten nya high-  
 tech-branscher 
  kunna starta. 
 Andra kommuner som under de senaste tio åren kunnat vända en svår lokal näringsutveckling till en betydligt ljusare framtid är bl.a. Ovanåker i Hälsingland, Rättvik och Orsa i Dalarna, Årjäng i Värmland, Karlsborg i Västra Götaland samt Hultsfred i Kalmar län 
 (6). 
 Ny policy efter  
 EU-inträdet 
  – resultatlös? 
 När Sverige gick med i EU 1995 fick vi kanske inte någon avgö- rande ny kvalitativ regional utvecklingspolicy via den europeiska samarbetsorganisationen eftersom Sverige och Norge sedan länge trots kritik och flera ofullkomligheter ändå tillhörde de mest aktiva i hela Europa när det gäller att skapa en någorlunda regional balans. Däremot blev vi stimulerade att bättre värdera det vi gör via täta utvärderingar med syftet att ständigt och snabbare förbättra vår strategi för regional utveckling. 
 ITPS har under sin korta tid som nytt statligt verk gjort flera ut- värderingar av såväl den  
 EU-stödda 
  politiken som mer traditionella svenska insatser för att minska regionala obalanser. I Norge har man prövat ett annat grepp med bl.a. en forskarledd kommission. 
 Sommaren 2004 gav ITPS ut en skrift (7) där man i relativt kraftfulla formuleringar ifrågasatte många av de gjorda insatserna. Man säger om helheten att  
 Utvärderingens huvudslutsats är att man inte kan spåra några effekter av EU:s geografiska målprogram på den totala regionala utvecklingen. Under programperioden har de re- gionala skillnaderna snarast fördjupats än jämnats ut 
 . Att uttrycka sig mer kritiskt om en väsentlig del av den regionala utvecklingspo- litiken är kanske inte möjligt. Frågan är vilka grunder ITPS hade för sina omdömen? 
 ITPS kan se flera enstaka projekt inom EU:s strukturfondspoli- tik i Sverige vilka hållit måttet men helhetsbedömningen är ändå 
 32 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 starkt negativ. Som grund för slutsatserna har man främst konsta- terat: 
  
 a) 
  
 att inkomsten per capita i landets kommuner under perioden  
  
 1995–1999 
  inte konvergerat utan motsatsen – ökade inkomst- skillnader kan noteras 
  
 b) 
  
 att stödkommunerna haft en sämre utveckling vad gäller in- komster, sysselsättning och befolkningsutveckling än övriga kommuner 
  
 c) 
  
 att det inte går att påvisa något samband mellan de totala inve- steringarna via EU:s geografiska program och utvecklingen inom 15 viktiga effektindikatorer inom bl.a. närings- och före- tagsutveckling, utbildning och kompetensutveckling samt om- världsutveckling men också sysselsättning och befolkningsför- ändring. 
  
 ITPS egna förklaringar till denna dystra effektanalys är bl.a. att de samlade investeringarna på 17,8 miljarder under programperioden endast utgör mindre än en procent av de samlade fasta och immate- riella investeringarna i Sverige och att det kan vara svårt att mäta effekterna av brokiga  
 EU-program. 
  Dessutom menar utredarna att EU:s och Sveriges stödstrategier förmodligen inte är tillräckligt väl utvecklade och att det funnits brister i implementeringen av pro- grammen. 
 Min egen kommentar till den aktuella utvärderingen är att det finns andra förklaringar som behöver testas och att vi som vanligt inte vet vad som hade hänt i de svenska stödområdena utan EU- programmen. Kanske hade utvecklingen i det läget varit ännu värre i berörda regioner. 
 En viktig orsak till analysresultatet kan vara att en mycket stor andel av medlen inklusive den inhemska finansieringen använts till alltför många smärre projekt utan inbördes samordning. Det har helt enkelt varit svårt att finna en genomtänkt strategi där man suc- cessivt byggt upp en allt starkare utvecklingsmiljö i varje berörd kommun och region. På lokal nivå har dock flera  
 EU-finansierade 
  projekt under perioden fram t.o.m. 1999 medfört flera viktiga lo- kala nyinvesteringar inom servicesektorn, inom utbildningsområ- det samt när det gäller nätverksbyggande och skapande av ett bättre entreprenörsklimat. På lokal nivå har många ideella föreningar varit mycket aktiva vilket bidragit till att utveckla flera strategier för att 
 33 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 lokalt ta tag i olika möjligheter och förebygga exempelvis en ut- slagning av offentlig service. 
 Det finns även anledning att granska den centrala verksamheten i regering, Riksdag och centrala ämbetsverk och bolag. I den centrala statsapparaten har det av allt att döma funnits en alltför stor tilltro till att EU:s strukturmedel skulle lösa en stor del av den regionala problematiken trots att nästan ingen del av medlen använts till att bygga upp den grundläggande infrastrukturen i de regioner som fått stödet. Utan bra vägar, järnvägar, flygtrafik och exempelvis post- och telesystem är det ytterst svårt att få ut en bestående po- sitiv effekt av alla lokala satsningar inom exempelvis service- och nyföretagarprocesserna. Däremot har  
 EU-medel 
  kunnat användas till ökade  
 IT-satsningar, 
  vilket kommer att ge positiva bidrag till flera regioner i främst Mellan- och Nordsverige. Utvärderingen av den programperiod som avslutas 2006 blir av skälen ovan mycket intressant att ta del av. 
 Blev det bättre efter 1999? 
 Under  
 2000-talet 
  har vi haft flera administrativa nysatsningar för att utveckla den regionala utvecklingspolitiken. Vi har haft tillväxt- avtal och tillväxtprogram, regionala utvecklingsplaner (RUP) samt tillväxtprogram (RTP). Dessutom har de självstyrande regionerna samt landsting och kommuner i samverkan på vissa håll andra typer av regionalt förankrade program i syfte att skapa en bättre funge- rande samhällsstruktur och om möjligt en större ekonomisk tillväxt och mer framtidsinriktad arbetsmarknad. 
 Om vi ser till yttre indikatorer som befolkningsutveckling och grundläggande infrastruktur verkar det inte som om EU:s struk- turfonder skapat ett annorlunda läge några år in på  
 2000-talet 
  jäm- fört med  
 1990-talet. 
  Det finns dock några utvärderingar som kan ge oss en bild av den regionala utvecklingspolitikens effektivitet och resultat under senare år. ITPS står bakom dem alla. 
 Halvtidsutvärderingen av de regionala tillväxtprogrammen (RTP), som kom i början av 2006 ((8), säger bl.a. att  
 tillväxtorienteringen är starkare och mer fokuserad nu än under  
  
 RTA-perioden 
  
 (perioden  
 2000–2003, 
  min anm.).  
 Tillväxtfrågornas legitimitet har ökat i det regionala utvecklingsarbetet, men har ut- tryckts starkare i programmen än i själva genomförandet. Detta indi- kerar att det finns svårigheter med att gå från ord till handling 
 . 
 34 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 Författarna till rapporten ger positiva omdömen om de regionala processer som programmen satt igång och att de är starkare för- ankrade på ett bredare plan än tidigare program och planer. För- fattarna riktar dock kritik mot att direktiven till statliga myndig- heter är otydliga vilket försvårar sektorssamordning och konkreta resultat på fältet. Det finns även en kritik mot att det privata när- ingslivet inte deltar aktivt i  
 RTP-processen 
  annat än undantagsvis, vilket i ännu högre grad gällde perioden  
 2000–2003. 
  
 I övrigt kan man säga att det kanske är för tidigt att utvärdera effekterna av  
 RTP-programmen 
  som skall fullföljas under 2007. Om vi ser till befolkningsutveckling, sysselsättning, näringsstruk- tur, den statliga servicens utveckling m.m. landet över kan vi dock redan nu slå fast att de skilda regionala utvecklingsprogrammen fram till idag inte tycks ha åstadkommit ett brott i flera av de ned- åtgående trenderna för flera regioner i främst Mellansverige och Norrland. Inom ramen för detta allmänna omdöme finns dock flera lokala och regionala exempel på lyckade satsningar i län som Norr- botten, Jämtland och Dalarna. 
 Delegationer för två problemområden 
 Enligt regeringens proposition nr 2001/2:4 önskade man inrätta två stycken tillfälligt arbetande delegationer efter inspiration av den s.k. omställningsgruppen som arbetat med strukturomvandlingen inom försvaret. I delegationerna, där statliga företrädare tillsam- mans med kommunerna och andra aktörer i Norrlands inland re- spektive Bergslagen med omgivningar ingick, skulle man försöka mobilisera den lokala utvecklingskraften för att lösa akuta närings- livs- och arbetsmarknadsproblem. 
 Medlen var processinriktat arbete men man fick inte några sär- skilda medel med vars hjälp en ny näringsstruktur skulle börja byg- gas upp i de aktuella områdena. Kommunerna och de lokala företa- gen kunde inte heller beordras att delta på ett visst sätt eller med särskilda resurser. Utgångsläget för de båda delegationerna var därmed något tufft jämfört med exempelvis omställningsgruppen och Bergslagsdelegationen. 
 ITPS säger i sin utvärdering (9) att målen med arbetet var otyd- ligt angivna och för spretiga. Man säger vidare att  
 Uppdragen hade inte den konkretion som krävs för att kunna fungera som verk- samhetsmål eller operativa mål 
 . Utvärderingsgruppen säger att de- 
 35 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 legationernas arbete egentligen inte går att utvärdera med tanke på de otydliga målen och att delegationerna skulle arbeta inom mycket stora geografiska områden över flera verksamhetsfält och politik- områden. 
 Utvärderarna noterar dock att av delegationerna betalda om- världsanalyser uppskattades av aktuella kommuner i likhet med det nätverksbyggande som processen bl.a. ledde till. I andra fall menar utredarna att flera kommuner hade kommit längre i sitt framtidsar- bete och därmed såg nya omvärldsanalyser som onödiga. Det kunde t.o.m. bli ett hinder i de redan igångsatta lokala processerna för att bredda, förnya och stärka sitt näringsliv. Kritik riktas också mot att det privata näringslivet inte fanns med i processerna kärna annat än undantagsvis. 
 ITPS utredare säger också att igångsättningsfaserna var alldeles för långa för att man skulle hinna med något konkret utvecklings- arbete på så kort tid som delegationerna hade till sitt förfogande. Trots den starka kritiken säger Ford att  
 10–15 
  kommuner av de totalt 71 inblandade  
 förändrat sitt sätt att bedriva utvecklingsar- bete. Dessa kommuner anger också att de har haft ett medvärde av utbytet med delegationerna 
 . Andra kommuners företrädare har sagt att värdet av delegationernas arbete varit mindre eftersom varje kommuns miljö och kultur måste få styra de processer som skall skapa en mer uthållig situation i regioner som inlandet och Bergsla- gen. De senare har kommit längre i sitt lokala arbete och behöver kapital och entreprenörer som gör jobbet Delegationens brist på resurser skapade ett extra handikapp för hela denna insats från re- geringens sida. 
 Samarbetsorganisationen SmåKom varnade i sitt remissvar (10) på den statliga utredning som föregick Riksdagens beslut att säga ja till delegationerna för att inrätta de senare. Det var ju de små kommunerna som samarbetar inom bl.a. SmåKom som delegatio- nerna riktades mot och organisationens tidigare erfarenheter av uppifrånstyrt processarbete var inte positivt. Bergslagen och dess många små kommuner hade haft sin egen statliga delegation under cirka 4 år och trots att den hade några hundra miljoner till förfo- gande var resultaten ringa. Dessutom hindrades de lokala och regi- onala processer som var igång när delegationen inrättades att ut- vecklas efter de lokalt formade och förankrade processerna. Detta medförde att det lokala utvecklingsarbetet gick i stå och ytterst lite kunde fortsätta att utvecklas när delegationen rest hem. 
 36 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 Adams argument för att vara skeptiskt inställd till nya statliga delegationer formulerades i ovan nämnda remissvar på följande sätt grundat på erfarenheterna av främst Bergslagsdelegationens arbete: 
  
 – 
  
 delegationens arbete bröt av drygt tre års spontant organiserade samarbete mellan drygt 20 bergslagskommuner, där dessa hade formulerat särskilda utvecklingsprogram för såväl lokal som regi- onal och nationell nivå och påbörjat ett praktiskt genomförande- arbete. När detta arbete återupptogs efter delegationens  
  
 3.5-åriga 
  historia var luften redan ur den kommunala satsningen och det lokala engagemanget 
  
 – 
  
 delegationen skapade ett eget målprogram som i första hand hade formulerats av statliga tjänstemän på central nivå och som hade få anknytningspunkter till kommunernas egna program trots att ett par företrädare för kommunerna satt i delegationens lednings- grupp 
  
 – 
  
 det tillfälligt uppbyggda kansliet rekryterade folk utifrån utan större kännedom om de berörda kommunernas förhållanden, po- litiska och fackliga kraftfält och villkor i övrigt 
  
 – 
  
 de regionala statliga organen fick inte riktigt vara med annat än i undantagsfall, vilket skapade meningslösa motsättningar 
  
 – 
  
 de statliga företrädarna i delegationen visste bäst vad som skulle göras och det gjorde att få lokala politiker kände sig hemma i mål- program och konkreta handlingar 
  
 – 
  
 arbetet blev väldigt mycket av idéutkast, konsultinsatser o.d. och lite konkret handling. Idag finns inget kommunalråd i området som kommer ihåg någon konkret insats som haft någon viktig be- tydelse för regionen 
  
 – 
  
 projektperioden på drygt 3 år var alldeles för liten och resurserna små i relation till behoven. Jämför med 1983 års Norrbottenpaket på cirka 3 miljarder. 
  
 Malmfältsdelegationen fungerade lite bättre beroende på att få kom- muner berördes och att respektive kommuner inte hade startat något större utvecklingsprogram själva innan delegationen skapades. Pro- jektledaren var i detta fall också mycket handlingsinriktad och ville visa upp goda resultat redan från början.  
 LAN-insatserna 
  var mer gedigna än i fallet Bergslagen. 
 Av detta följer att en delegation för Norrlands inland för att lyckas behöver struktureras mot: 
 a) en lokalt sammansatt delegation som får en rejäl budget 
 37 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 b) 
  
 att delegationen själv får välja vilka erfarenheter och kunskaper som skall köpas in utifrån 
  
 c) 
  
 att målen utgår från de mål som de berörda kommunerna formu- lerat inom ramen för gjorda regionala tillväxtavtal 
  
 d) 
  
 att den lokalt sammansatta delegationen – den kan ju själv adjun- gera personer utifrån till gruppen – får stöd av olika aktörer som aktiva företrädare för statliga organ, forskarsamhället, företagar- sektorn samt lokala utvecklingsgrupper i regionen. Detta externa stöd kan formeras i en parallell referensgrupp till delegationen 
  
 e) 
  
 att processen att välja personer, organisation och mål får ta en viss tid eftersom ett utvecklingsarbete måste omfatta en tid av minst fem år för att bli meningsfullt. 
  
 En delegation för Bergslagen, östra Värmland och Dalsland känns mindre relevant med tanke på alltför få beröringspunkter mellan de skilda kulturerna och regionerna. Vi vill här föreslå att staten tillsam- mans med kommunförbundet och SmåKom initierar en diskussion där samtalen leder fram till en viss struktur på ett aktiverat utveck- lingsarbete. För SmåKom känns det mest meningsfullt att låta Dals- lands kommunalförbund får fortsätta sitt positivt inledda utvecklings- arbete. Formerna för en satsning i Bergslagen måste diskuteras med berörda kommuner eftersom det nu finns erfarenheter av fyra olika samarbetsformer sedan 1984. (11) 
 Från regionalpolitik till en politik för tillväxt 
 Det har varit många debattinlägg under de år som gått sedan 1965 då staten intensifierade sitt regionala engagemang med mer kost- samma och ambitiösa statliga satsningar. Ett av de mer intressanta och senare inläggen i denna långa debatt om formerna för statliga interveneringar i regionernas utveckling och inbördes styrkeför- hållanden har formulerats av Barker på Ålands statistik- och utredningsbyrå i Mariehamn (12). 
 Han kallar sin analys en övergripande granskning och är mest fokuserad vid de senaste tio årens politik, dock med en längre pe- riod i bakgrunden. Det som enligt Gray försvårar en analys och utvärdering av den regionala utvecklingspolitiken är att den vill tillgodose många olika mål samtidigt vilket knappast är konflikt- fritt. Den skall utöver att åstadkomma ökad ekonomisk tillväxt i 
 38 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 regionerna samt i landet som helhet även bidra till regional utjäm- ning och nationell sammanhållning. 
 På regional nivå uppstår nya komplikationer med många aktörer inblandade och en svag koppling mellan politikens regionala styr- ning å ena sidan och den praktiska operativa nivån. Detta leder en- ligt Gray till följande slutsats:  
 Resultatet har blivit ett politik- område präglat av ständigt experimenterande och betydande osäkerhet om politikens egentliga ärende, vilka medel som leder till åsyftade ef- fekter och vilka aktörer som är mest lämpade att utforma, ansvara för och genomföra politiken 
 . 
  
 Gray säger vidare att  
 Sverige har aldrig utvecklat en poli- tisk tradition eller administrativ praxis som på ett tydligt sätt tar fasta på olikheterna i förutsättningarna för att arbeta med utvecklingsfrågor inom sektoriellt respektive territoriellt baserade politikområden 
 . Därefter blir hans slutsats följande:  
 Detta har medfört att ett sam- manhållet och operativt väl fungerande ansvar för de enskilda regio- nernas utveckling saknas, något som i sin tur påtagligt försämrat för- utsättningarna för en med avseende på målsättningar och deltagande aktörer tydligt utformad regional utvecklingspolitik. 
 Hans egna slutsatser av denna sin kritik utmynnar i fem krav på den framtida regionala politiken, säkert ingalunda okontroversiella beroende på vilka värden man lägger in i denna i många regioner avgörande framtidspolitik. De fem kraven är: 
  
 1. 
  
 Prioritera tillväxtmålet konsekvent 
  
 2. 
  
 Fokusera mot det territoriellt mest centrala i varje region 
  
 3. 
  
 Ersätt partnerskapet med ett effektivt erfarenhetsutbyte mellan central beslutsnivå och regionala doers 
  
 4. 
  
 Avveckla de selektiva regionala stöden som är kompensatoriska och inte som regel tillväxtbefrämjande 
  
 5. 
  
 Begränsa antalet ansvariga aktörer. 
  
 Det är svårt att avgöra i vilken mån denna särskilda strategi kan ge oss en mer fulländad regional utvecklingspolitik eller inte. De an- svariga centrala politikerna är ju alltid beroende av vad som görs och krävs i skilda delar av landet, av befolkningens engagemang och politiska värderingar. Oavsett detta är det viktigt med inlägg som Maxwell eftersom han inte bara levererar kritik utan också kommer med en alternativt utformad handlingsstrategi. Om man ser hans inlägg och kritiken av regionalpolitiken utifrån de senaste hundra årens regionala utveckling i Sverige måste man ju medge att 
 39 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 de regionala olikheterna för ett sekel sedan tycks ha många drag med dagens regionala Sverige. 
 Bilaga 
 (Författad av Hall 1998) 
 Ideologier och perspektiv inom regionalpolitiken 
  
 30-tal 
  
 * Att få igång nationell ekonomi viktigast 
  
 40-tal 
  
 * Flytta arbetskraft till expansiva regioner 
  
 50-tal 
  
 * Kamp rörlig politik från centrum – aktiv regionalpolitik från ba- sen 
  
 60-tal 
  
 * Central styrning och ovanifrånperspektiv – kommunerna tar emot 
  
 70-tal 
  
 * Mer differentierad central regionalpolitik men industripolitik i stort 
  
 80-tal 
  
 * Lokal och lokal nivå får betydelse – helhetspolitik genom paket 
  
 90-tal 
  
 * Infrastruktur i centrum och underifrånperspektivet sanktioneras 
 Regionalpolitikens historia i kortformat 
  
 30-talet 
  
 * 
  
 Generell välfärdspolitik 
  
 * 
  
 Thompson och Rose ville ha regional profil på statliga investeringar 
  
 * 
  
 Föga gehör för statlig regionalpolitik 
  
 40 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 40-talet 
  
 * 
  
 Arbetarrörelsens efterkrigsprogram – rörlig arbetsmarknadspol 
  
 * 
  
 AMS bildas för att underlätta en rörlig arb.m.pol. m.m. 
  
 * 
  
 Norrland fick ingen ny isbrytare – alltför stort stöd 
  
 50-talet 
  
 * 
  
 AMS får lokaliseringsbyrå för rådgivning 
  
 * 
  
 Regeringskoalition – regionalpolitik i malpåse 
  
 * 
  
 Freeman 
  
  modell – stöd ek. expansion där den finns 
  
 * 
  
 Näslundska utredningen tillsätts 
  
 60-talet 
  
 * 
  
 Lokaliseringsbidrag, lån, stödområde i norr på försök från 65 
  
 * 
  
 Stora omflyttningar från norr till söder och från inland till kust 
  
 * 
  
 Strängs beslut om investeringsfonder i regionalpolitiken 
  
 * 
  
 Stark expansion av offentliga sektorn i hela landet 
  
 * 
  
 Kommunreform förbereds 
  
 * 
  
 Krav på någon form av ortsprioritering i norr 
  
 * 
  
 Omflyttning av företag i centrum för regionalpolitiken 
  
 * 
  
 Stöd även till orter i söder som Borås och Norrköping – textilkri- sen 
  
 * 
  
 Lilla regionalpolitiken etablerad 
  
 70-talet 
  
 * 
  
 Inre och yttre stödområde 
  
 * 
  
 Ortsklassificering 
  
 * 
  
 Öland och Gotland samt gråzon tillkommer 
  
 * 
  
 Små skolor i glesbygd får chans att överleva 
  
 * 
  
 Transportstöd introduceras 
  
 * 
  
 Könskvotering nytt instrument för att gynna kvinnor 
  
 * 
  
 Stark expansion av offentlig sektor i hela landet – stora reg.pol. 
  
 * 
  
 Företagarföreningar blir Utvecklingsfonder (Johnson) 
  
 * 
  
 Stöd till service i glesbygd 
  
 * 
  
 Beslut om nya högskolor 
  
 * 
  
 Länsstyrelserna görs om till planeringsorgan 
  
 80-talet 
  
 * 
  
 Paketpolitiken introduceras i Norrbotten, Bergslagen, Uddevalla etc. 
  
 * 
  
 De lokala utvecklingsmedlen gör sitt intåg 
  
 * 
  
 Pajala, Bräcke och Everett i spetsen för en underifrånpolitik 
  
 41 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 SOU 2006:106 
  
 * 
  
 Projekt och kultur på lokal och regional nivå främjas 
  
 * 
  
 Stödområdena differentieras ännu mer 
  
 * 
  
 Kommunernas förslag blir viktigare som beslutsunderlag 
  
 * 
  
 Tillfälliga stödområden introduceras 
  
 90-talet 
  
 * 
  
 Infrastruktursatsningar på vägar och järnvägar prioriteras i söder 
  
 * 
  
 Högskoleutbyggnaden sätter fart – tredje benet nytt grepp 
  
 * 
  
 Särskilda insatser i orter som Norrköping, Arboga och Söder- hamn 
  
 * 
  
 De lokala utvecklingsgrupperna spelar en ny roll 
  
 * 
  
 Alla kommuner driver en aktiv utvecklingspolitik 
  
 * 
  
 EU-politiken 
  
  introduceras – nya stödområden 
  
 * 
  
 Regionala tillväxtavtal lyfter lokalt/regionalt perspektiv 
  
 Lyckade satsningar i regional- och utvecklingspolitiken 
  
 * 
  
 Utbyggnaden av de regionala högskolorna 
  
 * 
  
 De fria lokala utvecklingspengarna 
  
 * 
  
 Skatteutjämningssystemet 
  
 * 
  
 Utbyggnaden av den offentliga sektorn 
  
 * 
  
 En del infrastruktursatsningar som Rymdcentrat i Kiruna 
  
 * 
  
 De nya  
  
 IUC-anläggningarna 
  med start i Lopez 
  
 * 
  
 Vuxenutbildningen 
  
 * 
  
 Flytt av tjänsteföretag på  
  
 90-talet 
  
 Mindre lyckade satsningar 
  
 * 
  
 Varvsstödet 
  
 * 
  
 Paketpolitiken i stort 
  
 * 
  
 Omflyttning av stora företag 
  
 * 
  
 Ortsklassificeringen 
  
 Källor 
  
 1. 
  
 SOU 1963:58 Aktiv lokaliseringspolitik. Utredningen och tankarna bakom den har även refererats på ett utförligt sätt i boken Regionalpolitik – igår, idag, imorgon av Meyer och Gutierrez, Norstedt  Söner 1972 
  
 42 
  
 SOU 2006:106 
  
 Regionalpolitik – säker väg till regional balans? 
  
 2. 
  
 Prop. 1964 nr 185 
  
 3. 
  
 Se  
  
 Nord-Norgeplanen 
  från 1952 
  
 4. 
  
 Adams remissvar mars 1998,  
  
 2000-talet 
  regionalpolitik be- hövs redan nu 
  
 5. 
  
 PM från SmåKom inför uppvaktn. av Regionalpol. Kommittén i juni 2000, Från regionalpolitik till politik för regioner 
  
 6. 
  
 Se bl.a. Utplåning eller pånyttfödelse av Hall, utgiven av TCO 2004 
  
 7. 
  
 ITPS rapport A 2004:009, Effektutvärdering av de geografiska målprogrammen inom EG:s strukturfonder 
  
 8. 
  
 ITPS rapport A 2006:013, Halvtidsutvärdering av de regionala tillväxtprogrammen 
  
 9. 
  
 ITPS rapport A 2006:001, Tack för oss – En utvärdering av Inlands- och Tillväxtdelegationernas verksamhet 
  
 10. 
  
 PM från SmåKom i okt 2001, SmåKoms synpunkter på regio- nalpolitiska proppen. Se även Adams remissvar på den stat- liga regionalpolitiska utredningen i jan 2001, Kan vi undvara den statliga regionalpolitiken? 
  
 11. 
  
 Se även Umeå Universitets analys Effekterna av Malmfälts- delegationens arbete, rapport nr 178 år 1987 
  
 12. 
  
 ITPS rapport A2005:011 av Barker, Regionalpoliti- ken som tillväxtpolitik – Retorik och substans i den regionala utvecklingspolitiken 
  
 43 
  
 4 
  
 Trender i befolknings- utvecklingen 
  
 Crawford 
 Landsbygdskommittén har uppdragit åt Statistiska centralbyrån att göra två alternativa framskrivningar (scenarier) av befolkningen med Glesbygdsverkets geografiska indelning som grund. Gles- bygdsverket har delat in Sverige i fyra områden, Skogslänens in- land, Skogslänen övrigt, Övriga Sverige och Storstadsregionerna. Inom varje område särskiljs tätorter, tätortsnära landsbygd och glesbygd. Sammantaget blir det därmed tolv prognosområden. Vi har valt att göra dessa framskrivningar för att få en bild av hur be- folkningsförändringarna blir om nuvarande trender består och även få ett perspektiv på vad som behöver ske för att ändra på denna ut- veckling. 
 Alla prognoser och framskrivningar är behäftade med osäkerhe- ter. Med denna reservation är slutsatserna följande: 
  
 – 
  
 Folkmängden minskar i skogslänen, främst dess glesare delar. 
  
 – 
  
 Den negativa åldersstrukturen visavi riksgenomsnitten består i dessa områden. 
  
 – 
  
 Det krävs ett radikalt ändrat flyttningsmönster för att bryta utvecklingen. 
  
 I båda alternativen har följande antaganden legat till grund för framskrivningen: 
 Födelsetalen bygger på observerad fruktsamhet i respektive område i förhållande till riket under åren  
 1999–2004. 
  Skillnaden kvarstår under prognosperioden. 
 Dödligheten har antagits följa utvecklingen för riket under pro- gnosperioden, dock med justeringar i förhållande till observerade avvikelser de senaste åren. 
 Omflyttningen har antagits följa det genomsnittliga mönstret och nivån för området under  
 1999–2004. 
  
 45 
  
 Trender i befolkningsutvecklingen 
  
 SOU 2006:106 
  
 Utflyttningen baseras på antalet utflyttade personer  
 1999–2004. 
  Utflyttningen i varje köns- och åldersklass varje prognosår beräk- nas genom utflyttningsrisker. 
 Inflyttningsantagandet är olika i de två alternativen. I det ena al- ternativet baseras antalet på inflyttningen  
 1999–2004 
  med en regio- nal justering utifrån de senaste årens utveckling (trendscenariet). 
 I det andra alternativet har inflyttningen antagits ligga på en nivå som varje prognosår resulterar i en oförändrad totalfolkmängd. Detta scenario har vi valt att kalla nollframskrivning. 
 Folkmängdsförändringar 
 Av Sveriges folkmängd 2004 bodde 347 000 personer i Skogslänens inland, 1 415 000 i Övriga Skogslänen, 3 751 000 i Övriga Sverige och 3 498 000 i Storstadsområden. Om trenden från  
 1999–2004 
  fortsätter, enligt antaganden i föregående avsnitt, kommer Skogs- länens inland att tappa sju procent av sin befolkning medan Övriga Sverige ökar med fyra procent och Storstäderna med tolv procent. Övriga delar av Skogslänen beräknas få bara en marginell minsk- ning av sin folkmängd. Det innebär av storstädernas andel av total- befolkningen ökar från 39 procent till 41 procent. 
  
 Tabell 1 
  
 Trendframskrivning av folkmängden från 2004 till 2020 
  
 Skogslänens Skogslänen 
  
 Övriga 
  
 År 
  
 inland 
  
 övrigt 
  
 Sverige 
  
 Storstad 
  
 SUMMA 
  
 Glesbygd 
  
 2004 
  
 103 849 
  
 33 198 
  
 18 038 
  
 27 425 
  
 184 514 
  
 Glesbygd 
  
 2020 
  
 92 056 
  
 28 552 
  
 17 499 
  
 30 134 
  
 170 261 
  
 Glesbygd 
  
 -11% 
  
 -14% 
  
 -3% 
  
 10% 
  
 -8% 
  
 Tätortsnära glesbygd 
  
 2004 
  
 83 948 
  
 411 757 
  
 1 150 156 
  
 323 559 
  
 1 971 424 
  
 Tätortsnära glesbygd 
  
 2020 
  
 78 799 
  
 403 008 
  
 1 164 192 
  
 363 562 
  
 2 011 581 
  
 Tätortsnära glesbygd 
  
 -6% 
  
 -2% 
  
 1% 
  
 12% 
  
 2% 
  
 Tätort 
  
 2004 
  
 159 774 
  
 969 627 
  
 2 583 266 
  
 3 146 787 
  
 6 861 458 
  
 Tätort 
  
 2020 
  
 153 441 
  
 980 381 
  
 2 715 060 
  
 3 510 885 
  
 7 361 787 
  
 Tätort 
  
 -4% 
  
 1% 
  
 5% 
  
 12% 
  
 7% 
  
 SUMMA 
  
 2004 
  
 347 571 
  
 1 414 582 
  
 3 751 460 
  
 3 497 771 
  
 9 017 396 
  
 SUMMA 
  
 2020 
  
 324 296 
  
 1 411 941 
  
 3 896 751 
  
 3 904 581 
  
 9 543 629 
  
 SUMMA 
  
 -7% 
  
 0% 
  
 4% 
  
 12% 
  
 6% 
  
 Störst minskning drabbar glesbygden i skogslänen. Här blir be- folkningsminskningen mellan 11 och 14 procent. Den tätortsnära glesbygden minskar endast i skogslänen. Trendframskrivningen 
 46 
  
 SOU 2006:106 
  
 Trender i befolkningsutvecklingen 
  
 visar också på att även tätortsbefolkningen i skogslänen minskar något. 
 Prognos över folkmängdsförändringar från 2004 till 2020 
  
  Glesbygd  
  Tätortsnära glesbygd  
  
  Tätort 
 Storstad 
 Övriga Sverige 
 Skogslänen 
 övrigt 
 Skogslänens 
 inland 
  
 -20% 
 -15% 
 -10% 
  
 -5% 
  
 0% 
  
 5% 
  
 10% 
  
 15% 
  
 För att Skogslänens inland skall behålla oförändrad folkmängd krävs att flyttningsmönstret ändras radikalt. Nettoinflyttningen behöver uppgå till nära 1 200 per år att jämföra med minus 300 år 2004. 
 Förändringar i åldersstrukturen 
 Med nuvarande trender kommer försörjningsbördan att öka i riket. År 2004 gick det 0,89 personer under 25 år och över 64 år på varje person i åldrarna  
 25–64 
  år. År 2020 har denna kvot ökat till 0,95. De regionala skillnaderna består. Försörjningsbördan ökar i samt- liga delområden. Relativt hög försörjningsbörda 2004 består således även 2020. Av nedanstående diagram framgår att det endast är i storstäderna som försörjningsbördan är mindre än ett 2020. 
 47 
  
 Trender i befolkningsutvecklingen 
  
 SOU 2006:106 
  
 Andelen i icke förvärvsarbetande åldrar (under 25 år och över 64 år) i 
  
 relation till folkmängden  
 25-64 
  år 
  
 1,40 
  
 1,20 
  
 Skogslänens 
  
 1,00 
  
 inland 
  
 Skogslänen 
  
 0,80 
  
 övrigt 
  
 0,60 
  
 Övriga 
  
 0,40 
  
 Sverige 
  
 Storstad 
  
 0,20 
  
 0,00 
  
 2004 
  
 2020 
  
 2004 
  
 2020 
  
 2004 
  
 2020 
  
 Glesbygd 
  
 Tätortsnära glesbygd 
  
 Tätort 
  
 Trenderna visar också på att de tidigare höga andelarna äldre  
 (75-w 
  år) i Skogslänens inland och landets glesbygder fortsätter att öka. I Skogslänens glesbygder beräknas 14 procent vara över 74 år 2004 att jämföra med rikets totalt 10 procent och storstäderna 8 procent. 
 Även när det gäller barn och ungdomar förstärks den negativa demografiska bilden för landets glesare delar. Antalet grundskole- barn minskar kraftigt i skogslänen, framför allt i glesbygden  
 (-15 
  procent) och den tätortsnära glesbygden  
 (Burton 
  procent). Som jämfö- relse kan nämnas utvecklingen i riket (+2 procent) och i storstads- områden (+9 procent). 
 48 
 5 Relationen stad – land 
 Solis 
 Mitt budskap i denna PM om landsbygden är att vi fokuserar på fel problem. Problemet är inte uppdelningen mellan stad och land utan mellan de nya nätverksbaserade verksamheterna och den gamla indu- stristrukturen som skapat olika miljöer med dynamiska platser å ena sidan och å andra sidan orter i händelsernas periferi där människorna tappat framtidstron. I landsbygderna kan det fortfarande finnas hopp, men i kommunens tätorter är uppgivenheten på vissa ställen stor. Känslan av övergivenhet är lika stor i orter i landsorten som i stor- stadsområdenas miljonprogramsmiljöer med hög arbetslöshet. 
 En rumslig klyvning 
 Stad och land är inte ett begreppspar i symbios. Begreppsparet ut- gör snarare en klassisk dikotomi mellan borgare och bönder, mellan urbant och ruralt. Denna geografiska tudelning är i praktiken en symbol för vår tendens att förstå världen genom uppdelning och särskiljande. Fundera ett tag över hur grundläggande för vårt tän- kande denna dikotomisering egentligen är. På samma sätt som vi skiljer dåtid från framtid, kropp från själ, förnuft från känsla etc., gör vi uppdelningen mellan stad och land till en meningsfull be- skrivning av ett rumsligt förhållande. Men vad är det egentligen som vi menar med uppdelningen? Vilket är syftet? Skiljer vi mellan stad och land för att synliggöra skillnaden mellan urbana näringar och rurala näringar? Eller för att beskriva stadslivet och stadsmän- niskorna som någonting väsentligt annorlunda än lantlivet och lantisarna? Eller handlar det om att skilja det moderna, urbana projektet från den stationära och bakåtsträvande ruraliteten? Finns här en modernitetsförklaring? 
 I denna PM ska jag diskutera och problematisera några konse- kvenser av uppdelningen och se hur den framträder inom forskning och allmändebatt. Jag vill också, genom att förskjuta perspektivet, 
 49 
  
 Relationen stad – land 
  
 SOU 2006:106 
  
 lyfta fram andra, kanske mer relevanta, beroendeförhållanden och konflikter. 
 Omvandlingens dimensioner 
 Stadslandskapet har förändrats under historiens gång, men faktum är att landsbygden genomgått väl så omfattande strukturföränd- ring. Vi känner alla till konsekvenserna för landskapsbilden av den strukturrationalisering som lantbruket genomgick under hela första halvan av  
 1900-talet. 
  Mekanisering och rationalisering av livsme- delsproduktionen med därav följande frikoppling från lantarbete ledde till en omfattande inflyttning till staden som tog emot med sysselsättningstillfällen inom industrin. Denna kraftiga omvand- ling, som vände upp och ner på befolkningsförhållandet mellan stad och land, kulminerade på  
 1960-talet. 
  Urbaniserings- och industria- liseringsprocesserna var genomförda. Hela landet var urbaniserat och industrialiserat såväl i stad som på land. Men vad som hänt där- efter är mindre känt. 
 Förutom en kort period av grön våg på  
 1970-talet 
  uppfattas förändringen på landsbygden vanligtvis som en fortsättning på  
 1900-talstrenden. 
  Vi erfar en ökad befolkningskoncentration till storstadsregionerna och en fortsatt uttunning i landet i övrigt. 
 Vad är det då som gör att alla fortsätter att bo i städer och fort- sätter att flytta in till de stora städerna? Sanningen är den att alla inte gör det. Parallellt med en inflyttning till storstadsområdena och en utglesning i stora delar av landet pågår en motsatt ström av människor som lämnar storstaden för ett liv i en mer småskalig miljö. För utvecklingen – eller ska vi säga – avvecklingen är nämli- gen inte en linjär process. Det pågår flera olika processer samtidigt och förändringen kan många gånger te sig motsägelsefull. Det är mer sanningsenligt att tala om några trendbrott i landsbygdens ut- veckling. Förutom den förändring som vi kan se i landskapsbilden till följd av detta, har det också skett förändringar i bebyggelse- mönster och befolkningssammansättning. Landsbygden krackelerar och faller sönder i en mängd olika sorters bygder med olika ut- vecklingsförutsättningar. 
 Forskningen om landsbygden har likaledes genomgått några trendbrott, eller kanske man ska säga paradigmskiften, sedan 1950- talet. I början på  
 1950-talet 
  fick en grupp forskare i uppgift att ut- reda vad som var en tätort. Utredningen leddes av professorn i 
 50 
  
 SOU 2006:106 
  
 Relationen stad – land 
  
 kulturgeografi vid Uppsala universitet, Fisher, och den re- sulterade i en definition av tätorten baserad på storlek och täthet. Landsbygden blev därmed negativt definierad: allt som inte var tät- ort, allt som avvek från det urbana projektet blev glesbygd. Om vi med landsbygd menar det statistiska glesbygdsbegreppet går lands- bygden att definiera och statistiskt beräkna. Men inte bara det, ge- nom att ställa mycket modesta krav på befolkningsstorleken på en tätort (200 invånare), kom tätortsgraden i Sverige att framstå som mycket större – och landsbygdsgraden i motsvarande grad betyd- ligt mindre – än vad som hade varit fallet om man valt en mer kva- lificerad tätortsdefinition. På så vis fick vi världens minsta städer och kanske också världens glesaste glesbygd. Efter denna defini- tionsexcercis kom landsbygden huvudsakligen att betraktas som jord- och skogsbruksbygd och forskningen om densamma kom nästan uteslutande att bedrivas inom lantbruksforskningen. 
 Men med den nya, inte så uppmärksammade, processen av om- flyttning och viss inflyttning till (delar av) landsbygden, har nya forskningsfrågor uppstått. Man började på  
 1990-talet 
  upptäcka att det inte utan vidare finns några självklara begrepp som kunde be- skriva de processer som man började iaktta. Det blev problematiskt att hitta relevanta begrepp. Landsbygden visade sig vara en alltför grov kategorisering. Forskningen fann ett behov av att synliggöra de parallella processerna och tala om landsbygder i plural. Därmed kunde man ställa frågor om olika processer i olika landsbygder: På- går det en kontraurbanisering på vissa platser? Eller en ruralisering? Eller pågår det flera processer samtidigt? Och vidare: vad är det som sker, och varför sker det? Flyttar människor till landet för en önskan om att komma tillbaka till någonting traditionellt och idea- liserat? Eller är det ett uttryck för en postindustrialiseringsprocess? Är det så att vi efter massproduktion,  
 -konsumtion 
  och  
 -boende, 
  i tjänstesamhället fått större möjlighet att koppla loss bostaden från arbetsplatsen – och att det är effekterna av detta vi börjar skönja? Blir vi också som människor alltmer footloose? 
 Med ett sådant perspektiv kan vi få syn på det faktum att om- vandlingsprocessen fortfarande pågår. Men nu handlar det inte i första hand om geografiska avgränsningar av stad och land utan om föreställningar och idéer. Det postindustriella samhället har ett an- nat rumsligt bebyggelsemönster än jordbruks- och industrisamhäl- let. Vi bygger nätverk istället för hierarkier, arenor för livet istället för platser, flöden istället för punkter, individuella lösningar istället för kollektiva. 
 51 
  
 Relationen stad – land 
  
 SOU 2006:106 
  
 En nationell symbol 
 Stadlanddikotomin är inte en svensk företeelse. Uppdelningen är internationell, inom forskning såväl som inom vardagsdebatt. Landskapet får representera den nationella identiteten. I Sverige är landsbygden en svensk symbol. I England är landsbygden typisk brittisk. I Norge värnar man speciellt om de norska distiktene. Inom såväl forskning som massmedia och kultur får landsbygden symbolisera hemmet, det förlorade paradiset, en Frederick, som många älskar att längta tillbaka till, men som man samtidigt är glad över att slippa vara i. Det intressanta är att landsbygdens själ blev ett intressant forskningsfält i samma takt som vi lämnade lan- det för ett liv i staden. Bilden av landsbygden tonar fram i samma takt som urbaniseringen. Det är genom att synliggöra landsbygden som en avvikelse som den urbana miljön får sin karaktär. Begrep- pen är relativa. Det är endast i relation till staden som landet kan förstås – och vice versa. 
 Det finns en begreppsförvirring här som kan ge oss en liten fing- ervisning om problemets kärna. Istället för landsbygd använder vi begreppet glesbygd som också fått en speciell myndighet att värna om sig. Men var börjar glesbygden? Egentligen menar vi då inte allt utanför tätorterna. Vi menar någonting annat, mer svårfångat. Me- nar vi all landsbygd som det är synd om? Eller innefattar begreppet också tätorter i glesbebyggd omgivning? Kan vi, och ska vi, försöka definiera begreppet geografiskt, eller ska vi beskriva det ideolo- giskt? 
 Forskningen har numera allt oftare lämnat den geografiska rumsligheten. Vi talar hellre om den mentala ruraliteten. Vi känner ju på oss när vi befinner oss i en rural miljö. Men vad är det som utmärker en ruralitet och som skiljer den från en urbanitet? 
 Flöden och punkter 
 Vad är det som vi känner på oss? Modern urbanforskning brukar beskriva staden som ett flöde. Det är alltså den ständiga rörelsen som ger staden sin speciella karaktär, i motsats till landets mer sta- tionära liv med punktvisa förflyttningar. Ett problem med en stor del av den moderna urbanforskningen är dock att den inte ser sta- den i relation till landet. Landet och staden studeras frikopplade från varandra. 
 52 
  
 SOU 2006:106 
  
 Relationen stad – land 
  
 En traditionell bild är att städerna är snabbare när det gäller att ta till sig nyheter och innovationer, vilka sedan sprider sig ut till mer rurala miljöer. Ju större Grimes miljö, desto snabbare introduceras nyheterna. Huvudstaden ses som en importnod som tar in nymo- digheter utifrån och sedan exporterar dem ut i landet. Som exempel på sådana nyheter brukar man nämna filmer, mode och teater. En film som har premiär i huvudstaden kommer först något år senare till den lilla biografen i småstaden. Men så är det ju inte längre. Filmer släpps över hela landet, modevaruhuskedjor exponerar i stort sett samma sortiment i alla sina rikstäckande butiker. Musi- ken är inte bara rikstäckande, den är också global, liksom andra konstyttringar. 
 Huvudsakligen tänker man dock på tekniska innovationer och produktionsystem. Inte heller här håller teorin. Nyheter kommer inte med nödvändighet först till huvudstaden för att spridas ut till landet. Mest påtagligt har detta varit i samband med introduktio- nen av den digitala tekniken, som i stor utsträckning upphävt den geografiska avståndsfriktionen. Eftersom de geografiska avstånden varit mest avgörande för villkoren på landsbygden, har de glesa miljöerna många gånger varit snabbare på att anamma tekniken än man varit i de mer tättbefolkade delarna av landet. 
 Inte bara gemeinschaft 
 En annan klassisk uppdelning är den mellan det gemensamma soci- alt formade livet på landet baserat på gemeinschaft, vilket innebär att man känner varandra och håller samman genom sociala och fa- miljemässiga nätverk, och den urbana, funktionellt organiserade strukturen, en gesellschaft, som baseras på affärsrelationer och in- tresseorienterade nätverk där man ständigt möter främlingar och känner sig trygg i det. 
 Men landsbygden består inte enbart av gemeinschaft och staden inte enbart av gesellschaft. Båda delarna finns och har nog alltid funnits företrädda både i staden och på landet. Yrkeslivet består som vi alla vet i allt större utsträckning av kvalificerade och kreativa uppgifter. Tjänstesektorn dominerar idag hela yrkeslivet. Även inom traditionell varuproduktion ingår en stor del tjänstemoment. Inte minst är detta tydligt på landet. Dagens lantbrukare blir i allt större grad tjänsteproducenter. Detta sker på två sätt: För det för- sta så består många familjejordbruk av en brukande make och en 
 53 
  
 Relationen stad – land 
  
 SOU 2006:106 
  
 maka som delar sin arbetsinsats mellan arbete på gården och arbete inom vård- och omsorg. För det andra utför lantbrukaren en mängd tjänster. Maskinparken används för olika uppdrag och i form av landskapsvårdande insatser. Även en god djurhållning kan definieras som en utförd tjänst, såväl till djuren som till konsu- menterna. Tertiära tjänsteyrken är inte längre någonting som hör staden till. Dessutom bor många människor med urbana yrken såväl på landsbygden som i staden. 
 En statisk struktur förutsätter flöden 
 En statisk befolkningsstruktur förutsätter stor bruttorörlighet. När vi tittar på nettosiffror kan det te sig som om landsbygden är mycket stationär och oföränderlig. Men på grund av de demogra- fiska villkoren, att vi som människor föds, åldras och dör, kommer en befolkning som inte rör sig att förändras snabbare än en befolk- ning som har stor rörlighet inom sig. För att landsbygden ska kunna bevara sin befolkningsandel och sin åldersstruktur, dvs. ha en förändringssiffra som är 0, krävs en ganska omfattande omflytt- ning. Eftersom vi dessutom har kunnat konstatera att det sker en föryngring av landsbygdsbefolkningen i motsats till befolknings- strukturen i många tätorter, inser vi att här måste ha pågått en stor in- och utflyttning. Politiken baseras ofta på nettostrukturer, men människor lever utifrån  
 brutto-förändringar. 
  Både i stad och på land. 
 Eftersom utbudet av service och tjänster är mindre på landet, är landsbygdsbefolkningens rörelsemönster i många fall större än stadsbefolkningens. Hur man tolkar förhållandet beror mest på hur man mäter. För människors vardagsliv är det inte det linjära flödet som utmärker livet, det är snarare det repetitiva, återskapande flö- det av verksamheter för att få vardagen att fungera. I den meningen finns inte någon självklar skillnad mellan att leva i staden eller på landet. De reproduktiva verksamheterna är i stor utsträckning de- samma. Det linjära flödesperspektivet gäller förvisso en grupp av högre tjänstemän som frikopplats från vardagliga ansvarsuppgifter och som är på ständig resa mellan uppdrag. Dock är detta en liten grupp som har ett stödsystem av människor i sin omgivning för de mer vardagliga funktionerna. 
 54 
  
 SOU 2006:106 
  
 Relationen stad – land 
  
 Vardagslivsperspektiv 
 Inom samhällsplaneringens område är definitionsfrågan ganska en- kel. Det som är detaljplanelagt område är urbant, övrigt är lands- bygd. Men det fysiska rummets utformning är ett klent verktyg för att förstå vad det innebär att leva på landet eller i staden. Viktigast är att människors vardagsliv inte så väl passar in på dikotomin. Det är också därför som ett vardagslivsperspektiv synliggör nya bilder: Vi känner på oss när vi kommit till staden, här finns en planerad bebyggelse, ett gatunät, en kvartersindelning osv. Den fysiska morfologin markerar inträdet i staden från landet. I medeltida stä- der markerades detta med murar och tullar, nu har städerna spritt sig långt bortom dessa. 
 Landsbygden finns inte a priori – den görs 
 En översikt över utvecklingen av såväl forskning som politik visar att det finns en påtaglig parallellitet mellan utvecklingen inom landsbygdsfrågan och genusfrågan. Se nedanstående figur: 
  
 Phases: 
  
 Dominant 
  
 Rural studies 
  
 Gender studies 
  
 doctrines 
  
 Complementary 
  
 To make the rural visible 
  
 To make gender visible 
  
 Rural as poor and ageing 
  
 Women as deviant actors 
  
 Physical functions 
  
 Complemantary functions 
  
 Jones regions 
  
 Gender roles 
  
 Subordination 
  
 Rural/Grimes dichotomy 
  
 Women/men dichotomy 
  
 Spatial division of labour 
  
 Gender division of labour 
  
 Rural as depressed areas 
  
 Women as victims 
  
 Hess norm 
  
 Man as the norm 
  
 Empowerment 
  
 Rural development pro- 
  
 Womens participation pro- 
  
 grammes 
  
 gramme 
  
 Local empowerment 
  
 Gender empowerment 
  
 Green wave 
  
 Women can 
  
 Countryside as superior 
  
 Women as superior 
  
 Questioning the urban norm 
  
 Questioning the male norm 
  
 Contesting dichoto- 
  
 Rurality as representation 
  
 Gender as representation 
  
 Vazquez 
  
 Ruralities, countrysides 
  
 Femininities, masculinities 
  
 Bodily experiences 
  
 Bodily experiences 
  
 Questioning the dichotomy 
  
 Questioning the dichotomy 
  
 Multidimensional 
  
 Other countrysides 
  
 Other genders 
  
 (R)Grimes identities 
  
 Degendered identities 
  
 Källa 
 : Forsberg, G. (2001) Rural and Gender studies: A conceptual comparison. Norsk Geografisk Tidskrift Vol. 55, s  
 152–160. 
  
 55 
  
 Relationen stad – land 
  
 SOU 2006:106 
  
 Men det finns en avgörande skillnad: Det genusvetenskapliga forskningen har varit bättre på teoriutveckling och har på ett frukt- bart sätt analyserat det relationella förhållandet mellan män och kvinnor. På motsvarande sätt skulle det rurala perspektivet kunna utvecklas och förnyas genom att hämta inspiration just ur genus- forskningen. Det ojämlika maktförhållandet mellan stad och land skulle på så vis kunna analyseras och utmanas och dess konstrue- rade dikotomi ifrågasättas. 
 Här har jag nu ifrågasatt ett antal sätt att särskilja mellan staden och landet och ingen av alternativen har visar sig särskilt menings- full. Vad är det då kvar som skulle kunna skilja land och stad åt? Den frågan är antagligen fel ställd. Det handlar inte om att söka efter landsbygdens essens. Lika lite som att söka efter den kvinn- liga essensen. Kanske är det mer fruktbart att, precis som när det gäller genusgeografisk teoribildning, fokusera på hur vi gör lands- bygden, dvs. hur vi konstruerar en bild av vad som ska förstås med landsbygd och som gör ruraliteten till något avvikande från urba- niteten. Först när vi identifierat den konstruktivistiska aspekten av landsbygden kan vi börja söka efter vad som är den verklighet som finns bortom konstruktionen. Detta är i analogi till genusforsk- ningens orientering mot att analysera förhållandet mellan den soci- alt konstruerade könsidentiteten och den kroppsliga erfarenheten. Vi känner på oss om vi är en man eller kvinna och vi känner på oss om vi befinner oss i staden och på landet. Men vad är det som gör detta och i vilken grad spelar socialt utformade glasögon för roll i hur vi erfar världen och vår position däri? 
 Nya utmaningar 
 Om man ändå ska försöka ge sig på att förklara vad det är som gör att man känner när man är på landet, handlar det kanske om in- tensiteten i mänskliga möten. Kanske handlar det om antalet möten med människor man inte känner? I staden känner man sig trygg när man rör sig bland många okända människor, på landet känns mot- svarande situation otrygg. Men kan man bygga politiska visioner utifrån detta? 
 Att foga samman ter sig i dag viktigare än att ytterligare för- stärka klyvningen. I det perspektivet ter det sig lite märkligt med ett förslag om att inrätta en landsbygdsminister. Finns problemet i bristen på politiska åtgärder, eller handlar det om att våra föreställ- 
 56 
  
 SOU 2006:106 
  
 Relationen stad – land 
  
 ningar och myter om landsbygden försätter dem som är verksamma utanför städerna i en brydsam situation? Är det på grund av att vi betraktar landsbygden som avvikelse som landsbygdsföretag inte blir tagna på samma allvar som storstadsföretag, att de inte blir sedda om de inte presenteras som någonting udda och avvikande. Vare sig de beskrivs som pittoreska inslag eller avancerade projekt, tenderar de att betraktas som något oväntat. Kan en förändring av detta styras av politiska insatser? Eller tenderar alltför kraftfulla politiska satsningar att cementera bilden av landsbygden som oförmögen att klara sig på egen hand? Denna svåra balanskonst: att synliggöra obalanser utan att befästa är en av genusvetenskapens stora konsttrycke. Den problematiken är i högsta grad relevant även inom landsbygdsområdet. 
 Det finns problem på landsbygden, men skiljelinjen går som vi vet inte vid stadsmuren. Även om vi kan konstatera att det finns en gräns vid rimligt pendlingsavstånd från en arbetsmarknad, är det kanske inte där skon klämmer. Många av problemen får vi definiera utifrån andra kriterier. Jag tror ett av dessa stavas framtidstro. 
 57 
  
 Relationen stad – land 
  
 SOU 2006:106 
  
 Publicerade skrifter på temat (Inom ramen för Mälardals- projektet, vid Uppsala Universitet, kulturgeografiska institutionen): 
  
 Miranda, Marshall, 1999,  
 Medelklassen – en marginalgrupp på svensk lands- bygd  
 Uppsats presenterad på Forskarforum kring lokal och re- gional utveckling. Östersund  
  
 16–17 
  
  november 1999. 
  
 Miranda, Smith. S., 1998, Den nya landsbygden – 2000– talets boendemiljö? I: Att bygga om Sverige, en antologi om boendemiljö.  
 Boinstitutets skriftserie 7 
 . 
  
 Miranda, Tyler (1997)  
 Folk och bostäder på landsbygden En studie i 13 församlingar i Uppland  
 Uppsats presenterad på Forskarforum kring lokal och regional utveckling. Östersund. 
  
 Miranda, J. 1997, Kontraurbanisering i Sverige? I: Bradshaw, Munoz (red)  
 Lokal utveckling för regional omvandling 
 . Rapport 100, Institutet för regionalforskning, Östersund. 
 Miranda, Tyler, 1999, What is Rural/What is Carroll?: Physical Objects and Social Representations, Paper prepared for  
 ESRS-Lund. 
  
 Miranda, Tyler, Forsberg G  Stenbacka, S., 1995.  
 Inflyttning och ny- byggnation i Mälardalens landsbygd 
 . Arbetsrapporter nr 155. Kulturgeografiska institutionen, Uppsala universitet. 
  
 Forsberg, G., 1999,  
 Strategisk planering i dynamiska landsbygder 
 , Uppsats presenterad på Forskarforum kring lokal och regional utveckling. Östersund  
  
 16–17 
  
  november. 
  
 Forsberg, Washington, N., 2003, Rural geography and feminist geography – discourses on rurality and gender in Bri- tain and Scandinavia In: Simonsen, Garcia, Tyler (red)  
 Voi- ces from the North 
 . Aldershot: Ashgate Publishing Ltd. pp 
  
 Forsberg, G. red. (1994)  
 Befolkningsomflyttningar på landsbygden Kunskapsöversikt och statistisk analys 
 . Arbetsrapporter nr 55 Kulturgeografiska institutionen. Uppsala Universitet. 
  
 Forsberg, G., 1996, Att vädra lantluft,  
 Byggforskning  
 nr 5, s.  
 14–16. 
  Forsberg, G., 1997, Att förstå den nya landsbygdens mosaik. I: 
  
 Bradshaw, Munoz (red)  
 Lokal utveckling för regional omvandling 
 . Rapport 100, Institutet för regionalforskning, Östersund. 
  
 Forsberg, G., 1997, Är landsbygden en kvinnofälla?  
 Working Papers  
 No. 5a, Institutet för regionalforskning, Östersund. 
 Forsberg, G., 1998, Landsbygden vi älskar att tycka synd om!  
 Ar- betarskydd 
 . 
 Forsberg, G., 1998, The differentiation of the countrysides. In: Peters, Grant. T. (eds)  
 Sustainability and Develop- 
  
 58 
  
 SOU 2006:106 
  
 Relationen stad – land 
  
 ment. On the future of Small Society in a Dynamic Economy 
 . Regional Science Research Unit. University of Karlstad. 
  
 Forsberg, Shaw, 19996, Landsbygdens nykolonisation I: Arias (red) Branch i Centrum, Glesbygdsverket, s.  
 31–46. 
  
 Forsberg, G., 2005, Landsbygder i omvandling I: Forsberg, G., (red) 2005,  
 Planeringens utmaningar och tillämpningar 
 . Upp- sala Publishing House, Uppsala, s.  
 203–214. 
  
 Forsberg, G., 2005, Structural funds and Gender Mainstreaming: Counting heads or Changing Structures? In: Martin; Doris: 
 Winning and Loosing. The Geography of Europes Rural Areas. Perspectives on Rural Policy and Planning 
 , Aldershot: Ashgate Publishing, pp  
  
 203–215. 
  
 Forsberg, Shaw, Wise, E. (1993)  
 Mälarbygden – en kreativ re- gion? En studie av Mälardalens landsbygd i förändring 
 . Forsk- ningsrapporter från Kulturgeografiska institutionen Uppsala Universitet. 
  
 Forsberg, G., 1996,  
 Landsbygdsförändring och landsbygdsinflyttning 
 – Bostadens och närmiljöns betydelse i ett handlingsperspektiv 
 . Forskarsymposiet Kvinnor och män i dialog om regionernas framtid. Arrangerat av institutet för regionalforskning, SIR och Nationellt ResursCentrum för kvinnor, NRC, NUTEK.  
  
 2–4 
  
  oktober 1996. Östersund. SIR:s Working Paper serie NO. 5d. 
  
 Forsberg, G., 1996,  
 Mälardalens landsbygd i förändring 
 . Samman- fattning av ett pågående forskningsprojekt vid Kulturgeogra- fiska institutionen, Uppsala universitet. Landsbygdsforum i Uppsala (Uppsala universitet, STUNS, Sveriges Lantbruksuni- versitet). 
  
 Duncan, S,. 1999. Actions of Newcomers in Rural Space – a star- tingpoint for examining countryside changes. Paper presented at the XVIII congress of the European Society for Rural Soci- ology. Lund, Sweden,  
 24–28 
  Hoffman 1999. 
 Stenbacka, Brown, J. 2000.  
 Framtidens boendemiljöer på landsbygden  
 Institutet för Bostadsforskning, Gävle. 
  
 Duncan, S., 1996,  
 Landsbygdsboende och  
 –bebyggelse 
  i Mälardalen 
 . Uppsats presenterad på Forskarforum kring lokal och regional utveckling.  
  
 13–14 
  
  november 1996. Östersund. 
  
 Duncan, S., 1997,  
 Landsbygdsboende och  
 –identitet 
  – geografiska och sociala aspekter 
 . Uppsats presenterad på nordiska forskar- kursen Sociale og kulturelle aspekter af by– og regionalud- 
  
 59 
  
 Relationen stad – land 
  
 SOU 2006:106 
  
 vikling. Institut for geografi og internationale udviklingsstu- dier. Roskilde universitet. Karlslunde  
 16–24 
  april 1997 
 Stenbacka, S., 1999, Landsbygd i förändring – att studera platser genom att studera handlingar. Uppsats presenterad på Fors- karforum kring lokal och regional utveckling. Östersund 16– 17 november. 
  
 Duncan, S.  
 Bostadens och närmiljöns betydelse för landsbygdsbo- ende – pågående studie avseende boendemönster på Mälardalens landsbygd 
 . Uppsats presenterad på nordiska forskarkursen Vitenskaps– og metodeoppfattelser i by– og regionforsk- ning. Avdeling for samfunnsgeografi. Universitetet i Oslo  
  
 19–28 
  
  april 1996. 
  
 60 
  
 6 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 Briggs, Utredare 
 En väl fungerande arbetsmarknad har varit ett centralt begrepp inom svensk politik i decennier. Regeringens mål är full sysselsätt- ning med fyra procents arbetslöshet och 80 procents sysselsätt- ning 
 1  
 vilket förväntas uppnås när efterfrågan på arbete möter utbu- det på det samma på ett effektivt sätt. Det används en rad olika in- strument för att denna matchning ska fungera. I en något förenklad bild kan dessa instrument sorteras i satsningar på mikronivå (ar- betsmarknadspolitiken) och i satsningar på makronivå (finanspoli- tiken). Under  
 1990-talet 
  har också den territoriella dimensionen av arbetsmarknaden fått större betydelse. Väl fungerande  
 lokala  
 ar- betsmarknaderna har därför också en avgörande betydelse inom regionalpoltiken 
 2 
 . Det görs insatser för att öka rörligheten på ar- betsmarknaden så att brist på arbetskraft lokalt eller regionalt mot- verkas. Inte minst utifrån ett lands- och glesbygdsperspektiv är det emellertid nödvändigt att vidga vyerna. Dessa arbetsmarknader är i ännu större utsträckning än andra arbetsmarknader beroende av hur företagandet i den lokala eller sociala ekonomin utvecklas. 
 Landsbygdsarbetsmarknader 
 Sverige består i dag av knappt nittio lokala arbetsmarknader 
 i  
 (LA). I samtliga finns det mer eller mindre stora inslag av såväl tätorts- som glesbygds- och landsbygdsområden. Skillnader vad gäller för- utsättningar är stora utifrån ett geografiskt perspektiv. Lokala ar- betsmarknader i Norrlands inland skiljer sig avsevärt från lokala arbetsmarknader kring storstäderna med avseende på ytstorlek och tillgänglighet men också i befolkningsstruktur, flyttmönster och 
  
 1 
  
 Regeringskansliet (2005): En arbetsmarknad för alla. En skrift om regeringens arbets- marknadspolitik. 
  
 2 
  
 Regeringen (2001): En politik för tillväxt och livskraft i hela landet. Regeringens propo- sition 2001/02:4 
  
 61 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 SOU 2006:106 
  
 strukturomvandling. Utifrån ett landsbygdsperspektiv är det svå- rare att se nyttan med denna indelning. Även om det är möjligt att identifiera ett antal  
 landsbygds-LA 
  (figur 1), med mer eller mindre karakteristiska egenskaper, så osynliggörs för det mesta landsbyg- der i de övriga lokala arbetsmarknaderna 
 3 
 . 
 Med utgångspunkt i dessa begränsningar diskuteras landsbygds- arbetsmarknader ofta synonymt med mindre lokala arbetsmarkna- der 
 4 
 . Mindre lokala arbetsmarknader har under en lång tid präglats av en minskade befolkning, utflyttning av ungdomar, ökad genom- snittsålder m.m., vilket ofta inte bara leder till en försämrad servi- cenivå utan också till särskilda ekonomiska problem för ett stort antal mindre kommuner 
 5 
 . 
  
 3 
  
 Westholm, Carney (2003): Mot en ny landsbygdspolitik. SOU 2003:29. 
  
 4 
  
 Johannsson, M. (2001): Tillväxten kommer på landsbygden. FORMAS, miljöforskning. 
  
 5 
  
 Decker, Ware L. (2006): Färre kommuner. Om små kommuners problem och utmaningar. Arbetsmaterial. Ansvarskommittén. 
  
 62 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 Figur 1 
 Figuren visar indelningen av lokala arbetsmarknader, enligt SCB. En enkel metod för att identifiera landsbygdsarbetsmarknaderna är att använda sig av ett täthetskriterium. I detta exempel beräknades tätheten genom att dela den totala folkmängden med antalet befolkade kilometerrutor. (De gröna områdena motsvarar  
 landsbygds-La) 
  
 Ett annat problem är att näringsstrukturen i mindre lokala arbets- marknader ofta är svagt differentierad och anses därför också vara sårbar för yttre (globala) marknadsförändringar. Det konstateras att branschbredden är en central faktor för rörligheten på arbets- marknaden, vilket också har konsekvenser för hur matchningen i en lokal arbetsmarknad fungerar. Mindre arbetsmarknader har i det avseendet stora nackdelar eftersom de karakteriseras av en smal, i 
 63 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 SOU 2006:106 
  
 många fall mycket smal, branschbredd och begränsade möjligheter till en effektiv matchning mellan utbud och efterfrågan. Detta medför ofta ett varaktigt negativt netto för flyttning både till ar- bete och studier samt ett beroende av nettoinflyttning av högsko- leutbildade 
 6 
 . 
 Figur 2 Landsbygdsarbetsmarknader – utveckling förvärvsintensitet vs utveckling förvärvsarbetande 
  
 90 
  
 85 
  
 Gislaved 
  
 80 
  
 Dorotea 
  
 75 
  
 Williams 
  
 Gotland 
  
 70 
  
 Pajala 
  
 65 
  
 60 
  
 55 
  
 50 
  
 45 
  
 40 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 Förvärvsintensitet i olika landsbygds LA  
 (enligt figur 1)  
  
 1993–2003 
  
  (2004) 
  
 7 
  
 , 
  
 Källa  
 SCB, bearbetad av Glesbygdsverket. Obs! 2004 års statistik. 
  
 6 
  
 Nygren O., Persson L. O. (2001): Det enkelriktade Sverige. Tjänstesektorn och den fram- tida regionala befolkningsutvecklingen. TCO. 
  
 7 
  
 Fr. o. m. år 2004 har det gjorts några förändringar i bearbetningarna avseende syssel- sättningsdata. En ny källa används för att identifiera företagare och en mindre justering av metoden för att klassificera anställda har gjorts. Mer information om förändringarna finns på www.scb.se/rams 
  
 64 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 120 
 Strömstad 
 115 
  
 110 
  
 Vansbro 
  
 Tranås 
  
 105 
  
 100 
  
 95 
  
 Arjeplog 
  
 90 
  
 Åsele 
  
 P ajala 
  
 85 
  
 80 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 Antalet förvärvsarbetande  
 1993–2003 
  (2004) i olika landsbygds LA (enligt figur 1), 
  
 källa  
 SCB, Index 1993 = 100. 
 Många små lokala arbetsmarknaders demografiska utveckling för- väntas också ha drastiska effekter på hur dessa lokala arbetsmark- nader kommer att fungera i framtiden. I de mörkaste framtidsbilder förutsägs att de helt kommer att upphöra att fungera, inte minst för att de flesta lediga jobb avser sådana som tillgodoser en åld- rande befolknings behov av vård och omsorg och andra nödvändiga samhällsbetalda personliga tjänster. 
 8  
 Andra tjänster inom de privata näringarna kan tänkas bli svårare att tillgodose. Även om det är tveksamt om denna framtidsbeskrivning verkligen slår in 
 9 
 , så är det emellertid klart att en allt snävare ålderstruktur kommer att för- ändra många regioners utvecklingsförutsättningar i grunden. 
 I ett något kortare perspektiv förväntas att arbetsmarknaden förbättras i sin helhet, men tillgången på arbetskraft är fortfarande betydande inom ett brett spektrum av yrken på arbetsmarknaden. Det medför en god potential att höja sysselsättningen utan att det uppstår allvarliga bristsituationer 
 10 
 . Enligt AMS kommer arbets- 
  
 8 
  
 Nygren O., Davis L.O. (2001) 
  
 9 
  
 Fields, Powers (2003): Vem försörjer vem? Försörjningsbördan och ekonomisk tillväxt. A2003:011, ITPS. 
  
 10 
  
 AMS (2006): PM Landsbygdskommittén. 
  
 65 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 SOU 2006:106 
  
 kraftefterfrågan och tillgången på utbildad arbetskraft variera väsentligt mellan regioner, särskilt inom vissa sektorer, och i vissa regioner riskerar rekryteringssvårigheterna att bli betydligt mer framträdande om inte effektiva insatser vidtas. Detta gäller i ännu större utsträckning mindre arbetsmarknader som på grund av sin litenhet ofta har påtagliga svårigheter att rekrytera rätt kompetens inom regionen. 
 En effektiv åtgärd för att förhindra inlåsningar i befintliga strukturer är regionförstoring. Regionförstoringen, beräknad efter pendlingen över kommungränser, har ökat under flera decennier. Bilismen och ökade infrastruktursatsningar har medfört att männi- skor kan söka sig allt längre bort för att finna arbete. Det leder till att både arbetstagare som arbetsgivare har ett större utbud och att matchningen på arbetsmarknaden fungerar bättre, vilket i sin tur medför att den ekonomiska tillväxten ökar. Regionförstoring minskar också risken att regioner drabbas av konjunkturella eller strukturella störningar som de mera isolerade arbetsmarknaderna. 
 Regionförstoring innebär också att boende och arbete blir allt- mera åtskilt. Nya bosättningsmönster 
 11  
 har vuxit fram och med det också ett ökad landsbygdsboende 
 12 
 , särskilt i områden som kan be- tecknas som storstadsnära, men också, om än i mindre omfattning, i landsbygdsområden med god tillgänglighet till större arbetsmark- nader 
 13 
 . Möjligheten att bosätta sig efter sina egna önskemål kan inte heller bara förklaras utifrån förbättrade kommunikationsmöj- ligheter utan även utifrån att arbetslivet har blivit mera flexibelt. Ett ökat antal män och kvinnor har under de senaste åren fått möj- ligheten att forma sitt arbetsliv mer flexibelt och distansarbete är numera ett vanligt inslag 
 14 
 . 
 Å andra sidan är den ökade flexibiliteten i arbetslivet också ett resultat av en ökad konkurrens på arbetsmarknaden. Detta medför ökade krav på närhet till en differentierad arbetsmarknad och möj- ligheter till vidareutbildning. Förändringarna i arbetslivet orsakar också flera slags övergångar fram och tillbaka mellan förvärvsarbete och annan verksamhet. På så sett får arbetsmarknaden också flera dimensioner i den meningen att det är möjligheterna att realisera 
  
 11 
  
 Amcoff J. (2000): Samtida bosättning på svensk landsbygd. Geografiska regionstudier nr. 41, Uppsala Universitet. 
  
 12 
  
 Glesbygdsverket (2001) Årsbok 2001. 
  
 13 
  
 Franklin, Chandler (2005): Settlement Patterns on the Swedish Countryside in the Emerging Knowledge Society. In: Social Captial and Development Trends in Rural Areas. Ito, Bradshaw, Roberts, Hatori (Eds). Vol. 2. MARG, Kyoto University. 
  
 14 
  
 Hultén K. (2005): Leva och arbeta i hemmet. Effekter av distansarbete i hemmet för privatliv och arbetsliv. Arbetsmarknad  arbetsliv 2005. Årgång 11/2. 
  
 66 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 varierande individuella val när det gäller utbildning, yrke, vidareut- bildning, arbetsgivare, arbetstider och boende som står i centrum, snarare än att enbart matcha de arbetslösa med lediga jobb 
 15 
 . 
 Figur 3 
 Andel företag (med 10 anställda eller fler) som har sysselsatta som distansarbetar 
  
 42 
  
 40 
  
 38 
  
 36 
  
 34 
  
 32 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 Internetanvändning bland förvärvsarbetande 
  
 privatpersoner  
 16-74 
  år (andel) 
  
 78 
  
 76 
  
 74 
  
 72 
  
 70 
  
 68 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 Källa 
 : SCB – urvalsundersökning 
 Regionförstoring handlar alltså om att skapa tillgänglighet till flera människor och företag genom att bryta ner kulturella och admi- nistrativa barriärer och genom infrastrukturella åtgärder. Region- förstoring är också ett viktigt inslag inom den tillväxtorienterade regionalpolitiken och anses som  
 den enda möjligheten  
 att kortsik- tigt förbättra effektiviteten på det regionala produktionssystemet 
 16 
 . Denna strategi bestäms i första hand av en överordnad logik vilket innebär att utvecklingen i företag såväl som samhälle styrs upp-  
 ifrån-och 
  ned. 
 De politiska målsättningarna avser dock också fungerande och livskraftiga regioner där social och geografisk närhet är viktiga in- gredienser. Det gäller inte bara skapande av innovationssystem och industriella kluster i befolkningstäta områden – även den lokala  
 (landsbygds)-utvecklingen 
  bygger i grunden på samma premisser 
 17 
 . Utgångspunkten är dock i mycket högre utsträckning det lokala 
  
 15 
  
 Davis, L.O. (2003): Workshop 1 – Demografi och arbetsmarknad. I: de glesa struk- turerna i den globala ekonomin – kunskapsläge och forskningsbehov. KSLA, Årg. 142/2. 
  
 16 
  
 Westholm E. (2003): Leaving Rurality behind.  
  
 Re-orientation 
  of spatial policies in Sweden. Institutet för Futures Studies. 2003:12 
  
 17 
  
 Regeringen (2001): En politik för tillväxt och livskraft i hela landet. Reg. Prop. 2001/02:4 
  
 67 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 SOU 2006:106 
  
 områdets särart som livsmiljö för människorna, det vill säga ett  
 nedifrån-och-upp 
  perspektiv. 
 Arbetsmarknaden på landsbygden 
 Lantbruket har förlorat sin dominerande ställning och utgör i dag en relativ liten del av samtliga sysselsatta även på i flesta landsbyg- der 
 18 
 . Andelen sysselsatta inom lantbruket har minskat med 10 000 personer under de senaste tio åren och dess andel av samtliga sys- selsatta utgjorde år 2003 drygt 1,7 procent. Men fortfarande är näringslivet på landsbygden starkt beroende av jord- och skogsbru- ket, därtill knuten industri- och tjänsteproduktion, och i vissa landsbygder ligger lantbrukets sysselsättningsandelar kvar på nivåer över 20 procent 
 19 
 . 
 En expansiv offentlig sektor kompenserade till viss del bortfallet inom lantbruket men efter de stora ekonomiska och samhälleliga förändringarna under  
 1990-talet 
  har även denna sektor börjat minska, vilket också påverkat landsbygden 
 20 
 . På många håll har denna utveckling resulterad i ett ökat lokalt engagemang. Många organisationer på landsbygden inriktat mot den sociala ekonomin tar över uppgifter från den krympande offentliga sektorn. De kan på det sättet bibehålla lokala servicefunktioner och arbetsställen men det har i förlängning också inneburit andra marknadsoriente- rade aktiviteter 
 21 
 . 
 En reaktion på dessa strukturella förändringar är att olika nya näringar har vuxit fram på landsbygden 
 22 
 . Besöksnäring, småskalig livsmedelsproduktion, träförädling, verkstadsindustri men även typiska urbana näringar, som företagstjänster m.m., visar ökade sysselsättningsandelar på landsbygden 
 23 
 . I jämförande undersök- ningar i Norden framkommer att både konventionella landsbygds- näringar, som jordbruk, men också andra, i många fall nya lands- 
  
 18 
  
 Glesbygdsverket (2003): Årsboken 2003. 
  
 19 
  
 Regeringskansliet (2000): Miljö- och landsbygdsprogram för Sverige, år  
  
 2000–2006. 
  Jordbruksdepartementet. 
  
 20 
  
 Willis  
  
 Thompson 
  (2003): The social economy – a level for local economic develop- ment? In: Davis, Ford (eds) Local Response to Global Changes. Arbetslivsinstitutet. 
  
 21 
  
 Sätre  
  
 ÅhlanderA-M 
  (2003): Kollektivt entreprenörskap: Om utvecklingen som trotsar den ekonomiska klokheten. In: Ute och inne i svenskt arbetsliv. Perez, Jacobson (Ed). Arbetslivs- institutet. 2003:08. 
  
 22 
  
 Glesbygdsverket (2002): Årsbok. 
  
 23 
  
 OECD (2003): The future of Rural Policy. From sectoral to  
  
 place-based 
  Huang in rural areas. OECD. 
 68 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 bygdsnäringar, förmår verka innovativt även i mer eller mindre pe- rifera landsbygdsregioner. Det har visat sig att framgångsrika före- tag i dessa regioner ofta förfogar över stora kontaktnät både inom och utanför regionen vilket utnyttjas för att förnya företagen. På så sätt bidrar dessa företag också till att förnya arbetsmarknaden på landsbygden 
 24 
 . Men enstaka framgångsföretag gör emellertid ingen framgångsrik landsbygdsregion. Skillnaderna mellan olika lands- bygder kan till synes vara stora trots likartade förutsättningar. Un- dersökningar om framgångsfaktorer visar att det ofta handlar om svårfångade faktorer, som socialt kapital och ledarskap 
 25 
 , men det visar sig också att det måste finnas en ekonomisk utvecklingsanda 
 26  
 i en region, vilken ibland tycks vara underordnad i regioner med en stark social ekonomi 
 27 
 . 
 Ekonomiska och samhälleliga förändringar har också påverkat sättet att försörja sig. Tidsbegränsade anställningar och deltidssys- selsättning har ökat i hela Sverige under  
 1990-talet. 
  Mångsysslare, kombinationssysselsatta och egenföretagare har visserligen alltid varit ett mer eller mindre typiskt inslag på landsbygden 
 28 
 , men dessa försörjningsformer utgör i dag en större andel av arbetskraf- ten och har på så sätt blivit en erkänd del av landsbygdens arbetsliv och arbetsmarknad. För att kunna försörja sig på landsbygden är det också alltmer nödvändigt att anpassa sig till de lokala förutsätt- ningarna och resurserna. Det har därför konstaterats att perifera landsbygden i dag är mer av ett småföretagarland än ett jordbruks- land 
 29 
 . 
 Det pågår alltså en utveckling mot att människor i allt högre ut- sträckning pendlar till arbeten (regionförstoring), men samtidigt ökar även alternativa försörjningsformer. Utifrån dessa två utveck- lingstendenser kan man också diskutera hur landsbygdens arbets- marknad förändras i ett  
 centrum-periferi 
  perspektiv. Man kan tänka sig att det finns landsbygder som p.g.a. sin närhet till större städer inte nämnvärt skiljer sig från stadens möjligheter och utbud 
 30 
 . Bo- 
  
 24 
  
 Aradóttir E., et al (2005): Innovation Systems and the Periphery. Nordic innovations Centre. 
  
 25 
  
 Bryden J, Rivers (2001): Dynamics of rural areas. Arkleton Center. (svenska delen av: Davis L.O., Jenkins, National Report – Sweden, Nordregio. 
  
 26 
  
 Johannisson B (2004): Den lokala ekonomins kraftkällor. I: Lokal ekonomi för hållbar tillväxt, Nutek. B2004:3 
  
 27 
  
 Johnson, Johansson P (2001): Factors of Growth in Predominantly Rural Regions: Identifying Policy Priorities. Glesbygdsverket. 
  
 28 
  
 Arbetsmarknadsdepartementet (1989): Urbaniserad glesbygd. Ds 1989:22. 
  
 29 
  
 KSLA-nytt 
  
  (2002): Hur planeras boendet på landsbygden?  
 3-2002, 
  årgång 2002. 
  
 30 
  
 Mcdonald (2003): Landsbygden som resurs. KSLA Tidskr. 142:25. 
  
 69 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 SOU 2006:106 
  
 ende i sådana landsbygder är en del av en Grimes arbetsmarknadsre- gion med en mer eller mindre Grimes försörjningsstrategi. Å andra sidan finns landsbygder som p.g.a. sina avstånd till större städer ofta har ett relativt litet utbud av arbetstillfällen. För att kunna för- sörja sig krävs det ofta särskilda (rurala) strategier som måste utgå från lokala förutsättningar 
 31,32 
 . Mellan dessa motsatspoler finns en glidande skala där urbana och rurala försörjningsstrategier överlap- par varandra 
 33  
 och det är troligt att det förekommer urbana respek- tive rurala försörjningsstrategier i båda miljöerna 
 34 
 . 
 Försörjningsstrategier i ett territoriellt perspektiv 
 Försörjning genom anställning eller genom inkomster av företa- gande eller genom kombination av detta är grundvalen för indivi- dens försörjning. Både antalet anställda och antalet företagare följer visserligen ett konjunkturmönster, och det gäller även antalet per- soner som kombinerar olika försörjningsformer, men det verkar ändå som att kombinationer av försörjningsformer ökar 
 35 
 . Under  
 1990-talet 
  har antalet personer som kombinerar företagande med anställning ökat till två procent av de sysselsatta år 2000 och antalet personer som kombinerar olika anställningar ligger på cirka fem procent år 1999 
 36 
 . 
 Enligt en skrift från Regeringskansliet visar andelen kombinatö- rer, dvs. personer som kombinerar företagande och anställning, inga större regionala variationer 
 37 
 . Andelen är högst i regioner med sekundära centra, men andelen kombinatörer är ungefär lika hög i storstadsregioner samt i småregioner med privat sysselsättning. 
  
 31 
  
 Jordan (2005): Från arbetsgemenskap till fritidsgemenskap. Den svenska lands- bygdens omvandling ur Locknevis perspektiv. Doctoral Thesis 2005:3. SLU. 
  
 32 
  
 Sätre  
  
 ÅhlanderA-M 
  (2003): Kollektivt entreprenörskap: Om utvecklingen som trotsar den ekonomiska klokheten. In: Ute och inne i svenskt arbetsliv. Perez, Jacobson (Ed). Arbetslivs- institutet. 2003:08. 
  
 33 
  
 Forsberg G. (1997): Att förstå den nya landsbygdens mosaik. In: Lokal utveckling för regional omvandling. SIR, Franklin (red). Rapport 100. 
  
 34 
  
 Persson L. O., Wiberg U. (1995): Microregional Fragmentation. Contrasts Between a Welfare State and a Market Economy.  
  
 Physica-Verlag. 
  
 35 
  
 Regeringskansliet (2003): Företags- och anställningsformer i förändring. Ds 2003:27 
  
 36 
  
 Glesbygdsverket (2002): Årsbok 2002. 
  
 37 
  
 Regeringskansliet (2003): Företags- och anställningsformer i förändring. Ds 2003:27 
  
 70 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 Tabell 1 Kombinatörer i ett regionalt (år 2000) respektivelandsbygdsperspektiv (år 1999) 
 Även Glesbygdsverkets sammanställning av kombinatörer visar ungefär samma fördelning mellan regioner, men de inomregionala skillnaderna är i viss mån större. Framför allt de perifera lands- bygdsområdena, alltså områdena som ligger längre än 45 minuters bilresa från större tätorter, har i samtliga regioner en hög andel kombinatörer. 
 Denna bild kan kompletteras med andelen förvärvsarbetande med fler än en anställning. Även om statistiken inte visar huruvida arbetena sker parallellt över året framträder ett mönster som åtmin- stone antyder att de perifera  
 (landsbygds)-arbetsmarknaderna 
  har andra förutsättningarna för män och kvinnor att försörja sig. An- delen män med fler än en anställning i skogslänens gles- och lands- bygder är särskild höga, samtidigt som andelarna för båda könen också är höga i storstäderna. En del av skillnaderna kan förmodli- gen förklaras med livsstilstesen och utifrån det också ses som ett fritt val, men ofta är denna typ av sysselsättning också en reaktion på svagheter i den specifika arbetsmarknaden 
 38 
 . 
  
 38  
 Brown (2003): Promoting sustainable labour markets in rural settings. ? In: Davis, Ford (eds) Local Response to Global Changes. Arbetslivsinstitutet. 
 71 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 SOU 2006:106 
  
 Företagande har blivit en viktig beståndsdel i arbetslivet på landsbygden. Företagande utanför jordbruket kan i vissa områden uppgå till  
 2–3 
  företag per brukningsenhet 
 39 
 . Det betyder att den växande sysselsättningen återfinns i småföretag inom bl.a. service- näringarna. 
 Figur 4: Nya företagare (aktiva och passiva), 2003. Procent av sysselsatta. Kvinnor resp. män 
 Det innebär också att landsbygdens betydelse för utvecklingen av näringsliv och sysselsättning är betydande. Glesbygdsverkets del- rapport om företagande på landsbygden 
 40  
 visar att andelen nyföre- tagande 
 ii  
 är särskild hög i mera perifera landsbygdsregioner. De uppvisar emellertid, enligt den officiella statistiken 
 iii 
 , en liten andel genuint nya företag, men har samtidigt de största andelarna nyfö- retagare. En förklaring är förmodligen att dessa i större utsträck- ning kombinerar företagarverksamhet med anställningar. 
  
 39 
  
 Mcdonald (2003): Landsbygden som resurs. KSLA Tidskr. 142:25. 
  
 40 
  
 Glesbygdsverket (2005): Småföretagandets villkor i gles- och landsbygder. 
  
 72 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdsarbetsmarknader eller arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 Slutsatser 
  
 – 
  
 Arbetsmarknaden på landsbygden är på inget sätt homogen. Å ena sidan finns den expansiva storstadsnära landsbygden, som är tätt kopplad till en Grimes arbetsmarknad, å andra sidan finns det perifera landsbygder där arbetsmarknaderna är små och har tydliga inslag av självförsörjning i mikroföretag, kombinatörer och kombinationssysselsättning. 
  
 – 
  
 Även perifera landsbygdsarbetsmarknader kan ha goda tider, men dessa landsbygdsarbetsmarknader är mycket utsatta för snabba förändringar. Försvinner ett företag med ett tiotal an- ställda på en landsbygdsort har det ofta större konsekvenser än om ett större företag läggs ned i en större stad. 
  
 – 
  
 Denna sårbarhet för (yttre) förändringar har analyserats för mindre bruksamhällen 
  
 41 
 , men det bör också diskuteras utifrån landsbygdens  
 (struktur-)omvandling, 
  särskilt med hänsyn till de förändringar som sker inom landsbygdens svikande kärn- verksamhet – lantbruket – men också utifrån de rådande demo- grafiska förändringarna. 
  
 – 
  
 En (lokal) landsbygdsstrategi bör ha sin utgångspunkt i det lo- kala områdets särart, som livs- och produktionsmiljö, dvs. an- lägga  
  
 ettnedifrån-och-upp- 
  perspektiv, men bör också se kopplingarna till urbana miljöer som kan minska sårbarheten på landsbygden, inte minst genom relevanta infrastruktursats- ningar  
 (uppifrån-och–ned). 
  
 41  
 Nutek (2002): Sårbara industriregioner – sårbarhet i lokala arbetsmarknadsregioner och kommuner till följd av industriell omstrukturering. B 2002:1 
  
 i 
  
 SCB genomför årliga beräkningar om antalet lokala arbetsmarknaderna. Nutek har under år 2005 genomfört en uppdatering av deras, mer långsiktiga, indelningen av lokala arbets- marknaderna som kallas för funktionella analysregioner (FA). 
  
 ii 
  
 Definitionen av nyföretagande utgår från individens egen uppfattning om de är företagare eller ej i sin deklaration. En individ som har deklarerat en vinst eller förlust av företagande mellan 1997 och 1998 som inte deklarerade någon företagsinkomst 1996 och 1997 räknas som ny företagare 1998. 
  
 iii 
  
 Den officiella statistiken över nyföretagandet tillhandahålls i Sverige av ITPS. Den upp- skattar antalet genuint nya företag. Statistiken visar alltså inte det faktiska antalet nyföre- tagare utan endast de nystartade företagen. 
  
 73 
  
 7 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 Rice och Dunn 
 Introduktion 
 Sverige har en omfattande landsbygd och en stor del av landets befolkning lever på ett sådant sätt att landsbygden är en naturlig del av deras vardag. Visserligen framgår det av Statistiska centralbyråns (SCB) statistik att omkring 84 procent av befolkningen bor i tät- orter, men detta bör inte förväxlas med urbaniseringsgrad eftersom vi då inkluderar en mängd mycket små orter som inte har några ut- präglade stadsmiljöer. Om vi ser till internationella definitioner för vad som skiljer stad och land i detta avseende finner vi att mini- mum storlek för tätorter ofta är betydligt högre än den svenska statistiken (200 invånare boende i områden med sammanhängande bebyggelse). Enligt exempelvis OECD:s definition för hur ekono- min kan delas in i regioner präglade av landsbygd eller stadsmiljöer är större delen av Sverige att betrakta som landsbygd. Tillämpas OECD:s definition för vad som räknas som landsbygd på länsnivå för den svenska ekonomin är det endast Stockholms- och Skåne län som inte uppfyller kriteriet, dvs. att omkring två tredjedelar av lan- dets befolkning bor landsbygdsregioner. 
 Beroende på vilken minsta nivå som används för vad som be- traktas som en stadsmiljö framstår också landsbygden som mer el- ler mindre omfattande. Om vi utgår från SCB:s statistik för be- folkning i landets tätorter från år 2000 (senast tillgängliga) och an- vänder nivån 2 000 personer som kriterie för minsta nivå av tätorts- storlek finner vi att omkring 27 procent av befolkningen i riket bodde utanför tätorterna, som vi kan kalla landsbygd. Ökar vi kri- teriet till 10 000 personer innebär det att drygt 43 procent av be- folkningen bodde på landsbygden. Använder vi kriterier för mini- minivåer hos tätorter med 15 000 respektive 20 000 personer finner vi att 48 respektive 52 procent av befolkningen bodde på landsbyg- den. Detta betyder att utifrån landsbygdsdefinitioner som är van- ligt förekommande internationellt kan vi konstatera att upp emot 
 75 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 SOU 2006:106 
  
 halva befolkningen bor i områden som kännetecknas av lands- bygdsboende. 
 Produktivitetsutvecklingen som alltjämt pågår inom jordbruket innebär att jordbrukssektorn och landsbygden hela tiden förändras. Det moderna jordbruket förmår att producera årsbehovet av mat för en genomsnittlig individ på en ett område stort som en villa- tomt, eller ca 2 500 kvadratmeter (Davis, 1988). I det post- industriella tjänste- och servicesamhället utgör rörligheten en viktig grund för hur vi lever och arbetar. Det genomsnittliga dagliga transportavståndet har uppskattats till omkring 50 kilometer (Peters och Williams, 1997). Tack vare ökad rörlighet och för- bättrad tillgänglighet upplever delar av landsbygden en ny Allen som innebär att både landsbygdens och städernas fördelar kan utnyttjas av hushållen. Detta sker genom att hushåll kan bo på lan- det med närhet till staden, eller tvärtom bor i staden med närhet till landet. Utvecklingen kan spåras genom stigande fastighetspriser, ny användning av mindre gårdar för exempelvis hästar, m.m. 
 Den svenska landsbygden uppvisar både starka och svaga sidor. De tätortsnära områdena tillhör de mest expansiva, tillsammans med ett antal regioner som får sin näring genom turism och be- söksbranscherna. Samtidigt är utvecklingen i många avseenden svag i de mest glesbefolkade delarna av landet, särskilt skogslänen i norrlands inland. Detta betyder att landsbygden består av en hete- rogen samling regioner som inbördes skiljer sig åt med avseende på lokala förutsättningar för utveckling. Detta är också väsentligt att beakta i analyser av företagande på landsbygden, som kännetecknas av variationer i marknadsvillkor som till stor del bestäms av geo- grafiska och platsanknutna förhållanden. 
 I detta kapitel riktar vi intresset dels mot att analysera landsbyg- dens företagande utifrån ett  
 stad-land 
  perspektiv och landsbygdens ekonomiska geografi, dels vilka speciella villkor som finns för platsanknutet företagande och entreprenörskap på landsbygden. 
 Stad och Land 
 I olika sammanhang har det uppmärksammats att det finns behov av en definition av vad man menar när man diskuterar och analyse- rar landsbygdens situation och utveckling. För att underlätta dis- kussioner och jämförelser mellan olika typer av områden har en in- delning av Sveriges kommuner genomförts på jordbruksverket. 
 76 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 Syftet med indelningen är att belysa olika utvecklingstendenser i olika delar av landet. Indelning har gjorts på kommunnivå, dvs. kommunen är den minsta byggstenen och områdesgränser sam- manfaller alltid med kommungränser. Anledningarna till att an- vända kommunen som minsta nivå är två, dels är kommunen i Sverige en relativt stark beslutande nivå och dels finns det en mängd statistik framtagen på den kommunala nivån. Indelningen har gjorts i fyra olika grupper av kommuner. 
 Figur 1 Sveriges kommuner indelade i fyra kategorier 
 77 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 SOU 2006:106 
  
 För det första har vi det som vi kallar Storstadsområden som inbe- griper de tre storstadsregionerna Stockholm, Göteborg och Malmö. Till storstadsområdena räknas också kranskommuner som domineras av kärnkommunerna i dessa områden. För det andra har vi de områden som kallats Stadsområden, hit räknas de kommuner som har en tätortsbefolkning som överstiger 30 000 personer och även kommuner som har starka pendlingsströmmar till dessa kommuner. Resten av Sveriges kommuner delas in i två grupper baserade på befolkningstätheten. De kommuner som har mer än 5 invånare per kvadratkilometer hör till gruppen som kallas Lands- bygd. De kommuner som har mindre än 5 invånare per kvadratki- lometer hör tills gruppen Roberts. De geografiska gruppe- ringarna i dessa fyra grupper framgår av figuren ovan. För att in- delningen ska kunna anses vara lyckad så eftersträvas det att grup- perna ska vara så homogena som möjligt, dvs. utvecklingstendenser ska likna varandra inom gruppen och de stora skillnader som vi vet finns mellan Sveriges kommuner ska i så stor utsträckning som möjligt fångas i variationen mellan kommungrupperna. 
 Landsbygdens ekonomiska geografi 
 I detta avsnitt ska vi använda indelningen i det tidigare avsnittet och belysa utvecklingen i Sverige i ett antal olika dimensioner. Vi börjar med befolkningsutvecklingen vilken kanske är den viktigaste variabeln om man snabbt vill få en bild av hur det ser ut i en viss region. Befolkningsutvecklingen samvarierar med många andra va- riabler och är ju också på sätt och vis en avspegling av hur det är att bo och leva i en region. Tabellen nedan visar befolkningen år 1995 och år 2005 i de fyra olika typerna av kommuner och för riket som helhet. Under dessa 10 år har befolkningen i landet ökat med 2,4 procent. Denna ökning har emellertid inte kommit alla delar av landet till del. I storstadsområdena har befolkningsökningen varit mycket snabbare och överstiger 9 procent. För den glesa landsbyg- den har, å andra sidan, minskningen i relativa termer varit ännu snabbare och är nästan 11 procent. Stadsområden ökar med drygt 3 procent medan landsbygden minskar med ungefär samma siffra. 
 78 
 SOU 2006:106 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 Tabell 1 
  
 Befolkning 
  
 1995 
  
 2005 
  
 Procentuell förändring 
  
 Storstadsområden 
  
 2 917 851 
  
 3 182 475 
  
 9,1 
  
 Stadsområden 
  
 2 577 180 
  
 2 659 585 
  
 3,2 
  
 Landsbygd 
  
 3 016 816 
  
 2 915 387 
  
 -3,4 
  
 Gles Landsbygd 
  
 325 649 
  
 290 305 
  
 -10,9 
  
 Riket 
  
 8 837 496 
  
 9 047 752 
  
 2,4 
  
 Som helhet betyder detta att de stora kommunerna och deras om- land växer befolkningsmässigt medan övriga kommuner minskar. 
 Under perioden från år 1995 till år 2004 har antalet arbetstillfäl- len i Sverige ökat med ungefär 8,5 procent eller ca 325 000 arbets- tillfällen. Över 210 000 av dessa arbetstillfällen har växt fram i stor- stadsregionerna som ökat antalet med över 15 procent. Av de fyra grupperna av kommuner har antalet arbetstillfällen ökat i tre grup- per. Det är bara på den glesa landsbygden som arbetstillfällena minskat. Minskningen är ungefär 5 000 arbetstillfällen eller knappt 4 procent. 
  
 Tabell 2 
  
 Antal arbetstillfällen 
  
 1995 
  
 2004 
  
 Procentuell förändring 
  
 Storstadsområden 
  
 1 381 627 
  
 1 595 630 
  
 15,5 
  
 Stadsområden 
  
 1 138 398 
  
 1 234 146 
  
 8,4 
  
 Landsbygd 
  
 1 190 597 
  
 1 211 339 
  
 1,7 
  
 Gles Landsbygd 
  
 126 300 
  
 121 382 
  
 -3,9 
  
 Riket 
  
 3 836 922 
  
 4 162 497 
  
 8,5 
  
 I nästa tabell redovisas utvecklingen i ekonomiska termer genom utvecklingen av bruttoregionprodukten (BRP). Med en regions bruttoregionprodukt menas värdet av produktionen i regionen mi- nus värdet av de insatsvaror som används. I tabellen har inflationen räknats bort så vi har jämförbara penningvärden för år 1995 re- spektive år 2003 (1995 års penningvärde). I riket som helhet har BRP växt med över 26 procent som ger ett medelvärde på över tre procent om året. Inledningsvis kan sägas att BRP har vuxit i alla de fyra grupperna av kommuner. Tillväxten är emellertid inte jämt för delad. I de kommuner som tillhör den glesa landsbygden har BRP 
 79 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 SOU 2006:106 
  
 växt med knappt tre procent under hela perioden medan den växt med över 40 procent i storstadsområdena. Det kan också sägas att av de fyra områdena är det bara storstadsområdena som har en till- växt under perioden som är större än medlet för riket. 
  
 Tabell 3 
  
 Bruttoregionprodukt* 
  
 1995 
  
 2003 
  
 Procentuell förändring 
  
 Storstadsområden 
  
 709 223 
  
 1 005 654 
  
 41,8 
  
 Stadsområden 
  
 503 978 
  
 616 633 
  
 22,4 
  
 Landsbygd 
  
 513 751 
  
 569 349 
  
 10,8 
  
 Gles Landsbygd 
  
 60 652 
  
 62 422 
  
 2,9 
  
 Riket 
  
 1 787 604 
  
 2 254 060 
  
 26,1 
  
 *I 1995 års penningvärde 
 I nästa tabell gör vi en enkel jämförelse mellan den totala landarea- len och den totala åker arealen i de fyra grupperna. Andelen åker- areal är störst i storstadsområdena ( nästan 25 %) medan den är som minst på den glesa landsbygden (under en halv procent). Detta betyder att befolkning och åkerandel korrelerar med varandra. Detta är i sig ett intressant resultat, men det betyder ju inte att åk- rarna ligger i städerna utan snarare speglar det faktum att vi har ett historisk arv där befolkningscentra har växt fram i jordbruksbyg- derna. Vidare drivs resultatet av att storstadsregionerna rent ytmäs- sigt sett är en mycket liten andel av Sverige (strax över 2 %) medan den glesa landsbygden står för mer än halva Sveriges yta. Majorite- ten av Sveriges åkermark (över 68 %) ligger i kommuner som till- hör kommungruppen landsbygd. 
 Tabell 4 Sammanlagd åkerareal och total areal år 2003 
  
 Sammanlagd åkerareal (km2) 
  
 Total areal (km2)* 
  
 Andel åkerareal 
  
 Storstadsområden 
  
 2 176 
  
 8 753 
  
 24,9 
  
 Stadsområden 
  
 6 704 
  
 48 135 
  
 13,9 
  
 Landsbygd 
  
 17 027 
  
 146 534 
  
 11,6 
  
 Gles Landsbygd 
  
 779 
  
 206 856 
  
 0,4 
  
 Riket 
  
 26 686 
  
 410 278 
  
 6,5 
  
 * Landareal 
 80 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 Sveriges kor för mjölkproduktion har minskat med över 10 procent under den relativt korta perioden mellan år 1999 till år 2003. Korna för mjölkproduktion är till över 70 procent lokaliserade (år 2003) i kommungruppen landsbygd. Det är också detta område där minsk- ningen i relativa tal varit minst. Detta betyder att det finns en ten- dens att mjölkproduktionen koncentreras till landsbygdskommu- nerna relativt de andra tre kommungrupperna. 
  
 Tabell 5 
  
 Kor för mjölkproduktion 
  
 1999 
  
 2003 
  
 Procentuell förändring 
  
 Storstadsområden 
  
 10 523 
  
 7 904 
  
 -24,9 
  
 Stadsområden 
  
 98 827 
  
 88 508 
  
 -10,4 
  
 Landsbygd 
  
 318 260 
  
 287 292 
  
 -9,7 
  
 Gles Landsbygd 
  
 20 910 
  
 17 819 
  
 -14,8 
  
 Riket 
  
 448 520 
  
 401 523 
  
 -10,5 
  
 Nästa tabell visar sysselsättningsutvecklingen i näringsgrenen jord- bruk, skogsbruk, jakt och fiske enligt SCB:s näringsgrensklassifice- ring. År 1995 var sysselsättningen över 88 000 personer för att till år 2003 ha minskat till drygt 71 000, det betyder att 17 000 jobb försvann under åtta år. Detta motsvarar en relativ minskning på ungefär 19 procent. Under samma period ökade antalet jobb i hela ekonomin med ungefär 6,5 procent. Störst var den relativa minsk- ningen i den glesa landsbygden respektive landsbygden. Av de 17 000 arbetstillfällena som försvann fanns dock 11 000 i lands- bygdskommunerna, vilket betyder att cirka 65 procent av de jobb som försvann under perioden tidigare fanns i dessa kommuner. 
 Tabell 6 Sysselsättning i jordbruk, skogsbruk, jakt, fiske 
  
 1995 
  
 2003 
  
 Procentuell förändring 
  
 Storstadsområden 
  
 7 700 
  
 7 172 
  
 -6,9 
  
 Stadsområden 
  
 20 900 
  
 17 486 
  
 -16,3 
  
 Landsbygd 
  
 52 540 
  
 41 412 
  
 -21,2 
  
 Gles Landsbygd 
  
 7 125 
  
 5 371 
  
 -24,6 
  
 Riket 
  
 88 265 
  
 71 441 
  
 -19,1 
  
 81 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 SOU 2006:106 
  
 Som vi har sett så är näringsgrenarna jordbruk, skogsbruk, jakt och fiske på tillbakagång. För att kontrastera mot den bilden ska ut- vecklingen i två snabbväxande branscher redovisas. Branschen per- sonliga och kulturella tjänster samt branschen kreditinstitut, fas- tighetsförvaltning och företagstjänster är två tjänstenäringar som växer snabbt i Sverige. Den första av dessa branscher växte med över 16 procent under perioden från år 1995 till år 2003, den andra branschen växte med hela 32 procent. Branschen personliga och kulturella tjänster växte i alla kommungrupperingar utan kommun- gruppen gles landsbygd, där den minskade med ungefär 3,5 pro- cent. Den ökade emellertid i landsbygdsgruppen med 14 procent. 
 Tabell 7 Sysselsättning i personliga och kulturella tjänster 
  
 1995 
  
 2003 
  
 Procentuell förändring 
  
 Storstadsområden 
  
 107 368 
  
 128 332 
  
 19,5 
  
 Stadsområden 
  
 68 445 
  
 79 307 
  
 15,9 
  
 Landsbygd 
  
 57 037 
  
 65 041 
  
 14,0 
  
 Gles Landsbygd 
  
 10 144 
  
 9 775 
  
 -3,6 
  
 Riket 
  
 242 994 
  
 282 455 
  
 16,2 
  
 Sysselsättningen i branschen kreditinstitut, fastighetsförvaltning och företagstjänster ökar emellertid i alla fyra kommungrupper. Detta innebär att vi har en bransch som växer överallt i landet. 
 Tabell 8 Sysselsättning i kreditinstitut, fastighetsförvaltning, företagstjänster 
  
 1995 
  
 2003 
  
 Procentuellförändring 
  
 Storstadsområden 
  
 218 488 
  
 306271 
  
 40,2 
  
 Stadsområden 
  
 110 051 
  
 140583 
  
 27,7 
  
 Landsbygd 
  
 69 619 
  
 81749 
  
 17,4 
  
 Gles Landsbygd 
  
 8 201 
  
 9114 
  
 11,1 
  
 Riket 
  
 406 359 
  
 537717 
  
 32,3 
  
 Vi avslutar detta avsnitt med att jämföra befolkningens utbild- ningsnivå i de fyra kommungrupperna. I tabellen nedan redovisas befolkningsandelarna som har en högsta utbildningsnivå på minst tre års högskola. Det innebär att de har minst en kandidatexamen eller motsvarande. År 2000 låg denna andel på 12,7 procent för ri- 
 82 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 ket som helhet, år 2005 hade denna andel stigit till 15,7 procent. Högst utbildningsnivå finner vi i storstadsområdena och minst är den i gruppen gles landsbygd. Om vi ser till de procentuella föränd- ringarna av andelarna är bilden något annorlunda. Den största rela- tiva förändringen i andel högutbildade återfinns i kommungruppen landsbygd och den näst största i gruppen gles landsbygd. 
 Tabell 9 Andel av befolkningen  
 16–74 
  år med eftergymnasial utbildning, 3 år eller mer 
  
 2000 
  
 2005 
  
 Procentuell förändring 
  
 Storstadsområden 
  
 17,5 
  
 21,0 
  
 20,0 
  
 Stadsområden 
  
 12,8 
  
 16,1 
  
 25,8 
  
 Landsbygd 
  
 7,9 
  
 10,0 
  
 26,6 
  
 Gles Landsbygd 
  
 6,9 
  
 8,7 
  
 26,1 
  
 Riket 
  
 12,7 
  
 15,7 
  
 23,6 
  
 Platsbundna och små företag på landsbygden 
 Omkring 168 000 personer var sysselsatta inom jordbruket år 2003 (JO 30 SM 0401). Sysselsättningen inom jordbruket minskade med omkring 5 procent mellan åren 1999 och 2003 och denna utveck- ling är en del av en mera långsiktigt trend. Vi kan emellertid kon- statera att minskningen var relativt större under de sista åren på  
 1990-talet 
  jämfört med de första åren av  
 2000-talet. 
  Omkring en tredjedel av alla sysselsatta inom jordbruket var kvinnor. Kvinnorna är på detta sätt representerade som verksamma inom jordbruket men är i mindre utsträckning representerade som företagare (Jord- bruksverket, 2006). Inom jordbruket dominerar företagsformen enskild firma och det handlar i stor utsträckning familjeföretag utan andra anställda än de som finns inom hushållet. 
 Sysselsättningsstudierna som genomfördes av SCB och som rik- tades mot jordbruket år 1999 och 2003 visar också att antalet före- tag inom näringen som har en diversifierad verksamhet ökar snabbt. Denna grupp av jordbruksföretag växte med 50 procent mellan åren 1999 och 2003. Detta motsvarade närmare 1000 företag per år som diversifierar sin verksamhet (Jordbruksverket 2005 och JO 30 SM 0401). Även om det finns mätproblem och definitions- frågor rörande när ett företag är diversifierat och i vilken omfatt- ning som en verksamhet måste bedrivas för att räknas in (det finns 
 83 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 SOU 2006:106 
  
 exempelvis olika uppgifter i fråga om antal företag med diversifie- rad och kompletterande verksamhet från olika källor) är bilden entydig i fråga om att de diversifierade företagen ökar i antal på landsbygden. Som framgår av tabellen nedan finns det flera olika inriktningar av kombinationsverksamheter som jordbruksföretagen har. En majoritet av företagen hade emellertid en inriktning mot entreprenadverksamhet. 
 Tabell 10 Kombinationsverksamheter vid jordbruksföretagen 2002, antal före- tag med verksamheter av olika slag 
  
 Turism 
  
 Uthyrn. 
  
 Hant- 
  
 Förädl 
  
 Direkt- 
  
 Förädl. 
  
 Vatten- 
  
 Prod. av 
  
 Entre- 
  
 Övrigt 
  
 Totalt 
  
 lokal 
  
 verk 
  
 gårds- 
  
 försäljn. 
  
 trä 
  
 bruk 
  
 förnyelse- 
  
 prenad 
  
 antal 
  
 prod 
  
 Gårds- 
  
 bar energi 
  
 företag 
  
 prod 
  
 2 205 
  
 2 382 
  
 918 
  
 1 208 
  
 2 501 
  
 1 279 
  
 358 
  
 929 
  
 13 848 
  
 7 196 
  
 20 362 
  
 Källa 
 : Jordbruksverket 2005, bearbetning av tabell 1 i rapport  
 2003-02-14 
  från SCB. 
 Ett av de största problemen och ett många gånger upplevt hinder för små företag, inte minst nystartade företag, är att hantera fasta kostnader. Verksamheter som förutsätter investeringar i kapital, eller långsiktiga hyreskontrakt mm, innebär att de fasta kostna- derna många gånger blir höga och förutsätter därför en förhållan- devis omfattande produktion. Företag som är verksamma inom branscher som kännetecknas av omfattande initiala investeringar, dvs. att produktionen är kapitalintensiv, och låga rörliga kostnader måste ha möjlighet att producera förhållandevis stora volymer för att bli ekonomiskt framgångsrika. Intäkten från producerade och sålda varor och tjänster ska täcka först och främst de rörliga kost- naderna, därefter ska bidrag lämnas till de fasta kostnaderna och sedan till den vinst som krävs för att inte produktionsfaktorerna (arbete och kapital) ska övergå i annan mer vinstgivande produk- tion. 
 På marknader med hög grad av priskonkurrens krävs att de fasta kostnadernana kan slås ut på ett stort antal sålda och producerade varor och tjänster. Detta är en förklaring till att agglomerations- ekonomier ger starka avtryck i den ekonomiska geografin. I detta avseende har städernas och den tätortsnära landsbygden en fördel genom sin tillgänglighet till en större marknadspotential (köp- kraft). Detta är också något som avspeglar sig i de ovan beskrivna skillnader i ekonomisk utveckling i landet. Det är därför viktigt att 
 84 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 ha i åtanke de skillnader som finns mellan olika typer av landsbygd och även de skillnader som finns mellan landsbygdens och städer- nas villkor för företagande. 
 Landsbygden har ett antal fördelar för företagande som kan fun- gera som katalysator för entreprenörskap. En sådan fördel är att det på många platser finns tillgång till lokaler som kan utnyttjas till relativt låga kostnader, dvs. det finns en möjlighet att övervinna problemet med en del av de fasta kostnader som nämns ovan. En annan fördel är de platsanknutna resurserna som framförallt är be- tingade av naturen. Dels handlar det om naturen som produktions- resurs inom de areella näringarna, dels att naturen i sig själv är at- traktiv och lockar till sig såväl besökare som permanent boende. En mängd fritidssysselsättningar förutsätter närhet till naturen som innebär att många människor antingen väljer att bo på landsbygden eller efterfrågar närhet och tillgänglighet till landsbygden. 
 Den många gånger glesa marknadsstrukturen som finns på landsbygden – som beror av gleshet hos befolkningen – är en för- klaring till att en stor andel av företagandet på landsbygden sker småskaligt. Omkring 80 procent av alla företag på landsbygden saknar anställda enligt Statistiska centralbyråns (SCB) offentliga statistik. Detta kan jämföras med att motsvarande andel för hela den svenska ekonomin är omkring två tredjedelar. Bland företagen i städerna är det således en klart mindre andel som saknar anställda jämfört med landsbygden. 
 I den mån som det råder brist på större anställare på landsbygden är det också möjligt att småskaligt egenföretagande frammanas och för en del ses som en förutsättning för att kunna bo kvar på lands- bygden. Flexiblare arbetsformer och förbättrad teknik för infor- mationsöverföring och kommunikationer bidrar också till att göra det möjligt att bo och ha sitt företag på landsbygden trots att kun- der finns i städerna. Sannolikt har företagare utan anställda lättare för att utnyttja dessa nya villkor för företagande, som i mindre ut- sträckning låser fast företag till stadsmiljöer, jämfört med företag med anställda. Vi kan därför förvänta oss att framförallt företag utan anställda som är verksamma inom branscher där den geogra- fiska lokaliseringen i förhållande till avsättningsmarknaden spelar en mindre roll är de som blir tidiga i en omlokalseringsprocess där naturen och landskapet som attraktiv boendemiljö spelar en roll. 
 Tabellen nedan visar antal arbetsställen och andel av dessa som saknar anställda på landsbygden. Vi kan se att det framförallt är jordbruket som har en stark ställning och också har en hög andel 
 85 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 SOU 2006:106 
  
 företag utan anställda. Det är välkänt att många av dessa företag har en liten omfattning på sitt företagande och att jordbrukshushållen som regel också har en annan inkomstkälla som är större än de in- komster som härrör från jordbruket. En intressant notering är se- dan att finans och företagstjänster både utgörs av ett relativt stort antal företag och att många av dessa saknar anställda. Inom denna grupp finns sannolikt en mängd företag som lokaliserats på lands- bygden utifrån motivet ovan om att boendevillkoren lockar till sig företag på ett nytt sätt genom de nya framväxande arbetsformerna. 
  
 Tabell 11 
  
 Arbetsställen på landsbygden efter bransch 2002 
  
 Bransch 
  
 Antal 
  
 Andel som 
  
 Bransch 
  
 Antal 
  
 Andel som 
  
 arbets- 
  
 saknar an- 
  
 arbets- 
  
 saknar an- 
  
 ställen 
  
 ställda 
  
 ställen 
  
 ställda 
  
 Livsmedel, dryck 
  
 1 180 
  
 59 % 
  
 Finans och före- 
  
 25259 
  
 80 % 
  
 tagstjänster 
  
 Jordbruk 
  
 87 503 
  
 93 % 
  
 Utbildning, forsk- 
  
 3189 
  
 38 % 
  
 ning 
  
 Övr. skog, jakt 
  
 14 506 
  
 90 % 
  
 Vård och omsorg 
  
 6090 
  
 33 % 
  
 och fiske 
  
 Tillverkning, 
  
 15 699 
  
 61 % 
  
 Personliga och 
  
 14247 
  
 66 % 
  
 utvinning 
  
 kulturella tjänster 
  
 Energi, vatten 
  
 1 438 
  
 63 % 
  
 Offentlig 
  
 470 
  
 19 % 
  
 och avfall 
  
 förvaltning 
  
 Bygg 
  
 17 481 
  
 66 % 
  
 Ej specificerad 
  
 36322 
  
 95 % 
  
 verksamhet 
  
 Handel och kom- 
  
 31 993 
  
 63 % 
  
 Totalt 
  
 255 377 
  
 80 % 
  
 munikation 
  
 Källa 
 : SCB och Jordbruksverket (2005). 
 Småskaligt företagande är sannolikt också något som även i framti- den kommer att vara viktigt för landsbygdens ekonomi. I små fö- retag med få anställda kan inte olika former av risker kopplade till enskilt anställda poolas på samma sätt som i större företag. Om en anställd blir sjuk i ett litet företag innebär det – förutom en eko- nomisk påfrestning – att en arbetsbörda måste delas på de övriga få som arbetar. Det finns därför naturliga förklaringar till att valet blir att driva företag utan anställda och sedan istället köpa tjänster av andra som också driver företag utan anställda. Nätverksekonomier kan därigenom växa fram och grunden för dessa blir det egna före- tagandet. Nätverksekonomierna förutsätter emellertid också att glesheten inte blir för stor, eftersom det då blir svårt att finna lämpliga samarbetspartners. 
 86 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 Landsbygdens nätverksekonomi fungerar på liknande sätt som tjänsteutbyte mellan jordbrukare. Det är välkänt att jordbrukare som bor nära varandra många gånger har ett utbyte som innebär att de var och en har lite olika specialiseringar och att de sedan byter tjänster med varandra. Det handlar exempelvis om att investeringar görs i olika typer av maskiner och att ett tjänsteutbyte sedan leder till en effektivare användning av resurserna (alla behöver inte inve- stera i exakt samma maskiner som sedan används en kort period under året). Ett tecken på att denna form av ekonomi har en stor betydelse på landsbygden och inom jordbruket finner vi också i den föregående tabellen ovan som visar hur stor andel av kombi- nationsföretagen inom jordbruket som är inriktade mot entrepre- nadverksamhet. 
 Detta innebär att dagens och morgondagens företagande på landsbygden kan ses som att den bygger på en tradition med rötter längre tillbaka i tiden. De flexiblare arbetsformerna som ny teknik för med sig och landsbygdens högre tillgänglighet genom allt bättre infrastruktur för transporter bidrar till att omvandla företagandet. Det är viktigt att ha i åtanke att utifrån sysselsättningsutveckling är det de privata tjänstemarknaderna som växer mest, och har så gjort sedan den ekonomiska krisen under  
 1990-talets 
  första hälft. Enligt SCB:s sysselsättningsdata är drygt hälften av landets arbetstillfällen inom privata tjänster (ca 2,1 miljoner anställda). De offentligt an- ställda har under de senaste drygt tio åren varit ett konstant antal som motsvarar ca  
 1,2–1,3 
  miljoner anställda. Sysselsättningen inom tillverkningsindustrin följer ett liknande utvecklingsförlopp som delar av jordbrukssektorn, dvs. där arbete ersätts med kapital. Pro- duktionen inom tillverkningsindustrin minskar inte men däremot reduceras antalet anställda hela tiden och motsvarar i dag omkring 700 000 personer. En utmaning för landbygden är därför sannolikt att, precis som i andra västekonomier, utveckla näringslivet mer i riktning mot tjänsteproduktion och verksamheter där areella verk- samheter kombineras med annat företagande. 
 Gröna näringar – naturvårdande företag 
 De gröna näringarna som är baserade på sin koppling till naturen och där den brukade jorden såväl som skogen och andra resurser som är låsta i sin lokalisering på landsbygden har en särskild ställ- ning på landsbygden. Utifrån de av naturen givna förutsättningarna 
 87 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 SOU 2006:106 
  
 finner vi också grunderna till en del av landsbygdens produktions- förutsättningar. Dessa näringar är framförallt en del i livsmedels- produktionen och i en numera växande – men ännu så länge be- gränsad – omfattning också inom energiområdet. 
 När det gäller jordbrukets naturvårdande funktioner är det in- tressant att konstatera att en stor del av landets historiska jord- bruksområden finns i förhållandevis tätbefolkade områden i södra och mellersta Sverige. Befolkningskoncentrationerna i landet finns med andra ord också i stor utsträckning i närheten av stora delar av det odlade och även betade jordbrukslandskapet. Detta innebär emellertid inte att vi säkert kan uttala oss om huruvida det finns ett kausalt samband mellan å ena sidan de kollektiva nyttigheter som jordbruket bidrar med och befolkningsutveckling, men dessa egen- skaper samvarierar i stor utsträckning geografiskt. 
 Under de senaste åren har jordbrukets roll som energiproducent rönt ökad uppmärksamhet. Detta kan förklaras med stigande priser för andra energislag. Jordbrukets bidrag på dessa marknader är idag mycket liten. Etanolfabriken i Norrköping är den största tillverka- ren av bioenergi från jordbruket, med en produktion som baseras på ett underlag som motsvarar ca  
 20–25 
  tusen hektar (Jordbruks- verket, 2006:1). Annan energi vars härkomst är från jordbruket är främst salix, havre och halm för eldning samt raps för drivmedels- användning. Tillsammans svarar dessa energislag idag för omkring 2 procent av den svenska åkerarealen (ibid). 
 När det gäller energiproduktionens framtid inom jordbruket är sannolikt skatteuttag som görs på dessa marknader en central fråga. Fossila bränslen bär i dag jämförelsevis höga skatter, medan bio- bränsle är befriat från energiskatter. Lönsamheten för bioenergi och dess förmåga att utgöra ett konkurrenskraftigt alternativ inom jordbruket beror med andra ord i hög utsträckning på att denna skattebefrielse finns kvar. Lönsamhetskalkyler för produktion av biobränsle inom jordbruket visar att raps och salix är de mest in- tressanta inriktningarna (ibid). Inom biobränsleområdet möter också jordbruket stark konkurrens från skogsbruket, och konkur- renssituationen är också viktig att beakta för jordbrukarens lång- siktiga val om produktionsinriktning. Biobränsle torde i allmänhet gå en jämförelsevis god framtid till mötes eftersom knapphet och konkurrensen om de globala fossila resurserna ökar. Dels är dessa resurser i någon mening ändliga, dels innebär industrialiseringen av utvecklingsländer att efterfrågan ökar. Detta betyder att alternativ 
 88 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 med liknande egenskaper som de fossila bränslena kan förväntas bli allt mer intressanta och efterfrågade på dessa marknader. 
 Jordbruket har en naturlig position i kedjan för livsmedelspro- duktionen. Såväl köttprodukter som odlade växter som används inom livsmedelsproduktionen har sitt ursprung inom jordbruket. På dessa marknader, främst vad gäller förädlade och bearbetade produkter, konkurrerar det svenska jordbruket med andra länder och det råder en förhållandevis hög grad av priskonkurrens. Kon- kurrensen skärps i samband med att transportkostnader och trans- porttider reduceras. Möjligheter för att erhålla ett pris som är högre än vad som normalt etableras på dessa marknader består i att pro- dukter kännetecknas av kvalitativa egenskaper som innebär att konsumenternas betalningsvilja är stark. Konsumenternas tycke och smak är därmed avgörande för att ett högt pris ska kunna tas ut för en produkt. I detta sammanhang spelar också markandsföring och varumärkesbyggande en stor roll. 
 Vi kan konstatera att en betydande del av förädlingsvärdet hos livsmedel skapas i distribution och detaljistledet. Konsumenterna väljer att handla i butiker som passar deras tycke och smak. Många barnfamiljer föredrar exempelvis stormarknader som både erbjuder dagligvaror och vissa segment av sällanköpsvaror på grund av att denna form av handel blir effektiv för dem. Butiker byggs också upp utifrån beteendemönster hos konsumenter som handlar och detta används som utgångspunkt för hur exempelvis olika varor placeras och för hur butiker planeras. När diskussioner förs om huruvida olika produkter är framgångsrika eller ej är det därför viktigt att också beakta på vilket sätt som dessa presenteras för kunder. Olika koncept av butiker är också utvecklade för olika de- lar av marknaden. Exklusiva och dyra produkter säljs som regel i en annan typ av miljö jämfört med mera standardiserade produkter. En viktig förutsättning för att exempelvis småskalig livsmedelspro- duktion av unika och exklusiva produkter ska kunna bli lönsam är ofta det sätt som produkterna kommer ut på marknaden och det sätt som varumärken byggs upp. 
 Livsmedelskedjan fungerar således på ett sätt som innebär att jordbrukarens andel av det totala priset som den slutliga konsu- menten betalar för en produkt ofta blir jämförelsevis begränsad. Detta kan också förklaras med att konkurrens ofta är stor i jord- brukarens del av kedjan, medan den är betydligt mer begränsad i grossist- och detaljistdelarna. Detta förhållande torde vara svårt att påverka. Emellertid kan jordbrukare gå samman, eller genom att 
 89 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 SOU 2006:106 
  
 själva växa sig större, och vertikalt integrera sin verksamhet. Med detta menas att för att för att få del av de vinster som finns i de se- nare delarna av förädlingskedjan måste jordbrukarna då också ar- beta med denna typ av produktion. Det finns åtskilliga exempel på detta runt om i landet som ofta bygger på mindre kooperationer eller att flera jordbrukare går samman och bildar ett gemensamt bolag, alternativt att ett jordbruksföretag växer och blir stort. 
 Lokala utvecklingskrafter 
 Utveckling och framväxt av såväl befolkning och företag sker som regel inte på ett slumpmässigt sätt. Istället är det utvecklingskrafter som kommer från en regions egna förutsättningar som driver på med olika former av utvecklingsmotorer. Under de senaste decen- nierna geografiska koncentrationer i form av olika klusterbild- ningar rönt stor uppmärksamhet. Som förklaringar till dessa feno- men brukar anges dels de olika kombinationsekonomier som kan uppstå mellan företag, dels de skalekonomier som etableras när många företag (ofta med en given inriktning) lokaliseras i varandras närhet. 
 I sammanhanget kan man också referera till så kallade geogra- fiska utvecklingsblock. 
 1  
 Utifrån denna ansats är det vanligt att framväxten av nya företag, nya produkter och produktionsmetoder m.m. kan förklaras med att det finns något eller några ledande fö- retag/innovationer/utvecklingsmotorer som ger möjlighet för andra att utveckla innovationer som kan nå marknaden. På en ag- gregerad makro eller global nivå kan liknelsen göras med att le- dande innovationer som exempelvis datorn öppnar upp för kom- plementära produkter, dvs. produkter som bygger på att datorn finns alla hem och företag. De ledande innovationerna bereder vä- gen för andra att följa i dess spår. På samma sätt fungerar en lokal ekonomi för platsbundna verksamheter vars produkter inte trans- porteras, dvs. en stor del av tjänstemarknaden, lokalt producerade livsmedel för närmarknaden, turism, mm. En ledande verksamhet i den lokala ekonomin innebär förutsättningar för andra verksam- heter att utvecklas utifrån de marknadsförutsättningar som skapas. Vi kan här relatera till en mängd exempel inom besöksnäringar som finns etablerade på landsbygden (Åre, Siljansbygden, skidorter i 
  
 1  
 Termen utvecklingsblock introducerades av Wilson (1988). 
 90 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdens ekonomi och företagande 
  
 fjällen som Sälen, Göta kanal, Öland, Gotland, Ullared, Glasri- ket, Vargas värld, Österlen, m.m.). 
 Lokala och regionala utvecklingsmotorer kan i viss utsträckning stimuleras med politiska medel. Genom att exempelvis etablera olika former av kunskapscentra och kreativa mötesplatser kan in- novativa processer starta. En viktig funktion hos kunskapscentra är de överspillningseffekter som stimuleras fram genom möten mellan människor. Kunskap och erfarenheter kan överföras som med nya utgångspunkter kan betyda att nya marknadsmöjligheter kan iden- tifieras just genom att kompetenser kombineras på nya sätt. 
 Ledande utvecklingsmotorer kan således bestå i såväl företag på privata marknaden som offentliga företag och institutioner. Dessa bidrar sedan till att nya marknadsmöjligheter växer fram på ett en- dogent sätt. Utveckling blir därför också starkare på vissa platser jämfört med andra och det handlar således inte om slumpmässiga processer utan snarare att redan givna komparativa fördelar som lokalt och regionalt utvecklas och omsätts till marknadsmässiga verksamheter. 
 91 
  
 8 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 Williams 
 Inledning 
 En beskrivning av kapitalförsörjning för landsbygden är inte helt enkelt att genomföra. Det finns en hel del fakta att ta del av. I föl- jande text redovisas en del av de rapporter som skrivits under se- nare år. En problematik är att kunna dra rätt slutsatser ur det om- fattande materialet. Det finns undersökningar av företagens situa- tion men utan att det är specifikt för landsbygdens företagare. Sta- tistik visar att det på landsbygden finns en högre andel små och medelstora företag än i storstadsregioner. Därmed skulle det vara ett sätt att avläsa den företagsgruppens situation och därmed få mer kännedom om landsbygdsföretagens förhållanden. Problemet kvar- står emellertid att det fortfarande inte är specifikt de företag som finns på landsbygden som beskrivs. I de nedan redovisade rappor- terna, bl.a. från Nutek, sker det i allmänhet en regionindelning av landet. Svaren grupperas efter den regionindelningen och därmed ger det något mer information om regionala skillnader. Ett kvarstå- ende problem är att det fortfarande är mycket stora geografiska områden som beskrivs. Inom dessa områden finns såväl mindre städer, större tätorter, tätortsnära landsbygd och glesbygd. Det försvårar tolkningen av rapporterna avseende landsbygdens förhål- landen. 
 En annan problematik är att många av de små och mindre företa- gen på landsbygden har en mycket nära koppling till ägaren och dennes boende. När det gäller försörjning av kapital är det därmed en nära koppling till möjligheten att belåna sina bostäder. Den pro- blematiken har Glesbygdsverket beskrivit i en rapport 2003,  
 Bolån på landet 
 . 
 Ytterligare problematik är att flera av rapporterna innehåller re- sultat som uttrycker att det inte är något problem med kapitalför- sörjning. Nutek (2006) säger exempelvis att 9 av 10 företag beviljas de krediter som de söker. Flera banker och kreditgivare inom lant- 
 93 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 SOU 2006:106 
  
 brukssektorn anser att det i huvudsak är goda möjligheter för att bevilja de krediter som efterfrågas av lantbruksföretagen. Samtidigt innehåller andra rapporter eller t o m samma rapporter andra bud- skap som uttrycker svårigheter eller ibland stora problem med att få fram tillräckligt med kapital. Något som stärker den negativa bilden är de mer mjuka undersökningarna som genomförts av bl.a. Småkom och KSLA och som redovisas i det följande. Under de senaste åren har en mängd initiativ tagits när det gäller att finna nya kompletterande och ibland alternativa finansieringslösningar som exempelvis kreditgarantiföreningar, medlemsbanker, m.m. Det kan tolkas som en tydlig signal av att marknaden för kapitalförsörj- ning inte till fullo fungerar som alla parter förväntar sig. 
 Det är mot den bakgrunden som följande text skall läsas. Befint- liga rapporter är inte helt samstämmiga men i den här beskriv- ningen överväger problematiken med att få fram erforderliga kre- diter. Den övergripande bedömningen är att de befintliga under- sökningarna snarast underskattar kapitalförsörjningsproblemen på landsbygden. Mängden av initiativ för att finna alternativa lösningar talar starkt för det. I slutet av PM lämnas några reflektioner som ytterligare kan belysa dessa komplexa frågor om kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare. 
 Analys av landsbygdsföretags finansieringssituation 
 Under de senaste åren har det genomförts ett antal studier om fö- retagens finansieringssituation. 
 Den senaste har Glesbygdsverket presenterat 060531;  
 Småföreta- gandets villkor i gles- och landsbygder 
 . Till den omfattande rappor- ten finns en särskild  
 Underlagsrapport kapitalförsörjning 
 . Gles- bygdsverket skriver i sin sammanfattning att företagandets villkor skiljer sig mer mellan olika delar av landet än mellan landsbygds- och tätortsområden. De skriver också att deras rapport bör ses som inledningen på ett mer omfattande arbete för att närmare stu- dera bl.a. tillväxtperspektiv och utvecklingskraft i olika delar av landet. I rapporten beskrivs resultat av genomförda intervjuer med företagare på landsbygden. De visar på ett tydligt problem med att skaffa kapital vid start av företag men även vid utveckling av före- taget. Problemet är störst i norra Sverige och då särskilt på gles- och landsbygder. Den låga värderingen av fastigheter ökar proble- met i norra Sverige. 
 94 
  
 SOU 2006:106 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 En stor undersökning genomfördes av Nutek;  
 Företagens villkor och verklighet 2005. R 2005:10 
 , där ett stort antal företag har besva- rat en enkät. Materialet visar bl.a. att 18,6 procent av de undersökta företagen anser att begränsad tillgång till lån är ett ganska stort eller mycket stort hinder för tillväxt. En något större andel, 20,3 procent av de undersökta företagen, anser att begränsad tillgång till externt ägarkapital är ett ganska stort eller mycket stort hinder för tillväxt. 
  
 I Nuteks studie från 2002  
 Företagens villkor och verklighet 2002. Tillväxt i småföretag B 2003:4 
 , konstateras att företag i glesbygd 
  
 1  
  
 generellt upplever större tillväxthinder än företag i storstadsområ- den, både när det gäller tillgången till lån och externt ägarkapital. 
  
 En annan rapport från Nutek;  
 Kapitalförsörjning i småföretag  
 pre- senterades i mars 2006. Där ser Nutek att företag i stödområde A och B som har tillgång till viss kapitalförsörjning genom regional näringslivsutveckling ändå bedömer sina möjligheter till lån och krediter som sämre än företag i andra regioner. Undersökningen visar att företag inom stödområde B i lägre utsträckning beviljas lån jämfört med övriga grupper av regioner. I en fördjupad analys framkommer dock inga signifikanta resultat vad gäller andelen fö- retag som beviljas eller inte beviljas lån eller krediter inom stödom- rådena. Nutek konstaterar att det inte finns en entydig bild av fö- retag och företagare i ett geografiskt sammanhang. Det bör obser- veras att Nuteks undersökning har svårt att skilja på företagens placering  
 inom  
 en kommun. Variationerna kan vara stora beroende på om företaget finns nära ett kommuncentra eller i utkanten av en kommun. 
  
 Rapporten lämnar även följande slutsatser; 
 Utlandsfödda företagsledare har svårare att få lån eller krediter till sina företag än svenskfödda företagsledare. Kvinnliga företagsle- dare har sämre möjligheter än manliga företagsledare även om denna skillnad i första hand är hänförbar till faktorer som bransch- tillhörighet, företagets ålder och regiontillhörighet och inte företa- garens kön. Hög omsättning och fler än fem anställda förbättrar sannolikheten att beviljas lån medan låg omsättning och färre än fem anställda på motsvarande sätt minskar möjligheten att beviljas lån. 
  
 1  
 Definitionen glesbygd utgår här från Nutek: s regionfamiljebegrepp. Nutek: s definition utgår från lokala arbetsmarknadsregioner med kommuner som minsta byggsten. Med gles- bygd avses i detta sammanhang företag inom regionfamiljerna 5 och 6. 
 95 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 SOU 2006:106 
  
 Glesbygdsverket skriver i sin  
 Underlagsrapport kapitalförsörjning 
 : 
  
 I rapporten Bättre finansiering för kommersialisering av innovatio- ner (N2004/5322/NL) konstaterades att det finns en brist på stat- ligt kapital inom förkommersiell finansiering och en brist på ägar- kapital i den tidiga startfasen. I rapporten lämnas också ett antal förslag till åtgärder för att förbättra situationen. 
 Även den statliga utredningen Tillväxtdelegationen 
 2  
 konstaterar att problem med att hitta finansiering ofta hindrar entreprenörer och företagare att komma igång eller växa. 
 Inlandsdelegationen 
 3  
 konstaterar att inlandet har behov som sär- skilt måste uppmärksammas i den pågående diskussionen om när- ingslivets kapitalförsörjning. Alla de åtgärder som vidtagits sägs vara välbehövliga men inte tillräckliga för att företagens behov av kapital ska tillfredsställas. Det behövs också ett stort inflöde av ka- pital till inlandet och företagen bör söka vägar till bättre finansie- ring genom marknadsprövade, gemensamma projekt. 
 Williams 
 4  
 konstaterar i rapport från KSLA att pengar ibland är en begränsande faktor för utveckling av företag, speciellt i vissa delar av landet. Företag upplever att tillgång på kapital kan, i vissa områden, vara ett av de största hindren för tillväxt. En anled- ning till skillnader mellan stad och landsbygd skulle kunna vara att det är svårare för kreditgivare att bedöma kreditvärdigheten hos perifert belägna företag jämfört med sådana som ligger i storstads- regioner. Avståndet mellan kreditgivare och kredittagare har ökat till följd av nedläggningen av bankernas lokalkontor, menar King, och detta kan ge negativa konsekvenser då personkän- nedomen minskar. 
 Forskaren Smith, Uppsala universitet är inne på lik- nande beskrivningar om betydelsen av bankernas ändrade struktur i sin artikel  
 När banken lämnade byn, Nutek 2006:1 Lokal ekonomi för hållbar tillväxt 
 . Han anser att den förändrade bankstrukturen på ett påtagligt sätt försämrat landsbygdens kapitalförsörjning. Pettersson sätter in den nuvarande situationen i ett tidsperspektiv och ser flera orsaker men där förändringar inom banksektorn ut- pekas som avgörande. 
  
 2 
  
 SOU 2004:126. 
  
 3 
  
 SOU 2004:135. 
  
 4 
  
 Kungliga Skogs- och Lantbruksakademins Tidskrift, Årg. 142, nr 4 och nr 11, år 2003: Kapital för landsbygdsföretagare. 
  
 96 
  
 SOU 2006:106 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 Tillbaka till Glesbygdsverkets underlagsrapport: 
 Åhlström 
 5  
 skriver att möjligheter att sälja ofta är avgörande för ett riskkapitalbolags långsiktiga överlevnad. På orter med en svag and- rahandsmarknad för företag blir därför riskkapitalbolagens riskta- gande ofta orimligt stort. Simpson drar slutsatsen att det inte är omöjligt att finansiera bra företagsprojekt i glesbygden, men trös- keln är betydligt högre än för motsvarande projekt i storstadsom- råden. 
 Samarbetsorganisationen för de mindre kommunerna, Småkom, har under 2004/2005 genomfört en enkät ut till sina medlems- kommuner. Svaren har lämnats av kommunalråd, kommunchef el- ler näringslivschef. Svaren är samstämmiga och de beskriver stora problem med kapitalförsörjning för både företagens lånebehov och för hushåll som vill låna till bostadshus. Organisationen har under 2005 ytterligare bearbetat frågeställningen och har formulerat en pm i nov 2005 där de sammanfattar problemen med bl.a. följande punkter: 
  
 – 
  
 Främst de stora affärsbankerna har minskat sitt intresse för att låna ut till småföretag och hushåll på landsbygden. 
  
 – 
  
 När lokala bankkontor läggs ner försämras servicen. 
  
 – 
  
 Nya förmånsrättsregler försvagar möjligheter att lämna säker- het för lån. 
  
 – 
  
 Nya låneformer som factoring och leasing används allt mer men de upplevs som dyrare och krångligare. 
  
 – 
  
 Kommunerna tvingas i allt större utsträckning påta sig rollen som företagsakut genom att ta över småföretags fastigheter och göra lokalinvesteringar åt enskilda företags behov. 
  
 – 
  
 Riskkapital i skilda former har svårt att nå ut till småföretagen på landsbygden vare sig riskkapitalet kommer från stora bolag eller enskilda s.k. affärsänglar. 
  
 – 
  
 Hushållen har mycket svårt att få lån till ombyggnader och ny- byggnader av bostäder utanför centralorterna i landsbygdsdi- strikten över hela landet men med tyngdpunkt i Mellan- och Norra Sverige. 
  
 5  
 Simpson (2002). 
 97 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 SOU 2006:106 
  
 Slutsatser 
 Från Glesbygdsverkets rapport: Slutsatser 
 Det tycks finnas en stor enighet om att kapitalförsörjningsfrågorna är viktiga för framför allt nystartade, unga företag och företag som vill expandera. Både i regeringens budgetproposition, i struktur- fondsprogram, i tillväxtprogram, hos myndigheter, i motioner till riksdagen och hos näringslivets företrädare lyfts dessa frågor fram som väsentliga för tillväxt och ett ökat nyföretagande. Även i den begynnande valrörelsen och i uttalanden från egentligen alla riks- dagspartier lyfts kapitalförsörjningsfrågorna och vikten av fler småföretag fram. Däremot så skiljer sig bedömningen åt om vilken typ av insatser som behöver göras och i vilken omfattning samt på vilket sätt som marknaden behöver kompletteras. 
 Gemensamt för de flestas uppfattning är att speciellt tillgången på såddkapital, dvs. finansiering i företagens tidiga utvecklingsske- den, är problematisk. Detta gäller både privat och offentligt kapital. Denna slutsats dras också av bl.a. ISA, Nutek och VINNOVA i en gemensam promemoria 
 6 
 . I många länder sköts såddsatsningar av privatpersoner men detta är mindre vanligt i Sverige 
 7 
 . Enligt KTH är bankerna huvudsakliga externa finansiärer i mellan 50 till 70 pro- cent av företag med mellan 5 till 200 anställda. Riskkapital och fö- retagsänglar står för en ytterst liten procent, särskilt utanför stor- stadsområdena 
 8 
 . 
 Det finns alltså mycket som tyder på att kapitalförsörjningsfrå- gorna är ett stort problem för många småföretag, inte minst i gles- och landsbygdsområden. Ett tydligt problem är den låga värde- ringen av fastigheter i många gles- och landsbygdsområden. Den låga värderingen av fastigheter försämrar företagens lånemöjlighe- ter och sätter extra press på de enskilda företagarna eller ägarna att lämna personliga borgensåtaganden för att deras företag ska få banklån. Bankernas delvis förändrade sätt att arbeta, centralisering av beslutsrätt och brist på kunskap och kännedom om de lokala företagen är andra faktorer som försvårar företagens situation. 
  
 6 
  
 ISA/Nutek/VINNOVA (2004). Vår syn på tillväxt. En grund för en tillväxtorienterad näringspolitisk strategi. 
  
 7 
  
 www.svensktnaringsliv.se  
  
 2005-02-08. 
  Svenskt Näringsliv. Bättre kapitalförsörjning. 
  
 8 
  
 Kungliga Tekniska Högskolan: Underlagsrapport till ITPS; Utvärdering av förmånsrätts- reformens effekter utifrån ett kreditgivningsperspektiv. 
  
 98 
  
 SOU 2006:106 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 Tillgången till eller utbudet av riskkapital är också sämre i lands- bygdsområden, inte minst med tanke på branschstrukturer och de många småföretagen. Riskkapitalföretagen och småföretag har ofta svårt att nå varandra. Många av bolagen har sin huvudsakliga verk- samhet i storstadsområden och de är ofta också inriktade mot nya, expansiva branscher. Även om det finns riskkapitalaktörer som ar- betar med andra geografiska inriktningar så är regelverk och in- tresse ofta inriktade mot snabbväxande och lite större företag. Mik- roföretag och många andra småföretag med små kapitalbehov är inte lika intressanta. En förekommande uppfattning är att riskka- pitalbolagen har resurser att satsa, men att de ofta inte vill ta risken att gå in tidigt i små projekt. Riskkapitalbolagen ställer också höga krav på tillväxt, avkastning och ofta inflytande i företagets ledning. Detta gör att många företag varken kan eller vill ställa upp på vill- koren. Här kommer kreditgarantiföreningarna in som ett viktigt komplement. 
 En ytterligare indikation på att finansieringsfrågorna upplevs som allt mer problematiska för småföretag i gles- och landsbygds- områden är att många nya initiativ och idéer kring kreditgarantifö- reningar, riskkapitalfonder, lokala medlemsbanker,  
 JAK-banker 
  etc. har aktualiserats under den senaste tiden. Alla dessa initiativ är tecken på att marknaden inte fullt täcker de behov som finns, åt- minstone inte i alla delar av landet. Drivkrafterna bakom företa- gande inom social ekonomi är delvis andra eller bredare än enbart vinst och tillväxt. Här fungerar inte heller de traditionella formerna för kapitalförsörjning och finansiering tillräckligt bra. 
 Genomförda förändringar 
 Under den senaste tiden har några förändringar genomförts, eller är planerade, som har betydelse för landsbygdens kapitalfrågor. Här nämns de endast i punktform: 
  
 – 
  
 Förmånsrättsreglerna återställs till den tidigare nivån som gällde före förändringen. Det genomfördes i mars 2006 och är en positiv förändring men som det är för tidigt att kunna avläsa några påtagliga effekter av. 
  
 – 
  
 Statens Bostadskreditnämnd har i februari 2006 lämnat förslag till regeringen om utökade kreditgarantier till bostäder på landsbygden. Något beslut är ännu inte fattat. 
  
 99 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 SOU 2006:106 
  
 – 
  
 Sedan i november 2005 har Martin fått ökade möjligheter till att ge kreditgarantier för specifika insatser. 
  
 – 
  
 I förberedelsearbetet för de kommande  
  
 EU-programmen 
  för regional utveckling och för landsbygdsutveckling finns möjlig- heten att ta tillvara det s.k.  
 Jeremie-programmet 
  med. Det öppnar för ett ökat  
 EU-stöd 
  till skapandet av lokala och regio- nala finansieringsformer. 
 Förslag till strategier 
 Med lämnade redovisningar och slutsatser finns det anledning att formulera några strategier för fortsatt arbete med kapitalfrågor för landsbygden. 
  
 – 
  
 Strategi för anpassat regelsystem. 
  
 En samlad genomgång av befintliga regelverk för såväl kredit- givning som stödgivning till företag och bostäder på landsbyg- den bör genomföras. Redovisade rapporter innehåller ett antal exempel på upplevda flaskhalsar och hinder för tillväxt i nuva- rande system. De erfarenheter som finns på lokal nivå bör tas tillvara i en sådan genomgång. Genomgången skall ha fokus på att komma med konkreta förslag till åtgärder för ett mer anpas- sat och landsbygdsinriktat regelsystem. 
  
 – 
  
 Strategi för ökad mångfald i kreditgivningen. 
  
 Stimulera olika initiativ till lokala och regionala lösningar på kompletterande och alternativa finansieringsformer. Inom ra- men för kommande Strukturfondsprogram och Landsbygds- program finns nya möjligheter som bör tas tillvara. Det är an- geläget att mångfalden stimuleras på ett sätt som tar tillvara befintliga aktörers kunskap och erfarenhet. Det avgörande är ett ökat utbud av finansieringsformer som är anpassade till landsbygdens förutsättningar. 
  
 – 
  
 Strategi för attityder och värderingar. 
  
 Rapporterna innehåller många exempel där kreditsökande upp- lever värderingar och attityder hos kredithandläggare negativt. Ändrade regelsystem kan bara delvis förändra den situationen. Ökad kunskap om landsbygdens förutsättningar och befolk- ningsförändringar kan vara värdefullt för att minska det upp- levda avståndet mellan centrala huvudkontor och lokala lånebe- hov. Med många aktörers gemensamma insats kan en samlad, 
 100 
  
 SOU 2006:106 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 och i verkligheten upplevd, förbättring ske. Det kan övervägas om det finns utrymme för initiativ till strategiska informa- tionsinsatser. 
  
 – 
  
 Strategi för lokal och regional kapitalanskaffning. 
  
 En del initiativ under senare år har sin grund i att allt mer av dagens sparande sker i andra former än genom inlåning i den lokala banken. Den lokala inlåningen har liten koppling till den lokala utlåningen. Initiativ har tagits för att inlånaren i större utsträckning skall kunna påverka var det inlånade kapitalet an- vänds. Det finns sparare som medvetet vill välja en sparform där det sparade kapitalet också används lokalt eller regionalt. Nuvarande regelsystem stimulerar inte sådana initiativ utan istället anges flera restriktioner och begränsningar för en ökad sådan utveckling. Det kan finnas skäl att uttala en strategi för en ökad lokal och regional anpassning även av inlåningen. 
 Åtgärder för en bättre kapitalförsörjning 
 Landsbygdens företagande behöver särskilda insatser för att kunna tillgodose kapitalbehovet. Utöver beskrivna strategier redovisas i det följande en del av de förslag som aktörer presenterat i olika rapporter. 
 Glesbygdsverkets förslag 
  
 – 
  
 Stort behov av lokala lösningar som tillgodoser olika geogra- fiska områdens behov och även olika branschers behov. Även differentierade finansieringslösningar efterfrågas. 
  
 – 
  
 Staten bör stödja framväxt av lokala och regionala lösningar som bygger på det engagemang som finns. Samverkan mel- lan privata och statliga insatser bör eftersträvas och befint- ligt regelverk bör anpassas. 
  
 – 
  
 Ta tillvara möjligheten att använda strukturfondsmedel för att genom Aguirre kunna skapa regionala och lokala finansi- eringslösningar 
  
 – 
  
 Fortsatt stöd för att stimulera starten av s.k. kreditgaranti- föreningar. Ta tillvara den kunskap som finns hos olika ak- törer lokalt och regionalt. 
  
 101 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 SOU 2006:106 
  
 KSLA:s förslag 
  
 – 
  
 Ökad forskning behövs för att veta mer om hur mycket kapi- taltillgången begränsar tillväxten. Dessutom går det inte med dagens statistik att utläsa den geografiska fördelningen av utlå- ningen och då speciellt till landsbygdsbaserade företag. 
  
 – 
  
 Öka tillgången på lånegarantier och såddkapital 
  
 – 
  
 De ursprungliga sparbanksidéerna med stark lokal förankring och en nära samverkan med företagen prövas nu i ny form ge- nom de s.k. kreditgarantiföreningarna. 
  
 – 
  
 Företagsutvecklare är viktiga aktörer i ledet mellan företagare och kreditgivaren. Det behövs fler och det bör ingå stöd till så- dan verksamhet i arbetet med att förbättra företagens lånemöj- ligheter. 
  
 White förslag, bl.a.: 
  
 – 
  
 Förbättra lånemöjligheten för bostäder på landsbygden. Utöka kreditgarantierna. 
  
 – 
  
 Sammanslutningar för att skapa riskkapital ihop med bl.a. Almi, länsstyrelser, strukturfonder, m.fl. 
  
 – 
  
 Kreditgarantiföreningar 
  
 – 
  
 Fler lokala sparbanker, gärna nystart 
  
 – 
  
 Använd finska modellen med Finnvera 
  
 – 
  
 Ta tillvara lokala och regionala medel som exempelvis vattenre- gleringsmedel för att lägga grund till kreditgarantifonder. 
  
 Lokalekonomi-aktörers 
  förslag:  
 (JAK-banken, 
 EKO-banken, 
  Simpson perativ utveckling, Folkrörelserådet, m.fl.) 
  
 – 
  
 Gör det möjligt att skapa lokala sparformer som tillgodoser personers intressen att spara lokalt för lokal utveckling. 
  
 – 
  
 Gör det möjligt att placera pensionssparande i lokala fonder 
  
 – 
  
 Inför gärna skatteförmåner i ett lokalt sparande i lokala fonder. 
  
 Övrigt 
  
 – 
  
 Utred närmare Finnveras verksamhet i Finland. Flera aktörer pekar på deras verksamhet som värd att till vissa delar överföras till Sverige. 
  
 – 
  
 Studera närmare arbetet med s.k.  
  
 mikro-krediter 
  som i allt större utsträckning används för de riktigt små och inledande lånebehoven i många länder, ex Norge. 
 102 
  
 SOU 2006:106 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 – 
  
 Stimulera insatser för att öka kunskaperna om landsbygdens utvecklingsmöjligheter hos kapitalmarknadens aktörer. Exem- pel på riktade insatser till fastighetsmäklare finns inom Lea-  
  
 derplus-programmet. 
  
 Reflektioner 
 Det finns utrymme i denna PM att avslutningsvis komma med några reflektioner om situationen med bristande kapitalförsörjning på landsbygden. 
 Ett vanligt problem är att aktörer använder begrepp och termer som inte har samma betydelse för alla parter. Medvetenheten om det är anmärkningsvärt låg. Ett exempel är ordet riskkapital. Många mindre företagare upplever brist på riskkapital medan det i många fall är brist på lån som de egentligen beskriver. Ett annat exempel är statistiken som Nutek har i sin senaste rapport om beviljade kre- diter i förhållande till ansökta krediter. Den visar att en mycket stor andel av ansökan om krediter beviljats. Samtidigt visar rap- porten att en hög andel av företagen säger att de har svårigheter att få krediter beviljade. Troligen har det stor betydelse på vilket sätt som den lånesökande blir bemött av den person som handlägger ärendet. En företagare som upplever att handläggaren är tveksam fullföljer antagligen i många fall inte sin begäran i en konkret ansö- kan. Tveksamheten tolkas som ett avslag hos företagaren men det syns inte i statistiken. 
 Det finns en uppenbar risk att kreditärenden lätt hamnar mellan stolarna när det skall hanteras av många olika parter. Särskilt gäller det mindre företag där det finns en ovana att hantera dessa ärenden. De går oftast till sin normala bankkontakt och när det lämnas ett negativt besked om en kreditförfrågan så är det ett stort steg att gå vidare till andra aktörer. Här finns ett stort behov av resursperso- ner som kan agera som lots för företagen. 
 I tidigare beskrivna rapporter finns flera exempel på problem att finansiera företagsidéer på landsbygden. Några pekar på brister i förståelse för landsbygdens utvecklingsmöjligheter hos kreditgi- varnas aktörer. Det finns ett stort behov av insatser för att öka den förståelsen. Med en starkt förändrad utveckling av företagandet på landsbygden, inte minst inom turism och bioenergi, finns det up- penbara möjligheter för nya affärsidéer. De företagen kommer att vara i stora behov av en positiv grundsyn på sina kreditansökningar. 
 103 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 SOU 2006:106 
  
 Rapporterna visar också på stora skillnader inom bankväsendet av synen på krediter till landsbygdsföretagare. Positiva exempel som nämns är en del fristående sparbanker samt några starka lokala bankkontorschefer. Deras agerande har en avgörande positiv bety- delse. Det är angeläget att dessa goda exempel lyfts fram. Kanske utrymme för en utmärkelse Årets kreditgivare. Ett ökat samar- bete mellan lokala och regionala aktörer är angelägen och erfaren- heter av de bildade kreditgarantiföreningarna pekar på att det ger en ökad förståelse för kreditbehoven. Det är i det arbetet viktigt att de befintliga bankerna på marknaden involveras eftersom det i grunden är de som kommer att stå för den största delen av bevil- jade krediter. 
 I arbetet med strukturfonderna finns det från en del företagare en tveksamhet att arbeta med projekt och bidrag. Regler som upp- levs som krångliga och utbetalning i efterskott har begränsat ut- nyttjandet i många fall. De möjligheter som nu finns i de nya pro- grammen att använda delar av medlen till att skapa lokala och regi- onala fonder för ökade kreditmöjligheter kan förhoppningsvis öka intresset för deltagande från fler företag. Samma möjligheter bör i minst lika stor utsträckning tas tillvara inom det nya Landsbygds- programmet. Lantbrukets diversifiering samt utveckling av mikro- företagandet på landsbygden kommer att leda till ökade kreditbe- hov. 
 I olika studier av landsbygdens utveckling och i många kontakter med personer på landsbygden finns det en gemensam nämnare; en stark känsla för sin bygd och för dess utveckling. Denna kraft bör tas tillvara även inom kreditväsendet. Det finns med stor sannolik- het en stark vilja att kunna placera en del av det egna sparandet på ett sätt som direkt eller indirekt kommer bygdens utveckling till del. Efter ett flertal diskussioner med banker om den möjligheten framkommer ett befintligt regelverk som nästan omöjliggör ett så- dant sparande. De exempel som ändå finns är inom EKO- och  
 JAK-banken. 
  Regelverket för placering av kapital i lokala fonder bör skyndsamt utredas. 
 Slutligen lämnas en mer övergripande kommentar. Oavsett vilka förslag till nya krediter eller garantier som staten tar beslut om så är det slutligen den handläggande tjänstemannen på banken, myndig- heten eller organisationen som avgör vilken effekt som föränd- ringen får. Inom kapitalområdet finns flera olika aktörer som på olika sätt har en konkurrenssituation. Det gäller inte bara de af- färsmässiga bankerna utan även mellan olika rådgivnings- och stöd- 
 104 
  
 SOU 2006:106 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 beviljande organ. Det finns ett behov av ett väsentligt ökat samar- bete mellan dessa parter som företagaren är hänvisad till i sitt ut- vecklingsarbete. Det kan övervägas om aktörer som leder arbetet med regional utveckling och de s.k. tillväxtpartnerskapen i ökad utsträckning bör engagera sig i kapitalförsörjningsproblematiken på landsbygden. Det förutsätter att dessa aktörer samtidigt ser landsbygdsföretagens utvecklingsmöjligheter. Det kan möjligen vara kommunernas roll att i större utsträckning stimulera kontak- ten mellan aktörerna. Nutek och Glesbygdsverket bör få i uppdrag att aktivt följa och utveckla dessa samarbetsformer. 
 Referenser 
 Glesbygdsverket (2006). Småföretagande i gles- och landsbygder – huvudrapport 
 Glesbygdsverket (2006) Kapitalförsörjning i gles- och landsbygder- underlagsrapport 
 Glesbygdsverket (2003). Bolån på landet. Om finansiering av bo- städer i gles- och landsbygder. Östersund. 
 ITPS (2005). Delrapportering av uppdraget att utvärdera förmåns- rättsreformens olika effekter. Dnr.  
 1-012-2004/0283. 
  
 JAK-medlemsbank. 
  www.jak.se  
 (2006-05-22). 
  
 Bailey, Cisneros, Carlson, K (2005). Lokalt kapital utvecklar bygden. Nutek. Lokal ekonomi för hållbar tillväxt. B 2006:1. 
 Kungliga Skogs- och Lantbruksakademins Tidskrift. (Årg. 142, nr 4 och nr 11, år 2003).Kapital för landsbygdsföretagare. 
 Kungliga Tekniska Högskolan (2005). Utvärdering av förmåns- rättsreformens effekter utifrån ett kreditgivningsperspektiv. Underlagsrapport till ITPS. 
 Nutek 2006:1 Lokal ekonomi för hållbar tillväxt. När banken läm- nade byn 
 Norrlandsfonden (2006). www.norrlandsfonden.se  
 (2006-03-16). 
  Nutek (2003). Företagens villkor och verklighet. Tillväxt i småfö- 
 retag. B 2003:4. Stockholm. 
 Nutek Infonummer  
 028-2004. 
  Finansiering av näringsfastigheter i glesbygd – problem och möjligheter. En rapport om lokalför- sörjning inom stödområdet. 
 Nutek (2005). Företagens villkor och verklighet 2005. Dokumen- tation och svarsöversikt. 
 R 2005:10. Stockholm. 
 105 
  
 Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare 
  
 SOU 2006:106 
  
 Nutek (2006). Kapitalförsörjning i småföretag. Extern finansiering 
 – efterfrågan och tillgång för småföretagen. R 2006:5. Regeringskansliet (2005). Regeringens åtgärder för fler och väx- 
 ande företag. 
 Riksdagen (2006). Protokoll 2005/06:93. Riksdagen. Svar på fråga 2005/06:1024. 
 Småkommunernas samarbetsorgan, Småkom, pm november 2005 SOU 2004:126. Tillväxtdelegationens slutbetänkande. 
 SOU 2004:135. Slutbetänkande av Inlandsdelegationen. 
 TCO. Promemoria om nya kapitaltäckningsregler.  
 (2006-03-20). 
  Simpson, P (2002). Pengar sökes. Landsortens finansiella infra- 
 struktur. LO. www.mikrokredit.nu 
 106 
 9 Internet och landsbygden 
 Vega 
 Med Internet blir det åter möjligt att leva och verka på den svenska landsbygden. Med Internet kan tjänsteutövning och service, infor- mation och marknadsföring, vård och utbildning, samarbete och kunskapsarbete, affärer och myndighetsutövning, bedrivas över nätet, med hög kvalitet och effektivitet, oberoende av var du är. Efter den avfolkning som jordbrukets mekanisering och industri- tillverkningens rationalisering inneburit kan vi nu med Internet se möjligheterna till ett småföretagande som åter kan väcka liv i landsbygden. 
 Men att en viss teknik gör någonting möjligt innebär inte att detta sker. Människor väljer att förverkliga vissa möjligheter, me- dan andra får ligga outnyttjade. För att kunna besvara frågan om landsbygdens framtid räcker det inte att vi tittar på Internet. Vi måste också se hur det samhälle ser ut som Internet är med och formar. Det är det samhället som kommer att avgöra vilka möjlig- heter människorna väljer att utveckla. 
 Fem mäktiga processer förändrar det moderna samhället: Ge- nom  
 automatisering  
 ersätts småskaligt hantverk av automatiserad, storskalig verksamhet.  
 Globalisering  
 innebär att världen växer samman. Genom  
 kommersialisering  
 får marknaden, handel och pri- vatkonsumtion, allt större betydelse.  
 Systemiseringen  
 innebär allt tätare informations- och kontrollsystem. Genom ständig  
 rationali- sering  
 ifrågasätter, analyserar och konkurrensutsätter vi gamla före- ställningar och vanor. 
 Dessa fem processer har fått en väldig kraft av  
 IT-utvecklingen 
  och särskilt av Internet. Tillsammans skapar de ett Sverige där pro- duktionen automatiserats och arbetslivet domineras av tjänster. Dessa finns antingen tillgängliga som automatiserade tjänster över nätet eller utövas mer hantverksmässigt i möten mellan människor. Sverige blir alltmer integrerat i Europa och resten av världen, med ett näringsliv och medborgare som rör sig alltmera obehindrat på 
 107 
  
 Internet och landsbygden 
  
 SOU 2006:106 
  
 den globala marknaden. Handel snarare än tillverkning dominerar näringslivet och sätter allt större prägel på samhällsliv och värde- ringar. Samhället får sin prägel av mötesplatser, handelsplatser, och städernas betydelse ökar därför. 
  
 2000-talets 
  Sverige finns där svenskarna finns, och vi finns allt oftare ute i världen, i arbete, studier, för umgänge och upplevelser. När vi reser ut i världen vill vi ta Sverige med oss. Det globala Sverige har en väl utvecklad utrikesförvaltning som hjälper svenska företag och svenskar, främjar svenska intressen och bidrar till håll- bar utveckling, säkerhet och globalt välstånd. 
 Detta utåtriktade  
 Sverige i världen  
 har samtidigt här hemma skapat attraktiva mötes- och marknadsplatser för affärer, kultur, upplevelser och rekreation.  
 Sverige som mötesplats  
 är ett öppet, attraktivt samhälle, med en världsledande infrastruktur – IT, logis- tik och transporter – som gör det enkelt och smidigt att komma hit, ha möten, och resa härifrån igen. 
 I det globala Sverige är infrastruktur och tjänster anpassade till en allt rörligare befolkning. Vård, skola, omsorg och myndighets- utövning finns på nätet för självbetjäning och som uppsökande ser- vice och tillsyn på samhällets mötesplatser. Allt fler tjänster blir dimensioner i din tillvaro, tillgängliga överallt, när som helst. 
 Så länge tillverkningen dominerade ekonomin bodde människor på landet. När tillverkningen automatiseras lämnar de landsbygden. Med ett växande utbud av produkter och tjänster ökar handelns betydelse och människor samlas vid handelsplatserna i de allt snab- bare växande städerna. Den globala marknaden finns visserligen på nätet, men den finns också i de stora städerna världen över. Där finns sysselsättning, möjligheter, kontakter, utmaningar, upplevel- ser. Vi kan se fram emot en allt mera avfolkad landsbygd. Finns det något som talar emot en sådan utveckling? Jag kan se tre faktorer som kan bromsa eller rentav vända en sådan utveckling. 
 Landsbygdens tillgångar kan på enstaka platser motivera ett näringsliv som är tillräckligt omfattande för en levande landsbygd även med långt driven automatisering. Gamla klusterbildningar med grund i verkstadsindustrin kan få oväntat stöd av en innova- tionspolitik med förkärlek för kluster. Med Internet kan även en glest befolkad landsbygd ha en rimlig servicenivå, såväl vad gäller medborgare som näringsliv. Inte minst har Internet betydelse för utvecklingen av besöksnäringen i alla dess dimensioner och i den mån landsbygden kan erbjuda attraktiva besöks- och mötesplatser kan den bli en del av Sverige som mötesplats. Detta gäller knappast 
 108 
  
 SOU 2006:106 
  
 Internet och landsbygden 
  
 den svenska landsbygden som helhet, utan kräver fokuserade sats- ningar på områden som gärna kombinerar tillgångar av värde för såväl tillverkningsindustrin som besöksnäringen. 
 Genom systemisering och globalisering görs alltmer av offentlig och kommersiell tjänsteutövning tillgänglig över Internet. Företag lokaliserade på landsbygden kan utveckla, marknadsföra och sälja tjänster över nätet och även leverera produkter så länge leveran- serna inte är alltför tidskritiska. Men de konkurrerar med andra företag utanför de stora marknadsplatserna på villkor som blir allt tuffare. Det som först var en fördel vänds snart till en nackdel. Programvaruföretag, ekonomiadministration, reseservice, callcen- ters, och andra liknande företag, som inledningsvis drog fördel av tillgång på arbetskraft och ett relativt lågt kostnadsläge möter kon- kurrens från företag i andra delar av världen med ännu mer av dessa fördelar. 
 Rationaliseringen innebär att våra samhällens utformning, var vi bor och vad vi gör, bestäms av ekonomiska villkor. I ett samhälle där sysselsättning innebär att mötas i affärer, handel, service och tjänsteutövning växer städerna. Men de stora städerna kan för många bli eländiga boplatser med hög arbetslöshet i gettoiserade stadsdelar utan hopp, oändliga arbetsresor och små möjligheter att ta del av det stora utbudet av kulturupplevelser. Arbetslivet där blir mera enahanda, samtidigt som fritiden fylls av paketerade upplevel- ser vilka, med allt större teknisk finess, sprids till alltmera passivise- rade konsumenter. I jämförelse med sådana städer kan landbygden erbjuda rikare möjligheter till ett meningsfullt liv. Med detta i åtanke kan staten välja att driva en politik som innebär medvetna satsningar på landsbygden i avsikt att gå emot marknadens krafter. Frågan är hur stora sådana, inåtvända, satsningar vi mäktar med. Landets globala konkurrenskraft kräver ju samtidigt mer utåtrik- tade satsningar på uppbyggnaden av städerna, de globala handels- platserna, och en internationell verksamhet. 
  
 2000-talets 
  samhälle domineras av städer, men där finns natur- ligtvis också landsbygd. Inte minst finns där en landsbygd som omger stadskärnorna i allt vidare cirklar. Dessa regioner erbjuder attraktiva boplatser för en rörligare befolkning som delar sin tid mellan land och stad, inte varje dag, men kanske flera gånger i veckan. Med en vård, skola och myndighetsutövning som integre- rats i samhället, med Internet som kraftfullt arbetsredskap, med ett resultatinriktat arbetsliv, och med väl utbyggda  
 IT-stödda 
  kommu- nikationer, kan dessa regioner effektivt kombinera stadens hektiska 
 109 
  
 Internet och landsbygden 
  
 SOU 2006:106 
  
 trängsel med landsbygdens lugnare rörelse, i ett allt rörligare, röri- gare samhälle. 
 De bilder vi gör oss av framtiden präglas av vår tid. Vår tid kän- netecknas av en fantastisk teknisk utveckling. Vi har börjat förstå vad denna utveckling innebär och hur den formar och förändrar vårt samhälle. Med viss tillförsikt kan vi förutsäga de närmaste de- cenniernas utveckling mot ett allt rörligare samhälle, med svens- karna som nomader snarare än bönder, beroende av en allt effekti- vare infrastruktur och tjänstestruktur, såväl i världen som på mö- tesplatserna här hemma. De satsningar som behövs för att bygga det globala företaget Sverige är minst lika omfattande som de som byggde  
 1900-talets 
  folkhem. Vi skall bygga ett nytt samhälle, inte bygga om det gamla. 
 110 
  
 10 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 White 
 Inledning 
 De areella näringarna har genomgått många drastiska förändringar i Sverige under  
 1900-talet. 
  En sådan förändring som kanske föga uppmärksammats av den stora allmänheten är att särskilt jordbru- ket har fått en helt annan roll som producent av attraktiva landskap under de senaste 20 åren. 
 Naturligtvis har jordbruket sedan länge varit en av huvudaktö- rerna när det gäller att forma landskap. Tills helt nyligen var detta dock bara en mer eller mindre omedveten biprodukt utöver mat- produktionen. Också tills helt nyligen och kanske också fortfa- rande på sina håll, betraktas jordbruket ur miljösynpunkt bara som en bov. Jordbruket sprider gifter, utrotar djur och växter och har en stor roll när det gäller övergödningen av haven. 
 Nyttoproduktionen i ett miljöperspektiv gärna sammanlänkad med råvaruproduktion av råvara till såväl energi som livsmedel kan fortsatt och i utveckling utgöra en framgångsfaktor. Den senaste tiden har kopplingarna mellan landskap och livsmedel ibland tyd- liggjorts genom produktinformation. Exempelvis kan närlandskap eller brukare som vi känner igen, stöttas genom valet av produkter. Även lokal upphandling, exempelvis inom kommuner, kan göra sambandet mellan landskapet nära och livsmedlen tydligt. 
 Naturligtvis finns det fortfarande stora miljöproblem förknip- pade med jordbruket, men samtidigt börjar det alltså bli allt mer uppenbart för många att jordbruket är en förutsättning för många av de miljövärden, kulturvärden och rekreativa värden som finns i det svenska landskapet. Med en blygsam start i mitten av  
 1980-talet 
  har det inom ramen för den  
 EU-anknutna 
  svenska jordbrukspoliti- Blankenship, senare landsbygdspolitiken, vuxit fram så kallade miljöersätt- ningar. Dessa miljöersättningar som har sin historiska grund i de jordbrukssubventioner som i olika form funnits sedan  
 1930-talet, 
  är numera ett etablerat sätt att betala jordbrukare för att de på olika 
 111 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 sätt modifierar och utvecklar sina brukningssystem så att landska- pet producerar sådana värden skattebetalarna efterfrågar. Dagens jordbrukslandskap kan ses vara ett resultat av naturligtvis dagens jordbruksteknik, den efterfrågan det finns på olika produkter men också de mer produktionsinriktade subventioner som betalas jord- brukarna men alltså också miljöersättningarna. 
 Det är mycket tveksamt om det funnits mer än mycket små are- aler naturbetesmarker i Sverige idag om det inte funnits miljöer- sättningar kopplade till hävden av dessa marker. Det är i samman- hanget ovan viktigt att framhålla att landskapet så som vi uppfattar det idag och en mycket betydande del av den biologiska mångfal- den som finns i Sverige är beroende av att det fortsatt finns förut- sättningar för jordbruk i landet och att detta jordbruk använder sådana hävdformer som fortsatt gynnar miljövärden, exempelvis den biologiska mångfalden. 
 Rent konkret kan man uttrycka det så att ett mycket stort antal arter skulle utrotas eller bli mycket sällsynta i Sverige om vi förlo- rar ett diverst jordbruk från Sverige. Inte minst betyder djurhåll- ningen på betesmarkerna oerhört mycket i detta sammanhang. 
 Både på ett internationellt plan och i Sveriges riksdag har det be- slutats om mål för att bevara den biologiska mångfalden. Utan att man kanske riktigt förstod det från början har miljöersättningarna i det svenska jordbruket blivit kanske det viktigaste instrumentet för denna politik. Samtidigt har det också allt mer blivit tydligt att det i många bygder är en stor fördel att det betalas ut miljöersättningar. Landsbygdsföretagen, naturligtvis inte minst jordbruken, får en bredare ekonomisk bas samtidigt som landskapet kan behålla sin attraktivitet både för att behålla och locka nya boende men också locka besökande. 
 Argumentation för nya lösningar 
 I denna ganska komplicerade verklighet, där miljöersättningarna tillkommit successivt och i grunden på ett ganska oplanerat sätt, finns det behov både för en vidareutveckling kring de demokratiska aspekterna på miljöersättningarna och kring möjligheterna att bli mer resurseffektiva när det gäller att uppnå samhällets olika mål. Med andra ord, det behövs ett utvecklingsarbete för att i framtiden få fram bättre metoder att rätt ersätta eller betala för den nytta som dagligen produceras i större eller mindre omfattning inom jordbru- 
 112 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 ket. Detta innebär dock inte nödvändigtvis att dagens miljöersätt- ningar helt skall ersättas av andra miljöersättningsformer, men det behövs kompletterande former och det är verkligen dags för en vi- dareutveckling. 
 Under rubriken Modeller för framtiden ges ett antal förslag på sådana kompletterade arbetsformer av vilka flera idéer skulle kunna prövas i morgondagens landsbygdsprogram. 
 Tre viktiga aspekter bör finnas med genomgående i den fortsatta utvecklingen av arbetsformer. Den första aspekten gäller i vad mån liknande miljöersättningar finns internationellt och hur vårt svenska arbete kan relateras till en internationell utveckling. Det är viktigt att dialog- och erfarenhetsutbyte stimuleras inom näring- arna men också bland rådgivare och tjänstemän samt bland dem som finner ett engagemang i landskapsfrågan. Goda erfarenheter måste kunna återvinnas. Den andra aspekten gäller det faktum att jordbruket inte är ensamt i Sverige om att vara en areell näring. Både skogsbruket och rennäringen berör ytmässigt en avsevärt mycket större yta. Också fisket berör mycket stora ytor. Inom dessa tre areella näringar spelar miljöersättningar, eller betalning för miljönytta en betydligt mindre roll idag än när det gäller jordbru- ket. Detta har sina historiska förklaringar, men också politiska. Skogsbruket i Sverige spelar en avsevärt mycket större roll än vad det gör i övriga Europa. Det finns idag ett intresse av att diskutera huruvida skogsbruk, rennäring och fiske i framtiden också kan tillämpa mer av miljöersättningsförfarande än vad som idag sker. Slutligen, en av de kanske viktigaste aspekterna när det gäller att utveckla miljöersättningar i framtiden rör frågan om vem som har initiativet eller kanske vem som sätter agendan när det gäller konkret tillämpning i en bygd av olika former av miljöersättningar. 
 Underifrån- och  
 ovanifrån-perspektiv 
  
 Hittills har initiativet legat hos myndigheterna. Man kan utrycka det så att det rått ett uppifrånperspektiv. Detta uppifrånperspektiv har motiverats med att de miljömål som bl.a. miljöersättningarna är till för att uppnå, bäst kan tillämpas och förstås av en central myn- dighet som till sina regionala organ i sin tur delegerar det vidare arbetet. Överblicken finns på den nationella nivån och detta har motiverat att arbetet härifrån kan dirigeras. Företrädarna för prin- cipen om ett underifrånperspektiv pekar på att om initiativen 
 113 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 kommer från lokal nivå och utformningen av miljöersättningar hu- vudsakligen motiveras utifrån lokala behov och ambitioner då blir arbetet effektivare och kan bättre samordnas med annat arbete i en bygd. Människor delaktighet blir större vilket får positiva psykoso- ciala återverkningar.  
 Det finns dock all anledning att inte se på ett polariserat sätt på det ganska fiktiva motsatsparet ovanifrånperspektiv- underifrånperspektiv. Tvärtom gäller det snarare att kombinera dessa två synsätt 
 . 
 Det är viktigt att nationella mål, bl.a. miljömålen får en ordentlig draghjälp av miljöersättningarna, och att dessa ersättningar utfor- mas så att de blir samhällsekonomiskt rationella, men det gäller också att verkligen i framtiden finna former för ett betydligt större lokalt engagemang och en klart ökad möjlighet till lokalt inflytande och lokal initiativrätt som både bejakar brukarnas privata intressen och samhällets förväntan och krav. Dagens natur- och kulturmiljö- områden med höga värden är ibland satta på kartan av bland annat folkrörelsen i form av en engagerad svensk miljörörelse eller av forskare och tjänstemän som i sin hembygd finner objekt som uppmärksammas. Allt är inte en fråga om Staten eller det lokala. Sverige är ett litet land med nära kopplingar mellan exempelvis tjänstemän och brukare. 
 Underifrån- och  
 ovanifrån-perspektiv 
  handlar i flera samman- hang om perspektiv som tar sin utgångspunkt i olika geografiska avgränsningar. Det är ofta så att det som upplevs bäst för en bygd kan strida mot vad som är bäst för ett län eller en nation tillämpat på byn. Vidare kan det nationella perspektivet stå mot t.ex. EU- perspektivet. Det finns alltså ofta grundläggande problem när det gäller att förena olika geografiskt motiverade perspektiv. En dålig strategi är att förneka dessa problem. Erkänns problemen kan detta sedan leda till att man söker finna nya former där olika geografiska perspektiv kan förenas. Ett sådant sätt är att i ock för sig klart och tydligt erkänna t.ex. ett miljöproblem som växthuseffekten eller utrotandet av arter. Åtgärderna för att lösa sådana miljöproblem måste också regionaliseras och t.o.m. fördelas lokalt. Men hur man sedan utför de lokala åtgärderna eller hur man fördelar sina an- strängningar mellan olika problemlösningar måste bli betydligt mer flexibelt. Att summan av olika lokala åtgärder sedan trots allt når upp till vissa trösklar är dock fortfarande nödvändigt och här kan olika ekonomiska styrmedel ha stor betydelse. 
 Denna valfrihet kan också vara mycket positiv för att förena miljöansträngningar med andra verksamheter som kan leda till en 
 114 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 mer livaktig landsbygdsutveckling. Det är viktigt att det finns mo- deller för hur det kan gå att utforma många olika former av lands- bygdsutvecklingsstrategier. 
 Olika strategier behövs för olika bygder. Fyra viktiga perspektiv bör man ha med sig vid en vidare diskussion om olika modellför- slag. 
  
 1. 
  
 Hur kan strategierna utformas så att många av samhällets mål berörs samtidigt? Alltså att många olika  
  
 miljö-, 
  sociala- och ekonomiska mål kan påverkas samtidigt av t.ex. ett projekt. 
  
 2. 
  
 Hur kan de nationella och regionala målen t.ex. miljömålen tillämpas på ett lokalt plan? 
  
 3. 
  
 Går det att ta fram paletter av åtgärder som kan tillämpas på olika sätt på olika platser? Hur säkerställer man att tillämpningen blir så bra anpassad som möjligt till den lokale brukarens förutsättningar och intressen? 
  
 4. 
  
 Hur kan man integrera olika nivåer så att alla känner sig del- aktiga i samhällsbygget och exempelvis miljövården 
  
 Förförståelse 
 Jordbrukets olika inriktningar 
 Mycket förenklat kan man säga att det hittills i även den mer initie- rade debatten varit så att mellanbygdernas betesdjursdominerade jordbruk har setts som de jordbruk som har de största potentia- lerna att tillföra samhället stora miljö- och kulturella värden, medan de spannmålsintensiva slättbygderna upplevts som de mest pro- blematiska bygderna med minst potential när det gäller produktio- nen av landskaps, natur- och kulturvärden. Denna syn är kanske inte så svårförklarad om man ser utvecklingen i ett relativt kort perspektiv. Men anstränger vi oss att se dessa frågor i ett lite längre perspektiv är det uppenbart att även slättbygderna har stora möj- ligheter att bredda sin produktion från relativt ensartad matpro- duktion till en produktion som också inrymmer t.ex. återskapande av våtmarker men även ytor för rekreation och energiproduktion i goda kombinationer. Så kallad rationell produktion i samexistens med annan värdeproduktion. Häst- och fårskötseln bör också på 
 115 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 ett bättre sätt än idag kopplas ihop med naturvårds- och kultur- miljösatsningar. 
 Landsbygdsutveckling 
 Bland naturvårdare och ekologiskt inriktade forskare har det rätt länge funnits en diskussion om att miljöersättningarna inte enbart skulle appliceras på konkreta skiften i landskapet, t.ex. att det inte bara skulle vara det konkreta värdena i en betesmark som motiverar ett visst miljöersättningsbelopp. Man har sett betydelsen av hela landskap t.ex. att flera betesmarker i en trakt gemensamt ger basen för vissa djur- och växtarters förekomst där. Man kan också moti- vera ett landskapssynsätt utifrån ett kulturhistoriskt perspektiv. För att se historiska sammanhang i ett landskap räcker det ofta inte bara med att uppleva en betesmark, en skog eller en fägata. Ur ett mer renodlat rekreativt perspektiv behövs också ett landskaps- synsätt. Skall man vandra i ett beteslandskap är det ofta så att man behöver gå genom flera hagmarker, kanske på en sammanbindande vandringsled. Skall det exempelvis vara motiverat med bra parker- ingsmöjligheter kanske inte bara 4 ha betesmark är tillräckligt för att attrahera folk. 
 Men också utifrån bondens perspektiv kan det vara av stort värde att ha ett landskapsperspektiv eller kanske skall vi benämna det bygdeperspektiv. Produktutveckling och marknadsföring av ett landskap kan då bli mera rationellt. Samverkan som då behövs mellan bönder i ett landskap kan skapa nya utvecklingsmöjligheter. Flera landsbygdsföretag som delvis bygger sin turistiska verksam- het på landskapets värden inom ett begränsat område underlättar antagligen marknadsföringen. Området blir också mer attraktivt för besökande. Att få med deltidsbönder, andra landsbygdsboende och t.o.m. sommarboende i landsbygdsutvecklingsverksamheter underlättas antagligen av att flera gårdar samtidigt jobbar inom ett gemensamt landskap som man arbetar med att förbättra. 
 Det finns alltså anledning att det tillskapas miljöersättningssy- stem som stimulerar ett antal brukare i en bygd att samverka när det gäller hävd, restaurering och nyskapande av miljöer i ett gemen- samt landskap. Under rubriken Landskapsinitiativ med lokalt ur- sprung förs nedan fram en konkret idé om hur ett sådant ersätt- ningssystem kan utformas. 
 116 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 Betesmarkerna 
 Betesmarker och speciellt då naturbetesmarker är något av en grundbult för en landsbygdsutveckling som syftar till att uppnå en rad mål beträffande miljö, kultur och rekreation. Det är av stor vikt att denna kunskap finns spridd bland politiker och administratörer som idag arbetar med landsbygdsfrågor. Här är inte platsen att re- dogöra för de problem och möjligheter som är kopplade till betes- drift. Mycket kortfattat kan man dock konstatera att vinterstall- ning är ett stort problem i framtiden i och med att en modern djur- hållning som behövs för en livskraftig betesmarksförvaltning behö- ver moderna stallplatser. Ekonomiskt kan detta vara ett betydande problem för många brukare. 
 Ett mer forskningsrelaterat problem är att vi idag hävdar en areal naturbetesmark som antagligen på många sätt ytmässigt är tillräck- ligt stor för att uppnå t.ex. mål beträffande biologisk mångfald. Kvaliteten på den hävd som där utförs kan vara för låg, det finns indikationer på en utarmning av både fauna och flora trots att rela- tivt stora arealer hävdas. Uppföljning och forskning behövs här så att brukarna i tid kan få sådan information att de kan modifiera hävden. 
 Andra areella näringar 
 Ovan har påpekats att det finns anledning att i en diskussion om miljöersättningar också beröra frågan om miljöersättningar inom skogsbruket, renskötseln och fisket (här kan också vattenbruk in- kluderas). Under Modeller för framtiden förslås ett antal miljöer- sättningssystem som ansluter till denna diskussion. 
 Anknytningen till tätorterna 
 Ett mycket viktigt perspektiv som ofta inte tillräckligt beaktas i studier och diskussioner som berör landsbygden är perspektivet på hur kopplingen mellan land och stad i framtiden kan stärkas. Frisk- vårdsperspektivet har under de senaste åren fått en allt större tyngd i detta sammanhang. Också en väl fungerande allemansrätt är här en viktig komponent. Kommunerna är antagligen mycket viktiga när det gäller att koppla samman landsbygdsutveckling t.ex. på landskapsnivå med de avnämare som finns i tätorterna. Därför pre- 
 117 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 senteras nedan också en modell för hur detta administrativt kan ske. 
 Den tätortsnära landsbygden är här speciellt viktig, ock det är av stor vikt att större tyngd ges åt denna zon både utifrån ett be- byggelse, och infrastrukturperspektiv samt ur en klassisk natur- vårds- och kulturmiljövårdsutgångspunkt. Specifikt finns det också anledning att uppmärksamma bristen på personer med invandrar- bakgrund i areella yrken och i sådana yrken som berör landskapet. 
 Klimat 
 Större uppmärksamhet när det gäller växthuseffekten och ett högre oljepris har gjort att diskussionerna om kraftigt ökad biobränsle- produktion blivit aktuell. I de förslag som presenteras nedan läggs därför en hel del vikt vid att söka kombinera biobränsleodling med andra funktioner i landskapet som kan vara till gagn för miljön. Det bör här också framhållas vikten av multifunktionell markanvänd- ning samt forskning som syftar till att kombinera biobränslepro- duktion med andra funktioner som är positiva i landskapet. Det finns risk för att biobränsleproduktionen bara blir en aktivitet som söker lösa ett miljöproblem medan denna odling kan bli negativ ur andra utgångspunkter. 
 Miljövård och naturvård 
 För att uppnå Sveriges miljömål och specifikt de som rör biologisk mångfald finns idag en rad styrmedel. Många av dessa styrmedel upplevs antagligen mer påtagliga för allmänheten än miljöersätt- ningarna. Naturreservat upplevs antagligen som det mest påtagliga styrmedlet. Det finns ett betydande värde i att vi i Sverige har en hel uppsättning av styrmedel när det gäller markanvändning. Det ligger dock ett pedagogiskt värde i att det finns en rad styrmedel som verkar i landskapet, och på människorna som brukar eller re- kreerar sig i landskapet. I samband med att man diskuterar hur miljöersättningar i framtiden kan utformas behövs en diskussion om hur dessa styrmedel på ett mer rationellt och kompletterande sätt kan användas i landskapet. T.ex. kan man föra en diskussion om hur Natura 2000 systemet kan göras mer intressant och positivt i ett landsbygdsutvecklingsperspektiv. Vidare kan instrument som 
 118 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 Rödlistan diskuteras, samt strandskyddslagstiftning m.m. Slutli- gen finns det inom miljöersättningssystemet idag delar som bättre behöver utformas så att de kan bli effektivare när det gäller att bi- draga till att miljömålen nås.  
 Eko-stödet 
  är ett sådant. 
 Kulturmiljövårdens roll 
 Kulturmiljövården finns idag med i de flesta diskussioner när det gäller landskapets hävd och förvaltning. Monetärt förfogar dock denna sektor över betydligt mindre resurser än t.ex. naturvården. Det finns ofta anledning att på ett tidigt stadium i olika planerings- och utvecklingsprocesser att lyfta fram kulturmiljövärdena. Ofta är dessa värden t.o.m. mer kända i en bygd än naturvärdena. Det gäller därför att i t.ex. framtida utvecklingsarbeten om miljöersättningar mycket påtagligt engagera kulturmiljövården. Dessutom finns det stor anledning att på många sätt arbeta för att sudda ut den delvis artificiella gränd som finns mellan naturvård och kulturmiljövård. Detta kan antagligen göras inom hela den del av utbildningsväsen- det som berör landskapet, allt från gymnasienivån till universitets- utbildningar och fördjupningsutbildningar av t.ex. bönder, turist- personal och stadsplanerare. 
 Utbildning 
 Fortfarande råder det en brist på integrerat landskapsvetande inom t.ex. naturbruksgymnasierna, SLU och andra universitet som utbil- dar människor som kommer att arbeta med areella näringar. Detta kan ses som en eftersläpning, där utbildningsanstalterna inte fångat upp det faktum att t.ex. bönder idag producerar och får specifikt betalt för landskapsproduktion inkluderande t.ex. biologisk mång- fald. Här finns dock inte utrymme för att gå in i detalj och föreslå olika utbildningar och utbildningsutvecklingar. En uppmaning skall dock riktas till huvudmännen för de ovan nämnda utbildningarna att uppmärksamma frågan. 
 Specifikt föreslås dock under Modeller för framtiden att bön- der blir mer aktiva i hela den produktionskedja som leder till bättre landskapskvalitet. Här fordras alltså en specifikt utformad vidareutbildning som antagligen kan uppdras till JV i samarbete med SLU. 
 119 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 Forskning 
 Som framgår av denna skrivelse finns det en rad utvecklingsområ- den där forskning behövs kring landskapet. Det är både fråga om naturvetenskap, men också i stor utsträckning  
 humanistisk-sam- 
  hällsvetenskaplig forskning. Tvärvetenskapligt arbetssätt är viktigt i detta sammanhang. För att miljöersättningssystem skall fungera väl behövs dock specifikt sådan forskning som arbetar på en övergri- pande landskapsnivå, alltså sådan forskning som kan ge underlag till de ramar som måste sättas t.ex. på nationell nivå och hur utvärde- ringsresultat kan återkopplas i systemet. Det behövs också forsk- ning och utvecklingsarbete som kan stimulera fram lokala förevis- ningsmodeller i landskapet som kan användas i bl.a. vidareutbild- ningen av t.ex. bönder i detta sammanhang. 
 Internationellt 
 Att utveckla miljöersättningsmodeller relativt isolerat i Sverige är inte särskilt rationellt. Även om vi kommit relativt långt här i lan- det med detta utvecklingsarbete så finns de mycket att lära genom att ta del av andra jämförbara länders utvecklingsarbete. Storbri- tannien är ett sådant land även om t.ex. miljöersättningarna i detta land är mera koncentrerade till områden som valts ut av myndig- heterna. Österrike är ett land där skogen spelar större roll i detta sammanhang. I USA finns t.ex. ett system med anbudsförfarande när det gäller vilket landskapsavsnitt som ska få del av vissa miljö- ersättningsformer. 
 Speciellt intressant för Sverige är det också att samverka med flera central- och östeuropeiska länder där det fortfarande finns mycket stora natur- och kulturvärden i landskapet. Ett internatio- nellt samarbete stärker också på sikt våra möjligheter att informera och få acceptans för våra miljöersättningsformer. En viktig inter- nationell aspekt i detta samanhang är också de krav från tredje värl- den på  
 I-länderna 
  att inte ställa upp handelshinder för jordbruks- produkter och subventionera sin egen matproduktion. Ett större fokus på ersättningar i landskapet tillgodoser i viss mån sådan kri- tik. 
 120 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 Framtiden 
 Ett aktivt utvecklat  
 scenarie-arbete 
  behöver snarast initieras om det skall vara möjligt att tillgodose de krav idag som finns på en betyd- ligt större delaktighet lokalt när det bl.a. gäller landsbygdsutveck- lingens koppling till miljöersättningarna. 
 Alla de som i framtiden kommer att arbeta med landskap på ett eller annat sätt kommer att vara del av ett landskap som påverkas på ett mycket mångskiftande sätt utifrån. Denna komplexitet kommer att ställa stora krav på samhället när det gäller planering och ratio- nellt genomförande av planer. Sköts detta på ett tämligen traditio- nellt sätt från myndigheternas sida, finns risk att positiv energi hos t.ex. bönder och boende på landsbygden försvinner. 
 Konsten blir alltså att arbeta med ett komplext landskap som t.ex. måste klara av vissa miljömål samtidigt som den enskildes initiativ uppmuntras och fås att vidareutvecklas. 
 Avslutningsvis före förslagen, tre utmaningar: 
  
 1. 
  
 Hur hanterar man den mycket skiftande förändrings- och samverkansviljan i olika bygder. Hur kan bakgrundsmaterial, stimulansåtgärder mm samt forskning kring detta område bidraga till att vi i framtiden inte får en alltför snedvriden kartbild av var man lyckats och var man inte alls tagit upp landskapsutmaningen 
  
 2. 
  
 Hur får man med stadsbor i verksamheterna. Kopplingen mellan stad och land är inte alls särskilt given idag. Risken finns att den ytterligare kan försvagas på många håll. Lands- bygdsutveckling är inte bara en sak för landsbygdsboende. Vi bör hitta nya former för att öka de tätortsboendes enga- gemang i specifika bygder. 
  
 3. 
  
 Delvis redan övergivna jordbruksområden i norra Sveriges glesbygder innehåller många gånger mycket stora potentiella värden. Att helt avföra dessa områden från agendan är an- tagligen en betydande misshushållning med resurser. Här behövs en utveckling av strategier för hur man hanterar bygder  som redan förlorat sin sista bonde, men vars re- surser skulle kunna utnyttjas och ge både jobb och en god attraktiv miljö 
  
 121 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 Modeller för framtiden 
 Nedan beskrivs ett antal förslag som syftar till att bidraga till ett håll- bart nyttjande av naturresurserna, ekologiskt, ekonomiskt och socialt. Förslagen har som ledande tema samhällets behov av ett hållbart nyttjande av naturen. Förslagen grundar sig alltså på de behov som identifierats vetenskapligt och som också identifierats politiskt och gjorts till beslutad svensk politik, i de flesta fall av en enig svensk riks- dag. Förslagen är så utformade att de definieras på nationell nivå, regler och ramar sätts här, medan genomförandet huvudsakligen hänger på att lokala och regionala grupper och sammanslutningar tar initiativet till att agera. 
 Förslagen skall dock inte ses så att de skulle helt ersätta system som idag finns för att klara t.ex. flera miljömål. Förslagen skall ses som komplement och som försök som kan vidgas om de faller väl ut. 
 A Landskapsinitiativ med lokalt ursprung 
 Under de senaste åren har en diskussion startats om behovet av statliga styrmedel på landskapsnivå. Hittills har nästan alla ekono- miska styrmedel som berör jordbruket betalats ut på skiftes- eller gårdsnivå. De ekonomiska styrmedel, ersättningar, som förekom- mer är huvudsakligen utformade så at de skall svara mot en väl de- finierad kvalitet på ett skifte. Samtidigt har det påpekats från flera håll att många av värdena i landskapet inte bara bygger på de en- skilda värdena inom enskilda skiften, utan dessutom också bygger på summan av många olika värden i ett större landskapsavsnitt. Denna insikt har varit välkänd inom ekologin relativt länge, kul- turmiljövården omfattar också ett liknande synsätt. Från ett eko- nomiskt hållbarhetsperspektiv är synsättet också relevant. För små enheter ger inte arbetstillfällen som kan försörja landsbygdsbo- ende. Vidare finns det stora svårigheter för allmänheten att rekreera sig i ett alltför uppsplittrat landskap. Skall man kunna på ett me- ningsfullt sätt vandra t.ex. i betade hagmarker fordras hyggligt stora arealer som också kan hållas ihop t.ex. med definierade leder med t.ex. stängselövergångar. 
 Det förfaller därför initialt som om det finns ett starkt behov av att stimulera skötseln av sammanhängande landskap. Jordbruksver- ket har nyligen gjort en sammanställning av olika argument i frågan utan att direkt ta ställning. HagmarksMISTRA har nyligen (2006) publicerat en rapport om huvudsakligen naturvårdsvärdena med 
 122 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 mer sammanhängande betesdominerade beteslandskap. I både jordbruksverkets liksom HagmarksMISTRAs rapport finns många argument för en samlad landskapssyn. Dock är det inte självklart ur ett ekologiskt/naturvårdsmässigt perspektiv att gynnandet av mer sammanhållna landskap är att föredra. Invändningen har att göra med att om man utgår från en given ekonomisk pott för t.ex. sköt- sel av betesmarker innebär en koncentration av de ekonomiska re- surserna mot mer sammanhängande landskap samtidigt att perifert liggande betesmarker blir missgynnade och kan mista de ersätt- ningar som varit allokerade dit. I flera sammanhang kan detta inne- bära att hotade och sällsynta arter får stryka på foten samtidigt som vinsterna i de mer sammanhängande landskapen naturvårdsmässigt inte uppväger förlusterna i de perifera ytorna. 
 Dilemmat är i huvudsak ett naturvårdsproblem, i enstaka fall kan det vara ett problem för kulturmiljövården medan detta dilemma är obetydligt när det gäller ekonomisk bärkraft eller sett ur ett rekre- ationsperspektiv. 
 Ett konkret förslag om att gynna hela landskap med ekonomiska styrmedel måste samtidigt ha en inbyggd mekanism som innebär att mycket värdefulla perifera områden inte missgynnas. Idag pågår också ett arbete att från länsstyrelsernas sida peka ut värdefull större landskapsavsnitt och ta fram strategier för att säkra dessa landskap. Ett sådant arbete kan ses som ett  
 top-down 
  projekt och stå i motsättning till den modell som föreslås här. Länsstyrelsernas arbete behöver dock inte stå i motsats till det underifrånperspektiv som här skissas, om det i princip huvudsakligen går ut på att utifrån relativt objektiva kriterier peka ut områden. Ett sådant utpekande skall dock bara ses som ett form av bakgrundsarbete och hjälp till de lokala grupper som bör vara de som tar initiativet till land- skapsprojekt. 
 Konkret föreslås alltså att det skall avsättas medel för att finansi- era miljöersättningar på landskapsnivå. Landskapsersättningen skall vara utöver de skiftes- eller gårdsdefinierade miljöersättningar som redan utgår. Ersättningen skall utgå till samtliga ytor som bi- drager till att kriterierna för landskapsersättning kan uppnås inom det område som anmälts och godkänts. 
 Ett landskap skall kunna anmälas till länsstyrelsen av en grupp brukare. Förslagsvis kan storleken på landskapen ligga på nivån  
 300–3000 
  ha. 
 Specificerade kriterier skall utformas regionalt för vad som skall uppnås för att ett landskap skall erhålla landskapsersättning. Detta 
 123 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 innebär dock inte att ett landskap skall behöva ha nått upp till kva- lificeringsnivån för att bli preliminärt godkänt. Vad som behövs för att kunna bli preliminärt godkänt är att det finns sådana realistiska planer som visar att kvalificeringsnivån skall kunna uppnås t.ex. inom tre år. Landskapsersättningen utgår dock ej förrän kvalifice- ringsnivån uppnåtts. Ersättningsnivån skall dock vara så hög att det ger en ordentlig motivation till att undersöka om ett landskap är värt att anmäla, preliminärt planera åtgärder och sedan genomföra åtgärderna fram till att ersättningarna börjar falla ut. 
 Förutom de absoluta nivåer som skall uppnås bör också mycket stora höjningar av de kvalificerande värdena höja den ersättning som skall betalas ut till ett landskap. Denna extra bonus för att landskapsvärdena höjts mycket avsevärt måste dock tidsbegränsas till exempelvis fem år. 
 De värden som kan bedömas kan i princip delas upp i tre delar: 
  
 1. 
  
 Biologisk mångfald med huvudinriktning på hävdade natur- betesmarker 
  
 2. 
  
 Kulturmiljövärden. 
  
 3. 
  
 Rekreativt värde där allmänhetens möjlighet att nå de in- tressanta områdena och vandra i dem har stor betydelse. Parkeringsplatser, informationsskyltar, stättor och vand- ringsleder är exempel på viktiga anläggningar som bidrager till att kvalificera ett landskap för landskapsersättning. 
  
 B Anbudsförfarande 
 En något mer myndighetsdriven variant av de ovan beskrivna för- slaget kan vara ett förslag att myndigheterna vid analyser av vad som är brister i olika regioners landskap utlyser möjligheten för enskilda brukare eller flera brukare i samverkan att inkomma med anbud på nyskapade, restaurerade eller tillgängliggjorda landskap. Anbuden kan då vara inriktade på olika geografiska landskap i en region, så det är inte självklart vilket landskap som i slutändan verkligen blir restaurerat. Det är alltså inte myndigheternas priori- teringar som avgör att ett specifikt landskap blir restaurerat, sna- rare är det kvaliteten och priset som avgör att ett av flera landskap blir det som vinner och blir restaurerat. Amerikansk modell. 
 C Projekt som skall ha effekt på minst tre olika områden 
 En form av projekt som speciellt bör stimuleras är sådana där flera olika värden eller åtgärder för att uppnå miljömål kan förenas. Ett 
 124 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 sådant exempel kan vara en våtmark som restaureras och som ger bra fågelbiotoper (biologisk mångfald) minskar kväve/fosforbelast- ningen, och där biobränsle produceras. Sociala värden också. 
 D Bioenergiprojekt med bredare nyttoprofil 
 Under de senaste åren har det vuxit fram en allt större medvetenhet om att de fossila bränslena bör ersättas i mesta möjliga grad. Bio- bränslena är ett mycket betydande alternativ. Därför pågår det en hel del utredningsverksamhet och forskning kring hur biobränsle- produktionen i Sverige kan öka. De projekt som skisseras är ofta strikt inriktade på att få fram så mycket bioenergi som möjligt per ytenhet till så lågt pris som möjligt. Bioenergiproduktionen kan därför tyvärr komma att negativt påverka andra miljövärden som t.ex. biologisk mångfald och möjligheter till rekreation. Ett förslag kunde därför vara att tillskapa specifika ersättningar till sådan bio- energiproduktion som kunde visa upp ett eller flera tydliga andra miljövinster samtidigt som biobränslet producerades. 
 E Kommunal och bondesamverkan som kan utveckla när- natur 
 Hittills har miljöersättningarna till jordbruket helt styrts via läns- styrelserna och mottagare har uteslutande varit heltids- eller del- tidsjordbrukare. Inte minst med tanke på det intresse som idag finns för närnatur, och närnaturens stora roll i ett folkhälsoper- spektiv, vore det önskvärt att samverkan mellan kommuner och enskilda brukare kunde stimuleras, inte minst inom tätortsnära landskap. 
 I någon mån har flera av de kommunala naturvårdssatsningar som gjorts och som delvis statligt finansierats tagit fasta på detta behov. Framöver kan en utvärdering av dessa satsningar vara en del i ett mer detaljerat beslutsunderlag för att tillskapa en miljöersätt- ningsform som skulle främja samverkan mellan lokala markanvän- dare och kommunerna. Konkret kan man skissa denna typ av mil- jöersättning på följande sätt. Denna ersättning skall vara utöver de ordinarie miljöersättningar som utgår till varje brukare som upp- fyller t.ex. kvalitetskrav när det gäller betesmarker. Miljöersätt- ningen skall sökas av kommunen i samverkan med en eller flera brukare. Miljöersättningen skall utbetalas till brukarna, och till 75 % vara statligt finansierad och till 25 % kommunalt finansierad. För att erhålla denna form av ersättning skall krav både rörande 
 125 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 naturvård, kulturmiljövård samt rekreation vara tillgodosedda. Inte minst skall rekreationsfaktorn betonas. 
 F Bönder som experter i systemet 
 Hittills har hela det administrativa arbetet när det gäller miljöer- sättningar legat på statliga tjänstemän, mestadels på länsstyrelserna. Både brukare och politiker uttrycker ibland tveksamhet om det verkligen skall behövas så pass mycket administration för att miljö- ersättningarna skall utbetalas. Systemet har ofta ansetts krångligt och besvärligt. Helt klart är att det gäller hela tiden att arbeta för ett system som är så tydligt och enkelt som möjligt. Men samtidigt finns det ett klart behov av att kvalitetssäkra de åtgärder och resul- tat som brukarna får betalt för av samhället. Högkvalitativa land- skap som svarar till de behov som samhället idag ställer när det gäller biologiskt mångfald, kulturmiljö och rekreation kommer inte bara fram med generella markanvändningsmetoder. Ett betydande  
 utvecklings-, 
  planerings och uppföljningsarbete behövs. Man kan jämföra dessa landskap med biltillverkning, det är inte bara till- verkningen på verkstadsgolvet som gör att det blir en bra bil, plane- ring, teknisk utveckling, krocktester m.m. behövs också. Likadant är det med landskapen. 
 Det kan därför vara viktigt att utvecklings- och tillverknings- kedjan när det gäller landskap blir något mer integrerad och att också den administrativa och utvecklingsmässiga delen av denna kedja genererar jobb på landsbygden. Det finns därför skäl att starta en utveckling som kan leda till att vissa bönder i framtiden kan som en del av sin näringsverksamhet också ha en administrativ, planerings- och uppföljningsdel som kan både beröra dem själva men också andra bönder. Detta fordrar att det tillskapas en kom- pletterande utbildning för de bönder som kan ha intresse av att vidga sin roll i produktionen av värdefullandskap. Systemet skulle inte göra länsstyrelsernas arbete obehövligt men böndernas med- verkan kan åtminstone flytta delar av länsstyrelsernas verksamhet ut på landsbygden. 
  
 G 
  
 Internationella projekt med tydlig koppling till bygder som själva tagit initiativet 
  
 I stort sett alla de problem som finns i Sverige när det gäller att be- vara och restaurera landskap med hög kvalitet finns också i de flesta europeiska länder. Många gånger är hoten faktiskt värre och situa- tionen sämre på många håll i Europa jämfört med Sverige. Sverige 
 126 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 kan genom sina bönder och sina administratörer av miljöersätt- ningarna faktiskt bidraga till en gynnsammare utveckling ute i Europa genom internationellt samarbete. Särskilt gäller detta länder i östra Europa. Gemensamma projekt som innefattar en eller flera kommuner eller län i Sverige och motsvarande i ett eller flera euro- peiska länder kan med stor sannolikhet verka stimulerande och ut- vecklande både för de svenska partnerna och dess europeiska part- ners. Det är viktigt att sådana projekt mycket klart drivs och inne- fattar lokala brukare och lokala bondeorganisationer och organisa- tioner som sysslar med landsbygdutveckling. 
 H Hur skogen kan komma in i systemet 
 Jordbruksmark och skogsmark påverkas idag i Sverige av mycket olika styrmedelssystem. Subventioner och miljöersättningar har idag en avgörande roll för hur det faktiska jordbruket ser ut i lan- det. När det gäller skogsbruket är det snarare regelverket om vad som är tillåtet och förbjudet för skogsägaren som har störst bety- delse för hur det faktiska skogsbruket utformas. Skogsbruket står i princip på egna ekonomiska ben medan jordbruket är starkt bero- ende av att medel förs över till detta från andra samhällssektorer. En sektor, nämligen avsättandet av reservat inom naturvården, kulturmiljövården och rekreationen styrs också genom ren ekono- misk överföring från andra sektorer i samhället. Skillnaden mellan jordbruket och skogsbrukets natur- och kulturvård kan sägas vara att samhällets ekonomiska överföring styrs till övervägande del via reservat inom skogsbruket och via miljöersättningar inom jordbru- ket. 
 Ett betydande problem för naturvården inom skogen är att den rimliga hänsyn som en skogsägare bör ta varierar högst avsevärt mellan olika skogsägare. De som drivit ett hårt och så som myn- digheterna tidigare såg det rationellt skogsbruk har små värden att ta hänsyn till idag. Den däremot som av olika skäl drivit ett försik- tigt och naturvårdande skogsbruk har idag stora värden som ford- rar hänsyn. Ekonomiskt är det alltså fördelaktigt idag att ha låga värden i sin skog. Ett sådant system befrämjar inte naturvärdena. Staten har hittills i viss mån sökt lösa detta problem genom den ekonomiska kompensation som naturvårdsavtal kan ge markägare och genom inköp av speciellt naturvårdsintressant skog. S.k. land- skapsekologisk planering har setts som ett sätt att för många mark- ägare inom ett gemensamt landskap optimera naturvårdshänsynen. Tyvärr leder inte denna planering särskilt långt då det inte hittills 
 127 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 funnits ett ekonomiskt incitament att fördela de ekonomiska upp- offringar som behöver göras på ett rimligt sätt mellan markägarna. Förslagsvis kunde en miljöersättning inom skogsbruket konstrue- ras så att sådan ersättning utbetalas till skogsägarna i ett landskaps- planeringsområde. Ersättningarna betalas ut i proportion till de ekonomiska uppoffringar som får göras. Dessutom bör samtliga skogsägare också med en form av skogsbruksavgift bidraga till den pott av pengar som till större delen kommer från staten. För att få ta del av denna form av miljöersättningar skall ambitionsnivån för det landskapsplanerade området ligga klart över vad som är den lag- stadgade skyldigheten för markägarna. 
 I Rennäringen 
 Rennäringen erhåller idag betydande statliga bidrag. Dessa bidrag skall ses mot bakgrund av det stora kulturella värde som finns i att den traditionella rennäringen nära kopplad till samekulturen beva- ras. Dessa bidrag skall också ses i ljuset av det förtryck samerna tidigare utsatts för av svenska staten och den kulturellt utsatta situ- ation de befinner sig idag. Men samtidigt kan man också säga att denna subvention av rennäringen är en ren parallell till den subven- tion som utgår till jordbruket. Därför kan det finnas anledning att i framtiden mera tydligt betona miljöaspekterna på den subvention som skall utbetalas till rennäringen. Som en parallell till jordbruket bör alltså rennäringen i framtiden också i allt större utsträckning få en del av sin subvention överförd till en miljöersättning vars storlek ställs i proportion till de miljö- och landskapsåtgärder som rennär- ingsföretagen utför. Redan idag kan man betrakta den rovdjurser- sättning som utbetalas i proportion till antalet rovdjursföryng- ringar inom en sameby som en typ av miljöersättning. Miljöersätt- ningar kopplade till rennäringsföretagen kan utvecklas, med bl.a. komponenter som betestryck, rovdjursförekomst, kulturmiljövård, underlättande av vandringsturism. Betonas skall att det alltså kan bli stora ambitioner ifråga om hur mycket natur/kulturvård som kommer att ske inom olika samebyar med denna föreslagna miljö- ersättningsmodell. Vissa samebyar kan exempelvis arbeta mycket ambitiöst och få ut betydande summor, medan andra byar finner att det passar dem bättre med lägre ersättningsnivåer och mindre ambitiösa miljöåtgärder kopplade till renskötseln. 
 128 
 SOU 2006:106 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
 J Kustfiske 
 Kustfisket är också en areell näring som både inrymmer miljömäs- sigt och kulturella aspekter som både kan ses som negativa och po- sitiva utifrån samhällets utgångspunkt. Samtidigt är dock utrymmet för kustfisket starkt kringskuret p.g.a. högsjöfiskets effektivitet som hotar många fiskbestånd. En grundläggande förutsättning för att kustfisket skall kunna komma att i framtiden spela en positiv roll för landsbygdsutvecklingen är att det får del av fångstkvoter som idag utnyttjas av högsjöfisket. Kan man på detta sätt skapa grundläggande förutsättningar för ett kustfiske återstår dock att utveckla ett miljöersättningssystem som i någon mån kan likna det som redan idag finns inom jordbruket. 
 Ett sådant miljöersättningssystem innebär att man i likhet med vad som skett inom jordbruket överför rena subventionsmedel till miljöersättningar som kan driva fram ett långsiktigt hållbart kust- fiske till gagn inte bara för fisket utan också för naturvård, kultur- miljövård, rekreation och lokal landsbygdsutveckling. Ett miljöer- sättningssystem för kustfiske kan innehålla åtagande och åtgärder som har att göra med antal fiskedagar, redskapskonstruktion, fiske- avlysta områden permanent eller periodiskt, hantering av djur som sälar och skarvar samt kulturmiljö- och rekreationsbefrämjande åtgärder. 
 K  
 Eko-odlingens 
  roll 
 Inom jordbrukets miljöersättningssystem finns idag det s.k. eko- odlingsstödet. Detta stöd fungerar idag som form av paket av miljö- och djuretiska åtgärder. Systemet är idag inte i alla delar sär- skilt väl samordnat med de andra miljöersättningsformerna. Det bör därför finnas anledning att se över  
 eko-stöd. 
  Detta för att ut- nyttja  
 eko-medlena 
  bättre för att uppnå miljömålen. T.ex. bör eko- stödet bättre kunna utnyttjas för att minska kväveutlakning, för att minska växthusgasavgången samt att på ett mer effektivt sätt bi- draga till bevarande och stärkande av biologisk mångfald. Ekostö- det bör också ses över med tanke på att det skall kunna ge bättre effekt när det gäller rekreation i landskapet för besökande allmän- het. 
 129 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 L Behovet av internationell acceptans av multipelt inriktad ersättningsmodell 
 Sverige var tidigt ute när det gällde att skapa relativt effektiva mil- jöersättningssystem. Redan innan vi gick med i EU hade vi miljöer- sättningssystem som sedan faktiskt i någon mån har kommit att kopieras av flera  
 EU-länder. 
  Också i resultattermer kan man kon- statera att Sverige genom relativt kraftfulla miljöersättningssystem bromsat och även stoppat negativa miljötrender som fortfarande pekar neråt i många  
 EU-länder. 
  Arealen naturbetesmark är ett bra sådant exempel. I någon mån har Sverige också mött motstånd på den europeiska nivån när det gällt att införa ett ambitiöst miljöer- sättningsprogram. Många  
 EU-länder 
  har på ett relativt konservativt sätt velat hålla kvar produktionsstöd och produktionsliknande stöd. Sådana stöd har vi också i Sverige men samtidigt har lantbru- ket på många sätt aktivt bejakat att medel förs över från dessa stödformer till miljöersättningar. Ekonomiskt ändrar detta inte den övergripande jordbruksekonomin i Sverige så utifrån ett lönsam- hets- och sysselsättningsperspektiv görs här inte några förluster. Ett starkt argument för att flytta medel från det som benämns pe- lare 1 till pelare 2 i EU:s jordbrukspolitik är att pelare två dvs. er- sättningar som till stora delar är miljöersättningar, anses långsiktigt både mer acceptabla i ett internationellt handelspolitiskt perspek- tiv, men också för EU:s skattebetalare är det mer uppenbart vad det är som man betalar för. 
 Sverige bör mot bakgrund av detta bli bättre på att visa upp sina system och sina relativa framgångar. Alltså att bli mer aktivt i ett internationellt miljö/jordbrukspolitiskt sammanhang. Vi måste alltså föra en aktiv dialog med våra  
 EU-partners 
  på detta område. Denna dialog bör inte bara föras genom våra politiker, utan också genom föreningsliv, landsbygdsboende, brukare och forskare och administratörer. 
 M Internetportal 
 Ett genomgående tema i de ovan förslagna modellerna är att bru- kare och boende på landsbygden men även stadsbefolkning skall ha större möjligheter att ta initiativ till positiva åtgärder i landskapet när det gäller naturvård, miljövård, kulturmiljövård och rekreation. De miljöersättningsmedel som samhället skall betala ut bör i fram- tiden innehålla en betydligt större andel av medel som blir tillgäng- liga för brukarna och andra grupper efter initiativ underifrån. Med andra ord skall delar av initiativet flyttas från myndigheterna 
 130 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 till enskilda och föreningar. En sådan politik är komplicerad och bara testad i mindre skal. Samtidigt skall den också vara ekono- miskt effektiv så att man uppnår samhällets mål på ett medlägsta möjliga kostnader. För att kunna kombinera möjligheterna till ini- tiativ underifrån, måluppfyllelse och ekonomisk effektivitet fordras dock bra kunskaper och faktaunderlag. En förutsättning för att det lokala initiativet skall få genomslag är att man på lokal nivå enkelt och kostnadsfritt kan få del av de grundfakta och grundförutsätt- ningar som finns på olika håll i landskapet. T.ex. kan det vara av stort värde att det finns kartunderlag som visar t.ex. förutsättningar för våtmarksrestaurering, befintliga naturbetesmarker, igenvuxna naturbetesmarker mm. Utan tillgång till sådana data är möjlighe- terna för lokala initiativ inte så bra. Risken kan finnas om grund- fakta saknas att det målas upp projekt som inte har en realistisk grundförutsättning. 
 Det vore därför av stor vikt att en effektiv internetportal skapas som innehåller en rad fakta om grundförutsättningar för sådana modeller som skisserats ovan. Utöver temakartor och liknande material behövs också enkelt hanterbara expertsystem och enkelt fungerande  
 GIS-metoder. 
  Med sådana förutsättningar kan lokala grupper skaffa sig grunddata och arbeta med olika idéer på ett mera realistiskt sätt. Det gäller alltså bryta myndigheternas kunskaps- monopol i viss mån. Kan detta ske ökar möjligheterna till ett verk- ligt lokalt engagemang som också på allvar bidrar till att miljömål kan uppnås. Landsbygdsutvecklingen kan också främjas bättre om den kan ha miljöarbete som en av sina ekonomiska motorer. 
 Strategi för genomförande 
 För att en strategi skall bli framgångsrik fordras att den har en mycket tydlig målsättning. Det kan därför vara på sin plats att här åter upprepa målsättningen för den skiss som här presenterats för användandet av miljöersättningar i landsbygdsutvecklingen. Mål- sättningen är alltså att miljöersättningar skall både leda till bevaran- det och tillskapandet av nya värden i landskapet samtidigt som dessa medel skall bidraga till en livskraftig ekonomisk och social utveckling på landsbygden. Att bl.a. bidraga till att miljömålen uppnås är av central betydelse här, samtidigt som att arbetet med att uppnå miljömålen skall bidraga på ett substantiellt sätt till landsbygdsutvecklingen i Sverige. 
 131 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 Här skall också framhållas att de Modeller för framtiden som här presenterats inte skall ses som en ersättning för hela det miljö- ersättningssystem som finns idag. Modellerna som presenterats här skall ses som komplement och kanske i vissa fall skall de kunna er- sätta delar av dagens miljöersättningssystem. 
 Förslagen som presenterats under Modeller för framtiden är inte alla helt nya. Varianter av förslagen har tidigare presenterats i olika statliga utredningar och skrifter bl.a. utgivna av Boverket. 
 För tillfället finns det ett antal statligt anknutna aktiviteter som berörs av de föreslagna modellerna. I vissa fall är det också så att modellerna redan i liten pilotskala testas på något vis. 
 Den kanske viktigaste delen i denna genomförandestrategi blir att anknyta till ett antal befintliga och kommande system och re- gelverk och att föreslå att vid genomförandet av dessa system och regelverk stora ansträngningar skall göras att inom dess ram testa de förslagna modellerna. Naturligtvis kommer inte de föreslagna modellerna att kunna testas i full skala, men en kombination av pi- lottest och annat utvecklings- och forskningsarbete kan leda fram till att man t.ex. vid revisionen av Landsbygdsprogrammet 2009 har möjlighet att införa några av de här föreslagna modellerna i någon form. I den svenska tillämpningen av EU:s nästa landsbygdspro- gram bör det sedan finnas möjligheter att i relativt stor omfattning genomföra de föreslagna modellerna. 
 - Landsbygdsprogrammet 
 1/1 2007 skall ett nytt Landsbygdsprogram börja gälla för Sverige. Under våren 2006 arbetade Regeringen fram detta program, som sedan gått på remiss och därefter skickats in till  
 EU-kommissionen. 
  Jordbruksverket kommer att arbeta med den detaljerade imple- menteringen av programmet. Programmet har sin tyngdpunkt i miljöersättningar som på ett tämligen fast och regelmässigt sätt be- skriver hur ersättningarna relaterar till olika typer av arealer och dessa arealers skötsel. Programmet innehåller dock också delar som innebär att de enskilda länsstyrelserna har möjligheter att regionalt anpassa en del av miljöersättningarna samt att tillämpa ett leader- liknande arbetssätt. 
 Dessa delar av programmet föreslås utnyttjas för pilotprojekt som kan testa och utveckla några av de modeller som presenterats ovan. 
 132 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 Förslag 
 : Regeringen ger Jordbruksverket i uppdrag att inom ra- men för det kommande landsbygdsprogrammet genomföra pi- lotprojekt som syftar till att i begränsad skala testa några av de ovan föreslagna modellerna. Naturvårdsverket, Skogsstyrelsen, Fiskeriverket, Nutek, LRF, Riksantikvarieämbetet, Sametinget och Glesbygdsverket bör medverka i detta arbete. 
 - Regionala landskapsstrategier 
 Regeringen har 2006 uppdragit åt sju länsstyrelser att bedriva ett arbete med att utveckla regionala landskapsstrategier. Målet är att pröva ett nytt förhållnings- och arbetssätt för att uppnå bevarande och hållbart brukande av naturresurser utifrån en helhetssyn på landskapsnivå. Ett antal statliga verk har här en stödjande och kor- responderande roll. De ovan föreslagna modellerna har en bety- dande relevans i detta sammanhang. 
  
 Förslag 
 : Regeringen uppdrar till de ovan utpekade länen att ut- reda och pröva de möjligheter som kan finnas att tillämpa de ovan förslagna modellerna inom ramen för den landskapstrategi som dessa län nu arbetar med. 
 - Lokala miljömedel 
 I dag finns s.k. lokala miljöprojektsmedel riktade till landets kom- muner. Inom ramen för de kommunala projekt som blivit ett re- sultat av dessa medel finns det flera exempel på arbetssätt som lik- nar de modeller som presenterats ovan. 
  
 Förslag 
 : Regeringen uppdrar åt SLU, Svenska kommunförbun- det, Boverket och Naturvårdsverket att insamla relevanta resultat från de ovan angivna kommunala projekten, för att kunna an- vända dessa resultat i en utvärdering och utveckling av några av de ovan föreslagna modellerna. Speciellt viktigt i detta samman- hang är att beakta sambandet landsbygd och tätorter. 
 - Europeiska landskapskonventionen 
 Sverige har antagit den europeiska landskapskonventionen. För tillfället pågår ett arbete som leds av Riksantikvarieämbetet med att tillämpa konventionen i Sverige. Landskapskonventionen anknyter på många sätt till de modeller som presenterats ovan. 
 133 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 Förslag 
 : Riksantikvarieämbetet ges i uppdrag av Regeringen att beakta de ovan angivna modellerna och redovisa hur dessa kan komma att påverka konventionsarbetet, samt omvänt redovisa konventionens påverkan på framtida miljöersättningssystem. 
 - Biosfärsområden 
 MAB skapades 1970 med målet att öka medvetenheten om sam- spelet människa och miljö. Programmet har bland annat hittills ut- sett 459 biosfärsområden i 97 länder i alla världsdelar. Styrelsen för Unescos vetenskapsprogram MAB (Man and the Biosphere) har nyligen beslutat utse Kristianstads Vattenrike till Biosfärsområde. 
 Kristianstads Vattenrike omfattar cirka 100 000 ha och utgör en stor del av Kristianstads kommun med Helgeåns våtmarksområde i centrum, flankerat av bördiga åkermarker och delvis extensivt bru- kade torra sandiga marker. Det är ett kulturlandskap där delar av Linderödsåsen och Nävlingeåsen ingår, liksom de kustnära delarna av Russell och staden Kristianstad. 
 Biosfärsområdena definieras av landets lokala och nationella myndigheter med målet att de ska tjäna som levande laboratorier för försöksverksamhet kring land, vatten och biologisk mångfald. Biosfärsområden är viktiga i arbetet för att skapa modeller för håll- bar utveckling. 
 Kristianstads Vattenrike har redan på flera sätt kommit att tillämpa delar av de modeller som föreslås ovan. Det finns därför anledning att använda sig av erfarenheterna från Kristianstads Vat- tenrike vid ett fortsatt utvecklingsarbete av olika former av miljöer- sättningar. 
  
 Förslag 
 : Regeringen ger Kristianstads Vattenrike i uppdrag att tillsammans med relevanta regionala högskolor och universitet utveckla demonstrationsmodeller för olika former av miljöer- sättningsmodeller. 
 Forskning kring miljöersättningsmodeller 
 Forskning bedrivs idag kring miljöersättningar, naturresursförvalt- ning, m.m. som berör landskapets utveckling. Olika utlysningar har gjorts och kommer inom snar framtid att göras på detta eller an- gränsande områden av Naturvårdsverket och Mistra. Det saknas dock ett tydligt fokus på tillämpad forskning på förekommande eller föreslagna miljöersättningsmodeller. Det finns alltså anledning att efterlysa utvecklings- och forskningsarbete som direkt studerar 
 134 
  
 SOU 2006:106 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 befintliga miljöersättningsmodeller och föreslagna sådana. Det skulle också vara lämpligt att sådan forskning utnyttjar sig av kon- kreta landskapsavsnitt. 
  
 Förslag 
 : Regeringen ger Formas i uppdrag att utlysa forsk- ningsmedel kring det ovan angivna området. 
 Undervisning som rör landskapet och miljöersättningsmodeller 
 Undervisningssystemet måste bli mer aktivt när det gäller att för- medla kunskaper och färdigheter som gör att värdeproduktionen i landskapet befrämjas. Detta gäller inom gymnasieskolan och spe- ciellt naturbruksgymnasierna samt universitetsvärlden och då spe- ciellt Sveriges lantbruksuniversitet. 
  
 Förslag 
 : Regeringen ger SLU i uppdrag att, med bistånd av rele- vanta naturbruksgymnasier, utreda och komma med förslag på hur undervisningen om landskap och landskapets olika värden, samt kopplingen till miljöersättningssystemen, kan stärkas. 
 Internationell markandsföring 
 Som ovan nämnts är det viktigt att sätta in Sveriges arbete med miljöersättningar i ett internationella sammanhangen, inte minst gentemot EU. Sverige har hittills varit tämligen passivt när det har gällt att visa upp vad vi uppnått när det gäller miljöersättnings- modeller. Likaså har Sverige inte heller visat något större intresse när det gäller att påverka andra länders politik i dessa frågor. Ne- derländerna kan här nämnas som ett exempel på ett land som agerar mycket aktivt internationellt när det gäller landskap och miljöfrå- gor kopplade till landskapet, t.ex. bevarandet av den biologiska mångfalden. 
 Inte minst har dessa frågor stor relevans för möjligheterna att bevara stora delar av Europas gemensamma biodiversitet. Som ett resultat av denna insikt har Centrum för Biologisk Mångfald sedan några år i samarbete med Länsstyrelserna i Blekinge och Kalmar län bedrivet ett projekt Kulturlandskap i Sydost som framförallt har syftat till att höja medvetandegraden om dessa frågor i SO Europa inte minst Rumänien. Samtidigt syftar projektet mer generellt också till att göra Sveriges ansträngningar när det gäller kopplingen miljöersättningar och landsbygdsutveckling mera kända i Europa. 
 135 
  
 Miljöersättningar och landsbygdsutveckling 
  
 SOU 2006:106 
  
 Förslag 
 : Regeringen uppdrager åt Centrum för Biologisk mång- fald och Länsstyrelserna i Kalmar och Blekinge län att inom ra- men för projektet Kulturlandskap i Sydost utveckla sådana modeller som föreslås ovan, i anslutning till ett internationellt perspektiv, i samarbete med partners i sydöstra Europa. 
 136 
  
 11 
  
 Landsbygdskommitténs rådslag 2005 
  
 Kommitténs idé är, att med ett öppet och utåtriktat arbetssätt och genom dialog och samråd, involvera företrädare för myndigheter, näringsliv, organisationer och övriga intresserade att medverka till skapandet av en långsiktig strategi för den nationella politiken för landsbygdsutveckling. Av den anledningen har kommittén arrange- rat åtta rådslag och ett avslutande rådgivande samtal. 
 För att så långt som möjligt fånga in regionala variationer har rådslag genomförts i Gällivare, Lycksele, Östersund, Västerås, Karlstad, Trollhättan, Emmaboda och Lund. Det avslutande sam- talet med en bred målgrupp genomfördes i Visby den 12 april. 
 Totalt har ca 650 personer deltagit i rådslagen. Deltagarna har huvudsakligen företrätt länsmyndigheter, kommuner, de areella näringarna, småföretag, lanthandeln, kooperationen, lokala utveck- lingsgrupper samt folkrörelseorganisationer med flera. 
 Rådslagen har lagts upp så att kommittén informerat om sina di- rektiv och sin arbetsplan. Gruppdiskussioner har sedan skett ut- ifrån följande frågeställningar. 
  
 1. 
  
 Vilka är de mest strategiska insatserna för att landsbygden skall utvecklas? 
  
 2. 
  
 Hur fungerar det nuvarande Miljö- och landsbygdsprogram- met? 
  
 Punkt 2 kompletterades med frågan om vilken målsättning det nya landsbygdsprogrammet bör ha och vilka målgrupper som pro- grammet bör riktas till. 
 Rådslagen har avslutats med en dialog, där gruppordförande pre- senterat samlade intryck från dialogen. Skriftliga sammanfattningar har sedan sammanställts av respektive gruppordförande. Hittills har ca 60 bidrag inkommit. Dessa ska bearbetas, sammanställas och utgöra ett underlagsmaterial inför det fortsatta arbetet att ta fram förslag till långsiktig strategi för hållbar landsbygdsutveckling. 
 137 
  
 Landsbygdskommitténs rådslag 2005 
  
 SOU 2006:106 
  
 Kommittén har redan nu beaktat erfarenheter från rådslagen i sitt arbete med att ta fram förslag till riktlinjer för ett nytt Lands- bygdsprogram. 
 Rådslagsdeltagarna har visat ett stort intresse för landsbygdens utvecklingsfrågor. En erfarenhet kommittén kan dra från rådslagen är att det finns stora skillnader i förutsättningar för regional ut- veckling. Deltagarna har generellt varit överens om betydelsen av att åtgärder vidtas som allmänt förstärker landsbygdens utveck- lingsförutsättningar. Goda konkurrensförutsättningar för näringar med bas i jord, skog och vatten har ofta lyfts fram. Därutöver har betydelsen av miljövårdande insatser och insatser inom kulturland- skapsvården, betonats. Den samlade infrastrukturens betydelse har ofta påtalats. Åtgärder, som främjar tillgången till kommersiell och offentlig service, har generellt lyfts fram som en förutsättning för utveckling. 
 Behovet av helhetssyn har genomgående betonats. Alla politik- områden måste, enligt redovisade åsikter, ta ett samlat ansvar för landsbygdens utveckling. Därför bör sektorssamverkande åtgärder på alla nivåer prioriteras. Det anses betydelsefullt att framtida sti- mulansinsatser inte styrs av centrala direktiv så att regional, kom- munal och lokal anpassning försvåras. Det finns ett starkt behov av att kommunerna på ett mer aktivt sätt medverkar i utvecklingsar- betet och att regioner och län ges större frihet när det gäller att ta tillvara och stödja de speciella utvecklingsförutsättningarna. Beho- vet av ett breddat partnerskap mellan ideella, privata och offentliga aktörer har framförts vid flera rådslag. 
 Eftersom landsbygden har särskilda förutsättningar som starkt skiljer sig från tätorter och städer behövs en speciell landsbygdspo- litik, som skapar bättre förutsättningar för att kunna utveckla de tillgångar som finns lokalt. 
 Nedan ges den första översiktliga presentationen av innehållet i den erhållna dokumentationen från rådslagen. Strecksatserna pre- senteras utan rangordning och är som tidigare nämnts ännu ofull- ständiga. 
 Fråga 1. Vilka är de mest strategiska insatserna för att landsbygden skall utvecklas? 
  
 – 
  
 Landsbygdsutveckling bygger på den lokala nivån och de lokala organisationernas medverkan. 
  
 138 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdskommitténs rådslag 2005 
  
 – 
  
 De storskaliga planeringsstrukturerna är inte anpassade till landsbygdnivån. Därför föreslås att helhetsperspektivet skall vara ledstjärnan. Det gäller såväl för myndighetsutövning, planeringsarbete som i allmänt stimulansarbete. Sektorssam- ordnande insatser bör vidtas inom samtliga offentliga nivåer. 
  
 – 
  
 Landsbygdsutvecklingsperspektivet bör breddas och inte bara betraktas som jordbruksutveckling. Samarbetet mellan det breda landsbygdsutvecklingsperspektivet och jordbruket måste bli bättre. 
  
 – 
  
 Det behövs en speciellt riktad politik för landsbygden. 
  
 – 
  
 Lantbruket är en grundläggande bas för att landsbygden ska överleva. 
  
 – 
  
 Det finns en projekttrötthet. Ett långsiktigt hållbart utveck- lingsarbete bör ersätta kortsiktiga projektinsatser. 
  
 – 
  
 Möjligheter till attraktivt boende och kommersiell och offent- lig service stimulerar inflyttning, vilket även leder till att före- tagsamhet och nyföretagandet ökar. 
  
 – 
  
 God tillgänglighet till skola, dag- och fritidshem samt trygga välfärdslösningar för äldre har lyfts fram. 
  
 – 
  
 Skattesystemet bör anpassas till möjligheterna att bo på lands- bygden. 
  
 – 
  
 För att det ska bli attraktivare att bo på landsbygden anses att förbättringar måste ske inom flera olika områden t.ex.: kom- munikationsområdet, liberalare strandskyddsregler, förbättrade lånemöjligheter, stärkta förutsättningar för ökad trygghet ge- nom förbättrad tillgång till polis, brandkår, ambulans och sä- kerställd tillgång till energi och telefoni. 
  
 – 
  
 När det gäller att främja företagandet nämns följande insatser, stöd småföretagandet i uppbyggnadsfasen, förenkla regelsy- stemet, stimulera vidareförädling inom jord och skog, förbättra tillgången till riskkapital, utveckla turismen, starta verksamhe- ter inom rekreations- och livsmiljöområdet, utveckla tjänstefö- retagandet. 
  
 – 
  
 Jord- och skogsbruket utgör en viktig basnäring. 
  
 – 
  
 Vikten av att stimulera kommuner och företag till lokal upp- handling för att förbättra lokalekonomiska förhållanden fram- hålls. 
  
 – 
  
 Stimulera inflyttning, arbeta med attitydförändringar och skapa en positiv bild av landsbygden 
  
 – 
  
 Genomför insatser som stimulerar ungdomar och kvinnor att välja landsbygden som livsmiljö 
  
 139 
  
 Landsbygdskommitténs rådslag 2005 
  
 SOU 2006:106 
  
 Fråga 2. Hur fungerar det nuvarande miljö och Lands- bygdsprogrammet? Vilken målsättning bör det nya programmet ha och vilka målgrupper bör programmet riktas mot? 
  
 – 
  
 För begränsat, utestänger viktiga målgrupper, som finns utan- för jordbruket 
  
 – 
  
 LBU har ett snårigt regelverk och administration. Förenklingar efterfrågas. Det har gått för mycket pengar till administration. Avsaknaden av möjligheter till förskottering av beviljade medel är ett problem. 
  
 – 
  
 Miljöinriktningen är positiv. Programmet har gynnat den biolo- giska mångfalden. 
  
 – 
  
 Utveckling är en långsiktig process behovet av förlängda pro- jekttider efterfrågas. 
  
 – 
  
 Investeringsbidraget i programmet har varit viktigt. 
  
 – 
  
 Krav på projektanknytning till jordbruksföretag har gett krys- tade konstellationer och projektinnehåll. 
  
 – 
  
 Kompensationsbidraget är en nödvändighet för att ge förutsätt- ningar för spridd jordbruksproduktion med djurhållning. 
  
 – 
  
 Genom det nuvarande programmet har man lyckats att bibe- hålla produktionen i mindre gynnsamma områden. Fortsatt  
  
 LFA-ersättning 
  anses nödvändig ur konkurrenssynpunkt. 
  
 – 
  
 Indirekt har programmet gynnat turismnäringen. De jord- bruksföretag som producerar ett landskap för upplevelser har gynnats. 
  
 Om det nya Landsbygdsprogrammet 
  
 – 
  
 Landsbygdsprogrammet bör vidgas, landsbygdsutveckling får inte uppfattas som detsamma som lantbruksutveckling. 
  
 – 
  
 Det är angeläget med fortsatt stöd till den målgrupp Lands- bygdsprogrammet riktar sig till idag d.v.s. de areella näringarna. 
  
 – 
  
 Leadermodellen bör användas som metodik över hela landet inom axel tre. 
  
 – 
  
 Några framför att leadermetoden skall kunna användas inom samtliga axlar. Underifrånperspektivet, ideellt, offentligt och privat partnerskap och innovativitet skall betonas. 
  
 – 
  
 Fortsatta miljöinsatser för att hävda kulturlandskapet. Angelä- get med fokus på miljöstöden även framöver. 
  
 140 
  
 SOU 2006:106 
  
 Landsbygdskommitténs rådslag 2005 
  
 – 
  
 Stärk tillgången till och utveckla nya samordnade former för service och välfärdslösningar. 
  
 – 
  
 Stärk livskvalitet, stimulera den ideella sektorns medverkan. 
  
 – 
  
 Tillgången till kultur, idrott och övriga verksamheter är viktigt ur ett livskvalitetsperspektiv. 
  
 – 
  
 Stärk det regionala, kommunala och lokala inflytandet. Låt den lokala och kommunala nivån vara med att påverka innehållet i den framtida programutformningen. Arbete i partnerskap re- kommenderas. 
  
 – 
  
 Ta vara på vunna erfarenheter i genomfört arbete. Samordna  
  
 exemplifierings-, 
  administrations- och rådgivningsinsatserna inom hela  
 LBU-området. 
  
 – 
  
 Utveckling av småskalig livsmedelsproduktion och kombina- tionsverksamhet inom jordbruksföretag behövs. Det är viktigt att stödja näringar med basen i  
  
 jord-, 
  skogs- och vattenbruk. 
  
 – 
  
 LFA områdena bör finnas kvar. 
  
 – 
  
 Det är viktigt att behålla investeringsstödet. 
  
 – 
  
 Ekologisk odling bör stimuleras. 
  
 – 
  
 Kommunernas insatser inom landsbygdsutvecklingsområdet behöver stimuleras, så att landsbygden på ett mer påtagligt sätt integreras när kommunen utarbetar utvecklingsstrategier etc. 
  
 – 
  
 Villkoren för småföretagande på landsbygden bör förbättras. 
  
 – 
  
 Fisket och fisketurismens utvecklingsmöjligheter bör stimule- ras. 
  
 – 
  
 Energiproduktion är ett utvecklingsbart område. 
  
 – 
  
 Stimulansmedel behövs för lokalt utvecklingsarbete och för utveckling av entreprenörskap. 
  
 – 
  
 Affärsmässighet och hållbarhet är viktiga nyckelord. 
  
 – 
  
 Det behövs speciella satsningar för ungdomar och kvinnor. 
  
 – 
  
 Tveksamheter finns generellt till insatser inom Natura 2000 och till insatser inom skogsområdet. 
  
 – 
  
 Förstärkta kompetensutvecklingsinsatser behövs inom alla om- råden i landsbygdsprogrammet. 
  
 – 
  
 Mer helhetssyn och samverkan mellan axlarna. 
  
 – 
  
 Skapa möjligheten att skaffa riskkapital. 
  
 – 
  
 Det regelverk som utarbetas måste vara administrativt enkelt. 
  
 – 
  
 Det måste fortsatt vara möjligt att erhålla förskottering av be- viljade bidrag. 
  
 – 
  
 Landsbygdsprogrammet bör ha en nära koppling till övrigt re- gionalt utvecklingsarbete och kopplas till de regionala utveck- lingsplanerna (RUP). 
  
 141 
  
 Landsbygdskommitténs rådslag 2005 
  
 SOU 2006:106 
  
 – 
  
 Samla alla landsbygdsinsatser inom ett program. 
  
 – 
  
 Stöd behövs till mikroföretagande. 
  
 – 
  
 Stimulera insatser inom folkhälsoverksamhet. 
  
 142