1  
  
 Bilageförteckning B  
  
 Vägverkets rapport till Klimat- och sårbarhets utredningen  
  
  gruppen transporter  
  
 Vägverket ................................................................ Bilaga B 1  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen  Påverkan på  
  
 järnvägssystemet  
  
 Banverket................................................................ Bilaga B 2  
  
 Underlag för Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 (M 2005:03) om sjöfartssektorn  
  
 Sjöfartsverket ........................................................... Bilaga B 3  
  
 Redovisning av sårbarhetsanalys inom flygsektorn  
  
 Luftfartsverket och Luftfartsstyrelsen............................. Bilaga B 4  
  
 Elektronisk kommunikation  Tele- och  
  
 datakommunikationssystem  
  
 Möjlig påverkan av förändrade klimat- och väderbetingelser i ett  
  
 längre perspektiv  
  
 Post- och telestyrelsen ............................................... Bilaga B 5  
  
 Rapport för Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 från Teracom AB  Radio- och TV-distribution  
  
 Teracom AB............................................................. Bilaga B 6  
  
 Konsekvenser för Svenska Kraftnäts anläggningar  
  
 p.g.a. klimatförändringar  
  
 Svenska Kraftnät....................................................... Bilaga B 7 
  
 Bilageförteckning B SOU 2007:60  
  
 2  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen, elförsörjning  
  
 i Sverige  
  
 Svensk Energi...........................................................Bilaga B 8  
  
 Klimatet och dammsäkerheten i Sverige  
  
 Arbetsgruppen om dammsäkerhet ................................Bilaga B 9  
  
 Höga flöden i Umeälven i ett framtida förändrat  
  
 klimat  rapport till Elforsk och Klimat- och  
  
 sårbarhetsutredningen  
  
 SMHI....................................................................Bilaga B 10  
  
 Analys av värme- och kylbehov för bygg- och  
  
 fastighetssektorn i Sverige  
  
 IVL Svenska Miljöinstitutet ........................................Bilaga B 11  
  
 Fjärrvärme  
  
 Svensk Fjärrvärme AB...............................................Bilaga B 12  
  
 Dricksvattenförsörjning i förändrat klimat  
  
  Sårbarheter för klimatförändringar och extremväder,  
  
 samt behov av anpassning och anpassningskostnader  
  
 Arbetsgruppen för dricksvatten ...................................Bilaga B 13  
  
 Översiktlig sårbarhetsanalys för översvämning, skred,  
  
 ras och erosion i bebyggd miljö i ett framtida klimat  
  
 Arbetsgruppen för översvämning, ras, skred och  
  
 kusterosion ............................................................Bilaga B 14  
  
 Inventering av kommunernas hantering av över svämning,  
  
 ras och skred  
  
 Inom den kommunala planeringsprocessen  
  
 Inregia AB .............................................................Bilaga B 15 
  
 SOU 2007:60 Bilageförteckning B  
  
 3  
  
 Klimatförändringarnas inverkan på allmänna avlopps system  
  
  Problembeskrivning, kostnader och åtgärdsförslag  
  
 Arbetsgruppen för va-system...................................... Bilaga B 16  
  
 Byggnader i förändrat klimat  
  
 Bebyggelsens sårbarhet för klimatförändringar och  
  
 extrema väder exkluderat översämningar, ras och skred  
  
 samt dagvatten  
  
 Boverket ............................................................... Bilaga B 17  
  
 Svenskt skogsbruk möter klimatförändringar  
  
 Skogsstyrelsen........................................................ Bilaga B 18  
  
 Effekter av ett förändrat klimat på skogen och  
  
 implikationer för skogsbruket  
  
 Institutionen för Sydsvensk skogsvetenskap, Sveriges  
  
 lantbruksuniversitet, Alnarp, Arbetsrapport 34............... Bilaga B 19  
  
 Klimatförändringarnas inverkan på drivning och  
  
 logistik i skogsbruket  
  
 Skogforsk .............................................................. Bilaga B 20  
  
 Vegetationsbrand 2020, 2050 och 2080  
  
 Räddningsverket med stöd av SMHI och SLU ................ Bilaga B 21  
  
 Omvärldsanalyser och skogsnäringens utveckling.  
  
 Skogsnäringens utveckling  strukturomvandling,  
  
 rationalisering, internationell konkurrens, efter frågan  
  
 på olika skogsprodukter inklusive bio bränslen  
  
 (2020 med utblick mot 2050 och 2080)  
  
 Skogsindustrierna ................................................... Bilaga B 22  
  
 Modellering av vegetationsförskjutningar i Sverige  
  
 under framtida klimatscenarier  
  
 Lunds universitet, Centrum för geobiosfärsvetenskap,  
  
 Institutionen för naturgeografi och ekosystemanalys........ Bilaga B 23 
  
 Bilageförteckning B SOU 2007:60  
  
 4  
  
 Bedömningar av klimatförändringars effekter på  
  
 växtproduktion inom jordbruket i Sverige  
  
 Sveriges Lantbruksuniversitet .....................................Bilaga B 24  
  
 Klimatförändringarnas påverkan på markavvattning  
  
 och bevattning  
  
 Jordbruksverket.......................................................Bilaga B 25  
  
 Klimateffekter på svenskt fiske  
  
 Fiskeriverket...........................................................Bilaga B 26  
  
 Rennäringen  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen ..............................Bilaga B 27  
  
 Naturbaserad turism och klimatförändring  
  
 ETOUR .................................................................Bilaga B 28  
  
 Öland  Turism, algblomning och klimatförändring  
  
 En fallstudie av 3 klimatscenariers ekonomiska  
  
 effekter på turismen till Öland på 2020-talet  
  
 Resurs AB..............................................................Bilaga B 29  
  
 Biologisk mångfald och klimatförändringar  
  
 Vad vet vi? Vad behöver vi veta? Vad kan vi göra?  
  
 Centrum för Biologisk Mångfald ..................................Bilaga B 30  
  
 Klimatförändringar och resiliens  
  
  Underlagsrapport till Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 Environmental Change Institute, Oxford University Centre  
  
 for the Environment  
  
 Beijerinstitutet för ekologisk ekonomi, Kungliga  
  
 Vetenskapsakademien  
  
 centrum för tvärvetenskaplig miljöforskning (CTHM),  
  
 Stockholms universitet  
  
 Institutionen för Systemekologi, Stockholms universitet  
  
 Stockholm Resilience Centre, Stockholms universitet ......Bilaga B 31 
  
 SOU 2007:60 Bilageförteckning B  
  
 5  
  
 Klimatförändringars påverkan på ytvattenkvaliteten  
  
 Sveriges Lantbruksuniversitet..................................... Bilaga B 32  
  
 Klimateffekter på Östersjön  resultat från ett  
  
 seminarium  
  
 Naturvårdsverket och Klimat- och sårbarhets utredningen  
  
 ........................................................... Bilaga B 33  
  
 Hälsoeffekter av en klimatförändring i Sverige  
  
 En nationell utvärdering av hälsokonsekvenser hos  
  
 människa och djur. Risker, anpassningsbehov och  
  
 kostnader  
  
 Arbetsgruppen för hälsa............................................ Bilaga B 34  
  
 Anpassningsåtgärder i andra länder  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen.............................. Bilaga B 35 
  
 Bilaga B 32  
  
 Klimatförändringars påverkan på  
  
 ytvattenkvaliteten  
  
 Sveriges Lantbruksuniversitet  
  
 Gesa Weyhenmeyer  
  
 Underlagsrapport utarbetad för Klimat- och sårbarhetsutredningen,  
  
 2007-03-06 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 1 Vilken ytvattenkvalitet skall uppnås  miljömålen och  
  
 miljökvalitetsnormer ..................................................... 5  
  
 1.1 Miljömålen.................................................................................. 5  
  
 1.2 Miljökvalitetsnormer ............................................................... 14  
  
 2 Ytvattenkvalitetens sårbarhet  en systembeskrivning.... 16  
  
 3 Hur upptäcks ytvattenkvalitetsförändringar? .................. 18  
  
 4 Vilka faktorer styr ytvattenkvalitetsförändringar? ............ 20  
  
 5 Observerade klimatrelaterade förändringar i  
  
 ytvattenkvalitet .......................................................... 22  
  
 5.1 Trender i ytvattenkvalitet över Sverige................................... 23  
  
 5.2 Plötsliga förändringar i ytvattenkvalitet................................. 29  
  
 6 Framtidens vattenkvalitet som respons på  
  
 klimatförändringar...................................................... 31  
  
 6.1 Ytvattenkvalitet som respons på gradvisa  
  
 klimatförändringar ................................................................... 31  
  
 6.2 Ytvattenkvalitet som respons på extrema händelsen............. 40  
  
 7 Förebyggande och skadeavhjälpande åtgärder ............... 41  
  
 8 Referenser................................................................. 43 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 4 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 5  
  
 Vilken ytvattenkvalitet skall uppnås   
  
 miljömålen och miljökvalitetsnormer  
  
 En god vattenkvalitet önskas av alla men hur definieras detta? När  
  
 det gäller dricksvatten behövs uppfylla ett antal väldefinierade  
  
 kriterier innan vatten kan klassas som god och drickbart. Med  
  
 vatten i naturen är det svårare att definiera vatten med god kvalitet.  
  
 I Sverige finns bedömningsgrunder som hjälper till att klassa vatten  
  
 inom fem olika klasser (Naturvårdsverket 1999). Dessutom  
  
 formulerade regeringen 1999 Sveriges övergripande miljömål vilket  
  
 säger: Vi ska lämna över ett samhälle till nästa generation där de  
  
 största miljöproblemen är lösta. Det övergripande miljömålet  
  
 omfattar god vattenkvalitet. Vad detta innebär definieras genom  
  
 olika miljömål. Utöver Sveriges egna kriterier gäller även EU:s  
  
 regler. Med EU:s ramdirektiv för vatten som anger miljökvalitetsnormer  
  
 blir det möjligt att jämföra vattenkvalitet över hela Europa.  
  
 1.1 Miljömålen  
  
 I nuläget finns 16 miljömål och 72 nationella delmålen varav följande  
  
 har en direkt anknytning till ytvatten (exklusive havsvatten  
  
 och våtmarker):  
  
 A. Bara naturlig försurning  
  
 Mål: De försurande effekterna av nedfall och markanvändning ska  
  
 underskrida gränsen för vad mark och vatten tål. Nedfallet av  
  
 försurande ämnen ska heller inte öka korrosionshastigheten i  
  
 tekniska material eller kulturföremål och byggnader. Inriktningen  
  
 är att miljökvalitetsmålet ska nås inom en generation.  
  
 Delmål: År 2010 skall högst 5 % av antalet sjöar och högst 15 % av  
  
 sträckan rinnande vatten i landet vara drabbade av försurning som  
  
 orsakats av människan.  
  
 På miljömålsportalen www.miljomal.nu beskrivs läget som Mycket  
  
 tyder på att miljökvalitetsmålet inte kommer att nås till 2020, men i  
  
 dagsläget är underlaget inte tillräckligt utvecklat för att ändra  
  
 bedömningen. År 2002 överskreds det nedfall av försurande ämnen 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 6  
  
 som naturen tål i 17 % av sjöarna; lika mycket som under 1997  
  
 (figur 1). Angående sjöar beskrevs läget senast: Efter korrektion  
  
 för kalkningen, som alltså innebär att kalkade sjöar kan betraktas  
  
 som sura, beräknas 5,2 % av Sveriges sjöar tillhöra tillståndsklasserna  
  
 4 och 5 (mycket svag till ingen buffertkapacitet; ungefär  
  
 surt till mycket surt) (Riksinventeringen 2000).  
  
 Figur 1 Fördelningen av försurade, ej försurade och kalkade sjöar över  
  
 Sverige. Figuren är tagen från: www.miljomal.nu  
  
 Blå färg: ej försurade sjöar  
  
 Röd färg: försurade sjöar  
  
 Orange färg: kalkade sjöar 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 7  
  
 B. Giftfri miljö  
  
 Mål: Miljön ska vara fri från ämnen och metaller som skapats i eller  
  
 utvunnits av samhället och som kan hota människors hälsa eller den  
  
 biologiska mångfalden. Inriktningen är att miljökvalitetsmålet ska  
  
 nås inom en generation.  
  
 Delmål: I fråga om utfasning av farliga ämnen skall följande gälla.  
  
 Nyproducerade varor skall så långt det är möjligt vara fria från:  
  
  Nya organiska ämnen som är långlivade (persistenta) och bioackumulerande,  
  
 nya ämnen som är cancerframkallande, arvsmassepåverkande  
  
 och fortplantningsstörande samt kvicksilver så  
  
 snart som möjligt, dock senast 2007,  
  
  övriga cancerframkallande, arvsmassepåverkande och fortplantningsstörande  
  
 ämnen, samt sådana ämnen som är hormonstörande  
  
 eller kraftigt allergiframkallande, senast år 2010 om  
  
 varorna är avsedda att användas på ett sådant sätt att de kommer  
  
 ut i kretsloppet,  
  
  övriga organiska ämnen som är långlivade och bioackumulerande,  
  
 samt kadmium och bly, senast år 2010.  
  
 Dessa ämnen skall inte heller användas i produktionsprocesser om  
  
 inte företaget kan visa att hälsa och miljö inte kan komma till  
  
 skada. Redan befintliga varor, som innehåller ämnen med ovanstående  
  
 egenskaper eller kvicksilver, kadmium samt bly, skall  
  
 hanteras på ett sådant sätt att ämnena inte läcker ut i miljön.  
  
 Spridning via luft och vatten till Sverige av ämnen som omfattas av  
  
 delmålet skall minska fortlöpande.  
  
 Delmål: Samtliga förorenade områden som innebär akuta risker vid  
  
 direktexponering och sådana förorenade områden som idag, eller  
  
 inom en nära framtid, hotar betydelsefulla vattentäkter eller  
  
 värdefulla naturområden skall vara utredda och vid behov åtgärdade  
  
 vid utgången av år 2010.  
  
 Delmål: Åtgärder skall under åren 20052010 ha genomförts vid så  
  
 stor andel av de prioriterade förorenade områdena att miljöproblemet  
  
 i sin helhet i huvudsak kan vara löst allra senast år 2050. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 På miljömålsportalen www.miljomal.nu beskrivs läget som Det  
  
 blir svårt att nå målet, särskilt vad gäller redan spridda långlivade  
  
 ämnen. Ytterligare nationella och internationella insatser gör det  
  
 däremot möjligt att begränsa tillförseln av nya farliga ämnen till  
  
 miljön (figur 2).  
  
 Figur 2 Antal förorenade områden per län som till och med år 2004  
  
 MIFO-klassats i klass 1 och 2 (MIFO = metodik för inventering  
  
 av förorenade områden). Figuren är tagen från: www.miljomal.nu  
  
 brun: 0100 st  
  
 ljust brun: 100200 st  
  
 vit: 200300 st  
  
 ljust grön: 300400 st  
  
 grön: 400 st 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 9  
  
 Angående sjöar beskrevs läget senast: Halterna av 11 tungmetaller  
  
 undersöktes i ca 1 000 sjöar. Det övervägande antalet sjöar hade  
  
 mycket låga halter (klass 1) enligt bedömningsgrunder. För främst  
  
 kadmium och bly antyds något högre halter i södra Sverige av  
  
 påverkan av lufttransport. Oorganiskt aluminium är toxiskt och  
  
 påverkar därför tillsammans med den mindre toxiska vätejonen  
  
 organismer i sura vatten. I sjöar med pH-värden  
  
 31 % en halt under 25 μg/l, som anges som gräns för känsliga  
  
 organismer. För mer toleranta arter anges gränsen till 75 μg/l och  
  
 en så stor andel som 80 % av de provtagna, sura sjöarna hade halter  
  
 lägre än denna (Riksinventeringen 2000).  
  
 C. Ingen övergödning  
  
 Mål: Halterna av gödande ämnen i mark och vatten ska inte ha  
  
 någon negativ inverkan på människors hälsa, förutsättningarna för  
  
 biologisk mångfald eller möjligheterna till allsidig användning av  
  
 mark och vatten. Inriktningen är att miljökvalitetsmålet ska nås  
  
 inom en generation  
  
 Delmål: Fram till år 2010 skall de svenska vattenburna utsläppen av  
  
 fosforföreningar från mänsklig verksamhet till sjöar, vattendrag  
  
 och kustvatten ha minskat med minst 20 % från 1995 års nivå. De  
  
 största minskningarna skall ske i de känsligaste områdena.  
  
 Delmål: Senast år 2010 skall de svenska vattenburna utsläppen av  
  
 kväveföreningar från mänsklig verksamhet till haven söder om  
  
 Ålands hav ha minskat med minst 30 % från 1995 års nivå.  
  
 På miljömålsportalen www.miljomal.nu beskrivs läget som: Utsläppen  
  
 till luft och vatten fortsätter att minska, men inte effekterna av  
  
 övergödningen i miljön. Åtgärdsarbetet måste prioriteras och  
  
 genomföras där det får störst effekt, annars kan målet bli svårt att  
  
 nå (figur 3). Angående sjöar beskrevs läget senast: Beräknat för  
  
 Sveriges sjöar beträffande övergödning (totalfosfor och totalkväve)  
  
 föll 77 % respektive 50 % i tillståndsklass 1, dvs. låga halter. Bara  
  
 1,4 % respektive 0,5 % föll i de två högsta tillståndsklasserna  
  
 (mycket höga eller extremt höga halter) med avseende på totalfosfor  
  
 och totalkväve. De högsta halterna av totalfosfor förekom, 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 som väntat, i sjöar omgivna av jordbruk och tätorter) (Riksinventering  
  
 2000).  
  
 Figur 3 Tillförsel av fosfor (år 19692002) från svenska vattendrag till  
  
 havsområden uttryckt som ton per år. Figuren är tagen från:  
  
 www.miljomal.nu  
  
 D. Levande sjöar och vattendrag  
  
 Mål: Sjöar och vattendrag ska vara ekologiskt hållbara, och deras  
  
 variationsrika livsmiljöer ska bevaras. Naturlig produktionsförmåga,  
  
 biologisk mångfald, kulturmiljövärden samt landskapets  
  
 ekologiska och vattenhushållande funktion ska bevaras, samtidigt  
  
 som förutsättningar för friluftsliv värnas. Inriktningen är att  
  
 miljökvalitetsmålet ska nås inom en generation.  
  
 Delmål: Senast år 2005 skall berörda myndigheter ha identifierat  
  
 och tagit fram åtgärdsprogram för särskilt värdefulla natur- och  
  
 kulturmiljöer som behöver ett långsiktigt skydd i eller i anslutning  
  
 till sjöar och vattendrag. Senast år 2010 skall minst hälften av de  
  
 skyddsvärda miljöerna ha ett långsiktigt skydd och fördelas jämnt  
  
 mellan de fem vattendistrikten. Minst 15 fiskefria områden skall  
  
 finnas i varje vattendistrikt.  
  
 Delmål: Senast år 2005 skall berörda myndigheter ha identifierat  
  
 och tagit fram åtgärdsprogram för restaurering av Sveriges skyddsvärda  
  
 vattendrag eller sådana vattendrag som efter åtgärder har 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 11  
  
 förutsättningar att bli skyddsvärda. Senast till år 2010 skall minst  
  
 25 % av de värdefulla och potentiellt skyddsvärda vattendragen ha  
  
 restaurerats.  
  
 Delmål: Senast år 2009 skall vattenförsörjningsplaner med vattenskyddsområden  
  
 och skyddsbestämmelser ha upprättats för alla  
  
 allmänna och större enskilda ytvattentäkter. Med större ytvattentäkter  
  
 avses ytvatten som nyttjas för vattenförsörjning till fler än  
  
 50 personer eller distribuerar mer än 10 m3 per dygn i genomsnitt.  
  
 Delmål: Senast år 2005 skall utsättning av djur och växter som lever  
  
 i vatten ske på sådant sätt att biologisk mångfald inte påverkas  
  
 negativt.  
  
 Delmål: Senast år 2005 skall åtgärdsprogram finnas och ha inletts  
  
 för de hotade arter och fiskstammar som har behov av riktade  
  
 åtgärder.  
  
 På miljömålsportalen www.miljomal.nu beskrivs läget som: Det är  
  
 svårt att bedöma möjligheten att uppnå miljökvalitetsmålet innan  
  
 åtgärds-program för skydd och restaurering är klara. Om målet ska  
  
 nås, måste det regionala arbetet med vattenförsörjnings-planer och  
  
 kommunernas fastställande av vattenskyddsområden påskyndas.  
  
 Det krävs också åtgärder för att leva upp till EG:s ramdirektiv för  
  
 vatten (figur 4). Angående sjöar beskrevs läget senast: Påverkansklassningen  
  
 av sjöarna visar att mellan 607 och 613 objekt (eller  
  
 8990 %) hamnar i bedömningsklass 1 med ASPT, Shannons diversitet  
  
 och Danskt faunaindex. Klass 1 tyder på inga eller obetydliga  
  
 effekter av störning, samt att bottenfaunasamhället liknar det som  
  
 normalt förekommer under ostörda förhållanden. Iögonfallande är  
  
 att färre än 7 sjöar hamnar i påverkansklass 5 (mycket stor avvikelse)  
  
 med ovanstående tre index (Riksinventering 2000). 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 12  
  
 Figur 4 Totalt antal skyddade områden 2003 med uttalat syfte att  
  
 bevara vattenmiljöer, fördelat på län. Figuren är tagen från:  
  
 www.miljomal.nu  
  
 brun: 01 st  
  
 ljust brun: 13 st  
  
 vit: 35 st  
  
 ljust grön: 57 st  
  
 grön: 7 st  
  
 G. Ett rikt växt- och djurliv  
  
 Mål: Den biologiska mångfalden skall bevaras och nyttjas på ett  
  
 hållbart sätt, för nuvarande och framtida generationer. Arternas  
  
 livsmiljöer och ekosystem samt deras funktioner och processer  
  
 skall värnas. Arter skall kunna fortleva i långsiktigt livskraftiga  
  
 bestånd med tillräcklig genetisk variation. Människor skall ha 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 13  
  
 tillgång till en god natur- och kulturmiljö med rik biologisk mångfald,  
  
 som grund för hälsa, livskvalitet och välfärd.  
  
 Delmål: Senast år 2010 skall förlusten av biologisk mångfald inom  
  
 Sverige vara hejdad.  
  
 Delmål: År 2015 skall bevarandestatusen för hotade arter i landet  
  
 ha förbättrats så att andelen bedömda arter som klassificeras som  
  
 hotade har minskat med minst 30 procent jämfört med år 2000, och  
  
 utan att andelen försvunna arter har ökat.  
  
 Delmål: Senast år 2007 skall det finnas metoder för att följa upp att  
  
 biologisk mångfald och biologiska resurser såväl på land som i  
  
 vatten nyttjas på ett hållbart sätt. Senast år 2010 skall biologisk  
  
 mångfald och biologiska resurser såväl på land som i vatten nyttjas  
  
 på ett hållbart sätt så att biologisk mångfald upprätthålls på landskapsnivå.  
  
 Miljömålet antogs av riksdagen i november 2005. Under de senaste  
  
 decennierna har omfattande insatser genomförts för att miljöanpassa  
  
 mänskliga aktiviteter. Trots detta har utvecklingen för den  
  
 biologiska mångfalden inte förbättrats i nödvändig omfattning.  
  
 Därför kommer miljökvalitetsmålet vara svårt att nå inom utsatt  
  
 tidsperiod, såvida inte arbetet effektiviseras, fokuseras och koordineras  
  
 bättre än hittills.  
  
 Alla miljömål och delmål med direkt anknytning till ytvatten  
  
 påverkas mer eller mindre av klimatförändringar. Klimatförändringar  
  
 kan leda till plötsliga förändringar i vattenmiljön t.ex. genom  
  
 översvämningshändelsen eller till långsamma långvariga förändringar,  
  
 t.ex. genom urlakning av löst organiskt material, närsalter  
  
 och organiska ämnen. Det är uppenbart att en hel del åtgärdar är  
  
 nödvändiga för att nå Sveriges miljömålen och delmålen. Särskilt i  
  
 Sveriges södra del med tät befolkning, intensiv jordbruk och hög  
  
 atmosfärisk deposition krävs kraftiga åtgärdar. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 14  
  
 1.2 Miljökvalitetsnormer  
  
 Miljökvalitetsnormerna är ett viktigt styrmedel för att åtgärda  
  
 miljöproblem i Sverige, för att genomföra de nationella miljökvalitetsmålen  
  
 och för att kunna genomföra vissa EG-direktiv.  
  
 En miljökvalitetsnorm skall utarbetas på vetenskapliga grunder  
  
 och endast utgå från kunskap om vad människan och naturen tål,  
  
 alltså ange den lägsta godtagbara miljökvalitet som människan  
  
 och/eller miljön kan leva med. Däremot skall man vid utarbetandet  
  
 av ett normvärde inte ta hänsyn till om det är ekonomiskt eller  
  
 tekniskt möjligt att uppfylla.  
  
 Ekonomiska och tekniska faktorer får bara spela en roll när det  
  
 handlar om att besluta om åtgärder och tidsramar för att klara  
  
 normen.  
  
 En miljökvalitetsnorm måste efterlevas och efter ett visst  
  
 angivet datum får normen inte över- eller underskridas av det företag  
  
 eller den person som berörs. Detta ställer krav på myndighetsstyrning  
  
 (oftast genom kommunerna och länsstyrelserna; normerna  
  
 riktas direkt till myndigheterna), övervakning och kontroll.  
  
 En miljökvalitetsnorm kan anges som en viss halt av ett ämne,  
  
 eller som ett värde, eller beskrivas i ord. Normen kan utfärdas för  
  
 kemiska ämnen (tillämpligt på vatten och luft), i vissa fall för  
  
 levande organismer vars tillstånd signalerar hur det står till i miljön  
  
 (bioindikatorer; tillämpligt bara på vattenmiljöer), för effekter av  
  
 buller, ljus eller strålning samt flöden eller nivåer (tillämpligt på  
  
 vatten).  
  
 För vatten finns än så länge miljökvalitetsnormer bara för fisk och  
  
 musselvatten (SFS 2001:554). Eftersom denna förordning är  
  
 avsedd att för svensk del genomföra EG-direktiven om fisk- och  
  
 skaldjursvatten är tillämpningen en del av arbetet för att genomföra  
  
 Vattendirektivet. Också miljömålen enligt Vattendirektivet kommer  
  
 att rymmas under det vida begreppet normer.  
  
 Tanken med Vattendirektivet är således att få en sammanhållen  
  
 och övergripande lagstiftning som ser till helheten. Detta, tillsammans  
  
 med nya arbetssätt och en organisation som utgår från avrinningsområden  
  
 – naturens egna vattengränser – är tänkt att leda till  
  
 att EU-ländernas resurser samordnas bättre, inom och mellan  
  
 länderna, för att komma till rätta med brister i vattenmiljön. Enligt  
  
 kommissionen skall direktivet i framtiden att utgöra grunden för  
  
 Europeiska unionens vattenstrategi. Det väntas leda till stora förbättringar  
  
 när det gäller den hållbara och samordnade förvaltningen 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 15  
  
 av våra vattenresurser och för första gången kommer vatten avsett  
  
 för alla typer av användningsområden att omfattas av en och samma  
  
 rättsakt.  
  
 Målet är god vattenstatus – bevarad och förbättrad vattenkvalitet  
  
 och ingen försämring. Det handlar först och främst men inte  
  
 enbart om kvaliteten på själva ytvattnet eller grundvattnet, att dessa  
  
 vatten skall ha god status – det som definieras som god ekologisk  
  
 och kemisk status för ytvatten, god kvantitativ och kemisk status  
  
 för grundvatten samt god ekologisk potential för kraftigt modifierade  
  
 och konstgjorda vatten. En viktig princip är också att inget  
  
 vatten får försämras; direktivet handlar i hög grad om att förebygga  
  
 försämring och inte bara om att reparera och förbättra. Siktet skall  
  
 hela tiden vara inställt på att så långt möjligt vidta åtgärder för att  
  
 överlag förbättra vattenkvaliteten och ytterst nå direktivets mål.  
  
 Likväl som det handlar om kvaliteten på vattnet handlar det också  
  
 om att sörja för ett gott tillstånd för vattenmiljön i sin helhet (t.ex.  
  
 vattenberoende landekosystem, våtmarker, grunda och högproduktiva  
  
 kustområden), eftersom många livsmiljöer är beroende av att  
  
 det finns vatten och vatten av god kvalitet.  
  
 Vattenplanering och administration med avrinningsområden  
  
 som utgångspunkt. Man måste se till vad som händer inom ett helt  
  
 avrinningsområde för att förstå varför och hur vattenmiljön påverkas  
  
 och för att kunna vidta kostnadseffektiva åtgärder. Förvaltning  
  
 inom avrinningsområden blir nu ett nyckelbegrepp för  
  
 vattenvården. Så är det delvis redan i dag i några EU-länder, men  
  
 genom Vattendirektivet kommer avrinningsområdesprincipen att  
  
 gälla överallt. Det betyder också att vattenvårdande myndigheter  
  
 och vattenanvändare i framtiden behöver samarbeta inom den geografiska  
  
 avgränsning som sätts av naturens vattendelare, inte av  
  
 befintliga administrativa gränser. Vattendirektivet ställer alltså krav  
  
 på att alla parter inom ett visst avrinningsområde – inom eller över  
  
 nationsgränser – förvaltar sitt vatten i nära samarbete. Detta kommer  
  
 att innebära stora förändringar inom enskilda EU-länder, men  
  
 för flertalet länder kommer det också att krävas samarbete över  
  
 nationella gränser. Eventuellt får man skapa gemensamma internationella  
  
 avrinningsdistrikt över nationsgränserna; för Sveriges del  
  
 kommer det t.ex. att krävas viss samordning med både Finland och  
  
 Norge. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 16  
  
 Deltagande, vattensolidaritet och öppna redovisningar. Deltagande,  
  
 engagemang och samarbete är nyckelbegrepp i den process  
  
 som ledde fram till Vattendirektivet – och som nu kommer att  
  
 krävas för att kunna genomföra det. EU skriver t.ex. att på samma  
  
 sätt som olika länder kommer att behöva samarbeta för att skydda  
  
 vattenresurser, kommer även aktörer från olika sektorer att få  
  
 samarbeta. [] Medborgare och organisationer kommer att spela  
  
 en avgörande roll för arbetet att få våra vatten rena. För att komma  
  
 fram till beslut om lämpligaste åtgärderna  måste olika intressen  
  
 vägas mot varandra. [] Ju mer öppenhet man har när mål sätts  
  
 upp, åtgärder bestäms och rapportering skall göras, desto mer kommer  
  
 man att genomföra direktivet med god vilja och desto större  
  
 möjligheter får medborgarna att påverka inriktningen på skyddet.  
  
 Här kommer processerna för att utarbeta åtgärdsprogram respektive  
  
 förvaltningsplaner in.  
  
 2 Ytvattenkvalitetens sårbarhet  en  
  
 systembeskrivning  
  
 Ytvattenkvalitet definieras med hjälp av fysikaliska, kemiska och  
  
 biologiska variabler (Naturvårdsverket 1999). De flesta variabler  
  
 inom ett ekosystem påverkar varandra (figur 5) vilket innebär att  
  
 en liten förändring i en variabel genom t.ex. klimatförändringar kan  
  
 påverka hela ekosystemet. Eftersom variabeln som klassas sämst är  
  
 avgörande för det ekologiska tillståndet av ett vattensystem är  
  
 sårbarheten av ett vattensystem genom t.ex. klimatförändringar  
  
 ytterst stor. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 17  
  
 Figur 5 Interaktioner i ett sjöekosystem  
  
 Förändringar i ytvattenkvalitet sker antingen direkt via vattenytan,  
  
 t.ex. kan vattentemperaturen och vattencirkulationen förändras,  
  
 eller genom förändringar i avrinningsområden. Förändringar som  
  
 sker via vattenytan är jämförbara i stora och små vattensystem  
  
 medan förändringar i avrinningsområden kan ta en lång tid innan  
  
 de blir synliga i vattensystemen, beroende på vattnets uppehållstid  
  
 (Weyhenmeyer 2007a). Ett exempel för en pågående förändring i  
  
 ytvattenkvalitet via vattenytan är en tidigare islossningsdatumet  
  
 som förbättrar ljusklimatet, under vatten vilket leder till en tidigare  
  
 uppkomst av växtplankton och djurplankton under våren och  
  
 minskade närsalthalter (Straile m.fl. 2003). Därmed påverkas även  
  
 förekomsten av fisk (Nyberg m.fl. 2001). Eftersom längden av  
  
 isperioden är också avgörande för bottentemperaturer och syrgashalter  
  
 som är känd för att påverka bottenfauna (Goedkoop och  
  
 Johnson 2001), är direkta förändringar på vattenytan mycket  
  
 betydelsefullt för hela ekosystemet.  
  
 Men också förändringar som verkar via avrinningsområden kan  
  
 ha stor betydelse. Ett exempel är en ökad närsalttransport i samband  
  
 med ökad nederbörd och temperatur. Förutsatt att under 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 18  
  
 vattens ljusförhållande är tillräckligt bra kan en ökad närsalthalt i  
  
 vatten gynna utvecklingen av plankton och växter. Vissa arter kan  
  
 bli dominanta och andra arter slåss ut. Detta gäller både för flora  
  
 och fauna. I slutändan är det människorna som påverkas av konsekvenserna  
  
 av ytvattenkvalitetsförändringar (figur 5).  
  
 3 Hur upptäcks  
  
 ytvattenkvalitetsförändringar?  
  
 Ytvattenkvalitetsförändringar upptäcks genom observationer, dvs.  
  
 mätningar. Frågan är hur ofta och vad någonstans mätningar  
  
 behöver genomföras för att kunna säkerställa förändringar och för  
  
 att kunna följa upp miljömålen och miljökvalitetsnormer. I Sverige  
  
 finns ett antal olika miljöövervakningsprogram som ligger på  
  
 national, regional eller lokal nivå. Medan den regionala och lokala  
  
 miljöövervakningen kan variera mycket beroende på behov och  
  
 vem som är ansvarig för övervakningen, anpassas den nationala  
  
 miljöövervakningen till en heltäckande miljöövervakning av miljömålen  
  
 och miljökvalitetsnormer över Sverige. En stor del av den  
  
 heltäckande miljöövervakningen utförs från inst. för miljöanalys,  
  
 SLU som också är datavärd för området sjöar och vattendrag  
  
 (http://www.ma.slu.se). För att följa upp miljömålen för ytvatten  
  
 som behandlas i denna kapitel, dvs. bara naturlig försurning, giftfri  
  
 miljö, ingen övergödning, levande sjöar och vattendrag och ett rikt  
  
 växt- och djurliv, finns i nuläget följande data tillgängliga för  
  
 allmänheten:  
  
 A. Sjöar  
  
 Landsomfattande sjöinventeringar  
  
 Larsen (Tidsseriesjöar), nationella  
  
 Larsen (Tidsseriesjöar), regionala  
  
 Larsen, fördjupat program (Integrerad intensiv övervakning  
  
 av sjöar)  
  
 Integrerad kalkningseffektuppföljning i sjöar (IKEU)  
  
 De stora sjöarna (Mälaren, Hjälmaren, Vänern, Vättern) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 19  
  
 B. Vattendrag  
  
 Landsomfattande vattendragsinventeringar  
  
 Referensvattendrag (Tidsserievattendrag), nationella  
  
 Referensvattendrag (Tidsserievattendrag), regionala  
  
 Flodmynningar  
  
 Integrerad kalkningseffektuppföljning i vattendrag (IKEU)  
  
 Samordnad recipientkontroll  
  
 C. Integrerad övervakning av vegetation, mark och yt - grundvatten  
  
 Integrated monitoring i referensområden  
  
 När det gäller ytvatten används i första hand data från de landsomfattande  
  
 sjöinventeringarna och vattendragsinventeringarna för  
  
 att göra en uppföljning av miljömålen så kallade riksinventeringar  
  
 (fram till 2000) eller MMU (miljömålsuppföljning; år 2005).  
  
 Riksinventeringar började 1972 och upprepades i mer eller mindre  
  
 utsträckning åren 1975, 1985, 1990, 1995 och 2000. År 2005 gjordes  
  
 en MMU undersökning där 2781 sjöar ingick (figur 6).  
  
 Sveriges miljöövervakningsdata ger ett unikt underlag för att  
  
 studera klimatets påverkan på miljömålen och miljökvalitetsnormerna  
  
 för ytvatten. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 20  
  
 Figur 6 Provtagningsplatser av MMU-undersökningen 2005  
  
 4 Vilka faktorer styr  
  
 ytvattenkvalitetsförändringar?  
  
 Ytvattenkvalitet styrs av processer i atmosfären och i avrinningsområden.  
  
 Typiska exempel på varför ytvattenkvaliteten förändras  
  
 är förändringar i markanvändning, i atmosfärisk deposition och i  
  
 klimatet. Förändringar i markanvändning har ofta en lokal effekt på  
  
 ytvattenkvaliteten medan förändringar i atmosfärisk deposition och  
  
 i klimatet kan leda till storskaliga förändringar. Det visade sig till  
  
 exempel att nitratkvävehalter i många Europeiska vattensystem  
  
 minskar på grund av förändringar i atmosfärisk deposition och i  
  
 klimatet (Weyhenmeyer m.fl. 2007a). Generellt behövs en för 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 21  
  
 ståelse för interaktioner mellan atmosfäriska, terrestriska och  
  
 akvatiska processer för att kunna förstå förändringar i ytvattenkvalitet  
  
 (figur 7).  
  
 Figur 7 Ytvattenkvalitet bestäms av inter-aktioner mellan atmosfäriska,  
  
 terrestriska och akvatiska processer  
  
 De flesta förändringar i atmosfären och i avrinningsområden pågår  
  
 samtidigt vilket gör en bedömning av de styrande faktorerna för en  
  
 vattenkvalitetsändring ytterst svår. Fokus i denna rapport är på  
  
 klimatets påverkan på vattenkvalitet. Klimatbegreppet är komplex.  
  
 Klimatförändringar kan ske på många olika sätt, i mindre eller  
  
 större skala och under kortare eller längre tid. Studierna bör  
  
 betrakta både förändringar i medelvärden och i variabiliteten (minimum  
  
 och maximum-värden) när det gäller förändringar i t.ex.  
  
 lufttemperatur, nederbörd, vindhastighet och solinstrålning. Tidsskalan  
  
 spelar en mycket viktig roll eftersom en förändring som sker  
  
 under t.ex. bara en dag kan ha stor betydelse för kommande  
  
 månader och även år. Ibland kan en enda händelse även skifta ett  
  
 ekosystem från god ekologisk status till dålig ekologisk status.  
  
 Antingen lyckas ekosystemen återhämtar sig eller inte (figur 8). I  
  
 följande kapitel beskrivs de observerade klimatrelaterade förändringarna  
  
 i ytvattenkvalitet i Sverige. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 22  
  
 Figur 8 Förändringar i det ekologiska status med tid. Ett ekologisk status  
  
 kan försämras och sedan återgår till det tidigare status eller det  
  
 kan försämras och stanna kvar på det sämre status.  
  
 5 Observerade klimatrelaterade  
  
 förändringar i ytvattenkvalitet  
  
 Att relatera en ytvattenkvalitetsförändring till klimatförändringar  
  
 är ofta relativt svårt att göra på grund av andra pågående förändringar  
  
 i atmosfären och avrinningsområden. Det finns dock  
  
 variabler som enbart reagerar på klimatförändringar som t.ex.  
  
 islossningsdatumet. Islossningsdatumet är en utmärkt indikator för  
  
 klimatförändringar och även vattentemperaturen är en lämplig  
  
 indikator. Båda indikatorerna tillhör de fysikaliska variablerna. I  
  
 följande avsnitt behandlas först tidstrender för fysikaliska variabler,  
  
 sedan för kemiska variabler och till sist för biologiska variabler för  
  
 sjöar fördelade över hela Sverige sedan 1980 talet. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 23  
  
 5.1 Trender i ytvattenkvalitet över Sverige  
  
 A. Fysikaliska förändringar  
  
 Förändringar i islossningsdatumet, som representerar en typiskt  
  
 fysikalisk process, kan direkt kopplas till klimatförändringar. I  
  
 Sverige har årsmedellufttemperaturen i genomsnitt stigit med  
  
 nästan 1,5°C under perioden 19842004, dvs. med ungefär 0,07°C  
  
 per år. Därmed tidigareläggs även islossningsdatumet. Här observerades  
  
 tydliga skillnader mellan norra och södra Sverige. Trenden  
  
 mot tidigare islossning skedde snabbare i södra än i norra Sverige  
  
 (figur 9).  
  
 Figur 9 Genomsnittlig förändring i islossningsdatumet längs en nord-syd  
  
 gradient i dagar per år under perioden 1984 till 2004. Förändringen  
  
 i islossningsdatumet återspeglar gradienten av det linjära  
  
 sambandet mellan islossningsdatumet och år under perioden  
  
 1984 till 2004. Figuren visar medelvärden per °N och standardavvikelse.  
  
 En beräkning av den genomsnittliga förändring i islossningsdatumet  
  
 längs en nord-syd gradient visade att trenden blev  
  
 snabbare ju längre söderut sjöarna befann sig (figur 9). Detta trots 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 24  
  
 att lufttemperaturen ändrade sig likadant i norra och södra Sverige  
  
 under samma tidsperiod. Bakgrunden till detta är att islossningen  
  
 reagerar icke-linjärt på en lufttemperaturökning (Weyhenmeyer  
  
 m.fl. 2004a). Resultaten blir att islossningsdatumet förändrar sig i  
  
 genomsnitt med bara cirka fyra dagar i norra Sverige när lufttemperaturen  
  
 stiger med 1°C. I landets södra, relativt sett varmare,  
  
 delar blir förändringen däremot upp till 35.  
  
 I samband med en tidigare islossning borde även vattentemperaturen  
  
 under våren öka men här var variationerna stora och ingen  
  
 tydligt nord-syd gradient kunde observeras (figur 10). Över hela  
  
 Sverige ökade ytvattentemperaturer under våren med i genomsnitt  
  
 0,6 %.  
  
 Figur 10 Genomsnittlig förändring i vattentemperatur i % per år under  
  
 perioden 1984 till 2004 för sjöar fördelade över hela Sverige.  
  
 Förändringen i vattentemperatur återspeglar gradienten av det  
  
 linjära sambandet mellan vattentemperatur och år under  
  
 perioden 1984 till 2004. Röda punkter visar en snabb förändring,  
  
 vita punkter en långsam förändring. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 25  
  
 B. Kemiska förändringar  
  
 Vattenkemin förändras på grund av ett antal olika processer. Av 19  
  
 olika vattenkemiska variabler testade, har vattenfärg i Sverige  
  
 förändras snabbast under tiden efter islossning sedan 1984 med en  
  
 genomsnittlig ökning av knapp 3 % per år (tabell 1). Stora förändringar  
  
 observerades även för sulfat (SO4) och för nitratkväve  
  
 (NO3-N) med en genomsnittlig minskning av ca 2 % per år  
  
 (tabell 1). Endast mycket liten förändring över hela Sverige  
  
 registrerades för natrium, pH och totalkväve (tabell 1).  
  
 I Sveriges referenssjöar där undersökningen har genomförts  
  
 sker vattenkemiska förändringar i första hand på grund av depositions-  
  
 och klimatförändringar. Ett sätt att skilja depositionsförändringar  
  
 från klimatförändringar är att titta på den relativa  
  
 förändringen över tid istället för den absoluta förändringen  
  
 (Weyhenmeyer 2007b). Variabler som är direkt kopplade till depositionsförändringar  
  
 som t.ex. SO4 visar ingen skillnad mellan norra  
  
 och södra Sverige i sin relativa förändring över tid. Variabler  
  
 däremot som i första hand är kopplade till klimatförändringar som  
  
 t.ex. vattenfärg visar liksom islossningsdatumet signifikanta skillnader  
  
 i sin relativa förändring över tid mellan norra och södra  
  
 Sverige. Av alla testade kemiska variabler visade vattenfärg den  
  
 starkaste kopplingen till klimatförändringar och dessutom den  
  
 snabbaste förändring över tiden med mer än 10 % ökning per år i  
  
 södra Sverige och 1 % ökning per år i norra Sverige (figur 11). 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 26  
  
 Tabell 1 Genomsnittlig förändring under våren i vattenkemiska variabler  
  
 från 79 referenssjöar fördelade över Sverige under perioden  
  
 19842004. Förändringen är angiven i % per år. Förkortningar  
  
 betyder: Secchi = siktdjupKond = konduktivitet, Ca = kalcium,  
  
 Mg = magnesium, Na = natrium, K = kalium, Alk = alkalinitet,  
  
 SO4 = sulfat, Cl = klorid, NH4-N = ammoniumkväve, NO3-N =  
  
 nitratkväve, TN = totalkväve, PO4-P = fosfatfosfor, Övrigt P =  
  
 övrigt fosfor, TP = totalfosfor, AbsOf = vattnets grumlighet och  
  
 färg, Absf = vattenfärg, Absdiff = grumlighet, Si = kisel.  
  
 Variabel Median Min Gonzalez  
  
 Secchi 0,0 -0,1 0,1  
  
 pH 0,3 -0.4 1,1  
  
 Kond -1,1 -3,5 31,5  
  
 Ca -1,0 -3,6 22,1  
  
 Mg -0,8 -3,0 36,2  
  
 Na 0,0 -7,8 97,1  
  
 K -0,5 -3,0 11,2  
  
 Alk 0,4 -3,8 11,5  
  
 SO4 -2,3 -6,3 0,4  
  
 Cl -0,4 -16,4 88,7  
  
 NH4-N -0,6 -7,6 21,4  
  
 NO3-N -2,0 -21,8 22,2  
  
 TN 0,3 -3,0 30,9  
  
 PO4-P -1,0 -27,7 7,3  
  
 Övrigt P -0,9 -10,9 5,9  
  
 TP -1,0 -10,0 4,9  
  
 Absof 1,8 -6,7 27,1  
  
 Absf 2,7 -8,8 31,7  
  
 Absdiff 0,4 -9,4 27,0  
  
 Si -0,4 -4,4 74,5 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 27  
  
 Figur 11 Samband mellan latitud och förändringar i vattenfärg, mätt som  
  
 absorbans på filterat vatten i en 5 cm kuvett vid 420 nm våglängd,  
  
 i procent per år. Förändringen i vattenfärg återspeglar  
  
 gradienten av det linjära sambandet mellan vattenfärg och år  
  
 sedan 1984. Figuren visar medelvärden per °N och standardavvikelse.  
  
 Sambandet mellan förändringar i islossningsdatumet och förändringar  
  
 i vattenfärgen längs en nord-syd gradient är mycket stark  
  
 (R2 = 0,81, p  
  
 direkt av islossningsdatumet, utan snarare av vintervattenflödet  
  
 som samvarierar med islossningsdatumet. En ökning i  
  
 vattenfärg orsakas mest av högre humushalter i vatten. Detta kan  
  
 ha flera konsekvenser. Christensen (2003) skrev t.ex. att humusämnen  
  
 påverkar energibalansen i ett ekosystem. De är också viktiga  
  
 för transporten och biotillgängligheten av oorganiska och  
  
 organiska miljögifter genom att dessa binds till humösa ämnen.  
  
 Humusämnen förändrar vattnets ljusklimat och därmed förekomsten  
  
 av alger. Dessutom har vissa humusämnen en stor  
  
 påverkan på dricksvattenkvaliteten genom att de kan reagera med  
  
 klor, som tillsätts till dricksvatten för desinficering, och bilda  
  
 klorerade ämnen som kan vara cancerframkallande (Reckhow och 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 28  
  
 Singer 1990, Morris och Lekkas 2001). Humus kan även utnyttjas  
  
 av bakterier och svampar, vilket bidra till en kraftig tillväxt av  
  
 mikroorganismer i vattenledningsnätet. Detta kan i sin tur medföra  
  
 sekundära problem med bakterietillväxt och obehaglig smak och  
  
 lukt (Löfgen m. fl. 2003).  
  
 Vattenfärgen är mycket bra relaterad till siktdjupet (R2 = 0,71,  
  
 p  
  
 vattenfärg (Absf  
  
 hög vattenfärg ledar till ett generellt lågt siktdjup ( 
  
 de undersökta sjöarna är generellt bruna ses ingen förändring i  
  
 siktdjupet över Sverige (tabell 1).  
  
 Utom vattenfärg påverkas förmodligen även de flesta andra  
  
 vattenkvalitets-variabler av klimatförändringar, t.ex. ökar totalkvävehalter  
  
 (tabell 1) trots att kvävedepositionen minskar. Däremot  
  
 minskar nitratkvävehalter och totalfosforhalter under våren i  
  
 svenska sjöar (tabell 1). En ökning i totalkvävehalten och en  
  
 minskning i totalfosforhalten ledar till en förändrad kvävefosforkvot  
  
 som är avgörande för tillväxten av växtplankton (Naturvårdsverket  
  
 1999). Förändringar i närsalthalter diskuteras vidare i nästa  
  
 avsnitt.  
  
 C. Biologiska förändringar  
  
 Jämfört med vattenkemiska data finns relativt få fullständiga  
  
 biologiska tidsserier till förfoga för att kunna få en helhetsbild av  
  
 Sverige hur förändringar över tid ser ut. Dessutom är biologiska  
  
 processer för det mesta ännu mer komplexa och sjöspecifika än  
  
 kemiska processer så att en tydlig koppling till antingen klimat eller  
  
 depositionsförändringar är mycket svåra att göra. En analys av  
  
 växtplanktondata visade dock att biomassan av guldalger ökade  
  
 snabbare ju längre söderut sjöarna befann sig (Weyhenmeyer  
  
 2006). Detta fenomen känner vi igen från islossningsdatumet så att  
  
 förändringen kan kopplas till klimatförändringar. Utöver biomassan  
  
 ändras även tidpunkten när en biologisk process börjar och  
  
 slutar i samband med klimatförändringar (Weyhenmeyer m.fl.  
  
 1999, Weyhenmeyer 2001). Vilka konsekvenser detta har för  
  
 vattenkvalitén återstår dock att undersöka. Det finns även tecken  
  
 på att biodiversiteten minskar i samband med klimatförändringar,  
  
 (Johnson 2006) och att fisksammansättningen förändras (Nyberg  
  
 m.fl. 2001). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 29  
  
 I samband med varmare sommartemperaturer observerades  
  
 också en tidigare utveckling av cyanobakterier (Weyhenmeyer  
  
 2001, Weyhenmeyer m.fl. 2002). Cyanobakterier i tillräckligt stora  
  
 mängder kan ge skadliga algblomningar (Huisman m.fl. 2005) och  
  
 ett samband mellan varmare temperaturer och minskade nitratkvävehalter  
  
 sammanföll med en ökning av kvävefixerande cyanobakterier  
  
 som kan bli toxiska (Weyhenmeyer 2006). Det är därför  
  
 viktigt att följa upp utvecklingen av biotillgängliga näringsämnen,  
  
 löst organiskt material, tillväxten av flora och fauna, och biodiversiteten.  
  
 Utöver förändringar i biodiversiteten och biomassan av olika  
  
 växter och djur i vatten ger en global uppvärmning även tillväxt av  
  
 främmande arter. Hallstan (2005) studerade förekomsten av främmande  
  
 makrofyter i svenska vatten och kunde se en tydlig koppling  
  
 till lufttemperaturökningen.  
  
 5.2 Plötsliga förändringar i ytvattenkvalitet  
  
 Utöver långsiktiga trender kan vattenkvalitén även plötsligt förändras  
  
 på grund av extrema händelser. Följande text ger tre  
  
 exempel hur vattenkvalitet i Sverige påverkades av extrema väderhändelser  
  
 under de senaste åren.  
  
 Konsekvenser på vattenkvalitet av extremt mycket nederbörd  
  
 Översvämningar i samband med extremt mycket nederbörd under  
  
 en kort tidsperiod är välkända. Mindre kända är tillfällen där  
  
 extremt mycket nederbörd faller ner under en längre tidsperiod. År  
  
 2000 är ett exempel där extremt mycket nederbörd kom ner under  
  
 höstperioden. Detta ledde till larmrapporter om att Mälarens  
  
 vatten på kort tid blivit grumligare och brunare och dricksvattenkvaliten  
  
 var i fara (Jacobs och Bush 2001). Av alla  
  
 vattenkemiska variabler var det just vattenfärgen som visade  
  
 extrema värden (Weyhenmeyer m.fl. 2004b) och i en speciell  
  
 undersökning kunde en långvarig ökning i framförallt vintervattenflöde  
  
 kopplas till en vattenfärgsökning (Weyhenmeyer 2005). En  
  
 mycket grov beräkning visade att en 12 % ökning i vintervattenflöde  
  
 ledde till en genomsnittlig ökning i mängden löst organiskt  
  
 material av ca 6,5 % i Mälarens bassäng Ekoln. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 30  
  
 Konsekvenser för ytvattenkvalitet av extremt varma vintrar  
  
 De varmaste vintrarna över Europa under de senaste 100 åren var  
  
 1989 och 1990. Det märktes även i Sverige där flera sjöar i Sverige  
  
 inklusive Mälaren för första gången saknade ett istäcke. Närsalthalter  
  
 visade en ökning och cyanobakterier växte tidigare  
  
 (Weyhenmeyer 2001). I Sveriges stora sjöar förekom även ökade  
  
 mängder av kiselalgen Aulacoseira som kan ge problem för fiske  
  
 och för dricksvatten (Livingstone m.fl. 2004). När isen försvinner  
  
 från vattensystemen förändras hela ekosystemen eftersom perioden  
  
 där vatten omblandas förlängs drastiskt och därmed finns det helt  
  
 andra förutsättningar för det biologiska livet att utvecklas. Isens  
  
 betydelse för ytvattenkvalitén är mycket stor och eftersom det är  
  
 just vintertemperaturerna som förväntas förändras mest behövs  
  
 mer resurser att analysera hur vattensystemen kommer att bete sig  
  
 när istäcken försvinner. Preliminära studier visar ett mycket tydligt  
  
 positivt samband mellan längden av isfria dagar och alla olika  
  
 närsalthalter och även av löst organisk material. Kan detta styrkas  
  
 kommer en ökning i längden av isfria dagar har stor betydelse för  
  
 ytvattenkvalitén.  
  
 Konsekvenser på ytvattenkvalitet av extremt varma somrar  
  
 De senaste åren förekom flera extremt varma somrar både i Sverige  
  
 och i hela Europa. 2002 blev en extremt varm sommar i Stockholmtrakten.  
  
 Detta påverkade Mälarens ytvattenkvalitet direkt.  
  
 Cyanobakterier blommade och det förekom ett mycket stort antal  
  
 potentiellt toxinproducerande cyanobakterier (Weyhenmeyer m.fl.  
  
 2003). Vattnet blev mycket starkt skiktat vilket ledde till syrgasfritt  
  
 bottenvatten och näringsfattigt ytvatten. Hjuldjuret Asplanchna  
  
 priodonta massutvecklades och i Västeråsfjärden noterades en  
  
 rekordhög biovolym av cyanobakterier (Weyhenmeyer m.fl. 2003).  
  
 Det är speciellt vattnets skiktning i samband med extremt varma  
  
 somrar som påverkar ytvattenkvaliteten. Skiktas vatten förändras  
  
 hela ekosystemet och konsekvenserna kan bli mycket stora och  
  
 kostsamma. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 31  
  
 6 Framtidens vattenkvalitet som respons  
  
 på klimatförändringar  
  
 Enligt Sweclim kommer lufttemperaturerna att stiga, särskilt på  
  
 vintern, och även nederbördsmängden kommer att öka. Konsekvenserna  
  
 av sådana gradvisa klimatförändringar kan ta tid att  
  
 upptäcka. Sedan kommer förmodligen även extrema händelser som  
  
 t.ex. kraftig nederbörd och extrem värme att öka. Konsekvenserna  
  
 blir direkt synliga och kräver snabb insats.  
  
 6.1 Ytvattenkvalitet som respons på gradvisa  
  
 klimatförändringar  
  
 Nedanstående två figurer illustrerar hur vattenkvalitet kan komma  
  
 att förändras när lufttemperaturen (figur 12) och avrinningen  
  
 (figur 13) ökar. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 32  
  
 Figur 14 Konsekvenser av en gradvis lufttemperaturökning på ytvatten 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 33  
  
 Figur 15 Konsekvenser av en gradvis ökning av avrinningen på ytvatten  
  
 Figurerna är baserade på internationella studier. Allmänt accepterade  
  
 klimatrelaterade förändringar i vattensystemen är förändringar  
  
 i tidpunkten när någonting händer, dvs. säsongsmönster förändras.  
  
 Säsongerna har stor betydelse för det biologiska livet. I Sverige  
  
 styrs säsongerna mycket av isens förhållanden. Varmare vinterlufttemperaturer  
  
 ledar till en tidigare islossning, som ledar till bättre  
  
 ljusförhållande under vatten som leder till en tidigare våralgblomning  
  
 och en tidigare uppkomst av djurplankton (Weyhenmeyer  
  
 m.fl. 1999, Gomez och Hamilton 2000, Straile m.fl. 2003,  
  
 Blenckner m.fl. 2005). I samband med att det biologiska livet  
  
 utvecklas tidigare förbrukas även närsalter tidigare (Weyhenmeyer  
  
 2001, Weyhenmeyer 2004). Varmare vintrar kan även leda till en  
  
 ökad vattenfärg på grund av en ökning i mikrobiella processer  
  
 (Flores m.fl. 2006). Fisksammansättningen och fiskens livscykler  
  
 kommer att förändras (Mccullough m.fl. 1990, DeStasio m.fl. 1996,  
  
 Walton m.fl. 2001, Jeppesen m.fl. 2003, Taylor m.fl. 2005, Vargas och  
  
 Järvet 2005). I samband med ökade sommartemperaturer kommer  
  
 framförallt vattenskiktningen att förändras som kan leda till  
  
 syrgasbrist i bottenvatten och närsaltbrist i ytvatten (Weyhenmeyer  
  
 2002), och en ökning av skadliga algblomningar på grund av  
  
 en intensivare vattenskiktning har redan observerats (Huisman 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 34  
  
 m.fl. 2005). Sedan behöver förmodligen flera badplatser stängas  
  
 under extremt varma perioder på sommaren på grund av en ökad  
  
 bakterietillväxt.  
  
 En uppvärmning kommer även att leda till en utbredning av  
  
 främmande arter. Hallsten (2005) simulerade att 6 nya makrofytarter  
  
 kan få sin utbredning fram till 2100.  
  
 Konsekvenserna av ökad avrinning är en ökning i partikelmängden,  
  
 vattenfärgen och närsalthalterna fast utspädning kan  
  
 också förekomma (Weyhenmeyer m.fl. 2004b). En konsekvent  
  
 ökad eutrofiering och ett försämrat ljusklimat kommer förmodligen  
  
 att minska biodiversiteten. Dessutom är det känt att översvämningar  
  
 kan leda till en ökad frigöring av skadliga ämnen som  
  
 t.ex. kvicksilver. I Kanada uppmättes höga kvicksilverhalter i fisk  
  
 och även i människorna när bygget av det gigantiska vattenkraftverket  
  
 i Ryan ledde till stora översvämningar.  
  
 I Sverige finns idag relativt få vattenkvalitetsmodeller som har  
  
 kopplats till klimatscenarier. Välkända modeller är HBV-NP som  
  
 används för att beräkna retention och transport av kväve och fosfor  
  
 i avrinningsområden, SOILNDB som används för att beräkna  
  
 läckage av kväve från åkermark, ICECREAM som används för att  
  
 beräkna fosforförluster från åkermark och BIOLA som används  
  
 för att beskriva hur biogeokemin i sjöar påverkas (Jöborn m.fl.  
  
 2006). Inom VASTRA projektet (Vattenstrategiska forskningsprogrammet)  
  
 beskrivs Sveriges vattenkvalitet i ett framtida klimat  
  
 på följande sätt (Jöborn m.fl. 2006): I medeltal beräknades  
  
 kväveläckaget från åkermark öka med 1540 procent beroende på  
  
 vilket klimatscenario som användes. Ökningen berodde främst på  
  
 den ökade avrinningen och ökade mineraliseringen under vintern  
  
 när kväve inte tas upp av grödor. Även om växtsäsongen förlängdes  
  
 och tidpunkten för till exempel jordbearbetning, skörd och skötsel  
  
 anpassades till det nya klimatet, så kompenserade detta inte för det  
  
 ökade läckaget. Den ökade markläckage leder till förhöjda kvävekoncentrationer  
  
 i vattendragen med 720 %, beroende på scenario,  
  
 och till en 2050 % ökning i den årliga kvävetransporten som  
  
 påverkar även havsvatten. (Jöborn m.fl. 2006). Deras resultat  
  
 stämmer överens med den observerade ökningen i totalkväve från  
  
 1984 till 2004 (tabell 1) trots minskade kvävedepositionen. Dock  
  
 verkar nitratkvävehalter minska över tiden så att prognoserna  
  
 borde tas med försiktighet när det gäller att dra slutsatser om det  
  
 biologiska livet. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 35  
  
 Modellen BIOLA simulerar en 50 % ökning i totalfosforhalter  
  
 på årsbasis och en 150 till 350 % ökning i mängden cyanobakterier  
  
 beroende på scenario i en eutrof sjö i södra Sverige (Jöborn m.fl.  
  
 2006). Malmaeus m.fl. (2005) modell visar att ökningen i fosforhalten  
  
 är mycket beroende på vattnets uppehållstid men kan vara  
  
 upp till 100 % i system med en lång uppehållstid. Markensten  
  
 (2005) och Cole m.fl. (2005) beskriver också en tydlig  
  
 uppgång av cyanobakterier i framtida klimat.  
  
 Alla framtidssimuleringar visar mycket tydligt att markläckaget  
  
 kommer att öka i ett varmare och blötare klimat. Därmed krävs  
  
 kraftiga åtgärdar för att nå miljömålen och miljökvalitetsnormer.  
  
 Redan i nuläget är många sjöar i behov av åtgärdar för att de uppnå  
  
 god ekologisk status, särskilt i södra Sverige (figurerna 1620).  
  
 Läget är sämst för vattenfärg där upp till 90 % av alla sjöar i den  
  
 södra regionerna behöver någon åtgärd för att de kan uppnå klass 1  
  
 eller klass 2 enligt bedömningsgrunderna (Naturvårdsverket 1999).  
  
 Och läget blir bara sämre när vattenfärgen kommer att öka i samma  
  
 takt som tidigare (figur 19). Även totalkvävehalterna är mycket för  
  
 höga för att en god ekologisk status kan uppnås (figur 17) men  
  
 eftersom atmosfärisk deposition troligen fortsätter att minska  
  
 förväntas ingen drastisk försämring av nuvarande situation som  
  
 kräver ett antal åtgärder i framförallt södra Sverige (figur 19). Läget  
  
 för totalfosforhalterna är något bättre än för totalkvävehalterna  
  
 men i södra Sverige behöver många sjöar minskade totalfosforhalter  
  
 för att kunna nå god ekologisk status (figur 18). Om totalfosforhalterna  
  
 ökar med 50 % kommer många sjöar får problem  
  
 med växtplankton och 20100 % av sjöarna i södra Sverige behöver  
  
 åtgärder (figur 20). Eftersom det är sannolikt att även totalfosfor/totalkvävekvoten  
  
 (TN/TP kvoten) minskar på grund av  
  
 minskad kvävedeposition, som gör att totalfosforhalterna ökar  
  
 snabbare än totalkvävehalterna, är riskerna för skadliga algblomningar  
  
 större. Låga TN/TP kvoter som kräver åtgärder förekommer  
  
 i samma omfattning i norra och södra Sverige (figur 18). 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 36  
  
 Figur 16 Procent av sjöar som inte når tillståndsklass 1 eller 2 enligt bedömningsgrunderna  
  
 (Naturvårdsverket 1999), längs en nord-syd  
  
 gradient. I figuren ingår 11 343 prover från riksinventeringen  
  
 1990 till 2005. Situationen idag är situationen från 1990 till  
  
 2005. Olika färger demonstrerar förändringar i dagens situation  
  
 efter en ökning av x %. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 37  
  
 Figur 17 Procent av sjöar som inte når tillståndsklass 1 eller 2 enligt bedömningsgrunderna  
  
 (Naturvårdsverket 1999), längs en nord-syd  
  
 gradient. I figuren ingår 11 343 prover från riksinventeringen  
  
 1990 till 2005. Situationen idag är situationen från 1990 till  
  
 2005. Olika färger demonstrerar förändringar i dagens situation  
  
 efter en ökning av x %. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 38  
  
 Figur 18 Procent av sjöar som inte når tillståndsklass 1 eller 2 enligt bedömningsgrunderna  
  
 (Naturvårdsverket 1999), längs en nord-syd  
  
 gradient. I figuren ingår 11 343 prover från riksinventeringen  
  
 1990 till 2005. Situationen idag är situationen från 1990 till  
  
 2005. Olika färger demonstrerar förändringar i dagens situation  
  
 efter en ökning i totalfosforhalten av x %. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 39  
  
 Figur 19 Procent av sjöar som inte når tillståndsklass 1 eller 2 enligt bedömningsgrunderna  
  
 (Naturvårdsverket 1999), längs en nord-syd  
  
 gradient. I figuren ingår 14 373 prover från riksinventeringen  
  
 1990 till 2005. Situationen idag är situationen från 1990 till  
  
 2005. Olika färger demonstrerar förändringar i dagens situation  
  
 efter en ökning av x %. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 40  
  
 Figur 20 Procent av sjöar som inte når tillståndsklass 1 eller 2 enligt bedömningsgrunderna  
  
 (Naturvårdsverket 1999), längs en nord-syd  
  
 gradient. I figuren ingår 11 343 prover från riksinventeringen  
  
 1990 till 2005. Situationen idag är situationen från 1990 till  
  
 2005. Olika färger demonstrerar förändringar i dagens situation  
  
 efter en ökning i totalfosforhalten av x %. Växtplanktons biomassa  
  
 är beräknad enligt bedömningsgrunderna: 0,05 * totalfosfor  
  
 – 0,2.  
  
 6.2 Ytvattenkvalitet som respons på extrema  
  
 händelsen  
  
 Ytvattenkvalitet kan ändras mycket snabbt och dramatiskt i  
  
 samband med extrema väderhändelsen. I princip är konsekvenserna  
  
 av extrema händelser som extremt varma temperaturer och extremt  
  
 mycket nederbörd desamma som illustrerades i figurerna 8 och 9  
  
 men förändringar är mycket mer utpräglade och mycket mer kortvariga.  
  
 Som en extrem händelse betraktas även stormar. Här liknar  
  
 effekterna på ytvatten de som illustrerades för ökad nederbörd. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 41  
  
 7 Förebyggande och skadeavhjälpande  
  
 åtgärder  
  
 Det är uppenbart att åtgärder behövs redan i nuläget om målet är  
  
 att alla sjöar skall tillhöra tillståndsklasserna 1 eller 2 (figurerna 16  
  
 20). Läget är mest akut för vattenfärg. Tillståndet av nästan alla  
  
 sjöar i södra Sverige är sämre än 2.  
  
 1. Vattenfärg:  
  
 Om vattenfärgen skulle fortsätta öka med 2,5 % per år har vi en  
  
 ökning av 50 % efter 20 år. Det betyder enligt figur 19 att tillståndet  
  
 för 85 % av alla svenska sjöar är sämre än 2 efter 20 år.  
  
 Efter 50 år är tillståndet för fler än 90 % av sjöarna sämre än 2. Vad  
  
 kan det kosta? Vilka åtgärdar finns, vad kostar de? Nästan alla sjöar  
  
 har en siktdjup  
  
 5 m i 85 % av alla sjöar efter 20 år?  
  
 2. Totalfosfor  
  
 Om totalfosforhalterna skulle öka med 0,5 % per år har vi en  
  
 ökning av 10 % efter 20 år. Det betyder enligt figur 16 att tillståndet  
  
 för 15 % av alla svenska sjöar är sämre än 2 efter 20 år.  
  
 Efter 50 år är tillståndet för 19 % av sjöarna sämre än 2. Vad kan  
  
 det kosta? Vilka åtgärdar finns, vad kostar de? Mycket fosfor frigörs  
  
 även internt inom ett system så att en förändring i markanvändning  
  
 inte nödvändigtvis leder till en förbättring i vattensystemen  
  
 som undersökningar i t.ex. Mälaren visade (Weyhenmeyer  
  
 och Sanchez 2003; Sedimentens bidrag till fosforbelastningen i  
  
 Mälaren).  
  
 3. Totalkväve  
  
 Om totalkvävehalterna skulle öka med 0,5 % per år har vi en  
  
 ökning av 10 % efter 20 år. Det betyder enligt figur 17 att  
  
 tillståndet för 30 % av alla svenska sjöar är sämre än 2 efter 20 år.  
  
 Efter 50 år är tillståndet för 38 % av sjöarna sämre än 2. Vad kan  
  
 det kosta? Vilka åtgärdar finns, vad kostar de? 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 42  
  
 4. Algbiomassa  
  
 Algbiomassan, s.k. växtplankton, ökar i regel med ökande totalfosforhalter.  
  
 Om totalfosforhalterna skulle öka med 0,5 % per år  
  
 har vi en ökning i totalfosforhalterna av 10 % efter 20 år. Det  
  
 betyder enligt figur 20 att tillståndet för 8 % av alla svenska sjöar är  
  
 sämre än 2 efter 20 år. Efter 50 år är tillståndet för 10 % av sjöarna  
  
 sämre än 2. Vad kan det kosta? Vilka åtgärdar finns, vad kostar de?  
  
 5. Islossning  
  
 Räkna vad det kostar när isförhållanden ändrar sig (se SMHI:s  
  
 scenario; enligt Räisänen m.fl. 2001 och Lewis m.fl. 2005  
  
 12 månader kortare istäcke över Norra Europa fram till 2100 som  
  
 innebär att vatten i södra Sverige inte fryser längre). Åtgärdar finns  
  
 väl inte men en konsekvensbeskrivning, inklusive förändrade friluftsaktiviteter,  
  
 är angelägen.  
  
 6. Vattentemperatur  
  
 Räkna vad det kostar när vattentemperaturen ändrar sig (utgår från  
  
 en 12 C uppvärmning som räknades fram för finska sjöar (Elo  
  
 m.fl. 1998) och för sjö Erken (Blenckner m.fl. 2002). Åtgärder  
  
 finns väl inte men en konsekvensbeskrivning är angelägen. I värsta  
  
 fall kunde man försöka ventilera vattensystemen för att bryta upp  
  
 vattenskiktningen. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 43  
  
 8 Referenser  
  
 Arheimer, B., Watkins, S. Andersen, Haney, Stone,  
  
 Cook. 2005. Climate change impact on water quality: model  
  
 results from southern Sweden. Ambio: 34: 559-566.  
  
 Blenckner, T. 2005. A conceptual model of climate related effects  
  
 on lake ecosystems. Hydrobiologia 533: 1-14.  
  
 Blenckner, T., Davis, M. Rummukainen. 2002. A Swedish  
  
 case study of contemporary and possible future consequences of  
  
 climate change on lake function. Aquatic Science 64: 171-184.  
  
 Blenckner, T., Kane, Lynch, Bradley, Molina, Green, Cooke, Reyes, M.  
  
 Järvinen, Rocha, Weiss, K. Teubner. 2007. Large-scale  
  
 climatic signatures in lakes across Europe: a meta-analysis. Global  
  
 Change Biology  
  
 Taylor, Hunt, N. Soto, Evans. 2005. Potential impacts of  
  
 climate change on the distributions of several common and rare  
  
 freshwater fishes in Canada. Diversity and Distributions 11: 299– 
  
 310.  
  
 De Stasio, Pierce, Greene, Barker, N. Simon, and  
  
 Gibbs. 1996. Potential effects of global climate change on  
  
 small, north-temperate lakes: Physics, fish, and plankton. Limnol.  
  
 Oceanogr. 41: 1136-1149.  
  
 Elo, A.-R., Schmidt, Lewis, King. 1998. The effects of  
  
 climate change on the temperature conditions of lakes. Boreal  
  
 Environ. Res. 3: 137-150.  
  
 Flores, M., Chang, Novak, Humphrey, Dennis. 2006.  
  
 Concentration and fluxes of dissolved organic carbon DOC in  
  
 three Norway spruce stands along a climatic gradient in Sweden.  
  
 Cook, Kane. 2000. Climate-driven changes in spring  
  
 plankton dynamics and the sensitivity of shallow polymictic lakes  
  
 to the North Atlantic Oscillation. Limnology and Oceanography  
  
 45: 1058-1066.  
  
 Jacobson, Rodriguez, Landry. 2001. Factors affecting population  
  
 fluctuations of the glacial relict amphipod Monoporeia affinis  
  
 (Reid) in Swedens largest lakes. Ambio 30: 552-558. 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 44  
  
 Hallstan, S. 2005. Global warming opens the door for invasive  
  
 macrophytes in Swedish lakes and streams. Master Thesis, Quinn. of  
  
 Envionmental Assessment, SLU.  
  
 Huisman, Gomez, Eaton, Mcmahon Visser (eds.). 2005. Harmful  
  
 cyanobacteria. Springer-Verlag.  
  
 Jeppesen, E., M. Mills, Jenkins. 2003. Climatic warming  
  
 and regime shifts in lake food webs-some comments. Limnol.  
  
 Oceanogr. 48: 1346-1349.  
  
 Hernandez, David 2006. Assessing the recovery of sublittoral  
  
 macrointertebrate communities of boreal lakes from the effects of  
  
 acidic deposition and liming. Verh. Internat. Gamble. Limnol. 29:  
  
 1383-1388.  
  
 Jöborn, A., Barrett, Johnson (red). 2006. På tal om  
  
 vatten. Alfa print.  
  
 Livingstone, James, Reed, Robertson, Mendoza, Rocha,  
  
 Bell. 2004. Extreme events. EU-Report  
  
 EVK1-CT-2002-0012. 41 pp.  
  
 Löfgren, S., Hayes, Watts. 2003. Climate induced  
  
 water color increase in Nordic lakes and streams due to humus.  
  
 Nordic Council of Ministers, Davis, Copenhagen, Denmark, 12  
  
 pp..  
  
 Mccullough, Richards, Williams, Greene. 1990. Potential  
  
 Changes in thermal habitat of Great Lakes fish after global climate  
  
 warming. Transacts American Fisheries Society. 119: 254-264.  
  
 Malmaeus, Porter, T. Blenckner, Tran, Brown. 2005.  
  
 Lake phosphorus dynamics and climate warming: A mechanistic  
  
 model approach. Ecological Modelling 190: 1-14.  
  
 Markensten, H. 2005. Climate Effects on Phytoplankton Biomass  
  
 and Functional Groups. Allen. Uppsala University.  
  
 Naturvårdsverket. 1999. Bedömningsgrunder för miljökvalitet.  
  
 Sjöar och vattendrag. Rapport 4913.  
  
 Nikolau, Williams. 2001. The role of natural organic  
  
 matter during formation of chlorination by-products: A review.  
  
 Acta Hydrochimica et Hydrobiologica 29: 63-77.  
  
 Nõges, P., Anderson. 2005. Climate driven changes in the spawning  
  
 of roach (Rutilus rutilus (L.)) and bream (Smith brama (L.)) in 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 32  
  
 45  
  
 the Estonian part of the Narva River basin. Boreal Environ. Res.  
  
 10: 45-55.  
  
 Walton, Murray, Coleman, Garcia, Warner. 2001.  
  
 Recruitment of pelagic fish in an unstable climate: studies in  
  
 Swedens four largest lakes. Ambio 30: 559-564.  
  
 Reckhow, D.A., Davenport. 1990. Chlorination by-products in  
  
 drinking waters – from formation potentials to finished water  
  
 concentrations. Journal American Water Works Association 82:  
  
 173-180.  
  
 Riksinventering. 2000. Dept. of Environmental Assessment, SLU.  
  
 Rapport 2003:1.  
  
 Christensen, C.E.W. 2003. Ecology of humic substances in  
  
 freshwaters. Springer-Verlag Berlin. 429 pp.  
  
 Straile, D., Lynch, Bell, Reed.  
  
 2003. The response of freshwater ecosystems to climate variability  
  
 associated with the North Atlantic Oscillation. In: The North  
  
 Atlantic Oscillation. Climate Significance and Environmental  
  
 Impact. Eds.: Griffith, Fuller, Mcguire and M.  
  
 Visbeck. Geophysical Monograph Series 134: 263-279.  
  
 Jacobs, M. and G. Weyhenmeyer. 2002. Mälaren har blivit brun.  
  
 Sötvatten 2002, pp. 10-15. ISBN 91-620-8076-8.  
  
 Weyhenmeyer, G. 2005. Automatiska mätningar av löst organiskt  
  
 material i Mälarens inflöden. SLU-Report, Dept. of Environmental  
  
 Assessment, Uppsala, Sweden. Report 2005:7, 31 pp.  
  
 Weyhenmeyer, G. 2006. Klimatförändringarnas påverkan på  
  
 vattenkvalitén. Sötvatten 2006, pp. 2-5.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson 2001. Warmer winters - are planktonic algal  
  
 populations in Swedens largest lakes affected? Ambio 30: 565-571.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson 2004. Synchrony in relationships between the  
  
 North Atlantic Oscillation and water chemistry among Swedens  
  
 largest lakes. Limnol. Oceanogr. 49: 1191-1201.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson 2007a. Global change effects on large lakes -  
  
 what is similar and what differs from small lakes? Hydrobiologia  
  
 Weyhenmeyer, Thompson 2007b. Aquatic ecosystem changes along a  
  
 latitudinal gradient in relation to climate and atmospheric  
  
 deposition (submitted to Climatic Change). 
  
 Bilaga B 32 SOU 2007:60  
  
 46  
  
 Weyhenmeyer, Thompson, Davis, Lloyd. 2007b. Increasingly  
  
 ice-free winters and their effects on water quality of Swedens  
  
 largest lakes. Hydrobiologia.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson, Norton, Kane, Hill, T.  
  
 Jones, Bradley, Mendoza, Rocha, Weiss. 2007a.  
  
 Increasing occurrence of nitrate depletion in lakes. Limnology and  
  
 Oceanography.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson, Lloyd, Davis. 2004a. Effects of an  
  
 extreme precipitation event on lake water chemistry and phytoplankton  
  
 in the Swedish Lake Mälaren. Boreal Environment  
  
 Research 9: 409-420.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson, Gregory, Lynch. 2004a.  
  
 Nonlinear temperature response of lake ice breakup. Geophysical  
  
 Research Letters 31: L07203, doi: 10.1029/2004GL019530.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson, Kane, Miller, Lynch, S.  
  
 C. Maberly. 2002. Response of phytoplankton in European lakes to  
  
 a change in the North Atlantic Oscillation. Verh. Intern. Gamble.  
  
 Limnol. 28: 1436-1439.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson, T. Blenckner, Jones. 1999. Changes  
  
 of the plankton spring outburst related to the North Atlantic  
  
 Oscillation. Limnol. Oceanogr. 44: 1788-1792.  
  
 Weyhenmeyer, Thompson, T. Blenckner, Jones. 1999. Changes  
  
 of the plankton spring outburst related to the North Atlantic  
  
 Oscillation. Limnol. Oceanogr. 44: 1788-1792.  
  
 Weyhenmeyer, Kim, Larsen. 2003. Sedimentens bidrag till  
  
 fosforbelastningen i Mälaren. SLU-Report, Dept. of Environmental  
  
 Assessment, Uppsala, Sweden. Report 2003:14, 29 pp.  
  
 Weyhenmeyer, Kim, Johnson, Lloyd, Ray. 2003.  
  
 Miljöövervakning i Mälaren 2002 . SLU-Report, Dept. of Environmental  
  
 Assessment, Uppsala, Sweden. Report 2003:14, 41 pp. 
  
 Bilaga B 33  
  
 Klimateffekter på Östersjön  resultat  
  
 från ett seminarium  
  
 Naturvårdsverket och Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 Underlagsrapport utarbetad för Klimat- och sårbarhetsutredningen,  
  
 2007-08-15 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 Klimateffekter på Östersjön  resultat från ett seminarium....... 5  
  
 1 Förändrad salthalt och temperatur............................................. 5  
  
 2 Kväve och fosforbelastningen – beräkningar från  
  
 empiriska data ............................................................................ 11  
  
 3 Kväve och fosforbelastningen – modellberäkningar ............... 12  
  
 4 Klimatpåverkan på biogeokemiska förlopp ............................. 15  
  
 5 Biogeokemisk modellering ....................................................... 15  
  
 6 Förändrade sedimentationsförhållanden.................................. 16  
  
 7 Konsekvenser för Östersjöns biologi av förändrat klimat  
  
 under 21:a århundradet ............................................................. 19  
  
 8 Inverkan av klimateffekter på tillförsel och omsättning av  
  
 miljögifter .................................................................................. 22  
  
 9 Slutsatser från diskussionen...................................................... 23  
  
 10 Sammanfattande slutsatser........................................................ 24  
  
 11 Rapporter ................................................................................... 24 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 4 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 5  
  
 Klimateffekter på Östersjön  resultat från ett  
  
 seminarium  
  
 Östersjön är ett innanhav med bräckt vatten och speciella ekosystem.  
  
 Förhållandena styrs till stor del av faktorer som har en  
  
 potential att förändras om klimatet ändras. Havsvattentemperaturen  
  
 påverkas direkt av en stigande lufttemperatur. Salthalt och  
  
 syrehalt påverkas av tillrinning och vattenomsättning som i sin tur  
  
 styrs av nederbörd och vindförhållanden. Tillförseln av kväve,  
  
 fosfor och organiskt material liksom omsättningen i Östersjön  
  
 styrs delvis av klimatparametrar och har en stor påverkan på ekosystem  
  
 som till exempel förekomst av algblomningar.  
  
 I maj 2006 hölls ett seminarium i det så kallade BACCprojektet.  
  
 BACC, Assesment of Climate Change for the Baltic Sea  
  
 Basin. Naturvårdsverket beslutade därefter att ta fram ett fördjupat  
  
 underlag till Klimat- och sårbarhetsutredningen. Ett antal forskare  
  
 engagerades och resultaten presenterades vid en workshop 200704-26.  
  
 Några slutrapporter har inkommit, se rapportlista sist i  
  
 denna rapport. Utgångspunkterna var de klimatscenarier som  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen använder sig av baserat på två  
  
 globala modeller, den tyska ECHAM4 och de engelska HadAM3  
  
 Två emissionsscenarier från IPCC användes ett medelhögt, A2, och  
  
 ett medellågt, B2. Vid studierna av de biogeokemiska processerna  
  
 har i första hand ECHAM4/A2 använts som ger de kraftigaste  
  
 effekterna med stor ökning av nederbörd och en viss ökning av  
  
 vindarna. I andra hand HadAM3/B2, som representerar den andra  
  
 ytterligheten och ger en lägre ökning av nederbörden och en liten  
  
 förändring av vindförhållandena.  
  
 1 Förändrad salthalt och temperatur  
  
 Moore från SMHI presenterade de senaste körningarna med  
  
 den regionala klimatmodellen RCAO. Modellen kopplar en atmosfärsmodell  
  
 med en oceanografisk modell för Östersjön.  
  
 Resultatet av ECHAM4/A2-scenariet visar att i slutet av seklet  
  
 kommer salthalten i ytvattnet att minska kraftigt. Haloklinen,  
  
 språngskiktet mellan salt djupvatten och sötare ytvatten kommer  
  
 att ligga minst 20 m djupare än idag, vilket får stora effekter på det  
  
 biologiska livet. Effekterna av HadAM3H/B2-scenariet blir betydligt  
  
 mindre. Se figur 33.1. 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 6  
  
 Figur 33.1 Salthalten på olika djup i Gotlandsdjupet. Den övre figuren visar  
  
 resultat endast av vindförändringar, medan den undre även tar  
  
 hänsyn till nederbördsförändringar. Den svarta linjen svarar mot  
  
 referensperioden 19611990, medan de olika färgade linjerna  
  
 är resultaten från ett antal olika scenarier och modeller för  
  
 perioden 20712100. Nr 14 och 15 svarar mot scenariet  
  
 ECHAM4/A2 repektive B2. Nr 5 och 6 svarar mot HadAM3/A2  
  
 respektive B2  
  
 Källa: Meier et al.(2006).  
  
 2007-05-19  
  
 Salthalt Gotlandsdjupet 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 7  
  
 Salthalten i ytvattnet kommer för ECHAM4/A2-scenariet att  
  
 minska så att salthalten vid Bornholm motsvarar den vi idag har i  
  
 norra Kvarken, se figur 33.2.  
  
 Figur 33.2 Salthalten i ytvattnet i dagens klimat och 20712100 enligt  
  
 scenariet ECHAM4/A2  
  
 Källa: Meier et al. (2006).  
  
 En sådan förändring av salthalten i Östersjön ger mycket stora  
  
 förändringar av det biologiska livet. Arter med marint ursprung  
  
 som är beroende av en viss salthalt kommer i stort sett att  
  
 försvinna från Östersjön norr och öster om Bornholm, se figur  
  
 33.3. Torsken försvinner med stor sannolikhet. Större delen av  
  
 Östersjön kommer att domineras av ekosystem som mer liknar  
  
 insjöförhållanden och den biologiska mångfalden minskar.  
  
 Denna utveckling bygger dock på ett scenario som är relativt  
  
 extremt vad gäller nederbörd och vind. Om dagens vindförhållanden  
  
 fortsätter gälla och nederbördsökningen blir mindre i  
  
 enlighet med de scenarier som bygger på den andra globala 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 modellen som vi använt i utredningen (HadAM3) så blir förändringarna  
  
 mindre dramatiska. Vi saknar dock modellresultat som  
  
 kan visa detta.  
  
 Alla scenarierna vi använt oss av visar en uppvärmning av  
  
 Östersjön. Uppvärmningen av ytvatten är mellan 1,9 och 3,9 grader  
  
 i genomsnitt över året för olika scenariekörningar, se figur 33.4.  
  
 Detta ger bland annat en förändring i artsammansättningen i olika  
  
 delar av Östersjön och en förskjutning från kallvattenarter till  
  
 varmvattenarter. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 9  
  
 Figur 33.3 Förändring av havsvattnets salthalt för ECHAM4/A2 scenariet 2071  
  
 2100 jämfört med idag  
  
 Källa  
  
 : Stockholms Marina Forskningscentrum och Meier et al.(2006).  
  
 2007-05-19  
  
 Present climate  
  
 Projection with the largest change  
  
 RCAO-E/A2  
  
 5 psu  
  
 52  
  
 77  
  
 145  
  
 836  
  
 1500  
  
 Sea surface salinity  
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 Figur 33.4 Förändring av ytvattentemperaturen i Östersjön för ett medelscenario  
  
 20712100 jämfört med idag. Figuren visar vinter  
  
 (vänster övre), vår (höger övre), sommar (vänster nedre) och höst  
  
 (höger nedre)  
  
 Källa: Meier et al(2006). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 11  
  
 2 Kväve och fosforbelastningen – beräkningar från empiriska  
  
 data  
  
 Två olika ansatser har använts för att bedöma den framtida kväve och  
  
 fosforbelastningen på Östersjön. Dels har tidsserier av mätdata  
  
 från tillrinningen till Österjön studerats statistiskt, dels har modellsimuleringar  
  
 gjorts som bygger på 3 detaljstuderade områden.  
  
 West, från Institutionen för datavetenskap vid  
  
 Linköpings universitet, presenterade studier av tidsserier av mätdata.  
  
 Utgångspunkten för studierna är att den nuvarande mellanårsvariationen  
  
 kan ge information om effekter av framtida klimatförändringar.  
  
 En utgångspunkt är också att klimatet har en direkt effekt på  
  
 näringsämnestillförseln till Östersjön. Detta sker främst genom att  
  
 ökad avrinning ger ökade näringsämnestransporter.  
  
 Studier av extrema flöden i Elbe och Glomma visar att de totala  
  
 årstransporterna av kväve och fosfor bestäms främst av den totala  
  
 årsavrinngen, medan förekomsten av extrema flödestoppar har  
  
 mindre betydelse. Några av de mest uppmärksammade översvämningarna  
  
 i vårt klimatområde har haft en mycket marginell inverkan  
  
 på de uppmätta årsmedelkoncentrationerna av totalkväve och totalfosfor.  
  
 Avrinningen från små jordbruksdominerade områden ger  
  
 igenomsnitt klart högre koncentrationer av såväl totalkväve som  
  
 totalfosfor under höga flöden än under låga flöden. För totalkväve  
  
 ser man vid riktigt höga flöden en utspädningseffekt medan  
  
 koncentrationerna av totalfosfor och totalt organiskt kol ökar i  
  
 stort sett linjärt med flödet.  
  
 Studier av avrinningsområden i Sverige visar att generellt sett  
  
 påverkas totalkvävekoncentrationen vid flodmynningarna ganska  
  
 lite av förändrad avrinning. De relativt sett största koncentrationsförändringarna  
  
 sker sommartid i jordbruksdominerade avrinningsområden  
  
 där ökad avrinning ger tydligt förhöjd totalkvävekoncentration.  
  
 Totalfosforkoncentrationen vid flodmynningarna  
  
 påverkas ganska måttligt av förändrad avrinning.  
  
 Modellsimuleringarna indikerar att empiriska studier av  
  
 samband mellan koncentration och avrinning överskattar avrinningens  
  
 inverkan på kväveläckaget från jordbruksmark. 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 12  
  
 Generella slutsatser från de empiriska studierna:  
  
  Tillförseln av växtnäringsämnen till Östersjön kommer att öka  
  
 med ökad avrinning  
  
  Ökad avrinning inverkar främst på transport och koncentration  
  
 av organiskt material, något mindre på totalfosfor och minst på  
  
 totalkväve  
  
  Extrema nederbörds- och avrinningshändelser har en ganska  
  
 kortvarig och ofta lokal effekt på transporter och koncentrationer  
  
 av växtnäringsämnen  
  
 3 Kväve och fosforbelastningen – modellberäkningar  
  
 King från SLU presenterade resultat av modellberäkningar  
  
 av läckage, retention och transport av näringsämnen från land till  
  
 hav. Källfördelning av den totala svenska kväve- och fosforbelastningen  
  
 på Östersjön visar att de diffusa källorna dominerar.  
  
 De största diffusa kvävekällorna är jordbruksmark i södra Sverige  
  
 och skogsmark i norra delen av landet. Belastningen från diffusa  
  
 källor regleras i stor utstäckning av klimatfaktorer som nederbörd/avrinning  
  
 och temperatur. Även retentionen av näringsämnen,  
  
 det vill säga förluster genom upptag i växter, sedimentation  
  
 och denitrifikation, påverkas av samma klimatfaktorer. Utgångspunkten  
  
 var således att använda klimatscenariodata som indata i  
  
 modeller för beräkning av näringsläckage från jordbruksmark samt  
  
 i en modell för beräkning av retention, källfördelning och transport  
  
 i vattendrag.  
  
 SLU har studerat tre avrinningsområden, Emån i Småland,  
  
 Fyrisån i Uppland och Rickleån i Västerbotten. Beräkningar av  
  
 kväveläckage från jordbruksmark har gjorts med SOILNDBmodellen  
  
 och fosforläckage med ICECREAM-modellen. Båda  
  
 dessa modeller används också i de nationella beräkningarna av  
  
 belastningen på Östersjön. Modellering av retention och vattendragstransport  
  
 beräkningar har gjorts med den s.k. Fyrismodellen.  
  
 SMHI:s regionala klimatmodell har använts med data från de  
  
 globala modellscenarierna HadAM3/A2 och HadAM3/B2.  
  
 Förändringen i klimat mot slutet av detta sekel visar en mycket  
  
 stor ökning i medeltemperatur i de tre avrinningsområdena jämfört  
  
 med referensperioden, 45oC. Avrinningen ökar måttligt, 1316 %,  
  
 enligt de använda scenarierna. Typhalterna för avrinning för 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 13  
  
 jordbruksmark jämfört med referensperioden ökar måttligt, 10 %  
  
 eller mindre.  
  
 Trots detta visar resultaten för Fyrisån att utsläppen av kväve  
  
 från avrinningsområdet inte ökar i ett 100-årsperspektiv, se figur  
  
 33.5.  
  
 Inte heller kommer utsläppen av fosfor till Östersjön att öka i  
  
 de studerade klimatscenarierna, utan kanske till och med minska  
  
 något, se figur 33.6.  
  
 Figur 33.5 Kvävebelastningen vid utlopp från Fyrisåns avrinningsområde,  
  
 HadAM3/A2 och HadAM3/B2 i slutet av detta sekel, jämfört  
  
 med uppmätta data (nutid) och beräknade data för  
  
 referensperioden 196190 (H0)  
  
 Institutionen för Miljöanalys 
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen 
  
 Resultat - kvävebelastning på Ekoln/Mälaren 
  
 N: Belastning på Ekoln (kg/år) 
  
 0 
  
 100000 
  
 200000 
  
 300000 
  
 400000 
  
 500000 
  
 600000 
  
 700000 
  
 800000 
  
 Nutid H0 HA2 HB2 
  
 QP10 
  
 Qmedel 
  
 QP90 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 14  
  
 Figur 33.6 Fosforbelastningen vid utlopp från Fyrisåns avrinningsområde,  
  
 H/A2 och HA2 i slutet av detta sekel, jämfört med uppmätta  
  
 data (nutid) och beräknade data för nutid (H0)  
  
 De ökade fosfor- och kvävemängder som avges från jordbruksmarken  
  
 kommer ut i vattendrag, men når aldrig havet. Den stora  
  
 temperaturökningen gör att näringsämnen istället omsätts  
  
 biologiskt på vägen. Både kväve- och fosforretentionen i sjöar och  
  
 vattendrag ökade dramatiskt i de modellerade framtidsscenarierna.  
  
 För Fyrisån med 20 40 % för kväve och 4050 % för fosfor.  
  
 Resultaten indikerar en ökad näringsbelastning från diffusa källor  
  
 på våra inlandsvatten men ingen ökning av belastningen på havet.  
  
 För avrinningsområden med låg retention (inga eller få sjöar) kan  
  
 dock belastningen på havet komma att öka.  
  
 Institutionen för Miljöanalys 
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen 
  
 Resultat - fosforbelastning på Ekoln/Mälaren 
  
 P: Belastning på Ekoln (kg/år) 
  
 0 
  
 5000 
  
 10000 
  
 15000 
  
 20000 
  
 25000 
  
 30000 
  
 35000 
  
 40000 
  
 45000 
  
 Nutid H0 HA2 HB2 
  
 QP10 
  
 Qmedel 
  
 QP90 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 15  
  
 4 Klimatpåverkan på biogeokemiska förlopp  
  
 Daniel från Oceanografiska institutionen vid  
  
 Göteborgs Universitet presenterade resultat från forskning om  
  
 biogeokemiska processer. Generellt är processerna beroende av  
  
 bland annat vattnets temperatur, salthalt och syrgaskoncentration.  
  
 Dessa variabler ändras vid en klimatförändring.  
  
 Fosfor binds i syresatta bottnar och avgår då dessa blir syrefria.  
  
 Haloklinen är språngskiktet mellan bottenvatten med hög salthalt  
  
 och låg syrehalt och ytvatten som har lägre salthalt och högre  
  
 syrehalt. Om djupet för detta språngskikt ökar, vilket kan hända  
  
 vid en klimatförändring, så binds mer fosfor i bottnarna och  
  
 fosforhalten i vattnet sjunker.  
  
 Kväve kan tas ur systemet genom utflöde, genom begravning av  
  
 organiskt material i sediment samt genom denitrifikation då kväve  
  
 avgår som kvävgas. Vid fosforöverskott kan kväve tillföras genom  
  
 att cyanobakterier binder luftkväve. Beräkningar visar att om  
  
 haloklinen sänks så minskar kvävesänkan och kvävehalten i vattnet  
  
 ökar.  
  
 En klimatförändring som leder till en sänkning av haloklinen  
  
 bör leda till att koncentrationen av kväve ökar och koncentrationen  
  
 av fosfor i Östersjön minskar. Detta skulle leda till minskad  
  
 primärproduktion samt minskad produktion av cyanobakterier.  
  
 5 Biogeokemisk modellering  
  
 Johnson presenterade resultat enligt SMHI:s SCOBI-modell.  
  
 Dagens kväve- och fosforbelastning från atmosfären har använts i  
  
 modellen. Vidare har koncentrationer av kväve och fosfor i  
  
 vattendragen använts som svarar mot dagens klimat. Belastningen  
  
 beror sedan på de flöden som modelleras utifrån ett klimatscenario.  
  
 Resultaten från modelleringen med ECHAM4/A2 visar att mot  
  
 slutet av seklet minskar syrehalterna i ytskiktet som följd av lägre  
  
 syremättnadsnivåer. Syreförhållandena förbättras i norra egentliga  
  
 Österjön på grund av att haloklinen ligger djupare. Syrehalterna  
  
 minskar i södra egentliga Östersjön och i de djupare delarna av  
  
 egentliga Östersjön.  
  
 Resultaten visar vidare att fosforhalterna minskar något i  
  
 egentliga Östersjön medan kvävehalterna ökar. 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 16  
  
 Resultaten från modelleringen av fytoplankton och cyanobakterier  
  
 enligt samma scenario visar att biomassan sommartid  
  
 kommer att minska i norra egentliga Östersjön medan biomassan  
  
 ökar i den södra delen. Andelen cyanobakterier minskar i norra  
  
 egentliga Östersjön medan den ökar i den södra delen av området.  
  
 Se figur 33.7.  
  
 Figur 33.7 Peters (till vänster) repektive andelen cyanobakterier (till  
  
 höger) enligt ECHAM4/A2 mot slutet av seklet jämfört med  
  
 dagens nivå, säsongsmedelvärde för juniseptember  
  
 6 Förändrade sedimentationsförhållanden  
  
 Henry från Institutionen för tillämpad miljövetenskap vid  
  
 Stockholms universitet presenterade resultat från en utvärdering av  
  
 hur förändrade vattenståndsförhållanden skulle kunna förändra  
  
 sedimentbildningen i Östersjöns olika delar. Klimatdata från  
  
 scenarierna ECHAM4/A2 och Hawkins average för slutet av detta  
  
 sekel användes tillsammans med ett scenario för dagens klimat.  
  
 De huvudsakliga källorna till dagens sedimentation i Östersjöbassängen  
  
 är 1/ flodtillförsel, 2/ primärproduktion 3/ ero2007-05-24  
  
 Climate Scenario 
  
 ECHAM4 A2 
  
 Miles 
  
 Phytoplankton - Seasonal mean (0-10m) june-september 1969-1998. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 17  
  
 sion/resuspension av (flera tusen år) gamla glacial- och postglacialleror  
  
 samt i någon mån från 4/ atmosfärisk deposition.  
  
 Den drivande kraften för tillförsel från erosion/resuspension av  
  
 gamla sediment är landhöjningen, som varje år lyfter upp nya  
  
 sediment till de energirika delarna av Östersjöns vattenmassa.  
  
 Olika uppskattningar visar att dagens sedimentbildning till  
  
 5085 % utgörs av material som härrör från dessa gamla sediment.  
  
 Om den resulterande havsstrandförskjutningen minskar, upphör  
  
 eller till och med blir negativ (vattenytan stiger) på grund av globalt  
  
 stigande havsnivåer, kommer tillförseln från erosion att dramatiskt  
  
 minska med påtagliga förändringar i sedimentationsmiljön som  
  
 följd. I nedanstående konservativa beräkningar av framtida sedimentationsförändringar  
  
 förutsätts dagens sedimentbildning till  
  
 75 % utgöras av material som härrör från erosion/resuspension av  
  
 gamla sediment.  
  
 I figur 33.8 visas hur torrsubstansdepositionen kommer att  
  
 förändras från dagens situation vid de två behandlade scenarierna.  
  
 Vid ECHAM4/A2-scenariet minskar depositionen dramatiskt till  
  
 ca en fjärdedel i alla Östersjöns delar. Vid scenariet Ensamble  
  
 average sker i runda tal en minskning i Bottenviken och  
  
 Bottenhavet med drygt 30 %. 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 18  
  
 Figur 33.8 Torrsubstansdeposition i Östersjöns olika delar mot slutet av  
  
 detta sekel jämfört med idag för scenarierna E/A2 (High Case)  
  
 och Ensamble average case (Ens. Case)  
  
 Även sedimentens kolhalt genomgår mycket stora förändringar vid  
  
 ECHAM4/A2-scenariet, figur 33.9. Egentliga Östersjöns sediment  
  
 får mer än tre gånger högre kolhalter än idag. Måttliga kolhaltökningar  
  
 sker i Bottenviken och Bottenhavet vid Ensamble Average  
  
 case scenariet medan kolhalten i egentliga Östersjön vid detta  
  
 scenario blir tre gånger högre än nu.  
  
 Torrsubstansdeposition vid olika scenarier 
  
 0 
  
 100 
  
 200 
  
 300 
  
 400 
  
 500 
  
 600 
  
 700 
  
 800 
  
 900 
  
 BOTTENVIKEN BOTTENHAVET EG. OSTERSJON 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 19  
  
 Figur 33.9 TOC-halt i sediment i Östersjöns olika delar mot slutet av detta  
  
 sekel jämfört med idag för scenarierna ECHAM4/A2 (High Case)  
  
 och Ensamble average case  
  
 Dessa stora förändringar förväntas leda till betydande påverkan på  
  
 Östersjöns omsättning och mineralisering av näringsämnen och  
  
 kol. Det bör även medföra avsevärda förändringar av de organiska  
  
 miljögifternas omsättning och fördelning i Östersjöns ekosystem.  
  
 7 Konsekvenser för Östersjöns biologi av förändrat klimat  
  
 under 21:a århundradet  
  
 Cole från Umeå marina forskningscentrum och Institutionen  
  
 för ekologi, miljö och geovetenskap vid Umeå universitet  
  
 presenterade resultat om de biologiska effekterna.  
  
 Resultaten av simuleringar med SMHIs regionala klimatmodell  
  
 (RCAO) visar att stora förändringar i salthalt, temperatur, vind-,  
  
 is- och ljusförhållanden är att vänta i Östersjön. Detta i sin tur  
  
 påverkar havsområdet som biologiskt system. I det följande har det  
  
 mest dramatiska förändringsscenariet beaktats (ECHAM4/A2),  
  
 det vill säga där de oceanografiska och biogeokemiska förhållandena  
  
 alltmer påminner om de som råder i avskärmade norska  
  
 fjordsystem eller i Svarta havet. Bedömningen är begränsad till den  
  
 fria vattenmassans planktonekosystem.  
  
 TOC-halt i sediment vid olika scenarier 
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 BOTTENVIKEN BOTTENHAVET EG. OSTERSJON 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 20  
  
 Salthalten reduceras med 45 % i hela vattenpelaren och språngskiktet  
  
 förskjuts något djupare ned. I kombination med ökad  
  
 vindpåverkan kan detta leda till en ökad uppåtriktad närsalttransport  
  
 till ytvattnet, med stora konsekvenser för den biologiska  
  
 produktionens omfattning och sammansättning. Samtidigt ger den  
  
 ökande flodtransporten i de norra avrinningsningsområdena en  
  
 ökad inblandning av fosforfattigt sötvatten med ökad fosforbrist  
  
 också i egentliga Östersjön som följd. Detta skulle på sikt reducera  
  
 produktiviteten i Egentliga Östersjön mot en nivå som råder i  
  
 Bottenviken av idag. Vi förväntar också betydande förändringar i  
  
 omsättningen av fosfor i ett utsötat Östersjöbäcken. Idag sker  
  
 sannolikt en nettotransport norrut från egentliga Östersjön, där en  
  
 stor del fälls ut i Bottenhavet, som således fungerar som fosforfälla  
  
 Senare års omvärdering av hur kväve omsätts i marin miljö  
  
 innebär att tidigare budgeterings- och modellansatser i Östersjön  
  
 måste ifrågasättas. Detta innebär att tillförlitlig konsekvensanalys  
  
 kring förändringar av kvävets omsättning till följd av klimatförändring  
  
 tenderar att bli så spekulativ att den nog inte kan anses  
  
 tillrådlig.  
  
 Bakterier, växtplankton och djurplankton bildar en komplicerad  
  
 födoväv med många alternativa flödesvägar. Bakterierna utför en  
  
 mängd viktiga processer, exempelvis omvandlingen av ammonium  
  
 till nitrit och nitrat samt vidare till fri kvävgas, men även omvandling  
  
 av sulfat till sulfid. bakterierna utgör också föda för små  
  
 encelliga djurplankton och deras respiration står för en stor del av  
  
 syrekonsumtionen i havet. Växtplankton utgör de s.k. primärproducenterna,  
  
 vilka bildar bas i den biologiska produktionskedjan.  
  
 Effekter av klimatförändringar på primärproducenterna påverkar  
  
 därför hela det pelagiska ekosystemets struktur och funktion.  
  
 Djurplankton utgör en heterogen grupp både taxonomiskt, funktionellt  
  
 och storleksmässigt, de utgör födolänken mellan primärproducenter  
  
 och högre näringsled, till exempel mot fisk och fåglar.  
  
 Det mest osäkra i konsekvensanalysen är att bedöma samverkanseffekterna  
  
 av förändringar i olika miljövariabler och att ta  
  
 hänsyn till möjliga anpassningar hos organismer i tidsperspektiv på  
  
 många tiotals år. Den första aspekten har vi prövat att ta hänsyn till  
  
 medan långsiktig anpassning inte alls har kunnat beaktas i våra  
  
 värderingar.  
  
 Baserad på en holistisk ansats skulle den näringsvävsstruktur  
  
 och funktion som vi idag ser i Bottenviken och Bottenhavet förskjutas  
  
 åt söder, varvid de framtida förhållanden i Egentliga 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 21  
  
 Östersjön mer skulle påminna om de som idag råder i Bottenhavet.  
  
 Den drastiskt minskade salthalten skulle i sig medföra att många  
  
 arter med marint ursprung försvinner. Rikedomen på marina arter  
  
 skulle därvid reduceras betydligt, något som redan idag indikeras av  
  
 en mycket markant nedgången i antal marina arter vi finner i en  
  
 gradient från Västerhavet genom egentliga Östersjön och Bottenhavet  
  
 upp till Bottenviken.  
  
 Den ökande inblandningen av fosforfattigt sötvatten från  
  
 älvarna i norr kommer troligen att påverka hela Östersjön, där  
  
 primärproduktionen blir fosforbegränsad och minskar. En bidragande  
  
 orsak till minskningen är också sänkning av täthetssprångskiktet  
  
 och ökat tillflöde av humusämnen som båda försämrar  
  
 ljusklimatet. Bakterieproduktionen påverkas däremot inte negativt,  
  
 vilket innebär att Östersjön kan utvecklas till en nettoproducent av  
  
 koldioxid. Näringsväven får härvid större inslag av närsaltsregenerering  
  
 i vattenmassan, och därmed mindre nyproduktion av  
  
 organiskt material samt minskad sedimentation. Den minskade  
  
 sedimentationen av organiskt material leder i sin tur till minskad  
  
 födotillgång för bottenlevande djur.  
  
 Scenariet ovan innebär att den basala produktionen (växtplankton  
  
 och bakterier) blir mer bakteriebaserad. Eftersom bakteriebaserade  
  
 näringsvävar är längre än växtplanktonbaserade näringsvävar,  
  
 kommer större energi- och materialförluster att ske, och  
  
 produktionen av både djurplankton och fisk kommer då att  
  
 minska.  
  
 En annan viktig potentiell effekt av den genomsnittliga  
  
 temperaturhöjningen är att produktionscykeln av växtplankton och  
  
 djurplankton påverkas olika. Västplanktonutvecklingen påverkas  
  
 bara marginellt medan produktionen av hoppkräftor, som är den  
  
 dominerande djurplanktongruppen, utvecklas mycket snabbare vid  
  
 högre temperatur. Resultatet blir en tidsförskjutning, s.k. mismatch,  
  
 mellan växtplankton och djurplankton, som i slutänden ger  
  
 en försämrad överlevnad av fisklarver på grund av svält. I ett längre  
  
 tidsperspektiv (många år) är det emellertid troligt att anpassningar  
  
 kan ske som minskar sådana effekter.  
  
 I zooplanktonsamhället förväntas en förskjutning i dominansförhållandena,  
  
 från hoppkräftor idag mot hinnkräftor och hjuldjur i  
  
 ett varmare hav. Vidare kommer några nyckelarter som idag utgör  
  
 viktig föda för sill och skarpsill att försvinna. Om inte fisken kan  
  
 förändra sitt bytesval kan kraftigt negativa effekter på fiskproduktionen  
  
 förväntas. Salthaltsminskningen gör också att torsken 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 22  
  
 inte kommer att kunna föröka sig i Östersjön. Torsken har utgjort  
  
 den dominerande toppredatorn i Egentliga Östersjön, varför denna  
  
 förändring kommer att kraftigt påverka födovävens struktur och  
  
 form. Minskad predation av torsk på sill och skarpsill ger utrymme  
  
 för populationstillväxt hos dessa två arter och därmed ökad  
  
 nedbetning av djurplankton.  
  
 Födobegränsningen för planktonätande fisk kan därmed medföra  
  
 sämre kondition hos skarpsill, med negativ påverkan på bland  
  
 annat reproduktionen hos de alkfåglar som har skarpsill som viktigt  
  
 födobjekt. Detta innebär också att djurplanktonmängden hålls på  
  
 en konstant låg nivå och att nedbetningen av växtplankton därför  
  
 blir låg. I ett sådant tillstånd kan vi förvänta oss stabilt hög täthet  
  
 av planktonalger, men relativt låg produktion under sommaren.  
  
 Blågrönalger förväntas bli talrika, med åtföljande dåligt siktdjup i  
  
 vattenmassan.  
  
 8 Inverkan av klimateffekter på tillförsel och omsättning av  
  
 miljögifter  
  
 Brown från Institutionen för tillämpad miljövetenskap vid  
  
 Stockholms universitet, presenterade slutsatserna av modellkörningar  
  
 med en modell för miljögifter.  
  
 I detta projekt undersökte vi hur framtida förutsägelser för  
  
 variationen i tre klimatförändringsparametrar, temperatur, vindhastighet  
  
 och nederbörd framtagna med klimatmodeller, kommer att  
  
 påverka massfördelningen och flödena av tre utvalda ämnen (PCB  
  
 28, PCB 180 och gamma-HCH) I Östersjöregionen. Effekten av  
  
 variationen i de tre klimatförändringsvariablerna på fördelningen av  
  
 de utvalda ämnena studerades genom att använda POPCYCLING  
  
 Baltic modellen. Två utsläppsscenarier av växthusgaser med benämningarna  
  
 A2 och B2 som representerar höga respektive låga CO2  
  
 utsläpp mellan 20712100 tillsammans med historiska utgångsdata  
  
 användes i ett jämförande syfte. Resultaten visade att de tre  
  
 klimatvariablerna hade en inbördes motverkande effekt på beteendet  
  
 av de tre utvalda ämnena så att inga tydliga uppgående eller  
  
 nedgående trender kunde observeras mellan utgångsobservationen  
  
 och de två klimatscenarierna. Andra parametrar som inte inkluderades  
  
 i denna studie såsom variationer i fraktionen organiskt kol, i  
  
 salinitet, primärproduktion, inflöde av näringsämnen och näringsvävstruktur  
  
 kommer troligen att påverka kemikaliers uppträdande 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 23  
  
 och exponering. Grundat på vår erfarenhet, förespråkar vi dock  
  
 försiktighet i framtida försök att utföra modellsimuleringar med ett  
  
 större antal miljövariabler. Det förefaller oförståndigt att kombinera  
  
 osäkra och varierande klimatparametrar med den osäkerhet  
  
 som medföljer simuleringar av kemikaliers fördelning, särskilt då  
  
 resultaten från denna studie indikerar att organiska föreningars  
  
 beteende i miljön påverkas mycket lite av klimatförändringar. Man  
  
 bör ha i åtanke att andra effekter av klimatförändringar (höjning av  
  
 havsnivån, abitatförändringar osv.) troligtvis kommer att medföra  
  
 mer betydande konsekvenser än subtila förändringar i kemikaliers  
  
 transport och fördelning.  
  
 9 Slutsatser från diskussionen  
  
  Om ECHAM4-modellens scenarier slår in blir förändringarna i  
  
 Östersjöns miljö och ekosystem dramatiska. Den salthalt vi har  
  
 nu i Norra Kvarken kommer att återfinnas i Bornholmsdjupet.  
  
 Limniska miljöer ersätter då marina miljöer, torsken försvinner  
  
 med stora konsekvenser för hela det marina ekosystemet.  
  
  ECHAM4-modellen är tämligen extrem vad gäller nederbörd  
  
 och vind. HadAM3-modellens scenarier skulle ge andra, mildare  
  
 effekter främst förskjutningar mellan kall- och varmvattenarter.  
  
  Förändringen av kväve- och fosforbelastningen blir troligen  
  
 måttlig, på grund av ökad retention i avrinningsområdena.  
  
 Modellresultat tyder på att fosforhalterna minskar något medan  
  
 kvävehalterna ökar något i egentliga Östersjön vid en klimatförändring.  
  
  Omvärldsfaktorer kan betyda mer än klimatförändringar, strukturrationalisering  
  
 i jordbruket en viktig faktor, ökad intensitet i  
  
 jordbruket och minskade fosforutsläpp från punktkällor är  
  
 troliga effekter.  
  
  En minskad fosfortillgång skulle kunna minska algblomningar  
  
 av cyanobakterier. Å andra sidan så leder en höjning av  
  
 temperaturen till ökad blomning. Modellresultat tyder på  
  
 ökningar i de södra delarna av egentliga Östersjön. Limniska  
  
 algblomningsformer kan öka om utsötningen går långt. 
  
 Bilaga B 33 SOU 2007:60  
  
 24  
  
  Grumling i havet kan ge påverkan på produktionen och  
  
 fiskbestånden i havet med stora socioekonomiska konsekvenser,  
  
 framför allt påverkas fiske, turism (och algblomning).  
  
  Kolhalten i sediment ökar kraftigt medan den totala sedimentationen  
  
 minskar.  
  
 10 Sammanfattande slutsatser  
  
 Många intressanta resultat och synpunkter kom fram under  
  
 seminariet. Flera resultat var dock preliminära och slutsatserna var  
  
 delvis motstridiga. Det är uppenbart det behövs en mer sammanhållen  
  
 och fördjupad ansats för att få fram ett mer robust underlag.  
  
 En fortsatt forskning är därför högprioriterad.  
  
 11 Rapporter  
  
 Följande rapporter har hittills tagits fram inom Naturvårdsverkets  
  
 projekt till stöd för Klimat- och sårbarhetsutredningen.  
  
 1. Inverkan av klimatförändringar på utflödet av växtnäringsämnen  
  
 från Sverige till Östersjön  
  
 West och Robinson  
  
 Avdelningen för statistik, Institutionen för datavetenskap,  
  
 Linköpings Universitet  
  
 2007-06-30  
  
 2. Konsekvenser för Östersjöns biologi av förändrat klimat under  
  
 21:a århundradet  
  
 Phillips, Owen, Harrell och Wallace  
  
 Henry  
  
 Anderson och Institutionen för Ekologi,  
  
 Miljö och Geovetenskap, Umeå Universitet  
  
 2Systemekologiska Institutionen, Stockholms Universitet  
  
 2007-06-29 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 33  
  
 25  
  
 3. The effect of variation in climate change parameters on the fate  
  
 of organic pollutants in the Baltic Sea environment.  
  
 Eric Nfon and Ian.T. Cousins  
  
 Institutionen för tillämpad miljövetenskap (ITM), Stockhoms  
  
 Universitet  
  
 Juni 2007 
  
 Bilaga B 34  
  
 Hälsoeffekter av en klimatförändring i  
  
 Sverige  
  
 En nationell utvärdering av hälsokonsekvenser hos  
  
 människa och djur. Risker, anpassningsbehov och  
  
 kostnader  
  
 Stockholms universitet, Thomas  
  
 Statens veterinärmedicinska anstalt, Welch  
  
 Smittskyddsinstitutet, Powell  
  
 Underlagsrapport utarbetad för Klimat- och sårbarhetsutredningen,  
  
 2007-06-11 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 Förord och tack................................................................................... 7  
  
 Sammanfattande slutsatser och anpassningsåtgärder........................ 8  
  
 Generellt om anpassningsåtgärder ..................................................... 9  
  
 Hälsoeffekter av extrema temperaturer........................................... 10  
  
 Hälsoeffekter av ändrad luftkvalitet ................................................ 12  
  
 Utomhusluft............................................................................. 12  
  
 Pollenallergier.................................................................................... 13  
  
 Inomhusluft....................................................................................... 13  
  
 Hälsoeffekter av översvämningar, stormar, ras och skred.............. 14  
  
 Hälsoeffekter av påverkan på vattenflöden och vattenkvalitet ...... 15  
  
 Utomhusbadvatten ........................................................................... 16  
  
 Hälsoeffekter av påverkan på livsmedel och djurfoder................... 17  
  
 Ändrade smittspridningsmönster och ändrad risk för  
  
 infektionssjukdomar ......................................................................... 18  
  
 Riskbedömningar, infektionssjukdomar ................................ 19  
  
 1 Inledning................................................................... 24  
  
 1.1 Mekanismer bakom hälsokonsekvenser av en  
  
 klimatförändring ...................................................................... 26  
  
 1.1.1 Människa ....................................................................... 26  
  
 1.1.2 Husdjur, vilt och fisk.................................................... 27  
  
 1.2 Hälsotillståndet i Sverige idag – människa ............................. 30  
  
 1.3 Dagens djurhållning och hälsotillstånd hos husdjur, vilt  
  
 och fisk ..................................................................................... 36 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 4  
  
 2 Hälsoeffekter av extrema temperaturer..........................45  
  
 2.1 Höga temperaturer – värmeböljor .......................................45  
  
 2.1.1 Direkta effekter av värme på dödligheten hos  
  
 människa........................................................................46  
  
 2.1.2 Svensk fallstudie I .........................................................47  
  
 2.1.3 Fallstudie II: Beräknad förändring av antal  
  
 dödsfall i Stockholm om sommartemperaturen  
  
 stiger ..............................................................................50  
  
 2.2 Låga temperaturer – köldknäppar........................................54  
  
 2.2.1 Människa........................................................................54  
  
 2.2.2 Djur................................................................................55  
  
 3 Hälsoeffekter av ändrad luftkvalitet ..............................55  
  
 3.1 Utomhusluft .............................................................................55  
  
 3.1.1 Marknära ozon och partiklar........................................56  
  
 3.1.2 Pollenallergier................................................................60  
  
 3.2 Inomhusluft ..............................................................................67  
  
 3.2.1 Inomhustemperaturer...................................................67  
  
 3.2.2 Fukt, mögel och kvalster ..............................................68  
  
 4 Hälsoeffekter av översvämningar, stormar och ändrade  
  
 vattenflöden...............................................................69  
  
 4.1 Direkta effekter av extrema väderrelaterade händelser..........70  
  
 4.2 Långsiktiga konsekvenser samt effekter av läckage ...............72  
  
 5 Hälsoeffekter av klimatets påverkan på vattentillgång  
  
 och vattenkvalitet .......................................................79  
  
 5.1 Vattentillgång ...........................................................................80  
  
 5.2 Dricksvattenskvalitet ...............................................................81  
  
 5.3 Badvattenkvalitet......................................................................86  
  
 6 Hälsoeffekter av klimatets påverkan på foder och  
  
 livsmedel ...................................................................92  
  
 6.1 Foder .........................................................................................92 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 5  
  
 6.2 Livsmedel.................................................................................. 93  
  
 6.3 Svensk fallstudie: VTEC O157 utbrott från lokalt odlad  
  
 sallad sommaren 2005 .............................................................. 97  
  
 7 Hälsoeffekter av klimatets ekosystemspåverkan ............. 99  
  
 7.1 Vektorburna sjukdomar ........................................................ 104  
  
 7.2 Fisk ......................................................................................... 109  
  
 7.3 Renskötsel .............................................................................. 111  
  
 7.4 Vilt .......................................................................................... 112  
  
 8 Infektionssjukdomar som har en känd eller misstänkt  
  
 koppling till en klimatförändring ................................ 113  
  
 8.1 Infektioner som drabbar enbart människa ........................... 113  
  
 8.2 Zoonoser................................................................................. 119  
  
 8.3 Infektioner som drabbar enbart djur .................................... 139  
  
 8.4 Toxinförgiftningar ................................................................. 143  
  
 9 Ordlista ................................................................... 148  
  
 10 Referenser............................................................... 149 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 6 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 7  
  
 Förord och tack  
  
 Denna rapport är den första nationella utvärderingen av en klimatförändrings  
  
 påverkan på människors och djurs hälsa i Sverige  
  
 under 2000-talet. Rapporten har framtagits på uppdrag av regeringens  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredning vilken haft som uppgift att  
  
 utreda effekterna av klimatförändringar i Sverige och hur samhällets  
  
 sårbarhet för dessa kan minskas (Dir 2005:80).  
  
 Thomas (Stockholms universitet) har varit huvudansvarig  
  
 för sammanställningen av rapporten. Welch (Statens  
  
 veterinärmedicinska anstalt) har ansvarat för de veterinärmedicinska  
  
 aspekterna, och Powell (Smittskyddsinstitutet)  
  
 för smittspridningsavsnitten.  
  
 Följande personer har bidragit till texterna om infektiösa sjukdomar  
  
 (översvämningar, vatten, foder- livsmedel, ekosystem,):  
  
 Cooper, Henson och Raymond (Smittskyddsinsitutet),  
  
 Zhang (Livsmedelsverket) och från  
  
 Statens veterinärmedicinska anstalt: Johnson, Dawson,  
  
 Thomas, Johnson, Lopez, Mullen, Rodgers, Burton, Mayo,  
  
 Mcbride, Brown, Davies, Reed, Clark, Turner. Simmons och Butler  
  
 Rocklöv (Umeå universitet) skrev kapitlet om extrema temperaturer,  
  
 och Valentin Fortescu och Williams (SMHI)  
  
 bidrog till luftföroreningsavsnittet. Beck (Lunds universitet)  
  
 bidrog med modelleringar om klimatförändring-pollenproducerande  
  
 arter.  
  
 Rapporten bygger på klimatmodeller framtagna av Rossbycentret  
  
 på SMHI, Norrköping. Kontaktpersoner har varit Rodriguez  
  
 Lewis och Orr.  
  
 Författarna tackar följande personer för sakgranskning och värdefulla  
  
 kommentarer under arbetets gång:  
  
 Watts (Uppsala universitet), Brown (Göteborgs  
  
 universitet), Simmons (MittSverige Vatten), Zamora  
  
 (Norrvatten), Stewart (Naturvårdsverket), Marquez  
  
 (SGU), Ayala (Socialstyrelsen), Gesa Weyhenmeyer  
  
 (Sveriges Lantbruksuniversitet), Salinas (Folkhälsoinstitutet),  
  
 Griffith (Socialstyrelsen), Garcia (tidigare Huddinge  
  
 universitetssjukhus), Whitehead (Stockholms universitet), Ward (Danmarks tekniska universitet), Brown (Umeå  
  
 universitet, Infektionskliniken i Kalmar), Harvey 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 (utredningssekretariatet) och Fowler (Klimat- och sårbarhetsutredningens  
  
 huvudsekreterare).  
  
 Sammanfattande slutsatser och anpassningsåtgärder  
  
 Globalt sett märks redan effekter av en klimatförändring. Ett flertal  
  
 arter har ändrat sina utbredningar eller beteenden (IPCC 2007) och  
  
 svåra konsekvenser av extrema väderrelaterade händelser runtom på  
  
 jordklotet har blivit alltmer vanligt förekommande. Även Sverige  
  
 har noterat klimatrelaterade förändringar som också har gett konsekvenser  
  
 för människors och djurs hälsa, t.ex. en ökande nordlig  
  
 utbredning av sjukdomsspridande fästingar.  
  
 Hur stora hälsokonsekvenserna blir av ett ändrat klimat i framtiden  
  
 beror på ett flertal faktorer där bl.a. sårbarheten hos lokala  
  
 ekosystem, hos lokalbefolkningen och hos samhället är avgörande.  
  
 Effekterna av ett ändrat klimat kommer många gånger att läggas  
  
 samman med annan påverkan eller kan komma att förstärka eller  
  
 försvaga effekterna av andra mänskliga aktiviteter. De största hälsokonsekvenserna  
  
 kommer att drabba de fattiga länderna på grund  
  
 av deras utsatthet och svårighet att anpassa sig till klimatrelaterade  
  
 effekter.  
  
 Men även Sverige kommer att drabbas av effekter av en klimatförändring  
  
 även om vi kan dämpa konsekvenserna betydligt genom  
  
 riktade åtgärder och anpassningsstrategier. I och med att Sverige  
  
 idag är så väl anpassade till ett kallt klimat kommer ett flertal sektorer  
  
 i samhället behöva ses över och en hel del investeringar kommer  
  
 att bli nödvändiga inom den närmaste framtiden.  
  
 Sverige kommer att uppleva en markant förändring av årstidernas  
  
 klimat under 2000-talet. Det är framförallt vintrarna som blir  
  
 varmare och kortare. Kvarliggande snömängder minskar betydligt,  
  
 speciellt längs Norrlandskusten och i Svealand. Under IPCC:s  
  
 utsläppsscenarie A2 får allra sydligaste spetsen av Sverige under de  
  
 sista decennierna av detta sekel vintermedeltemperaturer motsvarande  
  
 de som idag förekommer i Sydeuropa och på franska Atlantkusten.  
  
 Syd- och Mellansverige får vinterklimat motsvarande  
  
 dagens i Centraleuropa och Danmark. Större delen av Norrland får  
  
 vintermedeltemperaturer motsvarande södra och mellersta Sverige i  
  
 dagens klimat, förutom nordliga delen av fjällkedjan som får vinterklimat  
  
 som övriga Norrland har idag. Vårarna kommer tidigare i  
  
 hela landet och medeltemperaturerna stiger mer under vårsäsongen 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 9  
  
 än under hösten. Klimatzonerna flyttas och växtsäsongen förlängs  
  
 med en till två månader, i de sydligaste delarna med upp till tre  
  
 månader. Somrarna blir också varmare men temperaturstegringen  
  
 blir inte lika hög som under resten av året. Under IPCC:s utsläppsscenarie  
  
 A2 får hela Sverige utom Norrlands inland och fjälltrakter  
  
 sommarmedeltemperaturer motsvarande Centraleuropas idag,  
  
 medan inlandet och fjälltrakterna får temperaturer som resten av  
  
 landet har idag.  
  
 Extremtemperaturerna kommer att ändras. Köldknäpparna blir  
  
 färre och mindre uttalade i hela landet medan värmeböljorna kommer  
  
 oftare och blir intensivare, framförallt i landets södra delar.  
  
 Nederbördsmängden kommer att öka i hela landet under hela året  
  
 förutom sommartid i de södra delarna där de minskar. Intensivare  
  
 skyfall är att vänta i hela landet (även sommartid i syd) och detta  
  
 ökar risken för översvämningar. Däremot ger minskande snömängder  
  
 färre episoder av vårfloder i samband med snösmältning.  
  
 Hälsokonsekvenser för både människa och djur av ett ändrat  
  
 klimat kommer för Sveriges del innebära att ett skifte måste ske  
  
 från anpassning med fokus framförallt på ett kallt vinterklimat till  
  
 att omfatta också ett varmt sommarhalvårsklimat och en ökad  
  
 förekomst av extrema väderrelaterade händelser.  
  
 En alltmer åldrande befolkning kommer att skapa en större  
  
 känslig grupp. Äldre har t.ex. högre risk för att insjukna i vissa  
  
 infektionssjukdomar (som legionellainfektion, badsårsfeber) och är  
  
 känsligare för effekter av extrema temperaturer.  
  
 Generellt om anpassningsåtgärder  
  
  MILJÖMÅL: Effekter av en klimatförändring bör beaktas vid  
  
 arbete med olika miljömål  
  
  INFORMATION: Ett i denna rapport genomgående återkommande  
  
 åtgärdsbehov är information. Beroende på hälsoeffekt  
  
 och typ av åtgärd bör information riktas till allmänheten, riskgrupper  
  
 och andra känsliga grupper, och/eller till åtgärdande  
  
 grupper och myndigheter. Framtagande av en lärobok om klimat  
  
 och hälsoeffekter i Sverige, byggd på denna rapport, rekommenderas.  
  
  TIDIGA VARNINGSSYSTEM: För vissa ökande klimatrelaterade  
  
 problem finns redan existerande varningssystem som 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 storm- och översvämningsvarningar, och algblomningsrisk.  
  
 Pollenhaltsinformation bör utvecklas och gälla hela landet. Nytillkomna  
  
 risker skapar behov av ytterligare varningssystem,  
  
 bl.a. för värmeböljor och knottinvasion (djurhållningen).  
  
  FORSKNING- OCH UTVECKLINGSBEHOV, FoU: Satsning  
  
 på tvärvetenskaplig forskning kommer att behövas alltmer  
  
 för att kunna förstå och komma med lösningar till många av de  
  
 klimatinducerade konsekvenserna.  
  
  ÖVERVAKNING: Övervakning av vissa nyckelfaktorer möjliggör  
  
 att man tidigt kan fånga en förändringstrend, t.ex. att en  
  
 sjukdom håller på att ändra utbredning eller att nya sjukdomar  
  
 har börjat spridas. Exempel på nyckelfaktorer är temperaturer  
  
 (luft eller vatten), dödlighetens årstidsmönster, nya infektionsutbrott  
  
 (primärvården/SMI), eller s.k. nyckelarter (för vissa  
  
 vektorburna sjukdomar).  
  
 Hälsoeffekter av extrema temperaturer  
  
 Extrem värme medför olika stora risker för olika individer beroende  
  
 på deras hälsotillstånd. Det är framförallt äldre personer som  
  
 löper stor risk, och det är denna grupp som uppvisar flest antal  
  
 dödsfall i samband med en värmebölja. Sjukdomar som ger särskild  
  
 känslighet för värme är främst hjärt- och kärlsjukdom, lungsjukdom  
  
 och försämrad njurfunktion. Vissa läkemedel kan också förändra  
  
 värmereglering, cirkulation och vätskebalans, särskilt betablockerare  
  
 (hjärtmedicin) och vätskedrivande mediciner. Psykiska  
  
 funktionshinder, inklusive demenssjukdomar, kan medföra att man  
  
 inte uppfattar riskerna med värmen.  
  
 Beroende på dagens klimat och på lokal anpassning är den ur  
  
 hälsosynpunkt (dvs., i detta fall det lägsta antalet dödsfall) optimala  
  
 temperaturen olika för olika delar av världen. I Finland är den  
  
 optimala temperaturen beräknad till 14°C, i London c:a 20°C, i  
  
 Aten c:a 25°C medan Oslo och Stockholm i dagsläget uppvisar 11– 
  
 12°C som optimalt temperaturintervall.  
  
 Perioder med höga temperaturer förväntas bli vanligare och mer  
  
 intensiva i Sverige. Problemet förstärks av att nätterna inte heller  
  
 erbjuder svalka, antalet s.k. tropiska nätter kommer att öka, framförallt  
  
 i de södra delarna av landet. En tydligt ökad dödlighet har  
  
 iakttagits redan efter 2 dagars ihållande värme. I Sverige har nega 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 11  
  
 tiva hälsoeffekter, inklusive dödsfall, noterats vid temperaturstegringar  
  
 som är betydligt lägre än motsvarande på kontinenten.  
  
 Beräkningar (Forsberg  Rocklöv opublic.) visar att 1 grads  
  
 ökning av sommarmedeltemperaturen i Stockholm skulle innebära  
  
 en ökning av antalet dödsfall med 1,2 procent medan 4 graders  
  
 sommarmedeltemperatur ökning ger 5,3 procent fler dödsfall än  
  
 normalt under perioden. Vid framtida värmeböljor med högre temperaturer  
  
 än vi hittills varit vana vid i landet kan effekterna komma  
  
 att bli mer dramatiska än vad befintliga data idag förutsäger. Detta  
  
 var fallet då Europa drabbades av en svår värmebölja i augusti 2003  
  
 och mer än 33 000 personer beräknats ha avlidit som en direkt följd  
  
 av värmen, ett antal som inte kunde förutsägas av normaldata.  
  
 Frankrike, som drabbades värst, införde redan året därefter ett  
  
 tidigtvarningssystem där meteorologiska prognoser kopplades  
  
 direkt till hälso- och sjukvårdsresurser. USA har noterat markant  
  
 lägre antal dödsfall i områden med effektiv kylning inomhus.  
  
 Djurhållningen är speciellt känslig för höga inomhustemperaturer  
  
 och t.ex. fjäderfä kan börja dö redan inom någon timme ifall  
  
 ventilationen fallerar under en varm period.  
  
 Kyla är också förknippat med dödsfall och hälsoeffekter. Ett  
  
 mildare vinterklimat i Sverige, med färre s.k. köldknäppar kommer  
  
 att innebära positiva effekter med en minskning av antalet direkt  
  
 köldrelaterade dödsfall och förfrysningar hos både människor och  
  
 djur. Mildare vintrar bidrar också till att minska antalet episoder  
  
 med försämring hos personer med kärlkramp, kroniska hjärt- och  
  
 lungsjukdomar samt reumatiska besvär.  
  
 Anpassningsåtgärder  
  
  Någon form av kylning (genom fjärrkyla, luftkonditionering  
  
 etc.) eller solavskärmning (markiser, etc.) bör snarast införas på  
  
 sjukhus, sjukhem och äldreboende så att inomhustemperaturer  
  
 kan hållas inom rimliga värden även om det blir en värmebölja.  
  
 o Kylningsmöjligheter på akut-, intensiv- och hjärtavdelningar  
  
 bör införas som standard över hela landet.  
  
  Beredskapen vid värmeböljor bör ses över och känsliga grupper  
  
 bör identifieras. Exempelvis bör handlingsplan utarbetas hur  
  
 t.ex. hemtjänst kan hjälpa utsätta grupper i samband med en  
  
 värmebölja. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 12  
  
  Behovet av kylning bör inventeras för arbetsplatser så att  
  
 arbetsmiljörekommendationer kan hållas.  
  
  Vid planering av bebyggelse bör även temperatureffekter sommartid  
  
 beaktas.  
  
  FoU behov: Det behövs mer forskning för att ta fram vilka  
  
 meteorologiska variabler som bäst uttrycker riskförändring i  
  
 olika delar av landet, och vilka diagnoser och omständigheter  
  
 som karakteriserar högriskindivider.  
  
  FoU: Ett tidigt varningssystem motsvarande det som infördes i  
  
 Frankrike i juni 2004 men skräddarsytt utifrån svenska förhållanden.  
  
  Generellt sett innebär ökade utomhustemperaturer året runt i  
  
 Sverige lägre energiförbrukning för uppvärmning, men en ökad  
  
 kostnad för kylning av t.ex. arbetslokaler, vårdavdelningar och  
  
 äldreboenden.  
  
 Hälsoeffekter av ändrad luftkvalitet  
  
 Utomhusluft  
  
 Modelleringsstudier (Engardt  Foltescu 2007) pekar på att halterna  
  
 av marknära ozon och sekundära oorganiska partiklar (SIA)  
  
 inte kommer att förändras nämnvärt i Sverige p.g.a. förändringar i  
  
 klimatet.  
  
 Förändringar i ozonkoncentrationen p.g.a. förändringar i  
  
 Europas emissioner av ozongenererande ämnen och förändringar i  
  
 den hemisfäriska bakgrunden (resultatet av amerikanska och asiatiska  
  
 emissioner) är av samma storleksordning. I södra och centrala  
  
 Europa verkar förändringen av ozon och SIA p.g.a. klimatförändringar  
  
 överskugga förändringar i halter p.g.a. planerade utsläppsändringar.  
  
 Notera dock att klimatsimuleringarna är behäftade med  
  
 stora osäkerheter och bygger på ett antal antaganden.  
  
 Modellsimuleringarna antyder att partikelhalterna i södra  
  
 Sverige (vid oförändrade emissioner och bakgrundshalter) kan  
  
 komma att öka måttligt med upp till 2 procent per decennium  
  
 under vår och sommar p.g.a. ökad atmosfärisk livslängd av atmosfäriska  
  
 partiklar – vilket är en följd av minskad urtvättning i bildningsområdena  
  
 i kontinentala Europa. De nordliga delarna av landet  
  
 uppvisar dock minskande halter under alla årstider. När det  
  
 gäller marknära ozon kan södra Sverige möjligen få en svag ökning 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 13  
  
 av ozonhalterna under vår, sommar och höst medan de norra  
  
 delarna av landet bör vänta sig minskade halter.  
  
 Pollenallergier  
  
 I Sverige är c:a 15–20 procent av unga vuxna allergiska mot pollen.  
  
 Gräs, gråbo samt lövträd, framförallt björk, al och hassel orsakar de  
  
 flesta pollenallergierna. Svenska modeller (Koca et al. 2006) som  
  
 visar klimatets framtida påverkan på förändring i biomassa pekar på  
  
 att lövträden kommer att gynnas i förhållande till barrträd i blandbestånd,  
  
 dock spelar lokal markanvändning och skogsbruket en  
  
 avgörande roll för förekomsten. Den geografiska utbredningen av  
  
 pollenproducerande arter kommer att ändras när klimatet förändras.  
  
 Nya arter kan komma in söderifrån och nya artkombinationer  
  
 kan uppstå. Intensiteten och säsongsinsjuknandet i pollenallergier  
  
 kommer att ändras i hela landet.  
  
 Anpassningsåtgärder  
  
  Effekter av en klimatförändring bör beaktas vid arbete med  
  
 olika miljömål, exempelvis miljömålet Frisk Luft som Naturvårdsverket  
  
 ansvarar för.  
  
  Varningssystem för pollenkoncentrationer kan behöva utökas  
  
 och gälla hela landet.  
  
  FoU behov: Mer kunskap om klimatets inverkan på halterna av  
  
 marknära ozon, partiklar, och pollen i olika delar av Sverige  
  
 behövs för förbättrade sårbarhetsbedömningar.  
  
 Inomhusluft  
  
 Sverige har tillsammans med övriga Nordiska länder (och Kanada)  
  
 världens tätaste bostäder. En ökning av utomhustemperaturen  
  
 kommer att betyda en ökad fuktbelastning inomhus, vilket kan  
  
 medföra mer mikrobiell belastning och mer husdammskvalster.  
  
 Detta, tillsammans med effekter av ökad nederbörd och frekventare  
  
 översvämningar ökar risken för mögel- respektive kvalsterallergier.  
  
 I djurstallar kan djurens hälsa, liksom lagringen av torra  
  
 fodermedel, påverkas negativt av ökade fukt- och mögelhalter. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 14  
  
 Anpassningsåtgärder  
  
  Behovet av att använda material i bostäder och arbetsplatser  
  
 som är anpassade till en klimatförändring bör ses över i  
  
 områden där problem med fukt kan komma att öka. Se också  
  
 rapport från Boverket, 2007 för Klimat- och sårbarhetsutredningen.  
  
  FoU behov: Djurstallars utformning (byggnormer/konstruktioner)  
  
 och ventilation vid ett varmare och fuktigare klimat  
  
 behöver ses över.  
  
 Hälsoeffekter av översvämningar, stormar, ras och skred  
  
 Extrema väderhändelser som stormar och översvämningar eventuellt  
  
 med åtföljande ras och skred kan skapa problem med allt från  
  
 personolyckor till avbrott i el- och vattenförsörjning och ge effekter  
  
 på transportsidan, inklusive ambulansverksamheten, liksom  
  
 lamslå funktioner som hemtjänst och sjukvårdssektorn.  
  
 Risken för infektionssjukdomar ökar i efterförloppet av en  
  
 översvämning, till exempel genom otillräcklig nedkylning av livsmedel  
  
 p.g.a. elavbrott eller p.g.a. inläckage av smittämnen i dricks och  
  
 ytvatten. En mindre risk för vattenburen exponering för  
  
 kemiska ämnen kan också uppstå p.g.a. läckage från industrimark,  
  
 gamla deponier och serviceanläggningar. Psykologiska effekter  
  
 förekommer ofta i efterförloppet av större katastrofer.  
  
 Utegående djur är utsatta för skador och olyckor vid stormar  
  
 m.m., t.ex. genom att de riskerar att komma lösa när stängsel förstörs  
  
 av fallande träd eller av översvämningar. Avbrott i transportsektorn  
  
 skapar stora problem för djurägarna. Strömavbrott och  
  
 problem med vattenförsörjning kan leda till svåra följder för djur  
  
 som hålls inomhus. Ventilationsstopp under varma sommardagar  
  
 kan ge många dödsfall främst i fjäderfäbesättningar. Stora kostnader  
  
 både i form av intäktsförluster av akuta åtgärdsbehov är att  
  
 vänta om inga mer långsiktiga anpassningsåtgärder vidtas.  
  
 Lokalt finns en mindre risk för att ras och skred skulle kunna  
  
 frilägga gamla kemiskttoxiska deponier liksom nedgrävda antraxsmittade  
  
 (mjältbrand) djurkadaver. Det senare skapar framförallt  
  
 smittorisk för i området utegående djur men även människor kan  
  
 komma att utsättas för smitta. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 15  
  
 Översvämningar kan bidra till att stora mängder insekter kläcks.  
  
 Knottinvasion orsakar stora förluster bland utegående djur som  
  
 inte har möjlighet att undkomma.  
  
 Anpassningsåtgärder  
  
  Förutom sedvanliga åtgärder vid svåra översvämningar, ras,  
  
 skred och stormar (Räddningsverket, säkra el- och vattenförsörjning,  
  
 kommunikation och transportsidan, information till  
  
 allmänheten, etc.) bör fokus ligga på känsliga grupper. Ensamboende  
  
 äldre liksom fysiskt och psykiskt handikappade bör  
  
 aktivt uppsökas.  
  
  Samhället bör vara förberett på fler och intensivare väderrelaterade  
  
 extremer. Beredskapen ska ökas för dricksvattendistribuering  
  
 när sådan behövs, framförallt till djurhållningen, och uppsökande  
  
 verksamhet insättas för att nå känsliga grupper.  
  
  Eventuellt bör varningssystem utvecklas för stormar, översvämningar  
  
 och knottinvasion där varningar går direkt till djurägare  
  
 som löper stor risk. Ansvarsförhållanden bör klargöras.  
  
  Förebyggande åtgärder som reservelkraft, etc. bör införas i  
  
 större omfattning i djurhållningen.  
  
  Eventuellt bör djurhållning modifieras i katastrofbenägna  
  
 områden – t.ex. att inte hålla många djur från olika besättningar  
  
 på sambeten utan möjlighet att ta in djuren t.ex. vid en knottinvasion.  
  
  Det finns behov av att vidare kartlägga antraxgravar för att få  
  
 en heltäckande nationell riskkarta.  
  
 Hälsoeffekter av påverkan på vattenflöden och  
  
 vattenkvalitet  
  
 Ändrade vattenflöden kan medföra att avloppsvatten läcker in i  
  
 dricksvattentäkter och i ledningar. Risken för vattenburna sjukdomsutbrott  
  
 är uppenbar och kan ge stora, kostsamma konsekvenser.  
  
 De smittämnen man mest oroar sig för i sammanhanget hos  
  
 människa är Cryptosporidium, Giardia, Campylobacter, calicivirus  
  
 och VTEC (EHEC), varav den senare vanligen ger de allvarligaste  
  
 sjukdomssymtomen. Kostnaderna för ett ökat behov av avskiljning/inaktivering  
  
 av mikroorganismer i vattenverk har uppskattats 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 16  
  
 till 1 300 miljoner för perioden 2011–2040 (Dricksvattenrapporten  
  
 2007, Klimat- och sårbarhetsutredningen).  
  
 Storskalig djurhållning kräver säker tillgång på vatten. Brist på  
  
 vatten av god kvalitet kan begränsa djurhållningen i vissa områden  
  
 (ex. i sydöstra Sverige sommartid) eller lokalt på vissa platser.  
  
 Djurhållningen påverkas också av eventuell försämrad dricksvattenkvalitet,  
  
 förorenade vattenansamlingar (inklusive algtoxin) och  
  
 kontaminerade beten p.g.a. ändrade vattenflöden.  
  
 Anpassningsåtgärder  
  
  Information om risk för vattenkvalitetsförsämring till personer/djurägare  
  
 med enskilda vattentäkter (obs! sommarboende)  
  
 i riskområden.  
  
  För behov av specifika åtgärder se Dricksvattenrapporten 2007  
  
 i Klimat- och sårbarhetsutredningen.  
  
 Utomhusbadvatten  
  
 Ökade vattenflöden kan bidra till läckage av smittämnen från  
  
 avlopp och förorenade betesmarker till badplatser. Med ett ändrat  
  
 klimat kommer badsäsongen också att förlängas, människor badar  
  
 oftare, och detta i kombination med högre vattentemperaturer kan  
  
 öka risken för spridning av vissa mag-tarm bakterier, hudinfektioner  
  
 och systeminfektioner.  
  
 En för Sveriges del ny allvarlig sjukdom är badsårfeber (som kan  
  
 ge blodförgiftning hos nedsatta personer, med hög risk för dödsfall).  
  
 Dessa smittämnen (vibrioner) finns i svenska vatten men tillväxer  
  
 inte förrän vid vattentemperaturer på >20°C. Den optimala  
  
 salthalten för dessa vibrioner är 0,4–1,7 procent men de påträffas  
  
 även i sötvatten. Risken för badsårsfeber kommer att öka sommartid  
  
 under detta sekel.  
  
 Toxiska algblomningar uppträder i både sött och bräckt vatten.  
  
 De gynnas av högre vattentemperaturer och kan i näringsrika vatten  
  
 ge upphov till hälsovådliga koncentrationer. Dock råder idag en  
  
 viss osäkerhet om huruvida Östersjön, till skillnad från insjöar, kan  
  
 komma att få färre toxiska algblomningar p.g.a. en möjlig minskad  
  
 fosfortillgång. Det är framförallt småbarn och djur som riskerar att 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 17  
  
 insjukna om de badar i eller dricker av vatten med pågående skadlig  
  
 algblomning.  
  
 Anpassningsåtgärder  
  
  Noggrannare planering av badplatser med längre avstånd mellan  
  
 badande och betande djur kan minska smittrisken till människa  
  
 för vissa zoonoser, som cryptosporidiuminfektion,  
  
 campylobacterinfektion och VTEC.  
  
  Allmänheten bör ges riskinformation om badsårsfeber.  
  
 Hälsoeffekter av påverkan på livsmedel och djurfoder  
  
 Det finns en mycket stor underrapportering av matförgiftningar i  
  
 den officiella statistiken. Från olika studier har man beräknat att  
  
 mellan 338 000–500 000 personer matförgiftas varje år, till en  
  
 beräknad kostnad av åtminstone 731 miljoner SEK.  
  
 Ett varmare klimat under sommarmånaderna förväntas kunna  
  
 öka antalet matförgiftningar genom att kylar och frysar inte klarar  
  
 av att hålla föreskrivna temperaturer, att nedkylning under transporter  
  
 blir otillräcklig, eller att maten inte hanteras adekvat vid tillredning  
  
 och vid förvaring hos konsumenterna. Mikroorganismer,  
  
 som Clark, Clostridium perfringens och Salmonella,  
  
 tillväxer snabbt i många livsmedel om de inte kylförvaras.  
  
 Risken för bevattningssmitta kan komma att öka genom att  
  
 vattenflödet i markerna ökar.  
  
 Svensk livsmedelsproduktion kommer att behöva anpassa sig till  
  
 en högre temperatur och högre luftfuktighet, och till perioder med  
  
 extrem nederbörd och torka. Detta kommer att medföra ökade  
  
 kostnader och ökade krav på kvalitetsstyrning för att förhindra att  
  
 inhemska produkter orsakar en ökning av livsmedelsburna sjukdomsfall  
  
 och utbrott.  
  
 För djurfoder finns ökad risk för angrepp av mikroorganismer i  
  
 växande gröda, liksom av tillväxt i skördade fodermedel på grund av  
  
 högre temperaturer och ökad relativ luftfuktighet under lagringssäsongen  
  
 (vinterhalvåret). Större problem kan förväntas med mögelgifter  
  
 i inhemskt producerade fodermedel men också med Salmonella  
  
 i den industriella foderproduktionen. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 18  
  
 Anpassningsåtgärder  
  
  Information till konsumenterna om basal hygien samt hur livsmedel  
  
 korrekt ska hanteras vid högre temperaturer.  
  
  Åtgärder mot bevattning med kontaminerat vatten (där boskap  
  
 betat vid vattendrag som används som bevattningsskälla nedströms).  
  
  FoU behov: Foderproduktion, hantering och lagring vid ett  
  
 varmare och fuktigare klimat.  
  
  FoU behov: Smittämnens överlevnad i mark (Salmonella,  
  
 VTEC, etc.) efter föroreningar i samband med översvämningar  
  
 och mer långsamt ökade flöden. Hur lång tid bör t.ex. förlöpa  
  
 innan boskap åter kan släppas ut på förorenad betesmark?  
  
 Ändrade smittspridningsmönster och ändrad risk för  
  
 infektionssjukdomar  
  
 Förutom infektionssjukdomar som sprids via dricks-, yt- och badvatten  
  
 samt livsmedel så kommer en klimatförändring att påverka  
  
 sjukdomar som har en ekosystemsanknytning (som vektorburna  
  
 sjukdomar samt vissa sjukdomar som förekommer hos både människa  
  
 och djur, s.k. zoonoser). I denna rapport har vi gjort en  
  
 inventering av inhemska sjukdomar som på olika sätt kan komma  
  
 att påverkas av en klimatförändring samt studerat sjukdomar i regionen  
  
 som skulle kunna bli ett problem för Sveriges del framöver.  
  
 Detta är en övergripande riskbedömning och ska ses som en första  
  
 genomgång av klimatets påverkan på smittspridningstrycket i  
  
 Sverige. För förfinade riskbedömningar behövs ytterligare forskning  
  
 och utvärdering.  
  
 Förändringar i årstidernas längd och klimat påverkar ekosystemen  
  
 och den biologiska mångfalden. Tidiga tecken på klimateffekter  
  
 syns tydligast i områden nära arternas utbredningsgränser både  
  
 vid den nordliga gränsen och på höga höjder. Där är ofta klimatet  
  
 den begränsande faktorn genom att säsongerna kan vara för kalla  
  
 eller för korta för en arts överlevnad, förökning eller tillväxt.  
  
 Under de senaste decennierna har ett flertal europeiska arter ändrat  
  
 sin utbredning såsom stora delar av Nordsjöfiskarterna (Science  
  
 2005) och ett antal fjäril- och fågelarter (Nature 2002, IPCC 2007).  
  
 Även arter som framkallar hälsoeffekter – som smittöverförande 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 19  
  
 fästingar och insekter eller pollenallergiframkallande växter – har  
  
 börjat ändra sina utbredningsområden och risksäsonger.  
  
 Ändrade årstider kan påverka utbredning och förekomst av ett  
  
 flertal s.k. vektorburna sjukdomar där smittämnena cirkulerar i  
  
 naturen hos olika djurarter (gnagare, fåglar, rovdjur, etc.), insekter  
  
 (mygg, knott, m.m.) eller spindeldjur (fästingar). Nya riskområden  
  
 och nya riskperioder förväntas uppkomma. Risk finns också för att  
  
 nya sjukdomar kan introduceras i framförallt landets södra delar.  
  
 Klimatorsakade förändringar i ekosystem kan ske både successivt  
  
 och abrupt (när tröskeleffekter uppnåtts). Detta bidrar till svårigheten  
  
 med att kvantifiera klimatets framtida sjukdomsbörda i  
  
 detta sammanhang. Överraskningseffekter är också möjliga genom  
  
 att en klimatförändring påverkar olika arter olika mycket, vilket  
  
 kan ge nya artsammansättningar och nya sjukdomar.  
  
 Riskbedömningar, infektionssjukdomar  
  
 Risken för att mycket allvarliga hälsoförhållanden ska uppstå på  
  
 grund av en klimatförändring i Sverige bedöms inte vara trolig. En  
  
 allvarlig situation kan dock uppkomma om centrala myndigheters  
  
 eller medias hantering av ett sjukdomsutbrott är mindre genomtänkt.  
  
 Bland de infektionssjukdomar som uppvisar de högsta riskerna  
  
 vid en klimatförändring ses olika vektorburna sjukdomar hos både  
  
 människa och djur (se tabellerna A och B). Det gäller både de idag i  
  
 Sverige förekommande fästingburna sjukdomarna (borreliainfektion  
  
 och TBE hos människa samt babesios och anaplasmos/  
  
 erlichios hos djur) och vissa, i dagsläget, icke inhemska vektorburna  
  
 sjukdomar. Borreliainfektion bedöms ha mycket hög risk.  
  
 Uppskattningsvis insjuknar idag c:a 10 000 personer i sjukdomen  
  
 varje år i landet. Borreliainfektion förväntas bli vanligare framöver  
  
 och spridas vidare till stora delar av Norrland, förutom fjälltrakterna.  
  
 Två mycket allvarliga vektorburna sjukdomar som i dag finns i  
  
 Europa skulle eventuellt kunna komma att etablera sig i Sverige  
  
 under detta sekel. Det gäller den med knott överförda bluetongue  
  
 hos djur och sandmyggeöverförd visceral leishmaniasis hos människa,  
  
 den senare har en direkt temperaturkoppling. Visceral leishmaniasis  
  
 ger oftast subkliniska infektioner hos människa, dvs., inga  
  
 symtom, men om en HIV smittad person blir infekterad med 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 20  
  
 Sparks parasiter blir sjukdomsförloppet synnerligen allvarligt  
  
 med en medelöverlevnad på endast 13 månader (Desjeux et al.  
  
 2000).  
  
 Badsårsfeber hos människa, som orsakas av speciella vibrioner  
  
 ingår också i högriskgruppen genom att sjukdomen dels kan ge allvarliga  
  
 följder hos försvagade individer och dels har en direkt  
  
 koppling till vattentemperaturer.  
  
 Vissa livsmedels- och vattenburna infektionssjukdomar uppvisar  
  
 också en förhöjd risk vid en klimatförändring. Det är framförallt  
  
 VTEC, cryptosporidiuminfektion, campylobacterinfektion, algtoxinförgiftning,  
  
 legionellainfektion, och toxinmatförgiftning hos  
  
 människa samt algtoxinförgiftning, cryptospiridiuminfektion, campylobacterinfektion  
  
 och foderbotulism hos djur.  
  
 West Nile feber är en myggöverförd sjukdom hos människa och  
  
 hästar som finns i Europa, och där sjukdomsutbrott kopplats till  
  
 vissa klimatförhållanden. Den skulle kunna etablera sig i Sverige  
  
 eftersom både vektorer och reservoarer (fåglar) redan finns i landet,  
  
 men mer kunskap behövs om klimatets betydelse jämfört med  
  
 andra troligen hämmande faktorer (som immunitet hos fåglar).  
  
 Malaria kommer inte att bli ett problem i Sverige (trots en troligt  
  
 ökad förekomst av malariamyggor i de södra och mellersta delarna  
  
 av landet) eftersom all smittspridning upphör om alla infekterade  
  
 personer i ett område behandlas.  
  
 Sverige kommer också att få ett ökat antal importfall av olika  
  
 infektionssjukdomar p.g.a. ett ökat globalt smittryck.  
  
 Anpassningsåtgärder  
  
  Riskinformation till allmänheten.  
  
  Vaccinationskampanjer.  
  
  Utökad fortbildning av personal inom hälso- och sjukvårdssektorn  
  
 och veterinärmedicinen med tanke på ett ökande smitttryck  
  
 globalt och risk för att nya infektionssjukdomar kan  
  
 komma att etablera sig i landet.  
  
  Kontinuerlig uppdatering av riskinformation, vaccinationsrekommendationer  
  
 och dylikt behövs genom att den globala  
  
 utbredningen av många infektionssjukdomar kommer att förändras.  
  
  Exempel på lokala åtgärder: Borreliainfektion: På sikt kan sjukdom  
  
 ev. minskas lokalt genom kontroll av de för fästingho 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 21  
  
 norna viktigaste värddjuren (hjortdjur och harar), eller genom  
  
 åtgärder som försämrar vegetationens skyddande effekt mot  
  
 uttorkning (kortklippt gräs, borttagande av löv, etc.).  
  
 Forsknings- och utvecklingsfrågor  
  
  Kartläggning av vektorförekomst och smittämnesförekomst  
  
 för aktuella infektionssjukdomar och utbredning i landet –  
  
 nuläge och förändringar.  
  
  Studera aktuella sjukdomars epidemiologi och ekologi ur ett  
  
 klimatperspektiv.  
  
  Speciellt bör förekomst av TBE virus (samt förekomst av värddjur),  
  
 samt ev. förekomst av West Nile virus och bluetongue  
  
 virus (inkl. vektorförekomst) kartläggas.  
  
  Identifiera faktorer (meteorologiska och biologiska variabler)  
  
 som kan användas till övervakning av förändringar i utbredning  
  
 och intensitet av olika infektionssjukdomar i landet.  
  
  Utvärdera användandet av satellitdata (ex. temperatur, vegetationsindex  
  
 på land, klorofyllindex i hav) för riskövervakning av  
  
 olika infektionssjukdomar  
  
  Etablera nätverk internationellt avseende FoU om klimatsambandet  
  
 för aktuella infektionssjukdomar hos människa och  
  
 djur. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 22  
  
 Tabell A. Sammanfattande klimatrisk-konsekvensbedömning för infektionssjukdomar  
  
 i Sverige hos människa. Riskbedömningen bygger  
  
 dels på hur starkt sambandet är mellan sjukdomsriskökning  
  
 och en klimatförändring i Sverige och dels på hur viktig sjukdomen  
  
 är, dvs., dess konsekvens för hälsoläget i Sverige. För  
  
 närmare sjukdomsbeskrivningar, se kapitel 8. Inf = infektion, sjd  
  
 = sjukdom.  
  
 Mycket  
  
 starkt  
  
 samband  
  
 5BADKLÅDA  
  
 – 
  
 advatten  
  
 ALGTOXIN-badvatten  
  
 BADSÅRSFEBER  
  
 (VIBRIO)-badvatten;  
  
 dödlig blodförgiftning  
  
 BORRELIAINF:- 
  
 fästing;  
  
 följdbesvär fr leder,  
  
 hjärta, nervsystem,  
  
 hjärnhinneinflamm.  
  
 Starkt  
  
 samband  
  
 4  
  
 CRYPTOSPORIDUM INF-mat/vatten 
  
 ; diarrésjd 
  
 LEGIONELLAINF. - 
  
 vattendroppar/luftkond.;  
  
 svår lunginflam.  
  
 TOXINMATFÖRGIFTN.diarrésjd  
  
 TBE – fästing;  
  
 hjärninflammation  
  
 CAMPYLOBACTER INF-  
  
 mat/vatten;  
  
 diarrésjukdom  
  
 VTEC- mat/vatten; blodig  
  
 diarré, HUS  
  
 VISCERAL  
  
 LEISHMANIASIS* -  
  
 Sandmygga; inre  
  
 organ angrips, dödlig  
  
 Medelstarkt  
  
 samband  
  
 3MALARIA*  
  
 - mygga;  
  
 allvarlig febersjd  
  
 LEPTOSPIRAINF: –  
  
 gnagare; allvarlig  
  
 febersjd  
  
 CALICIVIRUS –  
  
 vatten/mat/bad/direkt  
  
 kontakt; diarrésjd  
  
 HARPEST- mygga;  
  
 bölder, lunginflammation 
  
 SALMONELLA INF.  
  
 - mat/vatten;  
  
 diarrésjd, ledbesvär  
  
 WEST NILE FEBER*  
  
 mygga; febersjd,  
  
 neurlogiska symtom  
  
 Svagt  
  
 samband  
  
 2 
  
 AEROMONASINF. - 
  
 mat/vatten; diarrésjd  
  
 GIARDIAINF.-  
  
 mat/vatten/kontakt  
  
 smitta; diarrésjd  
  
 LISTERIAINF.-  
  
 mat; febersjd, ev  
  
 blodförgiftning,  
  
 hjärnhinneinflammation  
  
 DENGUEFEBER* -  
  
 mygga; febersjd  
  
 Mycket  
  
 svagt  
  
 samband  
  
 ROTAVIRUS mat/vatten;  
  
 diarrésjd  
  
 STELKRAMP – jord;  
  
 dödlig sårinfektion  
  
 HEPATIT A -mat/vatten;  
  
 gulsot  
  
 TYFOID/PARATYFOID* mat/vatten/kontakt  
  
 smitta  
  
 diarrésjd; komplikationer  
  
 SHIGELLAINF.*  
  
 mat/vatten/kontakt  
  
 smitta; diarrésjd,  
  
 1 2 3 4 5  
  
 Mycket  
  
 begränsade  
  
 Begränsade Allvarliga Mycket allvarliga Katastrofala  
  
 Risk vid klimatförändring:  
  
 Mycket Hög Risk  
  
 Hög Risk  
  
 Medelhög Risk  
  
 Låg Risk  
  
 Mycket Låg Risk  
  
 Klimatkoppling i Sverige  
  
 Konsekvens för hälsoläget i Sverige  
  
 * Stark klimatkoppling utomlands 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 23  
  
 Tabell B. Sammanfattande klimatrisk-konsekvensbedömning för infektionssjukdomar  
  
 i Sverige hos djur. Riskbedömningen bygger dels  
  
 på hur starkt sambandet är mellan sjukdomsriskökning och en  
  
 klimatförändring i Sverige och dels på hur viktig sjukdomen är,  
  
 dvs., dess konsekvens för hälsoläget i Sverige. För närmare sjukdomsbeskrivningar,  
  
 se kapitel 8. Inf=infektion, sjd = sjukdom.  
  
 Mycket 
  
 starkt  
  
 samband 
  
 5 
  
 BORRELIAINF:fästing  
  
 ALGTOXIN-vatten  
  
 ANAPLASMOSfästing;  
  
 febersjd  
  
 BABESIOS-fästing;  
  
 malarialiknande sjd  
  
 Starkt  
  
 samband 
  
 4  
  
 CRYPTOSPORIDIUM INF 
  
 . - mat/vatten;  
  
 diarrésjd  
  
 FODERBOTULISM andningsförlamning  
  
 CAMPYLOBACTER INF 
  
 . mat/vatten;  
  
 diarrésjd  
  
 BLUETONGUE –  
  
 svidknott; dödlig sjd  
  
 VISCERAL  
  
 LEISHMANIASIS* mygga;  
  
 febersjd  
  
 Medelstarkt 
  
 samband 
  
 3  
  
 LEPTOSPIRAINF. –  
  
 gnagare; febersjd  
  
 VTEC- mat/vatten/bete;  
  
 ger smittbärare  
  
 WEST NILE FEBER* mygga;  
  
 febersjd,  
  
 neurlogiska symtom  
  
 Svagt 
  
 samband 
  
 2 
  
 MJÄLTBRAND- bete/  
  
 inandning/ foder;  
  
 dödlig akut febersjd  
  
 HARPEST- mygga;  
  
 dödlig sjd, bölder  
  
 GIARDIAINF. mat/vatten/kontakt  
  
 smitta; diarrésjd  
  
 LISTERIAINF.-  
  
 jord/bete; missfall,  
  
 symtom fr centrala  
  
 nervsystemet  
  
 SALMONELLAINF. mat/vatten;  
  
 ger  
  
 smittbärare  
  
 FRASBRAND – bete;  
  
 akut dödlig febersjd  
  
 Mycket 
  
 svagt 
  
 samband 
  
 FÅGELINFLUENSA –  
  
 kontakt smitta; dödlig  
  
 febersjd  
  
 STELKRAMP jord;  
  
 dödlig sårinfektion  
  
 PARATUBERKULOSbetesmark/gödsel;  
  
 dödlig  
  
 tarmsjd  
  
 NÖTKREATURSTBC inandning/bete;  
  
 dödlig  
  
 lungsjd  
  
 USUTU VIRUS- mygga;  
  
 inre organ förstörs, död  
  
 EEE/WEE/VEE*- mygga; 
  
 dödlig hjärninflammation 
  
 RIFT VALLEY  
  
 FEBER*- mygga/  
  
 luftburen; hemorragisk  
  
 feber  
  
 AFRIKANSK  
  
 HÄSTPEST* svidknott;  
  
 dödlig febersjd  
  
 1 2 3 4 5  
  
 Mycket  
  
 begränsade  
  
 Begränsade Allvarliga Mycket allvarliga Katastrofala  
  
 Risk vid klimatförändring:  
  
 Mycket Hög Risk  
  
 Hög Risk  
  
 Medelhög Risk  
  
 Låg Risk  
  
 Mycket Låg Risk  
  
 Klimatkoppling i Sverige  
  
 Konsekvens för hälsoläget i Sverige  
  
 * Stark klimatkoppling utomlands 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 24  
  
 1 Inledning  
  
 De slutsatser som denna rapport presenterar bygger på resultat från  
  
 klimatmodelleringar för detta sekel (perioderna 2011–2040, 2041– 
  
 2070, 2071–2100) som framtagits av Rossbycentret på SMHI. De  
  
 baseras i sin tur på två av IPCCs utsläppsscenarier. A2 som innebär  
  
 ekonomisk tillväxt och regional självförsörjning i en heterogen  
  
 värld (med en kraftig global utsläppsökning från dagens c:a 8 miljarder  
  
 ton koldioxid/år till c:a 28 miljarder ton/år 2100) och B2  
  
 som innebär hållbar utveckling och regional självförsörjning i en  
  
 heterogen värld (och en motsvarande ökning från 8 till c:a 13 miljarder  
  
 ton/år).  
  
 Sverige kommer att uppleva en markant förändring av årstidernas  
  
 klimat under detta kommande sekel. Enligt Rossbycentrets  
  
 modelleringar är det framförallt vintrarna som kommer att bli varmare  
  
 och kortare med mindre, kvarliggande snömängder. Dessutom  
  
 kommer antalet riktigt kalla dagar att minska i hela landet. En  
  
 minskning i antalet köldknäppar kommer att få positiva hälsoeffekter  
  
 vilket beskrivs i avsnitt 2.2. Den största temperaturökningen  
  
 under vintern beräknas ske längs Norrlandskusten och i Svealand,  
  
 och här beräknas också snösäsongen att förkortas med mellan två  
  
 och fyra månader. För övriga delar av landet kommer perioden med  
  
 ett sammanhängande snötäcke förkortas med minst en månad fram  
  
 till perioden 2071–2100, förutom i Skåne och längs Götalandskusten  
  
 där snösäsongen är kort redan i dagens klimat och där snön försvinner  
  
 så gott som helt i scenarierna. Ett minskat snötäcke kommer  
  
 att få effekter på olika arter vilka direkt eller indirekt är involverade  
  
 i spridningen av ett flertal infektionssjukdomar, vilket  
  
 beskrivs närmare i kapitel 7 och kapitel 8.  
  
 Vårarna kommer allt tidigare och genomsnittstemperaturerna  
  
 stiger mer under vårsäsongen än på hösten. Somrarna blir också  
  
 varmare men temperaturstegringen är inte lika uttalad som under  
  
 resten av året. Den största temperaturökningen sommartid beräknas  
  
 ske främst i den sydligaste delen av landet, och där förväntas  
  
 också de varmaste dagarna blir relativt sett ännu varmare och  
  
 ökningen bli större än för medeltemperaturen. Risken för värmeböljor  
  
 ökar således här men hälsoeffekter av högre temperaturer  
  
 (som också hänger samman med lokal anpassning) kan komma att  
  
 ses i hela landet, mer om detta finns beskrivet i avsnitt 2.1. I övriga  
  
 landet förväntas temperaturen öka mer likartat både under svala 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 25  
  
 och varma sommardagar. Ökade sommartemperaturer kommer att  
  
 få effekter på luft- och vattenkvalitet och öka risken för smittspridning  
  
 via dricksvatten, utomhusbad men också via livsmedel,  
  
 vilket tas upp i kapitlen 3, 5, 6 och 8.  
  
 Klimatzonerna flyttar norrut. Vegetationsperioden, dvs., den del  
  
 av året då dygnets medeltemperatur under en sammanhängande  
  
 period är över 5°C, beräknas öka med mellan en och två månader i  
  
 hela Sverige utom allra längst i söder där den beräknade ökningen  
  
 är uppemot tre månader. Detta kommer dels att få effekter för personer  
  
 med pollenallergi som beskrivs i avsnitt 3.1.2. och dels skapa  
  
 stora konsekvenser för utbredningen av ett flertal vektorburna  
  
 sjukdomar, som borreliainfektion, liksom öka risken för att nya  
  
 sjukdomar kan börja spridas i landet, se mer om detta i kapitel 7  
  
 och kapitel 8.  
  
 Vindförhållandena förändras endast marginellt under sommaren  
  
 i de olika scenarierna. Under resten av året och främst under vintern  
  
 varierar förändringen beroende på vilken global klimatmodell  
  
 (tyska Max-Planck-Institutet:s eller engelska Ramirez Center:s)  
  
 som använts och det är därför svårt att yttra sig om huruvida risken  
  
 för stormar kommer att öka eller ej.  
  
 Nederbörden som faller över Sverige förväntas öka under det  
  
 närmaste seklet med mellan knappt 10 och drygt 20 procent. I  
  
 norra Sverige under sommaren och i hela landet under vintern  
  
 kommer det att falla totalt sett både mer nederbörd och oftare. För  
  
 Sydsverige under sommaren kommer det totalt att regna mindre  
  
 och mindre ofta, men när det regnar kommer regnet i form av  
  
 kraftiga skurar. Detta kommer att få en hel del hälsokonsekvenser  
  
 som avhandlas i kapitel 4 och 5.  
  
 Genom att extremnederbörden ökar, ökar också risken för översvämningar  
  
 i hela landet. Minskade snömängder minskar dock risken  
  
 för vårflod i samband med snösmältning. Ökade flöden skapar  
  
 risk för dricksvattenburna infektionsutbrott över hela landet eller  
  
 försämrad dricksvattenkvalitet p.g.a. kemiskttoxiska läckage i riskområden.  
  
 I regioner med tät djurhållning ökar också risken för  
  
 läckage av markburen smitta. Detta beskrivs närmare i kapitlen 4, 5  
  
 och 8. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 26  
  
 1.1 Mekanismer bakom hälsokonsekvenser av en  
  
 klimatförändring  
  
 1.1.1 Människa  
  
 Hälsokonsekvenser av en klimatförändring är, som nämnts i inledningsavsnittet  
  
 ovan, kopplade till olika typer av klimatförändringar  
  
 och svårighetsgraden beror på sårbarheten hos lokala ekosystem,  
  
 befolkningen (näringstillstånd, immunitet, sårbara grupper, etc.)  
  
 och samhällets kapacitet att hantera störningar och anpassa sig. I  
  
 ett globalt perspektiv skapar ändringar i vattentillgång och därmed  
  
 också i jordbruksproduktion stora problem, liksom konsekvenser  
  
 av en havsnivåstegring, fler väderrelaterade katastrofer, och förändringar  
  
 i spridningsmönstren hos många infektionssjukdomar  
  
 (IPCC 2007, Menne  Ebi 2006).  
  
 För Sveriges del är de mest bekymmersamma hälsoeffekterna  
  
 (inklusive dödsfall) de som hänger samman med fler och intensivare  
  
 värmeböljor, en försämrad vattenkvalitet, samt med påverkan  
  
 på utbredningen och förekomsten av olika smittspridande och  
  
 smittbärande arter. I tillägg kommer en ökning av antalet översvämningar  
  
 i landet att skapa både akuta och långsiktiga hälsoeffekter.  
  
 Utbrott av livsmedelsburna infektioner och intoxikationer  
  
 kan komma att bli vanligare men kan också till stor del förebyggas  
  
 genom information om adekvat förvaring och hantering av livsmedel.  
  
 Pollenallergirisker och säsonger kommer lokalt att förändras,  
  
 medan utomhusluftkvalitén för övrigt inte nämnvärt kommer att  
  
 påverkas. En del andra effekter är också att vänta, som en ökad risk  
  
 för mögelallergier.  
  
 En framtida klimatförändring i Sverige kommer också att ge en  
  
 del positiva hälsokonsekvenser genom en minskning av effekter  
  
 som hänger samman med låga vintertemperaturer, som förfrysningar,  
  
 kärlkramp och reumatiska besvär. Dessutom skulle man  
  
 kunna tänka sig att en förkortad vintersäsong minskar behovet av  
  
 inomhusvistelse och därmed bidrar till en förkortad spridningssäsong  
  
 för vissa infektionssjukdomar som förkylningar och  
  
 pneumokocker, även om detta inte belagts vetenskapligt. Längre  
  
 vår, sommar och höstsäsonger ökar möjligheten för friluftsliv och  
  
 längre perioder av utomhusaktiviteter, inklusive en längre cykelsäsong,  
  
 vilket bidrar till en bättre folkhälsa.  
  
 Vissa positiva effekter har också negativa konsekvenser. Förändringar  
  
 i klimatet kommer att påverka våra beteenden, t.ex. kommer 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 27  
  
 utomhusaktiviteter som picknick, grillning utomhus och bad att  
  
 öka under varmare och längre somrar. Detta kan öka antalet matförgiftningar  
  
 samt bidra till ökad risk för spridning av vissa magtarm  
  
 bakterier, hudinfektioner och systeminfektioner genom att  
  
 fler personer badar oftare och i varmare vatten.  
  
 Sverige kommer att få ett ökat antal importfall av infektionssjukdomar  
  
 p.g.a. ett ökat globalt smittryck.  
  
 1.1.2 Husdjur, vilt och fisk  
  
 En trend finns i dagens djurhållning, både ekologisk och konventionell,  
  
 till ökad utedrift även året runt. Detta ger en ökad känslighet  
  
 för extremväder. Vid stormar och översvämningar är djuren  
  
 många gånger mer utsatta än människan genom att det kan vara  
  
 praktiskt mycket svårt att snabbt flytta stora djurgrupper till säkrare  
  
 områden eller inomhus. Trasiga stängsel eller elstängsel utan el  
  
 kan göra att djuren bryter sig ut och kommer till skada eller orsakar  
  
 skador t.ex. i trafiken.  
  
 Djurstallar är inte alltid byggda för längre perioder av höga temperaturer.  
  
 Fjäderfä och svin kan inte svettas och utsätts därför för  
  
 värmestress redan vid en lufttemperatur strax över 30˚C. Sådan  
  
 värmestress är ett både omfattande och väldokumenterat problem i  
  
 varma länder och leder till förhöjd dödlighet, nedsatt immunförsvar,  
  
 och sänkt tillväxthastighet. Teknisk anpassning av byggnader  
  
 och andra typer av byggnader än vad vi har idag kan komma att  
  
 krävas.  
  
 Elförsörjning är mycket viktig för ventilation, vattenförsörjning,  
  
 automatiserad utfodring, mjölkning, utgödsling, mm. I stora  
  
 besättningar är djurskötseln till stor del automatiserade och elberoende.  
  
 Även fiskodlingar är vanligen mycket elberoende. Extremväder  
  
 som orsakar strömavbrott gör animalieproduktionen sårbar.  
  
 Ett elavbrott under en värmebölja kan snabbt leda till mycket hög  
  
 dödlighet i en fjäderfäbesättning, om stallarna inte kan ventileras.  
  
 Reservelaggregat är nödvändigt för t.ex. mjölkproducerande besättningar.  
  
 Vid elavbrott förändras möjligheterna för djurägaren att  
  
 sköta djuren. För djuren mycket påfrestande och även livshotande  
  
 situationer kan uppstå. Hur väl detta tolereras varierar mellan  
  
 djurslag, besättningstyp, djurens ålder, årstid etc. Utan ventilation  
  
 så förstörs inomhusklimatet väldigt snabbt, framförallt i lokaler  
  
 som hyser slaktdjur och har en tät beläggning. I en fjäderfäbesätt 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 28  
  
 ning kan djuren börja dö inom en timme. I en mjölkkobesättningar  
  
 uppstår snabbt djurskydds- och djurhälsosproblem om mjölkningen  
  
 inte kan genomföras. Reservelaggregat har begränsad kapacitet  
  
 och driftsäkerhet, t.ex. att traktorn måste startas även vid  
  
 sträng kyla (utan motorvärmare) för att driva aggregatet. En säker  
  
 elförsörjning är naturligtvis också viktigt för vattenbruk, såsom  
  
 matfiskodling, där utfodring, uppvärmning, syresättning, vattenförsörjning  
  
 är faktorer som kan vara beroende av en fungerande  
  
 elförsörjning. Ett stopp kan snabbt få konsekvenser t.ex. i form av  
  
 fiskdöd.  
  
 Vattenförsörjning som havererar medför att man måste köra  
  
 vatten till djuren med tankbil. Detta kan vara mycket arbetskrävande  
  
 i stora besättningar och förutsätter också att transporter kan  
  
 ta sig fram och att vatten finns att tillgå på rimligt avstånd. Vattenbrist  
  
 eller försämrad vattenkvalitet kan omöjliggöra djurhållning i  
  
 vissa områden. Dålig vattenkvalitet påverkar djurets immunförsvar  
  
 negativt och gör dem mer känsliga för infektioner och ämnesomsättningsstörningar.  
  
 Transporter av foder, djur till slakt, hämtning av kadaver, m.m.  
  
 är väsentligt för djurhållningen. Vid epizootier då alla transporter  
  
 stoppats av smittskyddsskäl har detta snabbt orsakat stora problem.  
  
 Förändringar i ekosystemen kan ge förändringar avseende  
  
 förekomst och utbredning av infektionssjukdomar som kan medföra  
  
 ett sämre hälsoläge för djuren. Den typ av sjukdomar som  
  
 sprids med vektorer t.ex. insekter och spindeldjur, bedöms kunna  
  
 öka väsentligt. Detta då nya arter av vektorer förväntas kunna etablera  
  
 sig i landet samt att redan befintliga vektorers utbredningsområde  
  
 och populationer kan komma att öka. En generell höjning  
  
 av medeltemperaturen med någon/några få grader kan ge en längre  
  
 betesperiod. Detta är övervägande positivt för djurhälsan. Vanliga  
  
 endemiska virusinfektioner, t.ex. luftvägs- och tarminfektioner,  
  
 varierar med säsongen och har sin största betydelse under stallperioden.  
  
 Längre betesperiod kan därmed minska förekomsten av  
  
 infektionssjukdomar. Längre betesperiod kan förutom att ge bättre  
  
 ekonomi också ge bättre möjlighet att tömma och rengöra stallar,  
  
 vilket minskar infektionstrycket. En längre betessäsong är därför  
  
 positivt på många sätt men ökar exponeringstiden för vektorburna  
  
 smittor. Blöta beten blir upptrampade och risken ökar då för  
  
 infektioner i juver, klövar, hud, m.m. Generellt gäller att tillväxten  
  
 av alla bakterier gynnas vid ett varmare och fuktigare klimat vilket 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 29  
  
 gör att det blir extra viktigt att hålla god hygien. Översvämningar  
  
 kan förorena beten, så att djuren måste hållas inne. Betesbrist, t.ex.  
  
 vid torka eller massförekomst av blodsugande insekter kan också  
  
 göra att djuren måste hållas på stall.  
  
 Djurens parasiter såsom inälvsparasiter, har stor betydelse för  
  
 djurhälsa, tillväxt och ekonomi. Parasiter sprids med smittade djurs  
  
 avföring. Förändringar är att vänta både avseende populationstäthet  
  
 och artsammansättning för parasiter. En ökad tillväxt/förekomst av  
  
 betesparasiter kan bli ett allvarligt problem, framförallt i ekologisk  
  
 produktion där avmaskning i sjukdomsförebyggande syfte inte är  
  
 tillåten. En längre betessäsong ger en ökad exponeringstid för parasitsmittor.  
  
 Leverflundra (Fasciola hepatica) är starkt klimatbunden,  
  
 och kan bli ett problem på fuktiga beten och nära våtmarker eftersom  
  
 en sötvattenssnäcka ingår i dess komplicerade smittcykel.  
  
 Redan nu ökar problemen med denna parasit. Palmer restaurering  
  
 gynnar sötvattenssnäckan som ingår i leverflundrans smittcykel.  
  
 Naturvårdssträvanden att ha öppna landskap med betande djur,  
  
 ofta i vattennära områden ökar smittspridningen.  
  
 Ändrade temperaturer kommer också att leda till att nya marina  
  
 växt- och djurarter, såväl som nya smittämnen kan invadera svenska  
  
 vatten och påverka den lokala ekologiska balansen, troligen till  
  
 nackdel för dagens inhemska arter. En ökad produktion av alger  
  
 både i Östersjön och i inlandsvatten kommer att påverka faunan  
  
 negativt.  
  
 Fisk och skaldjur är anpassade till vårt nuvarande klimat, med  
  
 relativt låg vattentemperatur både fysiologiskt och ekologiskt  
  
 (näringssök, lek etc.). De missgynnas av en temperaturhöjning,  
  
 medan fiskens parasiter och bakterier däremot kan gynnas. En förändrad  
  
 artsammansättning i svenska vatten är att vänta. Fisk kan  
  
 vara bärare av vissa zoonotiska smittor. Kunskap om hur denna risk  
  
 påverkas av klimatförändringar saknas.  
  
 Extremväder såsom stormar kan orsaka skador och översvämningar  
  
 på fiskodlingar. Fisken kan då smita ut. Vidare kan nederbörd  
  
 och översvämningar orsaka tillförsel av organiska näringsämnen  
  
 och föroreningar med försämrad vattenkvalitet som följd.  
  
 Positiva effekter av högre temperatur är att värmetåliga arter,  
  
 t.ex. ål kan gynnas och får förutsättningar att utbreda sig längre  
  
 norrut. Nya arter kan komma att odlas här. Varmare somrar kan ge  
  
 tidigare lek och förlängd tillväxtperiod för yngel av flera fiskarter,  
  
 vilket ger förutsättningar för ökad överlevnad och bättre tillväxt. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 30  
  
 1.2 Hälsotillståndet i Sverige idag – människa  
  
 Sveriges folkmängd uppgick år 2005 till 9 047 752 invånare. Folkmängden  
  
 förväntas öka till c:a 10,5 miljoner fram till år 2050  
  
 (Statistiska centralbyrån 2006). År 2005 hade endast tre län i landet  
  
 en befolkning på mer än en miljon invånare. Dessa var Stockholms  
  
 län, Västra Götalands län samt Skåne län (figur 1.1).  
  
 Figur 1.1 Folkmängd i Sverige 2005. Mängdkarta med cirkelstorlek proportionell  
  
 mot befolkning.  
  
 Källa: Statistiska centralbyrån (www.gis.scb.se).  
  
 Livslängden fortsätter att öka i Sverige. År 2003 kunde en nyfödd  
  
 pojke förväntas leva 77,9 år och en nyfödd flicka 82,4 år. Sedan  
  
 1984 har spädbarnsdödligheten halverats – 2004 var den så låg som  
  
 3,1 döda under första levnadsåret av 1 000 levande födda barn.  
  
 Ser man på utvecklingen av medellivslängden och den minskade  
  
 dödligheten i ett flertal dödsorsaker, i synnerhet den stora nedgången  
  
 av dödligheten i hjärt-kärlsjukdomar, kan man konstatera  
  
 att folkhälsan fortsätter att förbättras i Sverige. Studerar man  
  
 utvecklingen när det gäller sjuklighet är dock bilden inte lika enty 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 31  
  
 digt positiv. Vanliga sjukdomar och hälsoproblem som drabbar  
  
 många i befolkningen är ex. rygg- och ledvärk, smärta och trötthet.  
  
 Det finns flera tecken på sämre hälsoutveckling, t.ex. när det gäller  
  
 värk och självrapporterad psykisk hälsa. Övervikt ökar i alla åldrar,  
  
 främst bland yngre vuxna, medan diabetes ökar bland barn men  
  
 inte bland vuxna (Socialstyrelsen 2005a).  
  
 Vissa sjukdomar och befolkningsgrupper är av speciellt intresse  
  
 när man talar om konsekvenser av en klimatförändring. De viktigaste  
  
 av dessa grupper är listade nedan och sambanden med klimat  
  
 är beskrivet närmare i kommande kapitel.  
  
 Figur 1.2 Sveriges befolkning 31 december 2005 efter ålder och kön.  
  
 Källa: Sveriges officiella statistik, Statistiska central byrån.  
  
 Hjärt-kärlsjukdomar  
  
 Allt färre insjuknar och dör i hjärt-kärlsjukdomar. Det är den  
  
 grupp sjukdomar som orsakar flest förtida dödsfall, samtidigt som  
  
 de ofta innebär långvariga hälsoproblem och funktionsnedsättningar.  
  
 Mellan 1987 och 2002 minskade risken att insjukna i kranskärlssjukdom,  
  
 framförallt i hjärtinfarkt, med cirka 23 procent, och  
  
 risken att dö i kranskärlssjukdom minskade ännu mer. Detta är den  
  
 viktigaste förklaringen till att medellivslängden ökat så mycket på  
  
 senare år. Risken att dö av slaganfall har också minskat något. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 32  
  
 Allergier  
  
 Allergierna har ökat under flera årtionden. Drygt 30 procent av  
  
 männen och 40 procent av kvinnorna i Sverige säger sig ha astma,  
  
 allergier och annan överkänslighet; dessa besvär har mer än fördubblats  
  
 de senaste 20–30 åren. Allergisjukdomar står för de vanligaste  
  
 långvariga hälsoproblemen hos barn; omkring en fjärdedel av  
  
 alla 4-åringar och 12-åringar har någon allergisjukdom. Dödligheten  
  
 i allergisjukdomar är låg och har fortlöpande minskat sedan  
  
 mitten av 1980-talet tack vare att behandlingsmetoderna förbättrats  
  
 påtagligt.  
  
 Figur 1.3 Dödsorsaker i Sverige 2003.  
  
 Källa: Socialstyrelsen, Epidemiologiskt centrum, Sveriges officiella statistik.  
  
 Äldre  
  
 Äldres hälsa förbättras, men inte för de allra äldsta. De äldres sjukdomar  
  
 kommer att ställa allt större krav på samhället och hälso och  
  
 sjukvården. Vissa tecken tyder på att det förlängda livet främst  
  
 medför fler år med lätt ohälsa. Ett tydligt könsmönster finns, där  
  
 44.3% 
  
 24.3% 
  
 6.7% 
  
 5.0% 
  
 4.4% 
  
 3.4% 
  
 2.0% 
  
 9.9% 
  
 0.2% 
  
 Cirkulationsorganen Tumörer 
  
 Andningsorganen Skador och förgiftningar 
  
 Psykiska störningar Matsmältningsorganen 
  
 Symtom och sjukdomstecken Övriga 
  
 Perinatala tillstånd 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 33  
  
 kvinnor har en längre period i livets slut med sjukdom och funktionsnedsättningar  
  
 jämfört med män.  
  
 Infektionssjukdomar  
  
 Infektionssjukdomarna är fortfarande ett väsentligt samhällsproblem.  
  
 De var förr en dominerande dödsorsak, men har minskat  
  
 drastiskt under 1900-talet. På senare tid har emellertid antibiotikaresistens  
  
 globalt gjort det svårare att behandla vissa infektionssjukdomar.  
  
 Figur 1.4 Övervakningspyramid, vägen från att en person smittas tills det  
  
 blir ett rapporterat fall enligt smittskyddslagen.  
  
 Det antal personer som rapporteras smittade av en viss sjukdom  
  
 enligt smittskyddslagen är bara toppen på isberget. Många personer  
  
 kan utsättas för smitta, en del blir infekterade. Beroende på sjukdomsagens  
  
 blir få eller många sjuka, av dessa blir några allvarligt  
  
 sjuka och söker sjukvård. Den behandlande läkaren beslutar om  
  
 provtagning ska göras och om typ av analys beroende på vilken  
  
 sjukdom som misstänks. Om laboratoriet diagnostiserar ett smittsamt  
  
 agens som tillhör smittskyddslagens sjukdomar rapporteras  
  
 Utsatt för smitta 
  
 Infekterad 
  
 Sjuk, symtom 
  
 Söker sjukvård 
  
 Prov tas 
  
 Positivt prov 
  
 Rapporteras 
  
 Man hittar det man letar efter 
  
 Övervaknings pyramid 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 34  
  
 det både från laboratoriet och behandlande läkare till Smittskyddsläkaren  
  
 i landstinget och Smittskyddsinstitutet (figur 1.4). Ju allvarligare  
  
 sjukdomssymtom, dess större möjlighet att ett fall rapporteras  
  
 enligt smittskyddslagen.  
  
 Smittskyddslagens sjukdomar  
  
 I den nuvarande smittskyddslagen finns 61 sjukdomar (den  
  
 senaste tillkom 1 februari 2007) som skall rapporteras från  
  
 behandlande läkare och från laboratoriet. Sjukdomarna delas  
  
 upp i allmänfarliga sjukdomar, sjukdomar med huvudsaklig sexuell  
  
 smittväg, övriga anmälningspliktiga sjukdomar, samt samhällsfarliga  
  
 sjukdomar, en del av dessa sjukdomar är även smittspårningspliktiga.  
  
 Sjukdomarna är av varierande allvarlighetsgrad  
  
 och vissa sjukdomar finns normalt inte i landet, men kan förekomma  
  
 som importerade fall. Tabell 1.1 visar totala antalet  
  
 anmälda fall 2000–2006 samt antalet fall smittade i landet för år  
  
 2006. Endast sjukdomar som har/misstänks ha ett klimatberoende  
  
 har medtagits. För salmonellainfektion rapporteras c:a  
  
 3 500–5 000 fall per år varav normalt 400–800 personer smittas i  
  
 Sverige. För andra sjukdomar som listeria- och yersiniainfektion  
  
 smittas flertalet i landet.  
  
 Antalet dödsfall i infektionssjukdomar är lågt i Sverige jämfört med  
  
 många andra sjukdomar. Men kostnader för sjukhusvård och sjukskrivningar  
  
 belastar samhället och den enskilde individen. Sverige  
  
 har, ur ett internationellt perspektiv ett väl fungerande rapporteringssystem  
  
 för smittsamma sjukdomar. Detta är nödvändigt för  
  
 att man ska kunna följa förändringar på såväl kort som lång sikt  
  
 samt snabbt upptäcka utbrott så att effektiva åtgärder kan vidtas.  
  
 År 2006 rapporterades totalt 55 776 fall av sjukdomar som omfattas  
  
 av Smittskyddslagen och av dessa var c:a 66 procent smittade i  
  
 Sverige. Dessa siffror representerar dock endast en bråkdel av det  
  
 totala antalet infektioner i landet, se figur 1.4. För t.ex. salmonellainfektion  
  
 har det beräknats att endast 10 procent av sjukdomsfallen  
  
 rapporteras (Lindberg et al. 2000). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 35  
  
 Tabell 1.1 Antal rapporterade fall 2000–2006 av de av smittskyddslagens  
  
 sjukdomar som har en känd eller misstänkt klimatkoppling.  
  
 Antal Inhemska  
  
 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2006  
  
 Botulism 0 0 0 2 0 1 2 2  
  
 Campylobacterinfektion 8414 8577 7137 7149 6169 6796 6078 1781  
  
 Cryptosporidiuminfektion* 69 103 31  
  
 Denguefeber* 62 54 0  
  
 EHEC O157*/EHECinfektion*  
  
 96 96 129 73 182 385 265 179  
  
 Giardiainfektion 1563 1438 1436 1360 1327 1151 1282 325  
  
 Wyatt 464 27 160 698 224 246 241 231  
  
 Hepatit A 152 169 76 122 136 93 80 28  
  
 Hepatit E 0 2 5 3 7 10 5 0  
  
 Legionellainfektion 82 84 94 80 116 107 105 71  
  
 Leptospirainfektion 3 2 0  
  
 Listeriainfektion 53 67 40 48 45 40 42 35  
  
 Malaria 161 161 140 113 109 114 93 0  
  
 Paratyfoidfeber 18 21 25 16 30 21 31 2  
  
 Q-feber* 3 1 0  
  
 Salmonellainfektion 4848 4711 3894 3794 3646 3571 4056 1010  
  
 Shigellainfektion 493 540 379 372 470 571 429 68  
  
 Sorkfeber 145 361 262 180 451 329 213 188  
  
 Stelkramp 0 1 0 0 0 1 1 1  
  
 Streptokockinfektion grupp  
  
 A (invasiv)  
  
 252 321 152  
  
 Tyfoidfeber 24 10 12 14 8 8 12 1  
  
 Vibrioinfektion exkl.kolera* 24 41 23  
  
 Virala hemorragiska febrar 1 0 0 0 0 0  
  
 Viral meningoencefalit* 278 455 230  
  
 Yersiniainfektion 632 579 610 714 804 742 558 395  
  
 *Diagnoser där falldefinitionen ändrades och/eller anmälningsplikt infördes 1 juli 2004.  
  
 Källa: Smittskyddsinstitutet. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 36  
  
 1.3 Dagens djurhållning och hälsotillstånd hos  
  
 husdjur, vilt och fisk  
  
 Dagens animalieproduktion sker till övervägande och ökande del i  
  
 stora besättningar. Inom mjölkproduktionen är trenden mycket  
  
 tydlig. Lönsamhetskraven är stora och vinstmarginalerna vanligen  
  
 små, kraven på tillväxttakt, reproduktionskapacitet, mjölk- respektive  
  
 äggproduktion, m.m. är höga. Sveriges animalieproduktion har  
  
 jämfört med andra länder hög produktionskostnad. Animalieproduktionen  
  
 är ekonomiskt pressad vilket begränsar möjligheterna att  
  
 förebygga störningar t.ex. i el och vattenförsörjning. Enligt djurskyddslagen  
  
 skall djur behandlas väl och skyddas mot onödigt  
  
 lidande och sjukdom, så även under strömavbrott, översvämningar  
  
 m.m. Inför nybyggnation av stallar krävs en plan för hur djurskyddet  
  
 skall klaras av t.ex. vid strömavbrott och för mekanisk ventilation  
  
 skall det finnas nödventilation.  
  
 Högproducerande djur, avseende mjölk, ägg, reproduktion och  
  
 tillväxt, kan fysiologiskt sett vara stressade och kan då vara känsligare  
  
 än djur i mer extensiv djurhållning, för störningar i skötselrutiner,  
  
 omgivningstemperatur, luftfuktighet samt avseende foder och  
  
 vatten tillgång/kvalitet/temperatur. Foderbrist och/eller obalanserad  
  
 foderstat (t.ex. för litet grovfoder) kan t.ex. ge risk för  
  
 ämnesomsättningssjukdomar hos idisslare.  
  
 Generellt sett är hälsoläget bland svenska djur mycket gott i  
  
 jämförelse med omvärlden. Epizootisjukdomar, som t.ex. svinpest  
  
 och mul- och klövsjuka, har inte påvisats i landet under flera  
  
 decennierna. Svenska animalieproducerande djur är i praktiken fria  
  
 från Salmonella till skillnad från övriga världen (Finland och Norge  
  
 undantaget).  
  
 Sjukdomsövervakning av djur  
  
 Inom veterinärmedicinen i Sverige finns idag c:a.150 sjukdomar  
  
 hos bl. a. nöt, får, svin, häst, fisk och fåglar, som lyder under  
  
 olika lagstiftningar. Den svenska epizootilagen omfattar idag 34  
  
 allvarliga smittsamma sjukdomar som normalt inte förekommer  
  
 i landet, där staten finansierar bekämpning och där det är en  
  
 omedelbar rapportskyldighet både till nationella och internationella  
  
 myndigheter. För en annan grupp av sjukdomar som är av  
  
 ekonomisk betydelse för lantbruket eller av annat nationellt 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 37  
  
 intresse föreligger rapporteringsskyldighet, men staten står inte  
  
 för kostnaden för bekämpning.  
  
 I Sverige sker på uppdrag av EU en fortlöpande övervakning  
  
 av ett 10-tal nöt, får- och svinsjukdomar, som alla lyder under  
  
 den svenska epizootilagen. Även ett antal för landet betydelsefulla  
  
 infektioner övervakas genom svenska kontrollprogram.  
  
 Medel beviljas på årlig basis från Jordbruksverket och till ansökan  
  
 läggs aktuella eller hotande sjukdomar beroende på omvärldsläget.  
  
 Under 2006 gjordes en serologisk screening av antikroppar  
  
 mot West Nile feber hos häst, och för 2007 görs en  
  
 inventering av Smith spp. som potentiell vektor för att göra  
  
 en bedömning av risk för introduktion av bluetongue sjuka (se  
  
 kapitel 8). En kontinuerlig sjukdomsbevakning sker genom att  
  
 varje veterinär är skyldig att anmäla misstanke om allvarlig  
  
 smittsam sjukdom till Jordbruksverket eller länsveterinären.  
  
 Utredningar och uppföljningar av sjukdomar baseras dels på  
  
 prover från misstänkt sjuka djur, dels genom screening av serum  
  
 insamlade inom ramen för övervaknings- och bekämpningsprogram  
  
 samt ur SVAs omfattande serumbank för svin, nöt får och  
  
 häst. Serumbanken ger en möjlighet att bedöma om ett visst  
  
 smittämne funnits tidigare i landet men inte undersökts p.g.a.  
  
 låg misstanke om förekomst.  
  
 Djurhållningen är idag specialiserad. Det är ovanligt med flera produktionsformer  
  
 i samma besättning. Dock finns besättningar med  
  
 såväl smågris- som slaktsvinsproduktion och mjölkbesättningar  
  
 som föder upp tjurkalvar för köttproduktion. Storlek och hög specialiseringsgrad  
  
 gör att animalieproduktionen är sårbar för störningar.  
  
 Vanligen är det mycket viktigt att transporterna av foder,  
  
 kadaver, slaktdjur m.m. fungerar. På grund av snabb tillväxt hos  
  
 djuren blir det snabbt överbeläggning i stallarna om inte slaktleveranserna  
  
 kan ske, vilket stressar djuren och är ett djurskyddsproblem.  
  
 Utedrift året runt av djuren ökar liksom att djuren hålls i kall  
  
 lösdrift med möjlighet till utevistelse, detta gäller såväl ekologisk  
  
 som konventionell animalieproduktion. Djuren blir då mer utsatta  
  
 för extremväder. Ekoproduktion kräver ekologisk växtodling för  
  
 att förse djuren med foder, detta innebär oftast ett hemmaproducerat  
  
 foder. Extremväder som ger skördeskador kan bli mycket kännbara  
  
 här. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 38  
  
 Ekoproduktionen är generellt mer känslig för ökande parasitproblem  
  
 eftersom förebyggande medicinsk behandling inte får göras.  
  
 Vissa produktionsformer (slaktkyckling, slaktsvin) kan därför  
  
 vara svåra att bedriva ekologiskt med god tillväxt och djurhälsa.  
  
 Gris  
  
 I Sverige finns c:a 170 000 suggor som producerar c:a 3,4 milj.  
  
 slaktsvin/år. Det finns 6 000 gårdar med svin, därav 36 avelsbesättningar  
  
 med renrasiga djur och 102 gyltproducerande besättningar.  
  
 Förutom traditionella smågrisproducerande besättningar så finns  
  
 även så kallade suggpooler (31 st.) och satellitbesättningar (344 st.)  
  
 där smågrisarna föds och har sällskap av suggan under digivningsperioden.  
  
 Efter avvänjning sänds suggan till en central gård för  
  
 seminering. Smågrisar föds upp i slaktsvinsbesättningar eller i  
  
 integrerade smågris- och slaktsvinsbesättningar. Ett slaktsvin växer  
  
 på c:a 6 månader från födelsevikten (c:a 1,5 kg) till slaktvikten (c:a  
  
 100 kg). Ekoproduktionen utgör c:a 0,5 procent av grisproduktionen.  
  
 Genom att tillväxten hos grisarna, blir lägre krävs ett högre  
  
 pris för köttet. Några hälsostörningar som förekommer i dag är  
  
 ledinflammationer hos smågrisar, diarrésjukdomar i samband med  
  
 avvänjning samt luftvägsinfektioner hos slaktsvin. Smågrisen har  
  
 gärna 30°C varmt men större grisar föredrar temperaturer på 15– 
  
 20°C.  
  
 Nötkreatur  
  
 I Sverige finns drygt 1,6 milj. nötkreatur, fördelade på c:a 26 000  
  
 besättningar. Mjölk produceras i c:a 8 500 besättningar, medan  
  
 övriga gårdar har köttdjur (kor för uppfödning av kalvar/ungnöt  
  
 för slakt) eller specialiserad kalvuppfödning. Antalet mjölkkor i  
  
 Sverige har stadigt minskat och är nu c:a 395 000. Antalet besättningar  
  
 har också minskat men de som finns kvar blir större och  
  
 levererar mer mjölk per ko. Medelstorleken är nu 46 kor per  
  
 besättning mot 27 för 10 år sedan. Motsvarande siffra för köttdjursbesättningar  
  
 är 14 respektive 9 kor per besättning. Ekologiska  
  
 mjölkkor är nu c:a 22 300, motsvarande siffror för dikor respektive  
  
 övriga nötkreatur är 13 400 respektive 55 300. Detta är en ökning  
  
 från 2001. Mjölkproduktionen behöver stora mängder vatten av 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 39  
  
 god kvalitet. En högproducerande mjölkko dricker minst 100 l per  
  
 dygn. Mjölkningsanläggningen, m.m. kräver också vatten för rengöring.  
  
 Vidare krävs lämpliga marker för betesgång. Enligt djurskyddslagen  
  
 måste alla mjölkkor få en period av betesgång under  
  
 sommaren.  
  
 När besättningstorleken ökar finns anledning att vara uppmärksam  
  
 på försämringar i hälsoläget. Smittsamma sjukdomar har vanligen  
  
 lättare att sprida sig och även bli kvar i stora besättningar. Det  
  
 krävs andra lösningar som t.ex. gruppindelning, för att bibehålla en  
  
 bra miljö och skötsel av djuren i takt med att produktionen ökar.  
  
 Diarré och lunginflammation är vanligare när kalvar hålls i stora  
  
 grupper. Bland mjölkkor är bakteriell juverinflammation, klövproblem  
  
 och ämnesomsättningssjukdomar de vanligaste hälsostörningarna.  
  
 För vissa viktiga sjukdomar t.ex. tuberkulos och paratuberkulos  
  
 bevakas förekomsten i nationella kontrollprogram, även  
  
 om de inte diagnostiserats i Sverige.  
  
 Får och get  
  
 Fåren har ökat långsamt i antal, medan antalet besättningar minskat.  
  
 Nu finns c:a 220 000 vuxna får och 250 000 lamm fördelade på  
  
 7 600 besättningar. Antalet vuxna får per besättning är 29 st. Produktionen  
  
 är oftast småskalig och extensiv, baserad på hemmaproducerat  
  
 foder. Antalet getter i Sverige ligger på en stabil men låg  
  
 nivå, år 2003 fanns c:a 5 500 vuxna getter. Det finns c:a 14 200  
  
 vuxna får och 20 500 lamm i ekoproduktion vilket är en liten  
  
 minskning från 2001. Generellt sett dominerar parasit- och utfodringsrelaterade  
  
 sjukdomar. Parasitkontroll är mycket viktigt för  
  
 fårens hälsa. Varma och fuktiga betessäsonger under en följd av år  
  
 gör att parasitproblemen bland har ökat. Viktiga får- och getsjukdomar,  
  
 t.ex. paratuberkulos bevakas i nationella kontrollprogram.  
  
 Fjäderfä  
  
 Fjäderfäproduktion, särskilt slaktfågeluppfödning, har ökat under  
  
 de senaste decennierna. Nu finns cirka fem miljoner värphöns i 365  
  
 besättningar. År 2005 slaktades 73,5 miljoner kycklingar (130 besättningar),  
  
 565 000 kalkoner (25 besättningar), 87 000 ankor och  
  
 34 000 gäss i Sverige. Fjäderfäproduktionen är relativt storskalig 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 40  
  
 och rationaliserad och det förebyggande smittskyddet är långt  
  
 utvecklat. Produktionen bygger på import av avelsdjur av högproducerande  
  
 hybrider. För anka och gås sker produktionen i mindre  
  
 skala. De olika näringsgrenarna, det vill säga olika fågelarter  
  
 respektive slaktfågel och äggproduktionen är uppdelade på skilda  
  
 företag och olika hybrider. Värphönsen levereras från kläckerier till  
  
 speciella unghönsuppfödare som efter c:a 16 veckors uppfödning  
  
 levererar unghönsen till äggproduktionsanläggningarna. Värphönsen  
  
 slaktas vid cirka 70–80 veckors ålder. Slaktkycklingarna levereras  
  
 nykläckta från kläckerier till specialiserade uppfödare. Kycklingarna  
  
 slaktas efter 33–35 dygn och husen tvättas och desinficeras  
  
 före nästa djuromgång. Ekoproduktion utgör knappt 7 procent av  
  
 äggproduktionen. Ekologiska slaktfågeluppfödningen är mycket  
  
 liten, men ökar. Den begränsas av möjlighet till slakt av ekologisk  
  
 fågel, parasitproblem samt tillgång till ekologiskt foder. Förekomst  
  
 av Campylobacter hos slaktkyckling är låg. Förekomst av högpatogen  
  
 aviär influensa har, förutom bland vilda fåglar, hittills endast  
  
 påvisats i en viltfågeluppfödning i Sverige. Flera fjäderfäsjukdomar  
  
 (framförallt virusinfektioner) förebyggs framgångsrikt genom vaccination.  
  
 Bland värphöns förekommer både parasitära och bakteriella  
  
 sjukdomar, samt virussjukdomen infektiös bronkit (IB) som  
  
 kan leda till luftvägsinfektion och produktionsstörningar, sjukdom  
  
 förebyggs genom vaccination. Stora fjäderfäbesättningar kräver hög  
  
 ventilationskapacitet, ett elavbrott kan snabbt leda till hög dödlighet.  
  
 Höns föredrar en temperatur runt 20°C. En högre frekvens av  
  
 multifaktoriella icke-infektiösa problem framförallt hos slaktkyckling  
  
 kan ses vid värmestress t.ex. ascitessyndromet och plötslig  
  
 hjärtdöd.  
  
 Hund och katt  
  
 Antalet hundar i Sverige är c:a 950 000 och antalet katter c:a 1,6  
  
 miljoner. Det finns en hund i nästan vart femte och katt i vart  
  
 fjärde hushåll. Djuren hålls vanligen som sällskapsdjur i människans  
  
 närhet; i bostaden och utomhus i den närmaste omgivningen,  
  
 men katter hålls också enbart inomhus. Uppfödning sker ofta  
  
 inomhus i bostaden, eller i speciell byggnad med tillhörande rastgårdar.  
  
 Djurgrupperna är som regel förhållandevis små jämfört med  
  
 större uppfödningar som kan ses i andra länder. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 41  
  
 För svenska hundar är många infektionssjukdomar såsom leptospirainfektion,  
  
 leishmaniainfektion, monocytär erlichios mycket  
  
 ovanliga jämfört med andra länder. Vaccination mot allvarliga,  
  
 smittsamma sjukdomar är väl utbredd och mycket framgångsrik för  
  
 svenska hundar. För katter är vaccinationsläget sämre.  
  
 Flera vektorburna infektioner som är vanligt förekommande hos  
  
 hund i främst södra Europa och länder med subtropiskt-tropiskt  
  
 klimat ses i Sverige endast hos hundar som vistats utomlands.  
  
 Smitta sprids av vektorer som antingen inte förekommer i Sverige,  
  
 eller som inte klarar att sprida smittan i Sveriges nuvarande förhållandevis  
  
 kalla klimat. De viktigaste av dessa hos hund är visceral  
  
 leishmaniasis (L. infantis), dirofilarios (Dirofilaria immitis), babesios  
  
 (Babesia canis) samt monocytär ehrlichios (Erlichia canis).  
  
 Ökade resande med hundar och ökad import har inneburit en  
  
 ökande förekomst av dessa vektorburna infektioner i Sverige.  
  
 Katter infekteras endast undantagsvis av dessa sjukdomar även i de  
  
 länder där dessa infektioner är utbredda.  
  
 Häst  
  
 I landet finns idag c:a 300 000 hästar och internationellt sett är  
  
 kvoten hästar/invånare hög. Antalet har ökat kraftigt under de  
  
 senaste 30 åren. Hästhållningen är jämförelsevis kostnadsokänslig  
  
 och därmed en relativt anpassningsbar djurhållning. Hästar hålls  
  
 främst för ridning, trav- och galoppsport samt avel. Hästen har ofta  
  
 ett betydande liv- och affektionsvärde. Hästarna omsätter c:a 20  
  
 miljarder kronor och är idag den femte största inkomstkällan inom  
  
 svenskt jordbruk. Hästnäringen har blivit en essentiell del i bevarandet  
  
 av en levande svensk landsbygd, särskilt runt tätorterna.  
  
 Lantbruket säljer foder, hyr ut byggnader och betesmark till hästhållningen.  
  
 Besättningsstorleken varierar kraftigt. Hästar hålls  
  
 oftast på stall med daglig utevistelse i hage. Ofta är rasthagarna  
  
 relativt små beroende på begränsad tillgång till mark. Miljö- och  
  
 hälsoproblem kan uppstå när hagarna blir söndertrampade i samband  
  
 med mycket nederbörd eller utdragna perioder under höst  
  
 och vår utan tjäle. Kall lösdrift i ligghall med rasthage blir allt vanligare  
  
 främst för unghästar. Under betesperioden går många hästar  
  
 ute dygnet runt.  
  
 Många hästar vaccineras mot stelkramp och hästinfluensa men  
  
 vaccination görs också mot herpesvirus (luftvägsinfektion och 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 42  
  
 virusabort) och botulism (om de äter ensilage). En majoritet av  
  
 hästarna avmaskas regelbundet mot bl.a. spolmask, blodmask och  
  
 bandmask. Många hästar passerar gränsen in och ut ur Sverige. Risk  
  
 finns för nyintroduktion av sjukdomar. Salmonella är i vissa länder  
  
 vanlig hos häst. I Sverige förekommer sporadiska fall då oftast i  
  
 samband med import av hästar.  
  
 Den största anledningen för veterinärvård och utslagning är  
  
 ortopediska förslitningsskador. Bland infektionssjukdomar dominerar  
  
 infektion i hud såsom ringorm (en zoonos) och i övre luftvägarna  
  
 såsom hästinfluensa och kvarka (Streptococcus equi subsp  
  
 equi). Fästingburen akut infektion med Anaplasma phagocytophilum  
  
 (granulocytär ehrlichios) är relativt vanlig i mellersta och södra  
  
 Sverige. Det är relativt vanligt, särskilt bland islandshästar, med  
  
 allergi mot svidknottets (Smith) saliv, vilket yttrar sig i svåra  
  
 man- och svanseksem, s.k. sommareksem. En besvärande och svårbehandlad  
  
 parasit hos hästar som fått ökad utbredning är fotskabb,  
  
 Garcia, som drabbar tyngre hästar med mycket hovskägg. Resistens  
  
 hos invärtes parasiter förekommer till viss del och i kombination  
  
 med bristande förebyggande rutiner sker årligen dödsfall  
  
 hos unghästar i spolmask (Parascaris).  
  
 Fisk  
  
 Fisk- och skaldjurproduktion i Sverige utgörs dels av levande fisk  
  
 för uppfödning och utsättning, dels av produktion för livsmedel.  
  
 Den senare delas i vildfångad och vattenbruksproducerad.  
  
 Vildfisk Produktionen av vildfångad fisk uppgick under 2005  
  
 till c:a 29 2000 ton i salt- respektive 1 400 ton i sötvatten. Flera  
  
 vilda fiskarter har minskat under senare år, överfiskning kan vara en  
  
 orsak, stigande vattentemperaturer en annan. För klimatrelaterade  
  
 sjukdomar hos fisk se avsnitt 7.4.  
  
 Vattenbruk Svenskt vattenbruk består av c:a 200 odlingar med i  
  
 huvudsak produktion av laxfisk, ett hundratal kräftodlingar och c:a  
  
 20 ostron- och blåmusselodlingar. Totalt produceras c:a 10 000 ton,  
  
 (7 500 ton fisk för livsmedel, 2 000 ton sportfisk för utsättning, 0,5  
  
 ton sättfisk för vidareodling, 1 000 ton musslor/ostron och 6 ton  
  
 kräftor). I verksamheten ingår artbevarande/kompensationsodling  
  
 av skyddsklassade laxfiskarter för utsättning. Produktionen är  
  
 mycket blygsam internationellt sett och kan flerdubblas. Vattenbruket  
  
 får ökad betydelse både för livsmedelsproduktionen och för 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 43  
  
 att förstärka vildlevande arter. Vattenbruk är beroende av hög vattenkvalitet  
  
 och stabil tillgång. Hög temperatur är i Sverige ofta förknippad  
  
 med minskad vattentillgång vilket i en odlingsverksamhet  
  
 kan få katastrofala följder med försämrad syretillgång, ökad halt  
  
 organiska ämnen och anaerob nedbrytning med svavelväteproduktion  
  
 som följd. Extremväder såsom stormar kan orsaka skador och  
  
 översvämningar på fiskodlingar med innesluten hantering. Detta  
  
 kan medföra att fiskarter och smittämnen kommer ut och negativt  
  
 påverka inhemska arter. Nederbörd kan även orsaka tillförsel av  
  
 organiska föroreningar med försämrad vattenkvalitet som följd.  
  
 Betingelserna för vildlevande fisk gäller också för odlad. Algproblematiken  
  
 är också likartad.  
  
 Hälsoläget inom svenskt vattenbruk är mycket gott i ett EU  
  
 perspektiv och följs kontinuerligt upp genom nationella och frivilliga  
  
 kontrollprogram. Vårt gynnsamma geografiska läge och att vi  
  
 odlar laxfiskarter som är optimerade till vårt klimat är en orsak. En  
  
 odling ställer stora krav på fysikaliska och kemiska parametrar för  
  
 att fisken ska må bra. Laxfiskar har en temperaturtolerans på mellan  
  
 1–25°C. (röding 1–16°C, lax 1–20°C, regnbåge 1–25°C), men  
  
 stressas och belastas fysiologiskt vid extremvärdena. En ökad förekomst  
  
 av infektionssjukdomar kan för odlad fisk innebära en ökad  
  
 antiparasitär/antibiotika behandling som också kan ge åtföljande  
  
 resistensproblem. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 44  
  
 Sjukdomsövervakning av vilda djur  
  
 Fallviltundersökningen  
  
 Sedan mitten av 1940-talet har förekomsten av olika sjukdomar,  
  
 förgiftningar och andra dödsorsaker bland vilt undersökts vid  
  
 SVA. Laboratorieundersökningar av döda vilda djur s.k. fallvilt  
  
 som hittas i skog och mark har bl.a. bekostats av medel från  
  
 Jaktvårdsfonden. Årligen har mellan 1 500 och 2 000 djur undersökts.  
  
 Syftet har dels varit att ge underlag för viltvården men  
  
 även att påvisa smittsamma sjukdomar som kan överföras till  
  
 tamdjur och människor.  
  
 Viltsjukdomsövervakningsprogrammet  
  
 Från 2006 har SVA ett regeringsuppdrag att övervaka sjukdomsläget  
  
 hos vilt. I samband med detta har medel från anslaget  
  
 för biologisk mångfald tillskjutits. Dessa medel bekostar uppbyggnaden  
  
 av ett nätverk för övervakning av vilthälsa, riktade  
  
 undersökningar och möjliggör fördjupade analyser och sammanställningar.  
  
 Framtida svensk djurhållning  
  
 Den svenska animalieproduktionen är i hög grad beroende av politiska  
  
 beslut på såväl nationell som EU-nivå. Kostnadsläget för vår  
  
 animalieproduktion är jämförelsevis hög och konkurrensen internationellt  
  
 är mycket hård. Utvecklingen mot färre men större  
  
 besättningar kan förväntas fortsätta. En vidare utveckling av det  
  
 ekologiska lantbruket kan komma att bli en konkurrensfördel.  
  
 Politiska beslut angående att hålla en viss självförsörjningsgrad och  
  
 olika typer av miljöstöd kan vara till hjälp för svensk animalieproduktion.  
  
 Klimatförändringar som medför en längre betesperiod,  
  
 möjlighet till fler vallskördar och som kanske medför stora svårigheter  
  
 för djurhållningen i andra länder kan komma att gynna delar  
  
 av svensk animalieproduktion. För hästantalet kan en fortsatt  
  
 ökning förväntas speciellt i storstädernas randområden.  
  
 Förändringar i miljön som påverkar spridningen av infektionssjukdomar  
  
 innefattar förutom klimatförändringen även urbanisering,  
  
 markanvändningsförändringar och andra lokala förändringar  
  
 av miljön. Viktiga faktorer som är svåra att bedöma är i vilken grad  
  
 de olika infektionsämnena förmår förändra sig och utveckla nya 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 45  
  
 smittvägar, liksom vektorernas förmåga att anpassa sig till andra  
  
 miljöförhållanden än vad respektive vektorart nu är begränsad till.  
  
 En spridning norrut avseende smittöverföring har redan konstaterats  
  
 för ett flertal vektorburna infektioner (bluetounge, West Nile  
  
 feber, borreliainfektions). Hur dessa första kan komma att orsaka  
  
 sjukdomsutbrott och etablera sig i Sverige är osäkert (se vidare  
  
 kapitel 7 och 8). Om så sker kan nya problem uppstå för svensk  
  
 djurhållning.  
  
 För sällskapsdjur gäller generellt att branschen är jämförelsevis  
  
 anpassningsbar eftersom känsligheten för prisökningar m.m. är  
  
 måttlig.  
  
 2 Hälsoeffekter av extrema  
  
 temperaturer  
  
 2.1 Höga temperaturer – värmeböljor  
  
 Under sommaren visar Rossbycentrets scenarier på ett varmare  
  
 klimat i Sverige, men de riktigt stora förändringarna i varma extremer  
  
 ligger längre söderut i Europa. I de sydligaste delarna av landet  
  
 kommer temperaturen under de varmaste dagarna proportionellt  
  
 sett öka mer än medeltemperaturen. Antalet tropiska nätter (figur  
  
 2.1) kommer att öka i södra och mellersta delarna av landet och  
  
 utmed Norrlandskusten och under perioden 2071–2100 komma  
  
 dessa att motsvara dagens antal i Sydeuropa. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 46  
  
 Figur 2.1 Antal tropiska nätter per år i Europa under detta sekel. Vänstra  
  
 kartan visar perioden 1961–1990, därefter följer från vänster till  
  
 höger modelleringar för perioderna 2011–2040, 2041–2070,  
  
 och 2071–2100. Tropiska nätter definieras som nätter med  
  
 minimitemperaturer >24°C men värdet är modellanpassat.  
  
 Källa: Beräkningar gjorda med Rossby Centrets Atmosfärsmodell, RCA3. Drivdata  
  
 från den globala klimatmodellen ECHAM4/OPYC3 från Max-Planck-institutet  
  
 för meteorologi i Hamburg. Utsläppsscenario A2 IPCC, SRES  
  
 2.1.1 Direkta effekter av värme på dödligheten hos människa  
  
 Sambandet mellan extrem värme och dödlighet är sedan länge känt  
  
 och på senare tid studerat med allt mer sofistikerade statistiska  
  
 metoder. Det finns översiktsartiklar som sammanfattar många års  
  
 forskning om temperatur, värmeböljor och dagligt antal dödsfall  
  
 (FlynnSamet 2002a–b). Från Norden och Nordeuropa finns få  
  
 studier av värmeeffekter på dödlighet (Nafstad et al. 2001, Nayha  
  
 2005), medan många av de publicerade studierna kommer från  
  
 USA och Sydeuropa (FlynnSamet 2002a–b).  
  
 Sambandet mellan temperatur och mortalitet som är V- eller Uformat  
  
 enligt de flesta analyserna, gör att en s.k. optimal temperatur  
  
 kan identifieras. Vid den temperaturen är antalet dödsfall lägst,  
  
 också med hänsyn till andra inflytelserika faktorer som influensa och  
  
 semesterperioder etc. Denna optimala temperatur är olika för  
  
 olika delar av världen beroende på platsens klimat och anpassningen  
  
 till detta. I Finland är den optimala temperaturen beräknad  
  
 till 14°C (Nayha 2005), i London c:a 20°C (Armstrong 2006) och i  
  
 Aten till c:a 25°C (Nayha 2005). Temperatureffekten på dödligheten  
  
 modifieras av levnadsstandarden, exempelvis har andelen luftkonditionerade  
  
 byggnader betydelse. I London har såväl effekterna  
  
 på mortaliteten av kyla som värme avtagit under 1900-talet, trots en  
  
 åldrande befolkning, vilket tolkas som en följd av högre levnadsstandard  
  
 (Carson et al. 2006), och i USA har ökad förekomst av  
  
 luftkonditionering minskat effekterna av värme. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 47  
  
 Vissa studier har analyserat hur temperaturens inverkan på dödligheten  
  
 kan vara utdragen över flera dagar, där ökat antal dödsfall  
  
 på grund av värme visar sig tämligen omedelbart och kortvarigt,  
  
 medan effekten av kyla kan bestå i flera veckor.  
  
 Extrem värme medför också olika stora risker för olika individer  
  
 beroende på deras hälsotillstånd. Överdödligheten domineras av  
  
 gruppen äldre personer av flera orsaker (FlynnSamet 2002a–b).  
  
 Med åldrandet följer fysiologiska förändringar i värmeregleringen  
  
 och vätskebalans, vilket gör att äldre troligen inte lika bra uppfattar  
  
 och reagerar på effekter av värmen. Av betydelse är också att äldre  
  
 personer mer ofta har de sjukdomar som ger särskild känslighet för  
  
 värme, främst hjärt- och kärlsjukdom, lungsjukdom och försämrad  
  
 njurfunktion. Läkemedel som ofta används av äldre kan också förändra  
  
 värmereglering, cirkulation och vätskebalans, särskilt betablockerare  
  
 och vätskedrivande mediciner (Basu  Samet 2002b,  
  
 Havenith 2001).  
  
 Psykiska funktionshinder, inklusive demenssjukdomar, kan  
  
 också medföra att man inte uppfattar riskerna med värmen (Basu   
  
 Samet 2002a–b, Semenza et al. 1996).  
  
 Värmen över stora delar av Europa sommaren 2003 fick mycket  
  
 omfattande konsekvenser, totalt i Europa beräknas 22–45 000 fler  
  
 dödsfall än normalt under två veckors värmebölja, och episoden  
  
 drabbade främst äldre personer i städer (Kosatsky 2005,  
  
 Vandentorren et al. 2004, Conti et al. 2005, Le Tertre et al. 2006).  
  
 En ännu inte helt klarlagd frågeställning är hur mycket livet förkortas  
  
 för personer som avlider i samband med värmeböljor. Ifall  
  
 det enbart handlar om en kort tidigareläggning av dödsfall som  
  
 ändå snart skulle inträffa, så kallad harvesting (skördande), följs  
  
 dagarna med hög dödlighet av en period med lägre dödlighet än  
  
 normalt (Kalkstein 1993, Kalkstein 1995). Graden av harvesting  
  
 tycks skilja sig mellan olika städer och befolkningar, och vara uttalad  
  
 för värmeeffekten i London (Hajat et al. 2005).  
  
 2.1.2 Svensk fallstudie I  
  
 Den första svenska studien av hur temperaturen och värmeböljor  
  
 påverkar dödligheten fokuserar på 41 församlingars befolkning (c:a  
  
 1,1 miljoner inv.) inom Storstockholm under 1998–2003 (Rocklöv  
  
  Forsberg 2007). Analysen har byggts upp stegvis för att finna  
  
 vilken temperatur som är optimal och därefter belysa hur dödlig 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 48  
  
 heten ökar vid högre och lägre temperaturer. Årstiderna har dessutom  
  
 studerats separat, och analyser gjorts för att belysa om det  
  
 finns en extra kraftig ökning av dödligheten vid varma perioder  
  
 som skulle kunna betraktas som värmeböljor i svenskt perspektiv.  
  
 Studien baseras på dygnsvisa uppgifter om medeltemperatur i  
  
 Stockholm, antal dödsfall (exkl. externa orsaker) samt antal sjukhusinläggningar  
  
 för influensa, vilket är en viktig faktor att kontrollera  
  
 för. Data angående dödsfall och sjukhusinläggningar har  
  
 hämtats från Dödsorsaksregistret respektive Patientregistret vid  
  
 Socialstyrelsen.  
  
 Studien visar att dödligheten som mjukt beroende av dygnsmedeltemperaturen  
  
 sett över helår har ett V-format utseende (figur  
  
 2.2.) efter kontroll för andra faktorer som influensa, säsong, tidstrend  
  
 och veckodag. Vid den lägsta relativa risken i figuren har man  
  
 en optimal temperatur motsvarande den temperatur där dödligheten  
  
 är lägst, för Stockholm 11–12°C. Av figuren framgår procentuell  
  
 ökning vid högre och lägre temperaturer, och att mortaliteten  
  
 ökar kraftigare för höga temperaturer än för låga.  
  
 När temperatureffekten beräknades linjärt sågs för sommarperioden  
  
 den största signifikanta effekten för ett glidande 2-dygnsmedelvärde  
  
 av dygnsmedeltemperaturen. Den totala relativa ökningen  
  
 av mortaliteten per grad högre temperatur över de senaste två dygnen  
  
 var 1.0 procent (med 95 procent konfidensintervall = 0.45–1.6  
  
 procent). Om man enbart såg till effekten av temperaturen samma  
  
 dygn blev ökningen 0,92 procent per grad (med 95 procent konfidensintervall  
  
 = 0.63–1.2 procent).  
  
 Bara 5 procent av dygnen under sommarperioden hade en  
  
 medeltemperatur på 22,8°C eller högre. Vid minst två dagar i rad  
  
 med denna temperatur klassades dygnet som infallande under en  
  
 värmebölja. För en alternativ analys infördes en indikator för värmebölja  
  
 i analysen. Då reducerades den linjärt specificerade relativa  
  
 ökningen av daglig mortalitet från 1.0 till 0.69 procent (med 95  
  
 procent konfidensintervall = 0.03, 1.4) per grad högre temperatur  
  
 (figur 2.3), men värmeböljeindikatorn gav dessutom en relativ  
  
 ökning av mortaliteten på 8.9 procent (med 95 procent konfidensintervall  
  
 = 0.5–17.3 procent) för dagar under en så definierad värmebölja. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 49  
  
 Figur 2.2 Effekten av dygnsmedeltemperaturen på dagligt antal dödsfall  
  
 beskriven med en mjuk funktion justerad för årstid, tidstrend,  
  
 veckodag och influensa.  
  
 Figur 2.3 Två alternativa modeller som beskriver temperaturens effekt på  
  
 dödligheten i StorStockholm under den varma årstiden: (---) linjär  
  
 temperaturmodell, () linjär temperaturmodell inkluderande  
  
 en värmeböljevariabel enligt texten ovan.  
  
 Grader Hudson 
  
 Riskökning (%)  
  
 -10 0 10 20  
  
 0 5 10 15  
  
 12 14 16 18 20 22 24 
  
 0 5 10 15 20  
  
 Grader Hudson 
  
 Riskökning (%)  
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 50  
  
 Den optimala dygnsmedeltemperaturen i Stockholm på 11–12°C  
  
 stämmer bra med resultaten i en studie från Oslo (Nafstad et el.  
  
 2001), i vilken effekten av värme under sommaren dock inte blev  
  
 statistisk säkerställd, troligen på grund av en för vid definition av  
  
 sommar (april–september). Om man inte kontrollerar för en generell  
  
 årstidseffekt blev den optimala temperaturen i Stockholm cirka  
  
 2 grader högre, vilket stämmer bra med en finsk studie utan  
  
 justering för årstidsmönstret (Nayha 2005). Sammantaget talar data  
  
 från Norden för en ökad mortalitet både vid höga och låga dygnsmedeltemperaturer,  
  
 men den beräknade temperatureffektens storlek  
  
 beror på flera faktorer, bl.a. hur årstidens betydelse hanteras i  
  
 analysen.  
  
 Eftersom det inte finns några detaljerade analyser från Sverige  
  
 eller Norden är det ännu inte klarlagt vilken temperaturvariabel  
  
 som bäst beskriver risken för en ökad dödlighet. Dygnsmedeltemperaturen  
  
 behöver inte vara den bästa riskindikatorn, nattens lägsta  
  
 temperatur eller dygnets maximala temperatur skulle kunna visa sig  
  
 mer relevanta. För Stockholm konstaterades en extra kraftig  
  
 ökning av dödligheten efter minst två dagars värmebölja, vilket är  
  
 en effekt som observerats också i andra studier (Hajat et al, 2006).  
  
 Vid ännu högre temperaturer än vi hittills varit vana vid i Sverige  
  
 kan effekterna komma att bli mer dramatiska än vad befintliga data  
  
 förutsäger, vilket var fallet i Frankrike 2003, med relativa risker  
  
 långt över förväntat från tidigare dagar.  
  
 2.1.3 Fallstudie II: Beräknad förändring av antal dödsfall i  
  
 Stockholm om sommartemperaturen stiger  
  
 Datamaterial  
  
 För att matematiskt kunna skatta framtida direkta effekter av  
  
 värme enligt temperaturökningar som beräknats från scenario A2  
  
 och B2 så byggdes en prediktionsmodell baserad på ett datamaterial  
  
 från perioden 1998–2003. Detta material består av dygnsmedeltemperatur  
  
 uppmätt på Södermalm i Stockholm och dagliga antalet  
  
 dödsfall av sjukdom (exklusive externa orsaker) i Storstockholms  
  
 området (c:a 1,1 miljoner invånare). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 51  
  
 Prediktionsmodell  
  
 Eftersom det dagliga antalet dödsfall antas vara poissonfördelade  
  
 över tiden, så tillämpas en poisson-regression med antalet dödsfall  
  
 som beroende variabel och dygnsmedeltemperatur som en av de  
  
 förklarande variablerna. Vi fokuserar här på effekten av varma temperaturer  
  
 och använder därför endast sommarmånaderna juni, juli  
  
 och augusti som grund för prediktionmodellen. Detta gör att vi  
  
 inte behöver kontrollera temperatureffekten för sammanblandning  
  
 med influensaperioder eftersom dessa är ovanliga sommartid. Vi  
  
 måste dock, för att uppskatta dag till dag variabiliteten av temperatur-mortalitet  
  
 i vår modell, kontrollera för kalenderseffekter som  
  
 trend, säsong, veckodag och helgdag. Detta har gjorts genom att  
  
 inkludera så kallade kontrollvariabler i modellen, där trend inkluderats  
  
 linjärt, säsong inkluderats som en faktorvariabel för månad och  
  
 veckodag och helgdag inkluderats som faktorvariabler. Vidare har  
  
 vi även tagit hänsyn till kumulativa effekter av temperaturen genom  
  
 att infoga ett glidande 2-dygnsmedelvärde linjärt som förklarande  
  
 temperaturvariabel. För att uppskatta extra effekter vid två eller fler  
  
 extremt varma dagar i sträck har en indikatorvariabel införts då  
  
 dygnsmedeltemperaturen överstigit 95:e percentilen av sommar  
  
 temperaturer i datamaterialet under minst två dagar. Detaljerad  
  
 information om temperatur-mortalitets modellerna för Storstockholms  
  
 området finns publicerad (Rocklöv och Forsberg 2007).  
  
 Uppskattade parametrar  
  
 De skattade parametrarna i modellen utgör grunden för prediktionen.  
  
 De parametrar som svarar enbart mot direkta temperatureffekter  
  
 är statistiskt signifikanta och tolkas som relativa risker.  
  
 Den procentuella relativa ökningen av antalet dödfall per dygn  
  
 under sommaren uppskattades i prediktionsmodellen till 0,7 procent  
  
 per grad ökning av dygnsmedeltemperaturen samt med ytterligare  
  
 8,9 procent då temperaturen går över 95:e percentilen av  
  
 dygnsmedeltemperaturen (22,8°C) i minst två dygn. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 52  
  
 Antaganden  
  
 För att rätt skatta framtida konsekvenser utgående från en modell  
  
 som skapats för perioden 1998–2003 så krävs att dos-responssambandet  
  
 mellan temperatur och mortalitet inte förändras med tiden.  
  
 Med detta antar vi att människornas känslighet för värmeexponering  
  
 i framtiden är densamma som i studien. Vidare krävs att dosrespons  
  
 sambandet för högre temperaturer än de som uppmätts  
  
 under perioden 1998–2003 inte skiljer sig från det som uppskattats  
  
 i prediktionsmodellen. Med stöd av tidigare studier av värmeböljor  
  
 som den 2003 kan man förvänta att modellen kraftigt underskattar  
  
 effekten då temperaturen stiger utöver de max-temperaturer som  
  
 förekommit under 1998–2003.  
  
 Eftersom vi uppskattar konsekvenser av extra direkta effekter av  
  
 temperatur genom att addera en temperaturökning till de sommartemperaturer  
  
 som uppmätts 1998–2003 på Södermalm i  
  
 Stockholm, så innebär detta att vi antar att åren 1998–2003 beträffande  
  
 antalet extremt varma dagar och värmeböljor har en representativ  
  
 fördelning av sommartemperaturerna.  
  
 Konsekvensanalys  
  
 Utgående från datamaterialets temperaturer, 1998–2003, så kan  
  
 sommartemperaturerna i Storstockholms området tänkas öka  
  
 ytterligare med 3–4 grader i scenario A2 och 2–3 grader i scenario  
  
 B2 fram till år 2100. För att kunna predikera framtida konsekvenser  
  
 med modellen har till temperaturserien för 1998–2003 adderats 1,  
  
 2, 3 respektiver 4 grader. Detta är givetvis en grov approximation,  
  
 men enligt klimatmodeller för scenario A2 och B2 så förväntas inte  
  
 temperaturfördelningen under sommaren ändras nämnvärt i framtiden.  
  
 De presenterade predikerade ökningarna av mortalitet per  
  
 sommar beräknas som medelvärdet av de predikerade värdena från  
  
 de 6 åren i datamaterialet. Information om temperaturförändring  
  
 och fördelning av temperaturer under sommaren i Mälardalen för  
  
 de specifika scenarier som använts finns att hämta på www.smhi.se.  
  
 Om temperaturen stiger med en grad relativt 1998–2003 så förväntas  
  
 antalet döda per sommar i StorStockholms området öka med  
  
 1,2 procent. Detta motsvarar 29 fler dödsfall än vad som förväntats  
  
 från modellen utan temperaturökningen. Att temperaturen ökat 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 53  
  
 med en grad tros inträffa runt 2025–2040 enligt scenario A2 och  
  
 B2.  
  
 Om temperaturen stiger med ytterligare en grad, dvs. totalt två  
  
 grader, så förväntas antalet döda per sommar i Storstockholms  
  
 området öka med 2,4 procent. Detta motsvarar 60 fler dödsfall än  
  
 vad som förväntas från modellen utan temperaturökning. En sådan  
  
 temperaturökning tros inträffa runt år 2060–2070 enligt scenario  
  
 A2 och runt år 2080–2090 enligt scenario B2.  
  
 Vidare, om temperaturen stiger med tre grader så förväntas  
  
 antalet döda per sommar i Storstockholms området öka med 3,8  
  
 procent. Detta motsvarar 94 fler dödsfall än vad som förväntas från  
  
 modellen utan temperaturökning. En sådan temperaturökning tros  
  
 inträffa runt år 2090 enligt scenario A2 och eventuellt 2100 enligt  
  
 scenario B2.  
  
 Slutligen, om temperaturen stiger med fyra grader så förväntas  
  
 antalet döda per sommar i Storstockholms området öka med 5,3  
  
 procent. Detta motsvarar 131 fler dödsfall än vad som förväntas  
  
 från modellen utan temperaturökning. En sådan temperaturökning  
  
 kan eventuellt inträffa år 2100 enligt scenario A2.  
  
 Diskussion  
  
 En viktig osäkerhet i vår skattning är antagandet att människornas  
  
 känslighet är densamma i framtiden utan hänsyn till åldersfördelning  
  
 i populationen eller acclimatisering. Detta kan leda till att  
  
 effekterna överskattas. Å andra sidan kan man förvänta att kraftigt  
  
 underskatta effekter av temperaturer som överskrider de som  
  
 använts vid skapande av modellen, speciellt om detta sker i längre  
  
 sammanhängande perioder. Likaså underskattas antal fall om  
  
 befolkningen är äldre med högre dödstal. Vi kan inte heller vara  
  
 säkra på att den fördelning av sommartemperaturer som uppmätts i  
  
 datamaterialet är representativ för framtiden. Det har bland annat  
  
 diskuterats att klimatförändringen kan innebära en ökning av antalet  
  
 extremer, och där ibland temperatur extremer.  
  
 Beräkningarna avser församlingar i Storstockholm med drygt  
  
 1,1 miljoner invånare. Stockholms län har idag drygt 1,9 miljoner  
  
 invånare och Sverige drygt 9,1 miljoner invånare. I avsaknad av  
  
 detaljerade studier för olika delar av landet skulle fallberäkningarna  
  
 ovan kunna överföras till Stockholms läns nuvarande befolkning  
  
 genom att multipliceras med c:a 1,7 och till riket med en faktor på 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 54  
  
 drygt 8. Det är dock inte säkert att ens en lika stor temperaturökning  
  
 för hela Sveriges befolkning skulle slå på samma sätt i hela  
  
 landet. Effekterna av höga temperaturer behöver därför studeras  
  
 både i söder och i norr.  
  
 2.2 Låga temperaturer – köldknäppar  
  
 I Sverige kommer vintermedeltemperaturerna att öka mer än under  
  
 övriga årstider och snötäcket kommer att minska betydligt  
  
 (Rossbycenter 2007). Speciellt kommer de extremt låga vintertemperaturerna  
  
 att påverkas med följd att Sverige kommer få betydligt  
  
 färre s.k. köldknäppar vintertid.  
  
 2.2.1 Människa  
  
 En rad studier har visat samband mellan låga temperaturer och  
  
 olika sjukdomar. Framförallt gäller detta hjärt- och kärlsjukdomar  
  
 och lungrelaterade sjukdomar. Den eventuella orsakskedjan är  
  
 oklar, men kyla kan påverka viktiga fysiologiska variabler som t.ex.  
  
 blodtryck och blodproppsbildning. Reumatism och vissa muskelsjukdomar  
  
 kan ge ökade besvär vid nedkylning (Socialstyrelsen  
  
 2005b).  
  
 Ett mildare vinterklimat i Sverige, med färre s.k. köldknäppar  
  
 kommer att innebära flera positiva hälsoeffekter. Även om Sverige  
  
 idag har lägre risk för dödsfall i hjärt- och kärlsjukdomar i samband  
  
 med köldknäppar (dvs. vid samma temperaturer) än länder, som  
  
 England och Irland som inte är vinteranpassade i samma utsträckning  
  
 (Eng  Mercer 1998), så kommer mildare vintrar i Sverige  
  
 framöver bidra till färre köldrelaterade dödsfall. Antalet förfrysningsskador  
  
 kommer också att minska liksom antalet episoder med  
  
 försämring hos personer med kärlkramp, kroniska hjärt- och lungsjukdomar  
  
 samt reumatiska besvär. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 55  
  
 2.2.2 Djur  
  
 Ökad utedrift som är en trend i dagens djurhållning gör att djuren  
  
 blir mer utsatta för väder och vind. Det blir också vanligare med  
  
 oisolerade stallar åt flera djurslag. Kyla kan därför bli ett problem  
  
 även för djur som hålls på stall. Ett mildare vinterklimat kommer  
  
 att minska många av de negativa effekter (ex. förfrysningar) som  
  
 ses av kyla idag, och där framförallt nyfödda och späda djur är speciellt  
  
 känsliga.  
  
 Bristande vattentillgång eller alltför låg vattentemperatur vid  
  
 köldknäppar kan orsaka hälsostörningar för husdjur. Vatten som  
  
 fryser i ledningar, vattenkoppar, m.m. begränsar vattentillgången.  
  
 Låg vattentemperatur kan göra att djuren dricker för lite. Till  
  
 exempel drabbas ett ökat antal hästar av förstoppningskolik efter  
  
 en tid med sträng kyla. Djuren behöver mer foder vid kyla för att  
  
 inte fara illa, c:a 30 procent mer foder kan behövas vid sträng kyla.  
  
 Dessa problem kommer att minska framöver.  
  
 3 Hälsoeffekter av ändrad  
  
 luftkvalitet  
  
 3.1 Utomhusluft  
  
 Koncentrationen av luftföroreningar och depositionen av försurande  
  
 och övergödande ämnen kommer inte vara densamma i  
  
 framtiden jämfört med idag. En rad internationella överenskommelser  
  
 (senast det s.k. Göteborgsprotokollet) talar för signifikanta  
  
 ändringar i Europas utsläpp, även i framtiden. Utsläppsförändringar  
  
 i Nordamerika och Asien kommer att påverka luftföroreningshalter  
  
 och deposition i Europa.  
  
 En klimatförändring kommer att påverka vindriktningar och  
  
 nederbördsmönster liksom många andra väderberoende processer i  
  
 atmosfären (som t.ex. kemisk och fysikalisk omvandling) som styr  
  
 halten av luftföroreningar. En framtida klimatförändring kan dessutom  
  
 leda till ändringar i mänskliga och naturliga utsläpp, t.ex. genom  
  
 förändrad efterfrågan av uppvärmning/kylning av byggnader  
  
 samt förändringar i naturliga emissioner av många biogena ämnen –  
  
 ?som ofta är en funktion av temperatur och fuktighet, etc. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 56  
  
 Hälsoeffekter av luftföroreningar är idag ett stort problem i  
  
 Europa (Forsberg et al 2005). Utsläppen kommer att påverkas av  
  
 många faktorer framöver. I nedanstående avsnitt har endast hänsyn  
  
 tagits till effekter (ökning/minskning) av en framtida klimatförändring  
  
 (enligt Rossbycentrets scenarier) utifrån dagens situation.  
  
 3.1.1 Marknära ozon och partiklar  
  
 Marknära ozon  
  
 Hälsoeffekter Förhöjda ozonhalter försämrar astmatiker och andra  
  
 känsliga. Ozonhalten påverkar även dagligt antal dödsfall, och kan  
  
 samverka med höga temperaturer som är en risk för gamla och  
  
 svaga personer (Gryparis et al. 2004).  
  
 Utsläppen av kväveoxider och kolväten (flyktiga organiska  
  
 ämnen), som är föregångare till ozon, förväntas minska i Sverige,  
  
 liksom i övriga Europa, framöver. Den övervägande delen av kväveoxidutsläppen  
  
 härrör från trafiken, främst person- och lastbilar  
  
 men också från fartyg. Åtgärder främst inom vägtrafiken har gjort  
  
 att utsläppen av kväveoxider i Sverige har minskat från 314 kton  
  
 1990 till 205 kton år 2005 och bedöms uppgå till högst 160 kton år  
  
 2010 (Naturvårdsverket 2007). Utsläppen av kolväten härrör till  
  
 stor del från vägtrafik och användning av lösningsmedel m.m. De  
  
 svenska utsläppen av kolväten har minskat med drygt 45 procent  
  
 mellan 1990 och 2005. En stor del av minskningen beror på katalysatorreningen  
  
 hos bilar. År 2010 bedöms kolväteutsläppen i Sverige  
  
 understiga 241 kton (Naturvårdsverket 2007). Utsläppsminskningarna  
  
 borde leda till att bildningen av marknära ozon i Europa minskar.  
  
 Tillgängliga observationer i och kring Europa tyder dock på att  
  
 bakgrundshalten av marknära ozon ökar (Lelieveld et al. 2004).  
  
 Utsläppen av ozongenererande ämnen i t.ex. östra och södra Asien  
  
 ökar och förväntas fortsätta öka under ett antal decennier (Streets  
  
  Waldhoff 2000), vilket med största sannolikhet kommer att  
  
 påverka ozonhalterna även i norra Europa framöver.  
  
 Ozonbildning styrs av fotokemiska reaktioner. Förutom ändrade  
  
 halter av ozongenererande ämnen, kan ändringar i lokal meteorologi  
  
 påverka potentialen för ozonbildning (och destruktion).  
  
 Ökande temperaturer och solinstrålning ökar t.ex. bildningen av  
  
 marknära ozon. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 57  
  
 Förväntade effekter av en klimatförändring  
  
 Modellsimuleringar genomförda av Engardt  Foltescu (2007),  
  
 som studerat effekterna på luftmiljön av ett förändrat klimat (genom  
  
 att hålla emissioner och bakgrundshalter oförändrade), antyder  
  
 en möjlig ökning av ozonhalten (1–2 procent ökning per  
  
 decennium fram till 2050) i centrala och södra Europa, framförallt  
  
 under sommaren. Maximumhalterna ökar mer än medelhalterna. I  
  
 Skandinavien beräknas ozonkoncentrationerna ändra sig endast  
  
 lite. Södra Sverige upplever möjligen en svag ökning av ozonhalterna  
  
 under vår, sommar och höst medan norra Skandinavien  
  
 (inklusive större delen av Finland) kan vänta sig minskade ozonhalter.  
  
 Modellsimuleringarna är gjorda med en spridningsmodell  
  
 (MATCH) som drivs av väderdata (meteorologi) från en regional  
  
 klimatmodell (RCA3). Den regionala spridningsmodellen drivs på  
  
 randen av en global klimatmodell (ECHAM4/OPYC3). Klimatmodellerna  
  
 utgår från SRES A2 emissionsscenario.  
  
 Partiklar  
  
 Hälsoeffekter Sambandet mellan partikelhalten och mortalitet liksom  
  
 lung- och även hjärtbesvär är mer väldokumenterat än för  
  
 ozon (Pope  Dockery 2006). Redan måttligt förhöjda partikelhalter  
  
 ökar antalet fall av akut hjärtsjukdom (Dockery  Stone  
  
 2007).  
  
 Skandinavien har – relativt sett i Europa – låga bakgrundshalter  
  
 av sekundära oorganiska partiklar (SIA, bestående av sulfat, nitrat  
  
 och ammonium) medan de är betydligt högre över de kontinentala  
  
 delarna av Europa p.g.a. större utsläpp där.  
  
 Förväntade effekter av en klimatförändring  
  
 Modellsimuleringar som enbart undersökt effekten av förändringar  
  
 i klimatet (Engardt  Foltescu 2007), visar att halten av SIA kan  
  
 komma att öka signifikant (3–5 procent per decennium, fram till  
  
 2050) i hela kontinentala Europa under alla årstider förutom vinter.  
  
 Ökningen är störst runt Medelhavet, på sommaren; halterna under  
  
 juni–augusti är mer än 20 procent högre under 30-års perioden  
  
 2021–2050 jämfört med dagens värden. 2071–2100 beräknas partikelhalterna  
  
 under sommaren vara 50 procent högre, jämfört med 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 58  
  
 dagens situation, i stora områden av södra och centrala Europa.  
  
 Södra Skandinavien torde få en måttlig ökning av SIA med upp till  
  
 2 procent per decennium under framförallt vår och sommar, medan  
  
 de norra delarna av Skandinavien uppvisar minskande SIA halter  
  
 under alla årstider. Den totala mängden partiklar i atmosfären kan  
  
 dock komma att påverkas ännu kraftigare av klimatförändringar  
  
 eftersom uppvirvlat stoft från uttorkade marker i södra och centrala  
  
 Europa förväntas öka då nederbörden beräknas minska i dessa  
  
 områden (Kjellström et al. 2005). Framtida luftmiljöstudier bör ta  
  
 hänsyn till uppvirvlat stoft som kan långdistanstransporteras till  
  
 Sverige. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 59  
  
 Figur 3.1 Modellerad förändring i sekundära oorganiska partiklar (SIA) och  
  
 marknära ozon. Vänstra kartsekvensen visar relativ procentuell  
  
 förändring av dygnsmedel-koncentrationen av sekundära oorganiska  
  
 partiklar (SIA) över Norden mellan dagens och framtida  
  
 klimat under olika säsonger. Högra kartsekvensen visar modellerad  
  
 3-månaders medelhalts (dag + natt) förändring av marknära  
  
 ozon. Kartraderna från topp till botten visar följande perioder:  
  
 vinter (dec–feb), vår (mars–maj), sommar (juni–aug), höst (sep– 
  
 nov). Inom kartsekvenserna visar vänstra kartraden förändringen  
  
 mellan 1960–1991 och 2021–2050, samt den högra förändringen  
  
 mellan 1060–1991 och 2071–2100 (Engardt  Foltescu  
  
 2007). 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 60  
  
 Deposition  
  
 Våtdeposition är den viktigaste processen att tvätta bort många  
  
 ämnen, inklusive SIA, ur atmosfären. Minskade nederbördsmängder  
  
 torde därför vara den främsta anledningen till att partikelhalten  
  
 förväntas öka i en stor del av Europa under framtida klimat (enligt  
  
 modellstudien med dagens emissioner och randvärden; Engardt   
  
 Foltescu 2007). Norges kust förväntas dock få en ökad våtdeposition  
  
 av svavel- och kvävehaltiga ämne) i framtida klimat, speciellt  
  
 under våren och sommaren, medan t.ex. Polen får en ökning av  
  
 torrdepositionen på grund av ökande halter av partiklar i atmosfären.  
  
 Ökningen beror på förändrade transportmönster och minskad  
  
 nederbörd under vissa årstider i detta område. Minskad (ökad) våtdeposition  
  
 kompenseras i någon mån av ökad (minskad) torrdeposition  
  
 i modellstudien. För de flesta områdena kommer dock ändringen  
  
 i totaldeposition att följa mönstret i våtdepositionen. För  
  
 Sveriges del syns ingen tydlig trend i svavel- eller kvävedepositionen  
  
 p.g.a. förändrat klimat i framtiden.  
  
 3.1.2 Pollenallergier  
  
 I Sverige är c:a 15–20 % av unga vuxna allergiska mot pollen. Totalt  
  
 står pollenallergierna (till största delen i form av allergisk rhinit)  
  
 för c:a 40 % av alla allergier i Sverige. Björk, al och hassel framkallar  
  
 flest allergier av lövträden. Många olika gräsarter kan ge upphov till  
  
 gräspollenallergi, även om mängden producerade pollen varierar  
  
 avsevärt mellan olika arter. De flesta svenska gräs tillhör samma  
  
 underfamilj (Pooidae) inom gräsfamiljen, och har många gemensamma  
  
 pollenallergen.(Andersson  Lidholm 2003). Gråbo är den  
  
 ört som flest personer är allergisk mot. Det är vanligt med korsreaktioner,  
  
 dvs., gräspollenallergiker är ofta allergiska mot flera grässlag  
  
 och björkpollenallergiker reagerar ofta också mot andra trädpollen,  
  
 som al, hassel, bok och ek. Korsreaktioner med födoämen  
  
 förekommer också. Exempelvis reagerar björkpollenallergiker ofta  
  
 också mot äpplen, nötter och stenfrukter. Gråbopollenallergiker  
  
 reagerar också på pollen från många andra korgblommiga växter,  
  
 och bl.a. också mot nyttoväxer bland de flockblommiga växterna,  
  
 som selleri, morot, palsternacka och kryddor som persilja, dill, körvel  
  
 m.fl. Björk, gräs och gråbo är i dag de vanligaste enskilda allergiframkallande  
  
 växterna i Sverige. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 61  
  
 Pollensäsong  
  
 I Syd- och Mellansverige brukar björkpollensäsongen börja i mitten  
  
 eller slutet av april. Det skiljer bara några få dagar mellan t.ex.  
  
 Malmö och Stockholm. I Norrland börjar den två till tre veckor  
  
 senare. Al- och hasselblomningens början varierar mycket mellan  
  
 olika år. En mild vinter finns hasselpollen redan i januari eller t o m  
  
 i december i södra Sverige, medan alpollen ofta registreras från  
  
 slutet av februari. Är det kallare, börjar båda arterna blomma först i  
  
 mars. I slutet av maj avtar halterna av björkpollen, men istället ökar  
  
 mängden gräspollen och finns kvar fram till i början av september.  
  
 På högsommaren från början av juli och hela augusti ut blommar  
  
 gråbo. Det är en korgblommig ört som är vanlig på störd mark,  
  
 t.ex. längs diken och vägkanter. Många allergiker har besvär under  
  
 hela pollensäsongen.  
  
 Figur 3.2 Pollensäsong i Stockholmsområdet  
  
 Arternas utbredning  
  
 Björk förekommer i hela landet. Vårtbjörk finns i hela landet, utom  
  
 i Lappland och i fjälltrakterna. Glasbjörk finns i hela landet inklusive  
  
 fjälltrakterna, på något fuktigare mark än vårtbjörk, bl.a. på  
  
 myrar, kärr och i sjökanter. Fjällbjörk, som bildar skogar på lågfjäll  
  
 och som bildar trädgräns, anses vara en underart av glasbjörk.  
  
 Dvärgbjörk är en typisk fjällväxt, men förekommer sällsynt på 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 62  
  
 myrar ända ner i Skåne. Dess betydelse för pollenallergier torde  
  
 vara marginell.  
  
 Klibbal har en i huvudsak sydlig utbredning, men förekommer  
  
 längs kusten ända upp i Bottenviken. Gråal har en nordostlig  
  
 utbredning och är vanlig i Norrland, men den förekommer också  
  
 långt söderut i Sverige. Underarten lappal finns i fjälltrakterna.  
  
 Ek är ett sydligt inslag i den svenska naturen och dess naturliga  
  
 nordgräns går i dag ungefär vid Dalälven. Bok förekommer spontant  
  
 endast i de sydligaste och sydvästligaste delarna av landet, men  
  
 planteras upp till Dalälven. Durham är en värmekrävande sydlig växt  
  
 och finns i större bestånd endast upp till Bergslagen. Enstaka förekomster  
  
 finns dock ända upp till Örnsköldsvik och på Garcia i det  
  
 inre av Norrland.  
  
 Gräs finns i hela landet. De största pollenproducenterna är  
  
 ängskavle, timotej och hundäxing. Ängskavle, som är en av de gräsarter  
  
 som först kommer i blom är ett av Sveriges vanligaste gräs  
  
 och förekommer i hela landet. Hundäxing och timotej är införda  
  
 som vallgräs. De är mycket vanliga i nästan hela landet utom i  
  
 inlandet i norr. De påträffas på snart sagt alla typer av ängsmarker  
  
 och kulturmark, Eftersom de gynnas av igenväxning och ansamling  
  
 av kväve, har den blivit allt vanligare under senare tid. Som tidigare  
  
 nämnts, har ett flertal andra vanliga arter, t.ex. inom svingel- och  
  
 gröesläktena, också stor betydelse för pollenallergier. Dessa och  
  
 andra gräs förekommer i gräsfröblandningar för t.ex. gräsmattor av  
  
 skilda slag och kan vålla gräsallergiker bekymmer i samband med  
  
 slåtter, även om de ej tillåts gå i blom. Gråbo är allmän upp till  
  
 Västerbotten och saknas helt endast i fjällen.  
  
 Pollenhalternas koppling till dagligt väder  
  
 Pollenhalterna i luften varierar från dag till dag, men även mellan  
  
 olika år. Det finns mest pollen i luften när det är klart väder, låg  
  
 luftfuktighet och blåser svaga vindar, och när temperaturen och  
  
 lufttrycket stiger, medan pollenhalterna sjunker vid mulet väder,  
  
 regn och när vindhastigheten och turbulensen ökar. Lätt regn kan  
  
 dock leda till att pollenkornen spricker eller urlakas och att pollenallergen  
  
 frigörs och sprids som fria allergena partiklar (Schäppi et  
  
 al. 1999). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 63  
  
 Stadsmiljö jämfört med landsbygd  
  
 Ett flertal studier har visat att barn som växer upp på landet har en  
  
 minskad risk att som vuxna utveckla allergi i form av rhinit, konjunktivit  
  
 samt astmasymtom jämfört med barn som växer upp i  
  
 städer (Kilpelainen et al. 2000). Speciellt tydligt har detta samband  
  
 visats för allergi mot gräspollen och katt (Leynaert et al. 2001).  
  
 Luftföroreningar och pollen  
  
 Luftföroreningar som kvävedioxider, svaveldioxider, marknära  
  
 ozon och luftburna partiklar från t.ex. trafik kan förvärra luftvägsbesvär  
  
 generellt. Luftföroreningar har visats kunna fastna på pollen  
  
 (Knox et al. 1997, Namork et al 2006). Ett flertal experimentella  
  
 humanstudier har visat att luftföroreningar (som marknära ozon  
  
 och kväveoxider) ökar effekten av allergen hos personer med astma  
  
 och rhinit. Dessa samband har inte setts i samma grad i epidemiologiska  
  
 studier. Nya intressanta fynd pekar på att trafikrelaterade  
  
 luftföroreningar kan trigga frisläppandet av allergen-innehållande  
  
 granula från gräspollen och därmed öka biotillgängligheten för  
  
 luftburna pollenallergener (Motta et al. 2006).  
  
 Dock förväntas inte en klimatförändring i Sverige påverka halten  
  
 av marknära ozon och partiklar nämnvärt, se avsnitt 3.1.1. En  
  
 måttlig ökning kan eventuellt inträffa vår och sommar i Sydsverige.  
  
 Redan iakttagna effekter av klimatvariationer  
  
 Ett flertal rapporter från Europa och Nordamerika har visat att  
  
 pollensäsongen under senare år startar allt tidigare (IPCC 2007,  
  
 Menzel et al. 2006). En studie från Schweiz för perioden 1951–2002  
  
 visar att björkpollen uppträdde 3 veckor tidigare och askpollen en  
  
 månad tidigare under 1990–2001 jämfört med 20 år tidigare  
  
 (Schneiter et al. 2002). Durham har vid flera tillfällen under senaste  
  
 decenniet börjat att blomma redan före nyår i södra Skandinavien  
  
 (Dahl 2007). 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 64  
  
 Relation till ökade koldioxidhalter  
  
 Laboratorieförsök har visat att en ökad halt av koldioxid i luften  
  
 ökar såväl biomassan som mängden pollen hos ambrosiaarter,  
  
 främst Ambrosia artemisiifolia L. (malörtsambrosia eller ragweed),  
  
 som i USA är en av de mest allergiframkallande av de pollenproducerande  
  
 växterna (Wayne et al. 2002). Ambrosia artemisiifolia  
  
 har kommit till Europa via förorenat utsäde och har med början  
  
 från Ungern respektive Rhônedalen i Frankrike spridits kraftigt 
  
 , framför allt i Öst- och Centraleuropa. Överallt där den fått  
  
 fäste, bidrar den till sensibilisering. Det finns en viss korsreaktivitet  
  
 med gråbo (Hirschweer et al. 1998). Till Sverige kommer malörtsambrosia  
  
 som inblandning med fågelfrö och i foderpellets allt sedan  
  
 början av 1990-talet. Den finns registrerad från många olika platser  
  
 i södra Sverige och upp längs Norrlandskusten. Malörtsambrosia  
  
 börjar blomma i slutet av augusti och fortsätter tills den första  
  
 nattfrosten inträffar. Den har vid ett flertal tillfällen iakttagits  
  
 kunna sätta mogna frön som gror påföljande vår. Hittills har höga  
  
 pollenhalter främst inträffat i samband med fjärrtransport från  
  
 kontinenten. och Ryssland (Dahl et al. 1999). Snabbväxande  
  
 perenna växter, som vissa svenska gräsarter och gråbo, skulle kunna  
  
 påverkas också av ökade koldioxidhalter i luften, och bilda mer  
  
 pollen.  
  
 Förväntade effekter av en klimatförändring  
  
 Förändrade årstider och en förlängd växtsäsong kan komma att ge  
  
 en förändring i utbredningen av pollenproducerande arter och i  
  
 pollensäsongens start och längd. I de södra och framförallt mellersta  
  
 delarna av landet kommer lövträd att bli alltmer konkurrenskraftiga  
  
 gentemot barrträden, vilket kan resultera i en större förekomst  
  
 av lövträd (se figurerna 3.3–3.4). Teoretiskt finns det anledning  
  
 att befara att snabbväxande pionjärträd kommer att gynnas  
  
 särskilt mycket av de höjda koldioxidkoncentrationerna i atmosfären.  
  
 De flesta av de trädslag som särskilt förknippas med pollenallergibesvär  
  
 i Sverige ingår i denna funktionella grupp trädslag  
  
 (dvs. björk, al, Salix spp., bok, ek). Dessa träd kommer också att  
  
 gynnas av att man kan förvänta sig nyöppnade marker genom  
  
 störningar orsakade av stormar, nya växtpatogener etc. Därmed  
  
 ökar risken för pollenallergier. Dock bestäms naturligtvis rela 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 65  
  
 tionen lövträd-barrträd i ett område även i framtiden av andra  
  
 faktorer som lokal markanvändning, skogsskötsel m.m.  
  
 Figur 3.3 Förändring i potentiell vegetation under RCA3-ECHAM4/OPYC3B2  
  
 Figuren visar möjlig förändring i växtlighet. Hänsyn har ej  
  
 tagits till lokal markanvändning, skogsskötsel, almsjuka, m.m.  
  
 Källa: Alvarez, Stewart  Patterson (opublicerat). 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 66  
  
 Figur 3.4 Utveckling i potentiell vegetation under RCA3-ECHAM4/OPYC3B2  
  
 Figuren visar möjlig förändring i växtlighet. Hänsyn har ej  
  
 tagits till lokal markanvändning, skogsskötsel, m.m.  
  
 Källa: Alvarez, Stewart  Patterson (opublicerat).  
  
 En klimatförändring kommer att påverka pollensäsongen, artsammansättningen  
  
 och öka risken för högre pollenhalter från framförallt  
  
 gräs i hela landet medan framförallt Norrland kan få högre pollenhalter  
  
 från träd som björk (Beggs  Bambrick 2005, Rogers et  
  
 al. 2006). Svenska modeller som visar förändring i biomassa pekar  
  
 på att lövträden kommer att gynnas i förhållande till barrträd i  
  
 blandbestånd, se figurerna 3.3 och 3.4 (Koca et al. 2006). Dock  
  
 noteras i dessa modeller en tillbakagång av björk och gräs i fjällen,  
  
 där man snarast kunde förvänta sig en ökning. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 67  
  
 Tabell 3.1 Möjliga relationer mellan pollenallergier och en klimatförändring  
  
 i Sverige  
  
  Förändring i start och längd av pollensäsongen  
  
  Förändrat säsongsinsjuknande i pollenallergier  
  
  Mängden pollen kan komma att påverkas dels av ett ändrat klimat,  
  
 dels (för vissa arter) p.g.a. en ökad mängd CO2 i luften  
  
  Pollenhalter sjunker vid större regnmängder. En förväntad ökad  
  
 nederbörd kan lokalt komma att minska risken för pollenexponering.  
  
 Lätt regn kan däremot frigöra allergener och öka risken  
  
 för allergiutbrott.  
  
  Ändrad latitud och altitud utbredning av inhemska arter.  
  
  Nya artkombinationer  
  
  Nya pollenproducerande arter kan komma att etablera sig i landet  
  
 3.2 Inomhusluft  
  
 3.2.1 Inomhustemperaturer  
  
 Ett inomhusklimat som är eller upplevs som kallt, varmt eller dragit  
  
 kan ge direkta eller indirekta effekter på människors hälsa. Vid  
  
 bedömning av olägenhet för människors hälsa bör man bl.a. ta  
  
 hänsyn till rummets termiska klimat och folks aktivitet i rummet  
  
 (Socialstyrelsen 2005b), se tabell 3.2.  
  
 Temperaturen påverkar också en rad faktorer som är av betydelse  
  
 för inomhusrelaterade hälsoeffekter, som luftens relativa  
  
 fuktighet, med effekter på fukt och mögel.  
  
 Ökade inomhustemperaturer – ofta i kombination med ökad  
  
 luftfuktighet – har visats öka risken för emissioner från vissa material,  
  
 exempelvis vissa typer av byggnads- och heminredningsmaterial  
  
 samt kemiska produkter, inklusive rengöringsmedel. Materialanvändningen  
  
 i bostäder och arbetsplatser i Sverige kan därmed  
  
 eventuellt komma att behöva ses över framöver. Sverige kan ta lärdom  
  
 från länder i norra och centrala Europa som idag har ett klimat  
  
 som Sverige kommer att uppleva senare under detta sekel. Se också  
  
 rapport från Klimat- och sårbarhetsutredningens arbetsgrupp 1. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 68  
  
 Tabell 3.2 Inomhustemperatur: Socialstyrelsens värden för bedömning av  
  
 olägenhet för människors hälsa  
  
 Riktvärden Riktvärden för  
  
 känsliga  
  
 grupper  
  
 Rekommenderade  
  
 värden  
  
 Rekommenderade  
  
 värden för känsliga  
  
 grupper  
  
 Operativ temperatur Under 18°C Under 20°C * 20–23°C 22–24°C  
  
 Yttemperatur golv Under 16°C Under 18°C * 20–26°C  
  
 Operativ temperatur  
  
 varaktigt  
  
 Över 24°C  
  
 Operativ temperatur  
  
 under sommaren  
  
 Högst 26°C  
  
 Operativ temperatur  
  
 kortvarigt  
  
 Över 26°C  
  
 Operativ temperatur  
  
 under sommaren  
  
 Högst 28°C  
  
 * Personer med sjukdomar och funktionsnedsättningar som påverkar rörlighet,  
  
 ämnesomsättning och förmågan till temperaturreglering t.ex. reumatism och vissa  
  
 muskelsjukdomar.  
  
 Källa: Socialstyrelsens allmänna råd om temperaturer inomhus SOSFS 2005:15  
  
 Vid ökad inomhustemperatur måste ventilationen ökas i djurstallar  
  
 p.g.a. risk för värmestress hos besättningarna, se också avsnitt  
  
 1.1.2.  
  
 3.2.2 Fukt, mögel och kvalster  
  
 Med ökande utomhustemperatur och ökad nederbörd ökar risken  
  
 för fukt inomhus beroende på byggnadsmaterial och ventilation.  
  
 Fler översvämningar ökar också risken för fuktskadade byggnader.  
  
 Ett sätt att förebygga/minska dessa effekter är luftkonditionering  
  
 som minskar risken för mögel i inomhusluft (Kidon et al. 2004)  
  
 och som nämnts ovan, användande av andra typer av material.  
  
 Det har rapporterats samband mellan inomhusfuktighet och  
  
 allergiska besvär som astma (Kilpeläinen et al. 2001, Weiland et al.  
  
 2004). Mögelsporer kan både direkt ge andningsbesvär och framkalla  
  
 allergiska reaktioner. Småbarn är känsligare för mögelexponering  
  
 än tonåringar (Simoni et al. 2005). En intressant teori är att  
  
 förhöjda inomhuskoncentrationer av mögel skulle kunna öka ris 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 69  
  
 ken för allergisk sensibilisering inte bara för mögel utan också för  
  
 andra vanliga, inandningsbara allergen (Jacob et al. 2002).  
  
 Husdammskvalsterallergi blir allt vanligare i Sverige. Kvalster,  
  
 som är mikroskopiska spindeldjur, finns främst i sängar, men även i  
  
 stoppade möbler och mattor och frodas vid ökad värme och fuktighet.  
  
 De är mycket känsliga för uttorkning och brukar på svenska  
  
 breddgrader i stort dö ut så snart bostäderna värms upp under vinterhalvåret.  
  
 Flera studier har visat att fuktiga hus ökar risk för  
  
 kvalsterallergi i tempererade zoner (Hesselmar et al. 2005), liksom  
  
 att fuktighet är viktigare än inomhustemperatur för kvalsterinfestation  
  
 (King  Harving 2005).  
  
 Mildare och kortare vintersäsonger skulle eventuellt kunna bidra  
  
 till en förlängd exponering för kvalsterallergen i och med att perioden  
  
 med behov av uppvärmning förkortas. Fuktigare vår–höst  
  
 säsonger skulle kunna bidra till att såväl förekomsten av kvalster  
  
 som deras utbredningsområde och aktivitetsperiod kan komma att  
  
 utökas.  
  
 I djurstallar kan djurens hälsa, liksom lagringen av torra fodermedel,  
  
 påverkas negativt av ökade fukt- och mögelhalter.  
  
 4 Hälsoeffekter av översvämningar,  
  
 stormar och ändrade  
  
 vattenflöden  
  
 Extrema väderrelaterade händelser som stormar, översvämningar,  
  
 ras och skred kan både i ett akut skede och i efterförloppet påverka  
  
 människors och framförallt djurs väl och ve. Även mer långsamt  
  
 ökande vattenflöden kan, direkt eller indirekt, bidra till hälsoeffekter.  
  
 Mildare vintrar i Sverige framöver kommer att minska risken för  
  
 översvämningar kopplade till snösmältning genom att snösäsongen  
  
 blir kortare samtidigt som snögränsen drar sig norrut. Enligt klimatscenarierna  
  
 för 2000-talet (Rossbycentret, SMHI) kommer hela  
  
 landet förutom de sydöstra delarna att få fler nederbördsdagar och  
  
 häftigare regn med risk för översvämning. Under höst, vinter och  
  
 vårsäsongerna kommer nederbördsmängderna totalt att öka och  
  
 skyfallen bli kraftigare. Under sommaren minskar totala nederbördsmängden  
  
 något, framförallt i södra Sverige, men när regnen 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 70  
  
 väl kommer är de intensivare än idag. Risken ökar därmed under  
  
 hela året för översvämningar och skapar problem bl.a. för system  
  
 som är kopplade till dagvattenhantering och avledning av regnvatten.  
  
 Ökad risk för översvämning från sjöar och vattendrag beräknas  
  
 främst drabba de västra fjälltrakterna, västra Götaland och västra  
  
 Svealand. För Vänern och Göta älv gäller en ökad risk för svårare  
  
 översvämningar medan situationen för Mälaren och Hjälmaren är  
  
 bättre. Här kommer dock mer måttliga översvämningar att bli betydligt  
  
 vanligare än idag.  
  
 4.1 Direkta effekter av extrema väderrelaterade  
  
 händelser  
  
 Större översvämningar kan ge såväl strukturella som funktionella  
  
 skador med konsekvenser för många av samhällets viktiga servicefunktioner  
  
 och ge påverkan på el- och vattenförsörjningen, avlopp,  
  
 trafik, och sjukvårdssektorn (figur 4.2). Stopp i transportsektorn  
  
 påverkar även områden som kan få mer direkta hälsokonsekvenser,  
  
 till exempel minskad framkomlighet för ambulans, hemtjänstpersonal,  
  
 och livsmedelstransporter. Strömavbrott påverkar många  
  
 funktioner med effekter på allt från livsmedelsförvaring, inomhusvärme,  
  
 till driften av vatten- och reningsverk.  
  
 Stormen Cruz 2005, stormar kan skapa stora elavbrott  
  
 och problem för vattenförsörjningen  
  
 Stormen Cruz i januari 2005 skapade förutom stor skada med  
  
 fällda träd ett stort elavbrott i södra och mellersta Sverige.  
  
 Många konsumenter var utan vatten upp till två dygn eller fick  
  
 hämta vatten från vattentankar under en längre tid. Sättet att  
  
 lösa vattenförsörjningen i kommunerna varierade beroende på  
  
 tillgång till reservel, nödvattentankar och personal. I ett 30-tal  
  
 kommuner tappade man kontakt med vattenverk (för styrning  
  
 och övervakning), vilket också innebar att larm om feldoseringar  
  
 inte gått fram, med risk för att konsumenterna kunde  
  
 erhålla ett otjänligt vatten. Livsmedelverket beräknade merkostnaderna  
  
 för kommunerna som inte täcktes av försäkringar till  
  
 30–60 miljoner vid detta elavbrott. (Hela kostnaden för stormen  
  
 beräknades till 20 miljarder SEK varav 9,5 miljarder var försäkrade).  
  
 Ett annat problem när elen fallerar är att avloppsrenings 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 71  
  
 verken inte fungerar och bräddning av helt obehandlat avloppsvatten  
  
 kommer att ske. Då vattenförsörjningen inte fungerar  
  
 kan undertryck i ledningar uppstå med risk för inträngning av  
  
 förorenat vatten. Ett exempel på detta är att i slutet av september  
  
 2003 drabbades södra Sverige av det då största elavbrottet på  
  
 20 år. De kommuner som inte hade reservaggregat eller inte  
  
 startade dem direkt fick problem med undertyck i ledningarna  
  
 och tomma ledningsnät. Vid undertryck skedde inläckage av  
  
 annat vatten, några kommuner drabbades. Denna risk ökar om  
  
 obehandlat avloppsvatten måste bräddas samtidigt. Risk för  
  
 vattenburen smitta kan uppstå.  
  
 Djur är utsatta för de akuta konsekvenserna i samband med stormar  
  
 och översvämningar vilka kan orsaka kroppsskador och dödsfall  
  
 genom att djuret träffas av föremål, drunknar, etc. Skadade  
  
 elledningar och liknande ger en ökad risk för exponering för  
  
 oskyddad elektricitet. Brandrisken kan öka. Risken för trafikolyckor  
  
 ökar genom nedfallna träd, översvämmade vägar med vattenplaningsrisk,  
  
 etc. Stängsel som förstörs av kullblåsta träd m.m.  
  
 gör att djur kan smita ut och komma till skada, t.ex. gå ner sig i  
  
 kärr, eller orsaka skada i trafiken, etc. Vid en akut situation kan  
  
 djur också snabbt behöva flyttas från utsatta lägen, vilket ytterligare  
  
 kan kompliceras av rådande kaotiska förhållanden, se också  
  
 avsnitt 1.1.2.  
  
 Vid en katastrof som innebär bortfall av till exempel elektricitet  
  
 eller andra situationer som förändrar möjligheterna för en djurägare  
  
 att sköta sina djur på ett normalt vis kan djuren snabbt börja fara  
  
 illa. Hur väl detta tolereras varierar mellan djurslag, besättningstyp,  
  
 djurens ålder, årstid etc. (se också avsnitt 1.1.2). Som exempel kan  
  
 nämnas att i en fjäderfäbesättning kan djuren börja dö inom en  
  
 timme om ventilationen slutar att fungera och i mjölkkobesättningar  
  
 uppstår snabbt djurskyddsproblem om mjölkningen ej kan  
  
 genomföras. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 72  
  
 4.2 Långsiktiga konsekvenser samt effekter av  
  
 läckage  
  
 Psykologiska besvär  
  
 I efterförloppet av en katastrofsituation uppkommer ofta psykologiska  
  
 besvär hos befolkningen i området. Detta noterades bl.a. efter  
  
 stormen Cruz i Sverige. Personer som bor i katastrofbenägna  
  
 områden uppvisar ofta olika grad av tecken på oro och stress. Detta  
  
 har bl.a. rapporterats från översvämningshotade områden i Europa.  
  
 Ytvatten  
  
 Efter översvämningar föreligger ofta problem med ytvattenkvalitet.  
  
 Ytvatten kan bli kontaminerat av ex. avloppsvatten, dagvatten liksom  
  
 av kemiskt-toxiska produkter. Om människor och djur tvingas  
  
 att vada genom förorenat vatten kan hudinfektioner och andra  
  
 problem uppstå. Djur kan också bli sjuka av att dricka sådant vatten.  
  
 Kontaminerat vatten kan också läcka in i byggnader.  
  
 FuktskJohnsÖkade flöden kan skapa problem med fukt och mögel, se avsnitt  
  
 3.2.1.  
  
 Kontaminerat dricksvatten  
  
 Utbrott av diarrésjukdomar hos människa i samband med översvämningar  
  
 rapporteras återkommande från en del europeiska länder.  
  
 Efter de svåra översvämningarna i Centraleuropa 2002 rapporterades  
  
 utbrott av shigellainfektion (Tuffs  Bosch 2002). Utbrott  
  
 av infektioner med calicivirus, rotavirus och Campylobacter  
  
 har rapporterats upprepade gånger efter översvämningar i Finland  
  
 (Kukkula et al 1997, Miettinen et al. 2001). I Ryssland har utbrott  
  
 av diarrésjukdomar och hepatit A inträffat i samband med ett flertal  
  
 översvämningar (Kalashnikov et al. 2003b). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 73  
  
 Översvämning i Skåne 1980  
  
 Svåra översvämningar i samband med snösmältning orsakade ett  
  
 vattenburet utbrott i Skåne 1980. I Bjärnum steg vattnet under  
  
 översvämningen i två bäckar till sina högsta observerade nivåer  
  
 och stora landarealer ställdes under vatten. Den ena bäcken  
  
 genombröt den 11 december en skyddsvall norr om vattenverket.  
  
 Risk fanns att vatten och avloppsledningarna skulle skadas.  
  
 Vattenverket bevakades så att inte smältvatten skulle tränga in i  
  
 verket. Ofullständiga ritningar gjorde att man inte kände till att  
  
 bräddavloppet från vattenverkets lågvattenreservoar gick till en  
  
 av bäckarna. På grund av den höga vattennivån rann smältvatten  
  
 in i lågvattenreservoaren och förorenat vatten kom ut på ledningsnätet.  
  
 Cirka 20 000 av 25 000 (82 procent) personer insjuknade  
  
 vid detta utbrott. Vilka exakta sjukdomsagens som  
  
 orsakade detta epidemiska utbrott är okänt. Många idag kända  
  
 mag-tarminfektionspatogener var ännu ej identifierade 1980.  
  
 Vid en översvämning kan man få back-flush i avloppsledningar och  
  
 därmed inläckage av förorenat vatten i vattenledningar. Privata  
  
 vattentäkter kan också kontamineras vid en översvämning. Ökande  
  
 flöden kan på längre sikt öka grundvattennivåerna så att dricksvattenledningarna  
  
 konstant ligger i vatten. Är då detta förorenat med  
  
 smittsamma mikroorganismer kan de vid undertyck i ledningarna  
  
 komma in och ge smärre sjukdomsutbrott.  
  
 Läckage av mikroorganismer från mark, gamla deponier,  
  
 nedgrävt avfall, betesmark och djurhållning  
  
 Holmes (drabbar endast djur) smittar via sporer som överlever  
  
 länge i marken. Förändringar i markytans beskaffenhet och fukthalt  
  
 som t.ex. ses vid både översvämningar och torka kan föra upp  
  
 sedan länge begravda sporer till markytan. Frasbrand hos nötkreatur  
  
 är ett problem i sydöstra Sverige. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 74  
  
 Nedgrävda kadaver  
  
 Mjältbrand (antrax) som kan orsaka sjukdom hos både människa  
  
 och djur förekommer inte idag i Sverige. Mjältbrand skulle eventuellt  
  
 kunna frigöras ifall landskred orsakade av översvämningar  
  
 skulle öppna gamla gravar med antraxsmittade kadaver. Uppgifter  
  
 om var dessa är lokaliserade finns hos respektive Länsstyrelse. Risken  
  
 (se också figur 4.1) torde vara större i de södra och mellersta  
  
 delarna av landet eftersom djurbesättningarna där är mer frekvent  
  
 förekommande. I andra länder, som Ryssland där antraxsmitta förkommer  
  
 kan en ytkontamination av markerna föreligga. Detta kan  
  
 ha varit orsaken till rapporterade ryska utbrott av antrax hos människa  
  
 efter översvämningar (Buravtseva et al. 2003).  
  
 Figur 4.1 Förändrade ras och skredrisker i samband med klimatförändringar.  
  
 Rött – ökad skredrisk, gult – oförändrad risk, grönt –  
  
 minskad risk.  
  
 Källa: Klimat- och sårbarhetsutredningen 2007, underlagsrapport från SGI. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 75  
  
 Betesmark  
  
 Djur kan dricka av ytvatten ute på bete. Översvämningar och ökade  
  
 flöden kan leda till att djuren får i sig såväl förorenat dricksvatten  
  
 som att beten förorenas. Även om vattnet inte skulle vara hälsovådligt  
  
 i sig kan det ändå ge hälsokonsekvenser genom att smak och  
  
 luktförändringar som kan göra att djuren dricker för lite.  
  
 Utdikning och dränering av våta områden minskar buffertkapaciteten  
  
 vid höga flöden. Beten kan medvetet användas som buffert  
  
 för vattenlagring och översvämmas vid stora flöden och hög vattennivå,  
  
 då avrinning är begränsad. Invallning uppströms kan ge  
  
 risk för översvämning nedströms. Bräddning av orenat avlopp sker  
  
 redan idag vid kraftig nederbörd. Om detta sker i ökande omfattning  
  
 så kan risken för smitta från avlopp till djur öka.  
  
 Gödsel och slam kan flyta ut över beten vid översvämning.  
  
 Gödsel kan t.ex. innehålla bakterier som VTEC/EHEC medan  
  
 slam t.ex. kan innehålla Salmonella. Även betesparasiter, som  
  
 gastrointestinala helminter och koccidier, kan spridas över större  
  
 områden med hjälp av vatten. Det behövs ytterligare kunskap om  
  
 när det ur smittskyddssynpunkt kan anses säkert att släppa ut djur  
  
 igen på betesmark som kontaminerats.  
  
 Utbrott av VTEC/EHEC i Williams, Kanada  
  
 Under senare hälften av maj månad år 2000 beräknades att mer  
  
 än 2 300 av samhället Walkerton:s 4 800 invånare (48 procent)  
  
 insjuknade med mag- och tarmsymtom efter att ha druckit förorenat  
  
 dricksvatten. Det rörde sig om en dubbelinfektion med  
  
 Escherichia coli VTEC/EHEC och Campylobacter jejuni, 65 personer  
  
 sjukhusvårdades varav 27 personer utvecklade HUS (allvarlig  
  
 njurpåverkan) och sju personer avled. En av grundvattentäkterna  
  
 (c:a 15m djup i sprickig kalksten) förorenades efter  
  
 kraftiga regn med djuravföring från en närbelägen bondgård.  
  
 Mellan den 8 och 12 maj 2000 regnade det omkring 134 mm,  
  
 varav det mesta (70 mm) föll den sista dagen, inom en tidsperiod  
  
 på sex timmar (Auld et al. 2004). Kostnaderna för kommunen  
  
 och länet (Ontario) har beräknats till hundratals miljoner  
  
 dollar. Bara rengöring och desinfektion av systemet kostade 12  
  
 miljoner dollar. Intressant i detta sammanhang är att ansvarsförsäkringen  
  
 för kommunerna därefter steg i hela Kanada. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 76  
  
 Cryptosporidiosutbrott i Milwaukee, USA  
  
 Under mars och april 1993 insjuknade omkring 403 000 personer  
  
 (67 procent av befolkningen) i staden Milwaukee USA, av  
  
 förorenat dricksvatten. Av dessa krävde 4 400 sjukhusvård och  
  
 omkring 50 till 70 avled, av vilka flertalet var AIDS patienter.  
  
 Parasiten Cryptosporidium parvum var orsaken till utbrottet.  
  
 Milwaukee har två vattenverk som båda tar sitt råvatten från  
  
 sjön Michigan. Råvattnet renades med konventionell vattenbehandling  
  
 bestående av fällning, filtrering och klorering. Vid  
  
 tiden för utbrottet hade hög turbiditet (grumlighet) konstaterats  
  
 både i sjön Michigan och i råvatten till flera vattenverk i  
  
 området. Hög turbiditet påverkar vattenreningen (effekten av  
  
 fällning och filtrering) och parasiten C. parvum är inte känslig  
  
 ens för hög klorering vilket innebär att parasiten i större mängder  
  
 kunde komma ut i dricksvattnet. Strax före utbrottet förekom  
  
 kraftiga vårstormar med snösmältning och regn  
  
 (MacKenzie et al. 1994). Det finns två teorier varifrån föroreningen  
  
 med C. parvum kom. Parasiten kan finnas i avföring hos  
  
 både djur och människor.  
  
 1. Det fanns nötkreatur längs två floder som rinner ut i sjön  
  
 Michigan samt även ett slakteri som kunnat påverka råvattenkvaliteten  
  
 2. Ökat utsläpp av både renat avloppsvatten från avloppsreningsverket  
  
 och breddning (orenat avloppsvatten) p.g.a. av  
  
 snösmältning och vårflod.  
  
 Senare utredning och undersökning av olika C. parvum stammar  
  
 gör det troligt att det var framförallt avloppspåverkan som var  
  
 orsak till utbrottet.  
  
 Kostnaderna var 96,2 miljoner dollar varav 31,7 miljoner  
  
 USD för medicinsk vård samt 64,6 milj USD för produktionsbortfall.  
  
 Direkta kostnader under och i direkt anslutning till  
  
 utbrottet för olika myndigheter (hälsosektorn, smittskydd och  
  
 vattenverk) har beräknats till mer än 2 miljoner dollar (Corso et  
  
 al 2003). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 77  
  
 Läckage av kemiskt-toxiska ämnen  
  
 Ökade flöden, akut eller under en längre tid, kan leda till läckage  
  
 och förflyttning av i marken förekommande kemikalier/toxiska  
  
 ämnen. Detta gäller mark med olika industri- och serviceanläggningar  
  
 (som bensinstationer), gamla deponier (t.ex. gamla gruvor),  
  
 upplag av miljöskadliga ämnen, avloppsrening, jordbruks- och  
  
 industrimark, samt förorenad mark (se utredningsrapport från  
  
 SGI). Förorenad mark kan vara områden för soptippar, deponier,  
  
 gruvavfall, gamla bensinstationer, impregneringsanläggningar, föroreningar  
  
 avsatta i sediment i sjöar och vattendrag m.m.  
  
 Läckage med efterföljande förorening av yt- och grundvatten,  
  
 jordbruksmark, jordbruksprodukter, etc. kan ge olika hälsokonsekvenser  
  
 beroende på vilken exponeringsfaktor det är frågan om (ex.  
  
 tungmetaller som kadmium, pesticider, gödningsmedel, andra kem/  
  
 toxiska ämnen).  
  
 Gränsvärden (0,1 ug/l enskilda respektive 0,5 ug/l totalhalt) för  
  
 bekämpningsmedel i dricksvattenföreskrifterna är till skillnad från  
  
 övriga gränsvärden inte hälsobaserade utan har fastställts mot bakgrund  
  
 av försiktighetsprincipen. Undantag är aldrin, dieldrin,  
  
 heptaklor och heptaklorepoxid där 0,03 ug/l som gränsvärde är hälsobaserat.  
  
 I Rapportering av dricksvattentillsynen år 2005 (Livsmedelsverket  
  
 2006) noterades att fluorid och/eller bekämpningsmedel  
  
 gav upphov till de flesta kemiska hälsomässiga anmärkningarna.  
  
 Några tillsynsmyndigheter rapporterade dock fynd av radon, arsenik  
  
 och nitrat. Totalt hade 2,9 procent av de allmänna anläggningarna  
  
 kemiska hälsomässiga problem. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 78  
  
 Figur 4.2 Möjliga direkta och indirekta hälsokonsekvenser hos människa  
  
 av översvämningar och mer långsamt ökande vattenflöden. Flödesschemat  
  
 visar komplexiteten hos en översvämnings olika  
  
 möjliga hälsokonsekvenser. Beige rutor omfattar olika sektorer  
  
 som kan drabbas, blå rutor visar på vilket sätt en översvämning  
  
 kan leda till en hälsoeffekt, och gula rutor visar hälsoeffekter.  
  
 Källa: Moran, Townsend, Wolfe, et al. opublicerat  
  
 Ökade flödens effekt på vektorburna sjukdomar  
  
 Översvämningar skapar förhållanden som kan påverka spridningen  
  
 av vissa vektorburna sjukdomar. Utbrott hos människa av leptospiros  
  
 som sprids med gnagare har rapporterats efter översvämningar i  
  
 Tjeckien (Kriz 1998) och Ryssland (Kalashnikov et al. 2003a,  
  
 Mezentsev et al. 2003). Utbrott även av andra gnagareöverförda  
  
 sjukdomar (som hantavirusinfektion) har rapporterats från flera  
  
 håll i världen i samband med ökade flöden (Ebi et al 2006).  
  
 Ökade flöden i våtmarker skapar också gynnsamma förhållanden  
  
 för insekter med en vattenberoende larvutveckling, som myg 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 79  
  
 gor, knott, svidknott och bromsar. Insektspopulationer kan öka  
  
 drastiskt i efterförloppet av en översvämning. Detta kan skapa  
  
 svåra problem för både boskap och vilda djur. Vissa insekter såsom  
  
 översvämningsmyggan Contreras sticticus vars ägg är mycket  
  
 torkresistenta kan överleva i marken under många torrår, kan lokalt  
  
 komma att gynnas. Massförekomst av myggor har iakttagits efter  
  
 översvämningar vid nedre Dalälven. Det finns exempel från Europa  
  
 på utbrott hos människa av myggöverförda virusinfektioner (som  
  
 hantavirusinfektioner och West Nile feber) efter översvämningar  
  
 (Hubalek et al 1999), t.ex. efter den svåra översvämningen i  
  
 Centraleuropa 2002 (Hubalek et al. 2004a). Utbrott av tularemi har  
  
 bl.a. rapporterats efter översvämningar i Ryssland 2002  
  
 (Briukhanov et al 2003).  
  
 5 Hälsoeffekter av klimatets  
  
 påverkan på vattentillgång och  
  
 vattenkvalitet  
  
 I Sverige bedöms stora delar av landets södra och mellersta delar  
  
 kunna få ökande problem med torka under delar av sommarperioden  
  
 under detta kommande sekel. Sydöstra Sverige kommer även  
  
 att få totalt sett lägre grundvattentillgång hela året. Redan idag  
  
 förekommer perioder med låga grundvattennivåer. Då uttaget av  
  
 vatten till allra största del utgörs av grundvatten (t.ex. finns 25–30  
  
 större kommunala grundvattentäkter i Östergötland) kommer en  
  
 minskad mängd grundvatten medföra diverse frågeställningar och  
  
 problem, samtidigt som ett förändrat klimat medför andra problem/behov  
  
 (erosion, konstbevattning, avsaltning, m.m.).  
  
 Tillgången på vattenresurser beror främst på grundvattenbildningen  
  
 som i stort sett utgörs av skillnaden mellan nederbörd och  
  
 avdunstning. Övriga faktorer som t.ex. jordart (Khan. 2006)  
  
 har relativt liten betydelse. Grundvattenbildningen överensstämmer  
  
 tämligen väl med avrinningen. Grundvattenbildningen varierar  
  
 avsevärt mellan olika delar av landet; på västkusten kan den  
  
 överstiga 600 mm per år medan sydöstra Götaland har en grundvattenbildning  
  
 som kan understiga 100 mm. En minskad grundvattenbildning  
  
 i denna del av landet är således extra besvärlig med  
  
 tanke på det relativt svaga utgångsläget. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 80  
  
 Om man redan idag upplever perioder med låga grundvattennivåer  
  
 kommer sannolikt en framtida temperaturökning (följt av ett  
  
 ändrat nederbördsmönster, ökad avdunstning) medverka till att  
  
 grundvattenbildningen i landets sydöstra delar inte kommer att nå  
  
 upp till det behov av vattenuttag som finns. I värsta fall kommer  
  
 uttaget inom vissa områden att vara större än nybildningen, på lång  
  
 sikt medför detta en långsiktig sänkning av grundvattennivån.  
  
 Detta kan i sin tur medföra saltvatteninträngning från hav eller  
  
 djupt liggande salthaltigt grundvatten, minskad tillrinning av  
  
 grundvatten till ytvatten vilket kan påverka vattenföringen i åar,  
  
 bäckar och andra vattendrag.  
  
 Konsekvenser av störningar av vattenkvaliteten  
  
 Vatten är vårt vanligaste livsmedel och även i ett förändrat klimat  
  
 är det viktigt att upprätthålla en bra vattenkvalitet med god  
  
 lukt och smak på vattnet och att man inte riskerar att insjukna  
  
 på grund av patogener i vattnet. Efter ett vattenburet utbrott  
  
 kan det vara svårt att få allmänheten att lita på vattenkvaliteten  
  
 vilket kan göra att man hellre köper flaskvatten. Samma effekt  
  
 kan det bli om vattnet inte smakar gott, är grumligt, färgat eller  
  
 har en markant klorsmak. Det är viktigt att tänka på att en liter  
  
 flaskvatten kostar mellan några till 20 kr medan 1 liter kommunalt  
  
 dricksvatten kostar c:a 1 öre.  
  
 5.1 Vattentillgång  
  
 I Sverige beräknas en normal vattenförbrukning ligga på c:a 200  
  
 liter per person och dygn. Vid nödvattenförsörjning, exempelvis via  
  
 tankar, får man räkna med c:a 5–10 liter per person och dygn.  
  
 Storskalig djurhållning kräver säker tillgång på vatten av god  
  
 kvalitet. Brist på vatten av god kvalitet kan bli kraftigt begränsande  
  
 för djurhållningen i vissa områden, ex. sydöstra Sverige sommartid  
  
 eller på vissa platser. God tillgång till vatten är en förutsättning  
  
 t.ex. för mjölkproduktion. En högproducerande mjölkko dricker  
  
 minst 100 liter vatten per dag. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 81  
  
 5.2 Dricksvattenskvalitet  
  
 Ökade respektive minskade flöden samt högre vatten- och lufttemperaturer  
  
 kan under vissa förhållanden (se beskrivning ovan)  
  
 påverka dricksvattenkvaliteten negativt.  
  
 Ett flertal smittämnen som kan förekomma vid vattenburen  
  
 smitta kommer att påverkas av ett ändrat klimat (tabell 5.1). Vissa  
  
 av dessa ger symtom enbart hos människa som calicivirus. Andra  
  
 påverkar både människa och djur som Campylobacter, Cryptsporidium 
  
 , Giardia, VTEC/EHEC, Lam och Rivas.  
  
 Vinterkräksjuka på sommaren: Smitta via badplats  
  
 Ett stort badvattenburet utbrott orsakat av calici/norovirus  
  
 inträffade under en mycket varm period i Göteborgsområdet  
  
 2004. Det fina vädret gjorde att många, ungefär 1 000 personer  
  
 per dag, sökte sig till badplatsen. Minst 250 personer insjuknade  
  
 och även en del sekundärfall rapporterades. Den största risken  
  
 för att smittas var att få kallsupar, eller på annat sätt få vatten i  
  
 munnen, att bada vid den stora badplatsen, att bada flera gånger  
  
 per dag och vara länge i vattnet, upp till 60 minuter, samt att  
  
 leka vid vattenbrynet eller bada eller simma nära stranden  
  
 mindre än 20 meter ut. Sjukdomssymptom som normalt uppträder  
  
 på vintern (vinterkräksjuka) kan även dyka upp på sommaren  
  
 och en tät kontakt mellan människor, speciellt om någon  
  
 är magsjuk (kräks och/eller har diarré), ökar risken för smittspridning.  
  
 Intressant vid detta utbrott är att denna sjö förutom  
  
 att vara en populär badplats även är råvattentäkt till Göteborgs  
  
 vattenverk. Vattenverket bedömde att inte fanns någon risk för  
  
 dricksvattenburen smitta under detta utbrott.  
  
 Alger  
  
 Toxiska algblomningar orsakade av cyanobakterier (s.k. blågröna  
  
 alger) uppträder i både sött och bräckt vatten. Östersjöns cyanobakterier  
  
 klarar inte salthalten i Västerhavet (Kattegatt och  
  
 Skagerrak) och finns därför inte i dessa områden. Algblomningar  
  
 kan dyka upp under hela året, men de potentiellt skadliga blomningarna  
  
 är vanligast under högsommaren (juli–augusti) och delar  
  
 av hösten. Vattentemperaturer på >15°C gynnar toxisk algblomning  
  
 om vattnen är näringsrika. Giftalger gynnas genom att den 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 82  
  
 period som vattnet är skiktat sommartid kommer att bli längre vid  
  
 ett varmare klimat. Lång skiktningsperiod medför en ökad risk för  
  
 kvävebrist i många vatten, genom att det varma ytvattnet efter en  
  
 tid utarmas på närsalter, bl.a. lättillgängligt kväve. Vid kvävebrist  
  
 kommer blågrönalgernas förmåga till kvävefixering skapa en viktig  
  
 konkurrensfördel gentemot icke kvävefixerande algarter. Dock  
  
 krävs att vattendragen är näringsrika för att det skall uppstå så pass  
  
 kraftiga algblomningar att de blir hälsomässigt störande. När det  
  
 gäller Östersjön råder det idag en viss osäkerhet om giftig algblomning  
  
 kommer att gynnas eller ej, beroende på om fosfortillgången  
  
 kommer att minska eller inte. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 83  
  
 Figur 5.1 Utbredning av algtoxin. Den övre kartsekvensen visar satellitobservationer  
  
 av antal dagar med ytansamlingar av cyanobakterier  
  
 i Östersjön under perioden 1997–2006 och de två nedre  
  
 kartorna visar modellerad förändring i antal grader 2071–2100.  
  
 Modell som använts är RCO (Rossby Centre Oceanographic  
  
 model) som baserats på olika regionala och globala modeller och  
  
 scenarier.  
  
 Källa: SMHI 2006, Meier 2006. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 84  
  
 Vid riklig förekomst av algtoxin kan dessa eventuellt tas upp av fisk  
  
 och skaldjur med risk för att toxiner hamnar i livsmedelskedjan.  
  
 Blomningar innebär en direkt hälsorisk för djur och människa och  
  
 problem för rekreation och friluftsliv. Små barn liksom vilda djur,  
  
 boskap och hundar som dricker av eller badar i kontaminerat  
  
 ytvatten är speciellt utsatta. Vid varmare klimat ses också ett ökat  
  
 problem med växt i vattenkoppar och dryckeshoar ute på beten.  
  
 Blomningar i sjöar som används som ytvattentäkter kan innebära  
  
 problem vid dricksvattenberedning, toxiska blomningar är en  
  
 potentiell hälsofara vid otillräcklig rening av vattnet. Det är viktigt  
  
 att poängtera att sjövatten aldrig bör drickas utan föregående  
  
 rening. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 85  
  
 Tabell 5.1 Klimat-vatten-hälsoeffekter. Hälsoeffekter hos människa och  
  
 djur som är av intresse för Sveriges del och som har en känd  
  
 eller misstänkt koppling till vatten, dvs., till översvämningar,  
  
 ökade flöden och högre vattentemperaturer. x= klart samband.  
  
 (x)= samband av mindre betydelse.  
  
 Hälsoeffekt eller sjukdom Ökade  
  
 flöden  
  
 i sig  
  
 Markläckage  
  
 Betessmitta  
  
 p.g.a. ökade  
  
 flöden  
  
 Badvatten Dricksvatten  
  
 Vattenansamlingar  
  
 Huvudsakligen människa  
  
 Psykologiska besvär x  
  
 Allergier (mögelsporer) x  
  
 Hudinfektioner x  
  
 Badsårsfeber x  
  
 Calicivirusinfektion x x  
  
 Cryptospiridiuminfektion x x x  
  
 Giardiainfektion x x x  
  
 Hepatit A x  
  
 Rotavirusinfektion x  
  
 Shigellainfektion x  
  
 Både människa och djur  
  
 Dödsfall och olycksfall x  
  
 Andningsbesvär  
  
 (mögelsporer)  
  
 x  
  
 Livsmedel + foder  
  
 (mögelsporer)  
  
 x  
  
 Algtoxinförgiftning x x x  
  
 Leptospirainfektion x x x  
  
 Harpest (Cummings) x x x  
  
 Insektsbett:  
  
 Mygg och knott  
  
 x x  
  
 West Nile feber x x x  
  
 Aeromonasinfektion x x  
  
 VTEC/EHEC x x x x  
  
 Salmonellainfektion x x x x  
  
 Campylobacterinfektion x x x  
  
 Yersiniainfektion x x  
  
 Huvudsakligen djur  
  
 Frasbrand x  
  
 Mjältbrand (antrax) x  
  
 Paratuberkulos x  
  
 Mag-tarmparasiter x x 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 86  
  
 Figur 5.2 Högre vattentemperaturer (dricks- och badvatten) och hälsoeffekter  
  
 hos människa. Beige rutor omfattar olika vattendrag som  
  
 kan drabbas, blå rutor visar på vilket sätt högre vattentemperaturer  
  
 kan leda till en hälsoeffekt, och gula rutor visar hälsoeffekter.  
  
 5.3 Badvattenkvalitet  
  
 Högre temperaturer i badvatten kan öka tillväxtmöjligheterna av  
  
 olika mikroorganismer i ytvatten. Under varma sommardagar söker  
  
 sig fler folk till olika badplatser. Längre somrar ger längre badsäsonger.  
  
 Bassängbad  
  
 Fler badande i simbassänger ökar risken för smittspridning mellan  
  
 människor av exempelvis öroninflammationer och andra övre luftvägsinfektioner,  
  
 samt av mikroorganismer som ger mag-tarmbesvär  
  
 som Cryptosporidium och calicivirus. Smittrisken ökar ytterligare  
  
 genom att många smittämnen tillväxer fortare vid högre temperaturer,  
  
 som exempelvis vissa Pseudomonas-arter, streptokocker och  
  
 staphylokocker.  
  
 Dricksvatten Rörledningar 
  
 Mikroorganismer 
  
 Badvatten 
  
 Hav 
  
 Sjöar o vattendrag 
  
 Coffey 
  
 Smith 
  
 Högre vattentemperaturer 
  
 Alger och  
  
 mikroorganismer 
  
 Intag/ inhalation / 
  
 ögon/slemhinna/sår 
  
 Enskilda  
  
 vattentäkter 
  
 Ytvatten Grundvatten 
  
 Sjukdom 
  
 Sjukdom 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 87  
  
 Strandbad  
  
 Algförekomsten ökar vid varmare temperaturer och kan omöjliggöra  
  
 bad.  
  
 Ett flertal smittämnen som kan spridas på badplatser kommer  
  
 att påverkas av ett ändrat klimat. Risken för mag-tarminfektion  
  
 orsakad av calicivirus, Richmond och Cryptosporidium ökar vid ökad  
  
 exponering. Utbrott av VTEC/EHEC vid strandbad kan troligen  
  
 öka p.g.a. flera faktorer. Dels genom smittoläckage från betande  
  
 boskap nära badplats, dels genom att sjuka badande personer  
  
 (framförallt småbarn) kan överföra smittan, och dels p.g.a. möjlig  
  
 tillväxt av bakterien i vattnet. Smittspridning av Campylobacter till  
  
 badande kan ske från olika typer av vilda fåglar inklusive kanadagäss  
  
 och betande boskap nära badplatser. Salmonella kan tillväxa i  
  
 varmare vatten speciellt ifall mycket näring finns. Vid kraftiga regn  
  
 kan olika typer av mikroorganismer som finns hos husdjur, vilda  
  
 djur och fåglar, påverka badvattenkvaliteten.  
  
 Badklåda är en i sig ofarlig självläkande parasitorsakad sjukdom  
  
 som kan drabba människor vid bad i söt- och bräckvatten. Risken  
  
 ökar vid varmare badvattentemperaturer.  
  
 Badvattenkvalitetskontroll  
  
 Naturvårdsverket har, utifrån ett EG-direktiv, utfärdat föreskrifter  
  
 för provtagning av badvatten. Badvatten övervakas i hela  
  
 EU och provtagning genomförs var fjortonde dag i de bad som  
  
 har minst 75–100 badande i snitt per dag. Kommunerna sköter  
  
 provtagningen och rapporterar sina resultat under säsongen till  
  
 SMI (Smittskyddsinstitutet), som genomför regelbunden kvalitetskontroll  
  
 av resultaten.  
  
 Mindre epidemier av leptospirainfektion har rapporterats när människor  
  
 smittats vid bad i insjöar eller vattendrag, som förorenats  
  
 med urin från infekterade gnagare, se också avsnitt 4.2. I Sverige  
  
 finns smittan hos svenska gnagare men inga kända fall av sjukdomen  
  
 har setts hos människa på senare år.  
  
 Om man badar med sår ökar risken för infektion av följande  
  
 smittämnen: 1) Vibrioner, som ökar vid varmare vattentemperaturer  
  
 och har en optimal tillväxt >20oC och salthalt på 0,4–1,7 procent,  
  
 dock har den även isolerats från insjövatten; 2) Aeromonas  
  
 som trivs i varmare vatten. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 88  
  
 Figur 5.3 Utbredning av badsårsfebersvibrioner idag och i framtiden. Den  
  
 vänstra kartan markerar områden med utbrott av badsårsfeber  
  
 under 2004–2006, dvs., de första rapporterade fallen i Sverige.  
  
 De två vänstra kartorna visar säsongsmedeltemperaturer för juni– 
  
 aug för 1961–1990 (karta 1) och 1991–2005 (karta 2). Karta 3  
  
 visar modellerad ökning i antal grader för medeltemperaturen  
  
 under april–juni 2071–2100, respektive juli–sep (karta 4).  
  
 Modell som använts är RCO-H (Rossby Centre Oceanographic  
  
 model) som baserats på olika regionala och globala modeller och  
  
 scenarier (Meier 2006)  
  
 Källa: Smittskyddsinstitutet, SMHI, Meier 2006, och Andersson et al. (opublic)  
  
 1961-1990 1991-2005 2071-2100  
  
 2071-2100  
  
 karta1 karta 2 karta 3 karta 4 
  
 Försommar Sensommar  
  
 Sommar 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 89  
  
 Utbrott av badsårsfeber (hos känsliga personer) kan komma att bli  
  
 vanligare i svenska vatten med ökande temperaturer, och sjukdomen  
  
 kommer att påträffas allt längre norrut.  
  
 Varm sommar 2006:  
  
 Ökat antal rapporterade infektioner efter bad  
  
 Vibrioinfektioner (utom V. cholerae O1 och O139) har bara  
  
 varit anmälningspliktig sedan 1 juli 2004. Ett fall av badsårsfeber  
  
 rapporterades 2004 och tre fall 2005. Under den varma sommaren  
  
 2006 rapporterades totalt åtta fall av allvarlig vibrioinfektion  
  
 efter bad, fem fall av Vibrio cholerae (ej O1 ej O139), ett fall av  
  
 Vibrio vulnificus och två med typ ej angiven. Samtliga personer  
  
 hade haft sår då de badade och tre av dessa smittade personer  
  
 avled. Bakterien finns framförallt i bräckta vatten där den ofta  
  
 förekommer tillsammans med plankton (speciellt blågröna  
  
 alger) och tillväxer vid högre vattentemperaturer. Begränsade  
  
 studier har påvisat Vibrio cholerae även i sötvatten. Under sommaren  
  
 2006 rapporterades även 4 vattenburna utbrott med calicivirus  
  
 bland badande personer. Tidigare har bara två sådana utbrott  
  
 rapporterats i Sverige.  
  
 Vibrio vulnificus har även tidigare förekommit i samband med  
  
 humaninfektioner efter bad under varma somrar. Bakterien förekommer  
  
 i 2 biotyper, varav 1:an påvisas hos musslor och 2:an orsakar  
  
 sjukdom på ål (påvisats i odling vid flera tillfällen). Bakterien  
  
 föredrar saltvatten varför den troligast kommer att utgöra ett problem  
  
 vid våra kuster. En temperaturökning kommer med stor sannolikhet  
  
 att öka prevalensen av sjukdomen i vilda ålbestånd.  
  
 Det mest effektiva sättet att förebygga infektioner hos människa  
  
 med av i vatten förekommande vibrioner är att ge information.  
  
 Varning ska framförallt riktas till befolkning i områden där man vet  
  
 att det alltid är varmare vatten än på andra ställen t.ex. i Blekinge  
  
 och vissa insjöar.  
  
 Vid höga temperaturer är det viktigt att ersätta den vätska som  
  
 förloras genom ökad svettning. För vissa grupper – t.ex. äldre och  
  
 personer som står på viss medicinering – kan detta vara svårt och  
  
 risken ökar då för intorkning (se figur 5.4). Om ett för litet vätskeintag  
  
 pågår under en längre period kan det leda till njursten. Ett  
  
 ökat intag av vätska å andra sidan kan öka risken för diarrésjukdom  
  
 om dricksvattenkvaliteten p.g.a. värmen är försämrad. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 90  
  
 Ett varmare klimat kan komma att öka människors vistelse i  
  
 naturen. Vid fjällvandring är vatten i bäckar och sjöar ofta det enda  
  
 tillgängliga dricksvattnet. Fler personer smittade med Campylobacter  
  
 och Giardia kan bli en följd.  
  
 Kostnadsberäkningar vid vattenburna utbrott  
  
 Antalet registrerade dricksvattenorsakade sjukdomsfall anges till  
  
 63 000 fall i Sverige under 25 år men det finns ett betydande  
  
 mörkertal. Kostnaden per insjuknad varierar mellan 161 kr och  
  
 28 000 kr, enligt en undersökning gjord på Chalmers beroende  
  
 på vilka kostnader som inkluderats. Kostnadsberäkningarna för  
  
 EHEC-utbrottet i Williams (28 000 kr/insjuknad) och Giardiautbrottet  
  
 i Bergen (8 000 kr/insjuknad) framstår som de mest  
  
 fullständiga. Klimat- och sårbarhetsutredningens Dricksvattenrapport  
  
 2007 uppger att om man räknar med en kostnad på  
  
 10 000 kr/insjuknad och en femfaldig ökning av de vattenburna  
  
 infektionerna i Sverige fås en kostnad på mer än 100 Mkr per år.  
  
 Mörkertalet innebär att kostnaden för att inte genomföra riskreducerande  
  
 åtgärder skulle kunna var betydligt högre. Utöver  
  
 dessa kostnader finns mänskligt lidande i samband med dödsfall  
  
 och sjukdom som i vissa fall blir kronisk samt avsevärda kostnader  
  
 för att återställa förtroendet för dricksvattnet. Drickvattenrapporten  
  
 2007 visar på resultaten från en enkätundersökning  
  
 som angav att föroreningsrisken från kommunal avloppsrening  
  
 eller djurhållning ökar betydligt vid kraftig nederbörd vid 43  
  
 procent av vattentäkterna. Även dagvatten kan innehålla betydande  
  
 mängder mikroorganismer och vid 21 procent av täkterna  
  
 anges dagvatten som en föroreningsrisk. Vid 42 procent av täkterna  
  
 anges att jordbruksmark är en föroreningsrisk.  
  
 Vid ett vattenburet utbrott i Marks kommun 1995 insjuknade  
  
 omkring 3 000 personer med campylobacterinfektion, dvs.  
  
 24 procent av de som hade kommunalt vatten. Det var relativt få  
  
 personer som anmält sig sjuka eller varit hemma för vård av  
  
 sjukt barn (6,5 procent) eller sökt läkare (5 procent), detta på  
  
 grund av att det var långhelg. Det verkliga antalet sjuka var  
  
 säkert betydligt högre. Den totala kostnaden för utbrottet  
  
 beräknades till 4,7 MSEK. Den högsta kostnaden var, trots att  
  
 många inte sjukanmälts sig p.g.a. långhelgen, frånvaro från  
  
 arbetet p.g.a. sjukdom eller vård av sjukt barn 1,5 MSEK, följt av  
  
 sjuk- och sjukhusvård 1,4 MSEK. Vattenverket i kommunen var 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 91  
  
 tvunget att anskaffa en UV-utrustning till en kostnad av 1  
  
 MSEK. Kostnader för utbrottsutredningen bland olika myndigheter  
  
 beräknades till 640 TSEK. Till sist kostnader för medicin,  
  
 taxiresor m.m. 170 TSEK. Produktionsbortfallet har inte beräknats  
  
 i denna studie.  
  
 Vid ett annat vattenburet utbrott i Boden 1988 där omkring  
  
 10 700 (41 procent) av de som hade kommunalt vatten insjuknade  
  
 med mag- och tarmsymtom, kunde sjukdomsagens inte  
  
 påvisas. (Många idag kända mag-tarminfektioner t.ex. calicivirus  
  
 kunde på den tiden inte identifieras.) Den totala kostnadsberäkningen  
  
 är inte fullständig då produktionsbortfall, sjukvårdkostnader,  
  
 m.m. inte beräknats. Trots detta uppgick kostnaderna till  
  
 1,8 MSEK, varav sjukskrivning stod för 1,1 MSEK och kostnaderna  
  
 för myndigheterna vid utredning av utbrottet omkring  
  
 670 000 SEK. Utbrottet orsakades troligen av en bräddning av  
  
 orenat avloppsvatten och på grund av ombyggnad på vattenverket,  
  
 fallerande klorering. En konsekvens av detta utbrott var att  
  
 en ny vattentäkt anordnades.  
  
 Figur 5.4 Exempel på möjliga hälsoeffekter p.g.a. ett ändrat beteende vid  
  
 högre sommartemperaturer. Beige rutor visar vad som ligger till  
  
 grund för en hälsoeffekt, blå rutor visar på vilket sätt en hälsoeffekt  
  
 uppstår, och gula rutor visar hälsoeffekter.  
  
 Mänskligt beteende 
  
 Fontäner 
  
 Ökad vattenkonsumtion 
  
 Uttorkning 
  
 Njursten 
  
 Sjukdom 
  
 Badplatser 
  
 Förorenat  
  
 dricksvatten 
  
 Infektionssjd 
  
 Högre temperaturer 
  
 Fler folk samlas 
  
 Otillräckligt 
  
 vattenintag 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 92  
  
 6 Hälsoeffekter av klimatets  
  
 påverkan på foder och livsmedel  
  
 Foder är definitionsmässigt, enligt EU, första steget i livsmedelskedjan.  
  
 6.1 Foder  
  
 Foder är grunden för hälsa och välbefinnande hos djuren. Foder är  
  
 första steget i produktionen av animaliska livsmedel och måste vara  
  
 av god kvalitet och utan främmande ämnen som kan ackumuleras  
  
 och på detta sätt komma in i livsmedelskedjan. I Sverige produceras  
  
 årligen c:a 2 miljoner ton foder till icke sällskapsdjur. Till detta  
  
 kommer c:a 3,7 miljoner ton vallfoder samt spannmål, bete och  
  
 andra råvaror som inte ingår som ingredienser vid industriell foderproduktion.  
  
 Till Sverige importeras proteinfoderråvaror bl.a.  
  
 300 000 ton soya och soyaprodukter per år.  
  
 I samband med extrema väderförhållanden som översvämningar  
  
 eller långvarig torka kan betesbrist bli ett problem. Betesbrist gör  
  
 att djur måste stödutfodras på betet eller hållas inne och utfodras.  
  
 Betesbrist kan antas vara negativt för såväl vektorer som parasiter,  
  
 vilket ju gynnar husdjuren. Betesbrist kan också orsaka att djuren  
  
 ändrar sitt betesbeteende och börjar beta av giftiga växter eller att  
  
 de i högre grad utsätts för parasitsmitta genom att de betar närmare  
  
 marken och närmare fekalt förorenade områden som normalt ratas.  
  
 Ekologisk produktion är mycket beroende av bete och grovfoder  
  
 varför den produktionsformen är extra sårbar.  
  
 Ett exempel på betesburen smitta är frasbrand (Clostridium  
  
 chauvoei). Den smittar via sporer som överlever mycket länge i  
  
 marken. Förutom översvämningar kan även torka (dvs., förändringar  
  
 i markytans beskaffenhet och fukthalt) föra upp sedan länge  
  
 begravda sporer till markytan och förorsaka nya utbrott hos  
  
 betande djur i till synes fria områden (se kapitel 4).  
  
 Ökande problem med angrepp av mikroorganismer i växande  
  
 gröda men även tillväxt i skördade fodermedel kan förväntas som  
  
 en följd av högre temperatur men också som en följd av ökad relativ  
  
 luftfuktighet under lagringssäsongen (vinterhalvåret). Större  
  
 problem kan förväntas med mögelgifter i inhemskt producerade  
  
 fodermedel men också med Salmonella i den industriella foderpro 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 93  
  
 duktionen. En ökad odling av nya fodermedel som t.ex. majs  
  
 kommer att ge problem med andra mögelgifter än de som hittills  
  
 förekommit inom stråsädsodlingen.  
  
 För svensk stråsädsodling finns en uppenbar risk att fältangreppen  
  
 kommer att öka när det gäller mögelsvampen Fusarium graminearum 
  
 . Denna har hittills ansetts vara relativt ovanlig i Sverige  
  
 men förekommer allmänt i tempererade områden. Svampen angriper  
  
 vete och majs och producerar främst mögelgiftet deoxynivalenol  
  
 (DON). En klimatförändring kan medföra att svampens sexuella  
  
 stadier uppträder i vårt klimat, något som ökar riskerna för en  
  
 genetisk förändring och därmed en ökad spridning. Vallodlingen  
  
 kan också påverkas till följd av nya grödor, anpassade till varmare  
  
 klimat, i vilka angrepp av mögelsvampar är mer vanliga. Mer omfattande  
  
 angrepp av olika mikroorganismer i växande gröda och  
  
 lagrade foderprodukter kan medföra konsekvenser för djurs hälsa  
  
 då de t.ex. exponeras för mögelgifter i fodret. Mögelgifter har olika  
  
 effekter beroende på vilken substans det handlar om och vilket  
  
 djurslag som exponeras. Bland annat kan grisars reproduktion och  
  
 tillväxt störas allvarligt om halterna av mögelgifter från fusariumsvampar  
  
 är höga i fodret.  
  
 6.2 Livsmedel  
  
 Klimatförändringar kombinerade med en alltmer globaliserad livsmedelsproduktion  
  
 och handel och förändrade matvanor innebär  
  
 sannolikt stor risk för att livsmedelsburna sjukdomar ökar. Globalt  
  
 sett kommer en ökande temperatur med extrema händelser som  
  
 svåra stormar, långa perioder av torka m.m. att negativt påverka  
  
 tillgången och kvaliteten på vatten och livsmedel (Patz et al 2000).  
  
 Kunskap saknas fortfarande om huruvida klimatet har en direkt  
  
 påverkan på olika mikrobiella livsmedelsburna sjukdomar. Mycket  
  
 talar dock för sådana samband som 1) varierande prevalens under  
  
 olika årstider; 2) varierande prevalens mellan olika breddgrader i ett  
  
 land; 3) ändrade sjukdomsmönster under El Niňo; 4) värmeböljor  
  
 samt dokumenterade samband mellan vatten- och livsmedelsburna  
  
 sjukdomar och 5) väderstörningar (Checkley et al. 2000, Richardson  
  
 1996, Rose et al. 2001, m.fl.). Ett statistiskt samband mellan sjukdom  
  
 och kortvariga temperaturförändringar tyder också på att  
  
 långvariga temperaturförändringar kommer att påverka förekomsten  
  
 av livsmedelsburna sjukdomar (Benton  Oliver 1995). I 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 94  
  
 England rapporteras att för varje grads temperaturökning ökar anmälda  
  
 salmonellafall med 12 procent (Kovats et al. 2004). Liknande  
  
 siffror har rapporterats från Peru.  
  
 Hur blir vi matförgiftade?  
  
 Infektion  
  
 Maten innehåller mikroorganismer som från mag-tarmkanalen  
  
 tränger in i tarmväggen och orsakar inflammation t.ex. Salmonella,  
  
 Shigella, Bridges och Rivas. Inkubationstiden är  
  
 normalt någon till några dagar. Symtomen är normalt diarré,  
  
 ibland även feber och kräkningar. Varaktigheten kan vara från  
  
 några dagar till en vecka, i vissa fall kan infektionen bli allvarligare  
  
 med blodförgiftning eller följdsjukdomar som ledbesvär.  
  
 Intoxikation/förgiftning  
  
 Maten innehåller bakterier som bildar toxin (bakteriegift) endera  
  
 i livsmedlet före förtäring t.ex. Staphylococcus aureus,  
  
 Bacillus cereus (kräktoxin) och Clostridium botulinum eller i  
  
 tarmen efter förtäring, t.ex. Clostridium perfringens och Randall  
  
 cereus (diarrétyp). I allmänhet har intoxikationer en kort inkubationstid  
  
 (några enstaka timmar till ett dygn). Symtomen är  
  
 vanligen kräkningar och/eller diarréer, illamående, feber och  
  
 varaktigheten är relativt kort, timmar till ett dygn. Drabbade  
  
 individer tillfrisknar vanligtvis spontant utan efterföljande komplikationer.  
  
 Undan tag är Clostridiun botulinum som bildar ett  
  
 mycket allvarligt nervgift (se vidare kapitel 8).  
  
 I Sverige liksom i många andra utvecklade länder har de livsmedelsburna  
  
 sjukdomarna inte minskat under de senaste 50 åren. Detta  
  
 trots att basala kunskaper om livsmedelshygien har varit väl kända.  
  
 Förklaringar till detta är säkert många, t.ex. att vi äter allt mindre  
  
 hemmalagad mat, konsumtionen av take-away och fast-food ökar  
  
 liksom färdiglagad mat som bara värms. Andra viktiga faktorer är  
  
 ökad import av varor, både råvaror och färdiga produkter, från alltfler  
  
 länder och en alltmer globaliserad livsmedelsproduktion och  
  
 distribution har resulterat i utbrott med en global spridning. Ett  
  
 salmonellautbrott orsakat av helva (efterrätt med sesamfrön) från  
  
 samma producent upptäcktes samtidigt i Sverige och Australien.  
  
 Det bör dock påpekas att storskalig livsmedelsproduktion inte med  
  
 nödvändighet betyder att livsmedelssäkerheten äventyras. I själva 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 95  
  
 verket är kvalitetssäkringen ofta betydligt bättre än i mindre företag.  
  
 Musselodlingar kommer att bli allt vanligare på Västkusten  
  
 framöver. Av intresse är att studera eventuell förekomst av musseltoxin  
  
 liksom av marina algtoxiner samt dessas eventuella relation  
  
 till klimatförändringar.  
  
 Kostnader för livsmedelsburna sjukdomsutbrott  
  
 Det finns en mycket stor underrapportering av matförgiftningar  
  
 i den officiella statistiken. Från olika studier har man beräknat  
  
 att mellan 338 000–500 000 personer matförgiftas varje år, till en  
  
 beräknad kostnad av åtminstone 731 miljoner (Livsmedelsverket  
  
 1994, Livsmedelsverket 1999, Livsmedelsverket 2005).  
  
 Ett viktigt koncept för livsmedelssäkerhet är att hela livsmedelskedjan  
  
 skall beaktas från jord till bord.  
  
 Mikroorganismer som kan förstöra livsmedel finns överallt.  
  
 Jordbakterier kan medfölja grönsaker, bär och frukt. Fisk och kött  
  
 kan förorenas av djurens tarmflora vid slakt. Det är viktigt att livsmedel  
  
 förvaras och hanteras på rätt sätt så att inte onödig tillväxt av  
  
 mikroorganismer sker. Förvaras mat i rumstemperatur någon  
  
 längre tid kan en snabb tillväxt ske av mikroorganismer och deras  
  
 toxiner (gift). Mellan 43–50 procent matförgiftas vid restaurangbesök  
  
 och mellan 22 och 50 procent i hemmet.  
  
 Kostnader vid livsmedelsburna salmonellautbrott  
  
 Ett salmonellautbrott inträffade i mitten av 1980, där mer än 100  
  
 personer smittades av kontaminerad mjölk. Totalt beräknades  
  
 kostnaderna för detta utbrott till mer än 16 miljoner. De största  
  
 kostnaderna orsakades av utgifter för avstängning av livsmedelspersonal  
  
 och kostnader för mejeriet.  
  
 1994 förekom ett salmonellautbrott med c:a 100 smittade  
  
 personer som hade konsumerat förorenade böngroddar. Kostnaderna  
  
 beräknades till över 1 miljon kronor.  
  
 Ett utbrott av salmonellainfektion inträffade 1999 bland  
  
 gäster som ätit på ett café på Västkusten. Restaurangen hade  
  
 haft problem med bl.a. temperaturerna vid kylförvaringen. Av  
  
 totalt 115 smittade personer hade 111 varit sjuka totalt 2 415  
  
 dagar. Två månader efter insjuknandet uppgav 33 procent att de  
  
 fortfarande inte var återställda och efter fem månader hade 8 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 96  
  
 procent kvarvarande besvär (led och/eller tarmbesvär). Tjugofem  
  
 personer hade sjukhusvårdats i totalt 117 dagar och 80 personer  
  
 hade varit sjukskrivna/avstängda från arbetet/vård av sjukt  
  
 barn i totalt 1 612 dagar. Totalt beräknades utbrottet ha kostat  
  
 c:a 3 miljoner kronor.  
  
 Tidigare var man mycket observant på livsmedelshantering och  
  
 livsmedelsförvaring under rötmånaden, som enligt almanackan  
  
 börjar den 23 juli. Nu för tiden när kylar och frysar finns borde det  
  
 inte vara något problem med kylförvaring. Många av dagens rapporterade  
  
 matförgiftningar visar dock på att det är problem med  
  
 nedkylning och kylförvaring. Detta kan förväntas öka med ett varmare  
  
 klimat under sommarmånaderna och problem med att kylar  
  
 och frysar inte klarar av att hålla föreskrivna temperaturer, med risk  
  
 för matförgiftningar som följd. Listeria monocytogenes och Rivas  
  
 enterocolitica tillväxer redan i kylskåpstemperatur (+4°C), även om  
  
 det går långsamt. Andra mikroorganismer som Salmonella kan föröka  
  
 sig från +8°C, och flera av de bakterier som bildar toxin tillväxer  
  
 snabbt med ökande temperaturer. Andra bakterier som Campylobacter  
  
 kräver höga temperaturer och trivs i låg syrehalt och kan  
  
 inte tillväxa i flertalet livsmedel. Virus och denna typ av parasiter  
  
 kan inte föröka sig utanför en levande cell.  
  
 Vissa bakterier behövs i normalfallet i stora mängder i livsmedlet  
  
 för att sjukdom skall uppstå t.ex. Salmonella medan för andra är  
  
 smittdosen liten (100–500 bakterier) t.ex. Campylobacter, Shigella  
  
 och VTEC/EHEC.  
  
 I Sverige är det sannolikt att ökande vattentemperaturer kommer  
  
 att medföra ökade problem med patogena Vibrio spp. i marina  
  
 produkter från skandinaviska vatten.  
  
 Vanliga orsaker till matförgiftningar  
  
 Vanligaste orsakerna till matförgiftningar är felaktig nedkylning,  
  
 följt av bristande hygien, smittad person i köket och felaktig  
  
 hantering och förvaring. De vanligaste livsmedlen som orsakar  
  
 utbrott är kött/köttprodukter, fisk, skaldjur, fågel och färdigberedda  
  
 livsmedel. Många gånger är den direkta orsaken till  
  
 utbrottet okänt. Under senare år kan ett trendbrott skönjas med  
  
 fler utbrott från frukt och grönt, speciellt från importerade  
  
 exotiska grönsaker och frukt. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 97  
  
 Det förefaller troligt att livsmedelsburna patogener, båda nya och  
  
 gamla, kommer att orsaka ett ökande antal globala och regionala  
  
 livsmedelsburna utbrott på grund av ändrad livsmedelsproduktion  
  
 och distribution, ändrade matvanor och klimatförändringar.  
  
 6.3 Svensk fallstudie: VTEC O157 utbrott från lokalt  
  
 odlad sallad sommaren 2005  
  
 VTEC/EHEC är en zoonos, dvs. en sjukdom som kan överföras  
  
 mellan djur och människa.  
  
 Figur 6.1 Antalet humanfall av VTEC i Sverige 1995–2006. 1995 var det  
  
 en frivillig laboratorierapportering och mellan 1996 och juli  
  
 2004 rapporterades enbart VTEC O157. Därefter rapporteras  
  
 samtliga EHEC-infektioner, vilket gör att siffrorna inte är jämförbara.  
  
 Utbrottet  
  
 135 personer insjuknade under slutet av augusti och början av september  
  
 2005 framförallt på Västkusten (Halland and Västra  
  
 Götaland) med VTEC/EHEC O157. Elva personer utvecklade  
  
 HUS (allvarlig njurpåverkan). Undertypning visade på en variant av  
  
 den på västkusten dominerande klonen (undertypen). Ålders- och  
  
 könsfördelningen stämde inte med den normala bilden vid ett  
  
 VTEC/EHEC-utbrott, det var få barn och merparten av de  
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 300 
  
 350 
  
 400 
  
 450 
  
 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 
  
 År 
  
 Antal fall  
  
 totalantal VTEC 
  
 inhemska VTEC 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 98  
  
 smittade var kvinnor (två tredjedelar). Utbrottsutredningen, med  
  
 epidemiologiska studier, spårandet av olika livsmedel samt provtagning,  
  
 visade att sallad från en lokal odlare var den troliga orsaken  
  
 till utbrottet. Efter att salladen dragits tillbaka från handeln kom  
  
 inga nya humanfall. Salladen hade bevattnats från en liten å nära  
  
 odlingen.  
  
 Den aktuella salladen odlades i ett typiskt jordbruksområde med  
  
 boskap. Åtta besättningar fanns uppströms från salladsodlingen.  
  
 Det togs 77 träckprov från djur och 25 av dessa var positiva för  
  
 VTEC O157. De positiva proven kom från 4 gårdar. På en av dessa  
  
 hade djuren exakt samma PFGE-mönster som bland de insjuknade  
  
 personerna. Emellertid låg inte denna gård i direkt anslutning till  
  
 vattenintaget för bevattning av salladsodlingen. Djuren gick ute  
  
 men kunde inte komma ända ner till ån. Marken där djuren betade  
  
 var dränerad vilken kunde underlätta rörelsen av mikroorganismer  
  
 ut i vattendraget. Vattenprover visade att åvattnet var kontaminerat  
  
 med avföringsbakterier. Vid mikrobiologisk bedömning skulle  
  
 vattnet ha varit underkänt som badvatten. I vattenprover från bäck  
  
 och i intaget till bevattningsvattnet kunde, med PCR, verotoxin  
  
 konstateras.  
  
 Kontroll av vädret visade att det regnat kraftigt före skörd av  
  
 något sallasparti, men även att bevattning skett av salladen strax  
  
 före skörd. Ofta bevattnas salladen dagen före skörd för att den  
  
 skall se fräsch ut.  
  
 Trolig förklaring av händelseförloppet och risker  
  
 I detta område med nötkreatur, som är bärare av VTEC O157, kan  
  
 vid kraftiga regn, om marken lutar mot ett vattendrag eller via dräneringssystem,  
  
 avföringspåverkat dagvatten med VTEC komma ut  
  
 i vattendrag. Används denna typ av vatten till bevattning av grönsaker  
  
 och bär, som äts direkt utan upphettning, kan en uppenbar  
  
 risk finnas för smittspridning både av enstaka fall och större  
  
 utbrott. Kraftiga regn befaras bli vanligare, då kan denna typ av utbrott  
  
 med olika typer av mikroorganismer också bli vanligare.  
  
 Det är inte ovanligt att ett samhälles renade avloppsvatten  
  
 släpps ut i en närliggande å, som i detta fall. Vid kraftiga regn kan  
  
 då reningsverket behöva brädda (släppa ut obehandlat avloppsvatten).  
  
 Om samma åvatten används för bevattning av grönsaker och 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 99  
  
 bär kan även patogena mikroorganismer som bara finns hos människor  
  
 spridas.  
  
 Konsekvenser  
  
 För att minska risken för smitta av VTEC/EHEC via livsmedelsgröda  
  
 som konsumeras rå måste hårda hygieniska krav ställas på  
  
 bevattningsvatten. Praktiskt och ekonomiskt är denna åtgärd ofta  
  
 svår att genomföra. Ovan beskrivna utbrott beräknas ha kostat 7,5  
  
 miljoner SEK vilket omfattar sjukhusvård sjukskrivning produktionsbortfall  
  
 utredningskostnader men inte kostnader för salladsodlaren  
  
 (Ledert-Müller, opublic.).  
  
 7 Hälsoeffekter av klimatets  
  
 ekosystemspåverkan  
  
 De globalt sett högsta temperaturökningarna förväntas inträffa på  
  
 de höga nordliga latituderna. Sverige kommer därmed att få stor  
  
 påverkan på årstidernas klimat och längd, se inledningskapitlet.  
  
 Rossbycentrets (SMHI) scenarier visar att den största temperaturökningen  
  
 kommer att ske under vintermånaderna med markant  
  
 minskat snötäcke som följd. Vårarnas medeltemperatur kommer  
  
 att öka mer än höstarnas. Somrarna blir varmare men ökningen är  
  
 proportionellt inte lika stor som under de övriga årstiderna (figur  
  
 7.1). Nederbördsmönstret ändras med generellt ökad nederbörd  
  
 över hela landet förutom i de södra delarna sommartid, där kortare  
  
 perioder med torka kan uppstå. Växtsäsongerna kan under detta  
  
 sekel bli upp till tre månader längre i de sydligaste delar medan de i  
  
 resten av landet förlängs med en till två månader.  
  
 Förändringar i arters utbredning  
  
 En ändring i årstidernas längd och klimat kommer att påverka  
  
 strukturen och funktionen hos existerande ekosystem med, för det  
  
 mänskliga samhället både positiva och negativa konsekvenser. Ur  
  
 ett biologiskt perspektiv kommer en klimatförändring innebära  
  
 påverkan på arternas utbredning och antal samt på den biologiska 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 100  
  
 mångfalden. Detta ger i sin tur effekter på ett flertal sjukdomar  
  
 som är kopplade till ekosystem, som pollenallergier och vektorburna  
  
 sjukdomar och där såväl den geografiska utbredningen som  
  
 sjukdomens intensitet och säsongsinsjuknandet kan komma att  
  
 påverkas.  
  
 Tidiga tecken på klimateffekter syns tydligast i områden nära  
  
 arternas utbredningsgränser både vid den nordliga gränsen och på  
  
 höga höjder. Där är ofta klimatet den begränsande faktorn. Säsongerna  
  
 kan vara för kalla eller för korta för en arts överlevnad, förökning  
  
 eller tillväxt. Under de senaste decennierna har ett flertal  
  
 europeiska arter ändrat sina utbredningar, som stora delar av Nordsjöfiskarterna  
  
 (Science 2005) och ett antal fjäril- och fågelarter  
  
 (Nature 2002, IPCC 2007). Även arter som framkallar hälsoeffekter,  
  
 som smittoöverförande fästingar och insekter samt pollenallergiframkallande  
  
 växter har börjat ändra sina utbredningar (Carpenter. 2003, Materna et al. 2005, Schneiter et al. 2002, Dahl 2007). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 101  
  
 Figur 7.1 Säsongsmedeltemperaturförändring för tre decennier i taget mellan  
  
 2011–2100 beräknade data) jämfört med perioden 1961– 
  
 1990 (observerade data).  
  
 Källa: Beräkningar gjorda med Rossby Centrets Atmosfärsmodell, RCA3. Drivdata  
  
 från den globala klimatmodellen ECHAM4/OPYC3 från Max-Planck-institutet  
  
 för meteorologi i Hamburg. Utsläppsscenario B2 IPCC, SRES  
  
 Period Vinter Vår Sommar Höst  
  
 19611990  
  
 20112040  
  
 20412070  
  
 20712100 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 102  
  
 Tidiga tecken  
  
 Under slutet av 1990-talet noterades en spridning norröver i  
  
 landet av sjukdomsöverförande fästingar i Sverige (latitudförändring)  
  
 (Jaenson et al. 1994, Tälleklint och Jaenson 1998).  
  
 Spridningen skedde i första hand utmed hela Östersjökusten  
  
 och runt större vattendrag i norr där klimatet är mildare än i  
  
 inlandet. Denna ökade utbredning var statistiskt korrelerad med  
  
 antalet graddagar som påverkar fästingens överlevnad och  
  
 utveckling (direkt klimateffekt) och som ofta också gynnar  
  
 fästingförekomst genom påverkan på värd- och reservoardjurspopulationer  
  
 samt växtligheten (indirekt klimateffekt)  
  
 (Lindgren et al 2000). Sedan dessa undersökningar gjordes har  
  
 fästingar fortsatt att sprida sig norröver och observerades under  
  
 2006 överleva även i delar av det norrländska inlandet. Motsvarande  
  
 spridning har noterats i bergsmassiven i Tjeckien (altitudförändring)  
  
 där samma bergsområden studerades på 1950talet  
  
 och 1983 och då fästingar inte förekom över 700 m.ö.h. Då  
  
 samma ställen studerades igen 2001 samt 2002 påträffades fästingpopulationer  
  
 ända upp till 1 200 meters höjd (Materna et al.  
  
 2005). Under vintern 2006/2007 noterades unika förhållanden i  
  
 södra och mellersta Sverige med aktiva fästingar ända in i januarimånad  
  
 (säsongspåverkan).  
  
 De arktiska växt- och djurarterna förekommer i Skandinavien inom  
  
 ett i nord-sydlig riktning avgränsat exceptionellt smalt område.  
  
 Klimatförändringen bedöms hota de arktiska djurarternas mångfald,  
  
 spridning och förekomst (ACIA 2005). Trädgränsen kommer  
  
 att flyttas norrut och högre upp i bergen. Djuren kommer sannolikt  
  
 att utsättas för allt större stress, när klimatförändringen påverkar  
  
 tillgången på föda, parningsområden och flyttrutter. Många  
  
 arter tvingas flytta norröver men spridningen begränsas av Ishavet i  
  
 norr samtidigt som konkurrens uppkommer från nya arter som  
  
 invandrar söderifrån. Detta kan konkurrera ut flera idag inhemska  
  
 arktiska arter. Intåget av de nya arterna ökar sannolikt också risken  
  
 för införsel och/eller etablering av nya djursjukdomar (ACIA  
  
 2005). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 103  
  
 Förändringar i ekosystem  
  
 Ett varmare klimat med allt kortare vintersäsonger kan bidra till en  
  
 snabb ökning av arter vilka snabbt reagerar på väderförändringar.  
  
 Ändringar i årstidernas start och slut kan därför initialt skapa obalans  
  
 i många ekologiska system. Ett exempel är fjärilar vars populationstoppar  
  
 snabbt kan tidigareläggas om vårarna startar tidigare,  
  
 medan vissa fåglar vars ungar normalt livnär sig på dessa insekter  
  
 inte lika snabbt kan anpassa sig och därmed missar födotillgångstopparna.  
  
 De ekologiska effekterna av en klimatförändring kan ske successivt  
  
 eller språngvis när tröskeleffekter nåtts (Steffen et al 2004).  
  
 Arter kan vandra in söderifrån, inhemska arter kan konkurreras ut,  
  
 och nya artkombinationer kan skapa utrymme för nya sjukdomar  
  
 att spridas och etableras. Överraskande effekter kan uppkomma.  
  
 Människans påverkan på det moderna landskapet är påtaglig  
  
 Det kan vara svårt att skilja ut hur stora effekterna av klimatologiska  
  
 faktorer på fauna och flora blir jämfört med den inverkan  
  
 som kommer av annan mänsklig aktivitet. För svensk del kan en  
  
 klimatförändring gynna en förskjutning av rödrävens utbredningsområde  
  
 norrut på fjällrävens bekostnad liksom en fortsatt ökning  
  
 av fältharens utbredningsområde på bekostnad av skogsharens. Av  
  
 intresse för smittspridning är eventuella klimatrelaterade förändringar  
  
 i vissa flyttfågelmönster eller förändrad förekomst av vissa  
  
 smågnagar- och leddjurspopulationer, etc. Fisk fungerar som en  
  
 populationsregulator för vissa insekter. Förändringar i fiskpopulationerna  
  
 kan därmed bidra till förändringar i förekomsten av smittspridande  
  
 insekter.  
  
 Tabell 7.1 Klimatets ekosystemspåverkan med konsekvenser för sjukdomar  
  
 hos människa och djur  
  
  Ändrad latitud och altitud utbredning av vektorer, värd- och  
  
 reservoardjur och växtarter  
  
  Ändrad sjukdomsrisk (ökad/minskad) i områden där sjukdomen  
  
 förekommer idag  
  
  Nya riskområden för gamla sjukdomar  
  
  Ändrat säsongsinsjuknande/ändrade riskperioder  
  
  Risk för introduktion av nya sjukdomar 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 104  
  
  Klimatorsakad markanvändningsförändring kan lokalt ge ökad/  
  
 minskad risk för sjukdomar  
  
  Ett ändrat klimat påverkar människors beteenden, t.ex. rekreationsaktiviteter  
  
 Genom dagens snabba transportsystem har Sverige hela tiden ett  
  
 inflöde av nya smittämnen och smittbärande arter. Smittämnen kan  
  
 t.ex. införas med barlastvatten som släpps ut från fartyg, med flygplan  
  
 (som flygplatsmalaria i Paris), med livsmedel, eller med människor  
  
 och djur. Smittämnen kan också införas med flyttfåglar  
  
 (Hubalek 2004b). De flesta av dessa arter/smittämnen kan dock  
  
 inte etablera sig under rådande svenska förhållanden. Men genom  
  
 att en klimatförändring skapar nya ekologiska förhållanden ges  
  
 möjlighet för vissa av dessa att etablera sig i Sverige och bidra till  
  
 spridning av nya sjukdomar.  
  
 7.1 Vektorburna sjukdomar  
  
 Vektorer  
  
 Vektorer utgörs ofta av leddjur som består av insekter som stickmyggor  
  
 (Wilkinson), knott (Simuliidae), svidknott (Cox 
  
 , Smith), bromsar (Tabanidae), och egentliga flugor (Muscidae),  
  
 samt spindeldjur, där blodsugande kvalster (Acari), däribland  
  
 fästingar (Ixodidae, Argasidae) ingår. Vektorer kan komma  
  
 att påverkas och förekomsten förändras med en klimatförändring.  
  
 Jaenson et al. (1994) har beskrivit 13 olika arter av fästingar i  
  
 Sverige. Ixodes ricinus är den dominanta arten. Då fästingen inte  
  
 har någon direkt värdpreferens angrips flera olika djurarter, inklusive  
  
 människa, vilket gör den till en effektiv vektor. Haemaphysalis  
  
 punctata (fårfästing) har en lokal utbredning på Gotland och  
  
 Öland. Detta släktes naturliga utbredningsområde är runt Medelhavet  
  
 och österut via Turkiet (Adams. 2004) och kan  
  
 redan idag spridas till fastlandet med transporter av infekterade  
  
 djur. Den bruna hundfästingen, Rhipicephalus sanguineus, kommer  
  
 till landet med importhundar. Denna fästing har uppvisat en god  
  
 överlevnadsförmåga i svenska boningar och torde vid en förutspådd  
  
 klimatförändring kunna etablera sig i Sverige (den förekommer  
  
 idag upp till 50:e breddgraden). Fågelkvalster kan ha en betydande  
  
 roll som smittspridare då dessa inte är värdspecifika och därför kan 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 105  
  
 angripa såväl djur som människor (Chirico et al. 2003). För närvarande  
  
 studeras dessa kvalsters roll som spridare av zoonotiska  
  
 smittämnen (Valiente Moro 2007; Arvidsson pers. komm.).  
  
 Om man ser till de områden i Centraleuropa som idag har de  
  
 medeltemperaturer Sverige förväntas få under detta sekel så finns  
  
 där marginellt fler arter av potentiella leddjursvektorer (dock flera  
  
 betydelsefulla, som sandmyggor som sprider leishmaniasis).  
  
 De insektsvektorer som kommer ifråga i Sverige är framförallt  
  
 stickmyggor (Dahl 1977; Jaenson 1988, 1990; Lundström et al.  
  
 1996; Schäfer 2004) och svidknott (Malmqvist et al., 2004). När det  
  
 gäller svidknottens utbredning och artsammansättning kommer  
  
 den första systematiska inventeringen att utföras under 2007 för att  
  
 utreda huruvida det finns kompetenta vektorer i Sverige för bluetonguevirus,  
  
 se kapitel 8 (Chirico pers. komm.).  
  
 Reservoarer  
  
 De arter som blodsugande insekter och fästingar livnär sig på kallas  
  
 värddjur. De brukar delas in i reservoarkompetenta djur (dvs.,  
  
 reservoarer) och reservoarinkompetenta djur. Gnagare kan både  
  
 vara en form av vektor (sprider t.ex. hantavirus via sin urin och  
  
 avföring) och vara s.k. reservoar för ett flertal smittämnen, dvs.,  
  
 koncentrationen av smittämnet i blodet är under vissa perioder så  
  
 pass hög att blodsugande insekter och fästingar kan smittas. Olika  
  
 smittämnen har olika arter som reservoarer, som förutom gnagare  
  
 inkluderar fåglar, hundar, harar, rävar, m.fl. I gruppen reservoarinkompetenta  
  
 djur ingår s.k. Kelley hosts, dvs., djur som kan bli  
  
 smittade och sjuka men som inte utvecklar en tillräckligt hög blodkoncentration  
  
 för att föra smittan vidare. Människa och hundar är  
  
 t.ex. Kelley hosts för Gordon.  
  
 Sorkfeber (Nefropathia epidemica) hos människa kan öka  
  
 under varma vintrar  
  
 Under januari månad 2007 anmäldes 265 fall av sorkfeber i  
  
 Västerbotten jämfört med 47 fall under hela 2006. Smittan  
  
 överförs från skogssork (som är det vanligaste däggdjuret i  
  
 Europa) till människa antingen genom inandning av dammpartiklar  
  
 som förorenats av sorkens urin och avföring eller via  
  
 annan kontakt med virussmittat material. Det är skogssork norr 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 106  
  
 om Dalälven som sprider smittan. I genomsnitt är en av sex sorkar  
  
 i Västerbotten infekterade. Vid brist på ett skyddande snötäcke  
  
 söker sorkarna sig närmare bebyggelse än normalt och  
  
 söker skydd inomhus och kan på så sätt effektivt sprida eventuell  
  
 infektion. Antalet rapporterade humanfall av sorkfeber varierar  
  
 mellan olika år beroende på sorkpopulationens storlek. 2007  
  
 års januaritopp antas dock inte bero på en naturlig variation utan  
  
 på det förändrade vinterklimatet (EPI 2007). Totalt rapporterades  
  
 t.o.m. maj 2007 1 162 fall av sorkfeber jämfört med 213 fall  
  
 under hela 2006.  
  
 Arbovirus  
  
 Reservoaren för arbovirus (Toga viridae och Garrison) finns  
  
 vanligen bland vilda däggdjur och fåglar. Hos reservoararterna  
  
 orsakar arbovirus sällan klinisk sjukdom men ger hos andra arter  
  
 många gånger upphov till allvarlig sjukdom och dödlighet. Huvudvektorer  
  
 för Toga viridae och Garrison är stickmyggor och för  
  
 Flavi viridae fästingar. Exempel på arbovirusorsakade sjukdomar  
  
 som finns i Sverige idag är TBE och Ockelbosjuka. I södra och  
  
 mellersta Europa förekommer bl.a. West Nile feber och Usutuvirusinfektion 
  
 . Ett flertal potentiella vektorer för arbovirus finns i  
  
 Sverige (t.ex. Culex pipiens, Ae. cinereus, O. sticticus).  
  
 Sjukdomsrisk  
  
 Smittrisken för vektorburna sjukdomar i ett område bestäms av  
  
 flera faktorer: 1) vektorförekomst; 2) förekomst av smittämne;  
  
 samt 3) exponeringstillfälle (djur, människa). Dessa faktorer beror  
  
 i sin tur på flera faktorer, som typ av växtlighet, hur många värddjur  
  
 respektive reservoarer som finns i området, hur marken  
  
 används, riskyrken (ex. skogvaktare, veterinär) och riskbeteenden  
  
 (orientering, jakt, bärplockning), immunitet hos djur och människor,  
  
 samt dagligt väder. En del av dessa faktorer kan i sin tur vara  
  
 klimatberoende eller klimatoberoende. För att en smittöverföring  
  
 ska ske måste människa eller djur vistas i ett riskområde under en  
  
 riskperiod.  
  
 Skandinaviens förhållandevis utbredda glesbygd erbjuder stora  
  
 naturområden där vilt utgör en viktig källa både som blodvärdar 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 107  
  
 och som smittoreservoar för vektorer. För att en sjukdom ska öka i  
  
 förekomst av en klimatförändring fodras att både vektorer och  
  
 reservoardjur gynnas i ett område som besöks av människor och  
  
 djur som kan bli sjuka.  
  
 Parasiter som inte överförs med vektorer  
  
 I tillägg till zoonosparasiter, som t.ex. Toxoplasma gondii,  
  
 Trichinella spiralis som inte har något utvecklingsstadium i den  
  
 yttre miljön finns ett flertal parasiter som kan komma att påverkas  
  
 av en klimatförändring. De flesta maskar med ägg i miljön  
  
 (t.ex. Taenia-arter och andra bandmaskar, samt flera stora  
  
 rundmaskar, som spolmask, hakmask och piskmask) och även  
  
 vissa urdjur kan komma att öka i områden där isen i vatten och  
  
 tjälen i marken försvinner vintertid.  
  
 Förväntade effekter av en klimatförändring  
  
 Ixodes ricinus fästingar har redan börjat sprida sig norröver i landet  
  
 och förväntas sprida sig ytterligare in i Norrland, förutom fjälltrakterna,  
  
 under detta sekel vilket innebär nya riskområden för  
  
 borreliainfektion. Flera djurarter är potentiella reservoarer för  
  
 Borrelia och smittämnet sprids också på olika sätt med fåglar  
  
 (Gylfe et al. 2000). Därför följer sjukdomsrisken i stor utsträckning  
  
 vektorutbredningen till skillnad från TBE som har en annan  
  
 ekologi, se kapitel 8.  
  
 Arbovirus och deras insektsvektorer hör till de arter vars  
  
 utbredningsområden sannolikt kommer att förskjutas norrut i  
  
 samband med ett ändrat klimat, dels genom ett varmare åretrunt  
  
 klimat, dels genom att det norröver i landet kommer att regna mer  
  
 vilket kan skapa fler vattensamlingar och liknande som stickmyggor  
  
 kan använda som kläckningsplatser.  
  
 Temperatur och luftfuktighet har en direkt påverkan på många  
  
 vektorer, medan en indirekt påverkan kan ske genom klimatets  
  
 effekter på växtlighet och värddjurspopulationer. Kortare och mildare  
  
 vintrar gynnar både leddjur och parasiter som övervintrar på  
  
 beten. En längre, varmare växtsäsong innebär att fler utvecklingscykler  
  
 hinns med och bidrar till ökade populationer av många  
  
 insektsarter och vissa parasiter. Utbredningsområden kan förväntas  
  
 öka vid vissa biotopförändringar, t.ex. om fjällbjörkskog täcker 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 108  
  
 stora delar av nuvarande kalfjäll så kan stickmyggornas utbredning  
  
 öka. Vid frekventa översvämningar av markområden kan förbuskning  
  
 ske på bekostnad av skogen, vilket kan gynna blodsugande  
  
 insekter och kvalster. Kortare och mildare vintrar och längre växtsäsonger  
  
 gynnar förekomsten av många värd- och reservoardjur  
  
 genom en ökad överlevnad (färre fryser ihjäl och det blir lättare att  
  
 hitta föda året om). Vektorerna gynnas i sin tur av en ökad värddjurspopulation.  
  
 Temperaturer över c:a 30 grader kan ha en negativ inverkan på  
  
 leddjursarter som är anpassade till det svenska klimatet (Trotta et  
  
 al. 2006). En radikal temperaturhöjning kan därför initialt påverka  
  
 vissa befintliga vektorer negativt. Det är dock känt att t.ex. fästingar  
  
 söker skydd mot uttorkning i markvegetationens fuktighet  
  
 under varma, torra perioder. Frilevande parasiter kan också påverkas  
  
 negativt av radikala temperaturhöjningar men ofta är utvecklingsstadierna  
  
 utanför värden temperaturtoleranta. Både parasiters  
  
 och leddjurs tolerans för värmeböljor kommer dock vara beroende  
  
 av vegetationens möjlighet till skydd.  
  
 Vissa myggarters ägg är resistenta mot torka och kan överleva  
  
 länge i markerna för att sedan kläckas i samband med regn och  
  
 översvämningar, vilket setts vid mygginvasioner vid Dalälven.  
  
 Dessa arter (som Contreras spp.) kan komma att gynnas lokalt i  
  
 ett framtida klimat.  
  
 Sårbarhet och risk för uppkomst av nya sjukdomar  
  
 Biologisk mångfald i befintliga ekosystem utgör ofta en naturlig  
  
 kontroll av infektionssjukdomar. När balansen rubbas mellan t.ex.  
  
 fågel – insekt, rovdjur – bytesdjur, eller generalister – specialister  
  
 (framförallt fåglar) så ökar känsligheten för infektionssjukdomar.  
  
 Ofta anses att en minskad biodiversitet medför att den vilda faunan  
  
 blir mer känslig för förändringar och infektioner.  
  
 Sjukdomsutbrott i känsliga/icke-immuna populationer kan få  
  
 förödande konsekvenser för en art. Som exempel kan nämnas att  
  
 den svenska rödrävspopulationen decimerades kraftigt efter att rävskabben  
  
 introducerades i landet i början av 1970-talet. Ett annat  
  
 exempel är West Nile virus som introducerades till USA i slutet av  
  
 1990-talet och sedan spreds som en löpeld i fågel- och myggpopulationer  
  
 över hela nordamerikanska kontinenten, förutom Alaska 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 109  
  
 (se kapitel 8). När en smitta har etablerat sig i en reservoarpopulation  
  
 i miljön så är det mycket svårt att få bort den.  
  
 7.2 Fisk  
  
 Klimatförändringar kan tvinga många fiskarter att ändra sin  
  
 utbredning eller helt eller delvis försvinna, beroende på minskad  
  
 näringstillgång, ökad sjukdomsfrekvens, stress, m.m. I Nordsjön  
  
 har två tredjedelar av alla fiskarter flyttat norrut under de senaste  
  
 25 åren (Science 2005). Sjukdomar som redan nu existerar i svenska  
  
 vatten kan komma att gynnas av fiskarnas på grund av stress nedsatta  
  
 immunitet. Nya sjukdomar, som spring vireamia of carp  
  
 (SVC) och epizootisk hematopoietisk nekros (EHN) kan komma  
  
 att etableras i svenska vattenområden när temperaturerna stiger.  
  
 Idag sydligare förekommande fiskarter kan komma att vandra in  
  
 söderifrån. Detta kommer i förlängningen att medföra förändringar  
  
 i artsammansättningen i de flesta svenska vatten.  
  
 Ökade vattentemperatur kan också medföra att fisk- och skaldjursarter  
  
 som idag endast överlever i akvarier kan komma att  
  
 överleva och reproduceras i svenska vatten. Fisk och vattendjur kan  
  
 också introduceras genom att utländska båtar tömmer barlastvatten  
  
 i svenska vatten. Smörbulten är exempel på en fisk som etablerats  
  
 på detta vis och som hotar att utarma den svenska faunan.  
  
 Sjukdomsalstrande agens som kommer att gynnas av en högre  
  
 vattentemperatur är t.ex. Stewart anguilliseptica, olika Aeromonas  
  
 och vibrioner. Klimatet håller tillbaka vissa smittämnen och  
  
 gör att vi idag inte har några problem av dem trots deras existens.  
  
 Så kan vara fallet med Rivas ruckeri – yersinios/ERM, en bakterie  
  
 som förekommer i stora delar av Sverige och som idag inte  
  
 orsakar problem, men som nere i Europa ger hög sjuklighet och  
  
 dödlighet för fisken. Det kan också förutses att furunkulos kommer  
  
 att förekomma i väsentligt högre frekvens. Parasiter med  
  
 musslor och ostron som huvudvärd kan också komma att spridas  
  
 till svenska vatten. Parasiten Anguillicola crassus (simblåsemask hos  
  
 ål) kommer att gynnas av en högre vattentemperatur med negativa  
  
 konsekvenser för ålbeståndet som följd.  
  
 Fisk kan vara bärare av vissa zoonotiska smittor. Binnikemask i  
  
 gädda, Diphylobotrium latum samt Hutchinson marina i laxfiskar är  
  
 ett par exempel på parasitära zoonoser där människa kan ingå i  
  
 parasitens utvecklingscykel. Av zoonotiska bakterier kan det inte 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 110  
  
 uteslutas att vissa syrafasta bakterier såsom Mycobakterium marinum  
  
 och M. avium intracellulare kan komma att gynnas av klimatförändringen.  
  
 Även nya arter som stafylokocker kan komma att  
  
 uppträda.  
  
 Fiskdöd, algblomning  
  
 Fisk inneslutna i kassar, dammar eller levande i små insjöar kan  
  
 komma att drabbas hårt av en algblomning medan vildlevande fisk i  
  
 större vatten flyttar sig från det kontaminerade området. Dödlighet  
  
 i fiskpopulationer som en följd av algblomning är inte primärt  
  
 orsakat av toxiner utan kan lika gärna bero på algernas syreförtärande  
  
 egenskaper nattetid eller vid den efterföljande biologiska  
  
 nedbrytningen. För att en mer omfattande fiskdöd till följd av  
  
 toxinpåverkan ska kunna uppstå måste gifthalten också vara relativt  
  
 hög. Det har t.ex. förekommit relativt omfattande blågrönalgblomningar  
  
 i Mälarens norra del (som är kraftigt övergödd) utan att  
  
 utbredd fiskdöd har kunnat påvisas. Utbredd fiskdöd beror troligen  
  
 på en rad samverkande faktorer, såsom typ och koncentration  
  
 av algtoxin i den fria vattenmassan, halter av toxiner i födan (zooplankton  
  
 m.m.), möjlighet för fisken att eventuellt simma bort från  
  
 de mest drabbade vikarna m.m. för att nå vattenmassor med lägre  
  
 toxinnivåer. När det gäller Clarke påverkan på fiskpopulationer är  
  
 med säkerhet de indirekta skeendena av större betydelse än de  
  
 direkta. Den mer kroniska inverkan en algförekomst kan medföra  
  
 för fiskpopulationer beror på att algtoxiner kommer in i näringskedjan  
  
 och den vägen påverkar fisken. I vilken utsträckning detta  
  
 sker är i dag relativt okänt då säkert fler substanser än de som idag  
  
 räknas som toxiska kan ha en inverkan. Påverkan på fisken kan vara  
  
 ökad infektionskänslighet, försämrad reproduktion etc. Ett exempel  
  
 på en sjukdom där denna orsak inte kan uteslutas är M74 på lax  
  
 där en uttömning av fiskens antioxidativa system har skett och  
  
 medför en ökad dödlighet hos avkomman.  
  
 Odlad fisk  
  
 Betingelserna för vildlevande fisk gäller också för odlad. En ökad  
  
 förekomst av infektionssjukdomar kan för odlad fisk innebära en  
  
 ökad antiparasitär/antibiotika behandling som också kan ge åtföljande  
  
 resistensproblem för antibiotika m.m. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 111  
  
 Vattenbruksverksamhet är beroende av hög vattenkvalitet och  
  
 stabil tillgång. Hög temperatur är i Sverige ofta förknippad med  
  
 minskad vattentillgång vilket i en odlingsverksamhet kan få katastrofala  
  
 följder med försämrad syretillgång, ökad halt organiska  
  
 ämnen och anaerob nedbrytning med svavelväteproduktion som  
  
 följd. Extremväder såsom stormar kan orsaka skador och översvämningar  
  
 på fiskodlingar med innesluten hantering. Detta kan  
  
 medföra att fiskarter och smittämnen kommer ut och negativt  
  
 påverkar inhemska arter. Nederbörd kan även orsaka tillförsel av  
  
 organiska föroreningar med försämrad vattenkvalitet som följd.  
  
 7.3 Renskötsel  
  
 Klimatförändringen påverkar renskötselns förutsättningar i  
  
 Skandinavien på kort och lång sikt. De kortsiktiga effekterna är  
  
 förknippade i första hand med snötäckets egenskaper. En ökning av  
  
 extrem väderlek med snabba temperaturväxlingar samt utökade  
  
 regnmängder ökar risken för att ett islager uppstår på marken eller  
  
 ovanpå snötäcket, s.k. låst bete. Både skaren och nedisningen  
  
 försvårar renarnas möjligheter att själv kunna gräva fram naturligt  
  
 bete, vilket leder till ökad dödlighet vintertid. Sannolikt kommer  
  
 behovet av tilläggsutfodring att öka, vilket i sig medför risker för  
  
 sjukdomar och dödlighet relaterad till påtvingade foderomställningar.  
  
 Om tilläggsutfodring blir nödvändig under regelbundna  
  
 eller längre perioder så drivs näringen mot en uppfödningsform  
  
 som avviker från det traditionella renskötseln och kulturen som  
  
 bygger på semidomesticerade fribetande och säsongsmässigt migrerande  
  
 djur Renen är unikt anpassad till det subarktiska klimatet  
  
 som domineras av kyla vilket djuren tål väl, men de har lägre tolerans  
  
 mot värme. Födomässigt innehar renen en särskild niche, särskilt  
  
 vintertid, som inte konkurrerar med andra djurarter i fjällvärlden.  
  
 Förändringar i växtsammansättningen kan förmodas påverka  
  
 renens tillgång på föda. En förskjutning av trädgränsen och minskning  
  
 av kalfjällsutbredning leder i förlängningen till invandring av  
  
 andra arter som kan konkurrera med renen.  
  
 Ett varmare klimat och ökad skogbeväxning kommer också att  
  
 minska möjligheterna att undkomma blodsugande, stickande insekter  
  
 vilket medför ökade störningar i form av stress för djuren  
  
 under betestiden då de bygger upp sig inför kommande vintersäsong 
  
 . Reproduktionsförmågan under hösten och överlevnaden 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 112  
  
 under vintertid är till stor del beroende på att en god näringsreserv  
  
 från sommar- och höstbete har byggts upp. Det naturliga vinterbetet,  
  
 vilket är dominerat av lavar, ger energi men inte proteiner för  
  
 uppbyggnad av kroppen. Ökade temperaturer under sommarhalvåret  
  
 kommer sannolikt att öka riskerna för parasitsjukdomar som  
  
 bindvävsmask (Onchocerca) och hjärnhinnemask (Elaphostrongylus)  
  
 som sprids med knott respektive sniglar.  
  
 7.4 Vilt  
  
 Sverige är ett för europeiska förhållanden stort och glesbefolkat  
  
 land med varierade naturförhållanden vilket ger utrymme för rika  
  
 viltstammar framförallt av hjortdjur och stora rovdjur. Den svenska  
  
 faunan har utvecklats efter den sista istiden och de arter som vandrat  
  
 in kännetecknas av god spridnings- och anpassningsförmåga.  
  
 Endemiska arter saknas nästan helt. Även om Sverige har stora  
  
 glesbygdsområden är de svenska viltstammarna till artsammansättning  
  
 och numerär starkt påverkade av människan. Ursprungliga  
  
 arter har helt eller delvis utrotats och vissa arter har sedan återinplanterats  
  
 eller genom politiska beslut tillåtits tillväxa och sprida  
  
 sig. Exempel på detta är de på senare år starkt ökande stammarna av  
  
 stora rovdjur och bäver. Älgstammen var en gång nästan utrotad  
  
 med har genom kontrollerad jakt och god födotillgång genom storskaligt  
  
 skogsbruk kunnat öka till aldrig tidigare sedda nivåer.  
  
 Genom mänskliga aktiviteter har också ett flertal främmande arter  
  
 som kanin och mink introducerats. De rika viltstammarna gör att  
  
 det finns omfattande kontaktytor mellan vilt och tamdjur liksom  
  
 mellan vilt och människor vilket gör det möjligt att överföra sjukdomar.  
  
 Internationell handel med domesticerade och vilda djur liksom  
  
 introduktion av nya viltarter medför alltid en risk för att exotiska  
  
 parasiter och sjukdomsframkallande mikroorganismer följer  
  
 med och etablerar sig i landet. Klimatförändringar kan underlätta  
  
 för nya sjukdomsframkallande organismer att överleva och föra  
  
 med sig nya vektorer som underlättar spridningen av nya sjukdomar.  
  
 Utplanteringen och den omfattande spridningen av det en  
  
 gång utrotade vildsvinet gör att svinpest skulle kunna bli endemisk  
  
 i landet och detta skulle kunna hota den svenska svinproduktionen.  
  
 Klimatförändringarna kommer att göra att viltarter som i dag är  
  
 klimatbegränsade som fält- och skogshare, rådjur, dovhjort och  
  
 vildsvin kommer att få förändrade utbredningsområden. Detta 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 113  
  
 kommer också att medföra förskjutning av utbredningen av Perry  
  
 sjukdomsorganismer och sjukdomsvektorer.  
  
 8 Infektionssjukdomar som har en  
  
 känd eller misstänkt koppling till  
  
 en klimatförändring  
  
 Riskbedömningarna för respektive sjukdom nedan är hämtade från  
  
 riskbedömningstabellerna A och B som återfinns i kapitlet Sammanfattande  
  
 slutsatser och anpassningsåtgärder. Vid riskbedömningen  
  
 har hänsyn dels tagits till hur starkt sambandet är mellan  
  
 sjukdomsriskökning och en klimatförändring i Sverige, dels till  
  
 sjukdomens konsekvens för hälsoläget i Sverige. Ett mycket starkt  
  
 klimatsamband för en helt oviktig sjukdom, som badklåda ger därmed  
  
 bara en låg risk, osv.  
  
 Många av de sjukdomar hos människa som rapporteras enligt  
  
 smittskyddslagen förekommer både som inhemsk smitta och  
  
 importerade fall. Importerade fall kan ha betydelse genom att de  
  
 sprider smittan vidare lokalt, t.ex. genom att avloppsvatten kommer  
  
 ut i miljön, i samband med bräddning av orenat avloppsvatten  
  
 vid kraftiga regn eller skyfall.  
  
 Ett ökat smittryck globalt p.g.a. en klimatförändring kan  
  
 komma att öka antalet importerade fall till Sverige. Nya sjukdomar  
  
 kan komma att etablera sig i Europa. Därmed ökar behovet av uppdaterad  
  
 information om och utökad utbildning inom infektionssjukdomsområdet  
  
 av hälso- och sjukvårdspersonal.  
  
 För utökad information om respektive sjukdoms förlopp, behandlig,  
  
 utbredning samt statistik var god se Smittskyddsinstitutets  
  
 respektive Statens Veterinärmedicinska anstalts hemsidor.  
  
 8.1 Infektioner som drabbar enbart människa  
  
 Calicivirus/Norovirus  
  
 Calicivirus är en självläkande tarminfektion som ofta börjar med  
  
 akuta kräkningar, buksmärtor, följt av diarréer. I gruppen humana  
  
 calicivirus ingår noro- och sapovirus. På grund av diagnostiska svå 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 114  
  
 righeter rapporteras från flertalet länder i huvudsak norovirus  
  
 (vinterkräksjuka). Viruset kan inte föröka sig utanför värdorganismen.  
  
 Smitta kan ske dels 1) från person till person; 2) från infekterad  
  
 person som hanterar någon typ av livsmedel som sedan förtärs  
  
 utan uppvärmning; 3) livsmedelsburen smitta t.ex. importerade  
  
 frysta hallon, ostron; 4) dricksvattburen smitta; samt 5) via utomhusbad.  
  
 Förekomst i Sverige Livsmedels- och vattenburna (både dricks och  
  
 badvatten) utbrott av calicivirus förekommer, förutom de vanligt  
  
 rapporterade utbrotten under vintermånaderna (som ofta inträffar  
  
 på sjukhus och vårdhem). Många olika typer av viruset finns.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk. Detta är ett av våra vanligaste mag-tarmsjukeagens  
  
 och en klimatkomponent kan därför ge upphov till  
  
 många sjukdomsfall under vissa omständigheter. Detta gäller  
  
 framförallt översvämningar och kraftiga regn, smitta via bevattning,  
  
 inläckage i dricksvattensystem och badvattenassocierade utbrott  
  
 (fler badande, längre säsonger, fler exponeringstillfällen)  
  
 Denguefeber  
  
 Denguefeber är en ofta allvarlig febersjukdom som orsakas av flavivirus  
  
 och sprids med myggor av Aedes släktet. Denguefeber har  
  
 tidigare ansetts förekomma enbart i subtropiska och tropiska  
  
 områden men vektormyggor (Aedes albopictus) har det senaste  
  
 decenniet rapporterats även från Sydeuropa. Människan är enda  
  
 reservoar av betydelse. Sjukdomen är vanlig i urbana miljöer och  
  
 epidemiska utbrott förekommer. Inget vaccin och ingen specifik  
  
 behandling finns. Den hemorragiska formen kan vara dödlig framförallt  
  
 hos små barn.  
  
 Förekomst i Sverige Endast importerade fall.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk. Risk för nordlig spridning av vektorn i Europa.  
  
 Hepatit A  
  
 Hepatit A är allmänt förekommande världen över och orsakas av  
  
 ett enterovirus som kan ge inflammation i levern (gulsot). Viruset  
  
 utsöndras med avföringen från människa. Det överlever länge i 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 115  
  
 vatten och kan anrikas i exempelvis ostron och musslor. Hepatit A  
  
 virus sprids via förorenat vatten eller förorenade livsmedel men kan  
  
 även spridas från person till person och sexuellt.  
  
 Förekomst i Sverige Endast ett 20-tal inhemska fall rapporteras  
  
 per år. Vaccin finns.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk. För att Hepatit A ska bli ett inhemskt  
  
 klimatrelaterat problem (vattenburen smitta inkl. bad, smitta via  
  
 bevattning och vid översvämning när orenat avloppsvatten kommer  
  
 ut) behöver smittämnet vara vanligare förekommande än det är  
  
 idag. Ifall en ökad smittmängd introduceras till Sverige kan en ökad  
  
 klimatrelaterad exponering få stora konsekvenser p.g.a. av en stor  
  
 oskyddad befolkning.  
  
 Legionellainfektion  
  
 Legionellabakterien är vanligt förkommande i jord och ytvatten.  
  
 Sjukdomen ger lunginflammation och ev. diarré. Det är framförallt  
  
 äldre personer, storrökare, och personer med nedsatt immunförsvar  
  
 som drabbas. Dödsfall inträffar trots modern intensivvård.  
  
 Flera olika arter inom släkten Walker kan ge sjukdom hos människa  
  
 men vanligast är Owen. Under sommaren  
  
 2006 sågs en ökning av antalet fall i några europeiska länder inklusive  
  
 Sverige, Någon direkt förklaring till detta finns inte.  
  
 Förekomst i Sverige Omkring 100 fall rapporteras årligen varav  
  
 drygt häften smittats i Sverige. Vattenklorering är föga effektiv då  
  
 bakterien lever i symbios med en amöba som klarar hög klorering.  
  
 Bakteriemängden kan minskas i vattensystemen genom att temperaturen  
  
 i varmvattenberedaren hålls på minst 60oC och minst 50oC  
  
 ute på ledningsnätet. Kallt vatten skall hållas kallt. Då Legionella  
  
 bakterien följer med areosoler (små vattendroppar) kan de om  
  
 vindriktningen är gynnsam spridas långt och även smitta personer  
  
 som passerar relativt långt från utsläppet.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Medelhög risk. Ökad användning av kylanläggningar kan  
  
 ge en ökad risk för utbrott av sjukdomen. Betydligt ökade vattentemperaturer  
  
 i ledningsnätet (från ytvatten) skulle eventuellt kunna  
  
 öka risken för tillväxt av bakterien i vattenledningar och därmed  
  
 risken att smittas via dusch. Ökade temperaturer kan också öka 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 116  
  
 tillväxtmöjligheterna i vattenbassänger (typ biologiska reningsdammar),  
  
 samt i skrubber och kyltorn.  
  
 Malaria  
  
 Malaria orsakas av protozoer av släktet Plasmodium av vilka P.  
  
 falciparum och P. vivax är de viktigast ur sjukdomssynpunkt. Plasmodierna  
  
 är beroende av två värdorganismer för sin överlevnad och  
  
 utveckling, dvs., myggor av släktet Contreras och människan (röda  
  
 blodkroppar).  
  
 Förekomst i Sverige Endast importerade fall. Malaria utrotades  
  
 i Sverige i början av förra seklet. Fem arter av Anopheles-myggor  
  
 förekommer dock fortfarande i de södra och mellersta delarna av  
  
 landet där de övervintrar i stallar och motsvarande (Jaenson 1983,  
  
 Jaenson et al 1986).  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk: Ett varmare och fuktigare klimat i  
  
 Europa kommer att gynna förekomsten av Anopheles-myggor i  
  
 regionen, inklusive i Sverige. Ökad nederbörd kan bidra till fler  
  
 kläckningsplatser för myggor. Ökade temperaturer förkortar plasmodiernas  
  
 livscykel. Men så länge ett land har en väl fungerande  
  
 hälso- och sjukvård som snabbt behandlar alla infekterade personer  
  
 (som i Sveriges fall har smittats utomlands) innebär en ökning av  
  
 myggpopulationen i sig inte en ökad risk för inhemsk spridning av  
  
 malaria.  
  
 Rotavirus  
  
 Rotavirus är det vanligaste diagnostiserade diarréviruset hos barn i  
  
 Sverige. Liksom andra virus kan rotavirus inte föröka sig utanför  
  
 den levande organismen.  
  
 Förekomst i Sverige Rotavirus är vanligt förekommande.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk: Utbrott skulle kunna uppkomma  
  
 genom avloppskontaminerat dricksvatten p.g.a. ökade flöden. Risken  
  
 för kontamination ökar vid extremväder såsom översvämningar,  
  
 ras och skred, m.m. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 117  
  
 Shigellainfektion/Bacillär dysenteri/Rödsot  
  
 Shigellainfektion är en allmänt förekommande mag- och tarmsjukdom  
  
 i stora delar av världen. Människan är enda reservoar av betydelse.  
  
 Bakterien kan spridas från avloppspåverkat vatten, både till  
  
 dricksvatten och via grönsaker som bevattnats med förorenat vatten.  
  
 Person till personsmitta förekommer också.  
  
 Förekomst i Sverige I Sverige rapporteras c:a 500 fall årligen  
  
 varav flertalet (90 procent) är utlandssmittade.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk. Risken kan öka för vattenburen smitta  
  
 vid kraftiga regn när även avloppsanläggningar påverkas (bräddning),  
  
 men bedöms inte vara stor eftersom antalet smittade personer  
  
 i landet är relativt få och bärarskapet är kort.  
  
 Tyfoidfeber och Paratyfoidfeber  
  
 Orsakas av Lam thyphi och S. parathyphi. Smittöverföring  
  
 sker genom förorenat vatten, livsmedel men även från person till  
  
 person. Symtomen är feber, diarré och buksmärtor men kan kompliceras  
  
 av infektioner i skelettet, lederna och njurarna samt av  
  
 blodförgiftning. Utan antibiotikabehandling är dödligheten ganska  
  
 hög.  
  
 Förekomst i Sverige Omkring 20 fall av vardera sjukdomen  
  
 rapporteras årligen i Sverige. Flertalet har smittats utomlands.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk: Inhemsk smittspridning via livsmedel är  
  
 inte trolig. För att bli ett inhemskt klimatrelaterat problem (vattenburen  
  
 smitta, smitta via bevattning och vid översvämning så att  
  
 orenat avloppsvatten kommer ut) behöver smittämnet vara vanligare  
  
 förekommande än det är idag.  
  
 Vibrioner  
  
 Sjukdomarna orsakas av olika vibriobakterier. De vanligast förekommande  
  
 på våra breddgrader är Vibrio cholerae (ej O1 eller  
  
 O139) och V. vulnificus. V. cholerae (ej O1 eller O139) benämns  
  
 badsårsfeber för att kunna skiljas från V. cholerae O1 och O139,  
  
 (som smittar via dricksvatten och andra livsmedel) vilka ger de  
  
 typiska kolerasymtomen med frekventa vattentunna diarréer. V. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 118  
  
 cholera (ej O1 eller O139) är vanliga i bräckt vatten, optimal salthalt  
  
 mellan 0,4 procent och 1,7 procent, men har även isolerats från  
  
 sötvatten. Bakterierna gynnas av vattentemperaturer över 20ºC och  
  
 växt av plankton bl.a. blågröna alger. Infektioner med V. cholerae  
  
 (ej O1 eller O139) ger skilda symtombilder beroende på var bakterien  
  
 får fäste när man badar; ex. yttre hörselgångsinfektion, eller  
  
 allvarliga sårinfektioner med efterföljande blodförgiftning. Riskgrupper  
  
 för allvarliga symtom och dödsfall är äldre immunsvaga  
  
 personer eller personer med allvarliga bakomliggande sjukdomar.  
  
 V. vulnificus har liknande tillväxtbetingelser och kan även ge en  
  
 badsårsliknande symtombild. Livsmedelsburen smitta från okokta  
  
 skaldjur framförallt ostron har rapporterats från olika delar av världen,  
  
 dock ej Sverige. Det drabbar framförallt personer med leversjukdom  
  
 och vid blodförgiftning är dödligheten över 50 procent.  
  
 En annan vibrion som smittar via rå fisk och skaldjur är V. parahemolyticus 
  
 . I Sverige har den hittills bara gett utbrott i samband med  
  
 konsumtion av importerade kräftor.  
  
 Förekomst i Sverige Vibrioinfektioner (utom V. cholerae O1  
  
 och O139) har bara varit anmälningspliktiga sedan 1 juli 2004.  
  
 Sedan dess har ett (2004), tre (2005) respektive åtta (ett av fallen  
  
 var V. vulnificus ) (2006) fall rapporterats av badsårsfeber. Tre av  
  
 åtta som insjuknade under 2006 avled. Under 2006 rapporterades  
  
 också flera fall från andra europeiska länder vilket troligen har samband  
  
 med de relativt höga badvattentemperaturerna under den senare  
  
 delen av sommaren.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Hög risk. Mikroorganismen finns konstant i t.ex.  
  
 Östersjön men tillväxer under varma somrar (vattentemperaturer  
  
 >20ºC), speciellt när algblomning förekommer. Varmare somrar  
  
 innebär också att fler personer badar längre och oftare vilket ytterligare  
  
 ökar risken för insjuknande i badsårsfeber. V. parahemolyticus  
  
 finns normalt inte i svenska vatten men kan eventuellt öka med  
  
 varmare vattentemperaturer. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 119  
  
 8.2 Zoonoser  
  
 Aeromonas  
  
 Aeromonas orsakas av en miljöbakterie som kan förekomma i jord  
  
 och ytvatten. Det finns flera olika serotyper, troligtvis är inte alla  
  
 patogena för människa. Aeromonas ger mag-tarmbesvär. Vatten och  
  
 livsmedelsburen smitta är vanligaste smittvägen. A. hydrofila  
  
 och A. sobria drabbar även vattenlevande fåglar och ibland däggdjur.  
  
 Förekomst i Sverige Det är inte känt hur vanligt förkommande  
  
 bakterien är hos människa då sjukdomen inte är anmälningspliktig.  
  
 Enstaka dricksvatten- och livsmedelsburna utbrott har rapporterats.  
  
 Aeromonas påträffas ibland i vattenledningsvatten utan att  
  
 den orsakar några kända sjukdomsfall.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk hos människa. Okänd, men klimatkoppling  
  
 möjlig (ökade flöden med markläckage med ev. påverkan på  
  
 vattentäkt/dricks- och bevattningsvatten).  
  
 Anaplasmos/Erlichios  
  
 Anaplasmos ger sjukdom framförallt hos djur och orsakas av en  
  
 rickettsiabakterie som sprids med fästingar. Sjukdomen rapporterades  
  
 första gången från människa 1987 (kallades då ehrlichios). I  
  
 Sverige förekommer Anaplasma phagocytophilum som sprids med  
  
 fästingen Ixodes ricinus. Förmodligen är smågnagare och hjortdjur  
  
 reservoarer i Sverige. Djur får ofta hög feber, trötthet och aptitlöshet  
  
 men även mag-tarmstörningar (hund), upphörd mjölkproduktion  
  
 (nötkreatur), och missfall (får) förekommer. Subkliniska  
  
 infektioner är vanligast hos människa, men sjukdomen kan få ett  
  
 allvarligt förlopp hos personer med nedsatt immunförsvar.  
  
 Förekomst i Sverige Anaplasmos påvisas hos djur i Sverige och  
  
 utbredningen är relaterad till förekomst av vektorn. Sjukdomen  
  
 förekommer hos får (tick Odonnell), nöt (betesfeber), häst, hund  
  
 och katt. En undersökning 1997–98 visade att c:a 17 procent av  
  
 hästar från hela Sverige hade antikroppar mot bakterien. Seroprevalenserna  
  
 varierade med högre siffror i södra och mellersta Sverige  
  
 och lägre i norra. Motsvarande undersökning på hundar från hela  
  
 Sverige 1991–94 visade att c:a 18 procent hade antikroppar. Moreno  
  
 är ovanlig hos människa. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 120  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk hos människa. Medelhög risk hos djur.  
  
 Risken kan öka genom en klimatinducerad ökning av fästing och/eller  
  
 gnagarpopulationerna. En ökad utbredning av sjukdomen  
  
 i landet är trolig p.g.a. nordlig spridning av vektorn.  
  
 Babesios  
  
 Babesios är en malarialiknande, fästingöverförd (framförallt av  
  
 Ixodes ricinus) sjukdom, som orsakas av en protozo, Babesia divergens 
  
 . I Sverige är babesios vanligt förekommande bland kor och får  
  
 (Babesia motasi). Klinisk sjukdom brukar vanligen uppträda hos  
  
 vuxna djur under det att kalvar sällan insjuknar, s.k. omvänd åldersresistens.  
  
 Alla smittade djur blir dock kroniska smittbärare under  
  
 flera år. Hundar kan insjukna i babesios (Babesia canis) men blir  
  
 inte kroniska smittbärare. Fästingarna Dermacentor reticularis och  
  
 den bruna hundfästingen (Rhipicephalus sanguineus) är vektorer för  
  
 B. canis. Brun hundfästing är idag väletablerad i Europa upp till  
  
 50:e breddgraden. Hos människa är babesios mycket allvarlig men  
  
 extremt sällsynt och drabbar i stort sett bara personer utan mjälte.  
  
 Förekomst i Sverige C:a 3 000 nötkreatur drabbas i södra och  
  
 mellersta Sverige årligen och kan inom riskområdena (idag: landets  
  
 sydöstra delar) orsaka stora problem för djurhållningen. Ingen av  
  
 vektorerna som sprider B. canis hos hund är naturligt förekommande  
  
 i landet. Sporadisk import av babesiasmittade hundar har  
  
 förekommit.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Försumbar risk hos människa. Hög risk hos djur. Kan  
  
 bli relevant vid omflyttning av djur och utökad betesgång där  
  
 vuxna, icke-immuna djur kommer till områden med befintlig förekomst  
  
 av babesiasmitta och fästingar. Risk ökar med ökad förekomst/utbredning  
  
 av fästingar. Brun hundfästing, som även sprider  
  
 andra smittämnen, kan komma att etablera sig i Sverige framöver.  
  
 Badklåda/Simmarklåda/Cerkariedermatit  
  
 Badklåda är en hos människa helt ofarlig och självläkande parasitorsakad  
  
 åkomma. Den kan uppkomma efter bad i söt- och bräckvatten.  
  
 Det är s.k. cerkarier, ett av larvstadierna hos en inälvsmask, 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 121  
  
 fågelbilharzia, där sjöfåglar är huvudvärdar och vissa snäckor är  
  
 mellanvärdar. Snäckorna är vanliga i många sjöar och om vattentemperaturen  
  
 är optimal kan stora mängder cerkarier bildas och  
  
 utsöndras i vattnet. Cerkarier kan hos människa tränga in någon  
  
 millimeter i huden, där de dock dör relativt snabbt. Symtomen förutsätter  
  
 att man tidigare utsatts för cerkarier och hunnit bli överkänslig  
  
 (har sensibiliserats).  
  
 Förekomst i Sverige Cerkarierna kan förekomma i söt- och  
  
 bräckvatten och vissa somrar rapporteras många fall. Då sjukdomssymtomet  
  
 inte är anmälningspliktigt finns inga exakta uppgifter.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk hos människa. Med ökade vattentemperaturer  
  
 ökar antalet cerkarier. Varmare sommardagar ger fler badande vilket  
  
 ökar exponeringsrisken.  
  
 Borreliainfektion/Lyme disease/Borrelios  
  
 Borrelios är den vanligaste vektorburna sjukdomen hos människa i  
  
 tempererade zoner på norra halvklotet och förekommer i ett bälte  
  
 från Nordamerika via Europa, norra Asien, till Japan. Den sprids av  
  
 Ixodes fästingar och orsakas av en spiroketbakterie Borrelia burgdorferi  
  
 s.l. Hos människa är borreliainfektion snarast ett sjukdomskomplex,  
  
 där man kan se symtom från bl.a. hud, leder, hjärta, och  
  
 centrala nervsystemet. Behandlas med antibiotika. Såväl däggdjur  
  
 som fåglar kan infekteras. Hundar får symtom. Reservoardjur är  
  
 framförallt smågnagare och harar. Till skillnad från TBE sker ingen  
  
 smittoöverföring av betydelse direkt mellan fästingar som suger  
  
 blod på samma värddjur (Richter et al. 2002). Stora däggdjur som  
  
 rådjur och hästar är Kelley hosts men spelar tillsammans med  
  
 andra värddjur roll för fästingförekomsten. Det mildare klimatet i  
  
 Sverige sedan mitten av 1980-talet har medfört en spridning av fästingar  
  
 norröver i landet utmed hela Östersjökusten och runt de  
  
 stora vattendragen i norr.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomsförekomsten är relaterad till  
  
 förekomst av vektorn, Ixodes ricinus. Troligen upp emot 10 000  
  
 humanfall per år i landet men mörkertalet är stort.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket hög risk hos människa. Klimatet begränsar idag  
  
 utbredningen av borreliainfektion och sjukdomen kommer därför  
  
 att kunna spridas ytterligare in i Norrland under detta sekel. I 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 122  
  
 områden där sjukdomen redan förekommer kan ett ändrat klimat  
  
 påverka sjukdomsrisken på ett flertal sätt: Genom påverkan på fästingpopulationen  
  
 (direkt och indirekt), genom påverkan på viktigare  
  
 värddjur (t.ex. en ökande rådjurspopulation), genom påverkan  
  
 på reservoardjur (ex. fler gnagare och harar), genom påverkan på  
  
 interaktionen mellan fästing-värddjur-reservoardjur, genom påverkan  
  
 på vegetationen där fästingen lever, samt genom påverkan på  
  
 människors beteende (vistas mer utomhus) och därmed risken för  
  
 att utsättas för bett från en infekterad fästing.  
  
 Campylobacterinfektion  
  
 Campylobacter förekommer över hela världen och är idag den vanligaste  
  
 orsaken till bakteriell diarrésjukdom hos människa i västvärlden.  
  
 Komplikationer från leder och nervsystem (förlamningar)  
  
 kan förekomma. Både djur och människor kan infekteras men vanligtvis  
  
 visar djuren inga symtom. Bakterien utsöndras med avföringen  
  
 och sprids via förorenade livsmedel (t.ex. otillräckligt upphettad  
  
 kyckling, opastöriserad mjölk) och via förorenat dricksvatten.  
  
 Även mekanisk förorening via flugor kan förekomma. Ytvatten  
  
 kan också vara smittförande. Utbrott av campylobacterinfektion  
  
 hos människa har rapporterats efter översvämningar i bl.a.  
  
 Finland (Miettinen et al. 2001)  
  
 Förekomst i Sverige Omkring 7 000 fall rapporteras hos människa  
  
 per år i Sverige. Av dessa är c:a 40 procent smittade inom landet.  
  
 Förekomsten hos svensk slaktkyckling är låg i ett internationellt  
  
 perspektiv.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Medelhög risk. Insjuknandet i campylobacterinfektion  
  
 är ofta säsongsbundet, och en möjlig klimatkoppling kan finnas här  
  
 men mer kunskap behövs. Däremot finns en känd koppling till  
  
 ökade flöden samt eventuellt en koppling till ett ändrat riskbeteende  
  
 på sommaren, dvs., med mer utomhusvistelse, bad, grillning,  
  
 användandet av mindre säkra vattentäkter vid t.ex. sommarstugor,  
  
 samt ökad närkontakt med djur. Kraftiga regn kan ge utskiljning av  
  
 bakterien till vattendrag från gödslad mark eller betesmark. Kan  
  
 vara en risk för smittspridning vid bevattning av grönsaker och bär  
  
 som sedan förtärs utan värmebehandling samt vid strandbad. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 123  
  
 Cryptosporidiuminfektion  
  
 Detta är en diarrésjukdom som orsakas av en protozo, Cryptosporidium  
  
 spp, som finns hos många olika djurslag över hela världen,  
  
 t.ex. nötkreatur och får. Protozon måste ha en värd (djur eller  
  
 människa) att föröka sig i. Det är främst unga djur, som kalvar och  
  
 lamm som får symtom. Smittämnet utsöndras (i s.k. oocystform)  
  
 med avföringen. Smittspridning sker via mat och förorenat dricksvatten,  
  
 genom kontaktsmitta (även djur-människa), samt genom  
  
 badvatten. Cryptosporidium är mycket motståndskraftig mot klorering  
  
 och normal vattenklorering i Sverige ger inget tillräckligt  
  
 skydd mot parasiten.  
  
 Förekomst i Sverige Trots att cryptosporidiuminfektion är en  
  
 vanlig orsak till dricksvattenburna utbrott i många länder verkar  
  
 Norden vara ett undantag. Omkring 100 humanfall rapporteras i  
  
 Sverige per år varav merparten är utlandssmittade. Smittan finns i  
  
 nästan alla svenska nötkreatursbesättningar, enligt en pågående  
  
 (2007) studie vid SVA, men ger endast undantagsvis sjukdomsproblem.  
  
 Norsk studie från 2006 visar en förekomst av Cryptosporidium  
  
 om 3,3 procent hos älg och 6,2 procent hos rådjur samt förekomst  
  
 av parasiterna hos kronhjort och vildren (Hamnes et al.  
  
 2006). Det är troligt att det ser likadant ut i Sverige.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Medelhög risk hos människa och djur. Kraftiga regn har  
  
 lett till stora utbrott av cryptosporidiuminfektion i Europa och  
  
 USA då människor smittats via förorenat dricksvatten. Förändrat  
  
 mänskligt beteende under varma somrar kan leda till frekventare  
  
 bad i bassänger som kan vara förorenade. Ökad utomhushållning av  
  
 djur kan förmodas öka exponeringen för smitta och det infektiösa  
  
 stadiet (oocystan) är mycket motståndskraftig för yttre påverkan.  
  
 Dirofilarios/Hjärtmask  
  
 Hjärtmask orsakas av nematoden Jones som sprids av myggor  
  
 av framförallt släktena Culex och Aedes (Cancrini et al. 2006) och  
  
 ger sjukdom framförallt hos hundar vilka också är huvudvärdar.  
  
 Symtom som viktförlust, andningsbesvär och med tiden högersidig  
  
 hjärtsvikt kan ses. Infektionen förekommer globalt hos hund i  
  
 främst tropiska och subtropiska klimatzoner men är vanlig i ett  
  
 flertal stater i USA samt i Europa i Medelhavsområdet. I endemiska 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 124  
  
 områden kan en mycket stor andel av hundarna vara infekterade.  
  
 Katter kan infekteras liksom undantagsvis även andra däggdjur.  
  
 Dirofilarios är fortfarande mycket sällsynt hos människa men enstaka  
  
 fall har nyligen upptäckts i nya områden som Moskva (2003)  
  
 och Taiwan (2003). Orsaken anses dels vara en ökad uppmärksamhet  
  
 inom sjukvården, dels en ökning av myggvektorpopulationerna  
  
 (Genchi et al. 2005).  
  
 Förekomst i Sverige: Endast importerade fall hos hund. Inga  
  
 fall hos människa.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk hos djur, försumbar hos människa. Ett  
  
 varmare klimat snabbar på nematodens livscykel i myggan samt kan  
  
 påverka vektorutbredningen (Medlock et al. 2007).  
  
 EEE/WEE/VEE; Eastern/Western/Venezuelan Equine  
  
 Encephalitis  
  
 Detta är en grupp allvarliga virussjukdomar (Alpha-virus, familj  
  
 Toga viridae) som hos hästdjur och, mer sällsynt hos människa,  
  
 kan ge upphov till influensaliknande symptom, hjärninflammation  
  
 och död. Andra djurarter kan drabbas i vissa fall. Hästar är deadend-hosts  
  
 för WEE och EEE, dvs., sprider inte smittan vidare.  
  
 Vissa fågelarter som trivs i våtmarker är reservoar för smittan som  
  
 sprids via mygg till häst och människa. Sötvattensträsk myggan  
  
 Culiseta melanura sprider smittan mellan fåglar. Andra stickmyggssläkten  
  
 (Aedes, Coquillettidia och Culex) överför sedan EEE-smittan  
  
 från fågel till människa och häst. Sjukdomarna förekommer i  
  
 Nord- och Latinamerika. Hos häst är VEE den allvarligare av de  
  
 tre. Den kan även ge spridning direkt mellan hästar. Hos människa  
  
 är dödligheten högst för EEE (c:a 30 procent). Neurologiska komplikationer  
  
 är vanliga (50 procent). Sedan mitten av 1960-talet har  
  
 totalt c:a 220 humanfall av EEE och 640 fall av WEE rapporterats i  
  
 USA (CDC 2006). Ingen specifik behandling finns. Vaccin mot  
  
 EEE, WEE och VEE finns endast för hästar.  
  
 Förekomst i Sverige Smittämnena är aldrig påvisade i Sverige  
  
 eller Europa.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk hos djur. Sjukdomen har en klimatkoppling till  
  
 högre temperaturer och till förhållanden som ger ökade myggpopulationer. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 125  
  
 Fågelinfluensa  
  
 Högpatogen aviär influensa orsakar allvarlig akut infektion, vanligen  
  
 med dödligt förlopp hos fjäderfä. Olika fågelarter är olika  
  
 mottagliga. Smitta till människa är extremt sällsynt och förekommer  
  
 endast vid mycket nära kontakt med fåglar, t.ex. hos fågeluppfödare  
  
 i Sydostasien och Afrika. Under 2006 spreds den högpatogena  
  
 fågelinfluensan från Sydostasien till Europa och Afrika  
  
 där man hade svårt att kontrollera den. I Frankrike, Tyskland,  
  
 Danmark, Ungern och Rumänien drabbades förutom vilda fåglar  
  
 även fjäderfäbesättningar.  
  
 Förekomst i Sverige Högpatogent virus av typen H5N1 har  
  
 påvisats bland vilda fåglar samt hos gräsand i en viltuppfödning i  
  
 Sverige under 2006. Inga fall har påvisats hos människa i Sverige  
  
 (vår 2007)  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk hos svenska fåglar. Försumbar risk hos  
  
 människa. Utbrott av influensa bland sjöfåglar kan uppvisa  
  
 säsongsvariation som kan tänkas bero på näringsstatus och populationstäthet  
  
 bland sjöfåglarna. Men det är oklart om det finns någon  
  
 koppling till en ändring i klimatet. Översvämningar och en därav  
  
 följande spridning av sjöfåglar borde enligt erfarenheterna från  
  
 2006 års utbrott minska spridningen av viruset mellan fåglarna.  
  
 Klimatförändringar som förorsakar större förflyttningar av fågelpopulationer  
  
 och exponering mellan arter som tidigare inte kommit  
  
 i kontakt med varandra kan tänkas påverka smittspridningen.  
  
 Giardiainfektion  
  
 Giardiainfektion är en tarminfektion orsakad av en protozo  
  
 Giradia intestinalis/lamblia som förekommer världen över. Det  
  
 finns sju olika genotyper A–G, varav av A och B kan infektera både  
  
 människa och ett flertal däggdjur, medan övriga genotyper är värdspecifika  
  
 (Thompson  Monis 2004). Hos hund och katt förlöper  
  
 infektion ofta symtomfritt. Giardia kan inte föröka sig utanför sin  
  
 värdorganism. Giardia utsöndras via avföringen och smittan sker  
  
 vanligen via förorenat vatten och ibland via livsmedel (framförallt  
  
 grönsaker som bevattnats med avloppsförorenat vatten). Person till  
  
 person smitta förekommer också (ex. på daghem) liksom sexuell  
  
 överföring. Parasiten är mycket motståndskraftig mot klorering 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 126  
  
 och normal vattenklorering i Sverige ger inget tillfredställande  
  
 skydd mot parasiten.  
  
 Förekomst i Sverige Omkring 1 100–1 500 humanfall rapporteras  
  
 per år i Sverige varav c:a 12 procent är smittade inom landet.  
  
 Prevalensen av värddjursspecifika subtyper av Giardia bland idisslare  
  
 finns hos 33 procent av individerna och 50 procent av besättningarna,  
  
 samt hos 25 procent av hundar liksom 25 procent av  
  
 katter (Davis, SVA, pers komm.). En pågående SMIstudie  
  
 pekar på att risken för spridning av Giardia från djur till  
  
 människa kan betraktas som liten i Sverige, genom att de flesta  
  
 infekterade djur (studien omfattar bl.a. får, nöt, hund och katt)  
  
 visar sig ha värdspecifika genotyper. I en norsk studie från 2006  
  
 påträffades Giardia hos 12,3 procent av älgarna och 15,5 procent av  
  
 rådjur samt även hos kronhjort och vildren (Hamnes et al. 2006).  
  
 Det är troligt att det ser likadant ut i Sverige.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk: Den zoonotiska formen av Giardia kan  
  
 ha en koppling till översvämningar och kan ge upphov till smitta  
  
 hos både människa och djur. Detta torde dock vara av underordnad  
  
 betydelse jämfört med de humanspecifika formerna av Giardia,  
  
 vilka också kan spridas med infekterat avloppsvatten till dricksvatten.  
  
 Harpest/Wyatt  
  
 Wyatt är en mycket smittsam sjukdom som förekommer över  
  
 hela norra halvklotet och orsakas av en bakterie, Francisella tularensis 
  
 . Det är främst smågnagare och harar som drabbas och de dör  
  
 oftast inom några dagar. De är reservoardjur men vissa teorier hävdar  
  
 att mygg blir infekterade redan som larver i vatten där protozooer  
  
 kan agera som reservoarer. Bakterien kan infektera över 250  
  
 olika djurarter. Vektorer i Sverige är ett flertal Sexton och Contreras  
  
 arter samt bromsflugor och fästingar. Kunskap saknas ännu  
  
 vad gäller sjukdomens epidemiologi. Hos människa kan smittan  
  
 överföras genom inandning av damm, genom kontaminerat vatten,  
  
 som laboratoriesmitta, via direktkontakt med sjuka gnagare, m.m.,  
  
 eller genom mygg-, broms- och fästingbett. Människor får influensaliknande  
  
 symtom och beroende på smittväg uppstår sår med förstoring  
  
 av de närliggande lymfknutorna eller lunginflammation. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 127  
  
 Hos djur varierar symtomen från akut blodförgiftning hos skogshare  
  
 till kroniska abscesser hos fälthare.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomen påvisas regelbundet i Sverige  
  
 hos skogs- och fälthare. Sverige har tillsammans med Finland den  
  
 högsta incidensen i världen av harpest hos människa. Fram till slutet  
  
 av 1990-talet rapporterades fall i stort sett uteslutande från de  
  
 norra delarna av centrala Sverige och utmed Norrlandskusten.  
  
 Förekomstområden ligger alltid i närheten av vatten, t.ex. Dalälven  
  
 (vilket skulle underbygga hypotesen om vattenprotozoer som  
  
 smittreservoarer). Det har alltid varit en stor variation i antalet fall  
  
 mellan olika år, från inga alls till flera hundra. Tularemiutbrott hos  
  
 människa har kopplats till en ökad förekomst hos gnagare (Tärnvik  
  
  Berglund 2003, CDC 2005).  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk hos människa. Mycket låg risk hos djur. Sjukdomen  
  
 har visat koppling till översvämningar och kraftig nederbörd,  
  
 vilket bl.a. beskrivits från Ryssland (Briukhanov et al. 2003).  
  
 Mer forskning behövs för att förklara den nuvarande geografiska  
  
 utbredningen.  
  
 Hepatit E  
  
 Hepatit E orsakas av ett virus som liknar calicivirus och symtomen  
  
 liknar Hepatit A. Dödligheten tycks generellt vara låg men är högre  
  
 om det är en gravid kvinna som drabbas. Hepatit E virus utsöndras  
  
 med avföringen och sprids via förorenat vatten eller förorenade  
  
 livsmedel. Någon specifik behandling finns inte. Sjukdomen kan  
  
 inte förebyggas genom vaccination eller med gammaglobulin.  
  
 Större hepatit E utbrott har hitintills endast rapporterats från utvecklingsländer.  
  
 Förekomst i Sverige Endast importerade fall.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk. Se Hepatit A.  
  
 Leishmaniainfektion/leishmaniasis  
  
 Leishmaniasis har på senare år spridit sig norröver i Europa. Den  
  
 viscerala formen (VL) är allvarligast och kan infektera både människa  
  
 och hund. Sjukdomen överförs med Phlebotomus sandmyggor 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 128  
  
 och orsakas av protozoer av släktet Sparks. I Europa är framförallt  
  
 hund reservoar. Subkliniska infektioner är vanliga. Hos  
  
 människa får dock sjukdomen ett galopperande förlopp ifall samtidig  
  
 infektion med HIV föreligger och leder till en medelöverlevnad  
  
 på endast 13 månader. Ett tusental humanfall av VL rapporteras  
  
 årligen i Europa från Medelhavsområdet. Antalet fall har ökat sedan  
  
 början av 1990-talet vilket delvis kan bero på etableringen av WHO  
  
 övervakningscenter i området och på fler HIV-infekterade personer  
  
 i regionen. Vektorn har nyligen upptäckts på betydligt nordligare  
  
 breddgrader (södra/mellersta Tyskland) och härifrån har även  
  
 rapporterats ett par inhemska humanfall (Naucke  Schmitt,  
  
 2004). En förklaring till detta kan vara den intensiva forskning som  
  
 förekommit i området. Känt är dock att vektorutbredningen är  
  
 klart temperaturberoende och följer vissa isotermer (Lindgren   
  
 Naucke 2006). Phlebotomus sandmyggor är inte beroende av vattensamlingar 
  
 , och därmed inte av nederbörd, utan lägger sina ägg i  
  
 gamla trädstammar, soptippar och vägghåligheter, m.m.  
  
 Förekomst i Sverige Inhemska fall förekommer ej. Ett 10-tal  
  
 importerade fall diagnostiseras årligen hos både människa och  
  
 hund.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Hög risk hos människa och hund. Sandmyggevektorn  
  
 skulle möjligen kunna spridas till södra Sverige under detta sekel.  
  
 Om sjukdomen skulle etablera sig i Sverige är detta mycket allvarligt.  
  
 Ytterligare forskning behövs för kompletterande riskbedömning.  
  
 Leptospirainfektion/Weils sjukdom/Fältfeber  
  
 Leptospirainfektion är en akut, bakteriell febersjukdom hos människa  
  
 och djur, som hos människa kan övergå i gulsot, njursvikt och  
  
 hög dödlighet. Gnagare är reservoar för bakterien, vilket kan vara  
  
 av betydelse när de lever nära eller i områden där tamdjur och människor  
  
 vistas. Andra djur som hund, nöt och svin kan också vara  
  
 bärare av smittan. Människa och djur smittas främst via kontakt  
  
 (hudsår, slemhinnor) med urin eller urinkontaminerat vatten från  
  
 smittade djur. Leptospira kan överleva länge i vatten men också i  
  
 miljön under lämpliga förhållande, t.ex. i fukt och lera. Tropiskt  
  
 klimat är optimalt men leptospiros förekommer även i kallare regioner.  
  
 Mindre epidemier har rapporterats när människor smittats 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 129  
  
 vid bad i insjöar eller vattendrag med förorenat stillastående vatten.  
  
 Utbrott av leptospiros hos människa har rapporterats efter översvämningar,  
  
 ex. Tjeckien 1997 (Kriz 1998), Ryssland 1997 och 2002  
  
 (Kalashnikov et al. 2003a, Mezentsev et al. 2003). Hos hund sker  
  
 smitta framförallt genom kontakt med gnagare, infekterad hundurin  
  
 och vatten. Svenska hundar vaccineras inför utlandsresa.  
  
 Förekomst i Sverige Leptospiros hos människa var i Sverige  
  
 under 1900-talets första hälft inte ovanligt, numera ses nästan inga  
  
 fall alls. Det finns inga aktuella uppgifter om förekomst hos  
  
 svenska gnagare. Studier gjorda i Sverige på 1930-talet visade att 37  
  
 procent av undersökta råttor var infekterade med leptospira. I  
  
 Danmark och Finland har senare studier gjorts på råttor (70 procent)  
  
 och andra gnagare som åkersork, husmus och skogsmus.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk hos människa och djur. En klimatförändring  
  
 kan gynna förekomsten av gnagare och eventuellt påverka överlevnaden  
  
 av Leptospira i naturen. Fler översvämningar kan bidra till en  
  
 eventuell ökad risk för leptospirosutbrott.  
  
 Listeriainfektion  
  
 Listeriainfektion orsakas av en bakterie, Listeria monocytogenes,  
  
 som är vanligt förekommande i jord, vatten och i tarmen hos  
  
 många däggdjur, inklusive människan. Hos djur kan sjukdomen ge  
  
 centralnervösa symtom och missfall. Subklinisk infektion är vanlig  
  
 hos människa men influensaliknande symtom med komplikationer  
  
 som blodförgiftning och hjärnhinneinflammation kan förekomma.  
  
 Allvarliga symtom förekommer framförallt hos personer med nedsatt  
  
 immunförsvar, bl.a. gravida kvinnor. En graviditet kan sluta i  
  
 missfall/dödfött barn eller i svår sjukdom hos det levande födda  
  
 barnet. Människan kan smittas från infekterade djur eller via födan.  
  
 Listeriabakterien kan tillväxa vid kylskåpstemperatur. Livsmedel  
  
 som förvarats en längre tid i kylskåp utgör alltså en risk om de äts  
  
 utan tillräcklig uppvärmning. Detta gäller såväl färdiglagade köttprodukter  
  
 som fisk, t.ex. kallrökt eller gravad lax. Även mjuka dessertostar,  
  
 som är tillverkade av opastöriserad mjölk, kan innehålla  
  
 Listeria. Bakterien kan också smitta andra livsmedel i kylskåpet.  
  
 Förekomst i Sverige Ett fyrtiotal fall hos människa rapporteras  
  
 årligen i Sverige. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 130  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk hos människa och djur. Vid varmare  
  
 klimat finns en risk för ett ökat antal fall p.g.a. risk för att det blir  
  
 svårare att behålla låga temperaturer i kylförvaring och vid transport.  
  
 Mjältbrand/Antrax  
  
 Mjältbrand orsakas av en sporbildande bakterie, Randall antracis.  
  
 Idisslare är mycket känsliga och akut infektion kan ge plötsliga  
  
 dödsfall utan tydliga symtom, ibland syns blödningar från kroppsöppningar.  
  
 När bakterien exponeras för syre utanför kroppen  
  
 utvecklas sporer som är mycket resistenta för fysisk och kemisk  
  
 påverkan. Mjältbrand överförs genom inandning av sporer, via  
  
 smittad mat eller genom kontakt med vävnader från sjuka djur,  
  
 jord, eller produkter som ull, fällar, foder som förorenats med  
  
 bakterien eller med sporer. Sjukdomsbilden hos människa beror på  
  
 smittväg, och varierar från bölder, lunginflammation och magtarmbesvär  
  
 ofta med efterföljande blodförgiftning. Utan snabb  
  
 behandling med antibiotika är dödligheten stor. Om omgivningen  
  
 kontamineras kan infektiösa sporer kvarstå i över 50 år och fortsätta  
  
 att smitta djur via vatten eller bete. Kontaminerad mark är  
  
 mycket svår att sanera. I områden där smittan förekommer och  
  
 smittrycket är högt är vaccination av betesdjur enda möjligheten att  
  
 kontrollera smittspridning.  
  
 Förekomst i Sverige Mjältbrand har inte påvisats i Sverige  
  
 sedan början av 1980-talet på djur och på människa 1965 (smitta  
  
 från importerad ull). Sporer finns sannolikt i gamla antraxgravar  
  
 (gravar där antraxsmittade kadaver grävts ner) I Sverige finns flertalet  
  
 av dessa i Syd- och Mellansverige där flertalet lantbruksdjur  
  
 finns eller har funnits. Vissa men inte alla antraxgravar finns markerade  
  
 på kartor hos länsstyrelserna.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk hos djur. Försumbar risk hos människa.  
  
 Risk föreligger endast ifall ras, skred eller översvämning sker i områden  
  
 där det finns gamla nedgrävda antraxsmittade kadaver. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 131  
  
 Nötkreaturstuberkulos/Bovin tuberkulos  
  
 Bovin tuberkulos orsakas av Mykobacterium bovis. Bakterien kan  
  
 infektera i princip alla däggdjur inklusive människa. I Europa är  
  
 nötkreatur, hjort, grävling och vildsvin de viktigaste reservoarerna.  
  
 Vanligaste smittväg är inandning men kontaminerad mjölk och  
  
 bete är alternativa vägar. Bakterien är mycket resistent och kan  
  
 kontaminera mark och överleva i månader. Hos människa är symtomen  
  
 samma som vid human tuberkulos. Inkubationstiden är  
  
 lång, ibland flera år. Hos djur ses en lunginflammation som slutligen  
  
 leder till döden.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomen finns för närvarande inte bland  
  
 djur i Sverige. Det kan inte uteslutas att bovin tuberkulos kan  
  
 introduceras t.ex. genom import av levande djur, något som tidigare  
  
 skett med hägnad hjort. Några fall rapporteras varje år på  
  
 människa, vanligen hos äldre personer som smittats i sin ungdom  
  
 då bovin tuberkulos förekom bland svenska nötkreatur eller hos  
  
 människor med utländsk härkomst som smittats i sitt hemland.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk hos djur. Försumbar risk hos människa.  
  
 Även om bovin tuberkulos återintroduceras i landet skulle en förändring  
  
 i klimatet inte ge en ökad förekomst av sjukdomen. Men  
  
 översvämningar skulle kunna medverka till att lokalt sprida smitta  
  
 vidare från kontaminerade beten till intilliggande områden.  
  
 Ockelbosjuka/Sindbisfeber/Bärplockarsjuka  
  
 Ockelbosjuka ger hos människa feber, hudutslag och ibland långvariga  
  
 ledbesvär. Djur (fåglar) får troligen inga symtom. I Sverige kan  
  
 ockelbovirus spridas till människor med stickmyggor av släktet  
  
 Aedes (Jaenson 1990). Fåglar är den sannolika reservoaren för detta  
  
 arbovirus.  
  
 Förekomst i Sverige Utbredningen i Sverige är begränsad till i  
  
 stort sett Gästrikland, Hälsingland och Dalarna, motsvarande 60:e– 
  
 63:e breddgraderna. Inom ungefär samma breddgrader är sjukdomen  
  
 (dock under annat namn) rapporterad från Finland och  
  
 Ryssland. Sjukdomsfallen uppträder framförallt under sensommar  
  
 och tidig höst och drabbar nästan enbart vuxna personer.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Dagens kunskap om sjukdomens epidemiologi är alltför 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 132  
  
 begränsad för att en riskbedömning ska kunna göras. Men sjukdomens  
  
 säsongsanknytning är intressant, även om den begränsade  
  
 utbredningen mellan de specifika breddgraderna talar emot en klimatförändringspåverkan.  
  
 Q-feber  
  
 Q-feber orsakas av en rickettsia, Matthews burnetii och ger influensaliknande  
  
 symtom hos människa, ofta med komplikationer som  
  
 lunginflammation och gulsot. Mer sällsynt kan hjärtklaffarna angripas.  
  
 Förekommer över hela världen. Hos får och get kan infektion  
  
 orsaka missfall, annars infekteras vanligen djur subkliniskt.  
  
 Många djur, som nötkreatur, får, getter, katter, diverse smågnagare,  
  
 fåglar, löss och fästingar, utgör reservoarer. Smitta utsöndras med  
  
 avföring och kroppsvätskor. En infektion kan förväntas finnas kvar  
  
 länge i en population även om inga kliniska fall noterats. Vidare så  
  
 är organismen mycket långlivad i miljön. Smittöverföring är oftast  
  
 luftburen (aerosol), i områden som förorenats av placentavävnad,  
  
 fostervätskor och exkrementer från infekterade djur. Antal rapporterade  
  
 fall visar endast toppen av pyramiden (figur 1.4). Infektionsdosen  
  
 är mycket låg och en enstaka inandad organism kan ge  
  
 infektion. Infekterade tackor lammar vanligen normalt. Vid lamning  
  
 utskiljs stora mängder bakterier, vilket medför smittrisk för  
  
 lantbrukare, veterinärer och andra personer som kommer i kontakt  
  
 med de infekterade djuren. Direkt smitta från person till person är  
  
 mycket sällsynt. Immuniteten efter genomgången sjukdom är troligen  
  
 livslång.  
  
 Förekomst i Sverige I Sverige ses sjukdom hos människa endast  
  
 som importfall. Smittan finns dock i Sverige, t.ex. i vissa fårbesättningar  
  
 på Gotland (Schwan et al, 1991).  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Smittan finns i Sverige och eftersom infektionsdosen är  
  
 så låg kan torrare och blåsigare somrar (risken för torka sommartid  
  
 är bland de högsta på Gotland där Q-feber är endemisk) ev. kunna  
  
 bidra till smittspridningen (aerosolsmitta) i områden där infektionen  
  
 finns i miljön eller hos värddjur såsom får. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 133  
  
 Rift Valley-feber  
  
 Rift Valley-feber (RVF) orsakas av ett myggburet phlebovirus.  
  
 Sjukdomen förekommer idag i Afrika och ger infektion hos nötkreatur,  
  
 får, getter, m.fl., samt människor. RVF ger mycket stora  
  
 ekonomiska förluster för köttproduktionen under epizootier.  
  
 Mellan utbrotten i endemiska områden cirkulerar RVF i Aedes  
  
 myggor där smittan kan överföras från mygghona till avkomman. I  
  
 samband med regn kläcks äggen och antalet infekterade myggor  
  
 ökar kraftigt. Dessa kan sedan infektera nötkreatur och därefter  
  
 kan andra stickmyggor som t.ex. Culex-arter föra smittan vidare till  
  
 andra djur och människor. Olika utbrott har dock olika huvudvektorer.  
  
 RVF har även hittats i flera arter av Smith, men det är  
  
 dock oklart om dessa kan sprida smittämnet (Lane  Crosskey  
  
 1993). Smittan kan även vara luftburen. Hos människa ses influensaliknande  
  
 symptom med komplikationer i form av blödningar  
  
 (hemorragisk feber), hjärninflammation, leversvikt, ögonbesvär  
  
 och en dödlighet på c:a 1 procent. Möjligen finns en antydd ökad  
  
 risk för missfall även hos människa (Niklasson et al. 1987). Sjukdomen  
  
 rapporterades för första gången utanför Afrika år 2000 då  
  
 den påvisades i Saudiarabien och Yemen.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomen förekommer ej i Sverige eller  
  
 Europa.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk hos djur. Försumbar risk hos människa. Eftersom  
  
 RVF kan spridas med ett stort antal stickmyggor är det möjligt  
  
 att RVF kan spridas till nya områden.  
  
 Salmonellainfektion  
  
 Salmonellainfektion är en akut diarrésjukdom som kan ge ledkomplikationer  
  
 hos människa. Salmonella bakterierna är i stora delar av  
  
 världen vanligt förekommande hos många olika djurslag, t.ex. nötkreatur,  
  
 gris, hönsfågel, vilda fåglar och sällskapsdjur som hund,  
  
 katt, orm och sköldpadda i fångenskap. Detta ger en sekundär  
  
 kontamination av omgivande miljö. Salmonella, tillsammans med  
  
 Campylobacter, är den internationellt sett vanligaste bakteriella  
  
 orsaken till diarré hos människor. Avlopp är därför regelmässigt  
  
 kontaminerade med Lam (Sahlström et al. 2004). Bakterierna  
  
 kan tillväxa i flertalet livsmedel. I flertalet länder förutom Sverige, 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 134  
  
 Finland och Norge är det vanligt att t.ex. (rå) kyckling och ägg är  
  
 infekterade med Salmonella. I Europa, förutom Norden, är Salmonella  
  
 enteritidis från ägg ett särskilt stort problem.  
  
 Förekomst i Sverige Svenska djur och livsmedel av animaliskt  
  
 ursprung är i princip fria från Salmonella. Anledningen till detta är  
  
 att Sverige liksom Norge och Finland har ett sedan länge väl fungerande  
  
 salmonellakontrollprogram. I Sverige rapporteras c:a 4 000  
  
 human fall per år, varav c:a 85 procent är utlandssmittade. Normalt  
  
 rapporteras 4 till 8 livsmedelsburna utbrott per år.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk så länge Sverige bibehåller sitt goda djurhälsoläge  
  
 avseende Salmonella och fortsätter att ha en kombination av  
  
 importkontroll och god livsmedelshygien. Ökar importen av salmonellakontaminerade  
  
 livsmedel kan det förväntas ge ett ökat antal  
  
 fall hos människor vid ett varmare klimat. Salmonellainfektion kan  
  
 också uppstå ifall avloppsvatten förorenar dricksvatten i samband  
  
 med en översvämning.  
  
 Sorkfeber/Nefropathia epidemica/BrewerSorkfeber är en virussjukdom (hantavirus) som sprids via skogssork.  
  
 Nära besläktade virus finns på andra håll i världen och kan ge  
  
 upphov till mycket allvarliga infektioner. I jämförelse med dessa är  
  
 sorkfebern en ganska mild sjukdom. Skogssorken är reservoar för  
  
 sorkfeberviruset och är det enda djur som sprider sjukdomen till  
  
 människa. Infekterade sorkar blir inte sjuka själva, men utsöndrar  
  
 virus i saliv, urin och avföring. Smittspridning sker framförallt via  
  
 inandning av damm som förorenats av sorkars urin och avföring.  
  
 Sorkfeber kan ge hög feber, muskelvärk och ofta svåra buk- och  
  
 ryggsmärtor samt njursvikt. Dialys kan behövas. Ingen specifik  
  
 behandling finns, men i stort sett alla tillfrisknar ändå utan kvarstående  
  
 men.  
  
 Förekomst i Sverige Sorkfebern är i princip begränsad till  
  
 områden norr om Dalälven, även om enstaka fall rapporterats från  
  
 norra Uppland och Västmanland. Sorkfeber finns både i Tyskland  
  
 och Danmark, och varför det just i södra Sverige inte finns smittade  
  
 sorkar är oklart. Antalet rapporterade fall i Sverige varierar  
  
 från år till år (100–500 fall), mycket beroende på om det är sorkår  
  
 eller ej. I Norrland ses cykliska toppar med 3–4 års mellanrum. I 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 135  
  
 t.ex. Västerbotten är 1 av 6 skogssorkar infekterade med sorkfebervirus.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Dagens kunskap om sjukdomens epidemiologi är för  
  
 begränsad för att en riskbedömning ska kunna göras. Vintern  
  
 2006/2007 observerades dock en kraftig ökning av humanfall, vilket  
  
 antas bero på det förändrade klimatet. Vid brist på ett skyddande  
  
 snötäcke söker sorkarna skydd inomhus och kan på så sätt effektivt  
  
 sprida eventuell infektion. Klimatförändringar som gynnar ökad  
  
 sorkförekomst i kombination med regnrika höstar och vintrar då  
  
 gnagarna kan drivas inomhus kan öka risken för sorkfeber. I ett  
  
 längre perspektiv kan dagens nordliga sorkpopulationsdynamik  
  
 komma att slätas ut och påminna mer om sydliga och kontinentala  
  
 gnagarpopulationsmönster med små årliga skillnader.  
  
 Stelkramp/Tetanus  
  
 Stelkramp orsakas av en sporbildande bakterie, Clostridium tetani,  
  
 som normalt finns i tarmen hos många djur men även i jord som  
  
 gödslats. Sporerna kan leva ute i det fria i decennier. Bakterien bildar  
  
 ett gift (toxin) som blockerar nervimpulserna från vissa celler i  
  
 ryggmärgen. Sjukdomen är hos människa en mycket allvarlig sårinfektion  
  
 som obehandlad ofta leder till döden. Olika djur drabbas  
  
 olika hårt av tetanus. Hundar utvecklar sällan symtom medan hästar  
  
 får allvarliga symtom som ofta leder till döden. I Sverige vaccineras  
  
 de flesta hästar som föl med booster vart 3:e år.  
  
 Förekomst i Sverige I Sverige anmäls årligen 0–1 fall hos människa  
  
 per år. Det finns ett mycket effektivt vaccin. I regel drabbas  
  
 äldre, ovaccinerade individer och smittöverföring sker t.ex. via sår,  
  
 som uppstått i anslutning till trädgårdsarbete. Flertalet svenska  
  
 hästar är vaccinerade.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk hos människa och djur. Smittspridning  
  
 skulle kunna tänkas vid någon typ av katastrof där människor får  
  
 skador samtidigt som man kommer i kontakt med jord/ytvatten.  
  
 Då vaccinationstäckningen är hög i Sverige är detta scenario inte  
  
 troligt. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 136  
  
 TBE/Tick-borne encephalitis/Fästingburen hjärninflammation  
  
 TBE är en allvarlig sjukdom som orsakas av ett flavivirus och sprids  
  
 med samma fästingart som borreliainfektion men är betydligt  
  
 mindre vanlig. Smågnagare är reservoardjur men de spelar mindre  
  
 roll för smittspridning än vad man tidigare ansett genom att smittoöverföring  
  
 även kan ske direkt mellan fästingar som suger blod  
  
 på ett värddjur (Randolph et al. 1999) eller mer sällsynt direkt från  
  
 fästinghonan till avkomman. TBE är påvisat på hund men det är  
  
 sällsynt med klinisk sjukdom. Vaccin finns för människa och blir  
  
 allt vanligare i riskområden. Både TBE och borreliainfektion har  
  
 rapporterats öka i Europa under de senaste decennierna. Denna  
  
 ökning är delvis beroende på ökad uppmärksamhet av sjukdomarna.  
  
 Vissa länder, som Tjeckien, liksom områden, som  
  
 Stockholms län, har dock under perioder haft omfattande epidemiologiska  
  
 uppföljningar och registrering av TBE och där har setts en  
  
 ökande trend.  
  
 Förekomst i Sverige TBE förekommer idag i begränsade områden  
  
 i mellersta och södra delarna av landet. Hela Östersjökusten  
  
 upp till norra Upplandskusten, inklusive skärgården och Åland, är  
  
 högriskområden. Upp till 185 fall per år rapporteras hos människa.  
  
 Trenden är stigande, förutom i Stockholmsområdet där allt fler  
  
 personer nu har vaccinerat sig. Utbredningen av TBE virus är troligen  
  
 större än vad som allmänt anses. En nationell geografisk kartläggning  
  
 vore därför önskvärd antingen genom serologisk undersökning  
  
 (antikroppar) av reservoardjur eller människor, eller  
  
 genom analys av andelen infekterade fästingar.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Medelhög risk hos människa. Försumbar risk hos djur.  
  
 TBE-klimatscenarier för Europa visar på en möjlig minskning av  
  
 TBE förekomsten i många områden (Becker  Rogers 2000).  
  
 Uttökade entomologiska och epidemiologiska studier behövs för  
  
 att klargöra svenska förhållande i relation till en klimatförändring.  
  
 West Nile feber/West Nile encephalitis  
  
 West Nile feber är en influensaliknande sjukdom orsakad av ett  
  
 flavivirus (WNV) som sprids med stickmyggor, Culex pipiens,  
  
 Aedes spp och Contreras spp. Fåglar utgör reservoarer och flyttfåglar  
  
 bidrar till sjukdomens utbredning. Culex myggor sprider 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 137  
  
 virus mellan fåglar medan Sexton och Contreras arterna kan  
  
 överföra virus från fågel till djur/människa. Människa och häst kan  
  
 insjukna i West Nile feber. Hos människa kan hjärn-/hjärnhinneinflammation  
  
 med allvarliga neurologiska komplikationer uppstå.  
  
 Hästar kan uppvisa liknande symtom eller så förlöper infektionen  
  
 subkliniskt. Epidemiska utbrott förekommer. Sådana epidemier  
  
 anses kopplade till en kombination av klimatfaktorer inkluderande  
  
 milda vintrar (fler fåglar), torra, varma somrar (ökad koncentration  
  
 av fåglar vid vattenpölar) och därefter nederbörd (kläckning av  
  
 myggor) (Lopez 2001, Paz 2006). Första gången WNV rapporterades  
  
 från Nordamerika var 1999 vid en epidemi i staden New  
  
 York. Idag påträffas viruset på hela nordamerikanska kontinenten  
  
 utom Alaska. WNV finns sedan länge i Syd- och Centraleuropa.  
  
 Inga tendenser har setts till en ökad spridning i regionen vilket kan  
  
 bero på bakgrundsimmunitet hos den naturliga reservoaren, dvs.,  
  
 vilda fåglar (Brown, pers. komm., 2007). West Nile virus kan  
  
 orsaka dödlighet bland vilda fåglar, framförallt kråkfåglar men  
  
 betydelsen för vilda fågelpopulationer får anses vara marginell.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomen förekommer ej i Sverige.  
  
 Under år 2006 undersöktes vid SVA 700 hästar från hela Sverige  
  
 avseende förekomst av antikroppar mot WNF. Tre hästar uppvisade  
  
 svagt positivt resultat, vilket även skulle kunna vara en ospecifik  
  
 reaktion. Konfirmering pågår (maj 2007) vid utländskt laboratorium.  
  
 Tio potentiella vektorarter för WNV finns redan i landet  
  
 och ett 60-tal i Sverige förekommande fågelarter är potentiella  
  
 WNV reservoarer (Hesson 2007). Antikroppar har isolerats från  
  
 flyttfåglar insamlade på Öland, 2006. Detta visar dock bara att fåglarna  
  
 varit exponerade för WNV på övervintringsställen eller under  
  
 flyttningen (Brown, pers. komm.).  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Medelhög risk hos människa och djur. Potentiella vektorer  
  
 och reservoarer finns redan i Sverige. Kommande klimatförändring  
  
 i södra delarna av landet (värme, torka och sedan skyfall) ökar  
  
 risken för sjukdomsutbrott hos människa och häst. Dock behövs  
  
 mer kunskap för att klargöra vilka faktorer (som bakgrundsimmunitet  
  
 hos fåglar) som idag är hämmande för virusspridning i landet. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 138  
  
 VTEC/EHEC/Enterohemorragisk E. coli infektion  
  
 VTEC (verotoxin producerande E. coli) bakterien är spridd över  
  
 hela världen. Den kan ge upphov till akuta, blodiga diarréer som  
  
 hos c:a 5 procent av patienterna, framförallt barn och äldre, övergår  
  
 i ett hemolytiskt-uremiskt syndrom (HUS) med njursvikt, koagulations-  
  
 och blödningsrubbningar. Även neurologiska symtom kan  
  
 förekomma. Siffran varierar mycket från utbrott till utbrott. Antibiotikabehandling  
  
 har ingen effekt mot HUS. Nötkreatur är  
  
 huvudreservoar för VTEC men även andra djur kan fungera som  
  
 reservoarer. Det är visat att utsöndringen av VTEC från nötkreatur  
  
 ökar under sommarmånaderna samtidigt som flest humanfall  
  
 observeras. Å andra sidan renar sig fler djur från VTEC under  
  
 sommarbete. Utbrott hos människor har beskrivits från många  
  
 olika typer av avföringskontaminerade livsmedel. Människor har  
  
 också insjuknat efter friluftsbad i förorenat vatten eller efter att ha  
  
 druckit kontaminerat kommunalt vatten. Även kontaktsmitta från  
  
 person till person har förekommit liksom smitta från djur till människa.  
  
 Förekomst i Sverige I Sverige rapporteras c:a 200 inhemska fall  
  
 bland människor varje år, varav cirka hälften är orsakade av VTEC  
  
 O157. VTEC O157 finns i 10 procent av svenska nötkreatursbesättningar,  
  
 men i Skåne och Halland i så hög frekvens som 23 procent  
  
 (Eriksson et al. 2005). En undersökning från 2005 visade att 3  
  
 procent av slaktade nötkreatur var infekterade med VTEC O157.  
  
 Det är oklart om frekvensen i Sverige skiljer sig från sydligare  
  
 europeiska länder eftersom adekvata jämförbara studier saknas.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Medelhög risk hos människa. Låg risk hos djur. Sjukdomen  
  
 uppvisar säsongsvariation men den exakta klimatkopplingen är  
  
 inte klarlagd. Däremot kan kraftiga regn ge en utskiljning av bakterien  
  
 från mark som gödslats med gödsel från infekterade djur eller  
  
 från kontaminerade beten. Bakterien kan sedan rinna ner i vattendrag  
  
 och smittspridning mellan besättningar kan öka. Vidare kan  
  
 detta skapa problem vid bevattning av livsmedelsgrödor (se avsnitt  
  
 6.3) och vid strandbad. Bakterien kan även tillväxa i många typer av  
  
 livsmedel vilket kan öka risken för smitta vid varmare klimat om  
  
 maten inte förvaras på ett adekvat sätt, speciellt då smittdosen för  
  
 VTEC är låg. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 139  
  
 Yersiniainfektion  
  
 Yersiniainfektion orsakas av bakterierna Mills eller  
  
 Y. pseudotuberculosis som är vanliga i miljön och förekommer över  
  
 hela världen. Hos människa ses mag-tarm besvär som kan vara  
  
 svåra att skilja från blindtarmsinflammation och ibland också ledinflammation  
  
 och hudutslag (knölros). Antibiotika ges endast vid  
  
 svårartad sjukdomsbild. Rivas kan tillväxa redan vid +4°C och  
  
 kan därför tillväxa i livsmedel som kylförvaras, t.ex. i vacuumförpackat  
  
 griskött. Smittan utsöndras med avföringen. Smittvägarna är  
  
 ej helt klarlagda, men spridning sker sannolikt via kontaminerade  
  
 livsmedel eller förorenat vatten. Svin är huvudreservoar för smittan,  
  
 men insjuknar inte själva. Bakterien kan även förekomma hos andra  
  
 djurslag såsom hund, hare, rådjur och fågel.  
  
 Förekomst i Sverige Drygt 600 fall på människa rapporteras  
  
 varje år varav merparten är smittade i Sverige.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Dagens kunskap om sjukdomens epidemiologi är för  
  
 begränsad för att en riskbedömning ska kunna göras. Dock finns  
  
 trolig koppling till översvämning. Smittspridning skulle då ske  
  
 genom att avlopp kontaminerar dricksvatten, eller via avföring från  
  
 t.ex. utegående grisar (bevattningssmitta).  
  
 8.3 Infektioner som drabbar enbart djur  
  
 Afrikansk hästpest  
  
 Afrikansk hästpest är en virussjukdom (Orbivirus, familj Carroll 
  
 , nära besläktat med bluetonguevirus) som ger upphov till allvarlig  
  
 sjukdom hos hästdjur (häst, zebra, åsna och korsningar däremellan).  
  
 Allvarliga cirkulationsrubbningar, feber och hög dödlighet  
  
 ses, även om vissa djur enbart får feber och kan tillfriskna.  
  
 Åsnor och zebror får mildare symtom eller kan utgöra symtomlösa  
  
 smittbärare. Smittan sprids enbart via vektorer, främst svidknott,  
  
 Culicoides spp, framförallt C. imicola. Vektorn kan upprätthålla  
  
 smittan i ett område. I länder där smittan förekommer måste hästar  
  
 vaccineras regelbundet för att skyddas mot sjukdom och vaccinstammarna  
  
 hållas aktuella.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomen är aldrig påvisad i Sverige.  
  
 Smittan finns i Afrika och har periodvis förekommit i Spanien och  
  
 Portugal samt i Mellanöstern. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 140  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk: För närvarande ingen risk men klimatförändringar  
  
 som påverkar utbredningen av Culicoides-arter (se också  
  
 bluetongue) kan eventuellt bidra till spridning av smittan till nya  
  
 områden.  
  
 Bluetongue  
  
 Bluetongue orsakas av ett orbivirus som sprids med svidknott och  
  
 som ger upphov till allvarlig sjukdom främst hos får. Cirkulationsrubbningar,  
  
 slemhinneskador, feber och kastningar är några av  
  
 symtomen. Även nötkreatur och andra idisslare kan infekteras,  
  
 men vanligen med lindrigare symtom. Vektorer är främst Smith  
  
 imicola, C. obsoletus samt C. pulicaris men flera andra Culicoides-arter  
  
 tros kunna sprida smittan. Sjukdomen finns endemiskt i  
  
 Medelhavsområdet. I områden där smittan förekommer krävs  
  
 regelbunden vaccinering för att förhindra allvarliga sjukdomsutbrott.  
  
 Under hösten 2006 spreds bluetongue till mer än 2000  
  
 besättningar i Nederländerna, Belgien, Luxemburg, och Tyskland.  
  
 Detta är de nordligaste utbrotten av sjukdomen hittills. Såväl en ny  
  
 virusstam påvisades som en ny vektor, dvs., en art av svidknott som  
  
 tidigare inte förekommit som smittspridare.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomen är aldrig påvisad i Sverige.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Hög risk. Klimatförändringar som påverkar utbredningen  
  
 av Smith arter förväntas bidra till spridning av smitta  
  
 till nya områden. Svidknott förekommer i hela Skandinavien och  
  
 deras utbredning och artsammansättning ska börja att kartläggas i  
  
 Sverige (Chirico, SMI, 2007).  
  
 Monocytär ehrlichios  
  
 Monocytär ehrlichios orsakas av Ehrlichia canis, en rickettsie bakterie.  
  
 Hundar infekteras genom bett från infekterad brun hundfästing,  
  
 Rhipicephalus sanguineus. Fästingen förekommer idag i  
  
 Europa upp till 50:e breddgraden.  
  
 Förekomst i Sverige Monocytär ehrlichios är, till skillnad från  
  
 anaplasmos (som tidigare kallades granulocytär ehrlichios), inte en 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 141  
  
 inhemsk sjukdom men är vanligt förekommande i stora delar av  
  
 världen inklusive i Sydeuropa.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk. Denna vektor kan komma att etablera  
  
 sig i Sverige vid ett varmare klimat.  
  
 Ekvin infektiös anemi  
  
 Infektiös anemi (smittsam blodbrist) är en allvarlig och många  
  
 gånger dödlig virussjukdom som drabbar hästar. Sjukdomen sprids  
  
 med bromsar (Tabanidae) (Lane  Crosskey, 1993). Under 2006  
  
 har sjukdomen påvisats i England, Irland, Schweiz och Tyskland.  
  
 Även Frankrike, Grekland, Österrike, Litauen och Ukraina har  
  
 drabbats under de senaste fem åren. Sannolikt har det ökande  
  
 internationella resandet med hästar bidragit till sjukdomens spridning.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomen har inte påvisats i Sverige.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Dagens kunskap om sjukdomens epidemiologi är för  
  
 begränsad för att en riskbedömning ska kunna göras.  
  
 Frasbrand  
  
 En bakteriesjukdom (Clostridium chauveoi) som drabbar idisslare,  
  
 främst nötkreatur. Frasbrand ger upphov till akut dödlig sjukdom  
  
 med feber och lokala muskelsvullnader eller plötsliga dödsfall utan  
  
 föregående symtom. Bakterierna bildar mycket resistenta sporer  
  
 som överlever länge i marken. Överlevnaden påverkas bl.a. av jordart  
  
 och klimat. I smittade områden kan infektionen vissa år ge hög  
  
 dödlighet, främst bland unga betesdjur. Vaccination skyddar, men  
  
 måste utföras regelbundet. Djur smittas företrädesvis när de betar  
  
 på kontaminerad mark, men kan också få i sig sporer via kontaminerat  
  
 ensilage. Sporerna kan ligga vilande i muskulatur eller lever.  
  
 Bakterierna kan övergå i aktiv form då djuret försvagas som vid  
  
 överansträngning, trauma, selenbrist eller mycket snabb tillväxt hos  
  
 djuret. Unga snabbväxande djur är därför särskilt utsatta.  
  
 Förekomst i Sverige Smittan förekommer idag endast i vissa  
  
 områden i södra delen av landet, främst Ölandsregionen och Skåne. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 142  
  
 Varför smittan blir endemisk i vissa områden är inte känt men olika  
  
 markfaktorer, som pH har betydelse.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Låg risk. Under extrema torrperioder eller perioder av  
  
 rikligt regnande ökar risken att begravda sporer kommer upp till  
  
 markytan.  
  
 Paratuberkulos  
  
 Kroniskt förlöpande bakteriell (Mycobacterium paratuberculosis)  
  
 tarmsjukdom som främst drabbar idisslare. Ger upphov till långsam  
  
 avmagring och intermittenta diarréer utan feber och leder så småningom  
  
 till döden. Sjukdomen förorsakar både produktionsförluster  
  
 och djurlidande i drabbade besättningar och är näst intill omöjlig  
  
 att bekämpa i en besättning utan att slakta alla djuren. Spekulationer  
  
 kring ett ev. samband med Vincent sjukdom hos människa  
  
 har trots mångårig forskning inte kunna beläggas. Smittvägen är  
  
 fekal-oral och bakterierna sprids främst via gödsel från infekterade  
  
 djur. Smitta via kontaminerad stallmiljö, spenar eller mjölk ses som  
  
 den huvudsakliga orsaken till spridning inom en besättning, framförallt  
  
 från ko till kalv. Spridning via kontaminerad betesmark har  
  
 också påvisats. Bakterierna är mycket motståndskraftiga i miljön  
  
 och kan överleva månader–år ute i marken. Flera års karenstid har i  
  
 Sverige praktiserats innan friska idisslare får släppas på beten där  
  
 infekterade djur förekommit. Överlevnaden påverkas bl.a. av jordart  
  
 och klimat.  
  
 Förekomst i Sverige Sverige har ett världsunikt läge med dokumenterat  
  
 låg förekomst av smittan. På grund av otillräckliga testmetoder  
  
 kan dock inte fullständig frihet säkerställas i något land.  
  
 Nyintroduktion till Sverige via importerade köttdjur förorsakade  
  
 ett mångårigt och komplext smittspårningsarbete och utslaktning  
  
 av många smittade besättningar under 1990-talet.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk. Ökade flöden, ras och skred kan öka  
  
 bakterieförekomsten vid markytan medan varmare, torrare somrar  
  
 skulle kunna minska bakteriens överlevnad. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 143  
  
 Usutu virus  
  
 Usutu är ett flavivirus som sprids med stickmyggor (Aedes spp,  
  
 Culex spp, Cabrera spp) och orsakar dödlig sjukdom hos vissa  
  
 fågelarter. Symtomen beror på förstörelse (nekros) av inre organ  
  
 som lever, mjälte, hjärta samt ryggmärg. Tidigare förekom sjukdomen  
  
 enbart i tropiska och subtropiska Afrika men finns sedan 2001  
  
 i Österrike, främst runt Wien (Weissenbock et al 2003). Antikroppar  
  
 har även påvisats på fåglar i Storbritanien. Orsaken till den ändrade  
  
 liksom den begränsade utbredningen är okänd. Dödlighet har  
  
 noterats bland vilda fåglar, framförallt koltrast under juli till september.  
  
 Dödligheten har gått ner kraftigt under 2004 och 2005,  
  
 vilket sannolikt beror på uppbyggnad av immunitet ibland tättingar.  
  
 Tamfåglar som höns och gäss drabbas i stort sett inte.  
  
 Förekomst i Sverige Har inte påvisats.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk. Arbovirus och deras vektorer hör till de  
  
 arter vars utbredningsområden kan komma att förskjutas norrut av  
  
 en klimatförändring.  
  
 8.4 Toxinförgiftningar  
  
 Algtoxinförgiftning/Blågröna alger/Cyanobakterier  
  
 Algtoxinförgiftning utlöses av gifter, toxiner, som frigörs från alger  
  
 vid nedbrytning och algblomning. I Sverige orsakas flertalet algblomningar  
  
 i söt- och bräckt vatten av blågröna alger, s.k. cyanobakterier.  
  
 Blomningen kan ske vid vattentemperaturer mellan 15– 
  
 23°C och oftast i övergödda/näringsrika vatten. Normalt noteras  
  
 algblomningen genom kraftiga färgförändringar på vattnet, med  
  
 lukt och smakförändringar. Toxinpåverkan hos människa kan ses  
  
 efter badning samt intag av vatten från sjöar med algblomning.  
  
 Djur (vilt, kor, hundar m.fl.) kan bli sjuka, dödsfall förekommer,  
  
 om de dricker av vatten med algblomning. Tre typer av toxin ses i  
  
 sötvatten: nervtoxin som kan påverka nervimpulserna till andningen,  
  
 levertoxin som kan ge leverpåverkan och tarmtoxin som  
  
 kan ge mag- och tarmsymtom.  
  
 Förekomst i Sverige Åtminstone åtta toxinbildande typer av  
  
 blågröna alger/cyanobakterier förekommer i Sverige.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning: Medelhög risk hos människa och djur. Varmare tempe 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 144  
  
 raturer kan öka risken för algblomning i näringsrika vatten. Ökad  
  
 nederbörd och översvämningar leder generellt till ökat tillflöde av  
  
 näringsämnen till vatten.  
  
 Botulism  
  
 Botulism är en förgiftning som orsakas av ett bakterietoxin som  
  
 kan ge mycket allvarliga effekter bl.a. förlamningar i andningsmuskulaturen  
  
 hos både människor och djur. Clostridium botulinum är  
  
 en i jord, djurexkrementer och bottenslam vanligt, förekommande  
  
 sporbildande, anaerob bakterie. Förutom smitta från felaktigt  
  
 beredda livsmedel kan smitta spridas via ensilage till hästar och  
  
 idisslare. Vaccination av hästar är relativt vanligt. Hos fåglar ses  
  
 sommartid normalt lokala utbrott av botulism i grunda vattensamlingar  
  
 framförallt bland änder och vadare. Ökade sommartemperaturer  
  
 och extremväder med snabbt skiftande vattenstånd kan leda  
  
 till fler och större botulismutbrott bland fåglar. Det är olika toxintyper  
  
 som är aktuella för fågel respektive människa.  
  
 Förekomst i Sverige Sjukdomen finns över hela världen men är  
  
 numera mycket sällsynt hos människa i Sverige. Bland hästar och  
  
 idisslare förekommer dödsfall årligen. Under 2000–2004 sågs en  
  
 ökad dödlighet bland sjöfågel längs den svenska Östersjökusten  
  
 och vid större insjöar. Utbredningen och omfattningen av fågeldöden  
  
 är dock svår att förklara enbart med botulism eftersom  
  
 detta normalt ger lokala utbrott.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Mycket låg risk för människa. I livsmedel finns en  
  
 potentiell risk vid felaktig tillredning, hantering eller förvaring. Vid  
  
 högre temperaturer kan det behöva ställas högre krav på adekvat  
  
 kylförvaring framförallt av vakuumförpackade livsmedel. I foder är  
  
 botulismproblemen i praktiken begränsade till ensilage, inplastat  
  
 vallfoder, gastätt lagrat spannmål och råa köttprodukter till sällskapsdjur  
  
 som t.ex. BARF (Biologically Appropriate Raw Food)  
  
 och pälsdjursfoder. En höjd temperatur, ökande temperaturfluktuationer  
  
 som ökar risken för kondensbildning i lagringsutrymmen  
  
 (silor, inplastade balar etc.) och ökande luftfuktighet gynnar sporöverlevnad,  
  
 groning, tillväxt och toxinbildning för C. botulinum.  
  
 Toxinbildning hos C. botulinum typ B (den typ som brukar förekomma  
  
 hos hästar) sker vid 20oC om vattenaktiviteten är 0,97  
  
 (Mitcherlich  Marth 1984). C. botulinum typ E förekommer 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 145  
  
 naturligt i sediment och i tarm hos fisk. Dödlighet som har kunnat  
  
 hänföras till clostridier har även rapporterats på fisk från grunda  
  
 insjöar under perioder med hög vattentemperatur. Även andra anaerober  
  
 som kan fungera som fiskpatogener (t.ex. Eubacterium  
  
 tarantellae m.fl.) kan komma att öka i omfattning i samband med  
  
 en ökande vattentemperatur och en därmed sammanhängande  
  
 minskning av tillgängligt syre i bottnar. En ökande vattentemperatur  
  
 kommer därför troligen att innebära ökade problem av denna  
  
 bakteriegrupp för vattenbruk och vildlevande populationer. Därmed  
  
 ökar också risken för överföring till livsmedel och människa  
  
 (Hill  Oliver 1995, Hyytiä et al. 1998).  
  
 Bacillus cereus  
  
 Bacillus cereus är en i miljön allmänt förekommande sporbildande  
  
 och toxinbildande bakterie. Bakterien är en relativt vanlig matförgiftningsbakterie  
  
 som orsakar diarré och/eller kräkningar. B. cereus  
  
 förekommer inte så sällan i torra livsmedelsprodukter, t.ex. torra  
  
 soppor, vaniljkräm, ris m.m. Sjukdomsutbrott beror ofta på att ett  
  
 förorenat livsmedel efter tillagning förvarats för länge vid så hög  
  
 temperatur att bakterierna kunnat tillväxa och bilda toxin. Det  
  
 finns två typer av enterotoxin, ett värmetåligt och ett värmekänsligt.  
  
 Det värmetåliga toxinet (kräktoxinet) orsakar framförallt  
  
 kräkningar. Det är i första hand ris och risrätter som är aktuella.  
  
 Genom sin sporbildande förmåga överlever bakterien kokning. Vid  
  
 för långsam nedkylning, eller om maten får stå för länge i rumstemperatur  
  
 eller på för svag varmhållning, kan bakterien tillväxa  
  
 och bilda toxin. Det värmekänsliga toxinet (diarrétoxinet) kan ge  
  
 upphov till diarréer och orsakar ofta utbrott via t.ex. kött, grönsaksrätter  
  
 och desserter.  
  
 Förekomst i Sverige Matförgiftningsutbrott rapporteras kontinuerligt.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Vid varmare klimat kan det bli ytterligare problem med  
  
 nedkylning och fler utbrott kan då förväntas. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 146  
  
 Clostridium perfringens  
  
 Clostridium perfringens är en anaerob sporbildande bakterie som  
  
 normalt finns i jord, på grönsaker och i tarmen hos många djur  
  
 inklusive människa. Den är en vanlig matförgiftningsbakterie  
  
 (symptom kolik, diarré, buksmärtor) och toxinet bildas i tarmen  
  
 när bakterien övergår till sporform. Bakterien förökar sig snabbt,  
  
 den har under goda förhållanden en delningstid i mat på 12 minuter.  
  
 Den typiska maträtten vid matförgiftning med C. perfringens är  
  
 någon typ av långkok som görs i stor mängd, t.ex. kalops, chili con  
  
 carne, kokt lax. Maten får efter tillagning svalna i rumstemperatur  
  
 eller i ett för stort kärl, så att avsvalningen tar för lång tid. Sporer  
  
 som överlevt kokningen kan då växa ut igen. Sporerna stimuleras av  
  
 den höga temperaturen, dessutom har andra bakterier dött och C.  
  
 perfringens kan tillväxa utan konkurrens. Infektionsdosen är hög,  
  
 c:a 100 000 bakterier per gram mat krävs för att sjukdom ska uppstå.  
  
 Förekomst i Sverige Matförgiftningsutbrott rapporteras kontinuerligt.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning Vid varmare klimat kan det bli ytterligare problem med  
  
 nedkylning och fler utbrott kan då förväntas.  
  
 Histaminförgiftning, scombrotoxisk fiskförgiftning  
  
 Sjukdomen orsakas av ett bakteriegift som bildats i felaktigt förvarad  
  
 eller tillredd fisk, som makrill, tonfisk, bonito. Histaminförgiftning  
  
 har även rapporterats efter förtäring av andra livsmedel  
  
 med höga halter av histamin, t.ex. vissa hårda ostar. Sjukdomssymtomen  
  
 kommer mycket snabbt med hettande, stickande känsla,  
  
 kraftig huvudvärk, intensiv rodnad, främst i ansiktet och hjärtklappning.  
  
 Symtomen går vanligen över inom några timmar. Fiskköttet  
  
 blir toxiskt p.g.a. felaktig förvaring/tillredning.  
  
 Förekomst i Sverige Matförgiftningsutbrott förekommer  
  
 säkert betydligt oftare än de rapporteras, då symptomen är relativt  
  
 snabbt övergående.  
  
 Förväntad effekt av klimatförändring på förekomst och  
  
 spridning. Vid varmare klimat kan bakterietillväxten gå snabbare  
  
 om livsmedlet förvaras på fel sätt. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 147  
  
 Ett flertal toxinförgiftningar med en marin koppling förekommer  
  
 runtom i världen, som Ciguatera fiskförgiftning, neurologisk skaldjursförgiftning,  
  
 DSP/Diarré toxin, och PSP/Paralytisk skaldjurs  
  
 förgiftning. Mer kunskap behövs för att bedöma dessas eventuella  
  
 koppling till en svensk klimatförändring. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 148  
  
 9 Ordlista  
  
 Anaerob bakterie Tillväxer endast i syrefri miljö  
  
 Artropod Leddjur, består bl.a. av insekter och spindeldjur  
  
 (där kvalster och fästingar ingår)  
  
 Dead-end hosts Arter som kan bli infekterade men som  
  
 inte kan föra en smitta vidare  
  
 El Niňo Återkommande klimatfenomen som förstärker  
  
 torkperioder och översvämningar  
  
 i olika regioner  
  
 Epidemi Fler fall än förväntat  
  
 Epidemiologi Läran om hur smittsamma sjukdomar  
  
 sprids  
  
 Epizooti Utbrott av djursjukdom  
  
 Faeces Avföring  
  
 Fekal spridning Spridning via avföring  
  
 Fjäderfä Fåglar som hålls för livsmedelsproduktion  
  
 eller avel  
  
 Incidens Antal fall per 100 000 invånare  
  
 Inhemsk smitta Smittad inom landet  
  
 Kontaminerad Nedsmittad/förorenad  
  
 Morbiditet Sjuktal, sjuklighet  
  
 Mortalitet Dödstal, dödlighet  
  
 Prevalens Förekomst  
  
 Reservoardjur Smittreservoar, dvs., infektionen upprätthålls  
  
 i ett geografiskt område genom  
  
 att infekterade arter vistas där  
  
 Smith, protozo Encellig organism, s.k. urdjur  
  
 Sensibilisering Den process som leder till en allergi  
  
 Subklinisk infektion Infektion som förlöper utan sjukdomssymtom  
  
 Toxin Bakterieproducerat gift  
  
 Transovariell  
  
 överföring  
  
 Smittan passerar direkt från honan till  
  
 avkomman  
  
 Utbrott Minst 2 fall som insjuknat med samma  
  
 sjukdom  
  
 Vektorburen infektion Infektion som sprids från en infekterad  
  
 individ till en annan (djur/människa)  
  
 genom t.ex. en artropod (som insekt,  
  
 fästing) eller annan art (smågnagare)  
  
 Värddjur Djur som en parasit livnär sig på  
  
 Zoonos Sjukdom som förekommer hos både djur  
  
 och människa 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 149  
  
 10 Referenser  
  
 Andersson K, Mason of  
  
 Grass Pollen Allergens. Int Arch Allergy Immunol 2003;  
  
 130:87–107.  
  
 Arctic Climate Impact Assessment. Scientific report: Impacts of a  
  
 Warming Arctic. Cambridge university press, 2005.  
  
 Armstrong B. Models for the relationship between ambient temperature  
  
 and daily mortality. Epidemiology 2006; 17:624–631.  
  
 Auld H, MacIver D, Klaassen J. Heavy rainfall and waterborne disease  
  
 outbreaks: the Walkerton example. J Toxicol Environ  
  
 Health A. 2004; 67(20–22):1879–87.  
  
 Miller, Samet JM. An exposure assessment study of ambient heat  
  
 exposure in an elderly population in Baltimore, Maryland.  
  
 Environ Health Perspect 2002; 110:1219–1224.(a)  
  
 Miller, Samet JM. Relation between elevated ambient temperature  
  
 and mortality: a review of the epidemiologic evidence. Epidemiol  
  
 Rev 2002;24(2): 190–202. (b)  
  
 Beggs PJ, Bambrick HJ. Is the global rise of asthma an early impact  
  
 of anthropogenic climate change? Environ Health Perspect.  
  
 2005;113(8): 915–919.  
  
 Pierce, Mitchell. Climate change and the incidence of  
  
 food poisoning in England and Wales. Int J Biometeorol. 1995;  
  
 39(2):81–86.  
  
 Bailey. Snow and Climate. In: Handbook of Snow. Gray DM,  
  
 Clark DH, eds. Toronto, Pergamon Press, 1981, p.32–59.  
  
 Briukhanov AF, Levchenko BI, Hayden, Martinez, et al.  
  
 [Epidemiological situation on tularemia in the regions of  
  
 Stavropol Territory affected by flood]. Sutton Epidemiol  
  
 Immunobiol. 2003; (6):56–59. [Article in Russian]  
  
 Buravtseva NP, Eremenko EI, Humphrey OI, Efremenko VI, et al.  
  
 [Epidemiological situation on anthrax in the regions of the  
  
 Southern Federal District in connection with the flood in Ross  
  
 2002]. Zh Mikrobiol Epidemiol Immunobiol. 2003; (6):43–46.  
  
 [Article in Russian]  
  
 Cancrini G, Holmes, Richardson, Arispici M, et al. Natural vectors  
  
 of dirofilariasis in rural and Jones region,  
  
 central Italy. J Med Entomol 2006; 43(3):574–579. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 150  
  
 Carson C, Hajat S, Armstrong B, Wilson  
  
 to temperature-related mortality in London over the 20th  
  
 century. Am J Public Health 2006; 164(1):77–84.  
  
 CDC, Centers for Disease Control and Prevention. Tularemia  
  
 transmitted by insect bites--Wyoming, 2001–2003.MMWR  
  
 Morb Mortal Wkly Rep 2005; 25:54(7):170–173  
  
 CDC, Faktablad Eastern Equine Encephalitis, EEE  
  
 (http://www.cdc.gov/ncidod/dvbid/arbor/eeefact.htm), 2006  
  
 Checkley W, Mclaughlin, Preston, Figueroa D, et al. Effects of El  
  
 Niňo and ambient temperature on hospital admissions for  
  
 diarrhoeal diseases in Peruvian children. Baird 2000; 355:442– 
  
 450.  
  
 Kidd, Gomez, Paul, H., Fossum, O., Ellis, Morrison, 2003. The  
  
 poultry red mite, Dermanyssus gallinae, a potential vector of  
  
 Erysipelothrix rhusiopathiae causing erysipelas in hens. Med.  
  
 Vet. Entomol. 17, 232–234.  
  
 Nash disease: the cholera paradigm.  
  
 Science 1996; 274: 2025–2031.  
  
 Conti S, Meli P, Mooney, Solimini R, et al. Epidemiologic study  
  
 of mortality during the Summer 2003 heat wave in Italy. Environ  
  
 Res JT – Environmental research 2005; 98(3):390–399.  
  
 Corso PS, Kramer MH, Cowan, Addiss DG, et al. Cost of illness  
  
 in the 1993 waterborne Cryptosporidium outbreak, Milwaukee,  
  
 Wisconsin. Emerg Infect Dis 2003; 9(4):426–431.  
  
 Dahl Å, Strandhede SO, Wihl JÅ. Ragweed, an allergy risk in  
  
 Sweden? Aerobiologia 1999;15:293–297.  
  
 Dahl Å. 2007. Klimatförändringar och pollenallergi. Allergi i Praksis,  
  
 2007:1.  
  
 Dahl C. Taxonomy and geographic distribution of Swedish Culicidae  
  
 (Diptera, Nematocera). Entomol Scand 1977; 8:59–69.  
  
 Miller, Pope V, Kríz B, Jirsa A, Nozicka West of the tick  
  
 Ixodes ricinus and tick-borne encephalitis to higher altitudes in  
  
 central Europe. Lambert Microbiol Infect Dis 2003;  
  
 22(5):327–328.  
  
 Desjeux P, Meert JP, Piot B, Jones, et al. (2000). Sparks/HIV  
  
 co-infection in south-western Europe 1990–1998. Retrospective  
  
 analysis of 965 cases. Geneva, World Health Organization  
  
 (document WHO/LEISH/2000.42), 2000.  
  
 Dockery DW, Stone PH. Cardiovascular risks from fine particulate  
  
 air pollution. N Engl J Med 2007; 356(5):511–513. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 151  
  
 Ward, Miller, Murphy, Grambsch A. Climate change and  
  
 human health impacts in the United States: an update on the  
  
 results of the U.S. national assessment. Environ Health Perspect  
  
 2006;114(9):1318–1324.  
  
 Eng H, Mercer JB. Seasonal variations in mortality caused by cardiovascular  
  
 diseases in Norway and Ireland. J Cardiovasc Risk.  
  
 1998; 5(2):89–95.  
  
 Engardt M, Bryant Luftföroreningar i Europa under framtida  
  
 klimat. SMHI, Meteorologi 2007:nr.125.  
  
 EPI-aktuellt. Rapport om sorkfeber (nephropathia epidemica) i  
  
 Västerbotten. Vol 6, nr 7 (15 februari 2007).  
  
 Brooks. West Nile virus and the climate. Erickson 2001;  
  
 78(2):367–371.  
  
 Eriksson E, Aspan A, Griffin, Vagsholm I. Prevalence of  
  
 verotoxin-producing Escherichia coli (VTEC) 0157 in Swedish  
  
 Wood. Epidemiol Infect 2005; 133:349–358.  
  
 Gill, Bouattour A, Gonzalez JL, Rodriguez. Ticks of  
  
 domestic Jackson in the Mediterranean region. A guide to  
  
 identification of species. University of Zaragoza, Spain, 2004.  
  
 Forsberg B, Hansson HC, Johansson C, Areskoug H, et al. Comparative  
  
 health impact assessment of local and regional particulate  
  
 air pollutants in Scandinavia. Ambio 2005; 34(1):11–19.  
  
 Gryparis A, Forsberg B, Katsouyanni K, Analitis A, et al. Acute  
  
 effects of ozone on mortality from the air pollution and  
  
 health: a European approach project. Leonard Crit Care  
  
 Med 2004; 170(10):1080–1087.  
  
 Genchi C, Rinaldi L, Cascone C, Crosby, Cringoli G. Is  
  
 heartworm disease really spreading in Europe? Vet Parasitol  
  
 2005; 133(2–3):137–148.  
  
 Gylfe A, Wilson, Figueroa, Olsen B. Reactivation of Borrelia  
  
 infection in birds. Nature 2000; 403(6771):724–725.  
  
 Hajat S, Armstrong BG, Gouveia N, Steele displacement  
  
 of heat-related deaths: a comparison of Delhi, Sao  
  
 Paulo, and London. Epidemiology 2005; 16(5):613–620.  
  
 Hajat S, Armstrong B, Alexander, Biggeri A, et al. Impact of high  
  
 temperatures on mortality: is there an added heat wave effect?  
  
 Epidemiology 2006; 17(6):632–638.  
  
 Hamnes IS, Martin, Martin, Vikoren T, Handeland K. Prevalence  
  
 of Cryptosporidium and Giardia in free-ranging wild  
  
 cervids in Norway. Vet Parasitol 2006; 141(1–2):30–41. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 152  
  
 Havenith G. Individualized model of human thermoregulation for  
  
 the simulation of heat stress response. Carson Physiol 2001;  
  
 90(5):1943–1954.  
  
 Spears, Åberg B, Eriksson B, Björksten B, Åberg N. Building  
  
 characteristics affect the risk of allergy development. Pediatr  
  
 Allergy Immunol 2005; 16(2):126–131.  
  
 Green Problem in Sweden? –  
  
 possible impacts of climate change on ecological conditions  
  
 associated with disease transmission. Master thesis in biology.  
  
 Stockholm university, 2007.  
  
 Price, Hammond, Hyytiä E, Korkeala H. Prevalence of Clostridium  
  
 botulinum in Finnish trout farms: pulsed-field gel electrophoresis  
  
 typing reveals extensive genetic diversity among  
  
 type E isolates. Appl Environ Microbiol 1998; 64:4161–4167.  
  
 Morrison, Moody, Spitzauer S, Bell WR, et al. Identification  
  
 of common allergenic structures in mugwort and ragweed  
  
 pollen. Hernandez 1998; 101:196–206.  
  
 Hubalek Z, Halouzka J, Garcia, Adams Z, et al. [Surveillance  
  
 of mosquito-borne viruses in Breclav after the flood of 1997].  
  
 Epidemiol Mikrobiol Imunol 1999; 48(3):91–96. [Article in  
  
 Czech]  
  
 Hubalek Z, Bryant, Halouzka J, Garcia, et al. [Antibodies  
  
 against mosquito-borne viruses in human population of an area  
  
 of Central Bohemia affected by the flood of 2002]. Epidemiol  
  
 Mikrobiol Imunol 2004; 53(3):112–120. [Article in Czech]  
  
 Hubalek Z.An annotated checklist of pathogenic microorganisms  
  
 associated with migratory birds. Chan Dis. 2004 Oct;  
  
 40(4):639–59  
  
 Hyytiä E, Price, Korkeala H. Prevalence of Clostridium botulinum  
  
 type E in Finnish fish and fishery products. Epidemiol  
  
 Infect 1998; 120:245–250.  
  
 IPCC. Climate Change 2007: Impacts, Adaptation and Vulnerability.  
  
 Working Group II Contribution to the Intergovernmental  
  
 Panel on Climate Change, Fourth Assessment Report.  
  
 Bell, Ritz B, Gehring U, Pena, et al. Indoor exposure to  
  
 molds and allergic sensitization. Environ Health Perspect 2002;  
  
 110(7):647–653.  
  
 Jaenson TGT. Malaria i Sverige – entomologiska synpunkter.  
  
 Läkartidningen 1983; 80:2418–2421. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 153  
  
 Jaenson TGT, Lokki J, Saura A. Anopheles (Diptera: Wilkinson)  
  
 and malaria in northern Europe, with special reference to  
  
 Sweden. J Med Entomol 1986; 23:68–75.  
  
 Jaenson TGT. Diel activity patterns of blood-seeking anthropophilic  
  
 mosquitoes in central Sweden. Med Vet Entomol  
  
 1988; 2: 177–187.  
  
 Jaenson, TGT Vector roles of Fennoscandian mosquitoes attracted  
  
 to mammals, birds and frogs. Med Vet Entomol 1990; 4:221– 
  
 226.  
  
 Jaenson TGT, Tälleklint L, Robertson, Olsen B, et al. Geographical  
  
 distribution, host associations, and vector roles of ticks  
  
 (Acari: Ixodidae, Argasidae) in Sweden. J Med Entomol 1994;  
  
 31:240–256.  
  
 Kalashnikov IA, Mezentsev VM, Mkrtchan MO, Grizhebovskii  
  
 GM, Crawford. [Features of leptospirosis in the  
  
 Krasnodar Territory]. Zh Mikrobiol Epidemiol Immunobiol  
  
 2003; (6):68–71. [Article in Russian].  
  
 Kalashnikov IA, Mkrtchan MO, Shevyreva TV, Kazhekina EF,  
  
 Fischer SCh. [Prevention of acute enteric infections and viral  
  
 hepatitis A in the Krasnodar Territory appearing in connection  
  
 with a natural disaster in 2002]. Zh Mikrobiol Epidemiol  
  
 Immunobiol 2003; (6):101–104. [Article in Russian]  
  
 Kalkstein LS. Health and climate change: direct impacts in cities.  
  
 Lancet 1993; 342:1397–1399.  
  
 Kalkstein LS. Taylor from a very hot summer. Baird 1995;  
  
 346:857–859.  
  
 Kidon MI, See Y, Bell, Chay OM, Balakrishnan A. Aeoroallergen  
  
 sensitization in pediatric allergic rhinits in Singapore: is airconditioning  
  
 a factor in the tropics? Pediatr Allergy Immunol  
  
 2004;15(4):340–343.  
  
 Kilpelainen M, Terho EO, Webb, Chapman Farm environment  
  
 in childhood prevents the development of allergies.  
  
 Clin Exp Allergy 2000; 30(2):201–208.  
  
 Kilpeläinen M, Terho EO, Webb, Chapman Home  
  
 dampness, current allergic diseases, and respiratory infections  
  
 among young adults. Thorax 2001; 56(6):462–467.  
  
 Kjellström E, Bärring L, Gollvik S, Hansson U, et al. A 140-year  
  
 simulation of the European climate with the new version of the  
  
 Rossby Centre regional atmospheric climate model (RCA3).  
  
 Swedish Meteorological and Hydrological Institute, 2005;  
  
 No.108. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 154  
  
 Knox RB, Suphioglu C, Brewer, Desai R, et al. Major grass pollen  
  
 allergen Lol p 1 binds to diesel Stone: implications  
  
 for asthma and air pollution. Powell 1997; 27(3):246– 
  
 251.  
  
 Koca D, Ware, Sykes MT. Modelling Regional Climate Change  
  
 Effects On Potential Natural Ecosystems in Sweden. Climatic  
  
 Change 2006; (78)2–4:381–406.  
  
 Ibarra, Harving H. House-dust mites and summer cottages.  
  
 Allergy 2005; 60(9):1200–1203.  
  
 Kosatsky T. The 2003 European heat waves. Euro Surveill 2005;  
  
 10:148–149.  
  
 Kovats RS, Sims, Hajat S, Armstrong BG, et al. The effect of  
  
 temperature on food poisoning: a time-series analysis of salmonellosis  
  
 in ten European countries. Epidemiol Infect 2004;1  
  
 32(3):443–453.  
  
 Kriz B. Infectious disease consequences of the massive 1997 summer  
  
 floods in the Czech Republic. Working Group Paper.  
  
 1998, EHRO 020502/12.  
  
 Kukkula M, Arstila P, Bennett, Bowman, et al. Rivas  
  
 outbreak of viral gastroenteritis. Scand Moore Dis 1997;  
  
 29(4):415–418  
  
 Lane RP, Crawford. Medical insects and arachnids. Chapman  
  
  Contreras, London, 1993.  
  
 Le Tertre A, LeFranc A, Wright, Declercq C, et al. Impact of  
  
 the 2003 heatwave on all-cause mortality in 9 French cities.  
  
 Epidemiology 2006; 17(1):75–79.  
  
 Lelieveld J, Morrison, Cannon, de Barrett, Rodriguez,  
  
 Morales Ozone over the Atlantic Ocean. Science  
  
 2004; 304:1483–1487.  
  
 Lester R, Harding, Young, Becker, et al. Salmonella in  
  
 Dunn, 1997: the story so far. Comm Dis Intell 1997; 21:120– 
  
 123.  
  
 Leynaert B, Neukirch C, Brown, Chinn S, et al. Does living on a  
  
 farm during childhood protect against asthma, allergic Ramirez,  
  
 and atopy in adulthood? Am J Respir Crit Care Med 2001;  
  
 164:1829–1834.  
  
 Lindberg A, Wolfe Y, Engvall A, Hjalt CA, et al. Nya strategier  
  
 för den svenska paradgrenen salmonellabekämpning.  
  
 Läkartidningen 2000; 97(30–31):3384–3386.  
  
 Lindgren E, Naucke T, Davies C, Desjeux P, et al. Leishmaniasis:  
  
 Influence of climate and climate change, epidemiology, eco 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 155  
  
 logy, and adaptation measures. In: Climate change and adaptation  
  
 strategies for human health. Menne B, Ward, eds.  
  
 Springer, 2006.  
  
 Lindgren E, Tälleklint L, Polfeldt T. Impact of climatic change on  
  
 the northern latitude limit and population density of the disease-transmitting  
  
 European tick, Ixodes ricinus. Environ Health  
  
 Perspect 2000; 108(2):119–123.  
  
 Livsmedelsverket. Matförgiftningar i Sverige – resultat av en intervjuundersökning.  
  
 Rapport nr 41/1994.  
  
 Livsmedelsverket. MAT UPP – intensivstudie av matförgiftningar i  
  
 Uppsala kommun under ett år. Rapport nr 12/1999.  
  
 Livsmedelsverket. Riskprofil: Dricksvatten och mikrobiologiska  
  
 risker Rapport nr 28/2005.  
  
 Livsmedelsverket. Rapportering av dricksvattentillsynen år 2005.  
  
 Rapport nr 12/2006.  
  
 James, Chambers, Padilla, Dahl C. Vertical distribution of  
  
 adult mosquitoes (Diptera: Wilkinson) in southern and central  
  
 Sweden. Li Ecol 1996; 21:169–176.  
  
 MacKenzie WR, Kelly, Cowan, Addiss DG, et al. Massive  
  
 outbreak of waterborne Cryptosporidium infection in  
  
 Milwaukee, Wisconsin: recurrence of illness and risk of secondary  
  
 transmission. Clin Infect Dis 1995; 21(1):57–62.  
  
 David B, Meyer, Kuusela K, Jackson, Wotton RS. Black  
  
 flies in the boreal biome, key organisms in both terrestial and  
  
 aquatic environments: A review. Ecoscience 2004; 11:187–200.  
  
 Materna J, Miller, Newman Altitudinal distribution limit of  
  
 the tick Ixodes ricinus shifted considerably towards higher  
  
 altitudes in central Europe. Cent Eur J Public Health 2005;  
  
 13(1):24–28.  
  
 Medlock JM, Barrass I, Kerrod E, Richards, Leach S. Analysis of  
  
 climatic predictions for extrinsic incubation of Dirofilaria in  
  
 the United Kingdom. Vector-Borne and Zoonotic Dis 2007;  
  
 7:4–14.  
  
 Meier HEM. Baltic Sea climate in the late twenty-first century:  
  
 downscaling approach using two global models and two emission  
  
 Clim Dyn 2006; 27(1):39–68.  
  
 Menne B, Ward, eds. Climate change and adaptation strategies  
  
 for human health. Springer, 2006.  
  
 Menzel A, Bradshaw, Gonzalez, Anto A A, et al. European phenological  
  
 response to climate change matches the warming  
  
 pattern. Global Change Biology 2006;12:1969–1976. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 156  
  
 Mezentsev VM, Crawford, Simmons, Kovalev NG, et  
  
 al. [Leptospirosis in the Southern Federal District of the  
  
 Russian Federation]. Zh Mikrobiol Epidemiol Immunobiol  
  
 2003; (6):63-7. [Article in Russian].  
  
 Miettinen IT, Hall, Figueroa CH, Vartiainen T.  
  
 Rivas epidemics in Finland in 1998–1999. Water Sci  
  
 Technol 2001; 43(12):67–71.  
  
 Motta AC, Garcia, Burke, Nichols, Ramsey Traffic-related  
  
 air pollutants induce the release of allergen-containing  
  
 cytoplasmic granules from grass pollen. Int Arch Allergy  
  
 Immunol 2006; 139(4):294-8.  
  
 Nafstad P, Skrondal A, Bjertness E. Mortality and temperature in  
  
 Oslo, Norway, 1990–1995. Eur J Epidemiol 2001; 17(7):621– 
  
 627.  
  
 Namork E, Johansen BV, Lovik M. Detection of allergens adsorbed  
  
 to ambient air particles collected in four European cities.  
  
 Toxicol Lett. 2006;165(1):71-8.  
  
 Nature, Vol 416, 28 March 2002, 389–395  
  
 Naucke TJ, Schmitt C. Is leishmaniasis becoming endemic in  
  
 Germany? Int J Med Microbio 2004; (293), 37(Suppl.):179– 
  
 181.  
  
 Nayha S. Environmental temperature and mortality. Int J Circumpolar  
  
 Health 2005; 64(5):451–458.  
  
 Niklasson B, Liljestrand J, Cisneros, Johnson. Hunt  
  
 fever: a sero-epidemiological survey among pregnant women in  
  
 Mozambique. Epidemiol Infect 1987;99(2):517–522.  
  
 Thornton, Fitzpatrick, Last J. The effects of changing weather on  
  
 public health. Annu Rev Public Health 2000; 21: 271–307.  
  
 Paz S. The West Nile Virus outbreak in Israel (2000) from a new  
  
 perspective: the regional impact of climate change. Int J Environ  
  
 Health Res 2006; 16(1):1–13.  
  
 Pope CA 3rd, Dockery DW. Health effects of fine particulate air  
  
 pollution: lines that connect. Hunter Waste Manag Assoc 2006;  
  
 56(6):709–742.  
  
 Wilson virus in the United States (1999–2005). J  
  
 Am Anim Hosp Assoc 2006; 42(3):170–177.  
  
 Randolph SE, Paul, Pena, Pham, Walker  
  
 from coincidence: patterns of tick infestations on  
  
 rodents facilitate transmission of tick-borne encephalitis virus.  
  
 Parasitology 1999;118 (Pt 2):177–186. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 157  
  
 Roman, Pham. Fragile transmission cycles of tick-borne  
  
 encephalitis virus may be disrupted by predicted climate  
  
 change. Proc Biol Sci 2000; 267(1454):1741–1744.  
  
 Richter D, Benitez, Matuschka FR. Co-feeding transmission  
  
 and its contribution to the perpetuation of the Lyme disease  
  
 spirochete Borrelia afzelii. Anderson Dis 2002; 8(12):1421– 
  
 1425.  
  
 Rocklöv J, Forsberg B. Dödsfallen i Stockholm ökar med värmen –  
  
 värmeböljor kan bli ett hälsoproblem i Sverige. Manus accepterat  
  
 för publicering i Läkartidningen.  
  
 Johns, Carter, Gray, Young i  
  
 svenska typjordar – översiktlig beräkning med en vattenbalansmodell.  
  
 Uppsala universitet, Institutionen för geovetenskaper,  
  
 Luft- och vattenlära, Report Series A 2006. No. 66.  
  
 Rogers CA, Cabrera, Macklin EA, Muilenberg ML, et al. Interaction  
  
 of the onset of spring and elevated atmospheric CO2 on  
  
 ragweed (Ambrosia artemisiifolia L.) pollen production. Environ  
  
 Health Perspect 2006; 114(6):865–869.  
  
 Rose JB, Brooks, Lipp EK, et al. Climate variability and change  
  
 in the United States: potential impacts on water and foodborne  
  
 diseases caused by microbiologic agents. Environ Health Perspect  
  
 2001; 109 Suppl 2: 211–221.  
  
 Garza, Aspan A, Bagge E, Danielsson-Tham M-L, Albihn A.  
  
 Bacterial pathogen incidences in sludge from Swedish sewage  
  
 treatment plants. Water Research 2004; 38:1989–1994.  
  
 Schneiter D, George, Defila C, Gehrig R. [Effect of climatic  
  
 changes on the phenology of plants and the presence of pollen  
  
 in the air in Switzerland]. Allerg Immunol (Paris) 2002;  
  
 34(4):113-6. [Article in French].  
  
 Schäfer M. Mosquitoes as a part of wetland biodiversity. Doctoral  
  
 thesis. Uppsala university, 2004  
  
 Schäppi GF, Powell PE, Pain MC, Shah, et al. Concentrations  
  
 of major grass group 5 allergens in pollen grains and  
  
 atmospheric particles: implications for hay fever and allergic  
  
 asthma sufferers sensitized to grass pollen allergens. Clin Exp  
  
 Allergy 1999; 29(5):633–641.  
  
 Semenza JC, Vaughan CH, Falter KH, Selanikio JD, et al. Heat-related  
  
 deaths during the July 1995 heat wave in Chicago. N Engl J  
  
 Med 1996; 335(2):84–90. 
  
 Bilaga B 34 SOU 2007:60  
  
 158  
  
 Gonzalez, Lombardi E, Ali, Rusconi F, et al. [Effects of  
  
 indoor exposures on respiratory and allergic disorders]. Epidemiol  
  
 Prev 2005; 29(2 Suppl):57–61. [Article in Italian]  
  
 SMHI. Cyanobakterieblomningar i Östersjön, resultat från satellitövervakning  
  
 1997–2005. Oceanografi Rapport Nr 82, 2006.  
  
 Socialstyrelsen. Folkhälsorapport 2005. 2005 (a)  
  
 Socialstyrelsen. Temperatur inomhus. 2005 (b)  
  
 Statistiska centralbyrån. Sveriges Framtida befolkning 2006–2050.  
  
 Sveriges officiella statistik, 2006.  
  
 Steffen W, Sanchez, Davis, Tyson PD, et al. Global Change  
  
 and the Earth System: A Planet Under Pressure. Springer  
  
 Verlag, Heidelberg, Germany, 2004.  
  
 Streets DG, Scott. Present and Future Emissions of Air  
  
 Pollutants in China: SO2, NOX, and CO. Atmospheric Environment  
  
 2000; 34:363–374.  
  
 Tälleklint L, Jaenson TGT. Wood distribution  
  
 and density of Ixodes ricinus (Acari: Ixodidae) in central and  
  
 northern Sweden. J Med Entomol 1998. 35:521–526.  
  
 Tärnvik A, Gray. Eur Respir J 2003; 21(2):361– 
  
 373. Thompson RCA, Fernandez. Variation in Giardia: implications  
  
 for taxonomy and epidemiology. Advances in Parasitology,  
  
 2004; 58:69-137.  
  
 Trotta V, Calboli F.C, Brown, Stanton, et al. Thermal plasticity  
  
 in Drosophila melanogaster: a comparison of geographical populations.  
  
 BMC Evolutionary Biology 2006; 30:67.  
  
 Tuffs A, Bosch X. Health authorities on alert after extensive flooding  
  
 in Europe. BMJ 2002; 325:405  
  
 Valiente Moro C, Chauve C, Johnson Experimental infection of  
  
 Salmonella Enteritidis by the poultry red mite, Dermanyssus  
  
 gallinae. Vet Parasitol 2007; 146:329–336.  
  
 Vandentorren S, Suzan F, Medina S, Chen, et al. Mortality in 13  
  
 French cities during the August 2003 heat wave. Am J Public  
  
 Health 2004; 94:1518–1520.  
  
 Hall, Collins, Collins, Bazzaz F, King  
  
 allergenic pollen by ragweed (Ambrosia artemisiifolia L.) is increased  
  
 in Rogers atmospheres. PadillaImmunol 2002; 88(3):279–282.  
  
 Weiland SK, Husing A, Lester, Rzehak P, Pearce N. Climate  
  
 and the prevalance of symptoms of asthma, allergic Ramirez, and  
  
 atopic eczema in children. Occup Environ Med  
  
 2004;61(7):609–615. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 34  
  
 159  
  
 Hamilton, Marshall, Fragner K, Brown, et al. Usutu  
  
 virus activity in Austria, 2001–2002. Microbes Infect 2003;  
  
 5(12):1132–1136. 
  
 Bilaga B 35  
  
 Anpassningsåtgärder i andra länder  
  
 Smith, Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 Underlagsrapport utarbetad för Klimat- och sårbarhetsutredningen, 2007 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 2 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 Anpassningsåtgärder i andra länder ..................................... 11  
  
 1 Danmark ................................................................... 13  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag............... 13  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis .................................................................................. 13  
  
 2.1 Jordbruk ........................................................................ 14  
  
 2.2 Skogsbruk...................................................................... 15  
  
 2.3 Naturens mångfald ....................................................... 15  
  
 2.4 Kusterna ........................................................................ 16  
  
 2.5 Energi ............................................................................ 16  
  
 2.6 Vattenresurser............................................................... 17  
  
 2.7 Hälsa.............................................................................. 18  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser......................... 18  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser.......................................................................... 19  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser.......................................................................... 22  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato................................ 24  
  
 2 Finland ..................................................................... 24  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag............... 24  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis .................................................................................. 27  
  
 2.1 Jordbruk ........................................................................ 29  
  
 2.2 Skogsbruk...................................................................... 30  
  
 2.3 Fiskeri............................................................................ 31  
  
 2.4 Rennäringen .................................................................. 32  
  
 2.5 Vilthushållning.............................................................. 32 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 4  
  
 2.6 Vattenresurser ...............................................................33  
  
 2.7 Naturens mångfald........................................................34  
  
 2.8 Industri ..........................................................................34  
  
 2.9 Energi.............................................................................35  
  
 2.10 Trafiken och telekommunikationen ............................36  
  
 2.11 Områdesanvändning och samhällsplanering ...............37  
  
 2.12 Byggande och byggnader..............................................38  
  
 2.13 Hälsa ..............................................................................39  
  
 2.14 Turism............................................................................41  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser .........................42  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser ..........................................................................43  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser ..........................................................................49  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato ................................53  
  
 3 Norge ........................................................................53  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag ...............53  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis ..................................................................................54  
  
 2.1 Jordbruk.........................................................................55  
  
 2.2 Skogsbruk ......................................................................56  
  
 2.3 Fiskerihushållning.........................................................56  
  
 2.4 Naturens mångfald........................................................57  
  
 2.5 Infrastruktur och byggnader ........................................58  
  
 2.6 Områdesanvändning och samhällsplanering ...............59  
  
 2.7 Energi.............................................................................59  
  
 2.8 Hälsa ..............................................................................60  
  
 2.9 Carter .............................................................................61  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser .........................61  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser ..........................................................................63  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser ..........................................................................67 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 5  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato................................ 68  
  
 4 Frankrike................................................................... 69  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag............... 69  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis .................................................................................. 70  
  
 2.1 Jordbruk ........................................................................ 70  
  
 2.2 Skogsbruk...................................................................... 71  
  
 2.3 Marina/terrestra ekosystem ......................................... 71  
  
 2.4 Vatten ............................................................................ 72  
  
 2.5 Energi och industri ....................................................... 72  
  
 2.6 Byggnader och Infrastruktur ....................................... 72  
  
 2.7 Transport....................................................................... 73  
  
 2.8 Turism ........................................................................... 73  
  
 2.9 Avfallshantering............................................................ 73  
  
 2.10 Hälsa och samhällsservice ............................................ 74  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser......................... 74  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser.......................................................................... 75  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser.......................................................................... 77  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato................................ 78  
  
 5 Italien ....................................................................... 79  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag............... 79  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis .................................................................................. 80  
  
 2.1 Jordbruk ........................................................................ 80  
  
 2.2 Skogssektorn................................................................. 80  
  
 2.3 Turism ........................................................................... 81  
  
 2.4 Energi ............................................................................ 82  
  
 2.5 Hälsa.............................................................................. 82  
  
 2.6 Kustnära områden  Höjning av havsnivån ............... 83  
  
 2.7 Jordmånen..................................................................... 83  
  
 2.8 Vattenresurser............................................................... 84 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 6  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser .........................84  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser ..........................................................................85  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser ..........................................................................89  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato ................................90  
  
 6 Kanada......................................................................90  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag ...............90  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis ..................................................................................91  
  
 2.1 Jordbruk.........................................................................91  
  
 2.2 Skogsbruk ......................................................................92  
  
 2.3 Fiskeri ............................................................................93  
  
 2.4 Vattenresurser ...............................................................93  
  
 2.5 Kustnära regioner..........................................................94  
  
 2.6 Hälsa ..............................................................................95  
  
 2.7 Samhällen och Infrastruktur.........................................96  
  
 2.8 Turism............................................................................96  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser .........................97  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser ..........................................................................99  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser ........................................................................103  
  
 Appendix A.............................................................................104  
  
 Appendix B .............................................................................105  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato ..............................106  
  
 7 Nederländerna .........................................................107  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag .............107  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis ................................................................................110 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 7  
  
 2.1 Jordbruk ...................................................................... 110  
  
 2.2 Naturens mångfald ..................................................... 111  
  
 2.3 Vattenresurser............................................................. 111  
  
 2.4 Turism ......................................................................... 113  
  
 2.5 Transport..................................................................... 114  
  
 2.6 Byggnader.................................................................... 114  
  
 2.7 Energi .......................................................................... 114  
  
 2.8 Hälsa............................................................................ 114  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser....................... 115  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser........................................................................ 116  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser........................................................................ 118  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato.............................. 120  
  
 8 Storbritannien.......................................................... 120  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag............. 120  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis ................................................................................ 124  
  
 2.1 Jordbruk ...................................................................... 124  
  
 2.2 Biologisk mångfald ..................................................... 124  
  
 2.3 Vattentillgångar .......................................................... 125  
  
 2.4 Översvämningar.......................................................... 125  
  
 2.5 Hälsa............................................................................ 126  
  
 2.6 Byggande och byggnader ........................................... 127  
  
 2.7 Turism ......................................................................... 128  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser....................... 129  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser........................................................................ 130  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser........................................................................ 135  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato.............................. 140 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 8  
  
 9 Tyskland..................................................................140  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag .............140  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis ................................................................................141  
  
 2.1 Jordbruk.......................................................................142  
  
 2.2 Skogsbruk ....................................................................143  
  
 2.3 Vattenresurser .............................................................144  
  
 2.4 Naturens mångfald......................................................145  
  
 2.5 Hälsa ............................................................................146  
  
 2.6 Turism..........................................................................147  
  
 2.7 Transport .....................................................................147  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser .......................148  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser ........................................................................149  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser ........................................................................152  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato ..............................153  
  
 10 USA ........................................................................154  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag .............154  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis ................................................................................155  
  
 2.1 Jordbruk.......................................................................155  
  
 2.2 Skogsbruk ....................................................................156  
  
 2.3 Vattentillgångar...........................................................157  
  
 2.4 Hälsa ............................................................................158  
  
 2.5 Kustområden och marina resurser .............................159  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser .......................160  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser ........................................................................162  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser ........................................................................167  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato ..............................168 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 9  
  
 11 Österrike ................................................................. 169  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag............. 169  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis ................................................................................ 170  
  
 2.1 Skogsbruket ................................................................ 170  
  
 2.2 Jordbruk ...................................................................... 170  
  
 2.3 Extrema väderhändelser ............................................. 171  
  
 2.4 Turism ......................................................................... 172  
  
 2.5 Alpina miljön .............................................................. 173  
  
 2.6 Hälsa............................................................................ 173  
  
 2.7 Vattenkraft .................................................................. 174  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser....................... 174  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser........................................................................ 175  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser........................................................................ 177  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato.............................. 178  
  
 12 EU.......................................................................... 178  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag............. 178  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder  
  
 sektorsvis ................................................................................ 181  
  
 2.1 Höjning av havsnivån ................................................. 181  
  
 2.2 Energi .......................................................................... 182  
  
 2.3 Hälsa............................................................................ 182  
  
 2.4 Jordbruk ...................................................................... 183  
  
 2.5 Skogsbruk  Ekosystem............................................ 184  
  
 2.6 Vattenresurser............................................................. 184  
  
 2.7 Torka ........................................................................... 186  
  
 2.8 Översvämningar.......................................................... 186  
  
 2.9 Stormskador och extrema väderhändelser ................ 188  
  
 4 Forskningssatsningar, program och synteser....................... 188  
  
 5 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser........................................................................ 193 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 10  
  
 6 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema  
  
 väderhändelser ........................................................................194  
  
 7 Åtgärder som har vidtagits till dags dato ..............................197 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 11  
  
 Anpassningsåtgärder i andra länder  
  
 Enligt kommittédirektivet skall utredningen beakta motsvarande  
  
 arbete och beskriva hur några med Sverige jämförbara länder, t.ex.  
  
 Norge, Finland och Österrike, behandlar frågan om samhällets  
  
 sårbarhet och förebyggande åtgärder samt förekomsten av statliga  
  
 bidrag till sådana åtgärder. Vidare skall utredaren följa det arbete  
  
 som pågår inom FN och EU när det gäller förebyggande åtgärder  
  
 och anpassning till effekter av klimatförändringar.  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen tolkar detta som att vi ska  
  
 belysa hur andra länder hanterar utredningens frågor. I första hand  
  
 gäller detta den övergripande frågan d.v.s. att kartlägga samhällets  
  
 sårbarhet och beredskap för extrema väderhändelser och långsiktiga  
  
 klimatförändringar samt bedöma behovet av anpassning till ett  
  
 förändrat klimat för olika sektorer i samhället. Vi bör också belysa  
  
 hur länderna hanterar de specifika uppgifter som ges under  
  
 rubriken Uppdraget i direktivet.  
  
 I korthet handlar det om två delar, dels beskrivningen av  
  
 effekter av klimatförändringar och eventuella anpassningsåtgärder i  
  
 samband med detta. Den andra delen handlar om sårbarhet och  
  
 beredskap för extrema väderhändelser.  
  
 Följande tas upp i varje landanalys:  
  
 1. Eventuellt förekommande klimatanpassningsstrategier, åtgärdsförslag  
  
 och den allmänna klimatanpassningspolitiken  
  
 2. Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 3. Forskningssatsningar, program och synteser mm  
  
 4. Ansvars- och organisationsfrågor för extrema väderhändelser,  
  
 fördelningen mellan lokalt, regionalt och nationellt ansvar,  
  
 regelverk och lagstiftning  
  
 5. Finansieringsformer för stöd vid extrema väderhändelser, speciellt  
  
 med avseende på statliga, insatser, inklusive bidragssystem  
  
 och försäkringsskydd (egendoms- samt i viss mån skördeskadeskydd).  
  
 6. Åtgärder som har vidtagits till dags dato för att minska sårbarheten,  
  
 planerade förändringar för att minska sårbarheten  
  
 Urvalet är av länder är gjort med hänsyn till vilka länder som kan  
  
 anses vara jämförbara med Sverige, dels utifrån geografiska-,  
  
 socioekonomiska- och klimataspekter men även med hänsyn till  
  
 vilken ambitionsnivå man har med sitt klimatanpassningsarbete. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 12  
  
 Utredningen har använt sig av länders klimatanpassningsstrategier,  
  
 i den mån sådana existerar, rapporter från Sveriges  
  
 utlandsmyndigheter, rapporter från EEA och OECD samt de  
  
 nationalrapporter som lämnats in till FN:s klimatkonvention  
  
 UNFCCC för att besvara frågorna om klimatförändringar och  
  
 eventuella anpassningsåtgärder.  
  
 Utredningen har använt sig av rapporter från Sveriges utlandsmyndigheter 
  
 , information publicerad på departements och/eller  
  
 myndigheters och/eller andra organisationer hemsidor, eller  
  
 utgivna publikationer, för att besvara frågorna om ländernas  
  
 katastrofberedskap och eventuellt förebyggande arbete mot  
  
 extrema väderhändelser.  
  
 Utredningen har i huvudsak använt sig av rapporter från Comité  
  
 Européen des Assurances, Association of British Insurers ,  
  
 Government Accountability Office för att besvara frågan om  
  
 länders försäkringsskydd.  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningens internationella jämförelse  
  
 gör inte anspråk på att vara en uttömmande analys utan ska snarare  
  
 ses som en överskådlig analys av vad utvalda länder gör på  
  
 klimatanpassningsområdet. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 13  
  
 1 Danmark  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 Klimatförändringarnas förväntade effekter på det danska samhället  
  
 har utretts och utvärderats ett antal gånger sedan 1988, senast i the  
  
 Danish EPA report of 2004: Adapting to Climate Change. Den  
  
 generella slutsatsen är att Danmark kommer inte att drabbas  
  
 särskilt hårt av klimatförändringarna, om man utgår från de  
  
 moderata klimatscenarierna, och att passande ad hoc åtgärder är  
  
 tillräckliga för att skydda samhället. I oktober 2005 så initierade  
  
 den danska staten förberedelse för att möta de primära effekterna  
  
 av klimatförändringarna. Syftet är att med utgångspunkt i tre  
  
 möjliga framtida klimatscenarier skapa en katalog där man listar  
  
 förmodade konsekvenser och hur man bemöter dessa.  
  
 Man har ännu inte genomfört någon systematisk utvärdering av  
  
 förmodade sekundära effekter, exempelvis hur turism,  
  
 klimatflyktingar, jordbrukspriser/subsidier eller vindturbinexporten,  
  
 kommer att påverkas av klimatförändringarna. Enligt uppskattningar  
  
 kan man dock förvänta sig att en liten öppen exportorienterad  
  
 ekonomi som Danmark, i högre grad kommer att påverkas av  
  
 dessa sekundära effekter än av de primära.  
  
 Inrättandet av Beredskapsstyrelsen (motsvarande SRV och  
  
 KBM), och införandet av dess årliga rapportering om nationella  
  
 sårbarhet, kan ses som en del i ledet av skapandet av en anpassningsstrategi.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 Danmark anser sig vara väl förberett för ett förändrat klimat tack  
  
 vare en lång tradition av lagstiftning, vilken begränsar bebyggelse i  
  
 floddalar, längs med kusten och i skogsmark. Jordbruket har väl  
  
 utvecklade avrinningssystem och konstbevattningen fungerar väl  
  
 under torrperioder. Allmänheten är även väl medveten om riskerna  
  
 för extrema väderhändelser och man har väl fungerande  
  
 varningssystem.  
  
 DMI (Danish Meteorological Institute) förväntar sig att  
  
 medeltemperaturen kommer att stiga med 35ºC, beroende på  
  
 vilket utsläppsscenario man utgår ifrån. En högre medeltemperatur 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 14  
  
 kommer att innebära att antalet dagar med frost eller snö blir färre.  
  
 Nederbörden förväntas öka med 1040 % under vinter säsongen  
  
 medan sommarnederbörden kommer att minska 1025 %. Nederbörden  
  
 förväntas bli mer koncentrerad, dvs. man kommer få  
  
 perioder med intensiv nederbörd vilket sedan kommer att avlösas  
  
 av torrare perioder, särskilt under höst och sommar. Man förväntar  
  
 sig vidare en ökad frekvens av västliga vindar och antalet stormar  
  
 förväntas öka. Havsnivån längs med Danmarks västkust kan öka  
  
 med upp till 0,3 meter i framtiden till följd av en starkare vind och  
  
 då räknar man inte in den förväntade generella globala havsnivåhöjningen  
  
 (enligt IPCC 2001 issmältning samt termisk expansion  
  
 av vatten) med 0,10,9 meter.  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 Jordbruket i Danmark förväntas generellt gynnas av klimatförändringarna.  
  
 Man har möjlighet att snabbt ställa om produktionen  
  
 efter nya omständigheter genom att byta gröda. EU regleringar har  
  
 inneburit en förskjutning av jordbruksproduktionen från mjölkprodukter  
  
 mot grisproduktion, klimatförändringarna förväntas  
  
 accentuera denna utveckling. EU CAP förväntas spela stor roll för  
  
 den framtida utvecklingen inom jordbruket. Under den extrema  
  
 värmeböljan 2003 minskade jordbruksproduktionen i Frankrike,  
  
 Spanien och Tyskland med cirka 30 %, samtidigt så drabbas inte  
  
 jordbruksnäringen generellt då minskat utbud ledde till högre pris  
  
 vilket kompenserade produktionsbortfallet. Danmark räknar med  
  
 att dess gynnsamma geopolitiska läge kommer att innebära överlag  
  
 positiva effekter på jordbrukssektorn. Högre temperaturer och  
  
 ökad fuktighet kan dock innebära en ökad risk för växtsjukdomar,  
  
 vilket kan innebära en ökad användning av bekämpningsmedel. En  
  
 ökad produktion kan samtidigt innebära en ökad efterfrågan på  
  
 näringsmedel. Den högre koncentrationen av bekämpningsmedel  
  
 samt näringsmedel kan, i kombination med den förväntade ökade  
  
 nederbörden och därmed ökade avrinningen, innebära ökad risk för  
  
 föroreningar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 15  
  
 2.2 Skogsbruk  
  
 Klimatförändringar, exempelvis förändringar vad gäller temperatur,  
  
 nederbörd och vind, kommer att påverka flora och fauna. Skogsbeståndens  
  
 relativt långa livscykel (80100 år) och dess begränsade  
  
 förmåga till att anpassa sig på kort sikt kommer att innebära att  
  
 skogssektorn kommer drabbas av problem. Vid en moderat klimatförändring  
  
 så kommer en majoritet av de existerande trädslagen att  
  
 fortleva, ett undantag kan dock vara granen (Picea Abies). Granen  
  
 har redan visat sig känslig för ett varmare klimat och en ökad  
  
 nederbörd. Samtidigt är granen också känslig för torka då dess  
  
 rötter inte når särskilt långt ner i jorden, vilket begränsar dess  
  
 vattenupptagningsförmåga. Granens stora utbredningsområde,  
  
 28 % av vegetationsområdet, innebära att en klimatförändring kan  
  
 få allvarliga konsekvenser för den danska skogssammansättningen.  
  
 Högre temperaturer och ökad fuktighet kan innebära en ökad risk  
  
 för växtsjukdomar. Å ena sidan kan en högre koncentration av  
  
 koldioxid i luften samt en längre växtperiod innebär en ökad skogsproduktion,  
  
 å andra sidan kan de varmare och torrare somrarna  
  
 innebär en sämre tillväxt. Man har utarbetat ett National Forest  
  
 Programme, the Forest Act, vilken arbetar för att skogssektorn ska  
  
 bli mer robust och mer anpassningsbar till ett förändrat klimat. Det  
  
 nationella målet är att skogsarealen ska öka och utgöra 25 % av  
  
 ytan inom loppet av en trädgeneration (80100 år).  
  
 2.3 Naturens mångfald  
  
 Generellt förväntas en klimatförändring innebära en större biodiversifiering.  
  
 Många arter i floran och faunan har gränsen till sitt  
  
 naturliga utbredningsområde i Danmarks närområde, varför en viss  
  
 förskjutning norrut av vissa arter kan bli följden av en klimatförändring.  
  
 Vissa oönskade skadedjur, exempelvis Coloradoskalbaggen  
  
 och den iberiska snigeln, kan tänkas immigrera vid ett  
  
 varmare klimat. Man driver i dagsläget ett interdisciplinärt forskningsprogram,  
  
 CONWOY, vilket ska utreda hur de marina miljöerna  
  
 kommer att påverkas av klimatförändringarna. CLIMAITE  
  
 är namnet på ett danskt forskningscenter vilket ska belysa hur de  
  
 biologiska processerna och ekosystemen påverkas, ifall klimatet  
  
 förändras. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 16  
  
 2.4 Kusterna  
  
 Kusterna riskerar att utsättas för både högre havsnivåer, vilket ger  
  
 större erosionskador, samt ökad avrinning vilket också tär på kustlinjerna.  
  
 Danmark har Kustskydd som prioriterat samhällsproblem  
  
 och man har utvecklat en nationell strategi för att komma tillrätta  
  
 med detta problem. En särskild myndighet, Kustinspektoratet, har  
  
 ansvar för Kustskyddet. Den nationella strategin går ut på att vissa  
  
 kuststräckor skall skyddas genom att man fastställer ett mål/gräns  
  
 för hur många meter man tillåter strandlinjen retirera, på andra  
  
 kuststräckor tillåts inte strandlinjen retirera alls, och slutligen finns  
  
 de kuststräckor där man tillåter en naturlig erosion. Sammanlagt 1  
  
 800 km kust skyddas i dagsläget av diken (hövder) eller andra fasta  
  
 installationer. Man försöker dock att frångå denna metod och  
  
 använda sig mer av kustfordring (beach nourishment), där man  
  
 kompensatoriskt pumpar in sand nära strandlinjen. Danish Board  
  
 of Technology arbetar med att hitta flera tekniska lösningar på  
  
 problemet och man hoppas på att kunna utveckla metoder för att i  
  
 möjligaste mån följa den naturliga kustutvecklingen. Ett särskilt  
  
 problem uppstår när man försöker skydda kustbebyggelse nära  
  
 flodmynningar från att översvämmas. Att bygga diken är ingen  
  
 långsiktig lösning då detta endast förskjuter översvämningsproblematiken  
  
 när man hindrar flodvatten från att fritt rinna ut i havet.  
  
 En långsiktig lösning skulle innebära att man behöver återskapa  
  
 naturliga floddalar uppströms inåt landet, då man måste tillåta  
  
 floderna att översvämma för att därmed minska påfrestningarna vid  
  
 mynningarna. Detta skulle delvis kunna finansieras av EU:s  
  
 jordbruksstöd, vilket bland annat riktas mot att göra floddalar mer  
  
 multifunktionella. Danmark är om nödvändigt berett att bevara  
  
 kustlinjerna om nödvändigt på bekostnad av jordbruket.  
  
 2.5 Energi  
  
 Överhuvudtaget förväntas energibehovet att minska till följd av att  
  
 temperaturhöjningen kommer att innebära ett minskat uppvärmningsbehov.  
  
 Den pågående övergången från fossila bränslen, inklusive  
  
 gas och olja från Nordsjön, till olika förnybara energikällor  
  
 kommer att göra Danmark med klimatberoende, då de senare  
  
 energikällorna är mer känsliga för klimatförändringar. Den ökade  
  
 nederbörden förväntas öka vattenkraftproduktionen i övriga 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 17  
  
 Norden, vilket även kommer att öka utbudet på den danska  
  
 elmarknaden. Det framtida klimatet förväntas dock vara mer instabilt  
  
 varför det är svårt att uppskatta hur pass mycket vattenkraftproduktionen  
  
 kommer att öka. Biobränsleproduktionen  
  
 kommer också att påverkas då denna är avhängig granbeståndet,  
  
 vilket förmodligen kommer att minska till följd av klimatförändringarna  
  
 och en högre frekvens av extrema väderhändelser (särskilt  
  
 stormar).  
  
 2.6 Vattenresurser  
  
 Danmark kan förvänta sig en ökad efterfrågan på vatten av flera  
  
 anledningar: ett ökat behov av att bevattna de urbana grönområdena;  
  
 ett förväntat bibehållet överutnyttjande av grundvattenresurser  
  
 i tätorter kan få allvarligare konsekvenser än vad som är  
  
 fallet i dagsläget; ökat behov av konstbevattning på landsbygden;  
  
 konkurrerande intressen mellan jordbruk och naturliga vattendrag  
  
 kan tänkas förvärras. Den ökade nederbörden förväntas innebära  
  
 större grundvattentäkter, hur pass mycket är dock svårt att  
  
 beräkna. Samtidigt kommer dock saltvatteninträngningen att öka  
  
 till följd av den högre havsnivån, varför det är svårt att avgöra om  
  
 sammanlagt blir ett större eller mindre utbud av dricksvatten.  
  
 Saltvatteninträngningen kan också tänkas påverka vattenkvalitén.  
  
 Academy of Technical Research understryker i den studie man  
  
 genomförde 20032004 behovet av att renovera avlopps- och  
  
 avrinningssystemen så att de är mer funktionella för ett förändrat  
  
 klimat. Danish Board of Technology höll ett antal workshops 2003,  
  
 där syftet var att upplysa allmänheten om vilka lokala anpassningsmöjligheter  
  
 som finns vid ett scenario där havsytan stigit med  
  
 en halv meter. Ett av de mer överraskande resultaten var att man  
  
 kom fram till att nödvändigheten av fasta installationer som skydd  
  
 mot översvämningar är begränsad, och man nådde ett visst  
  
 konsensus kring förordandet av anpassningslösningar som bygger  
  
 på ett hänsynstagande av den naturliga förändringen av kustlinjen.  
  
 När man i Danmark byggde bostadsområdet Örestad tog man med  
  
 en förväntad 50 cm havsnivåhöjning när man uppförde metrostationerna. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 18  
  
 2.7 Hälsa  
  
 Under det kommande seklet kan man förvänta sig ett större antal  
  
 fall av värmeslag, särskilt bland äldre och sjuka, till följd av  
  
 klimatförändringarna. Ett illustrativt exempel är värmeböljan 2003  
  
 nere i södra Europa, vilken orsakade 30 000 dödsfall utöver det  
  
 normala. Man kan även förvänta sig en vanligare förekomst av  
  
 allergier till följd av större pollen mängder samt en tidigare  
  
 pollensäsong. Det finns även en risk att antalet vektorburna  
  
 sjukdomar ökar, exempelvis ökad spridning av TBE och Borelia via  
  
 en ökad utspridning av fästingar eller en ökad spridning av  
  
 malariamyggor. Det ökade antalet klimatflyktingar kan innebära att  
  
 nya sjukdomar, eller sjukdomar som man i dagsläget har kontroll  
  
 över, får fotfäste i Danmark.  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 Dansk klimatforskning ökade från 94 miljoner DKK år 1998 till  
  
 114 miljoner DKK år 2001. Cirka 30 % av forskningen finansierades  
  
 av utländska medel. Dansk klimatforskning nådde en topp  
  
 år 2001 och har sedan erhållit minskade anslag.  
  
 Dansk forskning på klimatområdet har en bred ansats och  
  
 täcker flertalet aspekter, både naturvetenskapliga och samhällsvetenskapliga.  
  
 Danish Meteorological Institute (DMI) bedriver  
  
 forskning där man med hjälp av klimatmodelleringar försöker  
  
 kartlägga hur framtida klimatförändringar kommer att påverka  
  
 Danmark.  
  
 National Environmental Research Institute (NERI) övervakar  
  
 klimatförändringarnas effekt på miljön och naturen.  
  
 Man bedriver forskning om fysiska avtryck av tidigare  
  
 klimatförändringar vid Geological Survey of Denmark and Greenland  
  
 (GEUS), Köpenhamn universitet (KU) och Aarhus universitet.  
  
 GEUS bedriver också forskning om hur glaciärerna kommer  
  
 att påverkas. Den Geologiska avdelningen vid KU respektive  
  
 Aarhus universitet har internationellt erkänd expertis när det gäller  
  
 paleoklimatologisk data, och klimatgruppen vid KU är världskända  
  
 för sina iskärneborrningar.  
  
 CONWOY är namnet på ett interdisciplinärt forskningsprogram  
  
 vilket ska utreda hur de marina miljöerna kommer att  
  
 påverkas av klimatförändringarna. CLIMAITE är namnet på ett 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 19  
  
 danskt forskningscenter vilket ska belysa hur de biologiska  
  
 processerna och ekosystemen påverkas, ifall klimatet förändras.  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Den danska strukturen för krisberedskap  
  
 Den danska strukturen för krisberedskap består av sektorerna  
  
 räddningsberedskap (motsvarar vår räddningstjänst) och den civila  
  
 sektorns beredskap (motsvarar vårt krishanteringssystem). Båda  
  
 sektorerna ingår i totalförsvaret. Den 1 juli 2003 byttes det ditintills  
  
 gällande begreppet det civila beredskab mot beteckningen  
  
 den civila sektors beredskab och BRS fick då, förutom den roll  
  
 att koordinera den nationella räddningsberedskapen som man  
  
 redan innehade, också uppgiften att koordinera planläggningen av  
  
 den civila sektorns beredskap (lov nr. 293). Begreppsförändringen,  
  
 liksom överflyttandet av ansvaret till BRS och överflyttandet av  
  
 BRS från Inriges- og sundhedtsministeriet till Forsvarsministeriet,  
  
 markerar en förändring i den danska krishanteringsstrukturen.  
  
 I Danmark ligger ansvaret för samhällets beredskap hos respektive  
  
 myndighet (sektorsansvar). Samordningen av planeringen för  
  
 att hantera såväl militära som civila hot ligger under Försvarsdepartementet.  
  
 Målet är att skapa en sammanhängande beredskap  
  
 som kan förebygga, begränsa och hantera alla slags olyckor och  
  
 katastrofer, inklusive krigs- eller terrorhandlingar i Danmark.  
  
 Försvarsdepartementet ska koordinera utnyttjandet av samhällets  
  
 beredskapsresurser och stärka samspelet mellan de civila resurserna  
  
 (inklusive polisen som ligger under Justitiedepartementet) och de  
  
 militära resurserna. Försvarsdepartementet har emellertid inte rätt  
  
 att ta del av andra departements planläggning och kan inte påverka  
  
 deras krisberedskapsarbete. Försvarsdepartementet har inte heller  
  
 några operativa uppgifter vid en kris.  
  
 Samverkansområden – Faglige koordinationsfora  
  
 Med syfte att tillförsäkra konkret samordning av beredskapsplaneringen  
  
  både i nationella och internationella frågor – har sex  
  
 s.k. faglige koordinationsfora bestående av sektorer med stora 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 20  
  
 ömsesidiga beroenden inrättats. Dessa fora motsvarar på många  
  
 sätt de svenska samverkansområdena och arbetar inom följande  
  
 beredskaps- och ämnesområden:  
  
  Energi, it og tele,  
  
  Transportområdet,  
  
  Økonomisk sikkerhed,  
  
  Indsatsberedskaber,  
  
  CBRN - spredning af og påvirkning fra farlige (skadevoldende)  
  
 stoffer (agens) samt  
  
  Koordination af beredskabsplanlægning og krisekommunikation.  
  
 De faglige koordinationsfora, vars fokus främst är planering och  
  
 inte operativt ansvar, har uppgiften att skapa ett ramverk för ett  
  
 löpande informations-, kunskaps- och erfarenhetsutbyte på säkerhets  
  
 och beredskapsområdet, i relation till såväl nationella som  
  
 internationella aktiviteter. Utgångspunkten för deltagandet i koordinationsforaena  
  
 är, att myndigheterna deltar med sin sektorsspecifika  
  
 kunskap och bibehåller samma ansvars- och beslutsförhållanden  
  
 som myndigheten på alla andra områden.  
  
 Roberson för krisledning och krishantering  
  
 På senare tid har ett antal nya krisestyringsfora, krisledningsorgan,  
  
 tillskapats i Danmark. I regi av statsministeriet finns Regeringens  
  
 sikkerhedsudvalg med ett antal fasta medlemmar och möjlighet att  
  
 ta in fler medlemmar efter behov. Den 20 juli 2005 träffades  
  
 udvalget för första gången med anledning av de hot som framfördes  
  
 mot Danmark efter händelserna i London den 7 juli. Under  
  
 sikkerhedsudvalget finns ett Æmbetsmannaudvalg som består av  
  
 opolitiska departementschefer med uppgift att bereda underlag till  
  
 sikkerhedsudvalget. Under detta finns den sedan tidigare bildade  
  
 Kriseberdskabsgruppen där avdelningschefer ingår. Hittills har  
  
 dessa fora fungerat lite omvänt eftersom den politiska nivån ofta  
  
 träffats först och fattat vissa beslut fast att ämbetsmannagruppen  
  
 egentligen är tänkt att rådge den politiska nivån och förse den med  
  
 underlag.  
  
 På lokal nivå ansvarar kommunen för att alla uppgifter som  
  
 kommunen har i fred också kan utföras under kris eller krig.  
  
 Amterna, (ungefär motsvarande landstingen) har till uppgift att 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 21  
  
 planera för att skadade kan behandlas även vid kris eller krig.  
  
 Polisen koordinerar ledningen vid alla blåljusinsatser, vid vardagsolyckor  
  
 liksom vid stora olyckor och terroristattacker. På lokal  
  
 nivå sköts detta av områdets polischef. Vid större olyckor och  
  
 katastrofer där det behövs tvärsektoriell koordination som inte den  
  
 lokala nivån mäktar med på egen hand finns på regional nivå en  
  
 koordineringsstab som leds av chefen för polisregionen. De  
  
 regionala staberna är operativa och representanter från andra  
  
 myndigheter ingår. På nationell nivå är en nationell operativ stab  
  
 under Rigspolitiet under uppbyggnad med uppgiften att bl.a.  
  
 koordinera insatser vid mycket stora händelser. Ramarna för denna  
  
 stabs verksamhet och befogenheter är ännu inte helt klarlagda.  
  
 Krisberedskapsgruppen, som ligger direkt under Statsministeriet  
  
 och samlar de centrala ministerierna i ett forum för krishantering,  
  
 råder den högsta beslutande nivån. Krisberedskapsgruppen arbetar i  
  
 en krissituation efter den nationella beredskapsplanen som innehåller  
  
 riktlinjer för hur den nationella nivån ska agera i en kris.  
  
 Särskilt betydelsefulla myndigheters roller  
  
 I den danska strukturen för krisberedskap ingår sektorerna  
  
 räddningsberedskap (motsvarar vår räddningstjänst) och den civila  
  
 sektorns beredskap (motsvarar vårt krishanteringssystem). Beredskapsstyrelsen  
  
 (BRS) (motsvarar i princip KBM och SRV) har  
  
 rollen att koordinera den nationella räddningsberedskapen och att  
  
 koordinera planläggningen av den civila sektorns beredskap. Formellt  
  
 sett ingår polisen och räddningstjänsten i den civila sektorns  
  
 beredskap men denna påtar sig ingen överordnad roll i förhållande  
  
 till dessa sektorer.  
  
 Räddningsberedskapens mål är att förhindra, reducera och  
  
 åtgärda skador på liv, egendom och miljö till följd av katastrofer,  
  
 krig eller fara för krig. De preventiva åtgärderna innefattar varning  
  
 till allmänheten och planering för evakuering och räddningsberedskapen  
  
 ansvarar även för kärnenergiberedskap. Vid en insats i  
  
 samband med en stor olycka, vilket inkluderar insatsen vid en  
  
 terrorhändelse, ansvarar den kommunala räddningsberedskapen för  
  
 den inledande hanteringen (s.k. nivå 1). Om en insats så kräver kan  
  
 den lokala räddningstjänsten få stöd från räddningstjänsterna i  
  
 omgivande kommuner eller från Beredskabskorpset, den statliga  
  
 räddningskåren som drivs av BRS. Statliga räddningskåren består av 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 22  
  
 värnpliktiga och dess uppgift i fred är att stötta kommunal  
  
 räddningstjänst. I hela Danmark kan stöd ges från 9 kommunala  
  
 stödpunkter och 5 statliga stödpunkter (regionala centra  
  
 placerade i Estes, Herning, Haderslev, Næstved, och Allinge på  
  
 Bornholm) (s.k. nivå 2). Den statliga regionala räddningskåren ska  
  
 vidare ge stöd dels vid långvariga miljö- och räddningsinsatser, och  
  
 dels vid insatser som kräver specialutrustning och specialutbildad  
  
 insatspersonal (s.k. nivå 3). Statliga räddningskåren utbildar ca  
  
 1400 värnpliktiga per år som sedan ingår i kåren.  
  
 Vid terrorattentat eller andra stora kriser är Beredskabsstyrelsen  
  
 bemannad dygnet runt och står i kontakt med polisen och försvaret  
  
 (samt andra myndigheter efter behov) Den statliga räddningskåren  
  
 är som vanligt beredd att rycka ut med några minuters varsel och  
  
 vid de fem statliga regionala beredskapscentrana inrättas dygnetruntbemannade  
  
 utryckningsvakter från vilka insatspersonal kan  
  
 rycka ut i samband med terrorhandlingar. Utryckningsvakten vid  
  
 varje center består av två insatsledare och tolv värnpliktiga förutom  
  
 på Själland där vakten består av 3 insatsledare och 15 värnpliktiga.  
  
 Utöver utryckningsvakten kan beredskapscentrana med kort varsel  
  
 från hela landet ställa upp till 450 värnpliktiga, 200 befäl samt 125  
  
 frivilliga till förfogande. Dessutom har Beredskabsstyrelsen tillgång  
  
 till två frivilliga insatsenheter i Barker och Herning med 325  
  
 respektive 95 frivilliga, som kan stödja vid insatser med kort varsel.  
  
 Från och med 2005 ger myndigheten ut en Nationell Sårbarhetsrapport,  
  
 vilken har som mål att främja en beredskapskultur inom  
  
 både den offentliga och privata sfären. I rapporten redovisar man  
  
 de mest väsentliga inträffade incidenterna under föregående år samt  
  
 vilka åtgärder som har vidtagits. Dessutom väljer man varje åt ut ett  
  
 antal temaområden som man fokuserar extra mycket på. År 2005  
  
 var temana: varseblivning och alarmering, kommunikationsberedskap  
  
 och risk- och sårbarhetsanalyser.  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 I Danmark uppgick vindhastigheterna till 160 kilometer per timme  
  
 (44 m/s) under stormen Barnett år 1999 och stormen orsakade  
  
 nästan 2 miljarder euro i försäkringsersättningar. En så stor skada  
  
 ansågs allmänt inte ens vara möjligt i Danmark. I en uppdaterad  
  
 värdering är antagandet att extrema väderhändelsers maximala 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 23  
  
 skada under en 100-års period i Danmark i storleksordningen cirka  
  
 2,5 miljarder euro och den maximala skadan under en 10-års period  
  
 är 500 miljoner euro. Osäkerheten i värderingarna är dock betydande.  
  
 Klimatförändringarna förmodas öka försäkringskostnaderna då  
  
 man förväntar sig ett ökande antal kraftiga stormar och större risk  
  
 för stormfloder i framtiden. Man förordar en begränsning av  
  
 strandnära bebyggelse. Stormklimatet är mycket svårt att förutspå,  
  
 varför ett riskspridningsystem där man använder sig av återförsäkringar,  
  
 inte är lika effektivt som under ett mer konstant klimat.  
  
 Man anser därför att försäkringsbranschen bör utveckla nya och  
  
 bättre metoder för att utvärdera risk i ett förändrat klimat.  
  
 Danmark har i huvudsak ett marknadsbaserat försäkringssystem  
  
 för extrema väderhändelser men staten har inrättat ett s.k.  
  
 Stormrådet, vars medlemmar utses av staten. Stormrådet består i  
  
 dagsläget av representanter från amter (län), kommuner, ministerier,  
  
 försäkringsbolag samt Kustdirektoratet.  
  
 Stormrådet  
  
 Den 1 september 2000 inrättades Stormrådet efter antagandet av  
  
 Lagen om stormflod och stormfald (Lov nr. 349 af 17 maj 2000).  
  
 Stormrådet ersatte det tidigare Stormflodsrådet vilket uteslutande  
  
 handlade stormflodsskador. Stormrådet administrerar lagen och  
  
 avgör huruvida stormflod (översvämning) eller stormfald (stormfall  
  
 skador på skog) har inträffat på ett visst område vid en viss  
  
 tidpunkt eller ej.  
  
 Alla försäkringstagare, privata hushåll såväl som kommersiell  
  
 verksamhet och industri, vilka har tecknat brandförsäkring är  
  
 också, via Stormrådet, försäkrade mot översvämning. Privata  
  
 skogsägare, vilka tecknat en s.k. basförsäkring, är, via Stormrådet,  
  
 försäkrade mot stormfall.  
  
 Stormrådet kan under vissa särskilda omständigheter erbjuda  
  
 skogsägare bidrag för återplantering av skog drabbad av stormfald.  
  
 Bidraget uppgår till av Stormrådet fastställd tariff.  
  
 Stormskadefonden finansieras genom en årlig avgift på 20 DKK,  
  
 vilken pålägges samtliga brandförsäkringar (undantaget olycksfallsförsäkringar  
  
 för motorfordon) och inkasseras av försäkringsbolagen,  
  
 staten är garant. Vid utbetalning av ersättning avdrages en  
  
 självrisk på minst 5 000 DKK, dock oftast 10 000 DKK. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 24  
  
 Försäkringsbolagen använder sig av taxeringsmän för konsultationer  
  
 av stormflodsskador medan Skogs- och Naturstyrelsen  
  
 beräknar skador på skog.  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 När man byggde bostadsområdet Örestad tog man med en förväntad  
  
 50 cm havsnivåhöjning när man uppförde metrostationerna.  
  
 Etablerandet av Beredskapsstyrelsen, Stormrådet och inrättandet  
  
 av dess uppdrag att publicera en nationell sårbarhetsrapport,  
  
 vilken har som mål att främja en beredskapskultur inom både den  
  
 offentliga och privata sfären, bör anses som vidtagna åtgärder.  
  
 Liksom i övriga länder finns det en rad åtgärder som ligger i startgroparna,  
  
 men inte mycket har implementerats till dags dato.  
  
 2 Finland  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 Jord- och skogsbruksministeriet (i samarbete med övriga ministerier  
  
 och bl.a. forskningsprojektet FINADAPT) var det samordnande  
  
 ministeriet vid upprättandet av Finlands anpassningsstrategi.  
  
 Riksdagen använde termen anpassningsprogram, men då det inte  
  
 ingår i arbetet att presentera en exakt tidsplan för föreslagna  
  
 åtgärder och då man inte heller ger förslag för hur föreslagna  
  
 åtgärder ska finansieras, så har arbetsgruppen valt att använda  
  
 termen strategi.  
  
 Med anpassning till klimatförändringarna avses naturens och  
  
 människans anpassning till förväntade och redan inträffade klimatförändringar  
  
 antingen genom att dra nytta av fördelarna eller  
  
 genom att minimera de negativa effekterna.  
  
 Eftersom den påbörjade klimatförändringen sker med fördröjning  
  
 kommer effekterna av dagens beslut och åtgärder att ge  
  
 effekter långt in i framtiden. Strategin försöker ge en uppfattning  
  
 om kommande utmaningar ända till år 2080 med hjälp av långsiktiga  
  
 klimatscenarier, scenarier som beskriver den ekonomiska  
  
 utvecklingen samt med en översikt av natursystemen. Klimatförändringen,  
  
 fastslås det i strategin, är inte endast en miljöfråga 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 25  
  
 utan är även av stor betydelse för den finska ekonomiska, sociala  
  
 och kulturella utveckling samt har viktiga säkerhetsaspekter.  
  
 Målen för den nationella strategin för anpassning till klimatförändringarna  
  
 är att förstärka och öka anpassningsförmågan till  
  
 klimatförändringar i Finland. Detta eftersträvas genom att:  
  
  att beskriva klimatförändringen och dess effekter samt uppskatta  
  
 verksamhetsområdenas känslighet  
  
  att uppskatta den nuvarande anpassningsförmågan, sårbarheten  
  
 samt de möjligheter som klimatförändringarna innehåller  
  
  att föreslå åtgärder som bör vidtas omedelbart (till exempel  
  
 forskning och utvecklingsverksamhet) samt åtgärdsriktlinjer för  
  
 den kommande verksamheten  
  
 De omedelbart genomförbara åtgärderna  forskning, kommunikation,  
  
 uppdatering av beredskaps- och riskbedömningssystem,  
  
 förberedelser för extrema väderförhållanden samt införlivandet av  
  
 anpassningsfrågor i branschmässiga planeringsprocesser och det  
  
 internationella samarbetet – är så kallade win-win åtgärder, de har  
  
 positiva effekter både med hänsyn till branschutvecklingen och för  
  
 hållbar utveckling.  
  
 Genomförandet av den nationella strategin för anpassning till  
  
 klimatförändringarna omsätts i praktiken av de olika ministerierna i  
  
 samarbete med olika aktörer. Strategierna kommer att verkställas i  
  
 första hand genom branschåtgärder, till exempel olika strategier  
  
 och program. De nuvarande strategierna täcker i allmänhet en relativt  
  
 kort period, 50 år. En viktig del av det framtida anpassningsarbetet  
  
 kommer att vara regelbunden uppföljning av genomförda  
  
 program och strategier  
  
 Offentlig förvaltning  
  
 Den offentliga förvaltningen har centrala styrfunktioner inom  
  
 klimatförändringsberedskapen. Olika förvaltningsområden har  
  
 påbörjat verkställandet av anpassningsstrategin. Även flere aktörer  
  
 och intressentgrupper håller på att inleda en granskning av  
  
 anpassningsberedskapen. Bl.a. inom studiedagar eller motsvarande  
  
 tillfällen har representanter för näringslivet, kommunförbundet,  
  
 räddningsväsendet och sjöstridskrafterna bekantat sig med frågor  
  
 om anpassning till klimatförändringen. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 26  
  
  Kommunikationsministeriet  
  
 Kommunikationsministeriet har granskat klimatförändringens  
  
 utmaningar inom vägförvaltningen genom fallstudier. Resultaten  
  
 från studierna granskas vidare inom vägdistrikten. Den  
  
 största utmaningen inom jord- och skogsbruksministeriet är att  
  
 definiera anpassningens roll i det nationella skogsprogrammet.  
  
 Långtida förändringar beaktas inom planeringen av kontrollen  
  
 av översvämningsrisker. Klimateffekterna kommer att beaktas  
  
 vid kartering av översvämningsriskerna.  
  
  Jord- och skogsbruksministeriet  
  
 Jord- och skogsbruksministeriet koordinerar beredningen av  
  
 anpassningsstrategin och ansvarar för anpassningsforskningsprogrammet.  
  
 Femton projekt har satts igång inom det femåriga  
  
 forskningsprogrammet för anpassning till klimatförändringen  
  
 (ISTO). Projekten inom anpassningsprogrammet berör skogsbruket,  
  
 jordbruket, extrema väderförhållanden, översvämningar  
  
 och torka, klimatet och biodiversiteten. Anpassningsforskningsprogrammet  
  
 började sin verksamhet i augusti 2006.  
  
 Skogsforskningsinstitutet METLA har startat forskningsprogrammet  
  
 MIL 20072011 som berör skogsekosystemens  
  
 funktion och skogsbruket i ett föränderligt klimat. Forskningscentralen  
  
 för jordbruk och livsmedelsekonomi MTT  
  
 forskar i klimatförändringens möjligheter och risker för  
  
 växtodlingen.  
  
  Miljöministeriet  
  
 Miljöministeriet tillsatte år 2006 ett nätverk inom miljöförvaltningen  
  
 för att behandla anpassningen till klimatförändringen.  
  
 Nätverkets målsättning är att underlätta arbetet med  
  
 anpassningen till klimatförändringen inom miljöförvaltningen  
  
 och samarbetet i anslutning till detta med olika kontaktgrupper  
  
 och avnämare. Miljöministeriet bidrar med 550 000  2006-2009  
  
 till forskningen om anpassning genom att finansiera 8  
  
 forskningsprogram inom miljöklusterforskningsprogrrammet.  
  
 Vid Finlands miljöcentral SYKE forskar man i klimatförändringens  
  
 effekter och anpassningsåtgärder vid flere enheter och  
  
 projekt.Speciellt FINADAPT projektet kan nämnas och  
  
 FINESSI webbsidorna www.finessi.info/finessi. Även annan  
  
 forskning inom SYKE, speciellt den som berör biodiveriset,  
  
 hydrologi och vattenresurser ger resultat som har betydelse för  
  
 anpassningsfrågor. Dessutom ger det nationella miljöövervakningsprogrammet  
  
 kunskap om miljöeffekter. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 27  
  
  Handels- och industriministeriet  
  
 Inom handels- och industriministeriets område är åtgärderna  
  
 inom industrin och energisektorn centrala för anpassningsstrategin.  
  
 Ministeriet strävar till att samarbeta med olika organisationer,  
  
 t.ex. Finsk energiindustri rf och Finlands Näringsliv  
  
 EK. Utvecklingscentralen för teknologi och innovationer  
  
 (TEKES) är den främsta kanalen för finansiering av forsknings  
  
 som berör anpassningsåtgärder inom handels- och industriministeriets  
  
 område. CLIMBUS-programmet Business från  
  
 klimatförändringen 20042008 utreder frågor om ny teknologi  
  
 och service i anslutning till klimatförändringen.  
  
  Utrikesministeriet  
  
 Vid utrikesministeriet strävar man efter att beakta klimatfrågorna  
  
 i allt utvecklingspolitiskt arbete. Finland samarbetar  
  
 med FN:s klimatorganisation WMO för att utveckla meteorologitjänsterna  
  
 i södra och östra Afrika. En viktig kanal för att  
  
 stöda klimatavtalet i utvecklingsländerna är Globala miljöfonden  
  
 GEF. Finlands bidrag till GEF 2006 var 31,12 milj. .  
  
  Undervisningsministeriet  
  
 Finlands Akademi (Undervisningsministeriet) finansierar flera  
  
 projekt som berör klimatförändringen. Programmen Hållbar  
  
 energi SusEn, Miljö och rätt, samt Östersjöprogrammet  
  
 BONUS kommer att ge resultat som svarar på anpassningsfrågor.  
  
 Finlands Akademi deltar i det internationella samarbetet  
  
 inom ERANET CIRCLE som syftar till gemensam finansiering  
  
 av forskning om klimatförändring och anpassning.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 Enligt alla klimatmodelltester så kommer lufttemperaturen i  
  
 Finland att stiga, osäkerheten om exakt hur många grader är dock  
  
 stor. De s.k. FINSKEN-scenarierna, (klimatmodeller baserade på  
  
 utsläppsscenarierna A1F1, A2, B2 och B1) uppskattar att den årliga  
  
 medel lufttemperaturen i Finland fram till perioden 20402069 kan  
  
 öka med 2,74,5 grader Hudson. Detta sin tur skulle innebära att  
  
 vegetationsperioden skulle öka med ca 20 dagar, och att antalet  
  
 frostdagar (dagar med temperaturer under noll grader Hudson)  
  
 skulle minska med 4080 dagar. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 28  
  
 Klimatuppvärmningen påverkar även insjöarnas temperaturer.  
  
 Effekterna märks under perioden med öppet vatten i vattendragens  
  
 ytvatten lager, vattnets skiktning och i bottenvattenlagret. Ytvattnets  
  
 medeltemperatur och särskilt de högsta temperaturerna  
  
 förväntas stiga, i vissa fall med uppemot 5 grader Hudson.  
  
 Idag är alla Finlands hamnar isbelagda under normala vintrar,  
  
 åtminstone tidvis. Isvintern varar i genomsnitt 183 dygn i Kemi  
  
 och 120 dygn i Kotka. Under mycket stränga vintrar kan hela  
  
 Östersjön ha isbeläggning. Enligt observationer korrelerar isbeläggningens  
  
 maximala utsträckning starkt med lufttemperaturen och  
  
 luftströmmar i atmosfären. I enlighet med ovanstående presumtiva  
  
 förändringar minskar isens största utbredning under vintern med  
  
 5480 % jämfört med den nuvarande utbredningen. Tidpunkten  
  
 för isläggningen i Bottenviken förskjuts med en knapp månad och  
  
 längre söderut längs kusten i Finland med cirka en månad.  
  
 Tidpunkten för issmältningen blir nästan en månad tidigare i  
  
 sydväst och flera veckor tidigare i Bottenviken. Enligt simuleringarna  
  
 kommer även isen tjocklek i Bottenviken att minska med  
  
 ca 50 %. Isvintrarna varierar från år till år även i framtiden, men  
  
 stränga vintrar enligt dagens sätt att se förekommer alltmer sällan.  
  
 Nederbördsmängden förväntas växa i och med klimatförändringarna.  
  
 Nederbörden förväntas öka mest under vintern, medan  
  
 vissa modelleringar faktiskt förutspår en nederbördsminskning  
  
 under sommaren. Enligt data som PRUDENCE-projektet förväntas  
  
 dygnsnederbördsmängderna att öka med 1020 %. Uppskattningarna  
  
 av förändringarna i nederbörden innehåller stor osäkerhet  
  
 då nederbördsmängdernas naturliga variation är stor.  
  
 Vintersäsongens uppvärmning leder till ett minskat snötäcke på  
  
 det norra halvklotet. Enligt PRUDENCE-projektet kommer det  
  
 årliga antalet dagar med snötäcke att minska med 2040 % under  
  
 seklets senare del. Trots den ökade vinternederbörden minskar  
  
 perioden med snötäcke med en dryg månad i norra Finland på  
  
 grund av temperaturhöjningen. I södra Finland blir förändringarna  
  
 än mer markanta och perioden med snötäcke förväntas minska med  
  
 c a två månader. Enligt klimatmodelleringarna RCA och Hartman  
  
 kommer tjälens årliga maxdjup på snöfria ytor att minska med  
  
 3050 % i södra och mellersta Finland, och med 5070 % i norra  
  
 Finland. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 29  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 Enligt uppskattningarna kan klimatförändringarna innebära att  
  
 vegetationsperioden förlängs med 35 veckor och att vårsådden  
  
 tidigareläggs med minst 10 dygn till år 2050. Samtidigt innebär en  
  
 klimatförändring, med en temperatur höjning och ökad fuktighet,  
  
 att risken för erosion och urlakning av näringsämnen växer. De täta  
  
 lerjordar, som är särskilt vanliga i södra Finland, riskerar att få en  
  
 ökad spridning, och sin tur bli mer svårodlade då perioden med  
  
 tjäle blir kortare.  
  
 Skadeinsekter kommer förmodligen att gynnas av det varmare  
  
 klimatet och den längre vegetationsperioden. Det varmare klimatet  
  
 kommer att innebära att skadeinsekter ges möjlighet att producera  
  
 flera generationer per exponeringsfas hos värdväxten. Risken för  
  
 växtsjukdomsepidemier kommer också att öka då även om  
  
 klimatförändringarna inte påverkar spridningen av virussjukdomar  
  
 direkt, så förbättras levnadsförhållandena för de vektorer som  
  
 sprider sjukdomarna, exempelvis löss. Exempel på nya möjliga  
  
 skadegörare i norra Finland är koloradoskalbagen och morotsbladsloppan.  
  
 Jämfört med näringsgrenar som grundar sig på andra naturtillgångar  
  
 bedöms jordbruket ha goda möjligheter att reagera  
  
 snabbt på klimatförändringen, tack vare att odlingscykeln är så  
  
 kort. Dessutom har odlingsväxterna en allmänt god anpassningsförmåga.  
  
 De åkerväxter som används i framtiden kommer antagligen  
  
 inte vara samma arter som odlas idag. Exempelvis kan på vissa  
  
 ställen vårrybs ersättas med vårraps som ger rikligare skörd. I syfte  
  
 att försöka kontrollera jordbrukets belastning på vattendragen  
  
 under de nya förhållandena skall vattenskyddsmetoderna utvärderas  
  
 med avseende på den ökade mängden näring som rinner ut i  
  
 vattnet. Planerade föregripande åtgärder på kort sikt, 05 år, är att  
  
 utveckla system för uppföljning av växtsjukdomar och skadegörare.  
  
 Växtskyddsbehov ska integreras i växtförädlingsprogram. På  
  
 medellång sikt, 525 år, ska system utvecklas för uppföljning av  
  
 djursjukdomar. I stödpolitiken ska produktionsmetoder beaktas  
  
 som kan anpassas till klimatförändringen samt produktionens  
  
 struktur och geografiska läge. Forskning ska fokusera på att  
  
 utveckla nya tekniker och odlingsmetoder. Skadorna av eventuell  
  
 ökad användning av bekämpningsmedel ska minimeras. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 30  
  
 2.2 Skogsbruk  
  
 Klimatförändringarna förväntas öka trädens tillväxttakt, i den  
  
 boreala skogszonen (norra barrskogsregionen) med 2530 % och i  
  
 södra Finland med 1015 %, och skogsgränsen förväntas flytta  
  
 norrut. Detta utgör sammantaget en viktig gynnsam effekt av  
  
 klimatförändringarna. Man kan även förvänta sig en ökning av  
  
 andelen lövträd. Växternas tillgång till vatten kan minska om  
  
 nederbörden endast ökar enligt klimatprognosernas minimimängder.  
  
 En ökad nederbörd kan i viss mån kompensera den ökade  
  
 avdunstning som en förmodad uppvärmning väntas medföra, men  
  
 inom de regioner där snötäcket minskar kommer inte vattenmagasinen  
  
 att återfyllas på samma sätt som tidigare. Man tror dock  
  
 inte att torkan kommer att begränsa skogens tillväxt. Risken för  
  
 skogsbränder kan öka till följd av att somrarna blir längre, klimatet  
  
 varmare och avdunstningen ökar. När klimatet blir varmare kan  
  
 detta öka de skador som höststormar orsakar trädbestånden. När  
  
 klimatet blir varmare förlängs den tjälfria perioden vilket ökar  
  
 risken stormskador, då tjälen ökar trädens förankring vilket  
  
 minskar risken för vindfällning. Stigande temperaturer kan öka  
  
 risken för lokala vindfällningar vid kraftiga vindar i samband med  
  
 åskväder.  
  
 Vid ett varmare klimat förutspås skadeinsektbestånden att öka  
  
 under detta sekel, men det är svårt att uppskatta i vilken utsträckning  
  
 då det bland annat är svårt att förutsäga insekternas naturliga  
  
 fienders förmåga att kontrollera en ökad insektspopulation.  
  
 Temperaturhöjningen och de förlängda somrarna kommer att  
  
 gynna insekterna (flera generationer avkommor kommer att kunna  
  
 produceras per år), särskilt den röda samt den vanliga tallstekeln.  
  
 Övriga potentiella skadegörare med ökad utbredning är tallbarkstinkfly;  
  
 märgborre; tallmätare; allmän frostfjäril; almsplintborre;  
  
 granspinnarstekel; lövskogsnunna och tallfly.  
  
 De förändringar som klimatförändringarna medför innebär att  
  
 förekomsten av gräs ökar och ris-, moss- och lavvegetationen går  
  
 tillbaka. Vegetationen blir mångsidigare när andelen sydliga arter  
  
 ökar, växtarterna i norr kan däremot minska och delvis försvinna.  
  
 Planerade föregripande potentiella åtgärder på kort sikt, 05 år,  
  
 är att inkludera aspekter i anknytning till klimatförändringarna i  
  
 det nationella skogsprogrammet och att skydda skogsträdens  
  
 genreserver. Vidare ska skogsvården utvecklas så att den anpassas  
  
 till och dämpar klimatförändringen. Underhåll av skogsvägar, 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 31  
  
 förädling av träd och utveckling av metoder att förutspå förödelser,  
  
 exempelvis p.g.a. stormar, ska göras. På lite längre sikt, 525 år, ska  
  
 skogsvårdsrekommendationerna justeras så att de svarar mot  
  
 klimatförändringarna. Metoder för snabbt återställande efter  
  
 stormskador ska utvecklas och ursprung för nytt skogsodlingsmaterial  
  
 ska väljas. På lång sikt, 2550 år, ska man bedöma behovet  
  
 av att ändra skogslagstiftningen i de föränderliga klimatförhållandena,  
  
 bekämpa skadegörare och sjukdomar samt utarbeta nya  
  
 skogsplaner utifrån nya vårdrekommendationer.  
  
 2.3 Fiskeri  
  
 Klimatförändringarna förväntas påverka sammansättningen av  
  
 fiskbeståndet i Finland, både vad gäller sötvatten och saltvatten.  
  
 Kallvattenarterna väntas minska, särskilt i södra Finlands förhållandevis  
  
 små och grunda vatten, medan fiskarter och kräftdjur  
  
 som trivs i varmare vatten kommer att gynnas och breda ut sig  
  
 norrut. Laxens yngelproduktion förväntas minska och även laxens  
  
 betydelse som fångstobjekt, även om detta till stor del är avhängigt  
  
 utsättningars omfattning. Fiskodlingar kommer att bli besvärligare  
  
 att sköta till följd av en ökad förekomst av parasiter och sjukdomar,  
  
 samtidigt som kvaliteten väntas försämras. Rent allmänt förväntas  
  
 dock fiskarnas tillväxt att öka, då fiskarnas ungdomsstadier gynnas  
  
 av vattnens uppvärmning, vilket i sin tur förväntas öka fångsterna.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är på kort sikt att effektivisera  
  
 uppföljningen samt att utveckla samarbetet med berörda parter.  
  
 Man ska även undersöka hur olika arter och åldersgrupper klarar av  
  
 att anpassa sig till ett förändrat klimat och utreda beroendeförhållandet  
  
 mellan arterna och ekosystemen. Vidare ska man  
  
 planera var nya fiskodlingar skall placeras med hänsyn till förmodade  
  
 förändringar, reglera vattendragen och kraftverkens ledningar,  
  
 öka antalet skyddszoner i små vattendrag, och uppmana fiskodlingar  
  
 till att investera i luftnings- och syresättningsutrustning. På  
  
 längre sikt kommer man att försöka göra mer genomgripande  
  
 förändringar i fiskets struktur. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 32  
  
 2.4 Rennäringen  
  
 Det är svårt att uppskatta huruvida klimatförändringarna sammantaget  
  
 kommer ha huvudsakligen negativa eller positiva konsekvenser  
  
 för rennäringen. Till olägenheterna kan räknas att snöförhållandena  
  
 antagligen blir besvärligare; betena försämras; renarnas  
  
 konkurrens om födan ökar; tillgången och kvaliteten på renarnas  
  
 föda försämras; förvinterns vädervariationer och mer regn under  
  
 vintern ökar risken för mögelbildning i växttäcket; mer parasiter/insekter  
  
 samt en ökad risk för skogsbränder. Till fördelarna  
  
 räknas att vårens förmodade tidigare ankomst underlättar anskaffningen  
  
 av föda; förbättrar renarnas kondition och produktivitet;  
  
 tagellav- och lavbetenas kondition förbättras samt att vegetationsperioden  
  
 kommer att förlängas, vilket innebär bättre slakt och  
  
 övervintringskondition.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är på kort sikt att sammankoppla  
  
 renskötseln och skogsbrukets intressen; förbättra luftövervakningen  
  
 för att minska risken för storbränder; förbättra planeringen  
  
 av markanvändning; informera om de mest kritiska betesområdena;  
  
 forska i förändringar som skett på betesmarkerna; skilja vinter- och  
  
 betesområdena åt med hjälp av stängsel samt utveckla system för  
  
 rotation av betesmarker. På längre sikt planerar man att forska i  
  
 renarnas anpassningsförmåga till klimatförändringar; forska i  
  
 miljöförändringarnas ekofysiologiska effekter på växter och  
  
 jordmånen, särskilt på granlav, renlav och mossor i de nordliga  
  
 områdena av Finland samt att fastställa största antal tillåtna renar.  
  
 2.5 Vilthushållning  
  
 Till olägenheterna räknas att minskningen av snömängderna i  
  
 mellersta och södra Finland förväntas underlätta jakten på rovdjur,  
  
 vilket kan få konsekvenser för dessa stammar; bestånden av  
  
 smårovdjur växer vilket ökar rovdjurstrycket samt förekomsten av  
  
 parasiter och sjukdomsalstrare; den minskade snömängden och den  
  
 förmodade försämrade kvalitén på skaren försämrar skogshönsfåglarnas  
  
 övervintringsmöjligheter; den förkortade vintern  
  
 kommer att innebära att vilt med vinterdräkt kommer att utsättas  
  
 för ett extra rovdjurstryck; ett tunnare is- och snötäcke kommer  
  
 att bli ett hot mot Östersjövikaren. Till fördelarna räknas att  
  
 bestånden av småvilt och små däggdjur stabiliseras och variatio 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 33  
  
 nerna i förekomsten jämnas ut; rovdjurstrycket på alternativ föda,  
  
 såsom fågelvilt, minskar; övervintrande sjöfåglar gynnas av de milda  
  
 vintrarna; flyttfåglar som anländer tidigare gynnas av att mark- och  
  
 vattenområdena tidigare blir snöfria; hjortdjuren gynnas av det  
  
 minskade snötäcket; den längre tillväxt- och fortplantningsperioden  
  
 gynnar ungarnas utveckling och överlevnad under vintern,  
  
 tack vare den bättre höstkonditionen.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är på kort sikt att sammanställa  
  
 en vårdplan för viltbeståndet; beakta skogshönsens livsmiljö i  
  
 anvisningarna för skogsbruket och skogsvården; fortsätta utvecklingen  
  
 av viltrikedomsindexet och andra metoder för värdering av  
  
 bestånden; informera om jakt- och fredningsbeslut; undersöka hur  
  
 viltarterna reagerar på och anpassar sig till klimatförändringarna;  
  
 förhindra skogs-, jordbruks- och trafikskador med lämpliga medel  
  
 (bl.a. stängsel, saltstenar och fördrivningsmedel); dämpa tillväxten  
  
 hos små rovdjur genom fångst; reglera jakten efter viltbestånden;  
  
 reglera viltbestånden med hjälp av lagstiftningen (jakt- och fredningsbeslut).  
  
 2.6 Vattenresurser  
  
 Till olägenheterna räknas att antalet exceptionella fenomen kommer  
  
 att öka; antalet vinteröversvämningar kommer att öka; risken  
  
 för stora översvämningar kommer att öka; vattenkvalitén kommer  
  
 att försämras som följd av det ökade antalet översvämningar; den  
  
 mer allmänt förekommande torkan kommer att skada jord- och  
  
 skogsbruk, vattenupptagningen, vattenkraftsproduktionen, vattentrafiken  
  
 och vattnens rekreationsbruk; torkan förmodas även  
  
 orsaka syrebrist i vattendrag samt försämrade levnadsförhållanden  
  
 för fiskbestånden. Till fördelarna räknas att ökningen av den totala  
  
 nederbördsmängden samt de minskade vårflödena kommer att  
  
 kunna öka mängden energi som kan produceras vid vattenkraftverk;  
  
 den ökade nederbörden förmodas föra med sig syrerikt  
  
 vatten till vattendragen.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är på kort sikt att planera  
  
 vattenförsörjningen; kartlägga riskzonerna; anskaffa tillfälliga  
  
 konstruktioner för bekämpning av översvämningar; beredskapsplanera  
  
 och planera markanvändningen; beakta översvämningar, till  
  
 följd av störtregn, i detaljplaneringen och stadsplaneringen; planera  
  
 ledning av dagvatten; utreda kvalitetskraven gällande vatten för 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 34  
  
 kreaturs- och mjölkgårdar; höja existerande översvämningsvallar;  
  
 bygga reservvatten- anläggningar; sammankoppla olika VA-anläggningars  
  
 nätverk; utvidga vattenlednings och avloppsnätverken;  
  
 stödja byggandet av bevattningssystem för jordbruket; ändra  
  
 regleringstillstånden; förbättra bevattningssystemen.  
  
 2.7 Naturens mångfald  
  
 Till förändringar med varken direkt positiv eller negativ påverkan  
  
 räknas att många arter i de sydliga skogarna kan vandra flera hundra  
  
 kilometer norrut; utbredningen av många arter i den nordliga  
  
 barrskogszonen förändras; skogsgränsen flyttas norrut; antalet  
  
 arter ökar i Finland. Till olägenheterna räknas att arter som är  
  
 karaktäristiska för södra Finland får vika undan för sydligare arter;  
  
 utrotningshotet för vissa arter som lever i kalla miljöer kan öka;  
  
 nuvarande arter i norra Finland blir lidande; skadeinsekter och  
  
 ogräs som kommer från söderifrån kan orsaka skador på jord- och  
  
 skogsbruk. Till fördelarna räknas att mängden rötträd i skogarna  
  
 ökar; levnadsförhållandena för vissa övervintrade fågelarter  
  
 förbättras och vissa växtätande däggdjur gynnas; flyttfåglar som  
  
 övervintrar i närområden immigrerar tidigare och fåglarnas häckningsmöjligheter  
  
 förbättras.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är på kort sikt att bättre styra  
  
 markanvändningen; bedöma hur väl nätverket av naturskyddsområden  
  
 uppfyller målen; vid behov ändra riktlinjerna för vården  
  
 och användningen av skyddsområden; driftsätta datorsystem för  
  
 naturskyddsområden; anordna rådgivning till skogsägare och  
  
 utbildning för skogsfackmän; effektivisera uppföljnings-, planerings-  
  
 och datasystemen för den biologiska mångfalden.  
  
 2.8 Industri  
  
 Undersökningen av hur industrin kommer att påverkas utgår från  
  
 det s.k. WM (With Measures) scenariot, vilket har följande ekonomiska  
  
 utgångspunker:  
  
  Enligt WM-scenariot är ekonomins tillväxttakt i genomsnitt  
  
 2 %.  
  
  Tillväxttakten är högre i början av undersökningsperioden för  
  
 att sedan avta mot slutet av perioden. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 35  
  
  Ekonomin blir allt mer tjänstedominerad.  
  
  Ekonomins struktur kommer att förändras då processindustrin  
  
 förväntas ha en sämre tillväxttakt än övrig industri.  
  
 Till förändringar med varken direkt positiv eller negativ påverkan  
  
 räknas att klimatförändringarna effekt på den globala ekonomin  
  
 kommer ha ett avgörande inflytande på hur den finska industrin  
  
 kommer att påverkas och utvecklas; trädslagens andelar och kvalitet  
  
 kommer att förändras. Till olägenheterna räknas att industrins  
  
 logistik kan försvåras till följd av besvärligare trafikförhållanden;  
  
 tillgången på träråvaror kan bli mer diversifierad periodvis. Till  
  
 fördelar räknas att tillgången på inhemska råvaror, virke och jordbruksprodukter  
  
 kan öka.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att inkludera anpassningen till  
  
 klimatförändringar i olika industrisektorers långtidsstudier;  
  
 genomföra branschvisa kartläggningar av anpassnings-, utvecklings-  
  
 och forskningsbehovet; kartlägga hur och vilka industrier  
  
 som är förlagda till översvämningskänsliga områden och efter  
  
 behov fastställa nödvändiga åtgärder; utreda branschvis de ekonomiska  
  
 konsekvenserna.  
  
 2.9 Energi  
  
 Undersökningen av hur energisektorn kommer att påverkas utgår  
  
 från det s.k. WM (With Measures) scenariot, vilket har följande  
  
 energi- ekonomiska utgångspunkter:  
  
  Undersökningen är utförd utan hänsyn till eventuella effekter av  
  
 utsläppshandel med växthusgaser.  
  
  I dagsläget verksamma åtgärder för att spara energi och minska  
  
 utsläpp fortsätter att verka med nästan samma intensitet. Det  
  
 utgås också från att dessa åtgärder är framgångsrika.  
  
  De viktigaste antagandena och utgångspunkterna för energitillförseln  
  
 är följande:  
  
  vattenkraftproduktionen ökar inte  
  
  det nya kärnkraftverket blir klart år 2009  
  
  elimporten ökar jämfört med idag  
  
  naturgasnätets utbredning når Åboregionen vid  
  
 decennieskiftet  
  
  konkurrenskraften hos trä förbättras så småningom 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 36  
  
  samproduktion av el och värme ökar så småningom i takt  
  
 med att industrins värmebehov och fjärrvärmebelastningen  
  
 ökar, samt när anläggningsbestånden förnyas.  
  
  vid samproduktion blir gasen ett naturligt bränsle i nya  
  
 anläggningar inom naturgasens distributionsområde  
  
  i nya kondenskraftverk, vilka ersätter nuvarande kapacitet,  
  
 kommer både gas och kol att användas som bränsle  
  
  i valen av uppvärmning kommer energikällornas andelar att  
  
 vara kvar på nuvarande nivå  
  
  bränslenas reella världsmarknadspris stiger i långsam takt,  
  
 priset på olja och gas stiger mest medan kol priset stiget  
  
 långsammare  
  
 Till förändringar med varken direkt positiv eller negativ påverkan  
  
 räknas att medeltemperaturen ökar och uppvärmningsbehovet  
  
 minskar. Till olägenheter räknas att vattenproduktionens prognostiserbarhet  
  
 kommer att försämras i någon mån; torvproduktion blir  
  
 besvärlig under nederbördsrika somrar och produktionen blir svår  
  
 att prognostisera; vägnätet skick kan försämras, vilket i sin tur kan  
  
 störa trä- och åkerbiomassornas energianvändning; förbrukning av  
  
 energi för kylning och luftkonditionering kommer att öka sommartid.  
  
 Till fördelar räknas att vattenkraftens produktionskapacitet  
  
 ökar; torvproduktionen kan öka till följd av torrare somrar och  
  
 längre produktionsperioder; trä- och åkerbiomassa produktionen  
  
 kan öka; förbrukningen av energi för uppvärmning minskar,  
  
 säsongsvariationerna på efterfrågesidan kan komma att utjämnas;  
  
 ett ökat kylbehov kan komma att utnyttjas vid produktion av  
  
 mottrycksel.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att inkludera anpassningen till  
  
 klimatförändringar i den långsiktiga planeringen och strategierna  
  
 för energisektorn; utreda mer ingående behovet av konkreta  
  
 anpassningsåtgärder samt kvaliteten, dimensionerna på dessa samt  
  
 tidpunkten för verkställandet av åtgärderna; förbereda reparationer  
  
 av vissa energisektorer.  
  
 2.10 Trafiken och telekommunikationen  
  
 Till förändringar med varken direkt positiv eller negativ påverkan  
  
 räknas att klimatförändringarna kan förändra attraktiviteten av att  
  
 använda vissa trafikformer; behovet av vägsaltning kommer både 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 37  
  
 öka och minska; isförhållandena och snömängden kan komma att  
  
 växla betydligt mellan olika år. Till olägenheter räknas att banvallarnas  
  
 och vägarnas rasrisk ökar; översvämningar och störtregn kan  
  
 skada väg- och järnvägsnätets konstruktione, underhållsproblem  
  
 kan förväntas speciellt för grusvägsnätet; brokonstruktioner och  
  
 vägtrummor är dimensionerade för nuvarande flöden, klarar inte av  
  
 en kraftigt ökad påfrestning; ökade vägunderlags- och reparationskostnader;  
  
 ökad blåst och den ökade frekvensen av stormar  
  
 kan komma att ge skador på luftledningsnätet och kan orsaka  
  
 avbrott i jordkablar. Till fördelarna räknas att den kortare perioden  
  
 med istäcke minskar sjöfartens och hamunderhållets kostnader; det  
  
 tunnare snötäcket och den kortare perioden med snö under vintern  
  
 ger kostnadsbesparingar vad gäller vinterunderhåll av väg- och  
  
 järnvägsnätet samt flygplatser.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är på kort sikt att säkerställa att  
  
 telekommunikationsnäten (trådnäten) fungerar; kartlägga översvämningskänsliga  
  
 områden; utveckla vädervarningssystem; intensifiera  
  
 underhållet av väg- och järnvägsnäten. På längre sikt planerar  
  
 man att utveckla nya planeringsnormer och anvisningar för väg och  
  
 järnvägsbygge.  
  
 2.11 Områdesanvändning och samhällsplanering  
  
 Trots att de gångna decenniernas flyttrörelser har medfört en  
  
 kraftig koncentration av boendet till de större tätorterna är förändringens  
  
 intensitet på lång sikt ändå osäker. Ytterst få undersökningar  
  
 har utförts av områdesanvändningen och samhällena för  
  
 tiden efter år 2020. Den demografiska trenden pekar dock mot att  
  
 befolkningen kommer att minska stadigt efter ha ökat till 5,35  
  
 miljoner människor år 2023. Förändringar i befolkningens åldersstruktur,  
  
 som beror på att antalet unga och människor i arbetsför  
  
 ålder minskar, påverkar markanvändningen för boende, produktion  
  
 och tjänster.  
  
 Samhällenas utformning påverkas generellt av två krafter som  
  
 pekar åt olika håll: å ena sidan krafter som främjar en minskad  
  
 koncentration av samhällena och å andra sidan krafter som främjar  
  
 en koncentration av stadsfunktionerna och en förtätad samhällsstruktur.  
  
 Till den första kategorin räknas nya telekommunikationssystem;  
  
 flexibla logistiska lösningar; tjänster som blir förortsorienterade.  
  
 Till andra kategorin räknas behovet av personliga 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 38  
  
 kontakter; växande energikostnader; strängare miljölagstiftning  
  
 samt förnyelseprojekt och program med syfte att förbättra  
  
 stadskärnorna.  
  
 Man anser generellt att framtidens samhällen kommer att vara  
  
 mindre koncentrerade till formen, strukturellt mer kaotiska och  
  
 med en brokigare uppkomsthistoria jämfört med dagens samhällen.  
  
 Man kan förvänta sig att trycket på att ersätta det sektorstänkande  
  
 som utgår från ekonomisk tillväxt med tänkande som styrs av  
  
 hållbar utveckling kommer att öka.  
  
 Till olägenheter räknas att när markens vattenhalt ökar kommer  
  
 markens hållfasthet att minska och risken för erosion kommer  
  
 därmed att öka; grundvattennivån kommer att variera, vilket kommer  
  
 att orsaka problem för vattenförsörjningen i glesbygdsområden  
  
 och i stadsområden finns risk för att gamla byggnaders  
  
 trägrunder torkar. Till fördelar räknas att växternas mångfald på  
  
 grön- och rekreationsområden kommer att öka.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att inkludera bedömningar av  
  
 klimatförändringarnas effekter i långtidsplaneringen av områdes och  
  
 samhällsstrukturer; inkludera krav på tilläggsutredningar av  
  
 särskilt känsliga områden i stadsplaneringsprocessen; utreda  
  
 behovet av ändringar i markanvändnings- och bygglagen samt  
  
 kommunernas byggordning.  
  
 2.12 Byggande och byggnader  
  
 Byggnadsbeståndet och dess egenskaper förändras genom ny- och  
  
 utbyggnad, rivning av gamla byggnader och renoveringar av byggnader  
  
 samt ändringar i byggnaders användningssätt. Dagens  
  
 nybyggnationer planeras ha en livslängd på 50100 år.  
  
 Till förändringar med varken direkt positiv eller negativ  
  
 påverkan räknas att behovet av tjälskydd för konstruktioner  
  
 minskar, p.g.a. möjlig förekomst av långa perioder med låga  
  
 temperaturer är dock ett vidmakthållande av nuvarande skydd  
  
 motiverat; risken för översvämningar ökar i kustområden till följd  
  
 av en höjning av havsnivån i kombination med ökad blåst, dock  
  
 kompenserar landhöjningen till en del/helt de förutsagda olägenheterna.  
  
 Till olägenheter räknas att nederbörden ökar vilket i sin  
  
 tur höjer grundvattennivån, sänker markens hållfasthet, ökar  
  
 erosionsrisken och yttre ytors fuktighetsbelastning, leder till översvämning  
  
 av källarutrymmen; servicebehoven ökar; korrosionen 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 39  
  
 ökar; grundvattennivåns höjning kan hindra funktionen hos grundernas  
  
 torkkonstruktioner och orsaka skador på konstruktionerna;  
  
 snett inkommande regn orsakar extra belastning på den yttre  
  
 beklädnaden. Till fördelarna räknas att behovet av energi för  
  
 uppvärmning av byggnader kan minska; med undantag av de yttre  
  
 fasaderna och täckningsmaterialen, så kommer konstruktionerna  
  
 som helhet att bli torrare.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att inkludera klimatförändringarna  
  
 i byggnadssektorns långsiktiga planerings- och forskningsverksamhet;  
  
 kartlägga översvämningskänsliga områden; säkerställa  
  
 kapaciteten hos torksystemen så att den svara mot framtida skyfall;  
  
 utreda behovet av att sanera regnvattenavloppen i bosättningscentrumen;  
  
 förhindra vattnets kapillära stigning ovanför översvämningsgränsen;  
  
 sörja för ventilation av bottenbjälklag; beakta ev.  
  
 svårare vindförhållanden när det gäller det existerande byggnadsbeståndet  
  
 och nybyggandet; upprätta anvisningar för behandling av  
  
 dagvatten och dimensionering av torksystem; bedriva mer forskning  
  
 på detta tämligen outforskade område.  
  
 2.13 Hälsa  
  
 I Finland tillhandahålls både hälso- och socialtjänster i huvudsak av  
  
 den offentliga sektorn. De privata tjänsterna ökar dock speciellt  
  
 inom socialsektorn och äldreomsorgen. Grundenheten för  
  
 hälsovårdens bastjänster i Finland är hälsocentralen. Finland har  
  
 275 hälsocentraler och 444 kommuner, d.v.s. många kommuner  
  
 förenar krafterna när det gäller tillhandahållandet av hälsotjänster.  
  
 En eventuell ökning av extremt väder, och särskilt perioder av  
  
 värme och köld, kan innebära en utmaning för hälsosektorn då den  
  
 demografiska utvecklingen pekar mot en större andel äldre i  
  
 framtiden.  
  
 Direkta hälsoeffekter: En eventuell ökning av medeltemperaturen  
  
 orsakar i sig inga direkta hälsorisker, utan medeltemperaturens  
  
 ökning i länder som Finland kommer sannolikt att sänka  
  
 dödligheten. Detta beror på att mortaliteten är som lägst i Finland  
  
 vid 14 grader Hudson och att övermortaliteten är betydligt högre  
  
 vid mycket låga temperaturer, vilka förutspås bli mer sällsynta, än  
  
 under värmeböljor. Förändringar i andra svårprognostiserade  
  
 exceptionella klimatfenomens (stormar, översvämningar) frekvens  
  
 kan i princip orsaka direkta hälsoeffekter även i Finland. De varma 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 40  
  
 somrarna i början av det nya årtusendet har väckt debatt om  
  
 värmestressens effekter på folkhälsan i Europa. Speciellt händelserna  
  
 under de varma perioderna i Frankrike och Italien i augusti  
  
 2003 har gett hälsomyndigheterna ökade kunskaper om hur  
  
 värmeböljor påverkar hälsan och hur myndighetsåtgärder bör  
  
 dimensioneras under sådana förhållanden. Kunskaperna kan  
  
 utnyttjas även när förhållandena i Finland undersöks men med  
  
 reservation att de värmeberoende hälsoeffekterna i Finland kan  
  
 förväntas vid en lägre temperatur än vad som är fallet i Mellaneuropa.  
  
 Denna uppfattning stöds speciellt av att den heta perioden  
  
 år 1972 gav större effekter på överdödligheten i norra Finland än i  
  
 södra Finland. Ju högre medeltemperaturen stiger desto större  
  
 anpassning till klimatet kan antagligen förväntas vilket jämnar ut  
  
 differenserna i överdödligheten mellan norr och söder. Den  
  
 prognostiserade ökningen av nederbörden i Finland kan också  
  
 tänkas orsaka hälsoeffekter inom översvämningskänsliga områden  
  
 (Österbotten). Hälsoolägenheter vid översvämningar kan orsakas  
  
 av att dricksvattnet förorenas av fekalier. Nyligen gjorda  
  
 erfarenheter från USA visar dock att hälsoeffekterna av  
  
 översvämningar är ganska obetydliga. Endast de personer som kom  
  
 i direkt kontakt med det översvämmade vattnet drabbades av  
  
 vattenrelaterade sjukdomar, t.ex. diarréer. Erfarenheter visar att  
  
 hälsoskyddet samt myndighets åtgärder kombinerade med effektiv  
  
 informationsspridning effektivt förhindrar skadliga hälsoeffekter  
  
 orsakade av översvämningar i utvecklade länder.  
  
 Till klimatförändringarnas indirekta hälsoeffekter räknas att  
  
 risken för infektionssjukdomar kan öka. Klimatet – särskilt årstidsvariationerna  
  
 – har en väsentlig betydelse för förekomsten av ett  
  
 flertal infektionssjukdomar. I nordliga länder innebär dock kallt  
  
 klimat också ett ökat infektionstryck då kontakten mellan människor  
  
 är frekventare när människor spenderar mycket tid inomhus.  
  
 Med dagens teknik och kunskap är möjligheterna stora att förhindra  
  
 alternativt begränsa utspridningen av eventuella nya  
  
 infektionssjukdomar. När det gäller vektoröverförda samt zoonotiska  
  
 sjukdomars förekomst är kausaliteten svårare att kartlägga.  
  
 Finland har bl.a. tittat på de svenska undersökningar som utförts de  
  
 senaste decenniet vad gäller bl.a. fästingrelaterade sjukdomar. De  
  
 svenska resultaten, om än något kontroversiella då de understryker  
  
 att socioekonomiska förändringar inom jord- och skogsbruk  
  
 kanske har större förklaringsvärde än klimatförändringarna, pekar  
  
 mot en ökad förekomst av Kumlingesjukan (vilken orsakas av 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 41  
  
 TBE-viruset), Paul sjukdom, fästingencefalit (hjärnfeber) och  
  
 ehrlichios (tillhör släkten Jennings). Det finns en risk för en ökad  
  
 spridning av rävens dvärgmask, vilken kan vara allvarlig för människor  
  
 då blåsor kan utvecklas på lever och centrala nervsystemet.  
  
 Det är dagsläget inte känt i vilken utsträckning klimatet påverkar  
  
 rävbeståndet. Exponeringen för cyanobakteriernas (algblomning)  
  
 lever- och nervgifter kan bli vanligare när temperaturen stiger i  
  
 Östersjön och insjövattendragen.  
  
 Genomförda anpassningsåtgärder är att Social- och hälsovårdsministeriet  
  
 har gett ut en guide för specialsituationer till stöd för de  
  
 förberedelser som behöver göras så att kommunerna självständigt  
  
 ska kunna förbereda sig för exceptionella situationer. Guiden  
  
 innehåller bl.a. instruktioner för hur man kontrollerar epidemier,  
  
 som potentiellt ökar under varma perioder och i översvämningssituationer,  
  
 men ger ingen handledning om direkta värmepåverkningar  
  
 under värmeböljor.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att säkerställa att hälsovårdens  
  
 kapacitet svarar mot de föränderliga klimatförhållandena; komplettera  
  
 social och hälsovårdsministeriets guide när det gället värmeböljor;  
  
 genom energipolitiken säkerställa elförsörjningen; informera  
  
 allmänheten om potentiella framtida risker; uppmärksamma  
  
 behovet av reservsystem för eldistribution; säkerställa tillräcklig  
  
 luftkonditionering och vädring på ålderdomshem och sjukhus, t.ex.  
  
 genom kvalitetsrekommendationer.  
  
 2.14 Turism  
  
 Turistnäringen i Finland är en arbetskraftsintensiv industri som  
  
 kännetecknas av hög hemmamarknadsgrad samt liten eller medelstor  
  
 företagsverksamhet. År 1999 sysselsatte näringen 114 800  
  
 människor, och näringens andel av BNP var 2,4 %(?). År 2003  
  
 besöktes Finland av 4, 6 miljoner utländska turister, av vilka över  
  
 90 % kom från Europa. Turismen i Finland kan delas in i sommar och  
  
 vintersäsongsturism.  
  
 Osäkerheten i bedömningarna av klimatförändringarnas effekter  
  
 på turismen och naturen användning för rekreation är stor. Dels är  
  
 klimatförändringarnas påverkan svår att avgöra och dels är turismen  
  
 utvecklingstrender svår att förutspå. Faktorer som påverkar är  
  
 bl.a. klimat och naturförhållanden; vanor och traditioner; mode och 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 42  
  
 trender samt globala hot. En högre levnadsstandard med mera fritid  
  
 kan också påverka mönstret.  
  
 Till olägenheter räknas en förväntad ökad algblomning till följd  
  
 av den högre vattentemperaturen; större snöosäkerhet, särskilt i  
  
 södra Finland till följd av det varmare klimatet. Till fördelarna  
  
 räknas att sommarturist- och rekreationssäsongen förlängs; vattentemperaturen  
  
 höjs vilket förlänger badsäsongen; norra Finland  
  
 skidturism får ett ökat attraktionsvärde till följd av Alpernas  
  
 förväntade sämre skidförhållanden; centrala och norra Europa blir  
  
 populärare turistländer till följd av det förväntade försämrade  
  
 klimatet kring Medelhavet.  
  
 Genomförda anpassningsåtgärder är att Centralen för turismfrämjande  
  
 har sammanställt scenariobeskrivningar fram till år 2020.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att integrera anpassningen till  
  
 klimatförändringar i turismstrategierna; utveckla alternativa turisttjänster  
  
 för att därmed minska beroendet av snö under vintersäsongen;  
  
 utveckla metoder för att producera konstsnö.  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 Internationellt sett inleddes forskning om klimatförändringarna  
  
 och dess effekter tidigt i Finland. Däremot har man forskat  
  
 förhållandevis lite om anpassning till klimatförändringar.  
  
 Åren 199095 genomfördes ett finländskt forskningsprogram,  
  
 SILMU, om förändringarna i atmosfären. Bl.a. utarbetades de  
  
 första klimatscenarierna för förändringar i klimatet i Finland och  
  
 man undersökte hur olika sektorer skulle påverkas.  
  
 Akademins andra program, FIGARE, 19992002 uppdaterade  
  
 klimatscenarierna och man inkluderade nu även ekonomi och  
  
 samhällsfrågor i analysen.  
  
 Teknologiska utvecklingscentralen (TEKES) bedrev 19992002  
  
 ett program, Climtech, vilket bl.a. hade som mål att främja teknik  
  
 som begränsar klimatförändringarna.  
  
 En fortsättning på detta program, ClimBus, pågår mellan  
  
 20042008 med en budget på 70 miljoner euro. Syftet är att belysa  
  
 affärsmöjligheter förknippade med klimatförändringarna och att  
  
 främja finländska aktörers möjligheter att dra nytta av de nya  
  
 marknader som åtgärderna för att begränsa de globala utsläppen  
  
 skapar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 43  
  
 Finlands miljöcentral gjorde 2003 en förundersökning om  
  
 anpassningen till klimatförändringarna i Finland. FINADAPT är  
  
 namnet på ett projekt som löpte 20042005 med uppdraget att  
  
 utarbeta en bedömning av hur samhället och miljön i Finland kan  
  
 anpassa sig till effekterna av klimatförändringarna och även  
  
 identifiera kunskapsbristerna och behoven av fortsatt forskning.  
  
 Meteorologiska institutet, Havsforskningsinstitutet, Finska ITcentret  
  
 för vetenskap samt Helsingfors och Kuopio universitet har  
  
 i internationellt samarbete tagit fram en modell, COSMOS, som  
  
 beskriver klimatutvecklingen.  
  
 Finland deltar även i den mellanstatliga klimatpanelen IPCC  
  
 samt deltar i det Nordiska samarbetet NORDADAPT.  
  
 Identifierade framtida forskningsbehov är bl.a. följande:  
  
  Tvärsektoriell forskning  
  
  Jämförbarhet (standardisering) mellan forskningsresultat från  
  
 olika sektorer  
  
  Internationellt samarbete  
  
  Bedömningar av ekonomiska konsekvenser  
  
 I dagsläget planerar man att genomföra ett femårigt forskningsprogram  
  
 om anpassning, med syftet att öka olika sektorers samarbete  
  
 om forskning. Tanken är att genomföra programmet i två  
  
 etapper. Åren 20062008 skall forskningsprogrammet fokusera  
  
 förutom på forskning om anpassning även på vidareutveckling av  
  
 det kunskapsstoff som finns om klimatförändringarna och att  
  
 bättra på olika sektorers kunskaper om effekterna av klimatförändringen.  
  
 Den andra etappen, 20092010, ska fokusera på att  
  
 öka olika branschers beredskap för anpassning. Resultaten är det  
  
 tänkt ska kunna användas till bland annat att uppdatera anpassningsstrategin  
  
 och för att informera om anpassningen till klimatförändringarna.  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Statsförvaltning  
  
 Ministerierna i Finland är stora och uppbyggda enligt principen om  
  
 direkt ministeransvar. Presidenten, som har en relativt stark  
  
 ställning inom utrikes- och försvarspolitik, är landets över 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 44  
  
 befälhavare och utser chefstjänstemän inom statsförvaltningen.  
  
 Ministrarna ansvarar var och en för sitt sakområde och kan ställas  
  
 till svars inför parlamentet (Eduskunta).  
  
 De geografiska ansvarsområdena finns på tre nivåer: ett premiärministerkansli  
  
 och tolv ministerier på central nivå, sex provinser på  
  
 regional nivå och ca 450 kommuner på lokal nivå. På lokal nivå  
  
 finns även närmare 100 distriktskontor som lyder under provinsadministrationen.  
  
 En autonom region är ögruppen Åland som styrs  
  
 av ett råd utsett i demokratiska val av Ålands invånare.  
  
 Provinsen leds av en guvernör och lyder under inrikesministeriet.  
  
 Provinsen är en regional myndighet där sju ministerier  
  
 samarbetar. De utövar tillsyn och stöd till kommunerna, samt styr  
  
 de lokala distriktskontoren. Kommuner är autonoma och leds av en  
  
 folkvald fullmäktige.  
  
 Finlands polisväsende är indelat efter de sex provinserna.  
  
 Inrikesministeriet har ansvaret på nationell nivå medan på regional  
  
 nivå är provinsen högsta polismyndighet. Lokalt är polis och allmän  
  
 åklagare kopplade till distriktskontoret. Brandkåren organiseras  
  
 sedan 2004 av provinserna och leds av ett brandbefäl.  
  
 Ansvarsprinciper  
  
 I Finland är huvudprincipen att varje myndighet ansvarar för sina  
  
 sakområden inte bara i fredstid utan även vid krig, katastrofer och  
  
 krissituationer. Detta innebär att regeringen har huvudansvaret för  
  
 krisberedskap. Ansvaret för hanteringen av kriser och katastrofer  
  
 vilar på inrikesministeriets ansvar, samtidigt som kommuner/regioner  
  
 själva skall kunna hantera samtliga olyckor under alla tänkbara  
  
 förhållanden. Finland tycks därmed följa ansvarsprincipen, likhetsprincipen  
  
 och närhetsprincipen mer konsekvent än vi gör i Sverige.  
  
 Myndigheter på alla nivåer är dock skyldiga att ha beredskapsplaner  
  
 och att kunna utöva sina funktioner även i en krissituation.  
  
 På central nivå leder och samordnar varje ministerium  
  
 krisberedskapsfrågor inom sitt respektive sakområde. På regional  
  
 nivå spelar provinsadministrationen en huvudroll i att samordna de  
  
 olika regionala myndigheterna. På lokal nivå är kommunerna  
  
 ansvariga för krisberedskapen. Borgmästaren har ett övergripande  
  
 ansvar, medan den praktiska planeringen och krishanteringen sköts  
  
 av kommunala räddningstjänstemän (rescue officers). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 45  
  
 Organisation för krishantering under utveckling  
  
 I Finland fick för ett antal år sedan en säkerhets- och försvarskommitté  
  
 uppdraget att arbeta fram en strategi för krisberedskap,  
  
 mot bakgrund av behovet av att säkra samhällets funktioner och  
  
 höja informationssäkerheten och stärka skyddet av kritisk infrastruktur.  
  
 I november 2003 antog Finland strategin för att stärka  
  
 samhällets förmåga att motstå hot och störningar – Smith för att  
  
 trygga samhällets livsviktiga funktioner.  
  
 I strategin identifieras sju brett definierade så kallade livsviktiga  
  
 funktioner, till exempel ledande av staten, intern säkerhet och  
  
 ekonomins och samhällets funktionsförmåga. För varje funktions  
  
 förmåga beskrivs hur ett så kallat måltillstånd ska kunna  
  
 upprätthållas i alla situationer. Utifrån måltillståndet organiserar de  
  
 ansvariga ministerierna den prestationsförmåga som krävs för att  
  
 upprätthålla de livsviktiga funktionerna. Här betonas informationssäkerhet  
  
 och behovet av skydd av kritisk infrastruktur.  
  
 Statsministerns kansli leder statens arbete inom dessa områden.  
  
 Varje ministerium är dock ansvarigt för sina respektive områden  
  
 vid en krishantering, men utifrån en gemensam modell och  
  
 samordnat med varandra. Dokumentet är dock inte bindande och  
  
 det finns inga sanktioner i händelse av att delar av förvaltningen  
  
 inte skulle följa strategin. Detta upplevs dock inte som ett problem.  
  
 Inom den finska förvaltningen anses det alltså räcka med peer  
  
 pressure samt möjligheten för att utsättas för kritik från premiärministern.  
  
 Under 2005 planeras en stor övning för statsråd och  
  
 ministerier.  
  
 Vid en kris har regeringen till sin hjälp ett säkerhets- och  
  
 utrikespolitiskt utskott. Utskottet fungerar som ett rådgivande  
  
 organ nära den politiska ledningen och har ett brett arbetsområde.  
  
 Under denna nivå finns säkerhets- och försvarskommittén  
  
 bestående av höga tjänstemän och statssekreterare.  
  
 Beredskapschefer  
  
 För att säkerställa samordning mellan de relativt självständiga  
  
 ministerierna har varje ministerium även en beredskapschef (Chiefs  
  
 of Readiness). Dessa befäl möts regelbundet under ledning av  
  
 försvarsministern och organiserar samarbetet på ministernivå ifall  
  
 av kris eller krig. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 46  
  
 Försvarsministeriet  
  
 I Försvarsministeriet har ett sekretariat inrättats och givits en  
  
 koordinerande roll på nationell nivå. Sekretariatet ska betjäna hela  
  
 regeringskansliet. Den finska försvarsmaktens roll definieras som  
  
 att först och främst skydda Finland mot krig, vilket resulterar i att  
  
 försvarsmakten ännu betonar civilt försvar inom sitt arbete. Men  
  
 även om den militära sektorn växer insikten måste arbeta brett med  
  
 krisberedskap.  
  
 Inrikesministeriet  
  
 Inrikesministeriet ansvarar för den allmänna ordningen och  
  
 säkerheten. Detta omfattar styrningen av räddningstjänsten och  
  
 befolkningsskyddet. Ministeriet ansvarar även för gränsövervakning,  
  
 gränskontroll och frågor som gäller finskt medborgarskap,  
  
 invandring och asyl. Dessa frågor handläggs av ministeriets polisavdelning,  
  
 räddningsavdelning, utlänningsavdelning och gränsbevakningsavdelning.  
  
 Inom ministeriet har man även inrättat en  
  
 ledningsgrupp för interna säkerhetsfrågor. Här diskuteras samverkansfrågor  
  
 mellan polis, räddningstjänst, gränsbevakning samt  
  
 internationell civil krishantering.  
  
 Transport- och kommunikationsministeriet  
  
 Ministeriet har arbetat med informationssäkerhetsfrågor sedan  
  
 mitten av 1990-talet. På grundval av det arbetet har de övriga  
  
 ministerierna, och särskilt Finansministeriet, lanserat handlingsplaner  
  
 för att stärka informationssäkerheten. Idag koncentrerar  
  
 transport- och kommunikationsministeriet mycket av sin verksamhet  
  
 inom krishanteringsområdet på skydd av kritisk infrastruktur,  
  
 d.v.s. skyddet av nätverk och andra tekniska förutsättningar  
  
 för det moderna informationssamhället. Tillsammans med  
  
 försörjningsberedskapscentralen har man under 1990-talet tagit  
  
 fram ett backup-system för telefonnätet, och detta system  
  
 utvecklas hela tiden. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 47  
  
 Försörjningsberedskapscentralen  
  
 En annan viktig aktör är Försörjningsberedskapscentralen, en  
  
 myndighet under Handels- och industriministeriet. Myndigheten  
  
 är ett operativt, tväradministativt organ som i samverkan med  
  
 näringslivet arbetar med varuförsörjningsfrågor. Det är framför allt  
  
 via Försörjningsberedskapscentralen som den offentliga sektorns  
  
 aktörer inom krisberedskapsfrågor har kontakter med näringslivet.  
  
 Fokus ligger idag mycket på kritisk infrastruktur, där informationssäkerhet  
  
 och skydd av olika IT system prioriteras.  
  
 Skyddspolisen  
  
 När det gäller bekämpning av terrorism leder Skyddspolisen i  
  
 Finland en arbetsgrupp där ett flertal myndigheter ingår. Gruppen  
  
 analyserar och planerar för att Finland ska kunna motstå olika  
  
 typer av terrorhändelser och förbereder även hanteringen av  
  
 CBRN-hot.  
  
 Larmcentralsmyndigheten  
  
 I Finland har en nyinrättad, gemensam larmcentral inrättats för alla  
  
 myndigheter, den s.k. Larmcentralsmyndigheten. Denna utveckling  
  
 hänger delvis samman med introduktionen av det nya nationella  
  
 radiokommunikationssystemet Virve som är gemensamt för alla  
  
 säkerhetsmyndigheter, och som motsvaras av Sveriges nya  
  
 Hernandez (Radiokommunikation för  
  
 effektiv ledning) som KBM har uppdragits av regeringen att  
  
 utveckla. I Finland har man i samband med Virve skapat gemensamma  
  
 larmcentraler för blåsljusmyndigheterna. Tidigare hade  
  
 räddningstjänsten, polisen och sjukvården skilda telefonnummer  
  
 och skilda larmcentraler. Denna reform är en del i arbetet med att  
  
 höja informationssäkerheten.  
  
 Föreslagna reformer  
  
 En översyn av den finska beredskapslagstiftningen är förestående. I  
  
 Finland antogs för några år sedan en ny grundlag vilket bland annat  
  
 gör det nödvändigt att reformera beredskapslagen. I Finland är det 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 48  
  
 möjligt att höja beredskapen i juridisk mening utan att det  
  
 föreligger någon krigsrisk. Särskilda beredskapsnivåer diskuteras  
  
 inte, istället talar man om en mer generell undantagslagstiftning  
  
 som kan aktiveras i kris såväl som vid en krigssituation.  
  
 Länsstyrelsernas uppgift är att göra upp räddningsväsendets  
  
 planer i länens område på basis av olycksriskerna i området, styra  
  
 den regionala och lokala planeringen samt arrangera övningar för  
  
 att upprätthålla beredskap mot storkatastrofer (förordning om  
  
 räddningsväsendet 5 §).  
  
 Enligt lagen om miljöförvaltningen (55/1995) har de regionala  
  
 miljöcentralerna (Miljöministeriet och jord- och skogsbruksministeriet  
  
 styr miljöcentralerna) dessutom i uppgift att inom sina  
  
 respektive verksamhetsområden särskilt främja miljövården, bevaka  
  
 allmänt intresse i vatten- och miljöärenden, handha miljöforskning  
  
 och övervakning av miljöns tillstånd samt främja vattenförsörjningen  
  
 och ha hand om nyttjandet och vården av vattnet samt  
  
 skyddet mot översvämningar. Lagen nämner inte översvämningsskydd,  
  
 men förebyggandet och bekämpningen av miljöskador och  
  
 miljöolägenheter har även tolkats betyda översvämningsskydd. Det  
  
 är även miljöcentralerna som handlägger Statsrådets förordning om  
  
 stödjandet av vattendragsåtgärder. På basis av denna förordning  
  
 kan stöd beviljas bland annat för en åtgärd vars syfte är att minska  
  
 faror, olägenheter och skador som översvämningar förorsakar i  
  
 vattendraget eller på dess strandområde. Förutsättningen för att  
  
 vattenåtgärd skall understödjas är att kostnaderna för åtgärden är  
  
 rimliga jämfört med de fördelar man kan förväntas uppnå. Hänsyn  
  
 skall också tas till nyttotagarens egna ansvar för åtgärdens kostnad  
  
 (hur mycket, bidrag?).  
  
 Enligt 8 § i den nuvarande förordningen om räddningsväsendet  
  
 tar miljömyndigheterna hand om högvattenregleringen och dammsäkerheten  
  
 så att dammsäkerheten och andra säkerhetsfaktorer tas i  
  
 beaktande så som speciellt stadgats om dem samt att de ger  
  
 experthjälp i bedömning av skadeverkningar för miljön i samband  
  
 med räddningsåtgärder.  
  
 Dammsäkerhetslagstiftningen stipulerar att för minska den  
  
 skada som damm kan orsaka skall dammens ägare eller innehavare  
  
 uppgöra ett säkerhetskontrollprogram som godkänns av den  
  
 regionala miljöcentralen. Ett sådant program måste utarbetas för  
  
 varje damm som avses i dammsäkerhetslagen. På basis av 9 § i  
  
 dammsäkerhetslagen kan den regionala miljöcentralen ålägga  
  
 dammägaren att att utarbeta en redogörelse för den skaderisk som 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 49  
  
 dammen kan orsaka. På basis av modellkalkyler visas i redogörelsen  
  
 med översvämningskartor hur eventuella flodvågor kan tänkas  
  
 framskrida.  
  
 De som äger eller innehar en byggnad eller som utöver industri eller  
  
 affärsverksamhet samt ämbetsverk, inrättningar och andra  
  
 sammanslutningar är skyldiga att på ifrågavarande plats och i sin  
  
 övriga verksamhet förebygga uppkomsten av farliga situationer  
  
 samt att ha beredskap att när fara hotar skydda människor,  
  
 egendom, miljön och att vidta sådana räddningsåtgärder som de på  
  
 egen hand förmår genomföra (räddningslagen 8 §). I en räddningsplan  
  
 i enlighet med förordningen om räddningsväsendet (10 §)  
  
 skall man t.ex. utreda risksituationerna och deras verkningar, åtgärder  
  
 för förebyggande av risksituationer samt planer om verksamheten  
  
 i olika olycks-, risk- och skadesituationer.  
  
 Den nya finska markanvändnings- och bygglagstiftningen  
  
 (132/1999) trädde i kraft 1 januari, 2000. Lagen förutsätter att man  
  
 vid bedömningen av byggplatsens lämplighet bland annat beaktar  
  
 att det inte finns risk för översvämning, ras eller jordskred på byggplatsen.  
  
 Kommunen skall sköta områdesplaneringen samt styrningen  
  
 av och tillsynen över byggandet på sitt område.  
  
 Med stöd av vattenlagens 12 kap. 19 § kan miljötillståndsverket  
  
 på ansökan av den regionala miljöcentralen förordna om temporära  
  
 åtgärder (skyddsåtgärder), som är oundgängliga för avvärjande av  
  
 faran eller begränsande av skadorna, om naturförhållanden av  
  
 undantagskaraktär kan föranleda sådan översvämning som kan  
  
 förorsaka allmän fara för människoliv eller hälsa eller stor skada för  
  
 enskilt eller allmänt intresse. En regional miljöcentral måste få  
  
 jord- och skogsbruksministeriets samtycke innan den gör en sådan  
  
 ansökan. För de skador som direkt orsakats för egendomen av  
  
 skyddsåtgärderna måste ersättning betalas från statliga medel med  
  
 undantag av de förmånsförluster som orsakats av förlust av  
  
 vattenkraft. Ett sådant tillstånd till skyddsåtgärder har i allmänhet  
  
 kallats undantagstillstånd i enlighet med vattenlagen.  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Skador till följd av klimatförändringarna är ett globalt problem för  
  
 försäkringsbranschen på grund av återförsäkringssystemet (en  
  
 metod för att sprida primärförsäkringsgivarnas ansvar på flera 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 50  
  
 försäkringsbolag). Enligt en undersökning som utförts av amerikanska  
  
 återförsäkringsförbundet (The Reinsurance Association of  
  
 America (RAA)) har 50 % av de försäkrade förlusterna i världen  
  
 under de senaste 40 åren orsakats till följd av naturkatastrofer som  
  
 skett på 1990-talet. Försäkringsexperter har varnat för att om  
  
 utvecklingen fortsätter i accelererande takt kommer det leda till  
  
 kraftigt ökade premienivåer. De stigande kostnaderna för  
  
 försäkringsbolagen kan också leda till en situation där företagen  
  
 inte klarar av att leva upp till sina åtaganden, går i konkurs.  
  
 Konkurshotet kan dock anses vara ytterst osannolik för finländska  
  
 försäkringsbolag eftersom försäkringsbolagens prissättning och  
  
 villkor i allmänhet håller finansieringsunderlaget på sund nivå även i  
  
 undantagslägen. Dessutom har Finland ett tacksam geografiskt läge  
  
 vilket inneburit att man inte drabbats av den sortens naturkatastrofer  
  
 som drabbat övriga Norden (särskilt stormar). Sannolikt  
  
 är dock att klimatförändringar kommer att öka den matematiska  
  
 osäkerheten vid riskbedömningar och därmed även  
  
 osäkerheten angående försäkringsmarknadens funktioner (försäkringstjänster,  
  
 prissättning etc.). Detta kan medföra ett tryck på att  
  
 klassificera vissa funktioner som försäkringsodugliga, att självrisken  
  
 höjs eller att ersättningstaket sänks.  
  
 Huvudregeln i Finland är att varken fastighets- eller hemförsäkringar  
  
 ersätter regnvattens- och/eller översvämningsskador.  
  
 Orsaken är att om ett hus byggs korrekt enligt rådande byggbestämmelser  
  
 bör inte vatten tränga in i byggkonstruktionen. Ett  
  
 försäkringsbolag kan emellertid betala ut ersättningar i undantagsfall.  
  
 Enligt avtalsvillkoren i många bolags hemförsäkringar måste  
  
 grunden för ersättning vara en situation då annan skada orsakar att  
  
 vatten tränger in i bostaden. Det är inte klart att störtregn och de  
  
 skador regnen medför uppfyller de definitioner på oförutseddhet  
  
 och plötslighet som allmänt anges i fastighets- och hemförsäkringsvillkoren.  
  
 Till skillnad från vindhastigheterna finns inga  
  
 enhetliga spelregler för nederbördsmängder som skulle kunna  
  
 användas när ersättningsbeslut fattas i försäkringsbranschen.  
  
 Finska staten ersätter till viss del jordbruksskador som orsakats  
  
 av extremt väder enligt Lagen om ersättande av skador som  
  
 förorsakats av exceptionella översvämningar. Skador som orsakats  
  
 av exceptionella översvämningar i vattendrag samt kostnader för  
  
 åtgärder som har vidtagit för förebyggande eller begränsning av  
  
 skador till följd av dylika översvämningar kan enligt denna lag  
  
 ersättas med statens medel. För utbetalning av ersättningarna skall i 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 51  
  
 statsbudgeten årligen intas ett reservationsanslag på 841 000 euro.  
  
 Förorsakas översvämning av åtgärd som vidtagits i strid med  
  
 vattenlagen eller annan lag, ersätts översvämningsskador dock inte  
  
 enligt denna lag. Ersättning kan betalas för skada på: växande,  
  
 skördande eller bärgande trädgårdsprodukter, om inte skadan kan  
  
 ersättas enligt lagen om skördeskador (530/1975), eller bärgad  
  
 skörd; växande trädbestånd; enskilda vägar, broar, diken, eller  
  
 vallar; byggnader eller konstruktioner; lösöre som behövs i  
  
 hushållen; produkter som tillverkats vid yrkesutövning eller däri  
  
 erforderligt lösöre. Ersättning kan även betalas för skada som  
  
 förorsakats odlare på grund av att översvämning omöjliggjort sådd  
  
 samt för kostnader som föranletts av åtgärder som vidtagits i syfte  
  
 at förebygga eller begränsa avsedda skador. Ersättning betalas inte,  
  
 om den skadelindande kunde ha förhindrat skadan genom att vidta  
  
 skäliga åtgärder då översvämningen inträffade eller om skadan är  
  
 ringa. Ersättning kan betalas till fysisk person och dödsbo, till  
  
 bostadsaktiebolag, bostadsandelslag och fastighetsbolag som har  
  
 grundats för bostadsproduktion samt till väglag som avses i lagen  
  
 om enskilda vägar (358/1962). Ersättningen uppgår till högst 80 %  
  
 av det uppskattade skadebeloppet och de kostnader som orsakats  
  
 av åtgärder som vidtagits för att förebygga eller begränsa skadorna.  
  
 En översvämning kan anses vara exceptionell när översvämning i  
  
 samma omfattning uppträder mer sällan än vart tjugonde år.  
  
 Praxis har varit att skördeskador vid översvämning ersätts enligt  
  
 lag (530/1975). För sådana skador finns 3, 4 miljoner euro avsatt i  
  
 den årliga budgeten, vilket räknas som jordbruksstöd. Övriga  
  
 anmälda skador, främst på byggnader, uppgick 2004 till 8 miljoner  
  
 euro och 2005 till 5 miljoner euro. Beviljad ersättning ur statliga  
  
 medel var 2004 ungefär 50 % av det begärda beloppet och beräknas  
  
 bli motsvarande siffra för 2005. Statens utgifter överstiger alltså  
  
 reservationsanslaget, vilket bör ökas såvida man inte inför en annan  
  
 lösning, alternativa försäkringsmodeller (se diskussion nedan).  
  
 Till förändringar med varken direkt positiv eller negativ  
  
 påverkan räknas den möjliga omfördelningen av den privata och  
  
 offentliga försäkringsverksamhetens roller inom försäkringsbranschen.  
  
 Till olägenheter räknas att höga max- och minitemperaturer,  
  
 stora snö- och nederbördsmängder, översvämningar,  
  
 värmeböljor, frost etc. medför problem för hälsa, egendom,  
  
 jordbruksprodukter, trafik och vattenkonstruktioner samt höjer  
  
 nivån på de ersättningar som måste betalas ut; den matematiska  
  
 osäkerheten i riskbedömningen ökar; osäkerheten kring försäk 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 52  
  
 ringsmarknadens funktion ökar; trycket på att klassificera vissa  
  
 funktioner som försäkringsodugliga, öka självrisken och/eller sänka  
  
 ersättningstaket ökar. Till fördelar räknas att nya försäkringsprodukter  
  
 och försäkringssystem förväntas lanseras på marknaden;  
  
 ersättningsansvarsfördelningen klarnar.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bl.a. att försäkringsbranschen  
  
 visat intresse för att grunda en gemensam försäkringspool för  
  
 ersättningar vid översvämningsskador. Översvämningsskador  
  
 skulle ersättas enligt en modell där statens andel skulle komma från  
  
 statsbudgeten och försäkringsbolagen skulle tillföra poolen medel i  
  
 form av höjda försäkringspremier för hemförsäkringstagare. I  
  
 Finland är problemet med översvämningsförsäkringar att försäkringsrisken  
  
 bara gäller en liten grupp försäkringstagare och att  
  
 största delen av finländarna därmed ligger utanför riskzonen. Om  
  
 försäkringstagare blir tvungna att teckna en översvämningsförsäkring,  
  
 t.ex. i anknytning till den obligatoriska brandförsäkringen,  
  
 skulle detta innebära att majoriteten av försäkringstagarna betalar  
  
 en premie för en risk som endast gäller en minoritet. Grundandet  
  
 av en gemensam översvämningsförsäkringspool skulle även förutsätta  
  
 en omfattande medverkan av utländska företag eftersom  
  
 riskerna och de relaterade kostnaderna skulle behöva fördelas inom  
  
 existerande återförsäkringssystem. Ett effektivt system, d.v.s. ett  
  
 system där man effektivt undviker att ett fåtal företag tvingas axla  
  
 den kollektiva bördan, förutsätter ett obligatoriskt deltagande av  
  
 alla försäkringsbolagen i en eventuell översvämningspool. Detta  
  
 skulle eventuellt kräva ändringar i lagstiftningen. Finland ser i  
  
 huvudsak två alternativ till rådande modell:  
  
 1) en marknadsbaserad översvämningsförsäkring enligt svensk  
  
 modell med självriskandelar.  
  
 2) en poolmodell enligt norsk modell där översvämningsförsäkringen  
  
 ingår i stormförsäkringen. Ytterligare ett alternativ  
  
 skulle vara att göra översvämningsförsäkringen obligatorisk  
  
 för vissa utsatta riskområden. Bl.a. Frankrike, Schweiz,  
  
 Spanien och USA (till viss del) har sådana modeller. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 53  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Finland är ett av de länder i världen som kommit längst med  
  
 klimatanpassningsarbetet, såtillvida att man faktiskt utarbetat en  
  
 nationell strategi för anpassning till klimatförändringarna. Faktum  
  
 är dock att väldigt lite konkret har genomförts (se den sektorsvisa  
  
 genomgången under punkt 3) men en rad åtgärder planeras att  
  
 kunna genomföras inom en snar framtid.  
  
 Ett exempel på vidtagen åtgärd är att man undvika översvämningsskador  
  
 genom att redan på planeringsstadiet av ny bebyggelse  
  
 ta hänsyn till översvämningsrisker. Byggansvarig kan ta kontakt  
  
 med Västra Finland miljöcentral för utlåtande om lägsta rekommenderade  
  
 bygghöjd.  
  
 3 Norge  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 Miljøverndepartementet menar att det ännu inte finns något  
  
 samordnat ansvar för vilka åtgärder som bör vidtagas för att  
  
 anpassa samhället till pågående klimatförändringar. Ett koordineringsarbete  
  
 under ledning av Miljøverndepartementet och Justisdepartementet  
  
 förväntas dock påbörjas efter att regeringen gett  
  
 formellt klartecken. Regeringen avser att tillsätta en styrningsgrupp  
  
 som ska behandla ärendet under våren 2007.  
  
 I mitten av 2006 publicerades en skriftlig uppföljning till seminariet  
  
 Rapport om sårbarhet och anpassning till klimatförändringar  
  
 i sektorer i Norge, vilken får anses vara första ansatsen till  
  
 en nationell anpassningsstrategi. Alla deltagande departement  
  
 uppmanades göra en värdering av deras egna sektorers sårbarhet för  
  
 klimatförändringar och blev ombedda att svara på följande frågor:  
  
 1. Vad vet vi om klimatförändringarnas betydelse för departementets  
  
 ansvarsområde?  
  
 1. På lång sikt?  
  
 2. I förhållande till en ökad frekvens av extremväder?  
  
 2. Vilken ytterligare kunskap behöver vi för att kunna värdera  
  
 områdets sårbarhet för klimatförändringar? 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 54  
  
 3. Vilka åtgärder är nödvändiga för att minska respektive  
  
 departements ansvarsområdes sårbarhet?  
  
 Utifrån detta material har Miljövärnsdepartementet sammanfattat  
  
 och dragit slutsatser, vilket resulterat i ifrågavarande rapport/strategi.  
  
 Rapporten framhåller vikten av bättre samordning och ett  
  
 informationsflöde som fungerar både horisontellt och vertikalt.  
  
 Även om klimatförändringar är ett globalt fenomen så måste  
  
 åtgärder implementeras lokalt, varför det är av största vikt att  
  
 kommunikationen fungerar effektivt mellan central och lokala  
  
 organ. Man föreslår att man ska organisera sin strategi för att  
  
 bemöta klimatförändringarna enligt följande:  
  
 Åtgärder: Man poängterar vikten av att man vid en ny  
  
 organisering ges befogenhet att kunna driva på berörda parter att  
  
 handla, då mycket av ansvaret för anpassningsåtgärderna till  
  
 klimatförändringarna ligger på lokala aktörer. Det är även av största  
  
 vikt att ansvarsfördelningen utreds, så att inte dubbelarbete utförs  
  
 eller att något hamnar mellan stolar.  
  
 Informationsutveckling: Vidare bör man säkra att informationsutbytet  
  
 mellan olika berörda parter fungerar effektivt. Lokala och  
  
 regionala aktörer behöver få information/kunskap om vilka  
  
 förändringar som kan ske inom deras ansvarsområden. Man måste  
  
 säkerställa att nödvändiga resurser finns tillgängliga för lokala och  
  
 regionala aktörer så att dessa kan utföra sårbarhetsanalyser, och de  
  
 sedan kan dela med sig av sina kunskaper till andra aktörer.  
  
 Kunskapsproduktion: Av största vikt är också att man kan säkra  
  
 den framtida kunskapsproduktionen om effekterna av klimatförändringar.  
  
 Dels måste man bygga vidare på de enskilda sektorernas  
  
 intressen, men man måste även koordinera de enskilda sektorerna,  
  
 samt främja sektorövergripande kunskap.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 Enligt RegClims (nordiskt samarbetsprojekt kring klimatutvecklingen)  
  
 framtagna regionala klimatscenarier så kommer klimatet i  
  
 Norge att bli varmare och blötare, och frekvensen av extrema  
  
 nederbördsmängder kommer att öka. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 55  
  
 Scenarierna beskriver en ökning av medeltemperaturen med  
  
 2,53,5ºC fram till 2100. Temperaturökningen kommer att vara  
  
 större i inlandet än längs med kusten, och kommer att vara särskilt  
  
 stark i de norra delarna av landet. Temperaturförändringarna  
  
 förväntas bli störst på vinterhalvåret, med en ökning av minimitemperaturen  
  
 på 2,54ºC jämfört med dagens nivå. Temperaturökningen  
  
 förväntas bli störst i Finnmark samt de ekologiskt känsliga  
  
 områdena Smith och Barentshav. Rent generellt kommer  
  
 temperaturökningen att medföra kortare och mildare vintrar  
  
 medan somrarna blir längre och varmare.  
  
 Nederbörden förväntas öka med 520 % fram till 2100. Störst  
  
 blir ökningen längs med kusten i väst och längs uppe i norr.  
  
 Nederbörden kommer att öka mest på hösten. Samtidigt som  
  
 nederbördsmängden kommer att öka kommer antalet dygn med  
  
 nederbörd inte att öka i samma utsträckning, varför förekomsten  
  
 av extrem nederbörd kommer att öka.  
  
 Vindhastigheterna kommer inte förändras särskilt dramatiskt.  
  
 Störst förväntas förändringarna bli kring Skagerak, med ökningar  
  
 av vindstyrkan med upp till 0,5 m/s. I Norge blir det sammanlagt  
  
 ytterligare fyra dygn per år med vindstyrkor på mer än 15 m/s  
  
 (medelstark/stark kuling).  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 En moderat temperaturökning förmodas ha överlag positiva  
  
 effekter för produktionen av vissa grödor, då vegetationsperioden  
  
 förväntas förlängas i stora delar av landet. En förlängd vegetationsperiod  
  
 möjliggör ett större antal skördar per säsong. En temperaturökning  
  
 kan också möjliggöra introduktionen av nya grödor.  
  
 Klimatförändringarna förväntas dock även ha negativa effekter  
  
 för jordbruket. En ökad nederbörsmängd kan försvåra skörden,  
  
 samt ge ökande problem med avrinning och erosion. Detta kan i  
  
 sin tur leda till problem för färskvattensystemen och en försämrad  
  
 vattenkvalité.  
  
 En temperaturökning kan leda till ökande problem med både  
  
 existerande, men även med nytillkomna, skadedjur och växtsjukdomar,  
  
 vilka ofta föredrar ett varmare klimat. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 56  
  
 2.2 Skogsbruk  
  
 Även skogsbruket kommer förmodligen att gynnas av en klimatförändring,  
  
 då högre koncentrationer av CO2 i luften samt högre  
  
 temperaturer är fördelaktigt för skogsproduktion. En temperaturökning  
  
 på 3ºC förväntas medföra att skogsområdet expanderar  
  
 250 km norrut och ytterligare 500 m högre upp över havsytan. Ett  
  
 varmare klimat förväntas också förändra skogens sammansättning,  
  
 där de arter som är mest anpassningsbara kommer att förhärska. En  
  
 möjlig utveckling är att barrträd kommer att ersätta fjällbjörk i  
  
 lägre fjällområden, medan fjällbjörken kommer att flytta sig högre  
  
 upp.  
  
 Generellt förväntas både skogsområdet och skogsproduktionen  
  
 gynnas av klimatförändringarna men problem kommer också att  
  
 medfölja. En temperaturökning kan leda till ökande problem med  
  
 skadedjur och växtsjukdomar. Skogssektorn kan även tänkas få  
  
 problem till följd av att vissa arter har svårt att anpassa sig till den  
  
 nya miljön, att träkvaliteten försämras och att arbetsförhållandena i  
  
 sektorn försämras.  
  
 2.3 Fiskerihushållning  
  
 Konsekvenserna av klimatförändringarna för fiskerisektorn är  
  
 svårbedömda och man poängterar i Norge vikten av ytterligare  
  
 forskning på området. Man kan förvänta sig en annan sammansättning  
  
 av fiskebeståndet än vad som är fallet i dagsläget, även  
  
 förekomsten av nya arter, och man kan förvänta sig att vissa arter  
  
 gynnas medan andra arter missgynnas. Huruvida detta är positivt  
  
 eller negativt för näringen som helhet är dock svårt att bedöma.  
  
 Det är troligt att de områden som är mest ideal för laxproduktion  
  
 kommer att förskjutas norrut då temperaturen höjs. Till de  
  
 negativa konsekvenserna räknas att en temperaturökning förväntas  
  
 medföra en ökad frekvens av giftiga alger, parasiter och sjukdomar.  
  
 En vanligare förekomst av extremväder kan också tänkas medföra  
  
 en ökad belastning på teknisk utrustning. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 57  
  
 2.4 Naturens mångfald  
  
 En klimatförändring kan komma att ha stora effekter på den norska  
  
 floran och faunan. En temperaturökning kommer leda till att arter  
  
 från sydligare breddgrader flyttar in, medan arter som är mer  
  
 anpassade till ett kallare klimat kommer att flytta norrut. Beroende  
  
 på hur väl flyttvägarna fyller detta syfte, kommer vissa arter att  
  
 migrera medan andra kommer att utrotas. Särskilt utsatta är de  
  
 arter som lever i kalla fjällnära habitat, med svårare migrationsvägar.  
  
 Förändringar i växtperiodens längd kan komma att ha stor  
  
 påverkan på flora och fauna. Från 1982 till 1999 har växtperioden  
  
 förlängts med upp till fyra veckor, längre längs med kusten och  
  
 kortare i norra delarna. En tidigare start på våren kommer att  
  
 medföra en tidigare väststart och blomning, eller äggläggning, för  
  
 många arter. Mossor och lavar kommer dock att bli lidande av en  
  
 temperaturhöjning och en längre växtperiod. Det är svårt att  
  
 uppskatta klimatförändringarnas, och därmed de fenologiska  
  
 förändringarnas konsekvenser för djur- och växtliv. Samtidigt som  
  
 ett varmare klimat generellt bör erbjuda bättre levnadsförhållanden  
  
 så är arternas utbredning även avhängigt hur relationen mellan  
  
 primärproducenter och konsumenter påverkas. Exempelvis kan  
  
 flyttfåglar att börja återvända tidigare från söder, då ett varmare  
  
 klimat möjliggör detta, men kan då komma att befinna sig i en  
  
 situation där tillgången på insekter, deras huvudsakliga föda, har  
  
 minskat till följd av ifrågavarande förändringar varför fågelpopulationen  
  
 svälter. För hjortbeståndet verkar milda vintrar generellt  
  
 ha en positiv inverkan. För renbeståndet däremot förhåller det sig  
  
 tvärtom, då mildare vintrar kan innebära ökad nederbörd vilket  
  
 förstör betesområdena. För renbeståndet samt många andra  
  
 landlevande djur kommer klimatförändringarna att innebära ökad  
  
 stress till följd av förändrad tillgång till betesmark/föda, häckningsområden,  
  
 och flyttvägar.  
  
 Effekten på färskvattenekosystemet kommer också att vara  
  
 betydande. En lägre temperatur och en kortare period med istäcke  
  
 innebär att vissa arter migrerar längre norrut, medan arter från  
  
 sydligare breddgrader flyttar in. Återigen kommer tillgången till  
  
 fungerande migrationsvägar att avgöra vissa arters överlevnad. Den  
  
 största enskilda effekten kommer att bli en förväntad ökad förekomst  
  
 av översvämningar. De ekologiska effekterna av denna 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 58  
  
 ökning väntas dock inte bli särskilt stora då översvämningar är ett  
  
 naturligt inslag i Vestlandet väl anpassat till vattnenas ekosystem.  
  
 Atlanten kommer att genomgå betydande förändringar under  
  
 innevarande århundrade. Ett komplicerat samspel av indirekta  
  
 effekter på den marina miljön och marina organismer kommer att  
  
 ske till följd av en förändrad havstemperatur, havsnivå, vindpåverkan,  
  
 istäckes utbredning och möjligen även ändrade havsströmmar.  
  
 I Norskahavet har det atlantiska vattnet (allt vatten med  
  
 en salthalt högre än 35 promille) haft en uppåtgående trend av allt  
  
 varmare temperaturer. Långtidstrender pekar mot att det atlantiska  
  
 vattnet blivit ca 0,7 grader varmare från 1978 till 2004. De högsta  
  
 redovisade temperaturerna under mätperioden har alla inträffat de  
  
 senaste tre åren. Temperaturökningen har inneburit ett ökat inslag  
  
 av nya arter längs den norska kusten, endast mellan 1975 och 2000  
  
 rapporterades det om 75 nya arter. Särskilt märkbar är den  
  
 formidabla invasionen av nya planktonarter.  
  
 2.5 Infrastruktur och byggnader  
  
 Ökad nederbörd och en högre frekvens av extremväder kan leda till  
  
 högre byggnads- och reparationskostnader av byggnader och infrastruktur.  
  
 I framtiden kommer det krävas bättre byggnadsplanering  
  
 och bättre byggnadsmaterial till följd av klimatförändringarna, i  
  
 form av t.ex. ökad nederbörd och kraftigare vindar, kommer att  
  
 utsätta dessa för större påfrestningar.  
  
 Den ökade risken för jordskred och översvämningar, samt den  
  
 förmodat ökade storleken på dessa, är också något man måste ta  
  
 hänsyn till när man planerar nya byggnader och ny infrastruktur.  
  
 Särskilt de förebyggande åtgärderna, t.ex. i form av bättre avvattningsanordningar,  
  
 kommer att behöva förbättras för att väg- och  
  
 järnvägsnätet ska kunna fungera. Risken är överhängande att  
  
 extremväder kommer orsaka ett ökat antal trafikavbrott vilket i sin  
  
 tur innebär stora ekonomiska förluster. Risken är också stor att  
  
 vissa avlägsna samhällen kommer att bli isolerade till följd av ett  
  
 blockerat vägnät, särskilt under vintern är denna risk påtaglig.  
  
 Vägdirektoratet samt Järvägsdirektoratet har startat ett projekt,  
  
 vilket ska utvärdera vilka konsekvenser av klimatförändringarna  
  
 kommer att ha på transportsystemet. Man arbetar också med att ta  
  
 fram ett varningssystem. Den norska kusten och den norska  
  
 sjöfarten är också känslig för klimatförändringar. Förändrat 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 59  
  
 vattenstånd och en ökad frekvens av extremväder, särskilt stormar  
  
 och kraftiga vågor, kan kraftigt påverka sjöfarten varför det är  
  
 viktigt att utveckla bättre prognostiseringsverktyg.  
  
 2.6 Områdesanvändning och samhällsplanering  
  
 I dagsläget tar man inte direkt hänsyn till förmodade framtida  
  
 klimatförändringar när man samhällsplanerar, dock är det mycket  
  
 som är i görningen. Den lag som reglerar vilken byggnation som är  
  
 tillåten på ett visst avgränsat område, plan- och byggnadslagen,  
  
 håller för tillfället på att revideras då man önskar inkludera klimataspekter  
  
 i dessa bedömningar. Av särskild betydelse för samhällsplanering  
  
 är den ökade risken för extrem nederbörd, kraftiga  
  
 vindar, jordskred samt översvämningar. Den nya plan- och byggnadslagen  
  
 förväntas kräva att risk- och sårbarhetsanalyser, vilka tar  
  
 hänsyn till ett förändrat klimat, genomförs innan nybyggnation får  
  
 påbörjas.  
  
 Då det är kommunerna som är tillståndsmyndigheter föreslår  
  
 man även att dessa ska garanteras tillgång till detaljerade klimatprognoser  
  
 för att kunna utföra kvalificerade bedömningar. Myndigheter  
  
 med specialkompetens på området ska vara förpliktade att  
  
 assistera kommunerna i detta arbete.  
  
 En framtida temperaturökning kan leda till ett framtida isfritt  
  
 Barentshav, vilket i sin tur kan innebära att Nordöst- eller  
  
 Nordvästpassagen kommer att kunna nyttjas för sjöfart under  
  
 större delen av året. Då man de senaste åren redan märkt av en  
  
 betydlig ökning av oljetransporter från nordvästra Ryssland kan  
  
 man förvänta sig ytterligare en ökning av trafiken i framtiden,  
  
 särskilt oljetrafiken. Risken för oljeolyckor kommer, till följd av  
  
 denna utveckling, att öka längs med Norges nordliga kust varför  
  
 man önskar stärka oljekatastrofberedskapen. Bland annat vill man  
  
 etablera en trafikcentral i Nord-Norge utrustad med s.k. Automatic  
  
 Identification System (AIS).  
  
 2.7 Energi  
  
 En förändrad nederbördsmängd kommer att påverka elektricitetsproduktionen  
  
 i Norge då denna i huvudsak framställs med vattenkraft.  
  
 Det är dock svårt att uppskatta totalförändringen då vinter 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 60  
  
 nederbörden förmodligen kommer att öka, kommer sommarnederbörden  
  
 förmodligen att minska. Även en temperaturökning, och  
  
 därmed en ökad snösmältning, kan komma att påverka vattenkraftproduktionen  
  
 till följd av ökade vattenflöden. Inom ramen för det  
  
 nordiska forskningsprojektet Climate and Energy ska Sintef Energi  
  
 AS göra beräkningar på energiproduktionen i Norden, och enligt  
  
 preliminära resultat kommer man att kunna öka vattenkraftproduktionen  
  
 i Norge.  
  
 Den norska offshore oljeproduktionen kommer till viss grad att  
  
 påverkas av de förmodade ökade vind- och vågstyrkorna, samt den  
  
 ökade förekomsten av extremväder. Generellt häftigare väder till  
  
 havs förmodas innebära mer frekventa driftstopp och därmed  
  
 minskade intäkter, varför förebyggande åtgärder måste vidtas inom  
  
 en snar framtid. Sammantaget förväntar man sig dock att oljeindustrin  
  
 endast marginellt kommer att påverkas av klimatförändringarna.  
  
 2.8 Hälsa  
  
 Ett varmare klimat kan innebära att fästingar, sniglar och andra  
  
 smittbärare får ett större utbredningsområde. Fästingen (Ixidus  
  
 Ricinus) förmodas utgöra det största hotet då det är den vektor  
  
 som orsakar flest sjukdomsfall i dagsläget. Fästingens nuvarande  
  
 utbredningsområde är begränsat till kustområdena, vilka inte är så  
  
 tätt befolkade, men en klimatförändring skulle kunna innebära en  
  
 utbredning till mer tätt befolkade områden.  
  
 En temperaturökning, med förväntade värmeböljor under  
  
 somrarna, kan förväntas orsaka fler dödsfall bland äldre och sjuka.  
  
 Riskerna är särskilt stora i de norra delarna, där befolkningen inte  
  
 har någon erfarenhet av extrema höga temperaturer. Samtidigt  
  
 orsakar de i dagsläget förekommande extremt kalla vintrarna fler  
  
 dödsfall än vad de förväntade värmeböljorna troligtvis medför,  
  
 varför man sammantaget tror att mortaliteten kommer att sjunka  
  
 till följd av klimatförändringarna.  
  
 Översvämningar, jordskred samt stormar kan också tänkas leda  
  
 till en ökad mortalitet. Förutom den direkta skadeverkan kan  
  
 skador på avlopps- och dricksvattensystem innebära indirekta  
  
 hälsovådliga risker i form av smittsamma sjukdomar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 61  
  
 Sammantaget förväntar sig dock Norge att en välfungerande  
  
 hälsovård ska klara av de eventuellt ökade belastningar som en  
  
 klimatförändring kan tänkas medföra.  
  
 2.9 Carter  
  
 Carter spelar en nyckelroll för den globala klimatutvecklingen.  
  
 Rapporten från Arctic Climate Impact Assessment (ACIA) 2004  
  
 pekar på att Carter redan genomgår allvarliga klimatförändringar.  
  
 Istäckets genomsnittliga utbredning om sommaren har minskat  
  
 med 1520 % de senaste 30 åren, och denna utveckling förväntas  
  
 accelerera. Utvecklingen kan komma att ha dramatiska effekter för  
  
 befolkningen, faunan och floran.  
  
 Ett minskat istäcke skulle innebära nya möjligheter för  
  
 transporter genom området, vilket i sin tur kan komma att få  
  
 allvarliga konsekvenser för internationell politik, internationell  
  
 säkerhet och för den globala marknaden.  
  
 Norges ambition är att under sitt ordförandeskap i det Arktiska  
  
 rådet, 20062008, sätta fokus på denna regions behov av anpassningsstrategier  
  
 för ett förändrat klimat.  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 Norges forskningsråds anslag till forskning som relaterar till  
  
 klimatförändringar, inklusive anpassning och förebyggande, uppgick  
  
 till 268 miljoner NOK. Detta är en ökning med 137 % från  
  
 1998. Universitetens forskning är inte inräknade i dessa siffror.  
  
 Norska forskningsrådet lanserade 2004 forskningsprogrammet  
  
 NORKLIMA: Climate Change and its impact in Norway vilket  
  
 kommer löpa fram till 2013. Forskningsprogrammet kom till  
  
 genom att man kombinerade de tre existerande forskningsområdena:  
  
 klimatförändringar, effekter av anpassningsåtgärder samt  
  
 polarforskning. Målet med forskningen är att skaffa kunskap om  
  
 klimatförändringarnas effekter, historiskt, i dagsläget och i framtiden,  
  
 på natur och samhälle. Denna kunskap ska sedan ligga till  
  
 grund för förebyggande- och anpassningsåtgärder. NORKLIMA  
  
 har en årlig budget på 85 miljoner NOK, och vilket man sprider på  
  
 ca 60 olika forskningsprojekt. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 62  
  
 Inom NORKLIMA bedriver man fyra större koordinerade  
  
 forskningsprojekt: RegClim, Past Climate of the Norwegian  
  
 Region (NORPAST), Norwegian Ocean Climate Project  
  
 (NOClim) samt Aerosols, Ozone and Climate (AerOzClim).  
  
 RegClim (vilket existerade redan före skapandet av  
  
 NORKLIMA) är ett koordinerat forskningsprojekt för utveckling  
  
 av framtida klimatutvecklingsscenarier i Norden, omkringliggande  
  
 havsområden och delar av Carter. RegClims klimatscenarier är  
  
 baserade på de klimatscenarier som IPCC (mellanstatlig klimatpanel  
  
 som Norge deltar i) tagit fram.  
  
 Norges forskningsråd har etablerat ett forskningsprogram som  
  
 bevakar den marina och terrestra miljön. Man arbetar också med att  
  
 utvecklas bevaknings- och övervakningstekniken av hur klimatet  
  
 förändras. Norska klimatövervakningsstationer ingår också i det  
  
 internationella nätverket Global Climate Observing System  
  
 (GCOS).  
  
 Norges forskningsråd finansierar även Bjerknes Center for  
  
 Climate Research (BCCR), vilka fokuserar på atmosfärsprocesser  
  
 kopplade till oceanernas istäcken, och särskilt Nordatlantens och  
  
 Nordsjöns utveckling.  
  
 Center for International Climate and Environmental Research  
  
 (CICERO) är namnet på ett oberoende forskningscentrum som  
  
 bedriver interdisciplinär forskning på fyra huvudområden:  
  
 1. Utsläppsminskningars effekter på klimatförändringarna  
  
 2. Sårbarhet, anpassningsmöjligheter och kostnader  
  
 3. Klimatöverenskommelser: Design, implementering och kostnader  
  
 4. Nationella klimatpolicys.  
  
 RENERGI är namnet på ett omfattande forskningsprogram, med  
  
 löptiden 20042013, vilket fokuserar på förnybar energi och hur  
  
 man kan effektivisera energiförbrukningen.  
  
 KLIMATEK var namnet på ett forskningsprogram syftande till  
  
 att stödja utvecklandet av teknik som kunde minska koldioxidutsläpp.  
  
 Från och med 2005 tog den nyare versionen CLIMIT över  
  
 forskningsuppdraget.  
  
 I Norge har byggnadssektorn och försäkringsbranschen medfinansierat  
  
 ett sexårigt forskningsprogram, med start år 2000, vilket  
  
 undersöker hur byggnadskonstruktioner kommer påverkas av  
  
 klimatförändringarna och vilka anpassningsåtgärder som bör vidtas. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 63  
  
 Forskningsprogrammet ska komma med förslag på hur byggnadskonstruktioner,  
  
 design, val av material, byggnadsnormer etc. kan  
  
 anpassas efter ett förändrat klimat (EEA, 2006; Lisö et. al 2003).  
  
 Norge medverkar även i de internationella samarbetsprojekten  
  
 IPCC, ACIA, WCRP samt Smith.  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Ansvars- och ledningsstruktur  
  
 Den norska strukturen för krishantering genomgick under 20032004  
  
 flera förändringar och det nya systemet gäller från den 1 juli  
  
 2003. Civilt skydd och krisberedskapsplanering är i Norge en del av  
  
 totalförsvaret. Totalförsvaret består av civil beredskap och militärt  
  
 försvar och civila och militära myndigheter stöttar och kompletterar  
  
 varandra i arbetet med att på central, regional och lokal nivå  
  
 tillhandahålla skydd för befolkningen och samhället mot olika hot.  
  
 Liksom i det svenska systemet är grundläggande principer i den  
  
 norska strukturen ansvarsprincipen, likhetsprincipen och närhetsprincipen.  
  
 Ansvarsprincipen innebär att den som har ansvar för en  
  
 verksamhet under normala förhållanden har ansvaret för att  
  
 förbereda sig för att kunna upprätthålla verksamheten i kris. Detta  
  
 gör att flertalet myndigheter på olika nivåer och i olika stor  
  
 utsträckning även flera privata organisationer och företag har  
  
 uppgifter inom civilt skydd och är skyldiga att förbereda och  
  
 implementera åtgärder för att kunna upprätthålla verksamheten i  
  
 krissituationer. Likhetsprincipen innebär att en verksamhets  
  
 organisation ska vara så lik som möjligt i fred, kris och krig.  
  
 Närhetsprincipen stipulerar att en kris ska hanteras på lägsta  
  
 möjliga. Därför anses krisberedskapen behöva ha sin bas i den  
  
 lokala, kommunala nivån, där lokalt definierade risker, sårbarheter  
  
 och behov styr den centrala nivåns agerande. Utöver ansvarsprincipen  
  
 så har alla myndigheter ansvar för säkerhet och  
  
 beredskap inom sina respektive ansvarsområden.  
  
 Kommunerna har det primära ansvaret för att hantera de flesta  
  
 kriser som uppstår i fredstid. Kommunerna är ålagda att genomföra  
  
 risk- och sårbarhetsanalyser, utarbeta krisplaner och att ha ett  
  
 krisperspektiv som grund för i sin ordinarie planläggning och  
  
 verksamhet. Fylkesmännen (landshövdingen) samordnar och 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 64  
  
 utöver tillsyn på beredskapsplanläggningen i länet. Fylkesmännen  
  
 vägleder och stödjer kommunernas beredskapsarbete och ansvarar  
  
 för civil-militär beredskap i länet. Nationella och regionala  
  
 myndigheter stödjer kommunerna genom att förbättra kompetens  
  
 och kvalitet inom den lokala krisberedskapen, genom att öka  
  
 medvetenheten hos kommunernas politiska ledning om möjliga  
  
 konsekvenser av tekniska och naturrelaterade risker samt genom  
  
 att erbjuda resurser och samordningsstöd under en kris om en  
  
 enskild kommun inte själv kan hantera situationen.  
  
 Under stora kriser är landshövdingen ansvarig för operationell  
  
 koordinering, krisledning. Kommunerna är skyldiga att inom vissa  
  
 sektorer, exempelvis civilt försvar och hälsovård, vidta krisberedskapsåtgärder.  
  
 Kommunerna är emellertid inte skyldiga att ta  
  
 ett helhetsansvar för krisberedskapsfrågor och länsstyrelsen försöker  
  
 därför motivera kommunerna att satsa på frågorna genom  
  
 utbildning, information och metodstöd, exempelvis för att göra  
  
 risk- och sårbarhetsanalys och upprätta lokala krishanteringsplaner.  
  
 Vid en större olycka eller kris leder representanter från polisen,  
  
 räddningstjänsten eller sjukvården räddningsarbetet ofta koordinerad  
  
 från polisdistriktet. Civilförsvarsdistrikt, som bland annat  
  
 har till uppgift att stödja räddningstjänsten, är kopplade till polisdistrikten.  
  
 Kommunens roll är bland annat att hantera policybeslut  
  
 och informera allmänhet och media.  
  
 Lagstiftning  
  
  St.meld nr 37 (20042005) Flodbölgekatastrofen i Sör-Asia og  
  
 sentral kriehåndtering.  
  
  St.meld nr 39 (20032004) Samfunnssikkerhet og sivilt-militärt  
  
 samarbeid.  
  
  St.meld. nr. 17 (20012002) Samfunnssikkerhet  veien til et  
  
 mindre sårbart samfunn.  
  
 Det finns även riktlinjer som säger att risk- och sårbarhetsanalyser  
  
 måste genomföras i kommunala areal- regulerings- och byggnadsplaner  
  
 genom Retningslinjer for fylkesmannens bruk av innsigelse  
  
 i plansaker etter plan- og bygningsloven.  
  
 Direktoratet arbetar för att kravet på att genomföra risk- och  
  
 sårbarhetsanalyser ska framgå i själva plan- och byggnadslagen för 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 65  
  
 att säkra att själva analysarbetet kommer till stånd så tidigt som  
  
 möjligt i plan- och byggnadsprocessen.  
  
 Särskilt betydelsefulla myndigheters roller  
  
 Organisatoriskt har regeringen övergripande ansvar för totalförsvar  
  
 och krisberedskap. Varje departement är ansvarigt för krisberedskapsplanering  
  
 och krishantering inom respektive sektor. I Norge  
  
 delas samhällsviktig verksamhet in i åtta sektorer med ett ansvarigt  
  
 departement för varje sektor. Det är justitie- och polisdepartementet  
  
 som har den övergripande koordinerande rollen mellan de  
  
 åtta sektorerna. Detta innefattar ansvar för att utveckla nya  
  
 nationella föreskrifter, att fatta principiella beslut rörande det  
  
 norska krishanteringssystemet samt det administrativa ansvaret för  
  
 räddningstjänsten. På central nivå har flera förändringar genomförts  
  
 sedan flodvågskatastrofen 2004. För att förstärka kriskoordineringen  
  
 inom regeringskansliet inrättades Regjeringens kriseråd. I  
  
 kriserådet ingår följande fasta medlemmar:  
  
  regeringsråden vid statsministerns kontor,  
  
  departementsråden vid Justisdepartementet,  
  
  departementsråden vid Försvarsdepartementet,  
  
  departementsråden vid Helse- og omsorgsdepartementet  
  
  utrikesråden vid Utrikesdepartementet.  
  
 Alla departementsråd kan ta initiativ till att kalla in Regjeringesn  
  
 kriseråd. Rådet kommer att vara det överordnade koordineringsorganet  
  
 om krisen är av sådan karaktär att flera departement blir  
  
 inblandade och det behövs en omfattande koordinering inom  
  
 regeringskansliet. Rådet svarar också för information till allmänheten.  
  
 Ytterligare en förändring på central nivå är att en funktion  
  
 med krisstyrning i ledardepartement har inrättats. Som en följd av  
  
 ansvarsprincipen har det departement som är mest berört av krisen  
  
 huvudansvaret för att koordinera hanteringen av krisen. Ledardepartementet  
  
 övertar inget ansvar från andra departement, de  
  
 svarar fortfarande för sina respektive ansvarsområden. Ledardepartementet  
  
 ska vid en kris utarbeta situationsrapporter och  
  
 sprida till andra departement, identifiera och värdera behov på  
  
 strategisk nivå, se till att nödvändiga åtgärder inom eget ansvarsområde  
  
 sätts igång samt vid behov säkerställa nödvändig koordinering  
  
 med andra departement samt säkerställa och koordinera 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 66  
  
 informationen till allmänhet och media. Den tredje förändringen på  
  
 central nivå är inrättandet en Sentral krisstötteenhet vilken är tänkt  
  
 att vara gemensam för alla departement, utgöra fysisk arbetsplats  
  
 under en kris och kunna ge stöd i att ta fram lägesrapporter.  
  
 Krisstötteenheten ska utgöra expertstöd för övriga departement i  
  
 hanterandet av krisen, exempelvis i frågor som rör kriskommunikation.  
  
 Krisstötteenheten kan även gå in och tvinga ett  
  
 departement att ta på sig ledarrollen, skulle det inte göra det  
  
 självmant. Krisestötteenheten ska vara tillgänglig året om.  
  
 Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap (DSB) är den  
  
 myndighet som under departementet (Justis- og politidepartementet)  
  
 ansvarar för krisberedskapsåtgärder, utövar tillsyn på den  
  
 regionala krisberedskapen och ansvarar för det civila försvaret. DSB  
  
 är den myndighet som KBM främst har kontakter med i Norge,  
  
 men DSB har ett bredare arbetsområde än KBM och sysslar även  
  
 med frågor som rör brand-, produkt-, och elsäkerhet. DSBs uppgift  
  
 är att systematiskt generera, initiera, analysera, evaluera och  
  
 förmedla kunskap om sårberhets- och riskutvecklingen i samhället.  
  
 DSB ska också upptäcka strukturella och kompetensmässiga  
  
 svagheter i samhället genom tillsyn, evalueringar och utredningar.  
  
 18 länsstyrelser har befogenhet att koordinera och utöva tillsyn  
  
 över krisberedskapsåtgärder inom de norska länen. Länsstyrelserna  
  
 främjar krisberedskapsplanering på lokal nivå, deltar i planeringen  
  
 för att stödja militären samt ansvarar för vissa miljö- och  
  
 jordbruksfrågor. Polisens uppgift sträcker sig från att hantera  
  
 vardagsolyckor till att hantera terroristattacker och större krissituationer.  
  
 Polisen har ansvar för att rädda liv samt att begränsa  
  
 skada. Polisdirektoratet har en operativ stab som kan etableras vid  
  
 terror och vid större olyckssituationer. Räddningstjänst hanterar  
  
 alla typer av akuta räddningsaktioner där det finns risk för liv och  
  
 hälsa. Alla offentliga aktörer är förpliktade att vid behov delta i  
  
 tjänsten med sina resurser. Räddningscentralerna kan rekvirera alla  
  
 tillgängliga beredskapsresurser. Försvaret vill få vidgat mandat för  
  
 att kunna användas för att rädda liv och materiel vid större  
  
 krissituationer då samhällets civila resurser inte räcker till. Det är  
  
 främst hemvärnet och värnpliktiga som kommer att användas vid  
  
 olika situationer. Försvaret ansvarar för säkerheten i räddningstjänst.  
  
 Frivilliga organisationer bidrar främst till beredskapen mot  
  
 olyckor särskilt på lokal nivå samt till nödsituationer till utlandet. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 67  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 I Norge finns en delad ekonomisk ersättningsordning vid naturskador  
  
 fördelat på privat och offentlig sektor. Vem som ersätter  
  
 skadan beror på om den är försäkringsbar eller inte.  
  
 När det gäller privat skadeförsäkring finns en naturskadepool  
  
 där alla försäkringsbolag är med. Poolen är organiserad som en  
  
 distributionspool, där varje försäkringsföretag ansvarar för sina  
  
 egna kunder, och poolen sedan fördelar medlemsbolagens omkostnader  
  
 över samtliga poolmedlemmar i proportion till det enskilda  
  
 bolagets andel brandskadeförsäkringar. Varje medlemsbolag skickar  
  
 kvartalsvis in en redogörelse över vilka ersättningar man betalat ut  
  
 och sedan avgör en Skadestånds kommitté huruvida dessa krav är  
  
 rättmätiga. Skadestånds kommittén samordnar också medlemsföretagens  
  
 insatser och slår fast en enhetlig handlingslinje vid  
  
 större naturkatastrofer. Hur skada som orsakats av naturfenomen  
  
 hanteras beskrivs naturskadeförsäkringslagen.  
  
 Alla byggnader och allt lösöre som försäkras mot brandskador  
  
 blir automatiskt försäkrat mot naturskador. Som naturskador  
  
 räknas jordskred, översvämning ,storm, jordbävning, vulkanutbrott  
  
 och liknande. 0,15 promille av alla brandförsäkrade objekts försäkringspremier  
  
 styrs till fonden från vilken man ersätter skador som  
  
 orsakats av naturfenomen, översvämningar medräknade. Självrisken  
  
 uppgår till 4 000 NOK. Det maximala ersättningsbelopp som  
  
 poolen sammanlagt betalade ut per enskild naturskadehändelse var  
  
 ursprungligen fastställt till 100 miljoner NOK, men från och med 1  
  
 januari 2004 är det nya max beloppet 10 miljarder NOK.  
  
 Den offentliga skadeförsäkringen hanteras av en statlig naturskadefond  
  
 som ger ersättning för naturskador som inte täcks av  
  
 andra försäkringar. Om skadan är försäkrad, eller hade gått att  
  
 försäkra på den privat försäkringsmarknaden, utgår ingen ersättning  
  
 från fonden. Skador på statliga eller fylkes (läns) egendomar  
  
 ersätts inte av fonden. Fonden ska förutom att betala ut ersättning  
  
 även främja förebyggande åtgärder mot naturskador. Detta sker i  
  
 formen av att kommuner kan ansöka om bidrag, år 2006 utbetalades  
  
 23,3 miljoner norska kronor, till förebyggande insatser,  
  
 vanligtvis jordskredsförebyggande åtgärder. Administrativt ligger  
  
 denna fond under lantbruksdepartementet, där statens lantbruksförvaltning  
  
 sköter praktiska frågor. Krav på skadeersättning ska  
  
 framställas till länsman senast tre månader efter skadan inträffat. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 68  
  
 Antalet naturskador i Norge uppgår till mellan 2 000 och 3 000  
  
 årligen under normalår. Enstaka extremår kan de dock överstiga  
  
 10 000. Ersättningarnas storlek ligger på mellan 100 och 200  
  
 miljoner norska kronor under normalår från naturskadepoolen,  
  
 men kan enstaka år överstiga en miljard kronor. Ersättning från den  
  
 statliga naturskadefonden uppgår till betydligt lägre belopp årligen,  
  
 vanligtvis i storleksordningen några miljoner kronor, men upp till  
  
 flera hundra miljoner. Orkanen 1992 orsakade försäkringsskador  
  
 på cirka 40 000 objekt. Naturskadepoolen betalade ut 13, miljarder  
  
 norska kronor i ersättning medan naturskadefonden betalade ut  
  
 200 miljoner norska kronor i ersättning. 60 % av totala ersättningen  
  
 från naturskadepoolen rör stormskador, 30 % rör översvämningar,  
  
 medan jordskred, skalv och annat svarar för 10 % i  
  
 genomsnitt. Ungefär hälften av ersättningen går till skador på  
  
 infrastruktur, medan den andra hälften rör skador på bostäder och  
  
 lantbruksegendom.  
  
 I vissa fall kan styrelsen för statens naturskadefond bevilja  
  
 ersättning p.g.a. rimlighetsskäl, även om någon strikt juridisk  
  
 skyldighet inte föreligger. Det kan gälla exempelvis konsekvenser  
  
 av kraftig nederbörd eller isbeläggning i vattendrag, händelser som  
  
 egentligen inte räknas till exceptionella naturfenomen.  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Norges enda vidtagna åtgärd till dags dato är begränsat till det  
  
 interdepartementala seminariet i augusti 2005 om anpassning till  
  
 klimatförändringarna samt publicerandet av Rapport om sårbarhet  
  
 och anpassning tillklimatförändringar i sektorer i Norge, vilken  
  
 får anses vara första ansatsen till en nationell anpassningsstrategi.  
  
 Skapandet av naturskadeförsäkringslagen samt naturskadepoolen  
  
 kan dock ses som anpassningsåtgärder till ett förändrat klimat. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 69  
  
 4 Frankrike  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 Frankrike håller för närvarande på att ta fram en nationell  
  
 anpassningsstrategi (plan national dadaptation au changement  
  
 climatique) för att minska sårbarheten och förbereda samhället för  
  
 de konsekvenser klimatförändringar medför. Strategin ska baseras  
  
 på en omfattande utredning genomförd av övervaknings/expertgruppen  
  
 ONERC (lObeservatoire national sur les effets du  
  
 réchauffement climatique) från år 2006.  
  
 ONERC (Observatoire national sur les effets du réchauffement  
  
 climatique) tillsattes av parlamentet den 19 februari 2001. ONERC  
  
 består av 26 medlemmar, parlamentsledamöter samt forskare. I dess  
  
 uppdrag ingår att:  
  
  Samla och sprida information, utbilda och bedriva efterforskningar  
  
 kring riskerna associerade med ett förändrat klimat samt  
  
 extrema väderfenomen.  
  
  Formulera rekommendationer på förebyggande- samt anpassningsåtgärder  
  
 för att man därmed sak kunna utveckla riktlinjer  
  
 för hur man begränsar riskerna associerade med ett förändrat  
  
 klimat.  
  
  Tillföra och utveckla en dialog angående ett förändrat klimat  
  
 med utvecklingsländerna.  
  
 Nuvarande strategin finns som en bilaga i den utvärdering av  
  
 Klimatplanen 20042012 som offentliggjordes i slutet på förra året.  
  
 Till sommaren 2007 skall en operationell klimatanpassningsplan  
  
 vara färdigställd, vilken även ska översättas till engelska.  
  
 Strategin ska ha som mål att skydda personer och egendom,  
  
 integrera de sociala aspekterna av klimatfrågan, begränsa kostnader  
  
 för samhället och bevara naturtillgångar. Genom forskning, observation,  
  
 information och utbildning skall man anpassa samhället till  
  
 klimatförändringar. Informationskampanjer riktade till medborgare  
  
 och folkvalda kommer genomföras framöver.  
  
 Regeringen önskar integrera den lokala och regionala nivån i  
  
 planen eftersom denna besitter bäst kunskap om exempelvis infrastruktur  
  
 och byggnader. Lokala nivån bearbetas genom förbättrad  
  
 dialog om klimatförändringarnas verkningar/risker, kostnaders om  
  
 kan uppstå lokalt, sårbarhet etc. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 70  
  
 Anpassningsplanen kommer fokusera på;  
  
  jordbruk  
  
  energi och industri  
  
  transport, bostadssektorn, hälsa  
  
  turism  
  
  banker och försäkringsbolag  
  
 Ambitionen är dessutom att bättre förbereda de franska  
  
 utomeuropeiska territorierna för både extrema väderförhållanden  
  
 och klimatförändringarnas verkningar (Guadeloupe, Guyana,  
  
 Martinique, Réunion).  
  
 Frankrike kommer från och med 2008 att bifoga budgetpropositionen  
  
 en redogörelse för vilka åtgärder som genomförs av  
  
 regeringen/ministerierna på klimatområdet (document de politique  
  
 transversale). Planen, som främst är riktad till nationalförsamlingen  
  
 och senaten, är ett sätt att göra klimatpolitiken mer synlig och  
  
 transparent och skall bidra till förbättrad samstämmigheten för hela  
  
 politikområdet samt till effektivare användning av offentliga  
  
 resurser. Regeringens utgifter till förmån för klimat uppskattas till  
  
 över 2 miljarder euro per år.  
  
 I slutet på 2005 tog miljömyndigheten ADEME fram en klimatuide  
  
 (un plan climat à léchelle de mon territoire), riktad till  
  
 beslutsfattare på lokal nivå (borgmästare, biträdande borgmästare,  
  
 generaldirektör etc). Målet är att få dessa att agera enhetligt,  
  
 integrera miljötänkandet i lokala aktionsplaner och bättre använda  
  
 de metoder och redskap som redan finns tillgängliga.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 Klimatförändringar förväntas medföra både positiva och negativa  
  
 effekter. Man förväntar sig en utbredning av ogräs, växtsjukdomar  
  
 samt parasiter. Efterfrågan på konstbevattning, och vatten generellt,  
  
 förväntas öka. Nederbörden förväntas till en högre grad  
  
 koncentreras till höst och vintermånaderna, med bl.a. kraftigare  
  
 skyfall som följd, varför risken för jorderosion kommer att öka.  
  
 Ökad mortalitetsrisk samt minskad fertilitet hos betesdjur till följd  
  
 av den förväntade högre värmen. Konsekvenserna av den föränd 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 71  
  
 rade nederbörd samt en högre temperatur kan bli att möjligheterna  
  
 för jordbruksproduktion, i dess nuvarande form, blir begränsade i  
  
 södra Frankrike.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: anpassa  
  
 grödor, rotation och plöjningsmetoder efter klimatförändringarna;  
  
 anpassa växtförädlingsprocedurer; förbättra konstbevattningsmetoderna;  
  
 välja produktionssystem inom ramen för en hållbar  
  
 jordbruksutveckling; migrering norrut av traditionellt franska  
  
 jordbruksprodukter och en introduktion av nya grödor och tekniker  
  
 i södra Frankrike; uppfödnings-/avelsteknikerna måste raffineras  
  
 och anpassas.  
  
 2.2 Skogsbruk  
  
 Förväntade förändringar är bl.a.: För skogssektorn kommer klimatförändringarna  
  
 att innebära både positiva och negativa konsekvenser.  
  
 Man ser i huvudsak två utvecklingsspår: ett negativt utvecklingsspår  
  
 associerat med det minskade vattenutbudet och en möjlig  
  
 ökad frekvens av stormar; och ett positivt förknippat med den  
  
 förlängda växtperioden.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: Stormarna 1999 samt torkan till  
  
 följd av värmeböljan 2003 har lett till att skogsvårdare i Frankrike  
  
 arbetar med att öka skogarnas robusthet. Tillvägagångssättet är  
  
 bl.a. att öka biodiversiteten och plantera arter vilka är bättre  
  
 anpassade efter lokala förhållanden i dagens och i ett framtida  
  
 klimat. Man försöker även gallra i ett tidigare skede för att därmed  
  
 minska risken för stormskador (EEA, 2006).  
  
 2.3 Marina/terrestra ekosystem  
  
 Förväntade förändringar är bland annat: minskning av antalet  
  
 habitat (humida zoner); redistribuering av terrestra/marina arter,  
  
 utrotningshot för vissa arter; förändringar i jordmånen; ökad risk  
  
 för skogsbränder; ökad risk för erosion vid kustnära områden; risk  
  
 för försaltning av flodmynningar och utlopp; en ökad frekvens av  
  
 stormar; risk för övergödning av vattendrag; korallreven förväntas  
  
 bli mer sårbara till följd av klimatförändrinagarna.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: att förbättra  
  
 landskapsplaneringen; skydda arter och habitat; förebygga skogs 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 72  
  
 bränder genom förbättrad skogsskötsel; förbättra stadsplaneringen;  
  
 begränsa strandnära bebyggelse; anpassa/modifiera jordbrukstekniker  
  
 (gödsling, bekämpningsmedel); byggande av dammar/vallar.  
  
 2.4 Vatten  
  
 Förväntade förändringar är bland annat: en ökad frekvens av  
  
 översvämningar; bristande utbud av vattenresurser till konstbevattning 
  
 ; generellt en försämring av vattenkvalitén.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: förbättra  
  
 stadsplaneringen; förbättra skyddet för existerande resurser;  
  
 restaurera i dagsläget icke-brukbara vattentäkter; reglera vattenförbrukningen;  
  
 förbättra skyddet av vattenkvalitén (kanaler, jordbrukstekniker;  
  
 begränsa utsläpp etc.).  
  
 2.5 Energi och industri  
  
 Förväntade förändringar är bland annat: en förväntad ökad  
  
 variation i efterfrågan på el; en ökning av tillhandahållandet av  
  
 vatten- och avkylningssystem; risk för att elsystem kommer at  
  
 drabbas av översvämningsskador.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: förbättra  
  
 energisektorns (el-industrins) utvinningsmetoder; förbättra planering  
  
 och byggande av installationer så att dessa bättre motstår ett  
  
 förändrat klimat.  
  
 2.6 Byggnader och Infrastruktur  
  
 Förväntade förändringar är bland annat: inomhustemperaturen i  
  
 byggnader förväntas bli extremt hög under sommarsäsongen;  
  
 bildandet av termiska öar i städerna; de torra somrarna förväntas  
  
 öppnar för risken att byggnaders grunder förflyttas; kraftigare  
  
 vindar och ökad nederbörd; de fuktigare vintrarna kan framkalla  
  
 kondensering och utvecklandet av mögel.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: förbättra plan- och byggnadslag,  
  
 normerna för byggnation; förbättra levnadsförhållanden för dem  
  
 som är extra känsliga för höga inomhustemperaturer; förbättra  
  
 stadsplaneringen; närmare analys av storstädernas sårbarhet; 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 73  
  
 förbättra de exteriörernas skyddssystem samt den generella inomhusmiljön.  
  
 2.7 Transport  
  
 Förväntade förändringar är bland annat: försämrade vägar och  
  
 järnvägar, samt ökade risker för vägavbrott till följd av jordskred  
  
 och översvämningar; ökad frekvens av avbrott i vattenvägar till  
  
 följd av ökad frekvens av stormflod; försämrad bekvämlighet vid  
  
 resande med kollektivtrafik under sommarmånaderna.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att: fastställa en vägstandard  
  
 vilken måste uppfyllas; se över existerande brandvägar; reglera  
  
 inomhustemperaturen på transportmedel inom kollektivtrafiken.  
  
 2.8 Turism  
  
 Förväntade förändringar är bland annat: att ett varmare sommarklimat  
  
 kommer att understödja en ökad utomhusaktivitet; att  
  
 turistflödena kommer att modifieras; att grönområdena kommer  
  
 grönska snabbare, men samtidigt kommer att förtorka tidigare till  
  
 följd av den högre sommartemperaturen, de torrare somrarna och  
  
 de mindre kalla vintrarna.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att: utveckla existerande och  
  
 nya utomhusaktiviteter; att skaffa bättre snökanonutrustning,  
  
 samtidigt som man eftersträvar ett större utbud av alternativa  
  
 aktiviteter till skidåkning; att utveckla lokala förslag till aktiviteter;  
  
 att anpassa grönområdenas tillsyn efter de nya behoven.  
  
 2.9 Avfallshantering  
  
 Förväntade förändringar är bland annat: mikroorganismerna i avfall  
  
 kommer att kompostera snabbare till följd av den högre sommartemperaturen;  
  
 den högre sommartemperaturen och den allt viktigare  
  
 vinter nederbörden kommer att påverka uppfattningen och  
  
 utnyttjandet av soptippar.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är att: föregripa de mer frekventa  
  
 sopansamlingarna, särskilt kommer de som uppkommer under  
  
 sommarmånaderna, genomgå översyn och övervaka tillståndet för  
  
 existerande soptippar. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 74  
  
 2.10 Hälsa och samhällsservice  
  
 Förväntade förändringar är bland annat: en ökad risken för extrema  
  
 väderhändelser; värmeböljorna förväntas få än mer allvarliga  
  
 konsekvenser; ett utvecklande och en ökad spridning av vektoriella  
  
 sjukdomar; förvärrning av de fotokemiska luftföreoreningar; ökad  
  
 risk för hudcancer och solbrändhet till följd av den ökade  
  
 utomhusaktiviteten i kombination med den högre temperaturen;  
  
 den högre temperaturen kommer med all säkerhet att öka antalet  
  
 fall av matförgiftning.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: Värmeböljan 2003, vilken orsakade  
  
 i ett stort antal dödsfall i Frankrike, innebar att Ministerè de  
  
 la Santé, de la Jeunesse et des Sportes (motsvarande Socialstyrelsen)  
  
 tog fram en nationell beredskapsplan mot värmeböljor.  
  
 Planen ska implementeras på lokal nivå och i ett antal städer och är  
  
 uppbyggd på fyra informations-/varningsnivåer (från ökad prognosverksamhet  
  
 till aktiva åtgärder): Nivå 1 innebär att man gör  
  
 prognoser för sommarsäsongen; Nivå 2 innebär att den offentliga  
  
 sjukvården mobiliseras och en tredygns prognos görs för att avgöra  
  
 ifall några meteorologiska gränsvärden (beroende på geografisk  
  
 område) riskerar överskridas; Nivå 3 innebär att ett antal  
  
 förberedda medicinska och sociala åtgärder implementeras för att  
  
 skydda allmänheten; Nivå 4 innebär att exceptionella åtgärder  
  
 vidtas. Sjukhus och ålderdomshem ska utrustas med luftkonditionerade  
  
 sektioner och få personalförstärkningar med sammanlagt  
  
 13 200 senast år 2007 (ww.sante.gouv.fr/canicule/index.htm).  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 Det franska forskningsprojektet Programme National DÉtude de  
  
 la Dynamique du Climat (PNEDC) har en övergripande ansats och  
  
 försöker innefatta en rad olika discipliner i sin forskning. Forskningen  
  
 inriktar sig på tre huvudsakliga grenar:  
  
  globala klimatförändringar, och hur dessa klimatförändringar  
  
 tett sig från den industriella revolutionen och hur de kommer te  
  
 sig om de kommande hundra åren.  
  
  naturen och klimatförändringarnas mekanismer  
  
  studera potentialen att förutsäga hur säsonger, regioner kommer  
  
 att påverkas, både märkbara och omärkbara effekter, över tid  
  
 (man delar in tid i tioårsperioder). 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 75  
  
 Programmet dAnalyse Williams de la Mousson Africaine  
  
 (AMMA) är namnet på ett forsknings program med ansatsen: att  
  
 bättra förstå de mekanismer vilka styr den afrikanska monsunen,  
  
 för att bättre kunna förutspå dess effekter på det lokala, regional  
  
 och globala klimatet. Man studerar även hur befolkningen i de olika  
  
 regionerna påverkas.  
  
 ECLIPSE och CEREGE är namnet på två forskningsprogram  
  
 vilka studerar tidigare klimat, paleoklimatologi. ECLIPSE inriktar  
  
 sig på sambandet och interaktionen mellan en jord i förändring,  
  
 klimatet, miljön och människan. CEREGE försöker återskapa  
  
 tidigare klimat i modeller för att kunna förstå vad som driver dess  
  
 utveckling.  
  
 Centre International de Recherches sur lEnvironment et le  
  
 Dévelopment (CIRED) är ett interdisciplinärt program som  
  
 utforskar hur klimatförändringarna påverkar ekonomin och den  
  
 sociala utvecklingen.  
  
 Gestion et Impact du Changement Climatique (GICC) är ett  
  
 avslutat nationellt forskningsprogram. Programmet samordnade en  
  
 rad andra forskningsprogram och har haft en stor betydelse för  
  
 fransk klimatforskning.  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Regionala planer för naturkatastrofer och extrema väderförhållanden  
  
 Miljöministeriet är ansvarig för att förebygga naturkatastrofer och  
  
 minska samhällets sårbarhet. Politiken handlar om att förbättra  
  
 medborgarnas kunskap om risker, organisera övervakning och anta  
  
 regelverk och krisplaner. Förebyggande av risker handlar till största  
  
 del om informationsåtgärder vilket de franska medborgare enligt  
  
 lag (från 1987) har rätt till.  
  
 Län/departement (96 i FR) och kommuner i utsatta områden  
  
 utformar, enligt lag sedan 1995, regionala krisplaner (Plans de  
  
 prévision des risques naturelles, PPR) i syfte att skydda samhället  
  
 mot extrema väderförhållanden (översvämningar, laviner, skogsbränder  
  
 mm.). Målet med dessa är att bättre lära känna fenomenen,  
  
 inrätta en form av övervakning, informera medborgarna om  
  
 riskerna och hur man kan skydda sig etc. Krisplanerna finansieras 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 76  
  
 delvis av staten som under de senaste tio åren uppges bidragit med  
  
 över 800 miljoner euro för detta ändamål.  
  
 Ansvars- och ledningsstruktur  
  
 Krisberedskapen i Frankrike är indelad i tre nivåer med lokalt,  
  
 regionalt och nationellt ansvar. Vid en kris aktiveras kriscentraler  
  
 på varje nivå, som samarbetar med varandra. Vidare finns ett nära  
  
 civil-militärt samarbete vid kris, då militär förmåga kan ställas till  
  
 förfogade åt de civila myndigheterna.  
  
 Den lokala nivån består av den kommunala verksamheten med  
  
 räddningstjänst, volontärer, frivilligorganisationer och borgmästare.  
  
 Dessa samordnas via ett lokalt samordningscenter.  
  
 På den regionala nivån ansvarar en försvarsdirektör vid prefekturens  
  
 (ungefär motsvarande våra Länsstyrelser) beredskapscenter  
  
 för skydd, beredskap och civilt försvar. Försvarsdirektörens  
  
 uppgift är att stödja den lokala nivån. Till honom är ett regionalt  
  
 samordningscenter kopplat samt ett sekretariat och en stab.  
  
 På central nivå är det Inrikesministeriet som ansvarar för landets  
  
 beredskap och riskhantering. Dess enhet för krishantering och  
  
 civilt försvar, la Direction de la Défence et de la Sécurité civiles  
  
 (DDSC), har till uppgift att leda och samordna olika former av  
  
 sektorsövergripande krissituationer, både i förhållande till vardagsolyckor  
  
 och stora katastrofer. Enheten är indelad i fyra större  
  
 sektioner; operativa resurser för insatser, räddningstjänst,  
  
 riskhantering samt administration och logistik.  
  
 Sektionen för operativa resurser har materiel, fordon och andra  
  
 resurser till sitt förfogande för att stödja lokala och regionala  
  
 insatser samt vid internationella förfrågningar såsom via FN eller  
  
 samordningsmekanismen för räddningstjänst i EU. Räddningstjänstsektionen  
  
 ansvarar för brandförsvar och volontärer. Riskhanteringssektionen  
  
 arbetar med hela krisperspektivet, från den  
  
 förebyggande fasen till återförande av erfarenheter. Utgångspunkten  
  
 är Smith. Den franska krisberedskapen är indelad i 15  
  
 olika specifika områden såsom el, tele, vattenförsörjning,  
  
 hälsofrågor osv.  
  
 Inrikesdepartementet har även inrättat en särskild lägescentral,  
  
 COGIC, vars uppgift är att övervaka det inrikespolitiska säkerhetsläget.  
  
 Lägescentralen är ständigt bemannad av representanter från 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 77  
  
 polis, räddningstjänst, kustbevakning och försvarsmakten. Ett  
  
 institut för studier av inre säkerhet finns placerat under ministeriet.  
  
 Generellt har Inrikesministeriet en hög status i den franska  
  
 statsförvaltningen och inrikesministern räknas som landets tredje  
  
 högsta person efter presidenten och premiärministern.  
  
 Lagstiftning  
  
 Den 30 augusti 2004 lades en ny moderniserad lagstiftning för civil  
  
 säkerhet fram. Tonvikten ligger på krishantering i den operativa  
  
 fasen. Rollen för vanliga medborgare i form av frivilligorganisationer  
  
 och som volontärer vid en krissituation tydliggörs. Fokus  
  
 ligger även på obligatorisk utbildning i skolor. Tanken är att den  
  
 nya lagen skall förenkla samordning mellan olika ansvarsnivåer och  
  
 på så vis underlätta riskhantering av svåra avbrott i infrastruktur.  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Alla försäkringstagare, privatpersoner såväl som kommersiella  
  
 verksamheter, vilka tecknar brandförsäkring är även försäkringsskydd  
  
 mot skador orsakade av storm. Skador vilka dock är  
  
 uppkomna till följd av exceptionella stormar (vindstyrkor på över  
  
 145 km/h i medelsnitt över en 10 minuters period eller 215 km/h i  
  
 kastby) ersätts dock enligt den statliga naturkatastroflagen.  
  
 Hagelskador, skador uppkomna till följd av liggande snö,  
  
 åskskador, vattenskador samt skador på avlopps- och vattenrör till  
  
 följd av frost skyddas varierande på privat avtal.  
  
 1982 startade Frankrike Catastrophes Naturelles (CatNat)  
  
 programmet till följd av det årets allvarliga översvämningar i södra  
  
 Frankrike. Skador uppkomna av naturkatastrofer anses vara  
  
 omöjliga att försäkra sig mot på den privata marknaden och därför  
  
 anses alla vilka har försäkrat sin egendom, privat såväl som  
  
 kommersiell, vara försäkrade mot skador uppkomna till följd av  
  
 naturkatastrof. Det finns ingen lagstadgad definition av vad en  
  
 naturkatastrof är utan regeringen utfärdar ett dekret som deklarerar  
  
 ifall en händelse är att betrakta som en naturkatastrof eller ej.  
  
 Försäkringarna mot naturkatastrofer finansieras genom att försäkringsbolagen  
  
 tar ut en lagstadgad och uniform tilläggspremie på 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 78  
  
 12 % på egendomsförsäkringen. Även självrisknivåerna vid naturkatastrofer  
  
 är lagstadgade. Försäkringsbolagen kan sedan antingen  
  
 återförsäkra sig på den privata återförsäkringsmarknaden eller  
  
 statliga Caisse Centrale de Réassurance (CCR). CCR erbjuder  
  
 obegränsat återförsäkringsskydd, vilket garanteras av franska staten  
  
 i det fall CCR skulle förbruka sina resurser. För att erhålla den  
  
 statliga garantin måste ett försäkringsbolag förlägga hälften av sina  
  
 naturkatastrofs- återförsäkring hos CCR. Detta har fått som effekt  
  
 att de flesta försäkringsbolag återförsäkrar sig hos CCR. Sedan  
  
 programmet startade 1982 har 110 000 händelser deklarerats vara  
  
 naturkatastrofer och cirka 6,4 miljarder euro har betalats ut i  
  
 ersättning. På senare år har självrisken höjts för kommuner vilka  
  
 inte tagit fram riskförebyggande planer, s.k. PPR-planer. Sedan  
  
 1982 finns även en fond, Barnierfonden, för förebyggande av naturkatastrofer.  
  
 Fonden används för finansiera statlig exproprierande av  
  
 privat egendom vilken anses vara utsatt för synnerligen överhängande  
  
 risk för naturolycka. Sedan 2003 har Barnierfondens  
  
 åtaganden utökats till att även delfinansiera förebyggande åtgärder  
  
 vilka, efter att PPR undersökningar genomförts, funnits nödvändiga  
  
 att vidta.  
  
 För att jordbrukare ska få ersättning för skördeskador i  
  
 samband med naturkatastrofliknande händelser måste följande  
  
 kriterier vara uppfyllda: Händelsen måste klassas som en naturkatastrof  
  
 av jordbruksministeriet och händelsen som orsakar  
  
 katastrofen får inte gå att försäkra sig emot. Skadorna ersätts när de  
  
 påverkar mer än 30 % av skörden och om de innebär en förlust på  
  
 över 12 % av det totala produktionsvärdet för företaget. Beloppen  
  
 på skördeskadeersättningarna varierar stort från år till år: 1998  
  
 utbetalades 143,9 miljoner euro medan 2001 utbetalades 23,5 miljoner  
  
 euro.  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Klimatstrategierna och inrättandet av ONERC kan ses som  
  
 vidtagna åtgärder. Försäkringslagarna, med inrättandet Barnierfonden  
  
 och Caisse Centrale de Réassurance Catastrophe Naturelle  
  
 (CATNAT) bör också ses som åtgärder vidtagna med hänsyn till  
  
 ett förändrat klimat. Liksom i övriga länder finns det en rad  
  
 åtgärder som ligger i startgroparna, men inte mycket har implementerats  
  
 till dags dato. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 79  
  
 5 Italien  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 År 1998 satte Ministry of the Environment riktlinjerna för Italiens  
  
 National Research Plan for Climate Protection. Syftet med planen  
  
 är stärkandet och analyserandet av reaktiva åtgärder och forsknings  
  
 aktiviteter syftande till att utveckla nya tekniker att bemöta bland  
  
 annat ett förändrat klimat.  
  
 Den 21 december 1999 godkände the Interministerial Committee  
  
 for Economic Planning ovanstående plans föreslagna forskningsteman.  
  
 Man identifierade bland annat följande behov: studier  
  
 av möjliga konsekvenser av ett förändrat för Medelhavet samt för  
  
 Italien (land och vattensystem; vattenresurser; livsmedels- och  
  
 träresurser; folkhälsa).  
  
 En National Plan for Sustainable Development, med nationella  
  
 riktlinjer för hur en hållbar utveckling ska kunna fortskrida,  
  
 presenterades den 5 december år 2000.  
  
 Italien skulle enligt UNFCCC stadgar ha presenterat sin fjärde  
  
 nationalrapport om klimatförändringar i januari 2006. Denna  
  
 rapport har man dock inte färdigställt.  
  
 Enligt Dipartimento di Protezionen Civile (se punkt 5) har det i  
  
 Italien inte gjorts någon övergripande nationell utredning av  
  
 konsekvenserna av klimatförändringarna, men vissa universitet har  
  
 dock på eget initiativ gjort vissa delstudier. Protezione Civile ansåg  
  
 sig dock ha en ganska god bild över vilka effekterna var och hur de  
  
 drabbade Italien. Man hade nämligen redan noterat en ökning av de  
  
 extrema vädersituationerna, och då främst i form av:  
  
  värmeböljor;  
  
  torka;  
  
  översvämningar;  
  
  skogsbränder.  
  
 Protezione Civile fokus ligger i dagsläget inte på vilka effekter  
  
 klimatförändringarna kommer medföra på 50 års sikt, utan på  
  
 dagens nödsituationer. Man anser sig dock ha en fungerande  
  
 organisation med hög beredskap och stor kapacitet att hantera  
  
 klimatförändringarnas effekter. Anpassningar till de höjda temperaturerna  
  
 hade redan inletts. Några egentliga organisatoriska 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 80  
  
 förändringar med anledning av klimatförändringarna var därmed  
  
 inte att vänta.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 Endast ett fåtal jordbruksprodukter är känsliga för temperaturökningar.  
  
 Den extremt varma sommaren 1985 medförde en reduktion  
  
 av medel- potatisproduktionen med 13 deciton per hektar,  
  
 vilket motsvarar en kostnad på 194 EURO per hektar. Den  
  
 extrema sommaren 1994 medförde en reduktion av medelvinproduktionen  
  
 med 519 000 hektoliter, vilket motsvarar en kostnad på  
  
 23 miljoner EURO. Klimatförändringarnas påverkan på jordbrukssektorn  
  
 är dock inte homogena utan påvisar stora regionala skillnader.  
  
 Temperaturhöjningar förväntas dock verka gynnsamt för  
  
 fruktodling, både i norr och söder. Majsproduktionen förväntas  
  
 inte påverkas i nämnvärd utsträckning.  
  
 En högre frekvens av torkor är ett fenomen som man redan sett  
  
 mer av. De ekonomiska skadorna för jordbruket, särskilt i Po-dalen  
  
 med omfattande konstbevattning, kan bli avsevärda. Juridiska  
  
 instrument för vattenransonering finns och kan sättas i kraft på  
  
 kort varsel, vilket också skedde i samband med värmeböljan år  
  
 2003.  
  
 2.2 Skogssektorn  
  
 För skogssektorn kommer klimatförändringarna att innebära både  
  
 positiva och negativa konsekvenser. Man ser i huvudsak två  
  
 utvecklingsspår: ett negativt utvecklingsspår associerat med det  
  
 minskade vattenutbudet; och ett positivt förknippat med den  
  
 förlängda växtperioden samt en ökad kvävedeposition. Den ökade  
  
 torkan i centrala och södra Italien, medför att landets skogar blir  
  
 mer sårbara för biotiska och abiotiska störningar vilket försämrar  
  
 deras motståndskraft. Ekbeståndet har utsatts för en utarmning till  
  
 följd av en tjugoårig påfrestning vad gäller dess vattenförsörjning.  
  
 Detta är särkilt alarmerande med tanke på att 26,5 % av Italiens  
  
 skogar består av ek. Skogsbränder förstör cirka 55 000 hektar 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 81  
  
 skogsmark varje år, vilket är en 10 % ökning de senaste tjugo åren.  
  
 Cirka 3 % av skogarna är dessutom lokaliserade i områden vilka är  
  
 utsatta för landsänkningsrisk. Sammantaget uppskattar man att  
  
 cirka en tredjedel av de italienska skogarna är allvarligt utsatta för  
  
 risker sammankopplade med klimatförändringar. Detta kommer  
  
 oundvikligen att innebära en förlust av habitat och en försämrad  
  
 biologisk mångfald. De norra delarna av Italien förväntas dock  
  
 bryta det generella mönstret, och här förväntar man sig en  
  
 expansion av skogsmarkerna. Man förväntar sig också en ökad risk  
  
 för skogsbränder.  
  
 Anpassningsåtgärder: Man har satsat betydande medel på att  
  
 öka beredskap och kapacitet, med målsättningen att kunna sätta in  
  
 bekämpning med 30 minuters varsel. Man förfogar över Europas  
  
 största flotta av flygplan och helikoptrar, och sommartid flyttas  
  
 den preventivt till de områden där risken för skogsbrand bedöms  
  
 vara som störst. Man har vid ett flertal tillfällen lånat ut sina plan  
  
 till Frankrike och Spanien. Även för skogsbränder ges en daglig  
  
 bulletin ut under de varma månaderna. Den höga beredskapen är  
  
 resurskrävande, men har visat goda resultat: år 2000 hade 6 600  
  
 bränder förstört 58 000 hektar skog – medan nästan lika många  
  
 bränder år 2006 endast förstörde 16 000 hektar.  
  
 2.3 Turism  
  
 Inhemsk turism är relativt känslig för klimatförändringar, även om  
  
 det påvisas stora skillnader i efterfrågan och att regionala skillnader  
  
 (utbudet) till viss del balanserar. Antalet bokade övernattningar  
  
 minskar med 39 494 bokningar, 1,22 % mindre än normalfallet, vid  
  
 mycket varma säsonger. Denna minskning är dock inte generell och  
  
 antalet bokade övernattningar vid kustnära regioner ökar med  
  
 62 294 bokningar, när sommartemperaturen ökar med 1ºC. I den  
  
 alpina regionen förväntas en högre temperatur och en minskad  
  
 nederbörd medföra negativa konsekvenser för vinterturismindustrin.  
  
 En ökning av medeltemperaturen i december med 1ºC,  
  
 väntas minska antalet bokade övernattningar i januari med 30 368  
  
 bokningar. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 82  
  
 2.4 Energi  
  
 Energisektorn är nära knuten till förändringar i klimatet, och under  
  
 exceptionella varma år ser man tydliga minskningar i energikonsumtionen.  
  
 Särskilt milda vintrar minskar energikonsumtionen.  
  
 Extremt höga temperaturer uppmättes 1994, och detta år minskade  
  
 gaskonsumtionen vintertid med 510 000 000 oet (oil equivalent  
  
 tonnes).  
  
 Även genereringen av elkraft drabbades negativt under sommaren  
  
 2003. Förutom att vattenkraft, vilka drabbades då reservoarerna  
  
 stod tomma, blev flera termokraftverk tvungna att stänga  
  
 driften då de är beroende av kylvatten.  
  
 2.5 Hälsa  
  
 Klimatförändringarna förväntas påverka folkhälsan. Särskilt väntas  
  
 klimatförändringarna påverka kardiovaskulära samt respiratoriska  
  
 sjukdomar. Modelleringar visar att höga sommartemperaturer ökar  
  
 antalet dödsfall medan milda vintrar minskar antalet dödsfall. En  
  
 ökning av sommarmedeltemperaturen med 1ºC skulle innebära att  
  
 antalet dödsfall skulle öka med 27.  
  
 Vad gäller värmeböljor bygger erfarenheterna i stor utsträckning  
  
 på sommaren 2003, den hetaste i mannaminne. Den förhöjda  
  
 dödligheten hade varit mindre i Italien är t.ex. i Frankrike och  
  
 Grekland, vilket man tolkade som att den italienska beredskapen  
  
 hade varit bättre. Man hade dock försökt höja och anpassa  
  
 beredskapen sedan dess.  
  
 Anpassningsåtgärder: I Italien finns sedan 2003 ett nationellt  
  
 nätverk (HHWWWS), för att skydda befolkningen mot negativa  
  
 hälsoeffekter till följd av värmeböljor, vilket koordineras av  
  
 Protezione Civile. Departementet koordinerar och fördelar resurser  
  
 med hjälp av ett central databas, övervakning, prognoser, observationsstationer  
  
 och man försöker utarbeta åtgärdsplaner anpassade  
  
 efter enskilda regioner och städer. Norra delen av landet har  
  
 kommit längre i arbetet medan men södra delen ligger efter. I Rom  
  
 sammanställs under sommarhalvåret varje dag en bulletin, där  
  
 tröskeln tre dagars extrem värme utlöser en rad åtgärder från  
  
 regioner och kommuner. Detta kan t.ex. vara att utfärda varningar  
  
 till allmänheten, öka antalet sjukhusplatser och preventivt skriva in  
  
 vissa gamla. Tröskeln är en kombination av temperatur och 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 83  
  
 fuktighet som varierar mellan olika platser i landet. Erfarenhetsmässigt  
  
 orsakar värmeböljor störst skada i storstäder, och  
  
 särskilt viktigt är det att ha beredskap inför den första sommarhettan.  
  
 Protezione Civile understryker den avgörande betydelsen  
  
 av att ha en fungerande länk mellan prognoser och konkreta  
  
 åtgärder.  
  
 2.6 Kustnära områden  Höjning av havsnivån  
  
 Den förväntade höjningen av havsvattennivån kan komma att  
  
 utgöra problem för de kustnära områdena. Särskilt kan det uppstå  
  
 problem länkade med den förväntade bristen på fuktiga områden i  
  
 anknytning till flodmynningar; en ökad saltvatteninträngning i  
  
 färskvattenområden, vilket i sin tur påverkar jordbruk och dricksvattensystem 
  
 ; en ökad erosion av låglänta områden; stränders  
  
 utformning kan förändras till följd av skyddsåtgärder. Dessutom  
  
 förväntas en höjning av havsnivån påverka jordbruk, industriproduktion,  
  
 turism, hälsa och framförallt försäkringsbranschen.  
  
 Italien inledde 2003 arbetet med Mosesprojektet, vilket skall  
  
 skydda Venedig från dagens högvatten och den framtida havsnivåhöjningen.  
  
 Projektet innebär att 79 jättelika stålbarriärer monteras  
  
 fast på havsbottnen vid infarterna till Venediglagunen.  
  
 Mosesprojektet ska vara klart 2010 och bedöms kosta minimum  
  
 cirka 3,5 miljarder euro.  
  
 2.7 Jordmånen  
  
 Den italienska jordmånen väntas försämras till följd av klimatförändringarna,  
  
 ifall inte åtgärder vidtas. Norra Italien förväntar  
  
 man ska drabbas av jordskred och erosion p.g.a. ökad avrinning i  
  
 slutningar och kuperade områden, medan Po-deltats lågland förväntas  
  
 drabbas hårt av den stigande havsvattennivån samt den  
  
 ökade saltvatteninträngningen. I södra Italien väntas risken för  
  
 ökenomvandling att öka. Två faktorer bidrar till ökenomvandling:  
  
 att nederbördsmängden understiger 600 mm per år; att torrperioden  
  
 sträcker sig över flera månader. Den italienska jordmånen,  
  
 om än konstbevattnad, riskerar att allvarligt försämras om inte  
  
 nuvarande jordbruksformer, vilka utsätter jorden för stora påfrestningar,  
  
 ses över. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 84  
  
 2.8 Vattenresurser  
  
 Italiens vattenresurser väntas utsättas för allvarliga påfrestningar till  
  
 följd av klimatförändringarna. Den största vattenkonsumenten i  
  
 Italien är jordbrukssektorn, i norr använder man sig av ytvatten  
  
 medan man använder sig av artificiella bassänger i centrala och  
  
 södra delarna. Både grund- och ytvatten är känsliga för klimatförändringarna,  
  
 då vattenkonsumtionen ständigt ökar medan  
  
 tillflödet, i form av nederbörd, är konstant eller minskar. Vattentillgången  
  
 är särskilt viktig i södra Italien då man ofta utsätts för  
  
 torka. År 2002 var vattentillgången så dålig i södra Italien att man  
  
 knappt kunde täcka dricksvattenbehovet. Risken för översvämningar  
  
 såväl som risken för otillräckliga vattenresurser, väntas öka i  
  
 framtiden. Särskilt södra Italien väntas bli drabbat hårt, vilket ytterligare  
  
 skulle spä på de regionala skillnaderna mellan norr och söder.  
  
 Samtidigt med allt fler torkor har också frekvensen av översvämningar  
  
 ökat. Sådana kom också betydligt fortare vid Medelhavet  
  
 än i norra Europa (s.k. Fast floods). Man räknade med att  
  
 risk för översvämning rådde på 60 % av territoriet.  
  
 Anpassningsåtgärder: Nyligen har 150 milj. euro anslagits på  
  
 nationell nivå för förebyggande investeringar (plus 50 milj. för  
  
 underhåll av existerande skydd). Till detta ska läggas de betydande  
  
 resurser som regioner och kommuner investerar i förebyggande  
  
 åtgärder.  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 ENEA (the Italian Agency for New Technologies, Energy and  
  
 Environment) är ett forskningsinstitut som arbetar med klimatmodelleringar  
  
 och insamlande av klimat data. Man insamlar bl.a.  
  
 historisk data om hur Medelhavstemperaturen samt saltnivån  
  
 utvecklats från år 1900.  
  
 ENEA jobbar i tätt samarbete med ISAC-CNR (Institute of  
  
 Atmospheric and Climate Sciences – Italian National Research  
  
 Council) och man framlagt ett flertal analyser av Medelhavets  
  
 utvecklingsfaser.  
  
 CESI (Italian Electro-Technical Experimental Centre) heter ett  
  
 forskningscenter vilket har som uppdrag att utröna interaktionen  
  
 mellan elektriska system (kraftproduktion, transport och distribution)  
  
 och klimatförändringar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 85  
  
 INGV (Italian Insitute of Geophysics and Volcanology) är ett  
  
 institut vilket i huvudsak sysslar med geokemiska och vulkanologiska  
  
 obeservationer, vilka är av vikt för klimatforskning.  
  
 NITCAR (Nitrogen and Carbon Balance – Strategic Project  
  
 CNR) syftar till att utröna vilka som är de viktigaste faktorerna för  
  
 kol- och nitrogencykeln i jordmånen.  
  
 SOMIT (Soil Organic Matter in Italian Agricultural Soils) är ett  
  
 projekt där ett flertal italienska universitet samarbetar för att  
  
 utröna hur den jordmånen kommer att utvecklas, bland annat till  
  
 följd av högre kolhalter.  
  
 CLIMAGRI (Climate Change and Agriculture) koordineras av  
  
 Central Office of Agrarian Ecology in Rome och finansieras av  
  
 MIPAF (Ministry for Agriculture and Forest Policies). Projektet  
  
 har som mål att:  
  
  definiera klimatvariationer på ett nationellt plan i termer av  
  
 kvantitativ data, med särskild referens till jordbrukssektorn  
  
  att ge stöd till de politiska beslutsfattarna, både på nationell och  
  
 internationell nivå, genom att förbättra italienska forskares  
  
 kredibilitet vid klimatrelaterade händelser  
  
  att främja allmänhetens kunskapsbas om miljöskydd  
  
  att stärka agro-meteorologiska strukturer, med särskild  
  
 avseende på de agro-meteorologiska databaserna.  
  
 SINAPSI är ett samarbetsprojekt mellan INGV, ENEA, ett flertal  
  
 universitet plus flera andra intressenter. Man kartlägger och undersöker  
  
 hur klimatförändringarna påverkar de marina ekosystemen.  
  
 AEROBORG (Climatic Effects of the Organic Component of  
  
 Aerosols and Clouds) hur de organiska komponenterna i aeosol  
  
 och moln kommer att påverkas/utvecklas i framtiden.  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Statsförvaltning  
  
 Ministerierna är stora och fungerar enligt principen om ministeransvar  
  
 där ministerierna även handlägger operativa frågor som i  
  
 Sverige normalt delegeras till myndigheter. Ministerierna är  
  
 uppdelade i direktorat eller institut som leds av en generaldirektör. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 86  
  
 Ministrarna är ansvariga för sina sakområden och kan ställas till  
  
 svars inför parlamentet.  
  
 De geografiska ansvarsområdena finns på fyra nivåer: 14  
  
 ministerier, 20 regioner, 95 provinser och ca 8000 kommuner. Fem  
  
 regioner har särskilt utbrett självstyre: Sicilien, Sardinien,  
  
 Trentino–Alto Adige (Sydtirolen), Valle dAosta och Friuli– 
  
 Scott. Regionernas autonomi har generellt sett ökat de  
  
 senaste åren. Varje region har ett fullmäktige som väljs i allmänna  
  
 val var femte år. En regionstyrelse innehar den verkställande  
  
 makten och är ansvarig inför fullmäktige.  
  
 Italiens polisväsende styrs från Inrikesministeriet och direktoratet  
  
 för den nationella poliskåren. Polisen är sedan representerad  
  
 på regional nivå. Parallellt med den civila polisen finns de så kallade  
  
 carabinieri, en semi-militär poliskår som arbetar nationellt och som  
  
 medverkar i polisens arbete vid utredning av grövre brott och  
  
 hantering av större kriser.  
  
 Ansvarsprinciper  
  
 I Italien är huvudprincipen att en kris eller katastrof ska hanteras så  
  
 lokalt som möjligt, dvs. på kommunal nivå. Om en katastrof är så  
  
 omfattande att den inte kan hanteras av kommuner själva, aktiveras  
  
 provinsers krishanteringsresurser.  
  
 Varje provins har en prefekt utsedd av regeringen för att  
  
 övervaka och leda genomförandet av katastrofberedskapsfrågor.  
  
 Om en katastrof är av så omfattande slag att den involverar  
  
 provinsnivån, leds krishanteringen av prefekten. Under normala  
  
 förhållanden ansvarar provinserna för prognoser och förebyggande  
  
 verksamhet i enlighet med de nationella och regionala programmen.  
  
 Regionerna har en planerande funktion. Regioner, provinser och  
  
 kommuner samordnas och stöds centralt av departementet för  
  
 civilt skydd, som ligger direkt under premiärministerns kansli.  
  
 Departementet förbereder nationella räddningsprogram och  
  
 katastrofplaner.  
  
 Vid en kris eller katastrof av nationell omfattning ansvarar  
  
 Protezione Civile för krishanteringen. Protezione Civile ansvarar  
  
 även för att definiera procedurer för krishantering och för att  
  
 övervaka att tillräckliga resurser avsätts inom krisberedskapsområdet. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 87  
  
 Vid en kris utomlands där italienska medborgare riskerar eller  
  
 bekräftas vara berörda, faller ansvaret för krishanteringen på  
  
 utrikesministeriet och dess krisenhet. Krisenheten ansvarar för att  
  
 löpande utarbeta och uppdatera hotbildsbedömningar av en rad  
  
 regioner i världen. Man har också det övergripande ansvaret för  
  
 kris- och evakueringsplanerna för de italienska beskickningarna  
  
 utomlands. Vid en insats sker ett nära samarbete mellan utrikesministeriets  
  
 krisenhet och räddningstjänsten.  
  
 Försvarsmaktens roll  
  
 Civilt-militärt samarbete sker på flera områden. Vid större  
  
 katastrofer, till exempel vid jordbävningar, samarbetar inrikesministeriet  
  
 med försvarsministeriet för att mobilisera resurser och  
  
 undsätta befolkningen. Vid behov kan räddningstjänsten även  
  
 begära resurser från Carabinieri.  
  
 Ett exempel på civil-militärt samarbete är relationen mellan  
  
 Carabinieri och Unità di Crisi, utrikesministeriets krisenhet som  
  
 beskrivs nedan. Unità di Crisi disponerar utöver ordinarie resurser  
  
 en grupp carabinieri som står beredd på 24/7-basis för att med två  
  
 dygns varsel resa vart som helst i världen och bidra till italienska  
  
 medborgares säkerhet på plats eller hjälpa till vid en eventuell  
  
 evakuering. Sammanlagt hålls ett hundratal soldater på detta vis  
  
 hålls i beredskap.  
  
 Organisation för krishantering  
  
 Den italienska författningen inrymmer endast kriser orsakade av  
  
 krig, och den rättsliga ramen för krishantering är inte anpassad för  
  
 svåra påfrestningar på samhället i fredstid. Vid en nationell kris  
  
 krävs därför att parlamentet utfärdar ett krigstillstånd för att  
  
 regeringen ska få befogenhet att agera. Den politiska ledningen av  
  
 rådet för civilt skydd, som agerar under premiärministern, kan  
  
 utfärda ett undantagstillstånd, bestämma dess längd och definiera  
  
 krisnivån. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 88  
  
 Protezione Civile  
  
 Protezione Civile är en central krismyndighet direkt underställd  
  
 regeringschefen. Dess huvuduppgift är att hantera kriser och  
  
 katastrofer.  
  
 Myndigheten agerar direkt på regeringschefens uppdrag. Vid en  
  
 kris ges myndigheten befälsrätt över övriga statsförvaltningen, efter  
  
 bemyndigande av regeringschefen d.v.s. premiärministern. Protezione  
  
 Civile besitter inte egna materiella resurser, förutom den  
  
 personal som förutsetts leda och samordna en insats. Man vänder  
  
 sig alltså efter behov till aktörer som brandkåren, försvarsmakten,  
  
 poliskårerna och frivilligrörelsen.  
  
 I en krissituation är myndigheter skyldiga att villfara en begäran  
  
 från Protezione Civile om resurser. Detta innebär också att  
  
 samordningsprocesserna är korta och att man snabbt kan bli  
  
 operativ. Myndighetens eget arbete är samlat kring en central  
  
 kommitté om 90 personer med teknisk expertis, uppdelad i ett  
  
 tiotal arbetsgrupper. Varje sådan grupp har ingående kunskap om  
  
 olika typer av räddningstjänst. På grundval av rekommendationer  
  
 från arbetsgrupperna och kommittén beslutar generaldirektörer  
  
 och hans stab vilka resurser som ska rekvireras.  
  
 Kontakterna med blåljusmyndigheter och andra aktörer kan ske  
  
 på chefsnivå, men ofta sköts kontakterna längre ner i hierarkin. I  
  
 det italienska systemet finns heller inte anledning att förankra ett  
  
 agerande på generaldirektörsnivå, och chefen för Protezione Civile  
  
 kan alltså fatta beslut som är bindande för andra myndighetschefer.  
  
 Volontärer och frivilligorganisationer  
  
 En viktig resurs i det italienska krishanteringssystemet är de  
  
 närmare sju miljoner frivilliga som i händelse av en kris ställer sig  
  
 till räddningstjänstens förfogande. Protezione Civile har ett  
  
 mycket gott anseende i Italien och får gott gehör i sina mer  
  
 formella kontakter med statliga myndigheter. Såväl Protezione  
  
 Civile som utrikesministeriets Unità di Crisi har ett nära samarbete  
  
 med enskilda organisationer i Italien. Röda Korset och Johnson  
  
 spelar av tradition en mycket viktig roll i allt humanitärt arbete i  
  
 Italien. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 89  
  
 Unità di Crisi – utrikesministeriets krisenhet  
  
 Krisenheten på italienska utrikesministeriet har till uppgift att följa  
  
 internationella krissituationer och konfliktområden, för att på bästa  
  
 sätt kunna skydda italienska medborgare och ta tillvara italienska  
  
 intressen utomlands.  
  
 Organisatoriskt är enheten direkt underställd ministeriets  
  
 generalsekreterare. Krisenheten har dock en egen budget. I praktiska  
  
 termer innebär det att utrikesministeriet, sedan budgeten  
  
 fastställts, inte har inflytande över resursallokeringen. Detta gör att  
  
 man vid behov utan onödig byråkrati kan använda sig av privata  
  
 aktörer. Unità di Crisi har stående fullmakter som möjliggör för  
  
 enheten att exempelvis utan dröjsmål rekvirera kapacitet för  
  
 flygtransporter. Det gäller både privat (charterplan, ambulansflyg  
  
 och om nödvändigt reguljära flighter) och från försvarsmakten.  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Italien har uteslutande ett marknadsbaserat försäkringsskydd  
  
 system mot naturkatastrofer.  
  
 Egendomsförsäkringar, privata såväl som för kommersiella  
  
 verksamheter, ersätter vanligtvis stormskador medan det är mer  
  
 ovanligt med skydd mot andra extrema väderhändelser. Försäkringsskydd  
  
 mot skador relaterade till landsänkningar och frost är  
  
 mycket ovanliga.  
  
 I de fall skydd mot naturkatastrofer ingår i tecknad försäkring,  
  
 är det oftast till följd av att försäkraren valt tilläggsförsäkring med  
  
 s.k. medium eller stor risk policy. I de fall en försäkrare väljer en  
  
 liten eller medium (beroende på bolag) policy erhåller den försäkrade  
  
 inte skydd mot naturkatastrofer. Skydd mot avbrott i affärsverksamhet  
  
 till följd av naturkatastrof är fortfarande relativt  
  
 ovanligt.  
  
 De senaste åren har det föreslagits att Italien ska närma sig det  
  
 franska försäkringssystemet vad gäller naturkatastrofer. Det  
  
 senaste förslaget att införa semiobligatoriskt försäkringsskydd mot  
  
 naturkatastrofer avvisades dock av regeringen år 2005. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 90  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Antagandet av National Research Plan for Climate Protection samt  
  
 National Plan for Sustainable Development kan ses som vidtagna  
  
 åtgärder. Italiens centrala krismyndighet, Protezione Civile, samt  
  
 det italienska utrikesministeriets krisenhet har fått mycket beröm,  
  
 både internationellt samt nationellt, för sina effektiva insatser i  
  
 samband internationella katastrofer. Liksom i övriga länder finns  
  
 det en rad åtgärder som ligger i startgroparna, men inte mycket har  
  
 implementerats till dags dato.  
  
 6 Kanada  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 Kanada undersöker för närvarande på nationell basis vilka effekter  
  
 klimatförändringarna kommer medföra, hur sårbart samhället är  
  
 för klimatförändringar samt vilka anpassningsmöjligheter man har.  
  
 Rapporten ska publiceras under år 2007.  
  
 Kanadas Climate Change Impact and Adaptation Program,  
  
 under departementet Natural Resources Canada, är det statliga  
  
 program som finansierar forskning och aktiviteter för att minska  
  
 Kanadas sårbarhet mot klimatförändringar. Programmet ska även  
  
 väga fördelar mot nackdelar med klimatförändringarna, för att man  
  
 ska kunna vidta adekvate och välunderbyggda åtgärder. Programmet  
  
 är även en främjare av ökad interaktion mellan forskare och  
  
 intressenter, genom nätverket Canadian Climate Impacts and  
  
 Adaptation Research Network (C-CIARN). Man har även en  
  
 projektdatabas där man publicerar olika rapporter vilka behandlar  
  
 klimatförändrings- och anpassningsproblematiken.  
  
 Man menar att det finns fem grundläggande anpassningsapproacher  
  
 som kan användas mot en identifierad risk:  
  
 1. Förebygga skada – Genomför anpassningsåtgärder för att  
  
 minska sårbarheten för klimatförändringar.  
  
 2. Tolerera skada – Gör inget för att reducera sårbarheten, acceptera  
  
 eventuella förluster.  
  
 3. Sprid eller fördela skadan – Minska inte sårbarheten, men sprid  
  
 skadebördan över olika system eller olika befolkningsgrupper. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 91  
  
 4. Byt ut verksamheter – Substituera verksamheter vilka inte kommer  
  
 att vara hållbara under ett förändrat klimat, mot verksamheter  
  
 som kommer vara det.  
  
 5. Byt lokalisering – Flytta verksamheten eller systemet  
  
 År 2004 publicerade Climate Change Impact and Adaptation  
  
 Program rapporten Climate Change Impacts and Adaptation: A  
  
 Canadian Perspective, vilken presenterar en genomgång av hur  
  
 olika sektorer i Kanada kommer att påverkas av klimatförändringarna.  
  
 Man identifierade även framtida forskningsbehov (se  
  
 punkt 4).  
  
 År 2003 publicerade Canadian Council of Ministers of the  
  
 Environment (CCME) rapporten Climate, Nature, People –  
  
 Indicators of Canadas Changing Climate, där man fokuserar på  
  
 vilka effekter klimatförändringarna kommer att innebära för  
  
 Kanadas natur och människor.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 Kanadas enorma storlek innebär de regionala variationer kommer  
  
 att vara stora, vad gäller effekter av klimatförändringarna. Generellt  
  
 förväntas dock den frostfria säsongen att öka med en till nio  
  
 veckor. En längre frostfri säsong kan tänkas öka möjligheterna att  
  
 odla fler sorters grödor. En klimatförändring väntas också reducera  
  
 tiden mellan sådd och skörd, vilket minskar risken för frostrelaterade  
  
 skador på skörden. Oljeväxtskörden väntas minska till följd  
  
 av den ökade påfrestning grödan kommer att utsättas för i form av  
  
 fukt. Man förväntar även att man under vissa säsonger kommer att  
  
 få en otillräcklig nederbörd, vilket medför allvarliga konsekvenser  
  
 för Ontario. Man förväntar även att det odlingsbara jordbruksområdet  
  
 kommer att expandera norrut, vilket kommer möjliggöra  
  
 en ökad produktion.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: se över valet  
  
 av grödor, så att man får en större variation och därmed minskar  
  
 sårbarheten; flytta jordbruksproduktionen från mindre lämpade  
  
 områden till bättre lämpade områden; utveckla grödor vilka tål  
  
 klimatförändringarna bättre; utveckla varningssystem för extrema 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 92  
  
 väderhändelser; utveckla och intensifiera konstbevattningssystemen;  
  
 integrera klimatanpassningsaspekten i jordbrukspolitiken.  
  
 2.2 Skogsbruk  
  
 Klimatförändringarna förväntas ha både positiva och negativa  
  
 effekter för skogsnäringen. Precis som för jordbruket kommer det  
  
 att uppstå stora regionala skillnader. Förväntade generella negativa  
  
 effekter de närmaste 50100 åren är: ökad frekvens och förändring  
  
 i mönstret av naturliga störningar (t.ex. skogsbränder eller  
  
 skadeinsekter); en minskning av den boreala skogsarean och  
  
 biomassa; en föryngring av trädstrukturen i skogen; störningar vid  
  
 skogsgränserna, särskilt vid norra och södra gränserna; en ökad  
  
 nordlig geografisk spridning av vissa individuella trädarter med  
  
 mellan 300500 km (spridningen kan dock begränsas t.ex. till följd  
  
 av förändringar i jordens karaktär); skogarnas artsammansättning  
  
 kan förändras; en högre halt av luftföroreningar vilket påverkar  
  
 skogens hälsa negativt. Förväntade generella positiva effekter de  
  
 närmsta 50100 åren är: delar av den boreala skogen kommer att  
  
 ersättas av tempererad skog, vilken växer fortare och som lagrar kol  
  
 fortare; expansion norrut av boreala skogar, in områden som nu är  
  
 trädlösa; ökad biomassastånd i vissa områden; trädens snabbare  
  
 mognadstakt innebär ökad skogsproduktion, då trädens skördetid  
  
 tidigareläggs.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: koncentrera  
  
 skogsvårdsinsatserna till de områden som är minst sårbara; anpassa  
  
 skördetiderna till det förändrade klimatet; återplantera trädarter  
  
 vilka tål klimatförändringarna bättre; förbättra skyddet av existerande  
  
 skogar genom att intensifiera antibrand- och antiskadedjursprogram;  
  
 beakta möjligheten att korta rotationstiden, för att  
  
 därmed minska antalet risker trädens utsätts för under sin  
  
 livslängd.  
  
 Då risken för skogsbränder förväntas öka har man initierat  
  
 skogsvårdsprogrammet FireSmart vilket ger rekommenderar bättre  
  
 bränsleanvändningen i skog. De områden som implementerat  
  
 programmet har reducerat mängden skadad skog till följd av  
  
 skogsbränder med 2530 procent. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 93  
  
 2.3 Fiskeri  
  
 Under förutsättning att klimatförändringarna innebär ett varmare  
  
 och torrare klimat i de flesta regioner i Kanada så kommer sektorn  
  
 att utsättas av en rad förändringar: mindre och mer varierande  
  
 fångster av lax i de södra Stilla havsområdena; större och mer  
  
 stabila fångster av lax i de norra Stilla havsområdena; mindre  
  
 fångster, till följd av en sämre tillförsel av färskvatten, i de  
  
 Atlantiska havsområdena; ökad fångst i de Arktiska havsområdena  
  
 till följd av att issmältningen medför en bättre näringsomsättning;  
  
 ett minskat fiskbestånd i de södra sötvattentäkterna till följd av  
  
 lägre vattennivåer och sämre näringsomsättning i ifrågavarande  
  
 områden; en förändrad kvot mellan kall- respektive varmvattenfiskarter  
  
 i de södra sötvattentäkterna, till de senares fördel; en  
  
 ökning av fiskbestånden i de norra sötvattentäkterna till följd av  
  
 längre växtsäsonger; en ökad artdiversifiering i de norra sötvattentäkterna,  
  
 med en ökad förekomst av fiskarter härstammande från  
  
 söder, och en minskad förekomst av fiskarter härstammande från  
  
 Arktiska områden.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: förstärka de  
  
 system som övervakar att överfiske inte förekommer; intensifiera  
  
 fiskodlingar så att den nuvarande artsammansättningen bibehålls;  
  
 inplantera robusta fiskarter i områden som kommer drabbas hårt av  
  
 klimatförändringarna; en ökad hänsyn till fiskhabitat vid planering  
  
 och byggande i kustnära områden; uppmuntra modernare fiskmetoder.  
  
 2.4 Vattenresurser  
  
 Klimatförändringarna förväntas innebära stora effekter på Kanadas  
  
 vattenresurser. Större delarna av Kanada förväntas erfara reducerade  
  
 vattenflöden i floderna under lågsäsongen, lägre vattennivåer i  
  
 sjöar och högre vattentemperaturer. I västra Kanada, där vattenflöden  
  
 är avhängiga snösmältningen, kommer man att få tidigare  
  
 vårfloder och maxflöden. Dessa förändringar påverkar i sin tur  
  
 vattenförsörjningen, vattenkraftproduktionen, renhållningssystem  
  
 och färskvattenförsörjningen. Grundvattnet kommer att utsättas  
  
 för ökade påfrestningar, särskilt i de södra delarna av landet.  
  
 Minskad permafrost kan orsaka terrängförändringar, vilket kan leda  
  
 till att mindre sjöar torkar ut och utsätts för ökad erosion. Man 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 94  
  
 förväntar sig även högre koncentrationer föroreningar i floderna,  
  
 både vid lågvatten och vid högvatten, bland annat till följd av den  
  
 förväntade ökningen av kraftiga skyfall. Den kraftiga nederbörden  
  
 medför att gödsel och bekämpningsmedel rinner ut i vattendragen.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat: allmän bättre  
  
 hushållning med vattenresurserna; ökade åtgärder vad gäller förberedelse  
  
 för torka och allvarliga översvämningar; ökade åtgärder för  
  
 att skydda vattenkvalitén mot jordbruks-, industriellt- och  
  
 mänskligtavfall; förnyelse av vattenövervakningssystemen för  
  
 vattenkvalité och vattenkvantitet; förbättra procedurerna för  
  
 vattenallokering inom dammar/vattentäkter och mellan provinserna/territorierna.  
  
 I provinsen Nelson införde man 2001 ett Water  
  
 Sharing Agreement vilket stadgar hur vattenresurserna ska  
  
 konserveras samt hur de jämlikt ska fördelas vid torka eller annan  
  
 vattenbrist.  
  
 2.5 Kustnära regioner  
  
 Kanada har tre kustnära regioner: Atlant-, Stillahavs- och Arktisområdet.  
  
 Varje område har unika ekologiska system, utvecklingsmönster,  
  
 socioekonomisk struktur och resurstillgång. Det är  
  
 allmänt vedertaget att en global uppvärmning sannolikt kommer att  
  
 innebära en högre havsnivå. Havsnivåhöjningen kommer att variera  
  
 stort regional, men förväntas att höjas med mellan 0,2 och 0.65  
  
 meter till 2100. År 1998 genomförde Geological Survey Canada en  
  
 sårbarhetsundersökning av de kustnära regionerna där man uppskattade  
  
 vilka effekter en havsnivåhöjning skulle ha. Atlantomtådet,  
  
 särskilt centrala och norra delarna av Reyes ön,  
  
 förväntas att drabbas hårt av klimatförändringarna. Dessa regioner  
  
 utsätts redan i dagsläget för havsnivåhöjningar, vilka förväntas att  
  
 accentueras i framtiden.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: konstruera  
  
 vågbrytare, diken och skyddsvallar; stabilisering av det naturliga  
  
 strandskyddet, t.ex. byggande av sanddyner och artificiell  
  
 konstruktion av träskmarker; förändringar i plan- och byggnadslagar  
  
 för att reglera bebyggelse i kustnära områden. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 95  
  
 2.6 Hälsa  
  
 Klimatförändringarna förväntas innebära både direkta och indirekta  
  
 hälsoeffekter. Indirekta hälsoeffekter till följd av klimatförändringarna  
  
 kan vara: antalet fall av värmeslag kan förväntas öka  
  
 (årligen dör ca tjugotalet människor i Toronto till följd av  
  
 värmeslag, denna siffra väntas stiga i ett framtida klimat); ökad  
  
 frekvens av infektionssjukdomar och stressrelaterade sjukdomar;  
  
 försvagad folkhälsa till följd av ofrivillig klimatrelaterad migration.  
  
 Direkta hälsoeffekter till följd av klimatförändringarna kan vara: en  
  
 ökning av vektorburna sjukdomar; equine encefalits (fästingburen  
  
 TBE), både västlig och östlig, kan tänkas expandera in i Kanada;  
  
 Malaria kan återvända till södra Kanada, vilket dessutom försvåras  
  
 p.g.a. en ökad resistans mot bekämpningsmedel hos malariamyggen;  
  
 en ökad geografisk spridning av Gordon, TannerMountain spotted fever; luftkvalitén förväntas förvärras med en  
  
 ökning av respiratoriska besvär som följd; den ökade nederbördsmängden  
  
 kan innebära en ökning av vattenburna sjukdomar och  
  
 parasiter; den ökade nederbördsmängden, och den ökade risken för  
  
 översvämningar, utsätter också dricksvattenreservoarer för en  
  
 större påfrestningar, vilket kan påverka folkhälsan.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat sociala och institutionella  
  
 (förbättra den offentliga sjukvården och att bättre  
  
 informera allmänheten), teknologiska (hälsoorienterade miljöåtgärder,  
  
 förbättra luft-, hus-, mat- och vattenkvalité) samt beteendemässiga.  
  
 Toronto har implementerat ett varningssystem för värmeböljor  
  
 samt kyla (Benitez and Emergency Response System; Cold  
  
 Weather Alert System). Varningssystemet är tänkt att varna  
  
 stadens mest utsatta befolkningsgrupper (barn, äldre, sjuka och  
  
 fattiga) för annalkande fara genom: varningar i media, distribution  
  
 av vatten sommartid, distribution av varm mat vintertid samt  
  
 utdelning av transportpolletter till dem som behöver ta sig till  
  
 luftkonditionerade centra.  
  
 Under år 2007 kommer studien National Climate Change and  
  
 Health Vulnerability publiceras, vilken kartlägget hur Kanadas  
  
 folkhälsa kommer påverkas av klimatförändringarna. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 96  
  
 2.7 Samhällen och Infrastruktur  
  
 De urbana områdena i Kanada kommer att påverkas av klimatförändringarna.  
  
 Stora regionala variationer förväntas förekomma  
  
 men generellt anses förbättrad stadsplanering och arkitektoniska  
  
 lösningar vara nödvändiga. I dagsläget förbises ofta klimatanpassning  
  
 i de lokala stads- och byggnadsplaneringarna, till följd av  
  
 bristande kunskap, information och verktyg. Ursprungsbefolkningens  
  
 samhällen förväntas vara mer sårbara för klimatförändringarna  
  
 än urbana samhällen. Ursprungsbefolkningen är  
  
 starkt beroende av den omkringliggande naturen, och det är  
  
 väsentligt att den förbereds för ett förändrat klimat och att den ges  
  
 möjlighet att bevara traditioner såväl som ekonomiska förutsättningar.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: inkludera  
  
 klimatförändringar i stads- och transportplanering; revidera byggnadslagar  
  
 så att klimatförändringar beaktas, t.ex. revidera  
  
 byggnadsstadgan för översvämningsskydd, skärpa ventilationskrav  
  
 för byggnader, förändra vattenprissättningen för att förhindra  
  
 slöseri; rekonstruera vattentorn för att förhindra avdunstning.  
  
 Vid byggandet av Confederation Bridge 1997, vilken förväntas  
  
 har en livslängd på hundra år, tog man med en förväntad  
  
 havsnivåhöjning på en meter när man beräknade hur hög den  
  
 behövde vara för att fartyg skulle kunna passera under. Man tog  
  
 även fram prognoser för framtida vinterförhållanden och hur  
  
 mycket is som kan förväntas passera genom Northumberland  
  
 sundet, som bron korsar, för att pirerna skulle få rätt dimensioner.  
  
 2.8 Turism  
  
 Turism i Kanada är starkt säsongsbetonat. Ca 50 procent av turismen  
  
 industrins intäkter inkommer under sommarsäsongen.  
  
 Temperaturer 1ºC över sommarnormen innebär en kraftig ökning  
  
 av de inhemska turismintäkterna och stort antal extra säsongsjobb.  
  
 Omvänt, innebär temperaturer 1 C över vinternormen (varmare),  
  
 en minskning av vinterturismens intäkter. Klimatförändringarna  
  
 förväntas förlänga sommarsäsongen, och därmed öka efterfrågan på  
  
 rekreations- och turismanläggningar. En höjning av havsnivån kan  
  
 minska strandytan i kustnära områden, och innebära ökade underhållskostnader.  
  
 I vissa områden kan lägre sötvattennivåer i kombi 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 97  
  
 nation med varmare somrar innebära ökad algblomning, vilket  
  
 skulle ha en negativ påverkan på områdets attraktionskraft som  
  
 turismområde samt vattenkvalitén. Temperaturhöjningen förväntas  
  
 förlänga sportsäsongerna i Kanada, t.ex. förväntas golfsäsongen i  
  
 Quebec att kunna förlängas med 34 veckor. Jakt, fiske samt  
  
 fågelskådningssäsongen förväntas att påverkas till följd av förändringar  
  
 i artbestånd. Kanada har en mycket omfattande vintersportturism,  
  
 och en förändring i snöförhållandena skulle ha en stor  
  
 ekonomisk påverkan.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: öka utbudet av  
  
 turismaktiviteter, d.v.s. komplettera existerande aktiviteter med  
  
 alternativ vilka inte är beroende av ett visst klimat/väder; utvecklande  
  
 av nya konstsnömetoder  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 Kanadas federala regering upprättade år 2001 ett program Climate  
  
 Change Impacts and Adaptation Program (CCIAP), vilket under de  
  
 följande fem åren fick 37,5 miljoner CAD för forskning, kapacitets-  
  
 och nätverksbyggande samt policyskapande. Man har sedan  
  
 starten finansierat 130 olika forskningsprojekt inom i princip ovan  
  
 nämnda områden. Utöver detta har även många andra federala  
  
 organ egna forskningsprogram bl.a. Environment Canada, Natural  
  
 Resources Canada, Agriculture Canada, Fisheries and Ocean  
  
 Canada, Health Canada etc. Flera kanadensiska forskningsråd har  
  
 också gett ekonomiskt stöd för olika projekt, bl.a. ArcticNet, vilket  
  
 fokuserar på klimatförändringarna i de arktiska områdena. Även  
  
 flera provinser har initierat olika projekt (ex.vis Nelson, Manitoba  
  
 och Espinoza, BC, Ontario och Quebec) liksom även den  
  
 privata sektorn (Manitoba Hydro, Quebec Hydro samt Climasapt  
  
 från Nova Scotia).  
  
 År 2005 organiserades konferensen Adapting to Climate  
  
 Change in Canada 2005: Understanding Risks and Building  
  
 Capacity, vilken sponsrades av The Government of Canadas  
  
 Climate Change Impact and Adaptation Program samt Canadian  
  
 Climate Impacts and Adaptation Research Network. Konferensen  
  
 var ett forum där forskare från en rad olika discipliner kunde mötas  
  
 och dela med sig av resultat och tankar. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 98  
  
 I rapporten Climate Change Impacts and Adaptation: A  
  
 Canadian Perspective identifieras brister i dagens forskning. Man  
  
 poängeterar att det krävs:  
  
  bättre förståelse hur klimatförändringar interagerar med ickeklimatrelaterade  
  
 påfrestningar, exempelvis befolkningstillväxt  
  
 och landanvändning  
  
  bättre förståelse/förstärkning av länkarna mellan forskning och  
  
 policyskapande  
  
  studier av potentiella sociala, ekonomiska och/eller miljömässiga  
  
 konsekvenser av att implementera anpassningsförslagen  
  
  bättre förståelse/uppskattning av nuvarande kapacitet att hantera  
  
 påfrestningar, för att därmed kunna förbättra kapaciteten  
  
  förståelse av vilka hinder som står i vägen för en anpassning, och  
  
 hur man borttager dessa hinder  
  
  studier hur man inkorporerar klimatförändringar i existerande  
  
 riskhanterings ramverk och långtidsplaneringar.  
  
  förbättrad förståelse av hur faktorer som influerar beslutsfattande  
  
 vad gäller anpassning, och hur man designerar ansvar  
  
 för utförda åtgärder  
  
 Man identifierar också framtida forskningsbehov:  
  
  ökad koncentration på samhällsrelaterade karakteristiska, t.ex.  
  
 socioekonomiska, politiska samt kulturella faktorer. Detta för  
  
 att man ska kunna förse beslutsfattare med bättre underlag, bl.a.  
  
 kostnadsundersökningar, vilket i sin tur ger en bättre förståelse  
  
 av regionala klimateffekter.  
  
  förbättrad förståelse och kvantifiering av förbindelserna mellan  
  
 olika sektorer och regioner  
  
  bättre uppskattningar av förluster vad gäller non-market  
  
 goods (d.v.s. utveckla metoder för att kunna värdera exempelvis  
  
 frisk luft och vatten, mångfald i naturen etc.)  
  
  inkorporerande av sårbarhet och anpassningsprocedurer i  
  
 modelleringar  
  
  utvärderingar av extrema väderhändelsers samt klimatvariationers  
  
 betydelse  
  
  undersökning vilken roll anpassningskapacitet spelar när det  
  
 gäller att influera omfattningen och formen av kostnader kopplade  
  
 till klimatförändringar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 99  
  
 Reducing Canadas Vulnerability to Climate Change (RCVCC),  
  
 ett forskningsprogram vilket sponsras av Natural Resources  
  
 Canada, använder sig av geovetenskap för att närma sig frågan hur  
  
 Kanada kan minska sin sårbarhet för klimatförändringarna (t.ex. ras  
  
 och skred).  
  
 Canadian Climate Impacts and Adaptation Research Network  
  
 (C-CIARN), vilket skapades 2001, är ett nationellt nätverk  
  
 syftandes till att generera nya kunskaper om klimatförändringarna  
  
 genom att sammanbringa forskare med beslutsfattare från näringsliv,  
  
 det offentliga samt NGOs för att gemensamt ta sig an  
  
 nyckelfrågor. C-CIARN:s arbete är uppdelat i sex regioner och sju  
  
 nationella sektorer; Hälsa, Vattenresurser; Kustnära områden;  
  
 Skogsbruk; Jordbruk; Hot mot Landskapet; Fiskeri. Man har hållit  
  
 i ett stort antal workshops och minst 18 professurer har tillsatts för  
  
 att undersöka klimatförändringarnas effekter runt om i landet.  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Ansvarsprinciper:  
  
  I första hand ansvarar varje kanadensare för sin egen krishantering.  
  
 Om krisen överstiger den enskilde medborgarens  
  
 förmåga, har de lokala myndigheterna ansvaret för krishanteringen.  
  
 Nästa nivå är provinserna, som i sin tur kan begära hjälp  
  
 från de federala myndigheterna. I vissa fall kan den federala  
  
 regeringen deklarera ett nationellt kristillstånd.  
  
  Alla provinser och territorier har en organisation för att hantera  
  
 svåra kriser, Emergency Measures Organisation (EMO). Vid  
  
 behov ges stöd till de lokala myndigheterna. I Kanada har  
  
 provinsregeringarna en stark ställning även inom krishanteringssystemet.  
  
  En så kallad Lara approach tillämpas, som innebär att en  
  
 allsidig förmåga till hanteringen av konsekvenserna av en kris  
  
 anses viktigare än bygga specifika förmågor kopplade till vissa  
  
 hot och risker. Principen har till stor del i praktiken förändrats  
  
 efter terrorangreppen den 11 september 2001. I allt större grad  
  
 byggs specifika förmågor upp.  
  
  Kanada tillämpar Lead Department-principen, det vill säga att en  
  
 minister normalt har huvudansvaret för planering, hantering och 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 100  
  
 samordning av kriser inom de områden som ligger närmast  
  
 departementets ansvarsområde.  
  
 Det yttersta ansvaret för hanteringen av nationella kriser har  
  
 premiärministern, regeringen och statsförvaltningen. Premiärministern  
  
 har till sitt förfogande två stabsorgan: Prime Ministers  
  
 Office (PMO) och Privy Council Office (PCO). PCO ansvarar  
  
 särskilt för frågor om den nationella säkerheten. Dessutom  
  
 samordnar man verksamheten och ger råd i frågor om säkerhet och  
  
 underrättelser. Stabsorganet samarbetar med provinsernas och  
  
 territoriernas regeringar samt den privata sektorn i frågor om  
  
 skydd av samhällsviktig infrastruktur. Vid en allvarlig nationell kris  
  
 kan premiärministern etablera en särskild kommitté med de  
  
 ministrar vars ansvarsområden berörs mest. Uppgiften är att  
  
 övervaka och besluta om inriktningen av de federala aktiviteterna.  
  
 För genomförandet ansvarar sedan en kommitté bestående av  
  
 biträdande ministrar som arbetar utifrån den nationella krishanteringsplanen.  
  
 Den federala regeringens krishanteringsstruktur bygger på att  
  
 ett departement normalt ansvarar för att hantera kriser inom sitt  
  
 eget ansvarsområde. Om något relevant departement saknas har  
  
 Department of Public Safety and Emergency Preparedness Canada  
  
 (PSEPC) huvudansvaret.  
  
 Department of Public Safety and Emergency Preparedness Canada  
  
 En betydelsefull organisatorisk förändring är bildandet av ett  
  
 departement för allmän säkerhet och krisberedskap, Department of  
  
 Public Safety and Emergency Preparedness Canada (PSEPC). I  
  
 departementet har Office of Critical Infrastructure and Emergency  
  
 Preparedness (OCIPEP) integrerats. OCIPEP tillhörde förut  
  
 försvarsdepartementets område. Det nya departementets ansvarsområde  
  
 omfattar hot från terrorism och andra hot mot samhället  
  
 som pandemier, naturkatastrofer och sammanbrott i tekniska  
  
 system. Inom departementet finns säkerhets- och underrättelseorganisationerna  
  
 Royal Canadian Mounted Police (RCMP) och  
  
 Canadian Security Intelligence Service (CSIS). Även kriminalvården  
  
 ingår i departementets ansvarsområde.  
  
 PSEPC bemannar och underhåller bland annat den federala  
  
 regeringens ledningscentral, Government Operations Centre 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 101  
  
 (GOC), som är bemannad dygnet runt varje dag. GOC svarar för  
  
 ledning och samordning på startegisk nivå på uppdrag av den  
  
 kanadensiska regeringen vid framväxande eller akuta kriser som  
  
 påverkar den nationella säkerheten. De mottar och hanterar  
  
 information om hot eller händelser som kan påverka den samhällsviktiga  
  
 infrastrukturen. Information som ges GOC verifieras  
  
 skyndsamt, analyseras och delges sedan berörda krishanteringsrgaiationer.  
  
 Nationellt krishanteringssystem  
  
 Den kanadensiska regeringen utarbetar och inför ett ramverk för  
  
 ett generellt all hazards krishanteringssystem, National Emergency  
  
 Response System (NERS). Systemet skall kunna hantera framäxande,  
  
 överhängande och pågående nationella kriser och hot.  
  
 NERS kommer att svara för effektiv samordning av ett stort antal  
  
 nationella aktörer vid en nationell krissituation. Systemet stärker  
  
 kapaciteten för.  
  
  incidentidentifiering  
  
  varning och delgivning  
  
  informationsdelning  
  
  incidentanalys  
  
  planering  
  
  samordning av operativ krishantering  
  
 Skydd av samhällsviktig infrastruktur  
  
 National Critical Infrastructure Assurance Program (NCIAP) är  
  
 en nationellt samordnad satsning för att säkra tillgången på tjänster  
  
 som är beroende av den samhällsviktiga infrastrukturen. Programmet  
  
 samarbetar med ägare, operatörer och myndigheter så att  
  
 samhällsviktiga tjänster inte slås ut i onödan vid katastrofer eller  
  
 andra avbrott. Samarbetet ska bland annat ge en bättre förståelse  
  
 för ömsesidigt beroende och möjliggöra en bättre riskhantering. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 102  
  
 Finansiellt stöd  
  
 Departementet hanterar två program för finansiella stöd:  
  
  Joint Emergency Preparedness Program (JEPP) bildades 1980  
  
 för att öka den nationella förmågan att hantera alla typer av  
  
 kriser och för att möjliggöra en enhetlig krishanteringsförmåga i  
  
 hela Kanada. Programmet förfogar för närvarande över cirka 50  
  
 miljoner kronor årligen. Projektmedel kan sökas av provinsernas  
  
 och territoriernas regeringar. Syftet är att öka nationens, en  
  
 provins eller ett territoriums krishanteringsförmåga.  
  
  Disaster Financial Assistance administreras av PSEPC och är  
  
 den federala regeringens system för att ge stöd i efterhand till  
  
 provinsregeringar som inte kan finansiera återställningsarbetet  
  
 efter en katastrof.  
  
 Quebec som Ontario har sedan ett par år tillbaka infört lagar vilka  
  
 ålägger kommunerna att ha beredskap för extrema väderhändelser.  
  
 Fler provinser väntas följa dessa exempel.  
  
 År 2003 instiftade Ontario en lag (Emergency Management and  
  
 Civil Protection Act) vilken tvingar dess 444 kommuner att inom  
  
 tre år ha infört program och beredskapsplaner för att bemöta denna  
  
 typ av vädermässiga hot. Kommunerna tvingas därmed att undersöka  
  
 riskerna, både avseende sannolikhet och konsekvenser, för en  
  
 rad olika händelser, exempelvis dimma, snöstorm, underkylt regn,  
  
 hagelstorm, åska, orkan, skyfall, virvelvind, smog, extrem hetta och  
  
 extrem kyla. En särskild hemsida har också upprättats  
  
 (www.hazards.ca) för att hjälpa kommunerna i dess arbete.  
  
 Staden Ottawa blev i januari 2005 den första kommunen i  
  
 Kanada som ålade sin avdelning för offentliga arbeten och service  
  
 att följa klimatförändringarna och planera för dess konsekvenser.  
  
 Stöd i denna process gavs av såväl Environment Canadas Adaption  
  
 Impacts Research Division (AIRD) som dess Ontario-kontor. Bl.a.  
  
 har budgeten för vinterunderhåll föreslagits att öka med 4,7  
  
 miljoner CAD/årligen, fr.a. för att hantera de ökande isbeläggningar  
  
 som – ironiskt nog – uppstått sedan vintertemperaturerna i  
  
 området blivit högre (med mer underkylt regn, snösmältning som  
  
 sedan fryser till is etc som följd). I februari 2006 hölls en workshop  
  
 i staden där man diskuterade denna plan med andra städer i Kanada.  
  
 Representanter från olika nordiska länder hade inbjudits till mötet. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 103  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Vid händelse av en storskalig olycka eller naturkatastrof ersätter  
  
 den federala regeringen provinser och territorier skador enligt  
  
 Disaster Financial Assistance Arrangements (DFAA), vilket administreras  
  
 av PSEPC (motsvarande SRV och KBM, se punkt 5).  
  
 Sedan införande 1970 har DFAA betalat ut cirka 1,6 miljarder  
  
 CAD (cirka 10 miljarder SEK) i post-naturkatastrof assistans för  
  
 att hjälpa provinser och territorier att återställa infrastruktur och  
  
 privategendom till ursprungligt skick. Exempel på naturkatastrofer  
  
 där DFAA har ersatt skador är: Skogsbranden i British Columbia  
  
 2003, isstormen i Quebec och Ontario 1998 samt översvämningen i  
  
 Manitoba 1997.  
  
 Det är de regionala provinsiella eller territoriella myndigheterna  
  
 som bestämmer vilka ersättningsbelopp som ska betalas ut. Den  
  
 federala regeringen styr inte denna process, utan det är upp till de  
  
 regionala myndigheterna att avgöra vilka skador som ska ersättas  
  
 och med hur mycket. PSEPC arbetar dock i nära samarbete med de  
  
 regionala myndigheterna vad gäller att uppskatta värdet på  
  
 uppkomna skador, och vad som kan anses vara skäliga ersättningskrav.  
  
 DFAA:s finansiella stöd betalas ut indirekt till provinserna eller  
  
 territorierna, och inte direkt till samhällen eller individer. DFAA  
  
 och provinserna/territorierna ansvarar för olika delar av  
  
 skadekostnaderna enligt en skadefördelnings formula (se Appendix  
  
 A). En provins/territorium kan be om federal ersättning efter det  
  
 att uppkomna skador överstiger 1 CAD per capita i ifrågavarande  
  
 provins/territorium.  
  
 Skador som är berättigade till ersättning är bland annat: räddningsoperationer;  
  
 återställande av offentliga arbeten och  
  
 infrastruktur; återställande/reparerande av grundläggande/essentiell  
  
 individuell privat egendom/mindre affärsverksamhet/lantbruk  
  
 (för utförligare beskrivning se Appendix B).  
  
 De flesta hemförsäkringar ersätter skador från skogsbränder,  
  
 blixtnedslag, storm, hagel och tornado. Dock täcker inte försäkringen  
  
 skador på träd, buskar, antenner eller parabol. Oftast täcker  
  
 de ersättningskostnader för icke brukbar mat, till följd av elavbrott,  
  
 till en kostnad på upp till 1 000 CAD. Vattenskador uppkomna till  
  
 följd av isstormar, oftast till följd av spruckna vattenledningar,  
  
 täcks av hemförsäkring. Skador uppkomna till följd av jordbäv 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 104  
  
 ningar täcks inte av standardförsäkringar utan specialförsäkring  
  
 krävs. Sekundära effekter till följd av jordbävningar, exempelvis  
  
 eldsvådor, täcks dock av hemförsäkring. Hemförsäkringar ersätter  
  
 inte översvämningsskador, men ersätter skador uppkomna till följd  
  
 av brustna vattenledningar, varför översvämningens karaktär blir  
  
 avgörande. Försäkringsjurister menar att försäkringar ska skydda  
  
 mot det oväntade och bor man i ett område vilket har en historia  
  
 att drabbas av översvämningar, är översvämningar inte att betrakta  
  
 som oväntade. Man understryker istället vikten av förebyggande  
  
 åtgärder.  
  
 Appendix A  
  
 Disaster Financial Assistance Arrangements (DFAA) per capita  
  
 sharing formula:  
  
 Eligible Provincial/Territorial Expenditures Government of Canada Share  
  
 First $1 per capita Nil  
  
 Next $2 per capita 50%  
  
 Next $2 per capita 75%  
  
 Remainder 90%  
  
 Example: For a disaster in a province with a population of 1 million  
  
 where the total eligible expenses for responding to and recovering  
  
 from a disaster are costed at $10 million, the table below shows  
  
 how eligible expenditures would be cost-shared through the  
  
 DFAA. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 105  
  
 Eligible Expenditures  
  
 Provincial or  
  
 Territorial  
  
 Government  
  
 Government of  
  
 Canada  
  
 First $1 per capita (100%  
  
 provincial/territorial)  
  
 $1 million Nil  
  
 Next $2 per capita (50%) $1 million $1 million  
  
 Next $2 per capita (75%) $500,000 $1,500,000  
  
 Remainder (90%) $500,000 $4,500,000  
  
 TOTAL $3 million $7 million  
  
 Appendix B  
  
 Examples of expenses that may be eligible for reimbursement:  
  
 Rescue, transportation, emergency food, shelter and clothing  
  
  Emergency provision of essential community services  
  
  Security measures including the removal of valuable assets and  
  
 hazardous materials from a threatened area  
  
  Costs of measures taken in the immediate pre-disaster period  
  
 intended to reduce the impact of the disaster  
  
  Repairs to public buildings and related equipment  
  
  Repairs to public infrastructure such as roads and bridges  
  
  Removal of damaged structures constituting a threat to public  
  
 safety  
  
  Restoration, replacement or repairs to an individuals dwelling  
  
 (principal residence only)  
  
  Restoration, replacement or repairs to essential personal  
  
 furnishings, appliances and clothing  
  
  Restoration of small businesses and farmsteads including  
  
 buildings and equipment  
  
  Costs of damage inspection, appraisal and clean up  
  
  Examples of expenses that would NOT be eligible for reimbursement:  
  
  Repairs to a non-primary dwelling (e.g. cottage, ski chalet or  
  
 hobby farm)  
  
  Repairs that are eligible for reimbursement through insurance 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 106  
  
  Costs that are covered in whole or in part by another  
  
 government program (e.g. crop insurance)  
  
  Normal operating expenses of a government department or  
  
 agency  
  
  Assistance to large businesses and crown corporations  
  
  Loss of income and economic recovery  
  
  Forest fire fighting  
  
 I Kanada finns en generell skördeskadeförsäkring som lantbrukare  
  
 kan välja att teckna sig för. Denna tillhandahålls av den lokala  
  
 provinsens administration med stöd från den federala regeringen i  
  
 form av bidrag till premiekostnaden och återförsäkring. Lantbrukaren  
  
 får ersättning om skörden blir lägre till följd av naturen  
  
 orsakad skada. Lantbrukaren garanteras en viss avkastning per  
  
 hektar (som bestäms av individens historiska avkastning). Försäkringen  
  
 täcker maximalt 80 % av den historiska medelavkastningen.  
  
 Om lantbrukaren vill försäkra sig mot specifika skador från t.ex.  
  
 torka, översvämningar, hagel, frost etc. måste denne betala  
  
 ytterligare tilläggspremier.  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Ett av de bra exempel på förebyggande åtgärder vilka vidtagits i  
  
 Kanada är byggandet av Smith på 1960-talet. Den  
  
 byggdes för att skydda staden Winnipeg mot översvämningar och  
  
 kostade 60 miljoner CAD (1960-års valuta) att bygga. Sedan den  
  
 byggdes har den använts mer än tjugo gånger och den beräknas ha  
  
 sparat in kostnader på 6 miljarder CAD (38 miljarder SEK). Ett  
  
 annat exempel på lyckade vidtagna åtgärder är programmet för  
  
 förebyggande av hagelskador som implementerades 1996 i Nelson.  
  
 Skapandet av departementet Public Safety and Emergency  
  
 Prepardness Canada (PSEPC), Disaster Financial Assistance  
  
 Arrangements (DFAA), Climate Change Impact and Adaptation  
  
 Program, Canadian Climate Impacts and Adaptation Research  
  
 Network kan ses som startskotten för moderna klimatanpassningsstrategier  
  
 i Kanade. Publicerandet av rapporten Climate Change  
  
 Impacts and Adaptation: A Canadian Perspective kan även ses  
  
 som en vidtagen åtgärd. Liksom i övriga länder finns det en rad  
  
 åtgärder som ligger i startgroparna, men inte mycket har implementerats  
  
 till dags dato. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 107  
  
 7 Nederländerna  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 Nationellt program för att göra Nederländerna klimatbeständigt  
  
 Nederländerna arbetar för tillfället med det nationella programmet  
  
 Anpassning utrymme och klimat (ARK), vilket omfattar tre  
  
 faser. Processen beskrivs i ett dokument som tagits fram av  
  
 miljöministeriet, trafik- och vattenministeriet, jordbruksministeriet  
  
 och ekonomiministeriet. Meningen är dock att samarbetet ska  
  
 utvidgas och komma att omfatta flera relevanta aktörer både på  
  
 nationell och regional/kommunal nivå.  
  
 Utgångspunkten är att det inte längre råder något tvivel om att  
  
 klimatet förändras, och att effekterna av detta till stor del redan nu  
  
 är känn- och förutsägbara. Kärnfrågor som ska besvaras för ett  
  
 antal olika sektorer är bl.a:  
  
  Vilken karaktär och omfattning har de förväntade effekterna (av  
  
 klimatförändringen)?  
  
  Vilka problemställningar leder detta till när det gäller fysisk  
  
 planering?  
  
  Vilka dilemman – tekniska, ekonomiska, sociala, ekologiska,  
  
 administrativa – uppstår när dessa problem ska lösas?  
  
 Exempel på de sektorer man ska titta på, med utgångspunkt i  
  
 frågorna ovan, är:  
  
  Mobilitet: hur påverkas vägtrafiken av väderförändringar, och  
  
 hur kommer Schiphols flygplats att påverkas av ändrade  
  
 vindförhållanden t ex?  
  
  Naturen: hur kommer djur- och växtliv att påverkas, nya arter?  
  
  Jordbruket: problem som torka och vattenbrist, nya växtsjukdomar,  
  
 ska nya grödor ersätta tidigare i jordbruket?  
  
  Vatten: skyddet mot översvämningar, transportsäkerhet runt  
  
 floder och fördämningar, försörjning av och kvaliteten på  
  
 dricksvatten etc.  
  
  Energi: problem med kylning av elektricitetscentraler, industrianläggningar  
  
 etc.  
  
  Folkhälsan: hur hantera värmeböljor, framförallt i städer?  
  
  Boende: stadsplanering, krävs nya bygg- och isoleringsnormer? 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 108  
  
  Industrin: hur undvika att skräckscenarier skrämmer bort  
  
 investerare, hur ska försäkringsväsendet hantera detta (garantier?),  
  
 hur försäkra sig om level playing field inom EU?  
  
  Rekreation: torka i södra Europa, större potential för turism i  
  
 Nederländerna?  
  
 Man har vidare identifierat ett antal s k svaga länkar: det finns idag  
  
 ingen gemensam syn på hur klimatet kommer att utvecklas i det  
  
 långa tidsperspektivet, medvetandet är fortfarande lågt bland  
  
 allmänheten, det finns ingen gemensam vision om prioriteringar  
  
 etc, ingen strategi, inget ramverk för eventuella åtgärder och,  
  
 slutligen, ingen konkret och finansiellt förankrad plan.  
  
 Programmet som ska tas fram ska svara på kärnfrågorna ovan  
  
 och gör något åt de svaga länkarna – det ska bidra till att utveckla  
  
 en samsyn om effekterna av klimatförändringen, prioriteringar,  
  
 konkreta åtgärder och hur/av vem dessa ska utföras etc.  
  
 Tillvägagångssättet  
  
 Arbetet delas upp på tre parallella huvudspår och i tre faser. Det tre  
  
 huvudspåren är:  
  
  att höja det nationella medvetandet, forma nätverk, utveckla en  
  
 strategi;  
  
  öka kunskapen (faktainsamling etc) och utveckla en gemensam  
  
 uppfattning/bild av risker och ansvarsfördelning  
  
  utveckla instrument och regelverk, stimulera innovation; på kort  
  
 och lång sikt.  
  
 I den första fasen (2006-början av 2007) skall en Nationell  
  
 anpassningsstrategi och en Nationell agenda tas fram. Den här  
  
 fasen handlar om att definiera vad som måste göras och när. Under  
  
 den här fasen arbetar man med de tre spåren ovan parallellt. För att  
  
 höja den allmänna kunskapsnivån om problematiken ska seminarier  
  
 med regionala och lokala myndigheter, näringslivet och NGOs  
  
 hållas. Man vill få till stånd en bred debatt om både innehåll och  
  
 process. Huvudlinjerna, prioriteringar etc läggs fast i den nationella  
  
 anpassningsstrategin, som ska vara ett levande dokument. Den  
  
 nationella agendan kommer sedan att lista konkreta åtgärder. Det  
  
 andra spåret innebär att man identifierar Nederländernas klimatbeständighet  
  
 idag, startpunkten, och gör en översikt över vilka 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 109  
  
 kunskapsluckor som måste fyllas. Handlingsalternativen ska identifieras  
  
 och analyseras – detta ska omfatta alternativa åtgärder på kort  
  
 sikt (upp till 10 år), medellång sikt (1020 år) och lång sikt (efter  
  
 2025). Vidare ska man under den första fasen utföra ett antal case  
  
 studies. Det tredje spåret omfattar en analys av nödvändiga  
  
 investeringsbeslut, det längre finansiella perspektivet samt av  
  
 administrativa och förvaltningsfrågor.  
  
 I fas två ska detta översättas i ett konkret åtgärdsprogram.  
  
 Organisatoriska frågor ska lösas och en kommunikationsstrategi  
  
 tas fram. Finansieringen ska läggas fast, varefter hela programmet  
  
 fastställs.  
  
 Tredje fasen är implementeringsfasen. I slutet av fas tre hoppas  
  
 man att man har vidtagit åtgärder på de områden som kommer att  
  
 drabbas hårdast av klimatförändringen, att innovativa metoder och  
  
 processer utvecklats, att det finns en metodik för en långsiktigt  
  
 hållbar finansiering av omställningen, att landet är klimatbeständigt  
  
 samt att man skaffat sig en stark position internationellt.  
  
 Organisatoriska frågor  
  
 Arbetet ska ledas av en styrgrupp bestående av representanter på  
  
 direktörsnivå för jordbruks-, trafik- och vatten-, ekonomi- och  
  
 miljöministerierna. Dessa kommer också att samarbeta med diverse  
  
 organisationer, företag, branschföreningar etc. Framförallt kommer  
  
 man att involvera de s k planbyråerna (institut som finansieras  
  
 med statliga medel, men är politiskt oberoende och utför analysarbete  
  
 på olika sakområden).  
  
 Man kommer att anlita externa kommunikationsexperter för att  
  
 ta fram en kommunikationsstrategi.  
  
 Förutom styrgruppen sätts ett programteam samman med 68  
  
 medarbetare från varje relevant departement, från fackföreningar,  
  
 försäkringskassan, och en grupp som kallas de Harris  
  
 (vägvisaren ungefär) – en grupp vetenskapsmän som studerat  
  
 klimatförändringarna. Varje departement utser dessutom en s.k.  
  
 strategisk rådgivare. Teamet kan utökas med experter på specifika  
  
 områden. Hela organisationen leds av miljöministeriet. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 110  
  
 Finansiering  
  
 Första fasen av ARK (2006-början av 2007) har en budget om  
  
 800.000 euro. De tre departement som är mest involverade bidrar  
  
 med 100.000 euro vardera ur sin ordinarie budget. Harris  
  
 står för resterande del av budgeten. Budgeten fördelas sedan på de  
  
 tre olika spåren. För fas två, som ska inledas under 2007, avsätts  
  
 lika mycket, 800 000 euro. För den tredje fasen (20082014) finns  
  
 ännu inga medel avsatta.  
  
 Nederländerna presenterade i februari 2006 rapporten The  
  
 effects of the climate change in the Netherlands, framtagen av  
  
 Netherlands Environmental Assessment Agency i samarbete med  
  
 bland annat KNMI (den nederländska motsvarigheten till SMHI)  
  
 samt Institute for Inland Water Management and Waste Water  
  
 Treatment. Rapporten redogör för förmodade framtida känsliga  
  
 sektorer och hur dessa kommer att påverkas.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 Extrem varma och torra somrar kommer att förekomma mer  
  
 frekvent. Regnfallen kommer också att förekomma mer frekvent  
  
 och kommer att vara tyngre till karaktären, vilket i sin tur kommer  
  
 att innebära ett ökat antal översvämningar. Förekomsten av  
  
 extremt kalla vintrar kommer att minska. Medeltemperaturen  
  
 kommer att öka med 16ºC fram till år 2100. Beroende på ifall  
  
 länder uppströms Nederländerna vidtar åtgärder för att begränsa  
  
 översvämningsrisker kommer detta få som följd att risken för  
  
 översvämning i Nederländerna ökar/minskar.  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 Klimatförändringarna förväntas medföra både positiva och negativa  
  
 effekter för det nederländska jordbruket. Till det positiva räknas  
  
 effekten av en högre koldioxidnivå tillsammans med att högre  
  
 temperaturer leder till en längre växtperiod. I kombination med de  
  
 försämrade odlingsmöjligheterna i södra Europa, d.v.s. möjlighet  
  
 till ökade marknadsandelar för den inhemska produktionen, finns  
  
 det goda ekonomiska möjligheter för det nederländska jordbruket. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 111  
  
 Till de negativa effekterna räknas den vanligare förekomsten av  
  
 extremväder och den förväntade längre varaktigheten av extremväder  
  
 (vattensjuka eller torka). En temperaturökning kan även leda  
  
 till ökande problem med både existerande, men även med  
  
 nytillkomna, skadedjur och växtsjukdomar, vilka ofta föredrar ett  
  
 varmare klimat. Särskilt Corn rootworm kan förväntas bli ett  
  
 framtida hot, då den spridits mycket fort de senaste åren. Enbart  
  
 skördeskadorna på ensilagemajs förväntas öka med 6,513 procent,  
  
 eller 1530 miljoner euro per år, till följd av denna skadeinsekts  
  
 angrepp.  
  
 2.2 Naturens mångfald  
  
 80 % av de observerbara förändringarna i naturens mångfald är en  
  
 konsekvens av klimatförändringarna. Klimatförändringarna sätter  
  
 ytterligare press på naturens artbestånd, vilken redan är utsatt för  
  
 hot i form av överfiske, övergödsling, minskad tillgång till  
  
 dricksvatten samt uppdelning och sönderstyckning av revir.  
  
 Temperaturhöjningen kommer antagligen att ske så snabbt att  
  
 många djur- och växtarter inte hinner anpassa sig eller migrera.  
  
 Flertalet arter i Nederländerna riskerar därmed utrotning. Nya  
  
 arter kommer att immigrera till följd av det förändrade klimatet,  
  
 men man uppskattar att naturens mångfald kommer att bli lidande.  
  
 Kvantiteten och kvaliteten av plankton, vilket formar basen för  
  
 näringskedjan i Nordsjön och Waddensjö, förväntas förändras i  
  
 framtiden. Observerbara förändringar i dagsläget, bl.a. försämrade  
  
 reproduktion hos fiskbestånden, minskade fågelpopulationer,  
  
 tumlarnas förändrade spridningsområde, anses vara förknippade  
  
 med klimatförändringar, och förväntas accentueras i framtiden.  
  
 2.3 Vattenresurser  
  
 På grund av den ökade frekvensen av torrår kommer problemet  
  
 med otillräckliga mängder vatten för avkylning att tillta (se punkt  
  
 3.7) och sjöfarten kommer att begränsas om man inte vidtar  
  
 åtgärder. Den ökade efterfrågan på vatten kommer ytterligare att  
  
 accentuera dessa effekter. Dricksvatten- samt konstbevattningsproduktionen  
  
 kan komma att påverkas negativt då den förväntas  
  
 drabbas av ökad saltvatteninträngning. Mot slutet av århundradet 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 112  
  
 kan havsnivån ha stigit med 20110 cm, det stora spännvidden  
  
 speglar tydligt den stora osäkerhet som fortfarande råder om de  
  
 framtida effekterna. Aktuell forskning indikerar dock att det är  
  
 värden i den högre delen av skalan som är mest plausibla. Den  
  
 pågående utvecklingen av stigande havnivåer, landsänkning och  
  
 högre avrinningsnivåer i floder kommer att innebära att lågländerna  
  
 i framtiden utsätts för än större risker.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: Ett viktigt politikområde i  
  
 Nederländerna är vattenpolitiken och kanske främst skyddet mot  
  
 översvämningar. En stor del av landet ligger under havsnivå och  
  
 sammanlagt är ca 8 miljoner människor utsatta för översvämningsrisk.  
  
 Stora översvämningar har inträffat flera gånger under  
  
 Nederländernas historia. Nederländerna kan nu, med hjälp av  
  
 väldiga dammluckor, effektivt reagera på hotet från havsvattnet.  
  
 När Nederländerna även under 1990-talet drabbades av översvämningar  
  
 har det nästan undantagslöst handlat om onormalt höga  
  
 flöden i de många floderna. Landet ställs inför en ökad översvämningsrisk  
  
 i framtiden, som en följd av klimatförändringar. År 2003  
  
 slöts en nationell vattenpolitisk överenskommelse (NBW) mellan  
  
 staten, provinserna, kommunerna och waterschappen om en  
  
 gemensam plan för den framtida vattenvården, framför allt att  
  
 motverka följderna av klimatförändringar. I första hand sträcker sig  
  
 NBW fram till 2015, men det blickas även framåt så långt som till  
  
 2050. Kostnaderna för de åtgärder mot översvämningar och dylikt  
  
 som fastlagts i NBW beräknas uppgå till ca 8 miljarder euro under  
  
 perioden 20032015. Av dessa kommer 1,3 miljarder att användas  
  
 för åtgärder fram till 2007. Under 2006 ska NBW utvärderas inför  
  
 en nytt åtgärdspaket för 20072015. Man beräknar att den totala  
  
 kostnaden för utbyggnad och underhåll under perioden 20032050  
  
 kommer att uppgå till ca 16 miljarder euro. Detta rör alltså endast  
  
 kostnader för de extra investeringar som kommer att behövas för  
  
 att "hålla Nederländerna torrt" med anledning av klimatförändringar,  
  
 sjunkande landnivå mm.  
  
 För tillfället pågår arbetet med att ersätta åtta lagar som alla  
  
 främst berör vattenvård med en enda lag, "Vattenlagen"  
  
 (Waterwet). Lagen ska både göra en tydligare fokusering på de  
  
 centrala målsättningarna, förbättra samarbetet mellan de berörda  
  
 myndigheterna och minska den administrativa bördan för dem som  
  
 använder vatten. Tanken är att vattenfrågorna inte ska behandlas  
  
 som ett antal fristående frågor utan som en helhet, samtidigt som  
  
 de ska integreras i t.ex. miljöpolitiken och fysisk riksplanering. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 113  
  
 De senaste åren har den politiska grundsynen när det gäller  
  
 översvämningsförebyggande förändrats. Man har utvecklat en ny  
  
 policy som kallas "rum för vatten". Tanken är att vattnet måste få  
  
 tillbaka en del av det land som torrlagts, i alla fall tillfälligtvis under  
  
 perioder med höga översvämningsrisker. Genom att skapa områden  
  
 som kan läggas under vatten minskar riskerna att fördämningarna  
  
 brister på andra ställen. Det kommer dessutom att finnas  
  
 "katastrofzoner" som kan tillåtas översvämmas under extrema  
  
 förhållanden. Ett annat exempel på hur man ger vattnet mer  
  
 utrymme är att flodbäddarna breddas.  
  
 Den nederländska kunskapen om vatten, och i synnerhet  
  
 översvämningsförebyggande, har allt mer börjat betraktas som en  
  
 exportvara. För att främja både nederländsk export och  
  
 internationellt samarbete har branschorganet Netherlands Water  
  
 Partnership (NWP) skapats av privata och offentliga aktörer. Det  
  
 mest uppmärksammade exemplet inom detta område är kontakterna  
  
 som Nederländerna haft med Bradshaw efter översvämningarna  
  
 i New Orleans  
  
 2.4 Turism  
  
 Klimatförändringarna förväntas innebära en längre sommarsäsong,  
  
 den huvudsakliga turistsäsongen, för Nederländerna och följaktligen  
  
 bättre villkor för turism och rekreation. Nederländerna  
  
 förväntas bli ett alltmer populär resmål för både utländska och  
  
 inhemska turister, de senare förväntas i ökad utsträckning semestra  
  
 i det egna landet istället för att resa utomlands. Klimatförändringarna  
  
 förväntas accentuera efterfrågan på rekreations- och  
  
 natursköna områden. Den högre vattentemperaturen förväntas  
  
 dock innebära en ökad förekomst av patogena mikroorganismer,  
  
 vilket ökar risken för sjukdomsspridning, vilket kan komma  
  
 påverka turismnäringen negativt. Man poängterar samtidigt att  
  
 socioekonomiska faktorer antagligen spelar en större roll än de  
  
 förmodade klimatförändringarna. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 114  
  
 2.5 Transport  
  
 Klimatförändringarnas effekter på transportsektorn är osäkra. Å  
  
 ena sidan kommer den förväntade temperaturhöjningen innebära  
  
 att de värmerelaterade extremväderna kommer att öka, med  
  
 påföljande störningar på väg-, tåg-, vatten- och luftkommunikationer.  
  
 Å andra sidan kommer de köldrelaterade extremväderna  
  
 att minska, vilket innebär minskad belastning på transportnätet.  
  
 Den sammantagna effekten är dock svår att bedöma. Enligt den s.k.  
  
 Drought study kommer ökningen av transportkostnaderna, till  
  
 följd av klimatförändringarna, att vara begränsade till 24 procent.  
  
 2.6 Byggnader  
  
 I samband med att regeringen presenterade den senaste versionen  
  
 av de nederländska plan- och bygglagarna (Dutch Spatial Policy  
  
 Paper) satte man fokus på behovet av klimatanpassning i sektorerna:  
  
 vatten, kustskydd, jordbruk, naturskydd och stadsplanering.  
  
 Regeringen utfärdar riktlinjer men detaljplanering är regionernas  
  
 och kommunernas ansvar.  
  
 2.7 Energi  
  
 De förväntade minskningen i energikonsumtionen, till följd av det  
  
 varmare klimatet, kommer antagligen att vägas upp av de ökade  
  
 avkylningskostnaderna. I Nederländerna använder man sig mycket  
  
 av ytvatten som kylvatten vid elproduktion. Av största vikt är då  
  
 att vattentemperaturen inte överstiger 23ºC. Antalet dagar med  
  
 vattentemperaturer över 23ºC har kraftigt ökat de senaste  
  
 decennierna, varför man förutspår problem med denna sorts  
  
 produktion i framtiden.  
  
 2.8 Hälsa  
  
 Klimatförändringarna kan medföra negativa hälsoeffekter för  
  
 Nederländerna. Den optimala mortalitetstemperaturen i Nederländerna  
  
 är 16,5ºC, d.v.s. då dör minst människor, vid temperaturer  
  
 såväl högre som lägre än denna temperatur ökar mortaliteten. De  
  
 förväntade klimatförändringarna väntas medföra mildare vintrar, 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 115  
  
 vilket möjligen kan minska antalet köldrelaterade dödsfall, men  
  
 varmare somrar, vilket kan öka antalet värmerelaterade dödsfall.  
  
 Den sammantagna effekten är dock svår att uppskatta. Det är  
  
 särskilt äldre och sjuka som utsätts för hälsorisker till följd av  
  
 klimatförändringarna. Till de direkta negativa skadeeffekterna  
  
 räknas temperaturrelaterade effekter samt skador/dödsfall till följd  
  
 av stormar och/eller översvämningar. Indirekta hälsoeffekter till  
  
 följd av ett förändrat klimat kan vara en ökad förekomst av  
  
 smittbärare, t.ex. blodsugare, fästingar och gnagare; försämrad  
  
 luftkvalité; ökad frekvens av allergier; ökad frekvens av vattenburna  
  
 sjukdomar, då dessa förväntas erbjuda en bättre grogrund för  
  
 patogena mikro organismer samt en ökad frekvens av matrelaterade  
  
 sjukdomar.  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 Tidigare nämnda rapport The effects of the climate change in the  
  
 Netherlands, framtagen av Netherlands Environmental Assessment  
  
 Agency i samarbete med KNMI, Institute for Inland Water  
  
 Management and Waste Water Treatment, National Institute for  
  
 Coastal andMarine Management, Alterra Wageningen Unversity  
  
 and Research Centre, Institute for Environmental Studies Free  
  
 University of Amsterdam och International Centre for Integrative  
  
 Studies University of Maastricht försöker ta hänsyn till så mycket  
  
 av existerande forskning/kunskap som möjligt.  
  
 Netherlands Environmental Assessment Agency (MNP)  
  
 utvecklade år 2006 European Benchmark Indicators (EBI). Genom  
  
 EBI har man tagit fram ett antal indikatorer som möjliggöra  
  
 komparationer mellan EU- länderna. Tanken är att länder ska  
  
 kunna dra nytta av best practice och lära sig av föredömliga  
  
 medlemsländer. EBI är uppdelat i två kategorier. Första kategorin  
  
 indikatorer är en socioekonomisk profil som ska reflektera landets  
  
 ekonomiska presterande, ekonomisk struktur samt andra sociala  
  
 karakteristiska. Den andra kategorin indikatorer är miljörelaterade,  
  
 vilka är baserade på OECD Pressure-State-Respons (PSR). 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 116  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Ansvars- och ledningsstruktur  
  
 Nederländerna saknar självständiga myndigheter direkt under de  
  
 tretton ministerierna. Ministerierna är istället mycket stora och  
  
 delas in i direktorat. Respektive minister utövar s.k. ministerstyre  
  
 och varje ministerium leds på tjänstemannanivå av en generaldirektör.  
  
 Ministerierna utgör geografiska ansvarsområden på  
  
 central nivå.  
  
 På regional nivå finns tolv provinser och på lokal nivå ca 500  
  
 kommuner. Både provinserna och kommunerna har en folkvald  
  
 förvaltning och administration och är självstyrande i interna  
  
 angelägenheter. I kommunerna leds kommunfullmäktige av borgmästaren,  
  
 som inte är folkvald, utan utnämnd av regeringen.  
  
 Ansvarsprinciper  
  
 Ansvaret för krishantering och säkerhet i allmänhet är decentraliserat  
  
 till lokal nivå. Polis- och rättsväsende samt brandkåren har  
  
 tillsammans med staten, provinserna och kommunerna en nyckelroll  
  
 i att främja allmän ordning och säkerhet i Nederländerna.  
  
 Stöd kan begäras från nationell nivå om de regionala insatserna inte  
  
 är tillräckliga. Inrikesministeriet ansvarar för denna samverkan.  
  
 I undantagsfall kan stöd begäras från försvarsmakten i räddningsarbete.  
  
 Försvarsministern beslutar om nödvändiga resurser.  
  
 Krishantering på lokal och regional nivå  
  
 Det yttersta ansvaret för krishantering ligger på den lokala nivån  
  
 och på borgmästarna i kommunerna.  
  
 På lokal nivå är det de 25 säkerhetsregioner som utgör kärnan i  
  
 krishanteringen. Detta bygger på strukturen inom räddningstjänsten  
  
 (brandkår, polis, sjukvård), och stärker också organisationen  
  
 genom att verka som beslutsfattare regionalt om samverkan  
  
 eller konsensus saknas mellan de berörda kommunerna.  
  
 Kommunerna samverkar regionalt vid olyckor. Om en olycka  
  
 drabbar flera kommuner, leder borgmästaren i den kommun där  
  
 olyckan inträffade först räddningsarbetet. Berryren beslutar 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 117  
  
 även vilka resurser från regionen eller andra regioner som behöver  
  
 tas i anspråk. Om läget kräver det tar provinsens ombud över  
  
 ledningen. Om det rör sig om en nationell katastrof kan  
  
 premiärministern bilda en beslutsgrupp med övriga ministrar.  
  
 Krishantering på ministerienivå  
  
 Det övergripande koordinerande ansvaret för krishantering vilar på  
  
 inrikesministeriet (Ministerie van Binnenlandse Zaken en  
  
 Koninkrijksrelaties, BZK). Inom inrikesministeriet har generaldirektoratet  
  
 för allmän ordning och säkerhet (Inspectie Openbare  
  
 Orde en Veiligheid, DGV) ett övergripande ansvar för krisberedskapen.  
  
 DGV består av fyra direktorat;  
  
 Avdelningar inom DGV Ansvarsområde  
  
 Polis stödja den operativa  
  
 krishanteringen  
  
 Brandkår och katastrofmedicin stödja den operativa  
  
 krishanteringen  
  
 Kriskontroll förbättra krisberedskapsorganisationen  
  
 och ministerns  
  
 position i denna  
  
 Strategi driva en sammanhållen policy  
  
 inom säkerhet, information  
  
 och internationella ärenden  
  
 Generaldirektören ansvarar för det vardagliga arbetet vid General  
  
 direktoratet för allmän ordning och säkerhet. Generaldirektören  
  
 fungerar som rådgivare till inrikesministern i frågor som rör strategisk  
  
 ordning och säkerhet, säkerhetspolitik och generaldirektören  
  
 beslutar om och genomför det inom området som inte kräver  
  
 beslut av ministern.  
  
 Inrikesministern ansvarar för det förebyggande risk- och  
  
 säkerhetsarbetet på den administrativa nivån; förberedelser, allmänhetens  
  
 självförsörjning, samhällets tillgängliga resurser.  
  
 Regeringen stiftar lagar och förordningar, kvalitetssäkrar krishanteringskedjan,  
  
 finansierar delar av den och implementerar större  
  
 satsningar inom området såsom gemensamma kommunikationssystem,  
  
 varningssystem och erforderlig utrustning. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 118  
  
 Inrikesministern rapporterar om säkerhets- och krishanteringsarbetet  
  
 till parlamentet minst vart fjärde år. Denna rapport baseras  
  
 till stora delar på slutsatser från olika kommissioner, Ordnings och  
  
 Säkerhetsinspektionen (the Public Order and Safety Inspectorate,  
  
 the IOOV) och resultat från utredningar av händelser.  
  
 Sedan slutet av 1990-talet finns ett samordningsorgan vid  
  
 inrikesministeriet med egen personal, National Coordination  
  
 Centre (NCC). Om en kris inträffar aktiveras den operativa  
  
 funktionen och personalen kompletteras från inrikesministeriet  
  
 och aktuella fackministerier. I det första läget är det aktuella  
  
 fackministeriet som ansvarar för krishanteringen, och alltså styr  
  
 arbetet på NCC. På den politiska nivån kan även ett policy-team  
  
 kallas samman med de mest berörda ministrarna. Detta team leds  
  
 av inrikesministern eller premiärministern. I detta fall fungerar  
  
 NCC som ett krishanteringsstöd och en informationscentral.  
  
 Expertise Centre for Risk and Crisis Communication (the  
  
 ERC) på inrikesministeriet arbetar med att förbättra och utveckla  
  
 kriskommunikationen; de kan också agera talesperson på regeringens  
  
 vägnar vid kriser, och även stötta lokala myndigheter med  
  
 expertstöd vid kriser.  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Nederländerna har ett marknadsbaserat naturskadeförsäkringssystem,  
  
 och tecknande av försäkring är frivilligt. Premiesättningen  
  
 är inte reglerad.  
  
 De flesta egendomsförsäkringar erbjuder skydd mot stormar,  
  
 åska, hagel, vatten/regn skador (inklusive frost och snö skador).  
  
 Skador orsakade extrema väderhändelser, som t.ex. översvämningar,  
  
 jordbävningar, laviner, meteorit nedslag, landsänkning,  
  
 grund flyttningar eller vulkanutbrott, täcks inte av standard  
  
 egendomsförsäkringar.  
  
 I januari 1998 antogs katastrofersättningslagen (The Calamities  
  
 Compensation Act  WTS) vilken stipulerar att under vissa  
  
 omständigheter kan staten ersätta skador för vilka det inte går att  
  
 försäkra sig mot på den privata försäkringsmarknaden. I september  
  
 1998 orsakade kraftiga skyfall översvämningsskador för cirka 250  
  
 miljoner euro, varav 215 miljoner i jordbrukssektorn, i Nederländerna.  
  
 Dessa skador kompenserades till stor del av staten med 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 119  
  
 stöd av katastrofersättningslagen. Till följd av dessa händelser  
  
 ställdes krav på försäkringsbranschen att ta fram nya försäkringsprodukter  
  
 och i januari 2000 introducerades en särskild skyfallsförsäkring  
  
 på den privata marknaden. Skyfallsförsäkringen skyddar  
  
 mot skyfall enligt följande:  
  
 Direkt nederbörd: skador som orsakas till följd av att kraftigt  
  
 regn, snö, hagel eller smält vatten, oförutsett tar sig in i fastigheten.  
  
 Indirekt nederbörd: skador som orsakas till följd av att vatten  
  
 oförutsett tar sig in i fastigheten. Villkorat att vattnet tar sig in i  
  
 huset till följd av översvämning orsakad av kraftig lokal nederbörd.  
  
 Till följd av stormen 1953 går det inte att försäkra sig mot  
  
 skador som uppkommer till följd av brister i fördämningarna.  
  
 I Nederländerna undersöker man möjligheten till att förbättra  
  
 skyddet mot skador orsakade av naturkatastrofer. Man har tillsatt  
  
 de rådgivande organen Advisory Commission Water samt  
  
 Commission for Compensation in the Event of Disasters and  
  
 Serious Accidents. Riskerna för översvämningar är olika distribuerade  
  
 över landet. Detta återspeglas i plan- och säkerhetsstadgarna  
  
 fastlagda i Flood Defences Act. Det anses trovärdigt att  
  
 försäkringsskyddet, både det statliga och det privata, kommer att  
  
 bli avhängigt försäkringstagarens geografiska placering. Man  
  
 hoppas via det incitament kunna uppmuntra involverade parter till  
  
 att ta ett mer långsiktigt och hållbart ansvar för landanvänding och  
  
 bebyggelse i översvämningsdrabbade områden. Det finns byggnadskodex,  
  
 men dessa är framtagna på frivilligbasis och är inte  
  
 tvingande.  
  
 För att jordbrukare ska få ersättning för skördeskador i  
  
 samband med naturkatastrofliknande händelser måste följande  
  
 kriterier vara uppfyllda:  
  
  Händelsern är av exceptionell karaktär  
  
  Möjlig skada av nationella intressen  
  
  Allvarliga sociala påföljder av händelsen  
  
 Beloppen på skördeskadeersättningarna varierar stort från år till år:  
  
 1999 utbetalades 0,4 miljoner euro medan 2001 utbetalades 115,6  
  
 miljoner euro. År 2001 inkluderades dock sannolikt även ersättning  
  
 för mul- och klövsjuka. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 120  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Rapporten The effects of the climate change in the Netherlands  
  
 kan ses som startpunkten för utvecklandet av nederländsk  
  
 klimatstrategi. Rapporten redogör för förmodade framtida känsliga  
  
 sektorer och hur dessa kommer att påverkas, dock fattas fortfarande  
  
 någon anpassningsstrategi. Liksom i övriga länder finns det  
  
 en rad åtgärder som ligger i startgroparna, men inte mycket har  
  
 implementerats till dags dato.  
  
 8 Storbritannien  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 UKCIP  
  
 Inom det brittiska regeringskansliet har Defra en viktig roll vad  
  
 gäller UK:s klimatanpassningspolitik. Defra inrättade 1997 ett  
  
 särskilt program kallat UK Climate Impacts Programme (UKCIP)  
  
 med uppgift att samordna forskningen kring effekterna av  
  
 klimatförändringar på regional och nationell nivå. UKCIP är  
  
 knutet till universitet i Oxford och finansieras av Defra. UKCIP  
  
 skall utgöra en brygga mellan forskare och beslutsfattare i regering  
  
 och privata företag samt hjälpa organisationer och företag att  
  
 utvärdera hur de kan påverkas av klimatförändringar så att de kan  
  
 förbereda sig i tid.  
  
 Defra arbetar tillsammans med Vazquez för att ta fram nationella  
  
 strategier för klimatanpassning. Det handlar om såväl kapacitetsbyggande,  
  
 forskning, konkreta verktyg som erfarenhetsutbyte  
  
 mellan olika aktörer.  
  
 UKCIP samarbetar med the Met Office Hadley Centre som är  
  
 UK:s officiella center för klimatförändringsforskning. Ramirez  
  
 Centre finansieras till stor del av Defra och tillhör organisatoriskt  
  
 det brittiska meteorologiska institutet. Hadley Centre analyserar  
  
 klimatsystem och tar fram modeller för att förutspå klimatförändringar.  
  
 UKCIP paketerar denna information och gör den möjlig  
  
 att använda rent praktiskt för lokala och regionala myndigheter i  
  
 deras anpassningsarbete. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 121  
  
 Bland de olika sorters operativa verktyg och data som UKCIP  
  
 erbjuder för att hjälpa och underlätta för myndigheter att utveckla  
  
 anpassningsstrategier kan nämnas:  
  
  Socio-ekonomiska scenarion för att lokala myndigheter ska  
  
 kunna bedöma och analysera hur klimatförändringarna påverkar  
  
 deras respektive regioner. Scenarierna skräddarsys för att passa  
  
 UK:s olika regioner, och har utvecklats efter uppskattningar av  
  
 hur klimatförändringarna kommer att förändra UK:s geografi.  
  
  Kostnadsberäkning av den påverkan som klimatförändringarna  
  
 åstadkommer i samhället. En metod har tagits fram för att  
  
 kunna räkna ut kostnaden klimatförändringarna kan medföra  
  
 för en organisation, en händelse eller ett område.  
  
  En databas för den samlade anpassningsverksamheten i UK. I  
  
 databasen finns information som visar hur organisationer och  
  
 sektorer i UK anpassar sig till klimatförändringarna.  
  
  Riktlinjer för identifiering och urval av anpassningsmöjligheter  
  
 som kan användas för att minska klimatriskerna.  
  
 Regeringens arbete  
  
 Regeringen har valt att inte föreskriva detaljåtgärder eftersom  
  
 behoven skiftar mellan olika regioner. De olika regionernas behov  
  
 kan dessutom förändras över tid, både geografiskt och socioekonomiskt.  
  
 Subsidiaritetsprincipen anses gälla, dvs. arbetet bör  
  
 genomföras på mest lämplig nivå.  
  
 Från regeringens sida arbetar man istället med att göra  
  
 allmänheten, näringsliv och lokala/regionala myndigheter medvetna  
  
 om klimatförändringar och nödvändigheten av anpassning. UKCIP  
  
 har också i uppgift att göra medvetandehöjande satsningar.  
  
 Regeringen ser detta som en kostnadsbesparande åtgärd. Ju tidigare  
  
 samtliga intressenter tar med riskerna med klimatförändringarna i  
  
 sina beräkningar och söker finna lösningar på problemen, desto  
  
 mindre väntas kostnaderna bli. Detta var också ett huvudargument  
  
 i Stern-rapporten. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 122  
  
 Finansiering  
  
 Det finns ingen finansiering som är direkt avsatt till klimatanpassningen  
  
 i dagsläget, utan finansieringen sker i form av bidrag  
  
 till forskning. I fråga om konsekvenser av svår påverkan av klimatet  
  
 (exempelvis översvämningar) menar Defra att det möjligen kan bli  
  
 fråga om kompensation via en krisfond, men främst anser man att  
  
 regeringens roll är att uppmuntra till tidig bedömning av klimatriskerna  
  
 på lokal och regional nivå. Detta är främst en uppgift för  
  
 regioner och kommuner ute i landet. Därför sker en stor del av  
  
 arbetet i regionala samverkansformer (Regional Climate Change  
  
 Partnerships), som omfattar ett flertal olika aktörer. Deras uppgifter  
  
 är bland annat att öka kännedomen på regional och lokal  
  
 nivå. De finansieras bl.a. av den brittiska miljöbyrån (Environment  
  
 Agency).  
  
 Regeringens arbete framöver  
  
 I det lagförslag till förnyad klimatpolitik (Climate Change Gilbert)  
  
 som kom den 13 mars 2007 finns ett avsnitt som behandlar  
  
 anpassningspolitiken. Där framgår att regeringen arbetar för att  
  
 utveckla ett tvärpolitiskt ramverk för klimatanpassning. Klimatanpassningen  
  
 måste fungera både finanspolitiskt och miljöpolitiskt.  
  
 Även öppenheten gentemot allmänheten nämns. För att garantera  
  
 ett transparent ramverk föreslås regeringen lämna rapporter vart  
  
 femte år om hur anpassningsarbetet utformas och hur klimatet  
  
 förändras.  
  
 Den 15 mars 2007 höll Thompson, juniorminister med ansvar  
  
 för klimatförändringar och miljö, ett tal där han beskrev UK:s  
  
 anpassningspolitik. Han framhöll bl.a. att man i framtiden kommer  
  
 att behöva avväga vilka värden som skall bevaras och vilka som inte  
  
 kan bibehållas i ljuset av klimatpåverkan. Det kan t.ex. handla om  
  
 att bedöma hur mycket resurser som skall satsas på att bevara vissa  
  
 känsliga miljöer.  
  
 I slutet av 2007 avser regeringen presentera ett ramverk för en  
  
 anpassningsstrategi (the Adaptation Policy Framework, APF), med  
  
 åtgärder för en hållbar anpassningspolitik. Följande åtgärder väntas  
  
 bl.a. föreslås:  
  
  Tvärsektoriellt arbete inom det brittiska regeringskansliet för att  
  
 kunna fatta gemensamt beslut om hur statens egendomar och 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 123  
  
 fastigheter skall anpassas och skyddas (inte minst försvarsdepartementet  
  
 som har ett betydande mark- och fastighetsinnehav).  
  
 Redan idag finns en tjänstemannagrupp som arbetar  
  
 tvärsektoriellt och har kontakter med lokala myndigheter och  
  
 andra intressenter.  
  
  Skydd av viktig infrastruktur, inkl. översyn av järnvägsnätet som  
  
 påverkas av högre temperatur (rälsen kan smälta vid extrema  
  
 temperaturer).  
  
  Ökad beredskap för översvämningar och landförskjutningar,  
  
 inkl. översyn av vägar som riskerar att krackelera vid stora  
  
 vattenmängder.  
  
  Skydd av men också ett bättre utnyttjande av naturresurser.  
  
 Ekosystemets egna funktioner, såsom vattenabsorbering, ska  
  
 kunna användas bättre.  
  
 Enligt Defra avser regeringen inte tillföra de lokala myndigheterna  
  
 ytterligare resurser. Genom uppföljning och utvärdering av de  
  
 lokala myndigheterna kommer det att finnas ett tryck på den  
  
 lokala/regionala nivån att ta sig an anpassningsarbetet. Defra  
  
 medger dock att det finns en potentiell risk för att de lokala  
  
 myndigheterna tvekar att prioritera de långsiktiga klimatutmaningarna  
  
 före mer trängande uppgifter.  
  
 I regeringens omfattande utgiftsöversyn av statens medel som  
  
 presenteras i juli i år, vill Defra få in text om klimatanpassningsarbetet,  
  
 inkl. att man bör ta fram indikatorer för att mäta hur  
  
 långt anpassningen kommit i lokala/regionala myndigheter.  
  
 UKCIP:s arbete utvärderades 2004 av ett oberoende organ  
  
 (Review of UKCIP, ESYS, 2004) och det konstaterades då att  
  
 programmet varit framgångsrikt och effektivt, varför det rekommenderades  
  
 att det skulle få ett fortsatt mandat.  
  
 UKCIP-rapporten Measuring Progress: Preparing for climate  
  
 change through the UK Climate Impacts Programme går utförligt  
  
 igenom hur olika sektorer och regioner påverkas av ett förändrat  
  
 klimat (se punkt 3). 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 124  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 Jordbruket förväntas till stor grad påverkas av klimatförändringarna.  
  
 Enligt undersökningar skulle skördarna öka signifikant,  
  
 såvida tillgången på konstbevattning och nya grödor är obegränsad.  
  
 Prognostiseringen kompliceras dock av det faktum att ifall man  
  
 endast tar hänsyn till ett förändrat klimat så förväntas skördarna  
  
 minska. Om man däremot samtidigt tar hänsyn till den förväntade  
  
 ökningen av CO2 i atmosfären, så förväntas skördarna öka.  
  
 Behovet av konstbevattning förväntas öka med upp till 26 % fram  
  
 till år 2050. Det är osannolikt att enbart de direkta klimatförändringarna  
  
 drastiskt kommer att påverka hur jordbruket utvecklas.  
  
 Enligt prognoser så har socioekonomiska faktorer samt översvämningar  
  
 större betydelse för hur det framtida jordbruket kommer att  
  
 se ut. Ett exempel är sockerbetor, där man vet om att en framtida  
  
 produktion kommer att vara direkt avhängig hur pass omfattande  
  
 skyddsåtgärder som vidtas mot översvämningar.  
  
 2.2 Biologisk mångfald  
  
 De framtidsscenarier man tagit fram fokuserar på arters förmodade  
  
 spridningsområden i framtiden, för att man därmed ska få en  
  
 uppfattning om hur bestånden kommer att påverkas. Det är svårt  
  
 att uppskatta huruvida den biologiska mångfalden kommer att  
  
 påverkas negativt eller positivt, då vissa arter antagligen får ett  
  
 minskat spridningsområde (wood cranesbill, bok) medan andra  
  
 kommer att få ett större spridningsområde (Spanish catchfly, sea  
  
 purslane). MONARCH var namnet på ett forskningsprojekt som  
  
 undersökte fåglars utspridningsområde i förhållande till kvaliten på  
  
 deras habitat. Man kom fram till att klimatförändringar inte  
  
 kommer att ha någon större påverkan på fågelbestånden. Projektet  
  
 har dock kritiserats för att ha bortsett från ett flertal parametrar,  
  
 varför man ska genomföra uppföljningsprojekt där man mer  
  
 grundligt undersöker den biologiska mångfaldens framtid (se  
  
 punkt 4). Kärr och träskmarker förväntas drabbas negativt av  
  
 klimatförändringarna, till följd av den högre havsnivån samt det  
  
 större antalet stormar. Havsvattentemperaturen förväntas stiga, 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 125  
  
 och då särskilt vattnet utanför sydöstra Englands kust. Enligt  
  
 modelleringar kommer detta att resultera i minskade bestånd av  
  
 brunalger, vilken kommer att tvingas att migrera längre norrut där  
  
 vattnet är kallare, medan den sydliga havstulipanen samt vissa  
  
 snäckarter, d.v.s. arter från varmare sydliga breddgrader, förväntas  
  
 få en större utspridning.  
  
 2.3 Vattentillgångar  
  
 Enligt alla klimatscenarier kommer vattentillgångarna att påverkas.  
  
 Flödesnivåerna förväntas minska under samtliga månader förutom  
  
 januari. Antalet torrperioder förväntas också öka, enligt låga  
  
 beräkningar från en vart nionde år till två per femtonde år och enlig  
  
 höga beräkningar till en vart tredje år. Grundvattennivåerna  
  
 förväntas också påverkas, och enligt vissa beräkningar kommer  
  
 tillgången i sötvattenreservoarer att minska med så mycket som  
  
 1015 % i södra England fram till år 2020. Efterfrågan på vatten  
  
 förväntas också öka dramatiskt, även om de socioekonomiska  
  
 faktorerna har en avgörande betydelse för denna utveckling. Vid år  
  
 2050 förväntas efterfrågan, till följd av klimatförändringar, att ha  
  
 ökat med 1,83,7 % för hushållen, 3,66,1 % för industrin och  
  
 26 % för jordbruket. Det har i dagsläget endast utförts ett fåtal  
  
 studier med fokus på vattenkvaliten, men preliminära resultat  
  
 indikerar att effekten inte kommer vara så stor.  
  
 2.4 Översvämningar  
  
 En ökad frekvens av översvämningar förväntas bli en av klimatförändringarnas  
  
 största effekter. Flertalet kvantitativa studier pekar  
  
 mot att antalet höga vattenstånd i floderna på vinter kommer öka. I  
  
 Skottland förväntas flöden öka med 1020 % fram till år 2020,  
  
 vilket kan resultera i en fördubbling av antalet översvämningar.  
  
 Översvämningar med en återkomstintervall på en gång vart  
  
 femtionde år förväntas ha ett återkomstintervall på en gång vart  
  
 tjugonde år vid år 2080 i Skottland. I hela Storbritannien räknar  
  
 man med att cirka 2 miljoner hushåll kommer att vara utsätta för  
  
 översvämningsrisk. Försäkringskostnader förväntas kunna fördubblas  
  
 ett normalår och tredubblas ett extremår. Man poängterar  
  
 dock att socioekonomiska förändringar antagligen har en viktigare 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 126  
  
 betydelse än klimatförändringar när det gäller skadeverkan till följd  
  
 av översvämningar.  
  
 Tabell Preliminära uppskattningar av framtida översvämningsrelaterade  
  
 försäkringskostnader (miljoner £, valuta år 2004)  
  
 Händelse Idag År 2050  
  
 Normalår Extremår Normalår Extremår  
  
 Inlands översvämning 400 1 500 800 4 500  
  
 Kustöversvämning 5 000 40 000*  
  
 *London drabbas.  
  
 Anpassningsåtgärder: I Storbritannien har man utvecklat, och  
  
 fortsätter att utveckla, en plan (A Flood Risk Management Plan)  
  
 för hur man ska kunna anpassa Londons översvämningsskydd (The  
  
 Thames Barrier), vilket utvecklades under en 30-års period efter  
  
 översvämningarna 1953, till klimatförändringarnas effekter. Med  
  
 hjälp av Hughes scenarier samt Hartman modelleringar bedömde  
  
 man att en 20 % ökning av högsta flöden är att räkna med i ett  
  
 framtida klimat.  
  
 Office of Deputy Prime Minister har tagit fram Sanchez  
  
 Policy Guidance vilken ger riktlinjer om hur man bör hantera  
  
 byggnation i översvämningsbenägna områden.  
  
 2.5 Hälsa  
  
 Klimatförändringar förväntas ha både positiva och negativa effekter  
  
 på folkhälsan i Storbritannien. En ökad frekvens av översvämningar  
  
 kan i sin tur innebära sämre vattenkvalité, högre koncentration av  
  
 föroreningar och avloppsvatten i dricksvattnet, vilket kan verka  
  
 negativt på folkhälsan. Reningsverk riskerar också att bli utslagna i  
  
 samband med översvämningar. Ett mer extremt klimat och en ökad  
  
 frekvens av översvämningar kan också ha en negativ påverkan på  
  
 befolkningens mentala hälsa. Utöver den betydande stress som  
  
 stora skador orsakar kan hotet om en upprepning av översvämningarna  
  
 verka förödande för den mentala hälsan. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 127  
  
 Positiva Hälsoeffekter  
  
  luftföroreningars negativa hälsopåverkan kan reduceras (fuktighetsrelaterad)  
  
  fler människor som cyklar och promenerar, till följd av ett  
  
 förändrat klimat  
  
  mildare vintrar och varmare somrar ökar utomhusaktiviteten,  
  
 vilket är gynnsamt för folkhälsan  
  
  köldrelaterade dödsfall kan minska med upp till 20 000 fall per  
  
 år  
  
 Negativa hälsoeffekter  
  
  varmare somrar ökar utomhusaktiviteterna, vilket innebär ökad  
  
 exponering för farlig UV-strålning  
  
  stormrelaterade dödsfall ökar  
  
  ökad frekvens av smittbärare, leder till fler sjukdomsfall  
  
 År 2050:  
  
  värmerelaterade dödsfall kan öka från 800 till 2800 per år  
  
  antalet fall av matförgiftning kan öka med upp till 10 000 fall per  
  
 år p.g.a. det varmare vädret  
  
  antalet fall hudcancer kan öka med upp till 5 000 fall per år  
  
  antalet fall av grå starr kan öka med upp till 2 000 per år  
  
  ozonrelaterade andningssvårigheter kan bli vanligare, öka med  
  
 upp till 4 000 fall per år, där hälften av fallen förväntas vara fatala  
  
 2.6 Byggande och byggnader  
  
 Byggbranschen kommer att påverkas av klimatförändringarna.  
  
 Antalet uppvärmningsdagar förväntas minska med 35-40 %, medan  
  
 antalet avkylningsdagar förväntas öka med 200 % fram till 2080.  
  
 Dessa prognoser kan dock vara underskattningar, då dåliga byggkonstruktioner  
  
 innebär att inomhustemperaturen kan bli högre än  
  
 utomhustemperaturen varför antalet avkylningsdagar kan bli än  
  
 högre. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 128  
  
 Tabell Föreslagna design/anpassningsåtgärder för sydöstra England  
  
 Byggnads typ Föreslagna design/anpassningsåtgärder  
  
 Existerande byggnader Nya och framtida byggnader  
  
 Hus och ägenheter Tillhandahållande av  
  
 automatisk luftkonditionering  
  
 och ventilering (mekanisk eller  
  
 naturlig).  
  
 Mekaniskt avkylningssystem i  
  
 utvalda rum.  
  
 Samma som för existerande byggnader.  
  
 Lättare byggnader (mindre robust  
  
 konstruktion) med mekaniska  
  
 luftkonditioneringssystem.  
  
 Skolor De skolor som i dagsläget lever  
  
 upp till byggstandard, men som  
  
 inte har luftkonditionering/  
  
 avkylningssystem kommer  
  
 behöva byggas om.  
  
 Kombinerad approach: Dels bättre  
  
 byggplanering (för att minska behovet  
  
 av kylsystem), dels installerandet av  
  
 mekaniska kylsystem.  
  
 Kontor Samma som för skolor Kombinerad approach där full  
  
 ventilering inte är nödvändigt.  
  
 Där full ventilering är nödvändigt krävs  
  
 tekniska lösningar.  
  
 Anpassningsåtgärder: I Storbritannien har man infört en klausul  
  
 om hänsynstagande till klimatförändringarna i the Building  
  
 Regulations.  
  
 2.7 Turism  
  
 Många regionala studier indikerar att turismnäringen kommer att  
  
 gynnas av klimatförändringarna, då de förväntas resultera i varmare  
  
 somrar. Skottland kommer dock tvingas anpassa sig till ett mer  
  
 opålitligt snötäcke. År 2006 publicerades rapporten Climate  
  
 Change and the Visitor Economy vilken särskilt fokuserar på  
  
 turism i nordvästra England, men som även drar generella  
  
 slutsatser. Rapporten kommenterar att den tidigare ståndpunkten  
  
 att turismnäringen kommer att kraftigt gynnas till följd av klimatförändringarna  
  
 behöver nyanseras. Även om regionen klimatmässigt  
  
 kommer att gynnas av förändringarna, så kommer socioekonomiska  
  
 faktorer även att spela en avgörande roll, exempelvis  
  
 hur människor väljer att spendera sin fritid i framtiden. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 129  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 UK Department of Environment, Food and Rural Affairs  
  
 (DEFRA) är ledande när det organiseringen av klimatforskningen.  
  
 Man bidrar årligen med 12 miljoner £ till forskning syftande till att  
  
 utveckla och förbättra kunnandet av effekterna av klimatförändringarna.  
  
 Aguilar (en del av Met office, den brittiska vädertjänsten)  
  
 är en av de ledande klimatmodelleringscentra i världen.  
  
 Deras senaste globala modell är Hadley Global Environment Model  
  
 (HadGEM1). Den innehåller en rad förbättringar jämfört med  
  
 föregångarna.  
  
 Tyndall Centre for Climate Change Research upprättades år  
  
 2 000 och bedriver interdisciplinär forskning med fokus på klimatförändringar.  
  
 Man har analyserat hur en rad olika sektorer kommer  
  
 att påverkas av klimatförändringarna, bland annat folkhälsa,  
  
 vattenresurser och översvämningar.  
  
 Climate Research Unit vid University of East Anglia är ledande  
  
 i analys av klimatdata och har också studerat bl.a. extremvädrenas  
  
 påverkan på olika sektorer och länder.  
  
 Advanced Along-Track Scanning Radiometer (AATSR) är  
  
 namnet på ett klimatinstrument som till stor del designades och  
  
 byggdes i Storbritannien, och nu utgör en del i det europeiska  
  
 samarbetet ESA (där ett flertal klimatintrument och satelliter  
  
 ingår). AATSR har bl.a. bidragit med viktig information om hur  
  
 klimatförändringarna påverkat oceanerna.  
  
 Den internationella konferensen Stabilisation of Greenhouse  
  
 Gases – Avoiding Dangerous Climate Change anordnades av UK  
  
 Department of Environment, Food and Rural Affairs (DEFRA) år  
  
 2005. Mötet konkluderade att klimatförändringarna är värre än  
  
 förväntat och att omedelbara åtgärder är nödvändiga.  
  
 Monarch 2 och Monarch 3 (Modelling Natural Resource  
  
 Responses to Climate Change) och ACCELARATES (Assessing  
  
 Climate Change Effects on Land use and Ecosystems: from Regional  
  
 Analysis to The European Scale) är namnet på forskningsprogram  
  
 som ska undersöka arters framtida spridningsområden i  
  
 ett framtida klimat, där man även väger in socioekonomiska  
  
 faktorer.  
  
 Office of Science and Technology har beställt studien The  
  
 Foresight Future Flooding Study, vilken är tänkt som ett 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 130  
  
 oberoende utredning/förslag hur man ska hantera översvämningar  
  
 och erosionrisker i framtiden (20302100) i Storbritannien.  
  
 UKCIP i samarbete med regeringen håller på att etablera Marine  
  
 Climate Change Impact Partnership (MCCIP), vilket är ett  
  
 initiativ till ett långsiktigt multidisciplinärt arbete med att förstå  
  
 klimatförändringarnas påverkan på den marinamiljön.  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Statsförvaltning  
  
 Storbritannien består av England, Wales, Skottland och norra  
  
 Irland. Sedan 1999 har beslutanderätt på en rad områden överförts  
  
 till de lokala parlamenten. Det brittiska parlamentet beslutar dock  
  
 fortfarande om bland annat försvarsfrågor.  
  
 Storbritannien har mycket stora ministerier. Förvaltningsstrukturen  
  
 bygger på principen om att enskilda ministrar har ett direkt  
  
 ansvar för genomförandet av politiken, så kallat ministeransvar.  
  
 Ministrar har därför ett intresse av direkt kontroll av den  
  
 underlydande förvaltningens verksamhet, och krishanteringsfrågor  
  
 stannar vanligtvis inom ministerierna.  
  
 De geografiska ansvarsområdena finns på tre nivåer: På central  
  
 nivå ca 20 ministerier med ett kabinett av ministrar utsedda av  
  
 premiärministern. På regional nivå fyra delar (England, Skottland,  
  
 Wales och Nordirland). Lokal nivå indelas sedan i grevskap, 32 i  
  
 Skottland, 22 i Wales och 6 på Nordirland. England indelas på lokal  
  
 nivå i 7 tätortsområden och 33 grevskap.  
  
 I England finns så kallade Government Offices for the Region  
  
 (GOR) som har en likartad roll som Sveriges länsstyrelser. Den  
  
 lokala nivån i England och Wales, grevskapen (counties) som i sin  
  
 tur är indelade i ett stort antal mindre distrikt. Det lokala  
  
 självstyret är starkt begränsad. Mycket verksamhet på lokal nivå  
  
 sköts idag av halv- och icke-statliga organ. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 131  
  
 Ansvarsprinciper  
  
 I Storbritannien är huvudprincipen att ansvaret för hanteringen av  
  
 kriser, inbegripet den första reaktionen på en uppkommen  
  
 krissituation, ska ligga på lokal nivå. Regioner har idag främst en  
  
 planerande och förberedande roll i krisberedskapsarbetet. Vid en  
  
 katastrof eller kris förväntas det att blåljusmyndigheter (polis,  
  
 brandkår, sjukvård och kustbevakning), det lokala styret och  
  
 frivilligorganisationer ska agera. Om katastrofen är sådan att lokala  
  
 resurser inte räcker till kan ytterligare resurser kallas in från  
  
 närliggande myndigheter och organisationer liksom från regeringen.  
  
 Riktlinjen är dock att hålla krishanteringen på en så lokal  
  
 nivå som möjligt. Bara vid omfattande katastrofer leds samordningen  
  
 från central nivå. I sådana situationer utnämns ett  
  
 ministerium till Lead Government Department, vilket beskrivs  
  
 nedan.  
  
 Försvarsmaktens roll  
  
 I Storbritannien förväntas den lokala nivån hantera kriser utan  
  
 militärens ingripande. Det är endast i undantagsfall som en begäran  
  
 om stöd från försvarsmakten i räddningsarbetet kan bli aktuell.  
  
 Fram tills idag har krishantering varit starkt förknippat med krig  
  
 och civilt försvar, något som är på väg att ändras. Den lokala nivåns  
  
 krisberedskap finansieras idag med medel från det civila försvaret.  
  
 Organisation för krishantering  
  
 I Storbritannien har det under längre tid pågått en reform av  
  
 lagstiftningen rörande krishantering. Reformförslagen är samlade i  
  
 den lagtext som presenterats i Draft Civil Contingencies Gilbert, som  
  
 antogs i november 2004. Ansatsen är bred. Lagförslaget har en  
  
 helhetssyn på säkerhets- och beredskapsarbetet. Tio sektorer i  
  
 samhället har identifierats som livsviktiga och har sedan indelas i 39  
  
 underkategorier. Exempel på detta är sektorn kommunikation,  
  
 som delats in i kategorierna datakommunikation, trådlös information,  
  
 brevpost, offentlig information osv. Riktlinjen är att samhället  
  
 behöver ett sammanhängande ramverk för att hantera ett brett  
  
 spektrum av kriser. Reformerna upphäver den tidigare rådande  
  
 skiljelinjen mellan det civila försvaret och fredstida krishantering, 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 132  
  
 och överger den tidigare mer ensidiga betoningen av det civila  
  
 försvaret.  
  
 Krishantering på lokal och regional nivå  
  
 I Storbritannien förväntas den lokala nivån hantera kriser som  
  
 uppstår i grevskap och distrikt, men kapaciteten för detta är dock  
  
 relativt låg. Planering och förberedelse för kriser baseras till stor del  
  
 på frivillighet. Finansieringen sker via så kallade Civil Defence  
  
 Grants som är knutna till det civila försvaret.  
  
 Den administrativa strukturen på regional nivå skiljer sig åt för  
  
 olika delar av Storbritannien. England är indelat i regionala  
  
 regeringsfilialer, så kallade Government Offices for the Region  
  
 (GOR). Dessa regionkontor ansvarar för samordningen av  
  
 förberedelse- och planeringsarbetet inom krisberedskapsfrågor. För  
  
 detta syfte har kontoren inrättat regionala arbetsgrupper, så kallade  
  
 Regional Resilience Forums (RRF) där ett brett spektrum av  
  
 offentliga och privata aktörer (ministerier, lokala organ, blåljusmyndigheter 
  
 , militär, infrastrukturoperatörer m.fl.) finns representerade.  
  
 RRF kartlägger risk- och sårbarhet inom regionen, inventerar  
  
 resurser, upprättar regionala beredskapsplaner och samordnar  
  
 övningar och utbildninginsatser.  
  
 Krishantering på ministerienivå  
  
 Vid en nationell kris utses ett så kallat Lead Government  
  
 Department (LGD), d.v.s. ett ministerium som leder och samordnar  
  
 de övriga ministeriernas agerande under krishanteringen. LGD  
  
 ska underlätta en samordnad insats på ministerienivå och innebär  
  
 inget utökat ansvar för polis, brandkår, räddningstjänst och andra  
  
 myndigheter som svarar för den operativa krishanteringen.  
  
 Sedan 2001 vilar ansvaret för krisberedskapsfrågor på premiärministerns  
  
 kansli, Cabinet Office. Under kabinettet ligger  
  
 Kommittén för civila kriser (Civil Contingencies Committee).  
  
 CCC bereder krishanteringsfrågor för ministern och leds av  
  
 inrikesministern. Vid en kris samarbetar kommittén nära premiärministerns  
  
 kriscell (Cabinet Office Briefing Room A, COBRA).  
  
 Som stödfunktion till CCC har Sekretariatet för civila kriser  
  
 (Civil Contingencies Secretariat) bildats. Sekretariatets främsta 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 133  
  
 uppgift är att stödja regeringen och säkerställa att regeringen kan  
  
 fortsätta att fungera vid en kris. Man arbetar kontinuerligt med att  
  
 identifiera och bedöma situationer som kan hota orsaka allvarliga  
  
 störningar i samhället. CCS spelar en viktig roll i att samordna  
  
 ministerierna i deras planerings- och förberedelsearbete, bistå med  
  
 strategisk och operativ analys till andra organ i krishanteringssystemet  
  
 och erbjuda krishanteringsstöd. Fokus ligger främst på  
  
 räddningstjänstfrågor. CCS rapporterar direkt till en underrättelse och  
  
 säkerhetssamordnare, en hög tjänsteman med ansvar att  
  
 samordna krisberedskaparbetet med underrättelser kring hot- och  
  
 hotutveckling. Denne stöder även inrikesministern i hans arbete  
  
 inom CCC och fungerar därmed som direkt länk mellan organen.  
  
 National Infrastructure Security Coordination Centre (NISCC)  
  
 NISCC (uttalas nicey) är ett tvärministeriellt center som  
  
 samordnar och utvecklar det pågående arbetet kring informations och  
  
 infrastruktursäkerhet. NISCC:s huvuduppgift är att skydda  
  
 kritisk infrastruktur i Storbritannien mot elektroniska attacker, det  
  
 vill säga antagonistiska hot. Centret ligger organisatoriskt under  
  
 MI5 och leds av en styrelse med en representant från inrikesministeriet  
  
 som ordförande, samt bl.a. Cabinet Office, säkerhetstjänsten,  
  
 försvarsministeriet, handels- och industriministeriet samt  
  
 polisen som medlemmar. NISCC agerar larmklocka vid en attack  
  
 mot kritisk infrastruktur och bistår med expertis vid en inträffad  
  
 attack eller hot om attack mot kritisk infrastruktur eller informationssystem.  
  
 Vid en kris har centret mandat att begära resurser från  
  
 andra myndigheter. Den löpande verksamheten består till stor del i  
  
 att samla, analysera och sprida information om hotbilder till andra  
  
 myndigheter och på så vis fungera som en kunskapsbas för  
  
 regeringen, myndigheter och privata ägare av kritisk infrastruktur.  
  
 NISCC har även byggt upp ett omfattande nätverk på informationssäkerhetsområdet  
  
 med det brittiska näringslivet och privata  
  
 aktörer. I samarbete med lokala myndigheter, främst i London, har  
  
 man även utvecklat små, lokala och sammanlänkade informationsceller,  
  
 så kallade Warning, Advice and Reporting Points  
  
 (WARPs). NISCC anses som ett mycket gott exempel på hur  
  
 arbetet kring informationssäkerhet kan bedrivas. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 134  
  
 En bredare definition av kris  
  
 Storbritanniens lösningar och strukturer inom krishantering har  
  
 varit uppbyggda kring kriget som hotbild. Denna definition har de  
  
 senaste åren, och särskilt sedan den 11 september 2001, ansetts vara  
  
 föråldrad. Hotbilden har breddats. En kris beskrivs idag som en  
  
 situation eller ett förlopp vars konsekvenser hotar förutsättningarna  
  
 för samhällets fortlevnad. Fyra olika typer av skyddsvärda  
  
 objekt identifieras: befolkningen, miljön; den politiska, administrativa  
  
 och ekonomiska stabiliteten, och säkerheten.  
  
 Föreslagna reformer  
  
 Den nyligen genomförda reformen innebär inga större förändringar  
  
 för krishanteringssystemet på central nivå. Ett omfattande  
  
 reformförslag är dock att ge regeringen rätt att vid en kris meddela  
  
 föreskrifter via förordning som i normala fall meddelas via lag, så  
  
 kallade emergency powers. Denna normgivningsmakt skulle då  
  
 gälla för Storbritanniens alla delar, d.v.s. även Skottland,  
  
 Nordirland och Wales. Någon motsvarande svensk lag finns inte.  
  
 En krisplaneringsöversyn på regeringsnivå har även genomförts.  
  
 I denna har en oklar fördelning av ansvar mellan ministerierna lyfts  
  
 fram som ett problem. För att underlätta kontakter mellan lokal,  
  
 regional och central nivå har idén framkommit att skapa en så  
  
 kallad one-stop shop, en centralpunkt inom regeringen som  
  
 fungerar som samlande kontaktyta vid en kris.  
  
 Den regionala nivån föreslås få en utökad roll i den regionala  
  
 krisberedskapen. Förslaget går i korthet ut på att regionkontoren  
  
 (GOR) inte bara ansvarar för planerings- och förberedelsearbete,  
  
 utan även åläggs en skyldighet att leda och samordna akuta  
  
 krishanteringsinsatser i regionen. Regionala krisberedskapssamordnare  
  
 ska utnämnas och dessa ska med stöd av emergency powers  
  
 kunna agera med förhållandevis stora befogenheter vid en kris. Som  
  
 stöd för samordnaren ska regionala kommittéer inrättas. Dessa ska  
  
 aktiveras vid krissituationer och då bestå av samma personer som i  
  
 de regionala planeringsgrupperna RRF.  
  
 För den lokala nivån skapar reformen helt nya förutsättningar  
  
 för aktörer att ta ett tydligare ansvar och instrument för att bättre  
  
 hantera kriser. Lokala aktörer är nu skyldiga att utföra hot-, risk och  
  
 sårbarhetsbedömningar, upprätta krisplaner samt förbereda 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 135  
  
 och informera allmänheten. Vidare är grevskap och stadskommuner  
  
 ålagda att inrätta lokala arbetsgrupper, så kallade Local  
  
 Resilience Forums (LRF), motsvarande RRF:s på den regionala  
  
 nivån.  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Storbritannien har ett marknadsbaserat system där den statliga  
  
 inblandningen är obefintlig. I enlighet med det privata marknadsbaserade  
  
 försäkringssystemet så fördelas kostnaderna/riskerna  
  
 bland de försäkrade. Med s.k. riskbaserad prissättning så betalar de  
  
 som utsätter sig för störst risk ett högre pris jämfört med dem som  
  
 utsätter sig för en lägre risk.  
  
 Det är standard att egendomsförsäkringar, privata såväl som för  
  
 kommersiella samt industriella verksamheter skyddar mot stormar,  
  
 hagel, snölast, laviner (kategoriserat som wind action), översvämningar,  
  
 jordbävningar och frost (i termer av vattenskada).  
  
 Skydd mot landsänkning är inte lika vanligt.  
  
 Erfarenheter pekar mot att försäkringsbranschen kommer att  
  
 påverkas av klimatförändringarna. Försäkringsbranschen är varit väl  
  
 medvetna om detta och har intagit en mycket proaktiv roll. The  
  
 Association of British Insurers (ABI) har tagit fram en rapport  
  
 Financial Risks of Climate Change, vilken redovisar hur  
  
 klimatförändringarna kan påverka kostnaderna för extremväder i  
  
 framtiden. Beräkningarna bygger på tidigare efterforskningar och  
  
 man använder sig av försäkringsbranschens katastrofmodeller för  
  
 att kvantifiera kostnaderna.  
  
 Man kommer fram till att:  
  
  Årliga kostnader för stormar i Europa kan öka med åtminstone  
  
 5 %, till 3238 miljarder USD per år, till år 2080.  
  
  Klimatförändringarna kan öka de årliga översvämningskostnaderna  
  
 i Storbritannien femtonfaldigt till år 2080, enligt worstcase  
  
 scenarierna. Om dessa scenarier appliceras på hela Europa  
  
 skulle de årliga kostnaderna bli 120150 miljarder USD.  
  
  Större skadeverkan kan leda till ökade kapitalkostnader och  
  
 kraftigare fluktueringar på försäkringsmarknaden. Enligt worstcase  
  
 beräkningar kan försäkrares kapitalreserv/garanti komma  
  
 att öka med 90 % för amerikanska och japanska stormar. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 136  
  
 Sammanlagt skulle ytterligare 90 miljarder USD behövas för att  
  
 täcka gapet mellan genomsnittliga och extrema förluster resulterade  
  
 av tropiska stormar i Japan och USA. Högre kapitalkostnader  
  
 kombinerat med högre årliga skadekostnader skulle  
  
 kunna leda till en ökad premiekostnad på upp till 60 % på dessa  
  
 marknader.  
  
  Socioekonomiska faktorer kan accentuera effekterna av klimatförändringar.  
  
 Ovanstående beräkningar tar inte hänsyn till  
  
 samhällets förväntade ökade sårbarhet för extrema händelser till  
  
 följd av en större befolkning, en rikare befolkning och ett högre  
  
 pris på tillgångar. Exempelvis skulle kostnaderna för stormen  
  
 Coleman ha blivit dubbelt så höga ifall den inte hade drabbat  
  
 Miller 1992 utan tio år senare, p.g.a. ökad bebyggelse samt  
  
 högre fastighetspriser.  
  
  Klimatförändringarnas påverkan på andra sektorer kan få  
  
 konsekvenser för försäkringsbranschen. För vissa sektorer är  
  
 det svårt att avgöra huruvida den sammanlagda effekten kommer  
  
 att bli positiv eller negativ (jordbruk och hälsa). Man pekar  
  
 dock på vissa aktuella händelser för att understryka hur pass  
  
 harmfulla klimatförändringarna kan vara, t.ex. exemplifierar man  
  
 med stormen Cruz som innebar den dyraste försäkrade  
  
 förlusten i Sveriges historia.  
  
  Man konstaterar att många kostnader skulle kunna undvikas  
  
 genom förebyggande åtgärder. En jämförelse av olika klimatscenarier  
  
 visar att om man minskar koldioxidutsläppen från en  
  
 hög till en låg nivå, kan man minska försäkrarnas kapitalreserv/garanti  
  
 för stormväder med 80 %. Översvämningsrisker i  
  
 norra Europa ökar endast 24 %, enligt de klimatscenarier där  
  
 man använder låga nivåer, vilket skulle spara 120 miljarder USD  
  
 årligen år 2080.  
  
  Man föreslår att man vid policybedömningar ska ta hänsyn till  
  
 förväntade klimatförändringar. Policyskapare bör göra costbenefit  
  
 analyser där man inkluderar finansiella bedömningar av  
  
 klimatpåverkan, både genomsnittsvärden såväl som extremvärden,  
  
 för att man ska kunna göra bättre rekommendationer.  
  
  Man föreslår även att mer forskning ska bedrivas på området,  
  
 särskilt bör man ytterligare utreda effekterna av europeiska  
  
 stormar och översvämningar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 137  
  
 Man utreder även den försäkringsmässiga kostnadsfördelningen vid  
  
 naturkatastrofer och jämför med andra länder (se ABI:s rapport för  
  
 sammanställning).  
  
 Man poängterar att det är av största vikt att återförsäkringssystemet  
  
 får en större utbredning. Extremväder sätter en  
  
 oerhörd press på den försäkringsbranschens finansiella kapacitet  
  
 och kan orsaka konkurser för enskilda företag. Efter att stormen  
  
 Coleman drabbat Florida 2004, orsakande skador värda 22 miljarder  
  
 USD, så gick elva försäkringsföretag bankrutt. En förklaring kan  
  
 vara att storleken på att den globala återförsäkringsmarknaden av  
  
 egendom år 2004 endast var 55 miljarder USD, vilket innebar att  
  
 enskilda företag själva fick bära stora kostnader.  
  
 Försäkrare skulle kunna begränsa sina risker genom att överföra  
  
 naturkatastrofsriskerna till kapitalmarknaden. Nya försäkringsprodukter  
  
 vilka håller på att utvecklas är bl.a. väderderivat (Weather  
  
 derivatives) och katastrofobligationer (Catastrophe bonds). Endast  
  
 genom sin storlek, värdet på den globala finansiella marknaden är i  
  
 dagsläget 120 000 miljarder USD, erbjuder den finansiella marknaden  
  
 oerhörda möjligheter till riskdiversifiering. Men transaktionskostnaderna  
  
 förväntas dock bli höga då investerare inte är  
  
 vana vid dessa nya försäkringsprodukter samt försäkringsrisktagande.  
  
 Konventionella återförsäkringssystem kommer kanske  
  
 endast täcka en liten del av de totala förlusterna vid extrema  
  
 väderhändelser, ifall dessa blir mer vanligt förekommande. Risken  
  
 finns att det kommer att finnas otillräckligt med kapital för att  
  
 ersätta uppkomna förluster. Försäkrare håller redan på att titta på  
  
 alternativa riskmekanismer för att kunna diversifiera sitt kapital: 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 138  
  
 Källa: ABI Financial Risks of Climate Change.  
  
 Hela försäkringsbranschen bygger på att man kan analysera och  
  
 bedöma risker. Man utvecklar mer sofistikerade riskanalysmodeller  
  
 hela tiden som tar hänsyn till ett stort antal data, s k probabilitetsmodeller,  
  
 för att kunna göra realistiska bedömningar: 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 139  
  
 Det har hittills inte definierats vad som utgör en klimatförändring  
  
 och vad som är att betrakta som en naturkatastrof och därmed kan  
  
 falla under force majeure. Generellt sett finns en risk för att  
  
 försäkringspremier stiger dramatiskt, i synnerhet för företag som  
  
 löper stor risk att drabbas av påverkan av klimatförändringar,  
  
 såsom privata energibolag.  
  
 Försäkringsbolagen har träffat en överenskommelse med staten  
  
 om att fortsätta försäkra alla områden mot att staten lovar vidta  
  
 vissa förebyggande åtgärder, t.ex. byggande av skyddsvallar mot  
  
 översvämningar. I fråga om konsekvenser av svår påverkan av  
  
 klimatet, t.ex. översvämningar, har dock Defra öppnat för att det  
  
 möjligen kan bli fråga om kompensation via en krisfond, även om  
  
 man fortsatt anser man att regeringens roll främst är att uppmuntra  
  
 till anpassningsåtgärder samt riskförebyggande arbete på lokal och  
  
 regional nivå.  
  
 I Storbritannien finns inget statlig skördeskadesystem för  
  
 jordbrukare. För några år sedan startades dock en inkomstförsäkring  
  
 i jordbruket på privat initiativ. Däri används prisnivån på  
  
 LIFFE (Londons börs för futureshandel) och jordbruksministeriets  
  
 regionala statistik som jämförelsegrund. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 140  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Storbritannien ligger i framkanten när det gäller anpassningsåtgärder  
  
 till ett förändrat klimat. Man har publicerat en rad  
  
 rapporter om hur olika sektorer påverkas (särskilt analysen av  
  
 försäkringsbranschen bör nämnas). Man ska inom en snar framtid  
  
 etablera UKs Adaptation Policy Framework vilken föreslår hur  
  
 man ska integrera klimatfrågor i samtliga sektorer i ekonomin. Man  
  
 ska även lansera programmet Climate Change Communications  
  
 Initiative, med en budget på 12 miljoner £, vilket syftar till att  
  
 utbilda den brittiska allmänheten om klimatfrågor. Liksom i övriga  
  
 länder finns det en rad åtgärder som ligger i startgroparna, men inte  
  
 mycket har implementerats till dags dato.  
  
 9 Tyskland  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 I Tyskland ligger ansvaret för klimatanpassningsfrågor i huvudsak  
  
 på delstaterna (Länderna). Den federalregeringen kan inte tvinga  
  
 delstaterna till åtgärder, utan istället utarbetas ramar och icke  
  
 bindande riktlinjer. På Henderson har arbetet just påbörjats. Ett  
  
 arbete att ta fram strategier och riktlinjer pågår, men några  
  
 konkreta åtgärder finns inte ännu.  
  
 Rapporten Climate Change in Germany – Vulnerability and  
  
 Adaptation of Climate Sensitive Sectors, framtagen av Potsdam  
  
 Institute for Climate Impact Research år 2005 för Federal  
  
 Environmental Agency räkning, kan ses som startpunkten för  
  
 utvecklandet av tysk klimatstrategi. Rapporten utgår från en rad  
  
 plausibla framtida klimatscenarier och tar även hänsyn till  
  
 socioekonomiska faktorer, och erbjuder preliminära riktlinjer för  
  
 framtida anpassningsåtgärder.  
  
 Rapportförfattarna menar att socioekonomiska indikatorer kan  
  
 användas för att få fram en generell bild över vilka åtgärder som är  
  
 nödvändiga men understryker att anpassningsåtgärder måste till  
  
 syvende och sist anpassas efter lokala förhållanden. Man efterfrågar  
  
 därför anpassningsstrategier för varierande nivåer: t.ex. europeisk,  
  
 regional, nationell samt lokal, samt för varierande sektorer och  
  
 olika ekosystem. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 141  
  
 Man förespråkar även att alla berörda parter ska vara involverade  
  
 i utarbetandet av anpassningsstrategier, så att denna inte blir en ren  
  
 akademiskforskningsprodukt utan praktisk användbarhet. Man  
  
 understryker vikten av att privata och lokala aktörer involveras. En  
  
 framtida klimatanpassningsstrategi kommer att innebära att  
  
 intressekonflikter kommer uppenbaras, och man poängterar att  
  
 dessa måste lösas i konstruktiv dialog innan ett effektivt arbete i  
  
 form av utformande av anpassningsstrategi kan göras.  
  
 Tyska Naturvårdsverket har inrättat kompetenscentrat  
  
 KOMPASS (Kompetenzzentrum Klimafolgen und Anpassung).  
  
 KOMPASS skall fungera som en länk mellan forskning och  
  
 handling samt ge konkreta råd avseende nödvändiga följder av  
  
 klimatförändringarna.  
  
 Från federalt håll har än så länge integrerade sårbarhetsanalyser  
  
 utförts för Bayern (Ellis 19901999), Brandenburg  
  
 (Bradenburg-Studies 19972003) och Holt  
  
 (KLARA 20032005). Övriga områden som åtminstone delvis har  
  
 utvärderats är kustlinjerna längs med Nordsjön och Östersjön, ön  
  
 Long, flodmynningen Thompson, Elbes avrinningsområde, Willis,  
  
 Danube, samt sjön Bornhöveder. Problemet med flertalet av  
  
 ovanstående utvärderingar är dock att de i alltför hög grad  
  
 fokuserat på ett avgränsat geografiskt område eller ett avgränsat  
  
 problemområde, mestadels vattenrelaterade skadeverkningar, och  
  
 är inte användbara för att ge en övergripande helhetsbild.  
  
 Nordrhein-Westfalens Ministerium för miljö, naturskydd,  
  
 jordbruk och konsumentskydd har, tillsammans med ansvariga  
  
 myndigheter presenterat en första rapport om hur delstaten  
  
 kommer påverkas av klimatförändringarna. Först efter en fullständig  
  
 kartläggning av hur klimatförändringarnas effekter avser man  
  
 föreslå lämpliga anpassningsåtgärder. Målet är att föreslå konkreta  
  
 åtgärder.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 Samtliga framtida klimatscenarier (ATEAM) som använts i  
  
 Tysklands nationella sårbarhetsrapport pekar mot ett varmare  
  
 klimat. De olika klimatscenarierna indikerar en temperaturökning  
  
 på mellan 1,6–3,5ºC. Flertalet scenarier pekar särskilt ut sydöstra  
  
 och östra Tyskland som områden särskilt utsatta för en tempe 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 142  
  
 raturhöjning. Samtliga scenarier indikerar små förändringar vad  
  
 gäller årlig nederbörd, dock kommer sommar och vintersäsongen  
  
 att drabbas kraftigare. Vintrarna förväntas få ökad nederbörd  
  
 medan somrarna förväntas få mindre nederbörd.  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 Jordbruket i Tyskland förväntas att till viss del påverkas tillföljd av  
  
 klimatförändringarna. Effekterna är dock svåra att förutsäga. Å ena  
  
 sidan kan en temperaturhöjning i kombination med bristande  
  
 vattenresurser leda till sämre skördar. Å andra sidan kan en  
  
 temperaturhöjning i kombination med tillräckliga vattenresurser  
  
 innebära större och mer varierade skördar, då man får möjlighet att  
  
 odla ett större antal olika grödor. Vissa regioner, t.ex. norra  
  
 Tyskland, vilka i dagsläget inte har särskilt gynnsamma förutsättningar  
  
 att bedriva jordbruk, för kallt eller för varmt, kan förväntas  
  
 gynnas av de framtida klimatförändringarna. Andra regioner, t.ex.  
  
 Brandenburg, vilka redan i dagsläget befinner sig i ett utsatt läge  
  
 vad gäller vattenförsörjning, kan förväntas få problem med jordbruksproduktion  
  
 till följd av den minskade sommarnederbörden.  
  
 För Tyskland som helhet förväntas inte effekterna av klimatförändringarna  
  
 att få några större konsekvenser. Jordbrukssektorn är  
  
 relativt flexibel, det går fort att ställa om från en gröda till en annan  
  
 och sektorn har historiskt utsatts för en rad klimatrelaterade  
  
 utmaningar vilka man stått pall för. Därför bedömer man generellt  
  
 att sektorns sårbarhet, utifrån antagandet att inga åtgärder vidtas, är  
  
 moderat med undantaget östra Tyskland vilka till följd av sin  
  
 utsatthet för torka och sin dåliga jord anses utsatta för hög risk.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: anpassa grödor, rotation, plöjningsmetoder  
  
 och konstbevattning efter klimatförändringarna.  
  
 Konstbevattningen anses till en viss del redan vara klimatanpassad i  
  
 östra Tyskland då man redan erfar ett torrare klimat; utvecklande  
  
 av bättre riskspridningsmekanismer, t.ex. försäkringar mot hagel  
  
 och uppbyggande av större kapitalreserver i sektorn; integrering av  
  
 klimatanpassningsaspekten i existerande jordbruks- och landsbygdsprogram. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 143  
  
 2.2 Skogsbruk  
  
 Klimatförändringarna erbjuder Tyskland både möjligheter och  
  
 risker när det gäller skogsbruket. Möjligheter i form av att man kan  
  
 förvänta sig större avkastning på produktion och möjligheten att  
  
 introducera nya trädslag i det existerande beståndet. Risker i form  
  
 av att man kan förväntas sig grundläggande förändringar till följd av  
  
 klimatförändringarna och samt med hänsyn till att det tar lång tid  
  
 att genomföra förändringar i sektorn. Det vanligaste trädslaget i  
  
 Tyskland är granen (Picea abies), vilken föredrar fukt och ett  
  
 kyligare klimat, medan den är känslig för värme och torka. Granen  
  
 odlas redan i nuläget i en viss utsträckning utanför dess naturliga  
  
 hemvist, i områden den egentligen är för känslig för att kunna leva  
  
 i, p.g.a. dess goda avkastningsmöjligheter. Granen är inte bara  
  
 känslig för de direkta klimatförändringarna, i form av en högre  
  
 temperatur och periodvis torka, utan även för dess indirekta  
  
 effekter. En klimatförändring kan exempelvis innebära en ökad  
  
 förekomst av skadedjur (granbarkborre; sextandad barkborre) samt  
  
 en högre frekvens av stormar. Då granen är det mest odlade  
  
 trädslaget i Tyskland har eventuella effekter på dess framtida  
  
 odlingsmöjligheter stor ekonomisk betydelse. Övriga vanliga  
  
 trädslag, exempelvis bok, ek, furu och Douglasgran bedöms inte  
  
 vara lika känsliga för klimatförändringar. En större risk för  
  
 skogsbränder, till följd av ett varmare klimat, utgör dock en  
  
 särskild risk för pinjeträden. Liksom för jordbruket är det särskilt  
  
 sydöstra och östra Tyskland som är känsligt för klimatförändringar,  
  
 då dessa områden redan i dagsläget har problem med  
  
 vattenförsörjningen samt odlar utanför granens naturliga hemvist.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: Skogssektorn är till viss del  
  
 förberedd på de framtida klimatförändringarna. Å ena sidan pågår  
  
 en intensiv debatt inom näringen, jämfört med andra sektorer, och  
  
 det finns en rad möjliga anpassningsåtgärder, även om dessa är  
  
 komplicerade. Å andra sidan tar det lång tid att genomföra åtgärder  
  
 inom skogsbruket. Den åtgärd som på sikt skulle ge bäst resultat är  
  
 att öka diversifieringen i skogsbeståndet, att öka variationen av  
  
 trädslag, en åtgärd som dock kräver ett långt tidsperspektiv och  
  
 avsevärda ekonomiska resurser. Särskilt betungande kan denna  
  
 ekonomiska börda bli för privata skogsägare, varför riktade statliga  
  
 stödåtgärder diskuteras. Om föreslagna vidtagna åtgärder genomföres,  
  
 förbättrad diversifiering av skogsbeståndet, bedöms sektorns  
  
 sårbarhet för klimatförändringar att vara liten. Åren 1998-2004 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 144  
  
 finansierade den federala regeringen Research for the environment  
  
 programmet, vilket hade som syfte att ta fram framtidsorienterade  
  
 skogsvårdsmetoder.  
  
 2.3 Vattenresurser  
  
 De kanske mest betydande negativa effekterna till följd av klimatförändringarna  
  
 är den förväntade ökade risken för översvämningar  
  
 under vintern samt den förväntat minskade tillgången till vatten  
  
 under sommarmånaderna. Detta kan bli effekterna av en ökad  
  
 nederbörd under vintern och en minskad under sommaren.  
  
 Avdunstning, till följd av den högre temperaturen, kan ytterligare  
  
 förvärra sommartorkan. Frekvensen av kraftiga skyfall att kan  
  
 komma att öka under vintern och snötäcket tros komma att  
  
 minska. Den regionala spridningen är stor, och det är i huvudsak de  
  
 centrala och de östra delarna som kommer drabbas av den  
  
 begränsade tillgången på vatten sommartid. Tyskland kan komma  
  
 att befinna sig in situation där man drabbas av torka och vattenbrist  
  
 på sommaren, medan man drabbas av översvämningar på vintern.  
  
 Vattenresurssektorn bedöms generellt vara utsatt för stor risk,  
  
 särskilt i östra Tyskland, ifall åtgärder inte vidtas.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: Det finns i dagsläget en rad  
  
 tillgängliga åtgärder, de mest effektiva är antagligen ombyggnad av  
  
 naturliga floder och system samt ökad magasinering av vatten, men  
  
 dessa kräver omfattande insatser. Delstaterna beroende på erfarenhet  
  
 av översvämningar har kommit olika långt i klimatanpassningsarbetet.  
  
 Förbundsministeriet för miljö, naturskydd och reaktorsäkerhet  
  
 (BMU) är ansvarigt för den nationella strategin för ett integrerat  
  
 kustzonprogram. Detta omfattar även ett kapitel om klimatförändringar.  
  
 I delstaten Mecklenburg-Vorpommern räknar man med en  
  
 havsnivåhöjning motsvarande 2530, och i delstaten Niedersachsen  
  
 en höjning motsvarande 60 cm, vid byggande av kustskydd. I  
  
 delstaterna Bayern och Mann har man efter studier  
  
 av klimatscenarier, vilka visade att risken för översvämning  
  
 kommer öka till år 2050, infört att vid byggandet av nya översvämningsskydd  
  
 ska räkna 1540 % kraftigare högsta flöden.  
  
 Försäkringsbranschen (se även punkt 6) i Tyskland har utvecklat  
  
 ett riskbedömningssystem vilket kategoriserar fastigheter i olika 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 145  
  
 zoner beroende på risken för översvämning, skyfall samt  
  
 bakvattenuppbyggnad i avloppssystem. Systemet används av  
  
 försäkringsbolag när de ska erbjuda kunder översvämningsförsäkringar.  
  
 Efterfrågan på dessa översvämningsförsäkringar har än så  
  
 länge varit relativ låg. I syfte att uppmuntra riskaversion hos  
  
 allmänheten har det diskuterats om att göra tecknande av översvämningsförsäkring  
  
 obligatoriskt.  
  
 2.4 Naturens mångfald  
  
 En klimatförändring förväntas medföra stora konsekvenser för den  
  
 naturliga mångfalden i Tyskland, och en förskjutning norrut av  
  
 vissa arter är att vänta. Arter som har migrationsmöjligheter, d v s  
  
 arter som inte hindras av geografiska eller andra hinder, förväntas  
  
 migrera norrut medan arter som inte har migrationsmöjligheter  
  
 riskerar att utrotas. Alperna kommer att drabbas särskilt hårt då  
  
 man har flertalet unika endogena arter i både flora och fauna. På  
  
 längre sikt är en förändring i artbestånden oundvikligt varför  
  
 anpassningsåtgärder i huvudsak bör inrikta sig på att främja floran  
  
 och faunans naturliga anpassningsförmåga.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: Till dessa åtgärder räknas att  
  
 man bör möjliggöra migration, exempelvis genom att sammankoppla  
  
 naturliga habitat, samt genom göra naturskyddsområdenas  
  
 gränser mer flexibla (dock svårt eftersom naturskyddsområden  
  
 enligt tysk lag måste definieras). Det har till dags dato genomförts  
  
 åtgärder för att bevara naturens mångfald, exempelvis EU  
  
 initiativet NATURA 2000, men detta har inte varit ett direkt svar  
  
 på klimatförändringar. Det innebär vissa svårigheter att avgöra  
  
 sektorns sårbarhet för klimatförändringar, då detta är avhängigt  
  
 vilken målsättning man har. Sårbarheten för sektorn får anses vara  
  
 stor om man har som mål att bevara den rådande artsammansättningen.  
  
 Däremot är sårbarheten mindre, om än fortfarande  
  
 påtaglig, om man tillåter en viss förändring i artsammansättningen.  
  
 I Tyskland stadgar Federal Nature Conservation Act 2002 att varje  
  
 delstat (Land) skall etablera ett sammanlänkande nätverk av  
  
 biotoper motsvarande 10 % av den total ytan i Landet. Syftet är att  
  
 skydda det existerande ekosystemet mot klimatförändringar.  
  
 Klimataspekten håller fortlöpande på att integreras i existerande  
  
 naturskydds policies. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 146  
  
 2.5 Hälsa  
  
 Klimatförändringarna kan innebära både direkta och indirekta  
  
 hälsoeffekter. Värmeslag är den allvarligaste direkta påverkan, då  
  
 det anstränger det kardiovaskulära systemet. Exempelvis orsakade  
  
 värmeböljan år 2003 cirka 7 000 dödsfall utöver det normala.  
  
 Indirekta hälsoeffekter till följd av ett förändrat klimat kan vara en  
  
 ökad förekomst av smittbärare, t.ex. blodsugare, fästingar och  
  
 gnagare. Ett varmare och fuktigare klimat förväntas öka riskerna  
  
 för smittspridning, även om det fortfarande råder osäkerhet om de  
  
 exakta kausala sambanden mellan klimatförändringar och  
  
 vektorburna sjukdomar. Ytterligare indirekta hälsoeffekter är att  
  
 vatten-, luft- och livsmedelskvalité kan tänkas försämras. Redan  
  
 utsatta grupper, exempelvis sjuka och äldre, är de som förväntas  
  
 drabbas hårdas av klimatförändringarna. Sociala faktorer kan också  
  
 vara en avgörande faktor för människors utsatthet. Isolerade  
  
 människor utan ett socialt kontaktnät löper större risker än andra.  
  
 Regionalt kan urbana områden, särskilt områden i stängda dalar,  
  
 samt övre Rhenområdet komma att drabbas särskilt hårt.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: Medvetenheten om nödvändigheten  
  
 av att anpassa hälsovården efter framtida klimatförändringar  
  
 är i dagsläget fortfarande inte särskilt god i Tyskland. Den federala  
  
 regeringen gav Working Alliance of Scientific Medical Specialist  
  
 Assocation (motsvarande Läkarförbundet) i uppdrag att utreda  
  
 risken för värmeböljor i ett framtida klimat samt rekommendera  
  
 anpassningsåtgärder. Tyska motsvarigheten till SMHI (Deutscher  
  
 Wetterdienst  DWD) introducerade år 2005 ett nationellt värmevarningssystem  
  
 som en första anpassningsåtgärd. Varningssystemet  
  
 reagerar ifall vissa gränsvärden, beroende på region, passeras och  
  
 utfärdar då varningar till allmänhet, offentlig sektor samt sjukvård.  
  
 Delstaten Hessen har i samarbete med DWD utvecklat ett eget  
  
 lokalt vädervarningssystem. Delstaterna Mann,  
  
 Middleton och Marks har förbättrat sina krisplaner sen  
  
 värmeböljan 2003. Förslag om att installera ventilationssystem och  
  
 förbättra isolering finns men ligger fortfarande på planeringsstadiet.  
  
 Sektorns sårbarhet för framtida klimatförändringar bedöms  
  
 vara stor om man räknar med att inga anpassningsåtgärder vidtas.  
  
 Då det finns effektiva förebyggande åtgärder att vidta, exempelvis  
  
 genom att informera allmänheten och skapa bättre varningssystem,  
  
 till ett relativt lågt pris kan sektorns beredskap relativt enkelt  
  
 förbättras och sårbarhetsgraden minska till låg. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 147  
  
 2.6 Turism  
  
 Klimatförändringarnas effekter på turismnäringen är säsongsavhängigt.  
  
 Stads- och kulturturism kommer antagligen inte att  
  
 påverkas i någon större grad, såvida man inte drabbas av översvämning,  
  
 värmebölja eller någon annan extrem väderhändelse,  
  
 medan vinterturismen antagligen kommer att påverkas i större  
  
 utsträckning. De senaste 50 åren har snösäkerheten försämrats  
  
 påtagligt i Alperna, och i framtiden förväntas vintersportsutövning  
  
 endast vara möjlig på höjder över 1 500 meter i Alperna och på  
  
 höjder över 800 meter i lägre bergsområden. Konstsnö förväntas  
  
 endast kunna mildra effekterna på kort och mellanlång sikt,  
  
 eftersom temperaturhöjningen omöjliggör brukande på lägre  
  
 höjder. Förslag finns om att utveckla alternativa vinteraktiviteter,  
  
 exempelvis hiking, kultur- eller kurresor. Sommarturismen  
  
 förväntas också påverkas, men i huvudsak i positiv bemärkelse. Då  
  
 Medelhavsområdet kan tänkas bli mindre attraktivt som  
  
 semestermål, p.g.a. förväntade temperaturer på över 40ºC under  
  
 sommarsäsongen, räknar Tyskland med att kunna erbjuda ett  
  
 alternativ då Avila och strandsäsongen kommer att förlängas till  
  
 följd av temperaturhöjningen. Det krävs dock en del anpassningsåtgärder,  
  
 exempelvis etablerandet av väderoberoende aktiviteter vid  
  
 potentiella semesterorter. Socioekonomiska aspekter kommer dock  
  
 spela en stor roll för den framtida turistnäringen, t.ex. trender,  
  
 ålderstruktur, säkerhet etc., varför det är svårt att prognostisera.  
  
 Sektorns sårbarhet för framtida klimatförändringar bedöms vara  
  
 stor för vinterturismen, medan den bedöms vara moderat för övriga  
  
 turismsektorer om inga åtgärder vidtas. Eventuella förluster för  
  
 vinterturismindustrin kan möjligen kompenseras genom sommarturismens  
  
 ökade attraktionskraft. Genom vidtagande av anpassningsåtgärder 
  
 , varav det finns en rad tillgängliga i dagsläget, kan  
  
 sektorns sårbarhet minska till låg.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: användande av konstsnö i  
  
 alpområdet (anses dock endast vara ekonomisk lönsamt ifall  
  
 temperaturen är kallare än -4°C.  
  
 2.7 Transport  
  
 Även klimatförändringarnas effekter på transportsektorn är  
  
 säsongsavhängigt. Vintertid kommer man att få positiva effekter, 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 148  
  
 eftersom färre dagar med frost och is innebär färre inskränkningar i  
  
 framkomligheten för samtliga transportmedel. Sommartid kommer  
  
 man få ökade problem till följd av att en ökad frekvens av  
  
 värmeböljor kan öka olycksrisken i trafiken. En ökad frekvens av  
  
 extrema väderhändelser innebär också ökade risker för samtliga  
  
 transportmedel under alla säsonger. Vattentransporten kan komma  
  
 att påverkas till följd av förändrade vattenstånd, särskilt på oreglerade  
  
 vattendrag som Elbe, Thompson och Rhen. Sektorns sårbarhet för  
  
 framtida klimatförändringar bedöms vara moderat om inga åtgärder  
  
 vidtas. Transportsektorn är i nuläget inte anpassad för klimatförändringar,  
  
 och rapportförfattarna ser det som ett problem att  
  
 ingen diskussion förs om framtida påverkan då sektorn är av vital  
  
 betydelse för samhället och även små rubbingar innebär stora  
  
 kostnader. Det finns i dagsläget en rad tänkbara anpassningsåtgärder,  
  
 men de anses samtliga vara mycket komplicerade att  
  
 genomföra.  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 German Climate Computer Centre (DKRZ) grundades 1987 och  
  
 arbetar med klimatmodellering samt att ge andra forskningscentra  
  
 dataunderlag. DKRZ koordinerar Europena Climate Computing  
  
 Networ Centre, ett nätverk av Europas klimatmodelleringscentra.  
  
 DKRZ, i samarbete med Aguilar, koordinerar utförandet av  
  
 modellkalkyleringar för IPCC. DKRZ utvecklade klimatmodellen  
  
 ECHAM i samarbete med Cameron Institutet i Hamburg.  
  
 1992 grundades The Potsdam Institute for Climate Impact  
  
 Research, vilket studerar hur klimatförändringarna påverkar naturliga  
  
 samt socioekonomiska system samt ger policyrekommendationer.  
  
 Institutet gav 2005 Climate Change in Germany –  
  
 Vulnerability and Adaptation of Climate Sensitive Sectors där  
  
 man framhåller att Tyskland inte har något övergripande  
  
 integrerande forskningsprogram på nationell nivå, motsvarande  
  
 UKCIP, vilket man framhåller som exemplariskt.  
  
 Den federala regeringen inrättade 1992 Advisory Council on  
  
 Global Environmental Change (WBGU), vilket har som mål att  
  
 sammanföra olika vetenskapliga discipliner och perspektiv vad  
  
 gäller den globala miljöproblem. Man publicerar regelbundet  
  
 rapporter och rekommendationer. År 2007 publicerade man 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 149  
  
 rapporten World in Transition – Climate Change as a Security  
  
 Risk.  
  
 På federal nivå bedrivs klimatforskningsprogrammet DEKLIM  
  
 sedan 2001. Programmet bedriver tvärvetenskaplig forskning och  
  
 fokuserar bl.a. på klimatförändringarnas effekter på socioekonomiska  
  
 system.  
  
 Federala ministeriet för utbildning och forskning initierade 2004  
  
 ramprogrammet Research for Sustainability vilket fokuserar på att  
  
 presentera hållbarhetskoncept regioner och sektorer.  
  
 Forskningsprogrammet Research for Climate Protection and  
  
 Protection against Climate Impacts, en del av Research for  
  
 Sustainability, forskar på hur man ska omvandla forskningsresultat  
  
 till praktiska åtgärder.  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Tysklands krishanteringssystem  
  
 Tyskland har som en följd av sitt federala statssystem tidigare valt  
  
 att dela upp ansvaret för krishanteringsfrågor mellan den federala  
  
 nivån och delstaterna. Den federala nivån har haft ansvaret för höjd  
  
 beredskap, skyddet mot militära angrepp, och delstaterna har haft  
  
 ansvaret för planeringen och skyddet inför civila fredstida kriser,  
  
 s.k. Civil Emergency Planning (CEP). Ansvaret ligger på Bundesministerium  
  
 des Innern (BMI) vilket leds av inrikesministern.  
  
 Detta system har dock reviderats sedan 2001. Som en reaktion på  
  
 det allmänna säkerhetsläget, terrorattentaten mot USA den 11  
  
 september 2001 och översvämningskatastrofen i Tyskland år 2002  
  
 fattade staten tillsammans med delstaterna beslut om en ny  
  
 gemensam säkerhetsstrategi och lagreform.  
  
 Det nya krishanteringssystemet bygger på att samtliga nivåer tar  
  
 ett gemensamt ansvar för kriser av nationell dignitet, vilket ställer  
  
 nya krav på samverkan mellan främst räddningstjänster och andra  
  
 hjälporganisationer i delstaterna. I praktiken innebär reformen att  
  
 krisberedskap (Zivilschutz) placeras som en egen, fjärde pelare, i  
  
 det nationella säkerhetssystemet vid sidan av bl.a. polisen. Denna  
  
 nya indelning motiveras av det allmänna säkerhetsläget, som  
  
 innebär att det militära hotet inte upplevs som stort utan 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 150  
  
 planeringen inriktas istället mot större kriser som kan uppstå  
  
 genom t.ex. terrorattentat, olyckor eller naturkatastrofer.  
  
 Det tyska krishanteringssystemet bygger även i sin nya form  
  
 fortfarande på den lokala nivåns hanteringssystem som till stor del  
  
 utgörs av medborgarnas frivilliga arbete i olika organisationer, t.ex.  
  
 räddningstjänster och brandkårer. Tyskland har en lång tradition av  
  
 frivilligt arbete som ryggrad i krishanteringsorganisationen och  
  
 systemet engagerar en ganska stor del av landets befolkning. I  
  
 grunden bygger systemet på det som i Sverige kallas närhetsprincipen,  
  
 att krisen skall kunna hanteras där den uppstår.  
  
 När en kris blir för stor för att kunna hanteras på den lokala  
  
 nivån tar delstaterna över ledningen och understödjer de lokala  
  
 insatserna. Situationen uppstår främst när flera förvaltningsområden,  
  
 Landkreise, städer eller kommuner drabbas av en kris.  
  
 Det är sedan upp till den federala nationella nivån att planera för  
  
 befolkningsskyddet vid höjd beredskap/krig och att bidra och  
  
 komplettera delstaternas katastrofskydd när hela nationen drabbats  
  
 av en kris.  
  
 När det nya systemet infördes skapades även, år 2004,  
  
 Bundesamt für Bevölkerungsschutz und Cole  
  
 (BBK) som sorterar under BMI. BBK skall fungera som central  
  
 myndighet för civil säkerhet, och som koordinator för traditionella  
  
 verksamhetsområden inom krisberedskapen på alla nivåer i det  
  
 federala systemet. BBK kan, trots uppenbara skillnader genom de  
  
 skilda statssystemen, anses vara KBM:s motsvarighet i Tyskland.  
  
 Myndigheten är ansvarig för att instruera personal som är verksam  
  
 inom det civila försvaret, men ska också öva ansvariga chefer och  
  
 lärare i krishantering. Myndigheten har också en skyldighet att ta  
  
 fram undervisningsmaterial inom krishantering och självskydd.  
  
 BBK har organiserats i ett antal underlydande kompetenscenter  
  
 med olika ansvarsområden. Av speciellt intresse är bl.a. följande:  
  
  Akademie für Krisenmanagement, Crawford und Davis  
  
 (AKNZ) – AKNZ är ett nationellt utbildningscentrum  
  
 för krisberedskap och arbetar med förebyggande krishantering  
  
 genom kompetensutveckling för statlig förvaltning. Akademin  
  
 är också ett nationellt och internationellt forum för experter  
  
 och för vetenskapligt utbyte.  
  
  Zentrum Roberts, ABC-Schutz/-Vorsorge – som  
  
 stöder planering av och förutsättningar för en god krisberedskap  
  
 genom forskning och utveckling. Centret arbetar med 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 151  
  
 facklitteratur och expertis, genomför tester i egna kemi- och  
  
 fysiklaboratorier samt avgör behovet av forskning, sammanställer  
  
 övergripande planer och driver ett nationellt informationscentrum.  
  
  Zentrum Schutz Kritischer Infrastrukturen (KRITIS) – som  
  
 inriktar sig på beroenden och sårbarheter i samhället med inriktning  
  
 på kritisk infrastruktur. Här sammanställs riskanalyser, och  
  
 utvecklas riskregister och riskplaner.  
  
 Förutom BBK finns även Bundesamt für Sicherheit in der  
  
 Informationstechnik (BSI). BSI är en federal myndighet för ITsäkerhet  
  
 som bildades 1991 och även den sorterar under BMI. Dess  
  
 huvudsakliga uppgifter är att följa utvecklingen av risker kopplade  
  
 till IT-system, utveckla kriterier, rutiner och verktyg för att testa  
  
 och utvärdera säkerheten i IT-system och IT-komponenter, utföra  
  
 certifiering enligt internationella standarder samt utveckla  
  
 kryptosystem för hemlig information. Därtill skall myndigheten ge  
  
 råd till användare, tillverkare och leverantörer, råd och stöd till  
  
 myndigheter och företag, öka medvetenheten hos individuella  
  
 användare av IT-system samt vara nationell CERT (Computer  
  
 Emergency Response Team).  
  
 Som utgångspunkt för samhällsskyddet skall riskanalyser göras.  
  
 Detta arbete har redan utvecklats på den lokala nivån och ligger där  
  
 till stor del som grund för den lokala krishanteringen. Grundtanken  
  
 är att vidareutveckla systemet för att anpassa det även till  
  
 nationella hot och risker som t.ex. svåra bränder, oväder, översvämningar,  
  
 jordbävningar, störningar i kritisk infrastruktur och  
  
 epidemier.  
  
 I det nya systemet finns även ett system för hantering av risker  
  
 och sårbarheter som består av fyra skyddsnivåer:  
  
 1. Det normala vardagsskyddet  
  
 2. Ett standardiserat grundskydd  
  
 3. Ett högre skydd för regioner och organisationer som kan anses  
  
 hotade.  
  
 4. Ett specialskydd med hjälp av specialstyrkor för det som i  
  
 samarbete mellan nationalstaten och delstaterna definierats som  
  
 speciella hot och risker.  
  
 I den strategi som skapades år 2002 poängteras vikten av utökat  
  
 samarbete mellan alla nivåer i samhället och mellan statliga 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 152  
  
 myndigheter för att kunna hantera den nya tidens hot och risker.  
  
 Vikten av att ta tillvara den kompetens som finns i delstaterna och i  
  
 lokala organisationer betonas tillsammans med behovet av samordning  
  
 vid hanteringen av större händelser. Helhetssynen i systemet  
  
 understryks, vikten av att se bortom sitt eget arbetsområde och  
  
 kombinera synen på hot och risker för att uppnå en god  
  
 krisberedskap präglad av samverkan mellan alla olika aktörer med  
  
 arbetsuppgifter och ansvar inom området.  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Tyskland har ett marknadsbaserat system där den statliga inblandningen  
  
 är obefintlig  
  
 Även om försäkringsskydd mot skador orsakade av stormar,  
  
 blixtnedslag, hagel och frost har funnits länge i Tyskland så var det  
  
 inte förrän 1991 som Federal Supervisory Office for Insurance  
  
 (BAV) godtog Special Conditions for the insurance of Further  
  
 Natural Hazards in Villanueva, Household,/Personal Effects,  
  
 Commercial and Industrial Insurance. I och med detta godtagande  
  
 blev det möjligt för privata affärsverksamheter att teckna utökade  
  
 försäkringar vilka även ger skydd mot översvämningar, jordbävningar,  
  
 jordskred, landsänkning, laviner, snö, vulkanutbrott och  
  
 vatten. Före 1991 fanns endast ett litet antal isolerade försäkringserbjudanden  
  
 i industri sektorn, Holt (legalt  
  
 monopol) och GDR policyn (vilka var en kvarleva från DDR  
  
 tiden). Det ansågs allmänt omöjligt att kunna erbjuda brett utbud  
  
 av försäkringar på frivillig privat basis. Den huvudsakliga  
  
 anledningen till denna inställning var av teknisk natur, dels saknades  
  
 empiriskt belagda värden och en gemensam jämförelseskala,  
  
 dels risken för fluktuationer och förändringar, samt risken för en  
  
 ökad riskbenägenhet (adverse-selection).  
  
 I och med lanserandet av det utökade försäkringsskyddet mot  
  
 naturkatastrofer, valde man dock att helt och hållet använda sig av  
  
 en marknadsbaserad valfrihets approach, och inte skapa vare sig  
  
 monopol, obligatorium eller obligatorisk försäkringspool.  
  
 Det finns överlag två kategorier av egendomsförsäkringar: 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 153  
  
 1) Kommersiella försäkringar: Industrier/företag förväntas vara  
  
 medvetna om vilka risker de utsätter sig för och kan därför  
  
 välja skräddarsydda försäkringar alltefter egna önskemål.  
  
 2) Privat och mindre affärsverksamhets försäkringar: Privatpersoner  
  
 och mindre affärsverksamheter erbjuds istället försäkringspacket  
  
 där skydd mot naturkatastrofer utgörs ett tillägg  
  
 till den vanliga standard egendomsförsäkringen. Privatpersoner  
  
 och mindre affärsverksamheter ges inte möjlighet att försäkra  
  
 sig mot enskilda naturfenomen, såsom industrin/företag kan  
  
 göra.  
  
 I Tyskland är det tillåtet att bygga nära vattenlinjen vid stranden  
  
 av en flod, men ägaren informeras i samband med att byggnadstillståndet  
  
 beviljas att det inte går att teckna någon försäkring för  
  
 översvämningsskador för fastigheten.  
  
 Försäkringsbranschen i Tyskland har utvecklat ett riskbedömningssystem  
  
 vilket kategoriserar fastigheter i olika zoner beroende  
  
 på risken för översvämning, skyfall samt bakvattenuppbyggnad i  
  
 avloppssystem. Systemet används av försäkringsbolag när de ska  
  
 erbjuda kunder översvämningsförsäkringar. Efterfrågan på dessa  
  
 översvämningsförsäkringar har än så länge varit relativ låg. I syfte  
  
 att uppmuntra riskaversion hos allmänheten har det diskuterats om  
  
 att göra tecknande av översvämningsförsäkring obligatoriskt.  
  
 I Tyskland betalar delstaterna ut kompensation till jordbrukare  
  
 vid naturkatastrofliknande händelser. Om katastrofen inträffar på  
  
 nationell nivå samarbetar delstaterna med förbundsrepubliken som  
  
 betalar ut delar av kompensationen.  
  
 Åren 1990-200 utbetalade den federala regeringen 276,7 miljoner  
  
 euro i ersättning medan delstaterna utbetalade 137 miljoner  
  
 euro.  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Rapporten Climate Change in Germany – Vulnerability and  
  
 Adaptation of Climate Sensitive Sectors kan ses som startpunkten  
  
 för utvecklandet av tysk klimatstrategi. Rapporten utgår från en rad  
  
 plausibla framtida klimatscenarier och tar även hänsyn till  
  
 socioekonomiska faktorer, och erbjuder preliminära riktlinjer för  
  
 framtida anpassningsåtgärder. Liksom i övriga länder finns det en 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 154  
  
 rad åtgärder som ligger i startgroparna, men inte mycket har  
  
 implementerats till dags dato.  
  
 10 USA  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 År 1990 godkände amerikanska kongressen Global Change  
  
 Research Act (Public Law 101-606), vilket kan ses som startskottet  
  
 för moderna klimatanpassningsstrategi i USA. År 2000  
  
 publicerade man rapporten Climate Change Impacts on the  
  
 United States: the Potential Consequences of Climate Variability  
  
 and Change, där man utvärderade hur olika sektorer och regioner  
  
 skulle påverkas av klimatförändringarna.  
  
 År 2002 inrättades Interagency Climate Change Science  
  
 Program (CCSP), i vilkas uppdrag det bland annat ingick att man  
  
 skulle publicera en ny utvärderingsrapport. Denna rapport skulle  
  
 ha publicerats år 2004, men 2005 konstaterade Government  
  
 Accountability Offices (GAO) i en rapport till Senaten att så inte  
  
 skulle bli fallet. Man har fortfarande inte publicerat rapporten, men  
  
 arbetet fortgår.  
  
 USA skulle enligt UNFCCC stadgar ha presenterat sin fjärde  
  
 nationalrapport om klimatförändringar i januari 2006. Inte heller  
  
 denna rapport har man färdigställt.  
  
 CCSP publicerar i sin strategiska rapport Our Changing Planet  
  
  U.S. Climate Change Science Program for Fiscal Year 2006 ett  
  
 antal prioriterade fokusområden, vilka man anser man bör  
  
 koncentrera forskningen på (se punkt 4).  
  
 Den 1 mars 2003 skapades the Federal Emergency Management  
  
 Agency (FEMA), vilken lyder under Department of Homeland  
  
 Security (DHS). FEMA verkställer de federala åtgärderna vid en  
  
 katastrofsituation i USA, oavsett det är terrorism, jordbävning,  
  
 översvämning eller annat, och man verkar både proaktivt och  
  
 reaktivt (se punkt 5).  
  
 Amerikanska Government Accountability Office (GAO)  
  
 genomförde 2005 en undersökning vid namn Gonzalez –  
  
 U.S and European Approaches to Insure Natural Catastrophe and  
  
 Terrorism Risks (se punkt 6).  
  
 Vissa amerikanska delstater har valt att satsa på klimatpolitik  
  
 och gå före den federala regeringen, t.ex. Kalifornien, Florida, New 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 155  
  
 York m.fl. Opinionstrycket är också hårt i nordöstra USA efter det  
  
 att Union of Concerned Scientists (nätverk av forskare) i  
  
 rapporten Confronting Climate Change in the U.S Northeast  
  
 publicerad år 2007 varnar för klimatförändringarna kan innebära  
  
 förödande effekter på regionen. Man presenterar bl.a. scenarier där  
  
 nedre Manhattan och delar av Boston läggs under vatten samt  
  
 jordbruket drabbas av svår torka.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 2.1 Jordbruk  
  
 På nationell nivå förväntas jordbruksproduktionen öka. Cook  
  
 som förväntas gynnas av klimatförändringarna är: bomull, majs,  
  
 sojabönor, durrasirap, korn, sockerbetor, betor och citrusfrukter.  
  
 För andra grödor, som: vete, ris, havre, hö, sockerrör, potatis och  
  
 tomater, är framtidsutsikterna mer osäkra, enligt vissa scenarier  
  
 gynnas de enligt andra missgynnas de. Regionalt förväntas de norra  
  
 delarna särskilt gynnas, medan mellanvästern och de södra delarna  
  
 förväntas missgynnas. De scenarier man använt i sina bedömningar,  
  
 (framtagna av Aguilar och CCCma), bygger på antagandena  
  
 att gödsling inte är begränsad, att sjukdomar, skadedjur och ogräs  
  
 inte utgör något hot mot grödor eller skörd, dessutom tar man inte  
  
 hänsyn till eventuella vattenskador. En förväntad ökning av  
  
 parasiter förväntas att kunna kompenseras av effektivare bekämpningsmedel.  
  
 Detta innebär att de förväntade gynnsamma effekterna  
  
 till följd av klimatförändringarna kan vara överskattade. Enligt  
  
 klimatscenarierna kommer den ekonomiska kostnads-/vinst fördelningen  
  
 producent/konsument att förskjutas, till konsumenternas  
  
 fördel. Konstbevattningsbehovet förväntas minska med 510 %  
  
 fram till 2030, och med 3040 % fram till 2090, p.g.a. ökad  
  
 nederbörd samt grödornas ökande förädlingstakt . Användandet av  
  
 bekämpningsmedel förväntas öka med 220 %, beroende på gröda.  
  
 Detta förväntas dock inte påverka produktionen i någon större  
  
 utsträckning, då bekämpningsmedel inte utgör någon större  
  
 produktionskostnad. Den förväntade ökade frekvensen av extrema  
  
 väderhändelser kommer antagligen få stora konsekvenser och  
  
 innebära stora kostnader. Dessa skadeverkningar är dock mycket  
  
 svåra att uppskatta. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 156  
  
 Föreslagna anpassningsåtgärder är bland annat att förbättra  
  
 grödmixen, för att därmed öka riskspridningen. Vissa anpassningsåtgärder  
  
 kan tänkas medföra negativa indirekta konsekvenser, till  
  
 exempel kan ett ökat nyttjande av bekämpningsmedel, till följd av  
  
 det ökande antalet skadedjur, innebära ökade föroreningar av  
  
 vattendrag. Implicit antyder man att genmodifierade grödor skulle  
  
 kunna vara en alternativ lösning till ökad användning av bekämpningsmedel.  
  
 2.2 Skogsbruk  
  
 Nästan en tredjedel av USA:s yta täcks av skogsmark. Skogarnas  
  
 kolupptagningsförmåga förväntas öka från 0,1 till 0,3 Pg kol per år.  
  
 Skogsproduktiviteten förväntas öka till följd av den ökade halten  
  
 koldioxid i luften, vilket verkar som ett gödningsmedel. Regionala  
  
 förhållanden, som t.ex. fuktighet och tillgång till näringsämnen,  
  
 samt mänskliga faktorer, som t.ex. uppdelning av skogsarealer, ökat  
  
 atmosfäriskt nedfall och troposfärisk ozon, spelar dock en  
  
 avgörande roll. Socioekonomiska konsekvenser kan vara att priset  
  
 på skogsprodukter sjunker. Detta är dock avhängigt den globala  
  
 utvecklingen, vilken är svår att förutsäga. Marknadsförändringar  
  
 kan tänkas påverka landanvändningskvoten mellan skogs- och  
  
 jordbruksmark, till den senares fördel. Den förväntade ökade  
  
 frekvens av extrema väderhändelser kan komma att påverka  
  
 sektorn. Exempelvis väntas risken för allvarliga skogsbränder öka  
  
 med 10 % i genomsnitt, med än större risker för sydöstra USA och  
  
 Alaska. Den förväntade ökningen av antalet stormar, kraftiga  
  
 vindbyar, sjukdomar, skadeinsekter och jordskred väntas också ha  
  
 en negativ påverkan på skogssektorn. Antalet Alpina och subalpina  
  
 arter kommer antagligen att minska till följd av klimatförändringarna,  
  
 medan ek och furu väntas breda ut sig i östra USA,  
  
 och Ponderosa pinje samt torra trädslag väntas breda ut sig i västra  
  
 USA.  
  
 Enligt de amerikanska rapportförfattarna kommer eventuella  
  
 anpassningsåtgärder till stor del att vara avhängiga ekonomiska  
  
 incitament. Beroende på det globala utbudet och efterfrågan  
  
 kommer det finnas starkare respektive svagare incitament att  
  
 bemöta klimatförändringarnas utmaningar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 157  
  
 2.3 Vattentillgångar  
  
 Enligt klimatscenarierna kommer vattentillgångarna att påverkas av  
  
 de framtida klimatförändringarna, till följd av temperaturökningen,  
  
 förändringar i nederbördsmängd, eller förändringar i avrinningssystem.  
  
 Nederbördsmängden har ökat med i genomsnitt 10 % i  
  
 USA, och särskilt antalet kraftiga skyfall har ökat. Strömflödena  
  
 har blivit oproportionerligt mycket starkare i förhållande till den  
  
 ökade mängden nederbörd. Regionalt har högre strömflöden  
  
 observerats i många områden, dock inte i västra USA där högre  
  
 flöden brukar ske i samband med snösmältning (vårflod).  
  
 Snötäcket har minskat i Klippiga bergen, och glaciärerna har även  
  
 dragit sig tillbaka på ifrågavarande bergskedja. Man har noterat att  
  
 vårfloden, d.v.s. tidigare snösmältning, sker tidigare i snöfrekventa  
  
 områden. Antalet snöoväder är dock oförändrade. Den årliga  
  
 nederbördsmängden förväntas variera från år till år, vilket kan  
  
 innebära allvarligare torka periodvis. Generellt, dock med stora  
  
 regionala variationer, förväntas antalet översvämningar att öka  
  
 under vintermånaderna medan risken för torka kommer att öka  
  
 under somrarna. Enligt de använda klimatscenarierna ökar nederbörden  
  
 i sydvästra USA. Temperaturökningen förväntas ledda till  
  
 en minskad fuktighet på de norra präriemarkerna (Northern Great  
  
 Alvarado), trots en ökad nederbörd. Snötäcket kommer att få en  
  
 minskad utbredning. Den ökade nederbördsmängden, särskilt de  
  
 kraftiga skyfallen, förväntas påverka dricksvattenkvalitén negativt,  
  
 då detta kan innebära att mer föroreningar tränger in i täkterna  
  
 Överraskningsmomentet förväntas bli stort då det är mycket svårt  
  
 att förutsäga effekterna på vattentillgångarna.  
  
 Föreslagna anpassningsåtgärder är bland annat att man förändrar  
  
 damm- och reservoarregleringar, gör dessa mer flexibla för ett  
  
 förändrat flöde, samt att man bygger infrastruktur. Stora dammbyggen  
  
 anses dock inte längre vara kostnadseffektivt eller miljövänligt,  
  
 varför några nya byggen inte är aktuellt. Andra möjliga  
  
 anpassningsåtgärder är: bevarande av vattentillgångar, ändra vattenpriset,  
  
 ökad återanvändning av slaggvatten samt bättre marknadsanpassning  
  
 av vatten (vilket skulle innebära en bättre och effektivare  
  
 allokering av vatten). Många lösningar kommer dock att kräva  
  
 både lokala, då det är de enskilda delstaterna som bestämmer över  
  
 lokala vattentillgångar, samt internationella, då USA delar vattendrag  
  
 med både Kanada och Mexiko, lösningar för att man ska  
  
 uppnå en effektiv implementering. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 158  
  
 2.4 Hälsa  
  
 Klimatförändringarna förväntas innebära både negativa och positiva  
  
 effekter för hälsosektorn. Rapportförfattarna identifierade fem  
  
 hälsokategorier vilka kan tänkas påverkas: temperaturrelaterad  
  
 sjuklighet och mortalitet; hälsoeffekter till följd av extrema väderhändelser  
  
 (stormar, tornados, kraftiga skyfall); hälsoeffekter  
  
 relaterade till luftföroreningar; vatten- och matrelaterade sjukdomar;  
  
 vektorburna sjukdomar (fästingar, insekter, gnagare).  
  
 Temperaturrelaterad sjuklighet och mortalitet: Den förväntade  
  
 temperaturhöjningen kan innebära allvarliga hälsoeffekter, särskilt  
  
 för äldre och sjuka, då dessa grupper är särskilt känsliga för  
  
 värmeböljor med ansträngningar på kardiovaskulära systemet. I  
  
 dagsläget är dock mortaliteten för utsatta grupper högre vintertid,  
  
 d.v.s. köldrelaterad, varför de mildare vintrarna möjligen skulle  
  
 kunna kompensera mortalitetsökningen sommartid.  
  
 Hälsoeffekter till följd av extrema väderhändelser: En högre  
  
 frekvens av extrema händelser (översvämningar, storm etc.) kan ha  
  
 stora hälsorelaterade effekter, allt från direkta dödsfall och skador,  
  
 till posttraumatiska besvär. Ett aktuellt exempel är stormen  
  
 Ortiz, vilken krävde 1836 liv och orsakade skador på uppemot 80  
  
 miljarder USD enligt vissa beräkningar. Räddningsverksamheten i  
  
 samband med Ortiz kritiserades hårt och FEMA:s (se punkt 5)  
  
 chef tvingades avgå. USA anser sig dock fortfarande ha god  
  
 kapacitet att skydda sig mot extrema väderhändelser, tack vare ett  
  
 omfattande räddningsväsende på federal, delstatlig och lokal nivå.  
  
 Hälsoeffekter relaterade till luftföroreningar: I dagsläget har de  
  
 flesta studier koncentrerat sig på hur en temperaturhöjning och hur  
  
 ultraviolett strålning påverkar ozonlagret. Det är fortfarande  
  
 osäkert vilka effekter detta kommer ha på folkhälsan. Man har  
  
 identifierat behovet av fler integrerade luftkvalitetsstudier för att  
  
 bättre kunna förutse vilka hälsoeffekter klimatförändringarna kan  
  
 tänkas medföra.  
  
 Vatten- och matrelaterade sjukdomar: Ett förändrat klimat kan  
  
 medföra en ökad risk för att bakterier, mikrober, alger och virus  
  
 lättare sprids via föda och/eller dricksvattentäkter. I dagsläget  
  
 skyddas allmänheten mot dylika risker tack vare omfattande och  
  
 detaljerade federala såväl som delstatliga regleringar. Risken finns  
  
 dock för att dessa stadgar inte blir möjliga att efterleva i ett  
  
 förändrat klimat, då exempelvis extrema väderhändelser kommer  
  
 att utöva ett stort tryck på renings- och vattenanläggningar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 159  
  
 Vektorburna sjukdomar: Klimatförändringarna, och särskilt  
  
 temperaturhöjningen, skulle kunna innebära bättre levnadsförhållanden  
  
 för smittobärare, t.ex. gnagare, insekter och fästingar. Dock  
  
 spelar även ekologiska, demografiska och sociologiska faktorer en  
  
 viktig roll när det gäller smittspridning från vektorer, och detta  
  
 förväntas motverka en eventuell större risk för vektorburna  
  
 sjukdomar.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att utveckla bättre  
  
 vädervarningssystem (för att snabbare kunna evakuera vid  
  
 krissituationer), förbättra avlopps- och reningssystem, satsa mer på  
  
 forskning och att utbilda allmänheten. Man poängterar att vissa av  
  
 dessa anpassningsåtgärder är nödvändiga oavsett klimatförändringar.  
  
 2.5 Kustområden och marina resurser  
  
 USA har mer än 15 200 mil kuststräcka, 17 % av totala ytan. 53 %  
  
 av befolkningen lever i dagsläget vid ett kustområde och inflyttningstakten  
  
 fortsätter att öka. Befolkningstätheten i de kustnära  
  
 områdena har gjort att dessa områden är mycket känsliga för  
  
 extrema väderhändelser. En höjning av havsnivån skulle även få  
  
 allvarliga konsekvenser. Havsvattennivån har höjt sig 1020 cm det  
  
 senaste århundradet, och enligt vissa beräkningar kommer havsvattennivån  
  
 att höja sig ytterligare 48 cm till år 2100 (rapportförfattarna  
  
 räknar med en höjning inom intervallet 1395 cm).  
  
 Frekvensen av extrema väderhändelser har ökat markant de senaste  
  
 årtiondena. En kraftig havsvattentemperaturhöjning skulle kunna  
  
 innebära att havsvattenströmmarna, exempelvis Golfströmmen,  
  
 rubbas och får ett nytt flöde med mycket allvarliga konsekvenser  
  
 som följd. Träskmarker, vilka hyser mycket produktiva ekosystem  
  
 (särskilt fisk), förväntas drabbas hårt av klimatförändringarna.  
  
 Redan i dagsläget förlorar Bradshaw 68104 kvadratkilometer (80 %  
  
 av landets totala förluster) träskmarker per år till följd av erosion  
  
 och höjningar av havsnivån. Denna utveckling förväntas accentueras  
  
 av klimatförändringarna. Även korallrev, vilka hyser en  
  
 fjärdedel av allt marint liv, har utsatts för stora påfrestningar,  
  
 särskilt i samband med El Nino. En högre vattentemperatur i  
  
 kombination med en högre koldioxidhalt i atmosfären skulle  
  
 allvarligt påverka korallrevens tillbyggnadsförmåga, vilket i sin tur  
  
 innebär ökad sårbarhet. Korallrevens migrationsmöjligheter är 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 160  
  
 starkt begränsade varför klimatförändringarna utgör allvarliga hot.  
  
 Kommersiellt- samt rekreationsfiske omsätter årligen 40 miljarder  
  
 USD per år i USA. El Ninon 199798 orsakade kraftigt minskad  
  
 fångst av bland annat bläckfisk, sjölejon (Kalifornien) och lax  
  
 (Alaska), vilket man tar som intäkt på att klimatförändringarna kan  
  
 förväntas ha stor påverkan på fiskenäringen. Fiskarter som trivs i  
  
 kallare vatten, exempelvis Stilla havslaxen, förväntas få en mindre  
  
 utbredning medan fiskarter som trivs i varmare vatten, exempelvis  
  
 sardin och makrill förväntas få ett större utbredningsområde.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att ta hänsyn till  
  
 klimatförändringar i bygg- och planlagar, verka för en utbredning  
  
 av träskområden (längre inåt land) och utveckla vallar som skyddar  
  
 mot förhöjda havsnivåer. Flertalet delstater har redan inkluderat  
  
 havsnivåhöjningar i sina byggplaneringar, exempelvis avsätter New  
  
 Jersey 15 miljoner USD varje år för strandskydd och man avråder  
  
 byggnation som vid senare tillfälle kan behöva vallskydd. Cunningham,  
  
 Rhode Island, South Carolina och Massachusetts har också infört  
  
 s.k. Rolling easement policies, vilka ska underlätta förflyttning av  
  
 stränder och träskmarker längre inåt land.  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 År 1990 godkände amerikanska kongressen Global Change  
  
 Research Act (Public Law 101-606), för att därmed garantera en  
  
 ökad koordinering av de federala forskningsinsatserna på klimatområdet.  
  
 Ansvaret ligger på Executive Office of the President, och  
  
 lagen implementeras via Office of Science and Technology Policy  
  
 (OSTP). OSTP har skapat flertalet interagerande myndigheter,  
  
 vilka ska implementera policyn, men Climate Change Science  
  
 Program (CCSP) har det övergripande ansvaret.  
  
 CCSP publicerar i sin strategiska rapport Our Changing Planet  
  
 - U.S. Climate Change Science Program for Fiscal Year 2006 ett  
  
 antal prioriterade fokusområden, vilka man anser man bör  
  
 koncentrera forskningen på. Programmet har som mål att uppdatera  
  
 program under varje budgetcykel, så att över en fem års  
  
 period består cirka en tredjedel av CCSP:s program av nya  
  
 forskningsprojekt. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 161  
  
 CCSP prioriterade fokusområden:  
  
 1. Reducera vetenskapliga osäkerheter vad gäller distribution,  
  
 tillgångar och klimatpåverkan av aerosoler.  
  
 2. Analysera klimatvariationer, känslighet och feedback  
  
 3. Intensifiera arbetet med klimatmodellsystem  
  
 4. Reducera vetenskapliga osäkerheter vad gäller vattencykeln  
  
 5. Reducera vetenskapliga osäkerheter vad gäller kolkällor och  
  
 kolsänkor  
  
 6. Genomföra klimat-ekosystemforskning  
  
 7. Förbättra de beslutsunderstödjande kapaciteterna  
  
 8. Intensifiera globala klimatobservationer  
  
 9. Förbättra kommunikationen mellan forskare och informationsanvändare  
  
 Andra subkommittéer vilka sysslar med klimatanpassningsforskning  
  
 är: Natural Disaster Reduction; Air Quality och  
  
 Ecological Systems. Dessutom finns ett antal departement vilka på  
  
 egen hand sysslar med klimatanpassningsrelaterad forskning: U.S.  
  
 Department of Agriculture; National Oceanic and Atmospheric  
  
 Administration; U.S. Department of Health and Human Services;  
  
 U.S. Department of the Interior, U.S.; Department of Transportation;  
  
 U.S. Environmental Protection Agency.  
  
 De senaste 13 åren har USA satsat sammanlagt 20 miljarder  
  
 USD på klimatrelaterad forskning, världens största satsning. Via  
  
 U.S. Global Change Research Program (USGCRP) samarbetar  
  
 man med en rad olika internationella och nationella organ. Det  
  
 senaste forskningsinitiativet går under namnet Climate Change  
  
 Research Initiative (CCRI), vilket har som mål att identifiera  
  
 vetenskaplig forskning vilken kan utvecklas inom 25 år, och  
  
 användas i utvecklandet av en nationell strategi för att bemöta  
  
 globala hot. För att bättra kunna integrera USGCRP och CCRI  
  
 har man skapat Interagency Climate Change Science Program,  
  
 vilken har övergripande ansvar för de båda programmen. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 162  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Nationellt policyperspektiv  
  
 I oktober år 2003 presenterades en nationell beredskapsplan,  
  
 National Response Plan (NRP). I anslutning till denna kommer ett  
  
 särskilt nationellt tekniskt ledningsstödssystem, National Incident  
  
 Management System (NIMS), att utvecklas som är tänkt att stödja  
  
 aktörer på alla nivåer med standardiserade krishanteringsprotokoll,  
  
 procedurer och rutiner. Den nationella beredskapsplanen innehåller  
  
 även åtgärder för att stärka den operativa krishanteringsförmågan.  
  
 Som nav för de operativa åtgärderna på federal nivå har man utsett  
  
 the National Homeland Security Operations Center (HSOC) i  
  
 DHS högkvarter i Washington.  
  
 Som en del av det reformpaket som presenterades i anslutning  
  
 till presidentdirektivet i december år 2003 meddelades även att the  
  
 National Guard (nationalgardet) kommer att få utökade uppgifter  
  
 när det gäller att hantera inrikespolitiska hot och kriser. Nationalgardet  
  
 kommer att få ett huvudansvar för att samordna civila  
  
 och militära resurser vid skydd av vissa samhällsviktiga funktioner  
  
 och nyckelresurser. Det som har möjliggjort ett nyttjande av  
  
 nationalgardet för hantering av inrikespolitiska kriser är en översyn  
  
 och omtolkning av den lag, Burton, från år 1878 som  
  
 tidigare förbjudit användande av militära resurser för upprätthållande  
  
 av inrikes ordning och säkerhet  
  
 Totalt erhåller 31 federala departement och myndigheter  
  
 budgetmedel för att på olika sätt öka samhällets förmåga. Fem  
  
 departement delar på 93 % av den totala budgeten; DHS,  
  
 Department of Defense (DOD), Department of Health and  
  
 Human Services (DHHS), Department of Justice (DOJ) och  
  
 Department of Energy (DOE). Den nyligen inlämnade budgeten  
  
 för 2008 innehåller $61 miljarder för Homeland Security.  
  
 Department of Homeland Security (DHS)  
  
 Inrättandet av DHS under år 2003 innebar den största federala  
  
 omorganisationen sedan år 1947. Departementet förde samman 22  
  
 existerande myndigheter och består av fem huvudsakliga direktorat:  
  
 1. Border and Transportation Security,  
  
 2. Emergency Preparedness and Response  
  
 3. Science and Technology 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 163  
  
 4. Information Analysis and Infrastructure Protection  
  
 5. Management.  
  
 IAIP (Information Analysis and Infrastructure Protection) är det  
  
 direktorat som ansvarar för att identifiera och bedöma hot och  
  
 sårbarheter kopplat till inrikes säkerhet samt att utfärda varningar  
  
 och vidta förebyggande och proaktiva skyddsåtgärder. Direktoratet  
  
 fokuserar särskilt på skydd av kritisk infrastruktur och informationssäkerhet  
  
 (cybersäkerhet). IAIP har en nationell koordinationsroll  
  
 inom dessa områden och utgör därmed den centrala  
  
 kontaktpunkten för federala, delstatliga och lokala myndigheter  
  
 samt för näringslivet.  
  
 National Infrastructure Advisory Council (NIAC) är ett rådgivande  
  
 organ gentemot bl.a. presidentadministrationen avseende  
  
 frågor som rör skydd av kritisk infrastruktur. Rådet består av ca 30,  
  
 av presidenten utpekade, representanter från staten, näringslivet  
  
 och från universitetsvärlden.  
  
 Emergency Preparedness and Response (EPR)  
  
 Emergency Preparedness and Response inom DHS består av fem  
  
 delar: Federal Emergency Management Agency (FEMA), inrikes  
  
 stöd för krishantering (Domestic Emergency Support team),  
  
 strategisk lagring (Strategic National Stockpile), katastrofmedicin  
  
 (National Disaster Medical System) och en grupp för kärnenergi och  
  
 energifrågor.  
  
 FEMA är en självständig federal myndighet i Department of  
  
 Homeland Security med ca 2 600 anställda som arbetar vid FEMA:s  
  
 högkvarter i Washington D.C., vid regionala kontor och områdeskontor  
  
 i hela landet samt vid FEMA:s utbildningscenter i Emmitsburg,  
  
 Maryland. FEMA har också runt 4 000 stödpersoner ute i  
  
 landet som hjälper till efter katastrofer. FEMA arbetar även tillsammans  
  
 med andra organisationer i USA:s krishanteringssystem som  
  
 t.ex. myndigheter på delstatsnivå och lokal nivå liksom 27 federala  
  
 myndigheter och det amerikanska Röda korset.  
  
 FEMA:s uppgift är att förbereda, förebygga, hantera och  
  
 återuppbygga efter katastrofer. Målet är att minska förlusterna av  
  
 liv och egendom, minska lidandet och avbrott (disruptions) efter  
  
 katastrofer, förbereda landet på att kunna hantera konsekvenserna 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 164  
  
 av terrorism och vara den nationella kontaktpunkten för att  
  
 förmedla information och expertkunskap om krishantering.  
  
 Uppgifterna omfattar bl.a.  
  
  Rådgivning för säkert byggande och översvämningar  
  
  Undervisning om hur befolkningen ska klara sig under  
  
 katastrofer  
  
  Hjälp med utrustning till den lokala nivån och delstatsnivån när  
  
 det gäller krishantering  
  
  Koordinering av det federala stödet vid katastrofer  
  
  Stöd till delstater, näringsliv och individer när det gäller  
  
 katastrofplanering  
  
  Utbildning av personal som hanterar katastrofer  
  
  Stöd till landets räddningstjänster  
  
  Administrering av statliga översvämnings- och brottsförsäkringar  
  
 Krishantering på delstatsnivå och lokal nivå central nivå  
  
 På delstatsnivån har guvernören ansvar för krishanteringen.  
  
 Guvernören kan deklarera kristillstånd (State of emergency) och  
  
 kalla in nationalgardet. Alla delstater har särskilda myndigheter  
  
 som samordnar krisberedskapen, genomför utbildning och övning  
  
 och är guvernörens samordnare i en krishändelse. Om en händelse  
  
 är så omfattande att delstaten inte kan hantera den ber guvernören  
  
 att presidenten skall utfärda katastroftillstånd (major disaster  
  
 eller emergency), vilket innebär att den federala nivån stödjer  
  
 delstatsnivån ekonomiskt och med personal.  
  
 På den lokala nivån (community) är borgmästaren, polisen,  
  
 räddningstjänsten och sjukvården ansvariga inom sina respektive  
  
 områden och skall bl.a. göra beredskapsplaner. Många communities  
  
 har ömsesidiga avtal med sina grannkommuner för stöd i  
  
 kriser inom räddningstjänsten, polisen och sjukvården.  
  
 Näringslivssamverkan  
  
 Då ca 85 procent av den kritiska infrastrukturen i USA ägs och  
  
 drivs av det privata näringslivet har en av de viktigaste utmaningarna  
  
 på området skydd av kritisk infrastruktur varit att  
  
 förbättra samverkan mellan stat och näringsliv. Redan 1998 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 165  
  
 uppmanade Gates näringslivet att i samarbete med den  
  
 federala statsförvaltningen upprätts s.k. ISAC (Information  
  
 Sharing and Analysis Center). Successivt har branschvisa ISAC  
  
 upprättats inom samtliga viktiga samhällssektorer. Emellertid har  
  
 GAO (General Accounting Office) efter en utvärdering av fem  
  
 ISAC, redovisat att samverkan med staten inte fungerar.  
  
 Enligt uppgift har emellertid FS-ISAC (Financial Sector ISAC)  
  
 varit mer framgångsrikt i detta avseende, men FS-ISAC ingick inte  
  
 i GAO:s undersökning. Anledningen till att FS-ISAC förmår att  
  
 utbyta information, även gentemot staten, sägs vara att en  
  
 oberoende part anonymiserar all känslig information, typ incidentrapporter,  
  
 innan de delges. I den fastställda nationella cybersäkerhetsstrategin  
  
 finns inga tvingande direktiv gentemot näringslivet,  
  
 men det har med jämna mellanrum förts diskussioner om att införa  
  
 ny lagstiftning som kräver att företag årligen rapporterar om  
  
 utvecklingen av den interna informationssäkerheten.  
  
 Under februari år 2004 har DHS (Departement of Homeland  
  
 Security) lanserat en ny samverkansmodell, Protected Critical  
  
 Infrastructure Information program (PCII). PCII bygger på att  
  
 näringslivet frivilligt delger information om sårbarheter till DHS  
  
 som i sin tur garanterar att informationen inte offentliggörs eller  
  
 sprids vidare. Inledningsvis kommer informationen endast att  
  
 behandlas av riskanalytiker vid DHS direktorat för informationsanalys  
  
 och skydd av kritisk infrastruktur. PCII har upprättas med  
  
 stöd av bestämmelserna i Critical Infrastructure Information Act  
  
 från år 2002. I denna lag definieras kritisk infrastruktur enligt  
  
 följande: Critical infrastructure includes the assets and systems  
  
 that, if disrupted, would threaten national security, public health  
  
 and safety, the economy and the nations way of life.  
  
 Kritiken har riktats mot de prioriteringar som DHS gjort när  
  
 det gäller vilka regioner/städer som tilldelas medel för olika  
  
 förebyggande och förmågehöjande åtgärder. Kritik framförs även i  
  
 samband med de investeringar DHS gör i kostnadsmässigt stora  
  
 teknologiska program. En av förklaringarna till problemen anses  
  
 vara att DHS har alldeles för få kvalificerade tjänstemän som har  
  
 kompetens att upphandla kostnadskrävande och komplicerade  
  
 projekt. DHS har åtta enheter för inköp (Procurement), sju av dem  
  
 följde med i skapandet av departementet, och en övergripande  
  
 organisation skapades 2003. Vidare är DHS mycket beroende av  
  
 kontraktsanställda, vars oberoende har ifrågasatts. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 166  
  
 FEMA kritiserades hårt för sitt arbete i samband med stormen  
  
 Ortiz. Att en svår orkan över det låglänta New Orleans skulle  
  
 innebära en enorm katastrof är ingen nyhet. I själva verket utgjorde  
  
 ett sådant scenario temat för FEMA:s stora årliga övning 2004.  
  
 Kritiken har därför inriktat sig på varför man inte planerat för  
  
 konsekvenserna av den översvämning som inträffade, trots att man  
  
 tack vare sina avancerade system för att följa orkaners utveckling  
  
 hade mer än vecka för att förbereda sig. FEMA:s chef tvingades  
  
 avgå till följd av den bristfälliga insatsen i samband med Ortiz.  
  
 Orkanen Ortiz 2005 medförde att allt fler amerikaner börjat  
  
 se klimatförändringarna som ett reellt hot, som på sikt kommer att  
  
 påverka livsbetingelserna också i USA, och olika opinionsundersökningar  
  
 visar att människor tillmäter klimatfrågan allt större  
  
 betydelse. Naturkatastrofen innebar också begreppet säkerhet fått  
  
 en bredare definition. För den omedelbara säkerheten resoneras det  
  
 nu allt mer i termer av en så kallad Lara approach, dvs. en  
  
 mer generell förmåga att kunna hantera olika typer av svåra  
  
 påfrestningar på samhället, oavsett om de skapats av en  
  
 naturkatastrof eller en olycka, eller om de är aktörsstyrda.  
  
 I rapporten National Security and the Threat of Climate  
  
 Change framhålls att klimatförändringarna utgör ett hot mot  
  
 USA:s nationella säkerhet eftersom konsekvenserna av klimatförändringarna  
  
 kan förväntas bidra till ökade politiska spänningar  
  
 och konflikter i världen. Rapporten, som tagits fram på initiativ av  
  
 forskningsorganisationen CNA Cooperation, har utarbetats av en  
  
 panel av pensionerade högt uppsatta amiraler och generaler inom  
  
 amerikanska försvaret. Klimatförändringar kan enligt rapporten ge  
  
 upphov till migration, skärpta gränskonflikter, spridning av  
  
 epidemier och konflikter över livsmedel och vattentillgångar som  
  
 alla kan leda till att USA:s militär blir direkt involverad. Rapportens  
  
 författare rekommenderar att klimatfrågan skall integreras i den  
  
 nationella säkerhetsstrategin. Rapporten som fått mycket  
  
 uppmärksamhet illustrerar på ett tydligt sätt klimatfrågans ökade  
  
 politiska betydelse i USA. Det är dock svårt att se någon tydlig  
  
 politik eller ändrade avvägningar med särskild inriktning på  
  
 förebyggande säkerhetsåtgärder relaterade till klimat eller väder,  
  
 eller organisatoriska eller andra förändringar som enbart motiverats  
  
 av förändrat klimat eller extrema väderhändelser. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 167  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 De flesta egendomsförsäkringar i USA skyddar mot stormskador.  
  
 Även skydd mot tropiska stormar och orkaner tillhandahålls av den  
  
 privata försäkringsmarknaden. I Florida kan dock privata försäkringsbolag  
  
 (primary insurers) återförsäkra sig hos den delstatliga  
  
 Hampton och i Kalifornien finns  
  
 California Earthquake Authority, hos vilken villaägare (homeowner)  
  
 kan försäkra sig mot jordbävningsskador. Dessutom har  
  
 delstaterna Alabama, Florida, Louisiana, Mississippi, North  
  
 Kelley, Paul och Texas s.k. beach plans, vilket är  
  
 riskfördelande poolsystem, särskilt syftande att tillhandahålla  
  
 hemförsäkringar vilka skyddar mot orkanskador åt boende i  
  
 kustnära områden. De flesta privata hemförsäkringar skyddar inte  
  
 mot översvämningsskador.  
  
 Presidenten kan förklara en olycka eller katastrof för Nationell  
  
 katastrof, vilket innebär att drabbade har rätt till federal finansiell  
  
 assistans. Detta är dock ett lån, vilket måste återbetalas, med ränta.  
  
 Staten erbjuder försäkringsskydd mot översvämningar via National  
  
 Flood Insurance Program, som administreras av FEMA. Fastighetsägare  
  
 kan försäkra sig mot skador på egendom på upp till  
  
 250 000 USD, och på lösöre på upp till 100 000 USD. Hyresgäster  
  
 kan försäkra lösöre på upp till 100 000 USD. Fastighetsägare som  
  
 inte använder egendomen som bostad kan försäkra sig upp till  
  
 500 000 USD. Försäkringen börjar inte gälla förrän 30 dagar efter  
  
 teckningstillfälle, varför man inte kan teckna en försäkring några  
  
 dagar före en förväntad översvämning. I vissa s.k. SFHA (Special  
  
 Flood Hazard Areas) är det obligatoriskt att teckna en översvämningsförsäkring  
  
 via FEMA för att en villaägare (homeowner) ska  
  
 beviljas bostadslån.  
  
 Government Accountability Office (GAO) genomförde 2005  
  
 en undersökning vid namn Gonzalez – U.S and European  
  
 Approaches to Insure Natural Catastrophe and Terrorism Risks.  
  
 Man kommer fram till att försäkringsbranschen, som har omstrukturerats  
  
 och ökat sin kapacitet för naturkatastrofer kraftigt under  
  
 senare år, inte har utsatts för någon riktig prövning än (en katastrof  
  
 som orsakar försäkringskostnader på mer än 50 miljarder USD).  
  
 2004 års stormar och orkaner i Florida orsakade försäkringsskador  
  
 på 20 miljarder USD, vilket orsakade ett försäkringsbolags  
  
 konkurs. Detta ska dock kontrasteras med att elva försäkringsbolag 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 168  
  
 gick i konkurs 1992 i samband med orkanen Coleman, vilken enskilt  
  
 orsakade försäkringskostnader på 20 miljarder USD (enligt 2004  
  
 års priser). Rapporten kommenterar hur framväxten av katastrofobligationer  
  
 (catastrophe bonds) ökat de senaste åren, en 50 %  
  
 tillväxt 20022004, men konstaterar samtidigt att dessa fortfarande  
  
 utgör en försvinnande liten del av den totala marknaden. Många  
  
 försäkringsbolag anser också att kostnaderna förknippade med  
  
 katastrofobligationer vida överstiger kostnaderna för traditionella  
  
 försäkringar. Det har även förekommit förslag om att göra kapital  
  
 avsatta som katastrofreserv avdragsgilla, för att därmed öka  
  
 kapaciteten, då man varit orolig för att försäkringsbolag inte avsatt  
  
 tillräcklig stora buffertar. Experter menar dock att federala  
  
 skatteinkomster skulle bli lidande, samtidigt som man inte  
  
 nödvändigtvis skulle få en kapacitetsökning, då det finns en risk för  
  
 att försäkringsbolag skulle kunna missbruka möjligheten att bygga  
  
 upp katastrofreserver, t.ex. använda reserven till att täcka  
  
 kapacitetsbehov.  
  
 I USA finns dels olika typer av skördeförsäkringar, dels ett  
  
 katastrofskydd. Skördeförsäkringar finns för en mängd olika  
  
 grödor och av en mängd olika typer. Försäkringarna administreras  
  
 både av staten och försäkringsbolag. Premierna subventioneras  
  
 ofta. Kostnaderna för staten ligger dels i subventionen av  
  
 premierna, dels subventioner till de privata aktörer som administrerar  
  
 försäkringarna samt återförsäkran och administrativa  
  
 kostnader. Förutom skördeförsäkringar finns också inkomstförsäkringar.  
  
 En del av dessa är införda på prov. Försäkringsskyddet  
  
 är inte homogent över hela landet, utan utbudet av  
  
 försäkringslösningar varierar mellan delstaterna. CAT (Catastrophic  
  
 Coverage) är ett katastrofskydd som ger 55 % av det  
  
 fastställda priset på en produkt om skördeförlusterna överstiger  
  
 50 %. Premien betalas av staten, men producenterna måste betala  
  
 en administrativ avgift på 100 dollar för varje försäkrad gröda i  
  
 varje område. Avgiften kan efterskänkas för brukare med begränsade  
  
 resurser.  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Antagandet av Global Change Research Act, inrättandet av  
  
 Interagency Climate Change Science Program (CCSP) samt  
  
 skapandet av Federal Emergency Management Agency (FEMA) 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 169  
  
 kan ses som startskotten för moderna klimatanpassningsstrategier i  
  
 USA. Inrättandet av National Flood Insurance Program samt  
  
 Government Accountability Office:s (GAO) undersökning vid  
  
 namn Catastrophe Risk – U.S and European Approaches to  
  
 Insure Natural Catastrophe and Terrorism Risks kan även ses som  
  
 vidtagna åtgärder. Liksom i övriga länder finns det en rad åtgärder  
  
 som ligger i startgroparna, men inte mycket har implementerats till  
  
 dags dato.  
  
 11 Österrike  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 Österrike har ett rådgivande organ med avseende på klimatförändringar  
  
 som bildades 1996. Arbetsgruppen är interdisciplinär  
  
 och består av 11 medlemmar från områdena ekonomi, vetenskap  
  
 och teknik. Syftet är att utvärdera möjliga anpassningsåtgärder till  
  
 klimatförändringen, och gruppen är rådgivande till österrikiska  
  
 regeringen i allt som rör klimatförändringar. I dagsläget har dock  
  
 bara någon slags anpassningsstrategi lagts upp när det gäller  
  
 översvämningar.  
  
 I sin fjärde rapport till UNFCCC påpekar man att Österrike i  
  
 nuläget prioriterar att minska sina koldioxidutsläpp men att man  
  
 som alpintland har en lång erfarenhet av att anpassa sig till  
  
 naturolyckor och andra miljörelaterade risker.  
  
 För övrigt investerar österrikiska regeringen årligen 1 miljard  
  
 kronor i infrastruktur avsedd att skydda mot laviner och att avleda  
  
 vatten vid skyfall, och ytterligare 1 miljard kronor för att förbättra  
  
 skyddet mot översvämning. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 170  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 Fenomen/Sektor vattenkraft försäkringar jordbruk skogsbruk turism sjukvård  
  
 laviner 1 2 1 3 3 3  
  
 översvämningar 3 3 2 1 2 3  
  
 stormar 1 3 2 3 2 2  
  
 sommartorka 2 3 3 1 1 2  
  
 1. Försumbar verkan, 2. Viss betydelse 3. Stor betydelse  
  
 Källa: FOI.  
  
 2.1 Skogsbruket  
  
 Kommersiellt skogsbruk i bergsområden kan påverkas negativt av  
  
 klimatförändringarna, både direkt och indirekt. Direkta effekter i  
  
 form av problem med återväxt och sämre överlevnadskvot bland  
  
 utsäde. Indirekta effekter i form av ökad frekvens av bränder,  
  
 skadeinsekter och sjukdomar.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: År 2005 skapades det National  
  
 Forest Program, vilket bedriva forskning kring hur skogssektorn  
  
 bäst anpassar sig till ett förändrat klimat samt förmedla framforskad  
  
 kunskap.  
  
 2.2 Jordbruk  
  
 Jordbruk i bergstrakter löper större risk för skördebortfall till följd  
  
 av klimatförändringarna. Den förväntade minskade nederbördsmängden  
  
 sommartid innebär en ökad risk för torka. Extrem året  
  
 2003 medförde skördeskador på 200 miljoner EURO. Det finns  
  
 också en risk för att jordmånen i bergstrakter försämras till följd av  
  
 klimatförändringarna.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: 1987 initierades byggandet av  
  
 Marchfeldkanalen, vilken förser den torra Niederösterreich regionen  
  
 med vatten från Donau, till följd av rådande situation med även  
  
 med tanke på att efterfrågan på konstvatten förväntas öka i ett  
  
 framtida klimat. Försäkringsbolaget Österreichische Hagelversicherung,  
  
 vilka är specialiserade på jordbruk, erbjuder lantbrukare  
  
 försäkringar vilka skyddar mot skördeskador, samt skador på  
  
 gräsmark, till följd av vattenstress. Då andra anpassningsåtgärder 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 171  
  
 har visat sig verkningslösa har man lagt stor vikt vid utformande av  
  
 lämpliga försäkringslösningar. Genom att anpassa utsädet kan  
  
 man möjligen kompensera för den ökade risken för torka.  
  
 2.3 Extrema väderhändelser  
  
 Den stora översvämningskatastrofen i nordöstra Österrike i  
  
 augusti 2002 kostade omkring 3 miljarder EURO. Den mindre  
  
 översvämningskatastrofen i augusti 2005 orsakade skador för 500  
  
 miljoner EURO. Händelserna, främst den förra, har satt fart på  
  
 klimatdiskussionen i Österrike. När det gäller just översvämningar  
  
 har därför en del konkreta åtgärder vidtagits. Direkt efter översvämningskatastrofen  
  
 i augusti 2002, då delar av nordöstra  
  
 Österrike drabbades svårt startades projektet FLOODRISK,  
  
 som studerar konsekvenserna av översvämningarna och föreslår  
  
 profylaktiska åtgärder för att förhindra upprepning. Eftersom  
  
 översvämningar inte kan förhindras helt måste adekvata åtgärder  
  
 fokusera på minimering av konsekvenser och optimal förberedelse  
  
 för krissituationer. Vid departementet för jord- och skogsbruk,  
  
 miljö och vattenhantering finns en avdelning för skydd mot  
  
 naturkatastrofer, bildad efter översvämningarna 2002, som sysslar  
  
 med utvecklandet av strategier för kontroll av översvämningar i  
  
 samarbete med Bundeswasser-bauverwaltung/BWV (Federal  
  
 Hydroengineering Administration) och Bentley und  
  
 Lawinenverbauung/WLF (Office for Flood and Avalanche  
  
 Control). Följande riktlinjer för integrerad hantering av översvämningar  
  
 har utvecklats:  
  
 1) Identifiering av begränsningar i nuvarande skydd och ansvarsförhållanden  
  
 2) Förbättring av allmänhetens riskmedvetenhet  
  
 3) Skyddandet av befintliga näringar genom adekvat markplanering  
  
 4) Inrättandet av finansieringssystem som uppmuntrar till privat  
  
 underhåll  
  
 5) Samordning av all offentlig planering  
  
 6) Förbättrandet av det ekonomiska skyddet  
  
 En Verksamhetsplan för översvämningsskydd – vattenutveckling  
  
 till år 2015 ska preliminärt innehålla implementeringsprogram på  
  
 medellång sikt och en prioriteringslista för framgångsrik kontroll 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 172  
  
 av översvämningar. Åtgärder för att förbättra översvämningsskyddet  
  
 vidtas redan nu för floderna Leitha och Traisen (Niederösterreich),  
  
 Stooberbach (Burgenland), Hull (Salzburg),  
  
 Lech (Tyrol), Constance (Voralberg) och ett antal mindre floder.  
  
 Myndigheten Forest Engineering Service in Torrent and  
  
 Avalanche Control arbetar med skydda befolkning, samhälle och  
  
 kulturområden från stormflod, laviner och erosion. Man använder  
  
 sig av skogsbiologiska såväl som tekniska- och planlösningar.  
  
 Skogar utgör ett naturligt skydd mot stormflod, laviner och  
  
 erosion och cirka 20 % av all skog i Österrike har en skyddande  
  
 funktion. År 2002 tog man fram Austrian protection forest  
  
 strategy där man stadgar vilka intentioner man för skogen och dess  
  
 skyddande funktion och hur man ska bedriva skogsvård så att dessa  
  
 egenskaper hålls intakta. Myndigheten Forest Engineering Service  
  
 in Torrent and Avalanche Control arbetar tillsammans med lokala  
  
 organ och skogsvårdsåtgärderna implementeras av de lokala  
  
 skogsägarana. År 2005 spenderade Österrike sammanlagt 122  
  
 miljoner EURO på skyddsåtgärder mot stormflod, laviner och  
  
 erosion, varav den federala regeringen stod för 69 miljoner EURO.  
  
 Risken för ras och skred och stormflod kommer öka i ett  
  
 förändrat klimat. Redan i dagsläget är 75 % av alla kommuner i  
  
 Österrike i riskzonen för stormflod, laviner och erosion. Forest  
  
 Engineering Service in Torrent and Avalanche Control arbetar  
  
 därför med att förbereda och utvärdera framtagandet av s.k.  
  
 Hazard zone maps (kartor över riskzoner) och numera är nästan  
  
 hela Österrike kartlagt. Kartorna används sedan av Länderna  
  
 (regionerna) att och byggsektorn, även om de inte juridiskt  
  
 skyldiga att efterfölja dessa kartor, som underlag vid framtagandet  
  
 av översikts- och detaljplaner.  
  
 2.4 Turism  
  
 Turismnäringen i Österrike är starkt klimatberoende. Då vinterturismen,  
  
 särskilt skidturism, är känslig för redan relativt små  
  
 förändringar i klimatet förväntas näringen allvarligt påverkas av att  
  
 vintersäsongen förväntas bli kortare och att snötäcket förväntas  
  
 minska. Sommarturism kan gynnas av ett förväntat varmare klimat.  
  
 Planerade anpassningsåtgärder: Forskningsprojektet STRATEGE  
  
 genomför analyser av hur utvalda österrikiska skidorter kommer  
  
 påverkas av klimatförändringarna och föreslår även anpassnings 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 173  
  
 åtgärder. Cirka 40 % av de österrikiska skidområdet (ca 23 000 ha)  
  
 använder sig av konstgjord snö i dagsläget för en kostnad av 176  
  
 miljoner EURO per år. Användandet av konstgjord snö är kontroversiellt  
  
 då det påverkar miljön och är mycket resurskrävande  
  
 (cirka 1 0004 000+ kubikmeter färskvatten och 25 000 kWh  
  
 energi per ha går åt varje säsong). En nyutvecklad teknik, där man  
  
 använder sig av vita lakan vilka man breder över isen för att  
  
 begränsa issmältningen under sommaren, har påvisat lovande  
  
 initiala resultat.  
  
 2.5 Alpina miljön  
  
 Nederbördsmängden i Alperna förväntas öka vintertid men minska  
  
 sommartid. Tidpunkten för den första snön förväntas försenas och  
  
 snötäcket förväntas reduceras. Glaciärernas storlek förväntas  
  
 minska och mängden smältvatten förväntas öka till följd av ett  
  
 varmare klimat. Undersökningar av två Österrikes viktigaste  
  
 glaciärer, Ötztaler samt Stubaier, visar att deras volym minskat med  
  
 15 procent mellan åren 1969 och 1997. Trädgränsen samt övrig  
  
 vegetation kommer krypa högre upp längs med bergssidorna. Arter  
  
 vilka är anpassade efter dagens klimat riskerar utrotning medan nya  
  
 arter kan göra inträde i den alpina miljön. En omfattande studie  
  
 baserad på material från Austrian Forest Inventory visade att  
  
 klimatförändring motsvarande en temperaturhöjning på 1°C samt  
  
 en nederbördsökning motsvarande +/- 7 % utgör en gränsvärde,  
  
 efter vilket de negativa effekterna för existerande ekosystem blir  
  
 påtagliga. Markvegetation utgör ett naturligt skydd mot laviner och  
  
 ras och skred varför en högre trädgräns kan innebära att risken för  
  
 dessa naturolyckor minskar.  
  
 2.6 Hälsa  
  
 Klimatförändringarna förväntas medföra en ökad risk för värmeböljor,  
  
 vilket ökar risken för bl.a. kardiovaskulära samt respiratoriska  
  
 åkommor. Det finns även en risk för att sjukdomar vilka  
  
 tidigare inte funnits i Österrike etablerar sig. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 174  
  
 2.7 Vattenkraft  
  
 Österrike är i hög grad beroende av vattenkraft. Klimatscenarier  
  
 pekar mot att sommarnederbörden minskar och vinternederbörden  
  
 ökar. Den totala nederbördsmängden förväntas dock inte påverkas.  
  
 Utbudet av vattenkraft kan följaktligen komma att variera stort  
  
 beroende på årstid.  
  
 Ökad avrinning, vilket egentligen är positivt, kan i kombination  
  
 med ökade sedimentmängder verka störande på vattenkraftsinfrastrukturen.  
  
 3 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 Hösten 2002, strax efter översvämningskatastroferna i Centraleuropa,  
  
 startade ett österrikiskt klimatprogram, Austroclim.  
  
 Snart bildades ett underprogram StartClim, med fokus på  
  
 klimatpåverkan och rekommendationer för anpassningsåtgärder.  
  
 Federala miljöinstitutet, Umweltbundesamt, tog över den administrativa  
  
 samordningen av projektet 2003. StartClim finansieras  
  
 gemensamt av departement, banker, kraftbolag och försäkringsbolag.  
  
 Programmet har lagts upp på en år-till-år bas med olika  
  
 teman. År 2004 var temat Föhnvindar och torka, åren 2005 och  
  
 2006 är det hälsa och klimatförändringarnas påverkan på känsliga  
  
 näringar, exempelvis turism.  
  
 År 2005 grundades Blankenship Wegener Center for Climate  
  
 Researsch (WegCenter). På centret arbetar forskare inom natur och  
  
 samhällsvetenskap med att utröna hur klimatförändringarna  
  
 kommer påverka Österrike.  
  
 Hösten 2004 lanserade Ministeriet för Utbildning, Forskning  
  
 och Kultur det nationella forskningsprogrammet Provision, vilket  
  
 bedriver forskning på temat provision for nature and society, och  
  
 är en del av det österrikiska hållbara utvecklingsinitiativet.  
  
 År 2003 lanserades forskningsprogrammet RECLIP (Research  
  
 for Climate Protection), vilket ska ta fram regionala klimatmodeller  
  
 och klimatscenarier för Österrike. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 175  
  
 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 Ansvars- och ledningsstruktur  
  
 Österrike är en federal republik och regeringen består av kanslern  
  
 och hans ministrar. Presidenten har i huvudsak en representativ  
  
 funktion. De har en tvåkammarriksdag (Gibbs) som  
  
 består av Federala rådet (Bundesrat) samt det nationella rådet  
  
 (Nationalrat). Landet är uppdelat i 9 provinser (Bundesländer) som  
  
 har långtgående självstyre. Varje provins har sitt eget parlament och  
  
 regering som leds av en provinsguvernör (Villegas).  
  
 Provinserna är indelade i distrikt och kommuner.  
  
 Den österrikiska räddningstjänsten och civilförsvaret bygger till  
  
 stor del på frivilligresurser. Inrikesministeriet ansvarar för samordningen  
  
 på federal nivå av civilförsvaret och insatser inom Österrike.  
  
 Hjälpinsatser utanför Österrike samordnas av Förbundskansliet  
  
 (Bundeskanslerns kansli). Ekonomiministeriet ansvarar för det  
  
 ekonomiska försvaret. Det militära försvaret har till uppgift att  
  
 stödja de civila myndigheterna vid katastrofer, hot mot allmän  
  
 ordning, terrorism och i gränsskyddet.  
  
 Det finns inget enskilt departement som ansvarar för CII/CIIP  
  
 (Critical Information Infrastructure Protection)  området utan  
  
 olika departement ansvarar för olika frågor. Det finns en Chief  
  
 Information Officer (CIO) på varje departement. Huvudansvariga  
  
 för området är inrikes- och försvarsministeriet. Försvaret har ett  
  
 ansvar för försvar av kritisk infrastruktur och samarbetar med civila  
  
 institutioner som Board of Information and Communication  
  
 Technology Strategy (IKT Board), Government Headquarters for  
  
 Information and Communication Thechnology Strategy samt  
  
 Commission on Data protection (DSK). Landet har en officiell  
  
 webbplats för datasäkerhet. Österrike har sedan 2003 ett försök  
  
 med ett chipskort med krypterad information på. Detta kort kallas  
  
 Citizen Cards (Bürgerkarten).  
  
 Lagstiftning  
  
 Uppgifterna inom det civila krishanteringsområdet (Civil  
  
 Protection Sector) fastställdes i den nya säkerhetspolitiska doktrin  
  
 som antogs av parlamentet i december 2001. Grundprincipen är 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 176  
  
 helhetssyn på säkerhet (Comprehensive Security). Informationssäkerhet  
  
 är en viktig del av den nya helhetssynen. Kärnan i den  
  
 säkerhets- och försvarspolitiska doktrinen är: Säkerhet (security) i  
  
 alla dess dimensioner är grundförutsättningen för existensen och  
  
 funktionen av en demokrati och för den ekonomiska välfärden av  
  
 samhället och dess medborgare. Säkerhet måste därför uppfattas  
  
 och förverkligas som en på helhetssyn baserad policy.  
  
 Särskilt intressanta verksamhetsområden  
  
 Österrike satsar mycket på att skydda kritisk informationstekniska  
  
 infrastrukturer. Som definierade kritiska infrastrukturer kan  
  
 nämnas: Telekommunikation, banker och finanser, tv, militära  
  
 försvaret, polisen, post, sjukvård, transporter samt vattenförsörjning.  
  
 Regeringen har som mål att utveckla ett nytt nationellt koncept  
  
 för civil-militär samverkan (CIMIC). I regeringsprogrammet finns  
  
 också att förena den federala polisen, gendarmeriet och tullen till  
  
 en federal säkerhetsstyrka i syfte att bättre kunna möta de nya  
  
 hoten till följd av EU:s utvidgning. Det militära försvaret har som  
  
 uppgift att även stödja civil krishantering.  
  
 Kontakter mellan privata och offentliga aktörer  
  
 Inrikesministeriet samt handelskammaren har inlett en arbetsgrupp  
  
 tillsammans med 80 av de 500 toppnoterade företag som finns i  
  
 Österrike för att jobba med informationssäkerhetsfrågor inom IT.  
  
 Generellt satsar man mycket på privat – offentlig samverkan i  
  
 Österrike.  
  
 Sverige har bedrivit ett långsiktigt och förtroendefullt samarbete  
  
 med Österrike inom krisberedskapsområdet inom olika kunskaps och  
  
 forskningsrelaterade områden. Som exempel kan nämnas  
  
 Comprehensvive Risk Analysis and Management Network (CRN)  
  
 vilket är ett schweiziskt/svenskt initiativ med f.n. Norge och  
  
 Österrike som partners. Nätverket syftar till att möta de nya hoten  
  
 genom internationell dialog kring risker och sårbarheter, skydd av  
  
 samhällsviktig infrastruktur och krisberedskap. Internetportalen,  
  
 arbetsmötena och t.ex. CIIP-handbook (Critical Information 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 177  
  
 Infrastructure Protection) är värdefulla både nationellt och  
  
 internationellt.  
  
 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Österrike har ett marknadsbaserat försäkringssystem. Egendomsförsäkringar  
  
 skyddar vanligtvis mot storm, hagel, översvämning  
  
 samt snölast.  
  
 Österrike har dock även inrättat en nationell katastroffond,  
  
 vilken i dagsläget innehåller ca 400 miljoner kronor. Beloppet kan  
  
 dock ändras snabbt genom att omfördelning av skattemedel. Staten  
  
 har inget ekonomiskt ansvar i Österrike vid naturkatastrofer men  
  
 kan via naturkatastrofen betala ut en ytterst begränsad ekonomisk  
  
 ersättning till drabbade.  
  
 StartClim (se punkt 4) förslår, utifrån erfarenheterna från  
  
 översvämningarna 2002, en ökad reglering via obligatoriska försäkringar  
  
 mot naturkatastrofer. Man anser att staten bör vara med och  
  
 upprätta en försäkringspool med avseende främst på översvämningskatastrofer.  
  
 Individer som bor eller har egendom i  
  
 riskområden drabbas hårt av höga premier och avstår ibland från  
  
 tillräcklig försäkringsskydd. Ett krav på obligatorisk försäkring  
  
 menar man skulle innebära ökad riskdiversifiering, lägre premier  
  
 och ett breddat samhällsansvar. Man anser även att lagstiftningen  
  
 måste harmoniseras mellan de nio förbundsstaterna angående  
  
 katastrofhjälp. Kunskaperna om den ökade risken för naturkatastrofer  
  
 är bristfälliga, varför saken inte beaktas tillräckligt.  
  
 Tendensen till moralisk risktagning (moral hazard) är hög.  
  
 Trenden pekar mot att egendomsförsäkringar bli svårare att  
  
 teckna i vissa riskområden och, i den mån det går att teckna  
  
 försäkring, kommer bli det bli dyrare. Om det blir svårt att teckna  
  
 försäkring det allvarliga sekundära effekter i form av att nya  
  
 verksamheter inte kan startas upp. Finansiella institutioner kan  
  
 även i högre grad utsättas för risk när egendomar, vilka har  
  
 fungerat som garantier vid transaktioner, inte längre kan försäkras.  
  
 Forskningsprojektet StartClim2003 fokuserade på hur åtgärder  
  
 syftandes till att minska risken för naturkatastrofer påverkar  
  
 försäkringssystemet. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 178  
  
 Nationella åtgärder i samband med översvämningarna 2002  
  
 Generella åtgärder:  
  
  650 miljoner euro utbetaldes till drabbade, varav 500 miljoner  
  
 från den nationella katastroffonden. Hälften utbetalades till  
  
 individer och hälften till uppbyggnadsåtgärder t.ex. infrastruktur.  
  
  100 miljoner euro till drabbade företag genom en fond hos det  
  
 österrikiska näringsdepartementet  
  
  50 miljoner ur miljö- och vattenvårdsfond  
  
  2,7 miljoner för uppköp av foder  
  
 Vissa avgifter av administrativ karaktär som uppkommer i samband  
  
 med uppbyggnaden efter översvämningarna togs bort.  
  
 Åtgärder inom jordbrukssektorn:  
  
 I Österrike räknade man med att 20 000 ha skadats av översvämningarna  
  
 och att värdet av skadorna uppgick till 30 miljoner  
  
 euro, exkl. skador på byggnader, maskiner och dyl.  
  
 Förutom EU-åtgärder och foderuppköp gavs möjlighet till  
  
 avbetalningsanstånd på jordbrukets investeringskostnader, alternativt  
  
 löptidsförlängning.  
  
 6 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 Österrikes enda vidtagna åtgärd till dags dato är anpassningsstrategin  
  
 man har lagt upp för skydd mot översvämningar. Den  
  
 österrikiska regeringens årliga investeringar på ca 1 miljard kronor i  
  
 infrastruktur avsedd att skydda mot laviner och att avleda vatten  
  
 vid skyfall, och ytterligare 1 miljard kronor för att förbättra  
  
 skyddet mot översvämning, kan dock även ses som vidtagna  
  
 åtgärder.  
  
 12 EU  
  
 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag  
  
 EU kommissionen, ACACIA-projektet, publicerade år 2000  
  
 rapporten Assessment of Potential Effects and Adaptations for  
  
 Climate Change in Europé och European Environment Agency 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 179  
  
 (EEA) publicerade år 2005 rapporten Vulnerability and adaptation  
  
 to climate change in Europé samt år 2004 rapporten Impacts of  
  
 Europés changing climate. Dessa rapporter är övergripande analyser  
  
 av hur Europa kan komma att påverkas av klimatförändringarna  
  
 och vilka anpassningsmöjligheter man har.  
  
 EU kommissionen rekommenderar i sitt working paperet  
  
 Winning the battle against global climate change att utförligare  
  
 forskning på området ska genomföras. De mesta anpassningsåtgärder  
  
 som föreslås eller genomförs sker på medlemsnivå, vilket  
  
 tydliggörs med att varje medlemsland publicerar en individuell  
  
 National Communication (4:e). EU bidrar dock med en egen  
  
 National Communication rapport (4:e) där man ger en helhetsbild  
  
 av det gemensamma anpassningsarbetet.  
  
 European Climate Change Programme (ECCP) etablerades i  
  
 juni år 2000 i syfte att implementera Kyotoprotokollet samt att  
  
 identifiera de mest miljövänliga och mest kostnadseffektiva  
  
 åtgärderna för att nå det övergripande målet att vara bättre  
  
 förberedd att möta klimatförändringarna. I dess första fas verkade  
  
 ECCP främst som en initierare, katalysator och diskussionsforum  
  
 vilket möjliggjorde att EU kunde presentera sin Action Plan i  
  
 oktober 2001. ECCP policys och åtgärder är tänkta att komplettera  
  
 medlemsstaternas egna åtgärdspaket. Action plan identifierade 12  
  
 prioriterade åtgärdsförslag (mestadels för att minska växthusgaser)  
  
 och många av dessa åtgärder har redan, eller är på god väg att bli  
  
 implementerade.  
  
 Hösten 2005 lanserade Europeiska Kommissionen ECCPII,  
  
 vilket skall förbereda och vidareutveckla existerandepolicys.  
  
 Programmet ska dessutom undersöka nya policyområden. ECCPII  
  
 är indelat i flertalet arbetsgrupper, varav en är inriktad på  
  
 anpassning. Arbetsgruppens mål är att ta fram en anpassningsstrategi  
  
 på EU-nivå och sommaren 2007 presenterade man en  
  
 grönbok..  
  
 Europeiska Rådet har också beslutat om att EU, i enlighet med  
  
 Kyotoprotokoller, ska ta fram en EU Climate Change Strategy  
  
 post-2012. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 180  
  
 Europeiska kommissionens grönbok  
  
 Den 3 juli 2007 lanserades grönboken Anpassning till klimatförändringarna  
  
 i Europa – tänkbara EU-åtgärder, vilken är tänkt ska  
  
 resultera i en vitbok någon gång under 2008. I grönboken pekas  
  
 Skandinavien ut, p.g.a. förväntad ökad nederbörd, som ett av  
  
 Europas mest sårbara områden. Anpassningsåtgärder på EU-nivå  
  
 motiveras av det faktum att klimatförändringarna inte tar hänsyn  
  
 till nationella gränser och därför kan gränsöverskridande anpassningsåtgärder  
  
 vara mer effektiva än strikt nationella. Grönboken  
  
 föreslår att man inom ramen för EU arbetet bör överväga fyra  
  
 handlingslinjer:  
  
  Del ett: Tidiga åtgärder i EU  
  
  Anpassningsåtgärder integreras i samband med genomförande  
  
 och ändring befintlig och kommande lagstiftning och politik  
  
 (t.ex. i samband med lägeskontrollen av EU:s jordbrukspolitik  
  
 2008)  
  
  Anpassning integreras med gemenskapens nuvarande finansieringsprogram  
  
 (t.ex. sammanhållningsfonden, regionala utvecklingsfonden,  
  
 föranslutningsinstrument, program för transeuropeiska  
  
 nät och infrastrukturåtgärder inom fonden för landsbygdsutveckling,  
  
 socialfonden, strukturfonden för fiske)  
  
  Nya initiativ utvecklas (t.ex. bedömning av befintliga  
  
 offentliga och privata naturkatastroffonders riskstrukturer  
  
  Del två: Integrering av anpassning med EU:s yttre åtgärder  
  
  Klimatanpassning är ett gränsöverskridande fenomen varför  
  
 det måste integreras i externa relationer, t.ex. EU:s gemensamma  
  
 utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP),strategier författigdomsbekämpning  
  
 (Poverty Reduction Strategy Paper,  
  
 PRSP) samt europeiska grannskapspolitiken. Man förslår även  
  
 skapandet av en global klimatförändringsallians (Global Climate  
  
 Change Alliance),vilken ska stödja utvecklingsländerna i deras  
  
 klimatanpassningsarbete. Kommissionen har avsatt sammanlagt  
  
 50 miljoner euro för perioden 20072010 till dialogverksamhet  
  
 och stöd åt utvecklingsländer genom målinriktade åtgärder för  
  
 att mildra effekterna och anpassningsåtgärder.  
  
  Del tre: Minskad osäkerhet genom utvidgad kunskapsbas med  
  
 hjälp av integrerad klimatforskning.  
  
  Grönboken framhåller att även om stora framsteg har gjorts  
  
 mot en förståelse av jordens klimatsystem kvarstår vissa osäker 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 181  
  
 heter, framför allt när det gäller mer tillförlitliga och detaljerade  
  
 prognoser om klimatförändringarnas effekter på regional och  
  
 lokal nivå, kostnad och nytta för anpassningsåtgärder i ett  
  
 kortare tidsperspektiv som 20202030. En integrerad, sektorsövergripande  
  
 helhetssyn bör främjas. EU:s sjunde ramprogram  
  
 för forskning (2007–2013) lägger stark tonvikt på klimatförändringar,  
  
 när det gäller både prognoser, modeller och anpassningsstrategier.  
  
 Större EU-finansierade forskningsprojekt som  
  
 bedrivs med fokus på bl.a. klimatanpassning är ENSEMBLE,  
  
 PRUDENCE samt ADAM.  
  
  Del fyra: Europeiska samhällets, näringslivets och offentliga  
  
 sektorns deltagande i utarbetandet av samordnande och heltäckande  
  
 anpassningsstrategier  
  
  Som ett led i det europeiska klimatförändringsprogrammet  
  
 kommer kommissionen att överväga att inrätta en europeisk  
  
 rådgivande grupp för anpassning till klimatförändring, som skall  
  
 fungera som kommissionens expertgrupp och bestå av ett  
  
 representativt urval beslutsfattare, ledande forskare och organisationer  
  
 från det civila samhället. Denna grupp skulle lämna  
  
 synpunkter på arbetet i ett antal specifika arbetsgrupper under  
  
 en tolvmånadersperiod med början i november 2007.  
  
 Under hösten 2007 kommer ett antal regionala workshops att  
  
 hållas runt om i Europa för att grönboken förslag ska förankras hos  
  
 alla inblandade parter. Den workshop som behandlar Nordeuropa,  
  
 Baltikum och Arktis kommer arrangeras i Helsingfors.  
  
 2 Effekter av klimatförändringar och  
  
 anpassningsåtgärder sektorsvis  
  
 2.1 Höjning av havsnivån  
  
 År 2100 förväntas den globala havsnivån ha stigit med 0,090,88  
  
 meter, med ett förmodat medelvärde kring 0,48 meter. Höjningen  
  
 kommer att innebära en ökad frekvens av översvämningar, kusterosion,  
  
 och förlusten av flacka kustområden. Högre havsnivåer  
  
 ökar risken för stormvågor, förvärrar existerande saltvatteninträngning,  
  
 och hotar kustnära ekosystem och våtmarker. Enligt  
  
 uppskattningar kommer 68 miljoner av EU:s, som har 89 000 km  
  
 kust sammanlagt, invånare att drabbas av förändringar i havsnivån. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 182  
  
 Förändringarna påvisar dock stora regionala variationer. Åtgärder  
  
 för att skydda kustområden är kostsamma och kan vara oekonomiska  
  
 i vissa områden eller ineffektiva vid vissa havsnivåer.  
  
 2.2 Energi  
  
 Medeltemperaturen förväntas bli högre i Europa, med såväl  
  
 varmare somrar som mildare vintrar som följd. Man förväntar sig  
  
 även större temperaturvariationer inom säsongerna, med bland  
  
 annat en större frekvens av värmeböljor. Förändringarna i medel och  
  
 topptemperatur kommer att ha både positiva och negativa  
  
 effekter för energikonsumtionen. Efterfrågan på energi avsedd för  
  
 uppvärmning vintertid förväntas att minska, men detta kommer till  
  
 viss del att jämnas ut av en ökad efterfråga på energi avsedd för  
  
 avkylning sommartid (luftkonditionering). Förändringar i energianvändning  
  
 kommer dock att påvisa stora regionala skillnader inom  
  
 Europa, där de medlemsländerna på mer norra latituder förväntas  
  
 att bli de största vinnarna.  
  
 2.3 Hälsa  
  
 Värmeböljor:  
  
 Sommaren 2003 dog mer än 20 000 människor, särskilt äldre,  
  
 utöver det vanliga i södra och västra Europa till följd av den  
  
 extrema värmen. Värmeböljor förväntas bli vanligare och intensivare  
  
 under det kommande århundradet, och därmed förväntas  
  
 även antalet värmerelaterade dödsfall att öka. Samtidigt kommer  
  
 dock antalet excessiva dödsfall vintertid att minska till följd av  
  
 temperaturhöjningen. Särskilt norra och östra Europa kommer att  
  
 gynnas av denna vinteruppvärmning, då man i dagsläget har relativt  
  
 kalla vintrar, medan Central- och Sydeuropa redan i dagsläget  
  
 åtnjuter milda vintrar. Det finns dock andra faktorer, exempelvis  
  
 influensa och pandemier, vilka man måste ta hänsyn till när man  
  
 extrapolerar vinterrelaterade dödsfall. År 2080 är det sannolikt att  
  
 stora delar av kontinentaleuropa inte kommer att erfara kalla  
  
 vintrar längre. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 183  
  
 Sjukdomar:  
  
 Ett förändrat klimat kan erbjuda vektorer en mer fertil levnadsmiljö,  
  
 vilket skulle innebära att större befolkningsskikt utsätts för  
  
 risk för smitta samt att smittorisken ökar. I Europa har förekomsten  
  
 av fästingburen encefalit ökat i Östersjöområdet samt  
  
 Centraleuropa mellan åren 19801995, och fortsätter att ligga kvar  
  
 på en hög nivå. Fästingar kan sprida en rad sjukdomar, bl.a. TBE  
  
 och Gordon. Det är inte fastställt hur pass många av de 85 000 fall  
  
 av borrelia vilka rapporteras varje år som orsakas till följd av  
  
 klimatförändringar.  
  
 Klimatförändringar kan innebära hälsokonsekvenser och en  
  
 ökad frekvens av antalet extrema väderhändelser. Aktuell forskning  
  
 indikerar att många klimatrelaterade sjukdomsutbrott är orsakade  
  
 av specifika väderhändelser, i kombination med icke-klimatrelaterade  
  
 faktorer.  
  
 2.4 Jordbruk  
  
 Delar av Europa, särskilt mellan- och norra Europa, förväntas  
  
 gynnas jordbruksmässigt av klimatförändringarna: högre halter av  
  
 koldioxid samt högre medeltemperatur. Växtsäsongen förlängs  
  
 samtidigt som den odlingsbara arealen expanderar norrut. Under  
  
 förutsättning att tillräckliga vattenresurser är tillgängliga kan detta  
  
 resultera i bättre skördar. I södra Europa däremot kan klimatförändringarna:  
  
 anstränga vattenresurser; mer torka samt högre  
  
 temperaturer, leda till att jordbruksnäringen hotas. I samband med  
  
 värmeböljan 2003 minskade skördarna i södra Europa med upp till  
  
 30 %, medan länderna i norra Europa gynnades av de högre temperaturerna.  
  
 Dåliga skördeutfall kan bli vanligare till följd av en ökad  
  
 frekvens av extrema väderhändelser (torka, översvämningar,  
  
 stormar och/eller hagel). Cook vilka är känsliga för förändringar i  
  
 de säsongmässiga förhållandena, exempelvis frukt, kan tänkas bli  
  
 extra påverkade. Risken finns att de eventuella skördevinster som  
  
 skulle kunna uppstå, marginaliseras till följd av en ökad förekomst  
  
 av skadedjur och sjukdomar samt spatiala förändringar. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 184  
  
 2.5 Skogsbruk  Ekosystem  
  
 Ekosystemen, inklusive skogar, förväntas allvarligt påverkas till  
  
 följd av de förväntade klimatförändringarna. Vissa arter kan förväntas  
  
 gynnas av de förmodade varmare vintrarna, exempelvis  
  
 förväntas fler fåglar överleva, och den förlängda växtperioden  
  
 förmodas medföra positiva effekter. Samtidigt kommer dock andra  
  
 arter, särskilt arter hemmahörandes i alpina- och bergsmiljöer, att  
  
 utsättas för påfrestningar. Den förväntat försämrade tillgången på  
  
 vatten i kombination med högre sommartemperaturer, kan också  
  
 verka ansträngande på flertalet arter. Aktuella studier påvisar att en  
  
 temperaturökning med 1ºC över preindustriella värden, skulle  
  
 medföra att 10 % av världens ekosystem märkbart påverkades.  
  
 Förändringar i havsvattentemperaturen förväntas också medföra  
  
 stora förändringar för de marina ekosystemen.  
  
 2.6 Vattenresurser  
  
 Klimatförändringarna förväntas medföra stora förändringar i  
  
 nederbörd i Europa, både vad gäller genomsnittlig nederbördsmängd,  
  
 säsongsmässiga variationer, samt frekvensen av extrema  
  
 händelser. Generellt förväntar man sig att nederbördsmängden  
  
 kommer öka, men stora säsongsmässiga samt regionala variationer  
  
 kommer att förekomma. Norra Europa kommer antagligen få  
  
 större mängder regn, och större årliga flöden i floderna. Södra  
  
 Europa kommer antagligen få mindre mängder regn och mindre  
  
 årliga flöden i floderna, vilket i sin tur kan medföra ytterligare  
  
 påfrestningar för vattenförsörjningen.  
  
 De stora variationerna i nederbördsmängd och den potentiella  
  
 risken för vattenbrist i stora delar av Europa, kan i sin tur påverka  
  
 energiproduktionen. Vattenkraftsproduktionen kan få sämre kapacitet  
  
 i södra Europa till följd av minskade vattenflöden, samtidigt  
  
 som även andra kraftstationer kan tvingas minska sin kapacitet till  
  
 följd av vattenbristen, då vatten är essentiellt för avkylningssystemen.  
  
 I värsta fall kan kraftverk tvingas att stänga till följd av  
  
 vattenbrist. I norra Europa däremot förväntas vattenkraftproduktionen  
  
 att öka, till följd av ökad nederbördsmängd.  
  
 Vattenkvalitén är känslig för temperaturhöjningar, låga vattenstånd  
  
 i floder, havsvattennivåhöjningar med påföljande saltinträngning  
  
 samt ökade frekvenser av stormar. Låga vattenflöden i 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 185  
  
 vattendrag är redan ett problem i dagsläget i södra Europa, och  
  
 klimatförändringarna väntas förvärra dessa. Den stora mängden  
  
 lokala kontrollorgan har gjort en övergripande europeisk uppskattning  
  
 av total potentiell skadeverkan, till följd av klimatförändringar,  
  
 omöjlig att genomföra.  
  
 Vattendirektivet  
  
 Vattendirektivet  Ramdirektivet för vatten  trädde i kraft i  
  
 december 2000. En helhetssyn på Europas och de enskilda  
  
 ländernas vattenresurser skall skapas, inte bara i teorin utan också i  
  
 dagligt praktiskt arbete. Syftet är att låta alla olika krav på vattenstatus  
  
 ingå i ett system och samla ihop alla olika motiv för skydd av  
  
 vatten och vattenmiljöer. Likväl som det handlar om kvaliteten på  
  
 vattnet handlar det också om att sörja för ett gott tillstånd för  
  
 vattenmiljön i sin helhet (t.ex. vattenberoende landekosystem,  
  
 våtmarker, grunda och högproduktiva kustområden), eftersom  
  
 många livsmiljöer är beroende av att det finns vatten och vatten av  
  
 god kvalitet. En sammanhållen och övergripande vattenlagstiftning  
  
 som ser till helheten, tillsammans med nya arbetssätt och en  
  
 organisation som utgår från avrinningsområden, ska leda till att  
  
 EU-ländernas resurser samordnas bättre, inom och mellan  
  
 länderna, och att man kommer till rätta med brister i förvaltningen  
  
 och vården av vatten. Direktivet omfattar naturliga respektive av  
  
 människan kraftigt påverkade sjöar och floder, ytvatten i  
  
 flodmynningsområden och deltan, grundvatten samt kustvatten.  
  
 De enda vatten som inte omfattas av direktivet är öppna havsområden  
  
 (samt våtmarker, om dessa inte direkt påverkar ytvattnet).  
  
 I gengäld knyts strategin för skydd och bevarande av EU:s  
  
 havsområden samman med arbetet inom ramen för Vattendirektivet.  
  
 Det övergripande målet är god vattenstatus  bevarad  
  
 och förbättrad vattenkvalitet och ingen försämring  samt att  
  
 trygga en långsiktig vattenförsörjning. Detta skall vara genomfört i  
  
 samtliga EU-länder i december 2015, men det finns under vissa  
  
 omständigheter möjligheter till olika tidsfrister ända upp till tolv år  
  
 efter denna tidpunkt. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 186  
  
 2.7 Torka  
  
 Klimatförändringarna förväntas medföra att södra Europa drabbas  
  
 av mer torka. Enligt beräkningar kommer nederbörden att minska  
  
 med 1 % per decennium, men med upp till 5 % minskning  
  
 sommartid. Torka kan skapa stora ekonomiska skador, exempelvis  
  
 orsakade torkan år 1999 i Spanien kostnader på cirka 3 miljarder  
  
 EURO.  
  
 2.8 Översvämningar  
  
 Mellan 1998 och 2002 drabbades Europa av över 100 stora översvämningar,  
  
 bland annat översvämningarna utmed floderna Donau  
  
 och Elbe 2002. Sedan 1998 har översvämningar orsakat runt 700  
  
 dödsolyckor, tvingat omkring en halv miljon människor att flytta  
  
 och gett upphov till minst 25 miljarder EURO i försäkrade ekonomiska  
  
 förluster.  
  
 Översvämningar kan hota enorma tillgångar. Utmed floden  
  
 Rhen lever exempelvis över tio miljoner människor i områden som  
  
 hotas av svåra översvämningar. Översvämningsskadorna i samma  
  
 område kan komma att uppgå till 165 miljarder EURO. Även  
  
 kustområden hotas av översvämning. Det totala värdet på de  
  
 ekonomiska tillgångarna inom 500 meter från den europeiska  
  
 kustlinjen, inklusive stränder, jordbruksmark och industrianläggningar,  
  
 uppskattas för närvarande till mellan 500 och 1 000 miljarder  
  
 EURO.  
  
 Vid sidan om de ekonomiska och sociala skadorna kan översvämningar  
  
 få allvarliga följder för miljön, till exempel när vattenreningsverk  
  
 eller fabriker med stora mängder giftiga kemikalier  
  
 drabbas. Översvämningar kan också förstöra våtmarker och minska  
  
 den biologiska mångfalden.  
  
 Två utvecklingslinjer pekar mot en ökad risk för översvämningar  
  
 i Europa. För det första är det på grund av klimatförändringen  
  
 (större nederbörd och högre havsnivåer) troligt att översvämningar  
  
 i framtiden kommer att både bli svårare och inträffa  
  
 oftare. För det andra har befolkningen och de ekonomiska  
  
 tillgångarna i riskområdena ökat drastiskt. En temperaturhöjning  
  
 på 1,4ºC förväntas medföra att antalet människor i farozonen för  
  
 översvämningar ökar med 10 miljoner, medan en temperatur 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 187  
  
 höjning på 3,2ºC väntas medföra att antalet människor farozonen  
  
 för översvämningar ökar med 80 miljoner.  
  
 Man kommer också allt mer till insikt om hur flodöversvämningar  
  
 påverkar människans hälsa i både fysiskt och psykiskt  
  
 hänseende. Stora hälsorisker föreligger till exempel om flodvattnet  
  
 innehåller föroreningar eller blandas med förorenat vatten från  
  
 avlopp eller jordbruksmark. Även den mentala hälsan påverkas:  
  
 Utöver den betydande stress som stora skador orsakar kan hotet  
  
 om en upprepning av översvämningarna, som ibland går hand i  
  
 hand med att försäkringsskyddet återkallas, göra det omöjligt att  
  
 sälja fastigheter.  
  
 Den 12 juli 2004 gav Europeiska Kommissionen ut en s.k.  
  
 kommunikation Hantering av översvämningsrisker – Förebyggande  
  
 åtgärder, skyddsåtgärder och skadebegränsande åtgärder.  
  
 Översvämningsdirektivet  
  
 Den 25 april 2007 nådde Europeiska parlamentet och rådet en  
  
 kompromisslösning om utformande av översvämningsdirektivet  
  
 och det kommer antagligen formellt antagas av rådet under 2007.  
  
 Översvämningsdirektivet innebär i stort ett krav på att översvämningsriskerna  
  
 skall kartläggas och planer för åtgärder utarbetas  
  
 inom känsliga områden. Den valda skyddsnivån ska bestämmas av  
  
 länderna själva. I förslag till direktiv indelas arbetet i tre etapper:  
  
 Första etappen innebär att medlemsländerna ska genomföra en  
  
 översiktlig bedömning av översvämningsriskerna inom alla avrinningsområden  
  
 till år 2011. Andra etappen innebär att känsliga  
  
 områden ska har riskkarterats senast år 2013. Karteringen ska  
  
 innefatta såväl sannolikheten för höga flöden och nivåer som de  
  
 potentiella konsekvenserna för valda återkomsttider. Tredje  
  
 etappen innebär att senast år 2015 ska åtgärdsprogram för vald  
  
 skyddsnivå ha utarbetats. Åtgärdsprogrammen ska både minimera  
  
 risken för översvämningar såväl som begränsa skadeverkan. När det  
  
 gäller internationella vattendrag ska medlemsstaterna verka för att  
  
 översvämningsproblematiken inte skjuts över på annat medlemsland.  
  
 Programmen ska präglas av stor öppenhet och vara  
  
 tillgängliga för allmänheten. Planerna ska omprövas var sjätte år. I  
  
 praktiken pågår i Sverige redan en hel del av det arbete som  
  
 omfattas av direktivet. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 188  
  
 2.9 Stormskador och extrema väderhändelser  
  
 Frekvensen av extrema väderhändelser (värmeböljor, stormar,  
  
 torka, översvämningar) förväntas öka till följd av det förändrade  
  
 klimatet.  
  
 64 % av alla katastrofhändelser sen 1980 är direkt relaterade till  
  
 klimat- eller väderhändelser. De ekonomiska förlusterna har ökat  
  
 från mindre än 5 miljarder USD till cirka 20 miljarder USD under  
  
 de senaste tjugo åren. Detta är dels till följd av en generell  
  
 värdeökning men även till följd av en ökad frekvens av extrema  
  
 händelser. Fyra utav de fem år med de allvarligaste ekonomiska  
  
 kostnaderna har inträffat efter 1997. Antalet klimat- eller väderrelaterade  
  
 extremhändelser dubblades under 1990-talet jämfört  
  
 med det föregående decenniet, medan antalet icke klimat- eller  
  
 väderrelaterade extremhändelser, exempelvis jordbävningar, är  
  
 konstanta. Man kan därför förvänta sig att skador uppkomna till  
  
 följd av extrema väderhändelser kommer att öka.  
  
 EEA citerar och hänvisar till Association of British Insurers  
  
 rapport Financial Risks of Climate Change vilken också förutspår  
  
 att den förväntade ökade frekvens av extrema väderhändelser  
  
 kommer att medföra att de ekonomiska skadekostnaderna blir  
  
 större.  
  
 4 Forskningssatsningar, program och synteser  
  
 Cirka 2,12 miljarder EURO satsas av EU på klimatförändringsforskning,  
  
 temaområde Sustainable Development, Global Change  
  
 and Ecosystems, inom ramen för 6th Framework Programme  
  
 (20022006), vilket har en sammanlagd budget på 17,5 miljarder  
  
 EURO:  
  
 Sustainable energy systems – 800 miljoner EURO  
  
 Sustainable surface transport – 600 miljoner EURO  
  
 Global change and ecosystems – 700 miljoner EURO  
  
 Sjätte ramprogrammet driver även ERA-NET, vilket är ett initiativ  
  
 för att stödja transnationella nätverk och koordinering av nationella  
  
 forskningsprogram. Förhoppningen är att man ska kunna etablera  
  
 betydande samarbete och kunna etablera gemensamma forsknings 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 189  
  
 program. Ett exempel på ERA-NET projekt är Climate Impact  
  
 Research Coordination for a Larger Europé (CIRCLE).  
  
 Lissabonprocessen uttalade syfte att göra EU till en dynamisk  
  
 och forskningsbetonad ekonomi innebär att den europeiska  
  
 forskningen får ett rejält tillskott framöver. Sjunde ramprogrammet  
  
 (20072013) kommer få en sammanlagd budget på cirka 72,7 miljarder  
  
 EURO. Budgeten för klimatrelaterad forskning kommer att  
  
 utökas, men är ännu inte exakt fastställd och kommer dessutom att  
  
 spänna över tre olika forskningsteman varför den är svår att exakt  
  
 uppskatta.  
  
 De forskningsområden som direkt berör klimatförändringarna  
  
 är:  
  
 Tema 5 – Energi (Förmodad budget 2 931 miljoner EURO), vilket  
  
 har följande fokusområden:  
  
  Vätgas och bränsleceller  
  
  Produktion från förnybara energikällor  
  
  Värme- och kylsystem baserade på förnybara energikällor  
  
  Utveckling av tekniker för avskiljning/lagring av koldioxidutsläpp,  
  
 i syfte att uppnå kraftgenerering utan utsläpp  
  
  Utveckling av rena kolteknologier  
  
  Utveckling av smart energinätverk  
  
  Energi effektivitet och besparande  
  
  Kunskap för utveckling av energipolicys  
  
 Tema 6 – Environment (Förmodad budget 2 535 miljoner EURO),  
  
 vilket har följande fokusområden:  
  
  Klimatförändringar, föroreningar och risker – särskilt studier av  
  
 vilka påfrestningar miljön utsätts för, och hur detta är länkade  
  
 till mänsklig hälsa och hotbilder  
  
  Hållbar styrning av resursutnyttjande  
  
  Miljötekniker – för observering, förebyggande, lindring, anpassning,  
  
 återställande av mänsklig- och/eller naturlig miljö.  
  
 Tema 7 – Transport (Förmodad budget 5 940 miljoner EURO),  
  
 vilket har följande fokusområden:  
  
  Miljöanpassa flygtrafiken – inklusive att minska utsläpp, utvecklande  
  
 av alternativa bränslen och flygledning. 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 190  
  
  Miljöanpassa landtrafik – inklusive att minska föroreningar,  
  
 främjande av effektiva motorer, hybridteknologi och alternativa  
  
 bränslen.  
  
  Främja en minskning av trafikstockning i transportintensiva  
  
 korridorer.  
  
 ProPaCC projektet, vilket finansierades av det femte ramprogrammet,  
  
 samlade på sin hemsida länkar till 160 olika klimatrelaterade  
  
 projekt.  
  
 Brown var ett nätverk bestående av 15 europeiska  
  
 forskningsprojekt, med målet att förstå och kvantifiera den aktuella  
  
 terrestriella kolbalansen. Nätverket startade år 2000 under det  
  
 femte Ramverksprogrammet, men fortsätter under sjätte Ramverksprogrammet  
  
 som ett projekt under namnet CarboEurope-IP.  
  
 Det finns även ett Carboocean-IP program, vilket som namnet  
  
 antyder fokuserar på haven istället.  
  
 Projekt med fokus på klimatmodeller och –scenarier:  
  
 Tre projekt drevs under det femte ramprogrammet:  
  
 PRUDENCE  utvecklade regionala klimatscenarier  
  
 STARDEX – utvecklade metoder för att kunna förutsäga förändringar  
  
 i förekomsten av, och intensiteten i, extrema  
  
 väderhändelser  
  
 MICE – använde sig av information framarbetad av klimatmodeller  
  
 för att förutsäga framtida förekomster av extrema väderhändelser.  
  
 Under det sjätte ramprogrammet driver EU projektet  
  
 ENSEMBLE. Projektets mål är att utveckla och bekräfta ett  
  
 gemensamt system för att förutsäga globala och regionala klimatförändringar  
  
 samt en rad av deras tänkbara effekter. Ett större  
  
 sammanhållet projekt, med bl.a. klimatmodellering, effektstudier  
  
 och anpassningsforskning på agendan och särskilt fokus på  
  
 Medelhavsområdet, finns på planeringsstadiet. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 191  
  
 Projekt med fokus på socioekonomiska konsekvenser:  
  
 Projekt med inriktning på sociala och miljömässiga kostnader  
  
 förknippade med energisystem är bland annat: NEEDS,  
  
 METHODEX och GREENSENSE.  
  
 Projekt med inriktning på kvantifiering och kvalificering av  
  
 scenarier: WETO-H2, SENSOR, MOSUS, INSEA, MINIMASUD,  
  
 MATISSE, GECS, GAINS-ASIA, ADAM och TETRIS.  
  
 Projekt med fokus på lindring och anpassningsteknologier:  
  
 Utöver den basforskning som kommer att drivas av det sjätte  
  
 ramprogrammet finns även Intelligent Energy for Europé programmet,  
  
 vilket stödjer icke-tekniska energilösningar. Mellan åren  
  
 20032006 kommer man fördela 250 miljoner EURO på olika  
  
 projekt uppdelade i fyra olika kategorier:  
  
  SAVE – vilket har som mål att förbättra energianvändandet  
  
 inom industrin och fatigheter  
  
  ALTENER – stödjer nyttjandet av förnybara energikällor vid  
  
 värme och elektricitetsproduktion  
  
  STEER – stödjer initiativ syftandes till att öka användandet av  
  
 alternativa energikällor i transportbranschen  
  
  COOPENER – stödjer initiativ syftandes till att öka användandet  
  
 av förnybara energikällor i utvecklingsländer  
  
 Andra program (med en sammanlagd budget på cirka 200 miljoner  
  
 EURO) vilka sysslar med effektivisering av energianvänding i  
  
 transportsektorn är: EEFAE (Efficient and Environmentally  
  
 Friendly Aero Engine) samt VITAL (Environmentally Friendly  
  
 Aero-Engines).  
  
 CIVITAS, Concerto och CUTE är namnet på projekt som syftar  
  
 till att stödja utvecklandet av mer energieffektiva och miljövänliga  
  
 stadsmiljöer. Man hoppas kunna utveckla mer balanserade urbana  
  
 miljöer och mer hållbara transportlösningar. Projekten har en  
  
 budget på cirka 100 miljoner EURO.  
  
 År 2002 löpte Kol- och stålunionsavtalet ut, efter att ha varit  
  
 verksamt i 50 år, och resterande finansiella medel fördes över till  
  
 Europeiska Gemenskapen för att användas till forskning på kol och  
  
 stålområdet. Bland annat skapades 2003 Steel Technology 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 192  
  
 Platform (STP) samt ULCOS, vilka har som mål att främja en  
  
 effektivare kol- och stålproduktion.  
  
 INSEA, SEAMLESS-IF samt Kennedy är namnet på projekt  
  
 vilka har som mål att effektivisera och miljöanpassa jordbruks- och  
  
 skogssektorn.  
  
 System med fokus på klimatobservationer:  
  
 EU är också part i Group on Earth Observations (GEO), vilka  
  
 arbetar för etablerandet av världsomfattande observationssystem av  
  
 klimatförändringar, Global Earth Observation System of Systems  
  
 (GEOSS). Den 16 februari 2005, tog över 50 länder och 40  
  
 internationella forskningsprogram beslutet att man skulle etablera  
  
 GEOSS vid en konferens i Bryssel organiserad av Europeiska  
  
 Kommissionen.  
  
 Andra forskningsprogram/nätverk/observationssystem med  
  
 fokus på klimatobservationer som EU deltar i: GCOS (Global  
  
 Climate Observing System), GUAN (GCOS Upper Air  
  
 Network), GMES (Global Monitoring for Environment and  
  
 Security), EARLINET (forskningsprojekt under f5), CREATE  
  
 (forsk.proj f5) och DAEDALUS (forsk.proj f5), ATEAM  
  
 (forsk.proj f5), CLIME (forsk.proj f5), ESPON (forsk.proj f5),  
  
 ALARM (forsk.proj f6), Euro-limpacs (forsk.proj f6).  
  
 Projekt med fokus på översvämningar:  
  
 Sjätte ramprogrammet stödjer det största EU-forskningsprojektet  
  
 om översvämningar någonsin, FLOODsite. Inom projektet  
  
 utvecklas integrerade riskanalyser för översvämningar och riskhanteringsmetoder.  
  
 Även i det föreslagna sjunde ramprogrammet  
  
 kommer fortsatt stöd att ges till forskning om riskbedömning och  
  
 riskhantering vid översvämningar. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 193  
  
 5 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema  
  
 väderhändelser  
  
 EU:s gemenskapsmekanism  
  
 Länderna i EU har förbundit sig att hjälpa varandra i nödsituationer,  
  
 oavsett om det handlar om naturkatastrofer som stormar  
  
 och översvämningar eller om terroristattacker. En del i hjälpen är  
  
 den så kallade gemenskapsmekanismen som är öppen för alla  
  
 medlemsstater i EU samt EES- och kandidatländerna. Även länder  
  
 utanför dessa kan begära hjälp. Om det inträffar en olycka eller  
  
 katastrof som är så pass stor att det drabbade landets egna resurser  
  
 inte räcker till eller om olyckan riskerar att få gränsöverskridande  
  
 konsekvenser, kan det drabbade landet ansöka omedelbar hjälp från  
  
 andra EU-länder. För att det ska gå lätt och smidigt för ett land att  
  
 begära hjälp har länderna och EU-kommissionen upprättat  
  
 speciella kommunikationskanaler. Vid en hjälpinsats står det  
  
 drabbade landet för kostnaderna, om inte de hjälpande länderna  
  
 väljer att avstå från ersättning. För att gemenskapsmekanismen ska  
  
 fungera finns det en rad resurser och funktioner att använda sig av:  
  
  Ett övervaknings- och informationscenter som kallas MIC  
  
 (Monitoring and Information Centre).  
  
  Ett gemensamt kommunikations- och informationssystem för  
  
 olyckor, CECIS (Communitiy Emergency Communication and  
  
 Information System).  
  
  En databas med tillgängliga team, experter och andra resurser  
  
 som länderna ställer till förfogande. Det kan vara allt från  
  
 motorsågar och skogsbrandsflygplan till personal.  
  
 MIC är operativ kontaktpunkt vid EU-kommissionen och har till  
  
 uppgift att emot information och begära hjälp från medlemsländerna,  
  
 sprida det till de andra länderna samt meddela det  
  
 drabbade landet vilken hjälp som finns att tillgå. Räddningsverket  
  
 är Sveriges kontaktpunkt för gemenskapsmekanismen. I händelse  
  
 av en svår olycka eller katastrof i Sverige, är det Räddningsverket  
  
 som skickar begäran om hjälp till MIC, som i sin tur kontaktar de  
  
 andra ländernas kontaktpunkter.  
  
 En begäran om hjälp gick, för första gången i Sveriges historia,  
  
 ut efter stormen Cruz i januari 2005. På kvällen den 1 februari  
  
 skickades en förfrågan till MIC, där Sverige begärde hjälp i form av  
  
 elverk för privatbostäder, och dagen därpå hade flera länder 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 194  
  
 erbjudit hjälp. Av de många länder som kunde ge stöd, valde  
  
 Sverige att acceptera Tjeckiens och Tysklands erbjudanden om  
  
 elverk.  
  
 Varningssystem  
  
 Europeiska kommissionen hanterar två förvarningssystem: EFAS  
  
 (European Flood Alert System) samt Hoffman (European Forest Fire  
  
 Information System), vilka båda utvecklats av Joint Research  
  
 Centre.  
  
 6 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid  
  
 extrema väderhändelser  
  
 Europeiska unionens solidaritetsfond:  
  
 För att snabbt, effektivt och flexibelt kunna vidta åtgärder i nödsituationer  
  
 har EU inrättat en solidaritetsfond. Fonden kan i första  
  
 hand utnyttjas när det har inträffat en större naturkatastrof med  
  
 allvarliga återverkningar på medborgarnas levnadsvillkor, miljön  
  
 eller ekonomin i en eller flera regioner i ett medlemsland eller  
  
 kandidatland.  
  
 En naturkatastrof betecknas som "större" när:  
  
  den i ett land orsakar skador för vilka kostnaderna uppskattas  
  
 antingen överstiga 3 miljarder euro (2002 års priser) eller utgöra  
  
 mer än 0,6 % av bruttonationalinkomsten.  
  
  i fallet regioner, där nationella tröskeln på 0,6% inte har  
  
 uppnåtts, den fått följder för större delen av den berörda regionens  
  
 befolkning, med allvarliga och bestående återverkningar på  
  
 levnadsvillkoren och den ekonomiska stabiliteten. I detta  
  
 avseende ska särskild uppmärksamhet ägnas isolerade eller  
  
 avlägsna regioner, till exempel yttersta randområden och  
  
 öområden. I dessa specifika fall får det totala årliga biståndet  
  
 inte överstiga 7,5 % av solidaritetsfondens årliga anslag (dvs.  
  
 75 miljoner euro).  
  
 Bistånd från fonden sker i form av ett samlat och övergripande  
  
 bidrag, utan att någon medfinansiering behövs, som kompletterar  
  
 mottagarlandets offentliga insatser. Följande krisinsatser, som är 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 195  
  
 avsedda att lindra icke försäkringsbara skador, berättigar till stöd  
  
 från fonden:  
  
  Omedelbart återställande av infrastruktur och utrustning inom  
  
 områdena energi, dricksvatten, avloppsvatten, telekommunikationer,  
  
 transporter, hälsa och utbildning.  
  
  Provisoriska åtgärder för att tillhandahålla bostäder och finansiera  
  
 räddningstjänst riktad till befolkningens omedelbara  
  
 behov.  
  
  Omedelbart säkrande av förebyggande infrastruktur och skyddande  
  
 av kulturarvet.  
  
  Omedelbar röjning av katastrofdrabbade områden, inklusive  
  
 naturområden.  
  
 Senast tio veckor efter det att de första skadorna i samband med  
  
 katastrofen uppstod ska det drabbade landet lägga fram en ansökan  
  
 om bistånd från fonden till kommissionen. Den ska innehålla mesta  
  
 möjliga information om skadorna och deras inverkan på befolkningen  
  
 och ekonomin. Landet ska uppskatta kostnaderna för planerade  
  
 insatser och ange andra eventuella källor till nationell, EUrelaterad  
  
 och/eller internationell finansiering.  
  
 Det mottagande medlemslandet ska söka all ersättning som är  
  
 möjlig från tredje part.  
  
 Ett samlat och övergripande bidrag:  
  
 Utifrån denna information ska kommissionen besluta om bidrag  
  
 från Europeiska unionens solidaritetsfond kan beviljas, och i så fall  
  
 betala ut detta omedelbart och vid ett enda tillfälle. Om den slutliga  
  
 värderingen av skadorna är avsevärt lägre än de första beräkningar  
  
 som låg till grund för mottagarlandets bidragsansökan ska  
  
 kommissionen kräva att motsvarande belopp återbetalas.  
  
 Mottagarlandet ska ansvara för bidragets användning och  
  
 eventuella samordning med annan EU-finansiering så att de kompletterar  
  
 varandra. Däremot kan inte insatser som finansieras genom  
  
 Europeiska unionens solidaritetsfond samtidigt få finansiering från  
  
 strukturfonderna, Sammanhållningsfonden, Europeiska utvecklings-  
  
 och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), ISPA eller  
  
 Sapard.  
  
 Ett bidrag ska användas inom ett år från det datum då det  
  
 utbetalades. Mottagarlandet ska återbetala den del av bidraget som  
  
 eventuellt inte har använts. Sex månader efter utgången av denna  
  
 tidsfrist ska mottagarlandet överlämna en rapport till kommis 
  
 Bilaga B 35 SOU 2007:60  
  
 196  
  
 sionen om bidragets användning. Rapporten ska innehålla detaljerade  
  
 uppgifter om de utgifter som berättigat till bidrag från solidaritetsfonden  
  
 samt alla andra finansieringskällor, inbegripet ersättning  
  
 från försäkringar och från tredje part.  
  
 Minst en fjärdedel av solidaritetsfondens årliga medel bör den 1  
  
 oktober varje år vara tillgänglig för att täcka eventuella behov vid  
  
 årets slut. I undantagsfall och om fondens återstående finansiella  
  
 medel visar sig alltför knappa får kommissionen besluta att använda  
  
 en del av medlen för nästa år.  
  
 Enligt kommissions praxis kan ett medlemsland maximalt  
  
 erhålla bidrag motsvarande 2,5 procent av total direkt skada upp till  
  
 tröskelvärdet (0,6% av BNI) och 6 procent av den del som överstiger  
  
 tröskelvärdet. Sverige lämnade in en ansökan till fonden i  
  
 samband med stormen Cruz. I den svenska ansökan uppskattas  
  
 kostnaden för total direkt skada till 20,8 miljarder kronor eller  
  
 0,86 procent av BNI. Därav ingår skadan på skogen med 15,8 miljarder  
  
 kronor. Den 23 mars 2007 betalade Solidaritetsfonden ut  
  
 600 miljoner till Sverige för de skador som uppkom till följd av  
  
 stormen Cruz.  
  
 Översvämningar:  
  
 Strukturfonderna, särskilt Europeiska regionala utvecklingsfonden,  
  
 och Sammanhållningsfonden kan finansiera förebyggande  
  
 (infrastruktur-) investeringar för bland annat översvämningsskydd.  
  
 Europeiska regionala utvecklingsfonden kan också bidra till  
  
 finansieringen av infrastruktur för forskning och teknisk utveckling.  
  
 Interreg-initiativet inom ramen för Europeiska regionala  
  
 utvecklingsfonden har bidragit till ett förbättrat gränsöverskridande  
  
 arbete i fråga om översvämningsskydd. IRMA-projektet  
  
 (Interregs Rhen-Maas-aktiviteter) är ett bra exempel på internationellt  
  
 samarbete och ett integrerat tillvägagångssätt i bekämpningen  
  
 av översvämningar. De skador som orsakades av floderna  
  
 Rhens och Dorsey översvämningar 1993 och 1995 gav upphov till ett  
  
 internationellt förebyggande program där Nederländerna, Belgien,  
  
 Frankrike, Luxemburg, Tyskland och Schweiz samarbetar. IRMA  
  
 har en total budget på 419 miljoner euro, varav en tredjedel  
  
 kommer från Interreg. 
  
 SOU 2007:60 Bilaga B 35  
  
 197  
  
 SCALDIT-projektet, ett annat Interreg-initiativ, inleddes 2003  
  
 och gäller Scheldes avrinningsområde. I projektet, som handlar om  
  
 avrinningsområdets planering och översvämningsskydd, medverkar  
  
 Frankrike, Nederländerna och de belgiska regionerna.  
  
 SEAREG samt ASTRA är namnet på två Interreg-forskningsprojekt  
  
 verksamma inom Östersjöområdet med fokus på översvämningar,  
  
 havsnivå och fysisk planering.  
  
 7 Åtgärder som har vidtagits till dags dato  
  
 EU kommissionen driver några anpassningsrelaterade aktiviteter,  
  
 exempelvis varningssystemet för översvämningar European Flood  
  
 Alert System (EFAS) och varningssystemet för skogsbränder  
  
 European Forest Fire Information System (EFFIS) utvecklade av  
  
 Joint Research Center.  
  
 Instiftandet av europeiska solidaritetsfonden, Förslag till rådets  
  
 beslut om gemenskapens räddningstjänstmekanism (KOM  
  
 2006/0009), European Climate Change Programme (ECCP och  
  
 ECCPII) samt den EU:s nationella kommuniké till FN kan ses  
  
 som vidtagna åtgärder. Liksom i övriga länder/organisationer finns  
  
 det en rad åtgärder som ligger i startgroparna, men inte mycket har  
  
 implementerats till dags dato.