Förord 
 Föreliggande volym utgör en särskild bilaga till Kommittén för hemlösas slutbetänkande. Den består av fristående bidrag som forskare och utvärderare har skrivit på uppdrag av kommittén. Dessa bidrag har varit en värdefull källa för kunskap när kommittén har utarbetat sitt slutbetänkande. När vi nu avslutar vårt särskilda regeringsuppdrag är det väsentligt att denna kunskap sprids vidare till en mängd aktörer och i övrigt intresserade i samhället. Förfat- tarna ansvarar själva för innehållet i sina respektive bidrag. 
 Stockholm i december 2001. 
 Olson 
 Innehåll 
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad: klienterna, hjälpsystemet och hyresvärdarna 
 Av Terrell 
  
 1 
  
 Bakgrund................................................................. 
  
 269 
  
 2 
  
 Syfte och metod ....................................................... 
  
 270 
  
 3 
  
 Den undersökta populationen .................................... 
  
 271 
  
 4 
  
 Västerås – en kortfattad historik ................................. 
  
 272 
  
 5 
  
 Bostadssocial verksamhet.......................................... 
  
 276 
  
 5.1 
  
 Bostadssocial policy ....................................................... 
  
 276 
  
 5.2 
  
 Boendetrappa och boendestödsverksamheten ............. 
  
 277 
  
 5.3 
  
 Systemet med träningslägenhet..................................... 
  
 278 
  
 5.4 
  
 Beslutade förändringar hösten 2001: hyres- 
  
 periodens längd och vidhängande avtalsvillkor ............ 
  
 281 
  
 5.5 
  
 Systemet med boendestödsavtal.................................... 
  
 282 
  
 6 
  
 Träningslägenheter i praktiken ................................... 
  
 284 
  
 6.1 
  
 Utestängning och villkor för tillträde........................... 
  
 284 
  
 6.2 
  
 Att följa arbetsplan/behandlingsplan som villkor 
  
 att erhålla eller bo kvar i träningslägenhet.................... 
  
 288 
  
 6.3 
  
 Utvisning på initiativ av bostadsföretaget 
  
 respektive socialtjänsten ................................................ 
  
 291 
  
 6.4 
  
 Gränskontroll och utvisning ......................................... 
  
 293 
  
 6.5 
  
 Konkurrenssituation...................................................... 
  
 295 
  
 6.6 
  
 Ansvaret för svansen, spring i lägenheten ............. 
  
 296 
  
 6.7 
  
 Tillsyn av träningslägenheten – stöd eller 
  
 kontroll? ......................................................................... 
  
 298 
  
 SOU 2001:95 
  
 Innehåll 
  
 7 
  
 Exit träningslägenheten – och sedan? ......................... 
  
 299 
  
 8 
  
 Diskussion och slutsatser .......................................... 
  
 300 
  
 Appendix......................................................................... 
  
 303 
  
 Referenser....................................................................... 
  
 306 
  
 2 
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad: klienterna, hjälpsystemet och hyresvärdarna 
 av Terrell 
 1 Bakgrund 
 Detta kapitel redovisar resultat från en undersökning om bostads- företagens, hjälpsystemets, enskilda socialarbetares hantering av ärenden som avser personer som under 1998 har bott i träningslä- genhet i Västerås. 
 1  
 Dessa personer har alltså hyrt bostad i andra hand av socialtjänsten, som därmed blivit sina klienters hyresvärd. 
 Den undersökta gruppen består av samtliga 80 klienter som under 1998 flyttade in i en sådan lägenhet respektive hade flyttat in tidigare och som under någon del av detta år bodde kvar i trä- ningslägenheten. Uppgifter om samtliga 80 klienter redovisas i avidentifierad form i appendix, där information om institutionspla- ceringar (LVM, psykiatrisk slutenvård och fängelsevistelse) inklu- derats för att få en totalbild av personernas historia av bostads- löshet. 
 Att studien förlagts till Västerås beror på att staden är en av åtta kommuner som erhållit projektbidrag av Kommittén för hemlösa. Västerås stad har erhållit bidrag för att driva och utveckla ett boende för hemlösa kvinnor (se vidare Watson m.fl. 2001). 
 Ett annat skäl till valet av Västerås har varit att undersöka hur den s.k. trappstegsmodellen fungerar i praktiken i en större stad som befinner sig utanför de tre storstadsregionerna och som redo- visar en relativt hög och ökande andel hemlösa enligt Socialstyrel- sens och kommunens egen kartläggning 1999 respektive 2000. År 1999 uppgick antalet till 183, vilket innebär knappt 15 hemlösa per 10 000 invånare. Året därefter hade antalet ökat till 242 personer.  
 2 
  
 1 
  
 Uppsatsen är en sammanfattning av en längre studie som kommer publiceras av författaren under våren 2002. 
  
 2 
  
 Socialstyrelsen (2000), respektive Individ och familjenämnden, Västerås stad (2001a). Socialstyrelsen genomförde sin undersökning vecka 16/1999, medan Västerås genomförde 
  
 269 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 2 Syfte och metod 
 Syftet har varit att undersöka: 
  
 N  
 Klienternas boende- eller bostadssituation före, under och i förekommande fall efter tilldelning av träningslägenhet. 
  
 N  
 Klienternas boendesituation i augusti 2001. 
  
 N  
 Socialtjänstens och andra aktörers (bostadsföretag, privata fas- tighetsägare m.fl.) agerande i dessa ärenden och deras roll på den sekundära bostadsmarknaden. 
 Uppföljningen har bestått i dels en studie av de 80 klienternas soci- ala akter, dels ett femtontal intervjuer med tjänstemän inom social- tjänst, bostadsföretag samt boendeenheter som antingen drivs av kommunen eller via entreprenadavtal. Jag har dessutom inhämtat uppgifter om vistelsetider på psykiatrisk klinik,  
 Stricklandoch kri- minalvårdsanstalt. 
 3 
  
 Denna rapport baseras huvudsakligen på en genomgång av soci- altjänstens akter. I redovisningen av empirin i avsnitt 5 återger jag ibland direkta citat från akterna. I dessa fall utelämnar jag alla upp- gifter som kan underlätta en identifiering av klienten. Samtliga kli- enter har kodats från 1 till 80. Vid citat anges klientens kodnummer jämte datum för journalanteckningen (exempelvis 34:980715). Tre tjänstemän vid sociala nämndernas stab och handläggarna vid enhe- ten för träningslägenheter, har läst igenom manuset för att säker- ställa att det inte skall finnas någon risk för identifiering. 
 Anteckningarna i akterna färgas både av den enskilde socialsek- reterarens uppfattning om den sociala verklighet som beskrivs, och av föreställningar om hur denna skall beskrivas i en journal. 
 Sedan denna undersökning genomfördes har socialtjänsten och det kommunala bostadsbolaget inom ramen för en försöksverk- samhet överenskommit om ändrade kontrakts- och avtalsregler i samband med andrahandsuthyrning, vilka stärker den enskilde 
 sin vecka 48/2000. Västerås använde sig av samma definition som SoS och i stort sett samma respondenter, varför en jämförelse är möjlig att göra. 
  
 3  
 Ansökan från Kommittén för hemlösa om att få ta del av aktuella akter beviljades av direktörerna för sociala nämndernas stab och Strong. Efter skriftlig hemställan hos psyki- Green i Västerås fick kommittén tillstånd att ta del av uppgifter om populationens behand- lingsperioder inom psykiatrins slutenvård. Kriminalvårdsstyrelsen har beslutat om motsva- rande när det gäller intagna på kriminalvårdsanstalter. Regeringen har genom särskilt beslut (SFS 2001:757) förordnat om tillägg i 3 § sekretessförordningen för att möjliggöra för Kommittén för hemlösa att ta del av populationens förekommande behandlingsperioder vid  
 LVM-institutioner. 
  
 270 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 hyresgästens ställning. Detta bör man som läsare vara medveten om när jag i texten hänvisar till de ursprungliga avtalsvillkoren. 
 3 Den undersökta populationen 
 Av populationens 80 klienter är 15 kvinnor (19 %), vilket exakt motsvarar andelen hemlösa kvinnor enligt kommunens kartlägg- ning vecka 48/2000 (se vidare Graves 2001). Åldersfördel- ningen framgår av tabell 1. 
  
 Tabell 1.  
 Åldersfördelning bland personer som 1998 bodde i trä- ningslägenhet (baserad på ålder det aktuella året) 
  
 Ålder 
  
 Antal 
  
 Procent 
  
 14 
  
 17,5 
  
 30 – 50 år 
  
 54 
  
 67,5 
  
 > 50 år 
  
 12 
  
 15,0 
  
 Summa 
  
 80 
  
 100,0 
  
 Medelåldern är 38,8 år (kvinnor 37,6 år; män 39,1 år). 
 Många i den undersökta gruppen är ensamstående, men åtskilliga har tidigare haft en partner eller familj. En mycket stor andel har barn (61 %). Det aktuella året hade 44 % av klienterna barn som var 20 år eller därunder. 
 Nästan samtliga har haft eller har pågående missbruksproblem, även om svårighetsgraden varierar, men ytterst få har sedan 1994 varit föremål för vård med stöd av LVM (totalt åtta, av vilka en har varit intagen vid två tillfällen och övriga vid vardera ett tillfälle). Sedan 1998 är det enbart en person som varit intagen på LVM- institution. Däremot har många fler genomgått frivillig vård i form av öppenvård eller avgiftning i slutenvård. 
 Psykiatrisk tvångsvård med stöd av LPT är inte vanligt före- kommande bland dessa klienter. Under  
 1990-talet 
  har endast tre personer i den undersökta populationen haft denna vårdform, och för två av dessa avser det en period före 1995. En person har varit dömd till rättspsykiatrisk vård (LRV). Även frivillig psykiatrisk slutenvård (enligt hälso- och sjuvårdslagen) förekommer sparsamt inom den nu aktuella gruppen. Föreställningen att hemlöshet är ett 
 271 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 resultat av utskrivning från mentalsjukhus i samband med avinstitutionaliseringen eller att hemlösa är allvarligt psykiskt störda får alltså inget stöd i denna kartläggning. 
 4 Västerås – en kortfattad historik 
 Västerås har existerat som stad sedan åtminstone sent  
 1200-tal. 
  Platsen hette tidigare Dixon; därav Strong som är benämningen på Västerås stads utförarorganisation. Från början hade Dixon sin främsta betydelse som klosterstad, men den utvecklades alltmer som handelsstad och omlastningsplats för Bergslagens koppar- och järngruvor. Som handelsstad växte Västerås snabbt och hade under sin storhetstid under  
 1500-talet 
  utvecklats till en av Sveriges största och mest framstående städer. 
 Etableringen av ASEA (nuvarande ABB) och Svenska Metallverken under  
 1890-talet 
  ledde till en kraftig befolkningsexpansion (Jansson 1998, s. 115). Idag, drygt 100 år senare, är ABB stadens största arbets- givare. En sorts symbios synes råda mellan ASEA/ABB och Västerås stad. Det gällde under många decennier såväl som under det kortvariga borgerliga styret  
 [1991–94, 
  min anm.] i kommunen, skriver stats- vetaren Cardenas (1996, s.  
 34–35). 
  
 Både ASEA och Metallverken började redan 1898 uppföra sina första arbetarbostäder. Under  
 1910-talet 
  skedde en kraftigt inflytt- ning till Västerås från framför allt näraliggande socknar och kom- muner. Detta var en hektisk och dramatisk period i stadens histo- ria, skriver Ford i sin bok  
 Historien om en stad  
 (1998). Befolkningsökningen medförde en omfattande bostadsbrist. Stads- fullmäktige tillsatte år 1910 en särskild Bostadsbristkommitté som i sitt betänkande tre år senare bland annat förordade nybyggnation av särskilda arbetarbostäder, vilka kom att koncentreras till vissa kvarter. Genom detta initiativ kom bostadspolitiken på allvar in i stadens kommunalpolitik, konstaterar Miller i sin uppsats 
 Bostaden i den kommunala byggnadspolitiken  
 (1970). 
  
 4  
  
 Den för- härskande uppfattningen vid första världskrigets utbrott var dock alltjämt att ansvaret för människors bostadsförsörjning inte var en samhällsfråga, och om samhället trots allt skulle engagera sig i frå- gan var det en kommunal och inte en statlig uppgift. Staden tvin- 
  
 4  
 Olsson (1970), s. 49. Miller var under många decennier en ledande kommun- politiker i Västerås, och blev sedermera också VD och ordförande för det kommunala bostadsföretaget Mimer AB. 
 272 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 gades 1915 bygga nödbostäder för att lindra bostadsbristen som då förstärkts av krigsinflationen (Olsson 1970, s. 46). 
 Byggnads AB Mimer bildades 1920 för att på kommunens initia- tiv uppföra och förvalta bostäder. Anledningen var till stor del den höga arbetslöshet som drabbade landet som helhet under mitten av  
 1920-talet. 
  Många blev bostadslösa när de inte kunde betala sina hyror. Dessa förhållanden gav i augusti 1923 anledning till en mo- tion i stadsfullmäktige i vilken påkallades åtgärder av fattigvårds- styrelsen och drätselkammaren att råda bot mot de rådande miss- förhållandena, noterar Rowe (1970). Mimer uppförde under sina första år två fastigheter, men därefter skulle det dröja fram till 1943 innan företaget åter engagerade sig i någon nyproduktion. 
 Den tydligaste vattendelaren i svensk bostadspolitiks historia återfinns åren närmast efter andra världskriget (Lane, 1988). Med sitt slutbetänkande, som publicerades  
 1945–1947, 
  lade den Bostadssociala utredningen grunden till efterkrigstidens bostads- politik (SOU 1945:63, 1947:26). Ett resultat blev att 1946 års riks- dag uppmanade kommunerna att bilda allmännyttiga bostadsföre- tag med uppgift att producera och förvalta hyreslägenheter. Efter- krigstidens bostadspolitik som kan sägas ha varit gällande fram till början av  
 1990-talet, 
  innebar en ansvarsfördelning mellan stat och kommun: staten lade fast kvalitetskrav och säkrade finansieringen, medan kommunerna svarade för planering och bostadsförmedling samt bostadsproduktion via kommunägda bostadsföretag och stif- telser (SOU 1996:156, s. 227). 
 Byggnads AB Mimer har sedan fyrtiotalet en helt dominerande ställning när det gäller produktionen av hyresbostäder i Västerås, vilken förstärktes under det s.k. miljonprogrammet  
 1965–75. 
  Ett av dess områden är Södra Vallby, beläget cirka 4 km från stadens cent- rum, och uppfört under åren  
 1965–69. 
 5 
  
 Åren  
 1971–72, 
  när Västerås drabbades av en kraftig befolkningsstagnation, var cirka 1 000 lägenheter i Västerås outhyrda, flertalet i de minst attraktiva bo- stadsområdena i stadens utkanter, varav Södra Vallby var ett. Medan endast 11 % av Bradford bostadsbestånd var beläget i Södra Vallby, fanns 1974 64 % av bolagets outhyrda lägenheter i detta område. För att minska antalet outhyrda lägenheter placerades många nyanlända flyktingar i området (Pena [1998] med ref. till bland annat Ortiz [1984]). I slutet av  
 1970-talet 
  framstod Södra Vallby som ett socialt problemområde, i större utsträckning 
  
 5  
 Redovisningen om Södra Vallby baseras på Pena (1998), s. 10 ff. 
 273 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 för svenskar än invandrare. En sannolik förklaring var enligt Brennan (1984) att hushållen med sociala problem hade haft färre flyttningsmöjligheter samtidigt som nya hushåll med sociala pro- blem förmedlats till området p.g.a. brist på andra mottagarområ- den. Det handlade med andra ord om en kombination av bortstöt- ningsfaktorer och bostadsförmedlingsfaktorer (Nylund 1998, s. 11). 
 Några år senare, 1984, överlät Mimer åt konsultföretaget For- mator att under en fyraårsperiod genomföra ett upprustnings- och förvaltningsprogram i Södra Vallby. Detta företag hade bildats 1981 och SABO hade 1984 gått in som delägare. Företaget gjorde sig känt för att gå hårt åt hyresgäster som inte skötte sig, som Blanchard (2000) uttrycker sig i jubileumsskriften om Malone och allmännyttan. 
 6  
 En av Carr slutsatser är att boende som antin- gen har betraktats som störande eller har legat efter med hyres- inbetalningarna har bytts ut mot mera skötsamma hyresgäster (Nylund 1998, s. 15). Vad Formators framfart förmodligen ledde till var en ökad beredvillighet från allmännyttans sida att vidta hårda tag gentemot det som bostadsföretaget upplevde vara problemhushåll. 
 Mimer förvaltar i dagsläget cirka 13 000 hyreslägenheter, vilket motsvarar 80 % av det totala antalet hyresbostäder i Västerås. Bola- gets ägardirektiv kompletterades under 2001 med en mer uttalad social profil. Dess nuvarande VD, Barajas, har i en intervju framhållit att företaget både har ett affärsmässigt och ett bostads- socialt perspektiv; det är inte frågan om antingen – eller. I en rap- port som Svenska Kommunförbundet har utarbetat inom ramen för projektet  
 Ägarstyrning av kommunens bostadsföretag  
 påpekas, att när perspektiv och målsättningar kombineras på detta sätt är det viktigt att klargöra, medvetandegöra och grundligt diskutera de målkonflikter som då sannolikt  
 uppstår. /---/ 
  Syftet med en sådan process måste vara att göra ett tydligare vägval och därmed priori- tera vilka mål som är över- respektive underordnade (Kommun- förbundet 2000, s. 11). 
 Med början är 1970 drabbades Västerås av en mångårig stagna- tion, såväl i ekonomiskt som befolkningsmässigt hänseende, och vid  
 1990-talets 
  ingång hade staden lika många invånare som 1972. 
  
 6  
 Blanchard låter förstå att det var främst myndigheter, tjänstemän och forskare inom den sociala sektorn som reagerade negativt mot detta och återger följande utdrag ur en intervju med SABO:s VD: Formators förvaltningsfilosofi gick ut på att folk skulle betala för sig och sköta sig. Det är ju enligt mitt sätt att se det, ett sätt att ta det sociala ansvaret. Det kan ju inte vara ett sätt att ta det sociala ansvaret att låta folk göra vad som helst (ibid, s. 283). 
 274 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 Man hade planerat för en expansion. Det kom som en överraskning för kommunledningen att staden inte längre ökade sin befolkning. Detta uppfattades som ett problem: Västerås hade blivit mindre attraktivt. Så kan utvecklingen beskrivas i sammandrag. Det var i alla fall så kom- munledningens uppfattade läget. (Henning 1996, s. 37) 
 Under  
 1990-talet 
  har kommunledningen aktivt försökt profilera Västerås som en tillväxtstad under benämningen Västerås Mälar- staden. Henning (1996) delar in satsningen i tre områden: 
  
 N  
 Kommunikationer för varor, personer och information (till exempel flygplats, flyglinjer, Mälarbanan). 
  
 N  
 Kunskapsintensiv infrastruktur (till exempel satsning på högskola, teknikcentra). 
  
 N  
  
 Image-skapande 
  åtgärder (stadsförnyelse, spektakulära bygg- nader, marknadsföringsbolag, festival, samarbetsprojekt med näringslivet för regional utveckling). 
 Att ge det kommunala bostadsbolaget Mimer en uttalad social pro- fil skulle eventuellt kunna räknas som en imageskapande åtgärd som balanserar övriga huvudsakligen teknokratiska satsningar. 
 Möjligen har denna utveckling som helhet bidragit till att befolk- ningen ökat med 6 % under  
 1990-talet, 
  medan Eskilstuna – också beläget vid Mälaren och med en stor tillverkningsindustri – under samma period minskat sin befolkning med en procent. 
 Henning konstaterar vidare att Västerås har visat allmänt hög mottaglighet för nya idéer i förvaltningspolitiken. Exempelvis infördes redan i början av  
 1990-talet 
  en beställar/utförarmodell, som bland annat har inneburit att individ- och familjenämnden samt äldre- och handikappnämnden svarar för kommunens social- politiska frågor medan  
 proAros-styrelsen 
  är stadens utförare av mjuka tjänster (skola, kultur, vård och omsorg). Språkbruket i kommunen genomgick en snabb förändring, i synnerhet under perioden av moderat styre, konstaterar Bell (1996), och lik- nar idag det som dominerar inom näringslivet. 
 275 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 5 Bostadssocial verksamhet 
  
 5.1 
  
 Bostadssocial policy 
  
 I den av kommunfullmäktige antagna bostadssociala policyn för Västerås stad klargörs att målet är att skapa förutsättningar för 
  
 N  
 att alla västeråsare skall ha en god bostad som är anpassad till den enskildes förutsättningar; 
  
 N  
 att alla västeråsare skall ha rätt att bo utan att störas. 
 Andra punkten handlar om störande grannar, och det är något anmärkningsvärt att den över huvud taget ingår som en del i poli- cyn. Denna passus är ett övertydligt exempel på den genomslags- kraft som debatten och diskussionen om de störande grannarna har haft på bland annat politiska beslutsfattare på nationell och lokal nivå. Hyreslagens bestämmelser (25 §) om störningar i boendet skärptes genom en lagändring 1993. Härigenom har hyresgästernas skydd mot störningar i boendet förbättrats genom att det skall gå snabbare att åstadkomma rättelse eller avhysa en störande hyresgäst (Holmqvist 2000, s. 171). Kravet på en skärpning av lagstiftningen drevs hårt av inte minst de allmännyttiga bostadsföretagen och deras intresseorganisation SABO, eftersom flertalet av dem som behöver samhällets stöd, har missbruksproblem eller är psykiskt sjuka, bor i de kommunala hyresrätterna (Ramberg 2000, s. 283). Genom att framställa hyresgäster som störande grannar och som de andra som var ett hot mot övriga hyresgästers trygghet, öppnades opinionen för exkluderande och repressiva åtgärder mot hushåll som var oönsk- ade av hyresvärdarna (Sahlin 1996, s. 87). 
 I Västerås policy uttalas att grunden i allt bostadssocialt arbete är att människor klarar av att ta ansvar och fungera i ett eget boende. 
 7  
 Alla inblandade parter måste ta sitt ansvar påpekas det, och: 
 Den boende som har svårt att få och behålla ett fast boende måste följa de regler och rimliga krav som anhöriga, grannar, vänner, fastighets- ägare och samhället ställer. 
 Skrivningen antyder att om den enskilde har svårt att få och be- hålla ett fast boende är problemet att vederbörande inte sköter sig. 
  
 7  
 För den numera utbredda användningen inom socialtjänsten av begreppen boende och klara eget boende, se Mcmillan (1998, 1999). 
 276 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 Följer man bara de regler och rimliga krav som en salig blandning av aktörer, från anhöriga till samhället, har rätt att ställa på hyresgästen, så är det inget problem att erhålla och behålla en bostad. 
  
 5.2 
  
 Boendetrappa och boendestödsverksamhet 
  
 Den boendestödsverksamhet som utvecklats i Västerås består av härbärgen, korttidsboenden, inackorderingshem, servicehus samt övrigt boendestöd till vilket bland annat träningslägenheter räknas. Verksamheterna bedrivs antingen av Strong, fastighetskontoret eller på entreprenad av framför allt ISS Care, Frälsningsarmén eller Citykyrkan. Fastighetskontorets lägenhetsbestånd består framför allt av bostadsrättslägenheter, villor och småhus. 
 Socialtjänstens lägenhetstilldelning har sedan 1993 grundats på ett samarbetsavtal med Bostad Västerås AB och ett antal privata fastighetsägare. Bostad Västerås bildades som bolag 1993 när den kommunala bostadsförmedlingen lades ner och med bland annat kommunens fastighetskontor och Mimer som delägare. 
 8  
 Bolagets uppgift var i princip att fungera som en bostadsförmedling och bland annat administrera kommunens behov av lägenhetstilldel- ning. År 1999 sades samarbetsavtalet upp när Bostad Västerås blev helt privatägt. 
 9  
 Detta inföll ungefär samtidigt som de privata fastig- hetsägarna som skrivit under samarbetsavtalet initierade en svek- debatt gentemot kommunen med hänvisning till dess agerande vad gällde tilldelningen – eller snarare försäljningen – av mark vid Mäla- ren för bostadsbyggande. Fastighetsägarna ansåg inte att kommu- nen hade levt upp till sin motprestation enligt avtalet: nämligen att om intresse föreligger tilldelas kommunägd mark med byggrätt för bostäder (10 §) i det attraktiva området Östra hamnen. Efter- som kommunen istället lät markområdet gå till ett konkurrerande byggföretag, sade de privata fastighetsägarna upp samarbetsavtalet inför år 2000. Detta medförde att tilldelningen av bostäder under 2000 endast uppgick till 54 – av vilka Mimer svarade för 33, de pri- vata fastighetsägarna för 3 och fastighetskontoret för 18 – jämfört med ett uppskattat behov på  
 115–140 
  bostäder. 
 10 
  
 8 
  
 I SOU 1996:156 s. 247 finns en kort redogörelse för Bostad Västerås AB utifrån den ursprungliga bolagsbildningen. 
  
 9 
  
 Bostad Västerås AB ägs sedan 1999 av två anställda vid bolaget. 
  
 10 
  
 Västerås stad (2001b), s. 11. 
  
 277 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 Ett nytt samarbetsavtal ingicks september 2001 mellan social- tjänst, Mimer och ett antal privata fastighetsägare. Innehållsmässigt anknyter avtalet till det tidigare. I avtalet finns bland annat en skrivning om vem som slutgiltigt avgör urvalet av hyresgäster till träningslägenheter. Enligt samarbetsavtalet har fastighetsägaren i princip vetorätt i denna fråga: 
 Varje placering av ny hyresgäst skall ske i samråd med fastighetsäga- ren. Fastighetsägaren är förbehållen rätten att träffa slutligt avgörande om uthyrning till den av ovanstående anvisad hyresgäst. (Avsnitt 2 i avtalet) 
 Bestämmelsen inskränker kommunens rätt enligt hyreslagen att självständigt avgöra till vem denne avser att hyra ut bostaden i andra hand, även om detta i sig inte torde vara olagligt. Att vetot faktiskt används framgår också av journalerna, där exempelvis en klient [25] inte godkändes som hyresgäst hos två av Bradford dis- trikt på grund av tidigare levende, men däremot i ett tredje dis- trikt där personen alltså kunde erhålla en träningslägenhet (25:971105/skr. Boendestöd). 
 Avtalsbestämmelsen strider mot hyreslagen 39 § andra stycket, där det framgår att har en bostadslägenhet upplåtits till en kom- mun, får kommunen upplåta lägenheten i dess helhet i andra hand. Hyresvärden skall genast underrättas om upplåtelsen. Ett motiv som avtalsparterna brukar anföra är att det annars inte hade kom- mit till stånd något avtal; hyresvärdarna skulle alltså i annat fall inte gå med på att förmedla bostäder för bostadssociala ändamål. Soci- altjänsten beskriver det som att man förhandlingsmässigt är i  
 underläge  
 i förhållande till bostadsföretagen. Bristen på lägenheter gör att hyresvärdarna kan agera utifrån en maktposition. 
 Det finns enligt min uppfattning även andra skäl att vara starkt kritisk till den aktuella avtalsformuleringen. Det kommunala bo- stadsbolaget har dock en skyldighet, utifrån ägardirektivens sociala dimension, att vara kommunens redskap för att kunna upprätthålla en acceptabel bostadsförsörjning. 
  
 5.3 
  
 Systemet med träningslägenheter 
  
 Syftet med träningslägenheter är att försöka ordna lägenheter till personer med  
 missbruks-, 
  psyk- eller andra sociala problem och som av olika skäl inte kan få eget hyreskontrakt på bostadsmarkna- 
 278 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 den. 
 11  
 För att få en träningslägenhet krävs att klienten i princip är drogfri och regelbundet deltar i någon sysselsättning eller aktivitet, vilket ofta är liktydigt med arbetsträning av olika slag. Det rör sig alltså om arbete, men inte sedvanligt lönearbete. Som vi skall se i det följande är alltså tillträdet till träningslägenheten villkorad, och bryter man efter inflyttning mot dessa villkor riskerar man att mista andrahandskontraktet. Vad det innebär att vara drogfri är något oklart och definieras inte alltid på samma sätt av social- arbetare och klienter. En socialsekreterare refererar i akten hur en klient [25] ser på drogfrihet: 
 Drogfrihet för [25] är ungefär att undvika heroin, alkohol och minska ned på amfetamin. (25:000124) 
 Målsättningen med träningslägenheter är att 70 % skall klara av att behålla sin bostad. 
 12  
 Sin bostad syftar här på träningslägenheten. Målet är alltså att sju av tio klienter skall kunna behålla sin trä- ningslägenhet under den period som andrahandskontraktet löper. 
 Som framgått ovan har tillgången till nya träningslägenheter drastiskt minskat sedan 1998, vilket framgår av nedanstående tabell. 
  
 Tabell 2.  
 In- och utflyttning ur träningslägenheterna under åren  
 1998–2000 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001* 
  
 Antal träningslgh, jan 
  
 42 
  
 67 
  
 85 
  
 54 
  
 Antal träningslgh, dec 
  
 69 
  
 75 
  
 54 
  
 43 
  
 Antal personer som flyttat in i trä- 
  
 ningslägenhet 
  
 57 
  
 48 
  
 27 
  
 14 
  
 Antal nya lägenheter 
  
 51 
  
 40 
  
 23 
  
 6 
  
 Avbrutna boenden 
  
 18 
  
 15 
  
 13 
  
 2 
  
 Eget kontrakt (boendestödsavtal) 
  
 9 
  
 20 
  
 31 
  
 11 
  
 Utflyttning på egen begäran 
  
 1 
  
 4 
  
 5 
  
 3 
  
 *  
 (januari–oktober) 
  
 För 1998 ökade antalet träningslägenheter mellan januari och december (42 respektive 69). Sedan år 2000 har antalet minskat successivt i takt med en lägre tilldelning av bostäder från hyresvär- darnas sida. I januari 2000 uppgick antalet till 85 för att ett år 
  
 11 
  
 Utdrag ur Verksamhetsberättelse Bostadsgruppen 2000 – Träningslägenheter (stencil). 
  
 12 
  
 Västerås stad (2001b), s. 8. 
  
 279 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 senare ha minskat till 54. Vid utgången av oktober 2001 har antalet minskat ytterligare och uppgår nu till 43. 
 Begreppet  
 avbrutet boende  
 är i själva verket en eufemism för vräkning, på samma sätt som exempelvis tillsyn är en eufemism för kontroll. Under år 2000 avbröts boendet för 13 personer, varav åtta på grund av störningar då hyresvärden krävt att vi avbrutit deras boende (ur 2000 års Verksamhetsberättelse). I ytterligare två fall togs initiativet av respektive socialsekreterare som tyckt att vi ska avbryta boendet p.g.a. att den boende avbrutit sin planering (ur 2000 års Verksamhetsberättelse). 
 Träningslägenhet initieras genom socialsekreteraren på det enskilda  
 proAros-området 
 13 
  
 och tilldelas genom Bostad Västerås AB. Socialtjänsten och den enskilde klienten tecknar ett andra- handskontrakt. Som framhållits ovan skall bostadsföretaget enligt tidigare samarbetsavtal godkänna andrahandshyresgästen. I detta sammanhang kan också noteras, att privata fastighetsägare inbördes har haft olika policy i denna fråga. Även policyn inom kommunala bostadsbolaget har varierat beroende på i vilket distrikt som trä- ningslägenheten har varit placerad. Hyrestiden löper formellt en vecka i taget med 24 timmars uppsägningstid, men hyresförhållan- det avser att pågå under ett års tid (se dock vidare avsnitt 5.4). 
 Till kontraktet har hittills fogats olika typer av ordningsregler och restriktioner som hyresgästen måste iaktta. Bland dessa kan följande nämnas: 
  
 N  
 Den boende förbinder sig att inte ha inneboende i lägenheten.  
 N  
 Individ och Familj äger rätt att inneha reservnyckel till lägenhe- 
 ten. Individ och Familj har tillträde till lägenheten. 
  
 N  
 Den boende skall följa den arbetsplan som överenskommits med Individ och Familj. Om den boende avbryter arbetsplanen och ej är villig att återuppta den äger Individ och Familj rätt att avbryta boendet. 
  
 N  
 Om störningar uppstår och den boende vägrar att omedelbart vidtaga rättelse äger Individ och Familj rätt att avbryta boendet. 
  
 N  
 Den boende förbinder sig att ej ha husdjur i lägenheten. 
  
 N  
 Den boende förbinder sig att hålla fortlöpande kontakt med Bostadsgruppen. 
  
 N  
 Om den boende av något skäl är frånvarande från lägenheten under längre tid än tre månader avbryts boendet. 
  
 13  
 ProAros är indelat i sju geografiska områden. 
 280 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 När en av klienterna i aktstudien fick ta del av kraven var han inte längre intresserad av lägenheten, trots att han vid det aktuella till- fället satt i fängelse och snart skulle friges (26:980312). Villkoren har i vissa fall utökats ytterligare. Det finns exempel i akterna på att socialtjänsten har ställt krav på negativt urinprov, dvs. drogtest, innan klienten tillåts flytta tillbaka till en låst lägenhet [13]. Drogtest hade för övrigt redan genomförts några veckor tidigare i klientens bostad, eftersom han hade vägrat infinna sig hos kommu- nens missbruksenhet för provtagning. Vid hembesök hade hand- läggarna för träningslägenheterna föreslagit att [13] skulle lämna urinprov medan de befann sig i lägenheten. [13] blir då tokig, skriker men växlar om och gråter en skvätt osv. Vi står på oss, till slut lämnar [13] UP i lgh. Vi åker till missbruksenh och får UP´t testat, [13] är positiv på hasch och amfetamin. Så var det med det (13:990326). Efter det att lägenheten låsts den 23 april 1999 visar det sig att urinprovet är negativt den 8 juni, varefter hyresgästen får tillstånd att flytta tillbaka till träningslägenheten. Missköter sig [13] igen, dvs. positiva UP, ogiltig frånvaro från Ånghammaren, dras socialbidraget in samt låses lgh. (13:990608). 
 Många av dessa villkor skulle bedömas som oskäliga om de kom under hyresnämndens prövning (se vidare den rättsliga analysen i SOU 2001:95, kapitel 7). I detta avseende skiljer sig dock inte Västerås från många andra kommer som tillämpar andrahandsut- hyrning, vilket också påpekas av hyresrådet Smith i nämnda rättsanalys. 
  
 5.4 
  
 Beslutade förändringar hösten 2001: hyresperiodens längd och vidhängande avtalsvillkor 
  
 Under hösten 2001 har dock synen på hyrestidens omfattning och avtalsvillkoren som har varit förenade med andrahandskontraktet förändrats. Efter det att det nya samarbetsavtalet var undertecknat i början av september påbörjades diskussioner mellan socialtjänsten och Mimer om bland annat målsättning med träningsboende samt hyrestidens längd och upplåtelsevillkor. I dessa diskussioner deltog även jag – i min egenskap som sekreterare i Kommittén för hem- lösa – genom att förmedla preliminära intryck från min aktgenom- gång till såväl Bradford ledningsgrupp som en arbetsgrupp inom socialtjänsten. Diskussionerna resulterade i en överenskommelse i slutet av november, där parterna enades om att parallellt med nuva- 
 281 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 rande system också introducera en försöksverksamhet med betyd- ligt längre hyrestider. Vidare överenskoms att socialtjänstens hand- läggare som ansvarar för uppföljningen av träningslägenheter i fortsättningen skulle besluta om vilka klienter som skall erhålla ett andrahandskontrakt. Denna överenskommelse var möjlig eftersom Mimer sedan länge var mycket positivt inställda till kommunens uppföljning av hur hyresgästernas träningsboende fungerade. 
 Även upplåtelsevillkoren för träningslägenheterna har nu om- prövats av socialtjänsten och Mimer. De kommer i fortsättningen att inskränkas till ett minimum och vara skäliga i hyreslagens mening. Villkoren kommer också att individanpassas, dvs. för en hyresgäst kan ett visst villkor vara relevant, medan det inte är det för en annan. 
  
 5.5 
  
 Systemet med boendestödsavtal 
  
 I andrahandskontraktet för träningslägenheten anges att hyresgäs- ten har möjlighet till övertagande av förstahandskontraktet om boendet har fungerat i tolv månader. Detta innebär dock inte att andrahandskontraktet efter ett år automatiskt omvandlas till eget kontrakt med boendestödsavtal. 
 Konstruktionen är speciell för Västerås del; i många andra kom- muner består boendetrappan av flera steg innan klienten ges möj- lighet till ett eget kontrakt. I november 2001 fanns det cirka 300 pågående boendestödsavtal, varav 85 handhas av fastighetskontoret (de senare utgörs av bostadsrättslägenheter). 
 Bostadsföretaget gör ibland, men inte alltid, en besiktning av lägenheten och allmän prövning av om hyresgästen anses klara av ett eget boende, dvs. skall få överta kontraktet. I enskilda fall har det enligt ansvariga för träningslägenheterna funnits exempel när bostadsföretaget i princip har varit övernitiska och försökt skjuta upp övergången till boendestödsavtal, vilket följande utdrag ur min intervju med handläggarna för träningslägenheterna vittnar om: 
  
 Handläggare 1:  
 Ja, det är så att vi har koll på dom när dom har bott i ett år och känner att det är klart att Castillo ska ha eget kontrakt, det har ju gått bra och då ringer vi till hyresvärden på det område han bor på och säger nu har Castillo bott i ett år, och då säger dom då kollar vi upp lite med kvartersvärden. 
  
 WR:  
 Gör ni en gemensam besiktning? 
 282 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 Handläggare 1:  
 Nej. Eftersom man har haft träningslägenheten i ett år och det skrivs över till eget kontrakt så går det automatiskt över till ett boendestödsavtal i ett år, och sedan när det upphör då görs besikt- ningen. Då upphör kommunens ansvar helt. Fast det är ju också olika på olika områden inom Mimer, en del kräver den här besiktningen. 
  
 WR:  
 Bostadsföretaget kan ju vilja ha det eftersom det övergår från ett andrahands- till ett förstahandskontrakt. 
  
 Handläggare 1:  
 Ja, en del vill ha det så, men inte alla. Det kan dyka upp saker som har hänt under året som man får reda på just då. Jag kan säga att det ibland känns det som att dom som vi har på våra kontrakt, att dom ska sköta sig bättre än Daniel. Ibland har det kommit in kla- gomål som vi såg honom med en systemkasse. 
  
 Handläggare 2:  
 Det var ju när vi ville skriva eget kontrakt på den här killen och då sade [bostadsbolaget] nej på grund av att han brukar komma med en systempåse. 
  
 Handläggare 1:  
 Sedan om han har matlådan i påsen eller vad det nu är, det är det ingen som vet. Man kan ju inte kräva att dom ska sköta sig bättre än Daniel, det kan man inte göra. 
 Men det behöver inte enbart vara bostadsföretaget som motsätter sig ett boendestödsavtal. Den enskilda socialsekreteraren på områ- dets socialkontor kan göra detsamma, vilket gör att Enheten trä- ningslägenheter kan tvingas vara pådrivande: 
 [Handläggaren för träningslägenheter] menar att [29] haft den i ett år och att det nu börjar bli dags för eget kontrakt. Jag anser inte att hon är mogen men boendestöd har andra riktlinjer. Det har inte varit några störningar och hyra när betald. (29:991019) 
 I samband med att ett boendestödsavtal undertecknas upphör lägenheten att vara träningslägenhet; hyresgästen behöver alltså  
 inte  
 flytta från en lägenhet till en annan som annars är brukligt i många andra kommuner. Skillnaden mellan ett boendestödsavtal och ett vanligt förstahandskontrakt är att socialtjänsten garanterar bo- stadsföretaget hyran så länge boendestödsavtalet pågår. Först efter boendestödsavtalets utgång upphör kommunens åtagande gente- mot bostadsföretaget. I övrigt är boendestödsavtalet identiskt med ett vanligt kontrakt med samma besittningsskydd som i övrigt gäl- ler enligt hyreslagens bestämmelser. 
 Uppföljningen av boendestödsavtalen (knutna till förstahands- kontrakt) från  
 proAros-områdena 
  har föranlett stark kritik från bostadsföretagens sida. ProAros är medveten om bristerna i upp- följningen. I den förändrade boendestödsorganisation som gäller 
 283 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 fr.o.m. 2001 har en boendestödsgrupp inrättats bestående av en samordnare och fem hyresvägledare, vilka har till uppgift att både arbeta förebyggande för att förhindra avhysningar till följd av för- senad hyresinbetalning och att på uppdrag av  
 proAros-området 
  handha uppföljning av klienter som har boendestödsavtal. 
 6 Träningslägenheter i praktiken 
  
 6.1 
  
 Utestängning och villkor för tillträde 
  
 Den direkta orsaken till hemlöshet kan ibland också utgöra hindret för att erhålla en träningslägenhet. För exempelvis en man var upp- rinnelsen till hemlöshet ett fängelsestraff 1994, vilket gjorde att han inte längre hade råd att ha kvar sin lägenhet. Hyresskulden ledde så småningom till att han vräktes från lägenheten [1]. Orsaken till att vederbörande har blivit av med sin lägenhet behöver vare sig ha samband med hyresskulder eller störningar. I stället kan det vara bostadsföretaget som är upphov till hemlösheten. När [12] skulle resa utomlands under några månader sade han upp lägenheten eftersom hans tilltänkta andrahandshyresgäst i sista stund hade hoppat av. Bostadsföretaget menade att det inte skulle vara några problem att få en ny lägenhet i samband med hemkomsten, och att man åtog sig att magasinera möblemanget fram till dess. När han återvände efter sin utlandsresa vägrades han en lägenhet med moti- vering att det inte fanns några lediga, samtidigt som möblemanget hade slängts eller förkommit (12:970312). I ett annat fall uppma- nades en person med lätt utvecklingsstörning att säga upp sig när det blev störningar i lägenheten [17]. 
 I genomgången av akterna åberopas, intressant nog, förekomsten av hyresskulder som ett avsevärt större hinder – från bostadsföre- tagens sida – att erhålla en träningslägenhet än det förhållandet att nära nog samtliga har haft eller alltjämt har svåra missbrukspro- blem. 
 I ett ärende [26] förefaller socialsekreteraren uppriktigt förvånad över att bostadsföretaget i en skrivelse till klienten har låtit med- dela att han inte kan få en lägenhet med hänvisning till betalnings- anmärkningar. Socialsekreteraren vänder sig därför till Vårdbas Ekonomi (nuvarande Sysselsättning och Försörjning, dvs. en kom- muncentral enhet som handlägger allt ekonomiskt bistånd inom individ- och familjeomsorgen) och får då veta att hyresvärden har 
 284 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 rätt att avsäga sig hyresgäster oberoende av vilka skulder man har. Finns bet.anm. hos Kronofogdemyndigheten kan [hyresvärden] säga nej (26:980330). 
 Det finns exempel på att ett och samma bostadsföretag har inta- git olika hållning till frågan om hyresskulder som villkor för till- träde till en träningslägenhet. För en av klienterna [72] informerade hyresvärden inte socialtjänsten om hyresskulden förrän det var aktuellt att låta andrahandskontraktet övergå i ett förstahandskon- trakt med boendestödsavtal. Därigenom kan klienten utestängas från avancemang i boendetrappan även i ett mycket sent skede, vil- ket skapar både osäkerhet hos klienten och ställer krav på ett akut ingripande från socialtjänstens sida. I det nu aktuella ärendet undanröjdes den ackumulerade skulden genom att individ- och familjenämndens arbetsutskott beslöt att utge ekonomiskt bistånd. Enligt kommunens riktlinjer kan detta ske endast i undantagsfall och efter noggrann prövning och först efter det att man har undersökt möjligheten med exempelvis en avbetalningsplan. 
 För att sedermera erhålla ett boendestödsavtal med eget kon- trakt är det ett absolut krav från bostadsföretagens sida att en eventuell hyresskuld är reglerad. Genom att åter knyta hyresgästen till sig har bostadsföretagen en mycket större möjlighet att snabbt kunna driva in den förfallna skulden jämfört med om samma per- son skulle utestängas från början och inte få tillträde till en trä- ningslägenhet. Träningslägenheten innebär med andra ord för hyresvärden inte enbart ett försumbart risktagande, utan i många fall en direkt vinst genom att man garanteras få eventuell skuld återbetald omgående genom kommunens försorg. En del företag accepterar inte en utdragen och (osäker) avbetalningsplan, vilket klient [10] är ett exempel på. För henne räckte det inte med att ingå en avbetalningsplan med den privata hyresvärd hos vilken hon hade en hyresskuld sedan tidigare. För att erhålla en träningslägen- het måste skulden vara betald i sin helhet – detta är ett villkor för att få lgh (10:980109). Socialsekreteraren överlägger med handläg- garen på dåvarande Vårdbas Ekonomi och framhåller att: 
 Argument för att hyresskulden ska betalas är att det ej är mkt pengar, det skulle bli dyrare för kommun att ha henne någon annanstans, hon är själv motiverad och arbetar på sin situation, det finns planering ang boende och sysselsättning och kontakten med ut fortsätter. [Handläg- garen på Adams] tycker detta är rimligt och tror ej att det skal bli några problem att få hyresskulden beviljad (10:980109). 
 285 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 Från bostadsföretagens sida finns det också ett intresse att utvidga målgruppen för träningslägenheter till att också omfatta en vidare krets än den som har uttalade missbruks- eller sociala problem, eftersom företaget därigenom ytterligare minimerar sitt riskta- gande samtidigt som det bidrar till en positiv image att man fak- tiskt hjälper kommunen i bostadssociala frågor: 
 Klient [2] har ett fast arbete, har inget missbruk – men har tidigare vräkts p.g.a. en hyresskuld. Socialsekreteraren klargör att klienten i övrigt skött sitt boende och har ingen anledning att träna sig i detta. Socialsekreteraren har varit i kontakt med Mimer för en uppgörelse för att höra om de är beredda att ta emot honom som hyresgäst. Här- igenom framkommer att det är inte alls otänkbart att han får komma tillbaka som ny hyresgäst men då måste skulden vara reglerad och Mimer garanteras betalning om han struntar i hyrorna. Boendestöds- gruppen tycker att [2] kan ansöka om ekonomiskt bistånd för hyres- skulden men antar att han får avslag. Men eftersom han själv måste reglera skulden har han under nio månader bott på ett inackorderings- hem, trots att han inte har missbruksproblem! Dåvarande Vårdbas Ekonomi klargör att de har ingen möjlighet att hjälpa [2] med hyres- skuld eller låta betala tillbaka till dem då han tjänar egna pengar och ligger över deras normer. 
 Det finns alltså exempel på klienter som  
 inte  
 har några sociala eller missbruksproblem och som därför borde kunnat få hjälp med en bostad utan att gå omvägen via en träningslägenhet. Det är något märkligt att en sådan person skall behöva involveras i socialtjäns- tens stöd- och tillsynssystem. Om Västerås hade haft en kommunal bostadsförmedling hade denna person i stället vänt sig till bostads- förmedlingen för att få hjälp. 
 Samtidigt överensstämmer denna bild med vad som framkommer vid de fokusgruppintervjuer som Socialstyrelsen (2000) genom- förde vid sin senaste kartläggning av hemlösheten. Det visade sig att det i kommuner med många hemlösa inte gick att ordna ett för- stahandskontrakt åt en person som blivit vräkt, även om personen hade arbete och var drogfri. Samma bild framträder också i Richardson (2001) intervjuer med socialsekreterare och hyresvär- dar i Västerås. 
 En hyresskuld kan sägas fylla många skilda funktioner. Den kan användas av bostadsföretaget för att  
 avvisa  
 en potentiellt oönskad hyresgäst (exempelvis någon som tidigare vräkts på grund av stö- rande beteende) och som man av olika skäl inte vill tilldela en 
 286 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 bostad, inte ens en träningslägenhet. Hyresskulder kan också fun- gera som ett  
 påtryckningsmedel  
 gentemot socialtjänsten för att få igenom hyresvärdens villkor eller krav: p.g.a hyresskulder kan vi bara acceptera honom i en träningslägenhet. Systemet med trä- ningslägenheter och boendestödsavtal innebär slutligen ett gyllene tillfälle för bostadsföretaget att  
 kompenseras  
 och få igen en omfattande hyresskuld som man annars förmodligen skulle gå miste om. 
 Vissa socialsekreterare väljer att helt och hållet lägga ansvaret för problemen och lösningen av boendesituationen på den enskilde klienten. När [31] besöker sin socialsekreterare och framställer önskemål om en bostad möts han av följande råd: 
 Han ska tänka igenom vad han kan göra för att hyresvärdarna ska känna att de törs satsa på att ge honom en bostad. Vilket stöd som han skulle behöva för att klara av ett eget boende. Han ska tänka på detta tills vi träffas nästa gång. (31:971009). 
 Denne socialsekreterare förefaller har övertagit hyresvärdarnas per- spektiv, förmodligen omedvetet. Hyresvärden förvandlas på detta sätt till den svaga parten, medan klienten är problemmakaren. 
 I de fall när klienten inte har erhållit en träningslägenhet, eller när beslut om detta drar ut på tiden, hänvisar socialsekreteraren ofta klienten att själv kontakta privata hyresvärdar. Klienten [25] får en telefonlista men tycker det är svårt att veta vad han skall säga till en hyresvärd (25:970424). Socialarbetarens agerande är något märkligt, eftersom all erfarenhet visar att denna grupp av bostads- sökande är exkluderade från den vanliga bostadsmarknaden. I ett ärende motiverar socialsekreteraren det med att det ibland krävs tur för att få en bostad. Erfarenheterna från en verksamhet som Malmö kommun drivit, och som ingår som ett av kommunprojek- ten som erhållit ekonomiskt bidrag från Kommittén för hemlösa, visar att verksamheten som sådan var meningslös och enbart ska- pade frustration hos klienterna (Sundin m.fl. 2001). En klient [14] som redan hade en träningslägenhet berättar för sin socialsekrete- rare om hur han bemöttes av privata fastighetsägare när han själv försökte söka en bostad: 
 [14] har försökt att ringa en del fastighetsägare i Västerås men inte lyckats få något napp ännu. [Privat fastighetsägare] sa till [14] att han skulle återkomma på torsdag. Det går ofta till så att hyresvärden frågar [14] om hans boende. De kan ju se på datan att han har en adress på Råby. Då säger [14] att han bor i en träningslägenhet. Nästa fråga blir 
 287 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 då varför han bor i en träningslägenhet. Då berättar [14] om detta och sedan är man inte intresserad av honom som hyresgäst längre. (14:980512) 
  
 6.2 
  
 Att följa arbetsplan/behandlingsplan som villkor att erhålla eller bo kvar i träningslägenhet 
  
 Det finns anledning att fundera på vilken ställning som bostaden – i det här fallet träningslägenheten – har för socialtjänsten. Visserli- gen betonas det i socialtjänstlagen 7 § andra stycket att social- nämnden i sin verksamhet skall främja den enskildes rätt till bostad. Men Socialtjänstkommittén framhöll i sitt huvudbetänkande  
 Ny socialtjänstlag  
 (SOU 1994:139) att socialtjänstens ansvar för boen- defrågor var och är begränsat till särskilda boendeformer för äldre och bostäder med särskild service för människor med funktions- hinder. Ansvaret för att människor har tillgång till vanliga bostä-  
 der /---/ 
  ligger inte hos socialtjänsten utan hos andra statliga eller kommunala myndigheter (SOU 1994:139, s. 309). 
 Av både andrahandskontraktets utformning och av den praktik som kan avläsas i akterna är det tydligt att träningslägenheten inte uppfattas som resultatet av en social rättighet, utan att den sna- rare är ett medel för att uppnå vissa mål som formulerats i en sär- skild arbetsplan, ibland uttryckt som behandlingsplan. Upplå- telsen är villkorad. Om den boende avbryter arbetsplanen och ej är villig att återuppta den äger Individ och Familj rätt att avbryta boendet (punkt 8 i andrahandskontraktet). Detta är ett centralt tema i socialsekreterarens kontakt gentemot klienten: 
 Jag säger att vi skall göra en arbetsplan kopplad till boendet i tränings- lägenhet och där ingår sysselsättning. (1:980924) 
  både försörjningsstödet och träningslägenheten är knutet till någon form av åtgärd då syftet är att [namn] på sikt skall få ett eget kontrakt samt att bli självförsörjande. (1:990316) 
 Vad gäller missbruket så har hon själv dragit ned på det en del, men annars är det inget hon vill att vi ska göra upp någon planering omkring. Hon är medveten om att det också påverkar hennes möjlig- heter att via oss kunna få hjälp med bostad. Dvs. att det är svårt om inte omöjligt för oss att motivera hyresvärdarna i staden att satsa på att hyra ut till en person som är inne i ett aktivt missbruk utan att vi har fått jobba med den biten. (9:970821) 
 288 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 Villkoret för att erhålla en träningslägenhet är att vederbörande är drogfri och har en daglig strukturerad sysselsättning. Bostaden skall  
 förtjänas  
 av klienten. Mot detta står en annan hållning, som innebär att man ser bostaden som en social rättighet för den enskilde medborgaren. Sistnämnda hållning innebär att det sociala stödet från socialtjänsten separeras från det bistånd som förmedlas i form av exempelvis en andrahandslägenhet med socialtjänsten som hyresvärd. Ett aktivt missbruk innebär – med sistnämnda syn- sätt – inte automatiskt att klienten mister sin rätt till andrahandslä- genheten, utan det är enbart legitimt att åberopa om det leder till upprepade störningar eller betalningsförsummelser som enligt hyreslagen är grund för förverkande av hyresrätten och därmed uppsägning av hyresavtalet. 
 Socialtjänstens villkor för att hjälpa en hemlös alkohol- eller drogberoende klient att erhålla ett tillfälligt boende på exempel- vis ett inackorderingshem bottnar alltså i en föreställning om att boendet ingår som en del i behandlingskedja. 
 14  
 Det är mer regel än undantag att en klient som tar återfall, eller som aldrig upphör med sitt missbruk, mister sin plats på inackorderingshemmet eller träningslägenheten eller annat boende som socialtjänsten kan ha anvisat. 
 Klienten [29] har under tiden som hon har haft träningslägenhet också erhållit plats på en särskild behandlingsenhet som vänder sig till kvinnor. På enheten finns krav om att deltagarna skall vara alkohol- och drogfria. Hon har börjat dricka mindre sedan hon började, det har [29] stannat kvar i. Klienten uttalar en rädsla för vad som skall hända. Även socialsekreteraren och verksamhetsansvarig förstår att detta är ett problem. Här kommer hon att straffa ut sig, säger [ansvarig för verksamheten]. Såväl socialsekreteraren som verk- samhetsansvarig frågar sig om konsekvenspedagogik verkligen fun- gerar på [29]. Men – vi bestämmer ändå att [29] får  
 blåsa. /---/ 
  Första gången det visar sig att [29] druckit eller inte är hemma på upp- gjord tid då [handläggarna för träningslägenheterna] kommer börjar hon med Antabus eller slutar på [verksamheten] (29:991018). 
 Det anmärkningsvärda med exemplet ovan är att hjälpsystemet var beredd att offra alla framsteg som uppnåtts under det år som kli- 
  
 14  
 Både yrkesutövare och forskare i socialt arbete har riktat kritik mot uppfattningen att socialarbetare skulle ägna sig åt behandling med tanke på att ett socialkontor till största delen är organiserat för handläggning av förvaltningsärenden och utövandet av judiciell tvångsmakt och inte för ett socialt behandlingsarbete (Hawkins, Cobb och Gordon 1998, s. 189). 
 289 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 enten hade haft en träningslägenhet. Dagen efter aktualiserar en av handläggarna för träningslägenheterna, att [29] bör få boende- stödsavtal, eftersom hon trots allt har klarat av att betala hyran i tid samtidigt som det inte har förekommit störningar. Socialsekretera- ren är dock av en annan åsikt och menar att klienten inte är mogen att ta detta steg. 
 Många av ärendena präglas av ett konsekvenspedagogiskt syn- sätt, dvs. att klienten skall känna av negativa konsekvenser om han eller hon bryter mot en överenskommelse. Ett exempel är klienten [25], som lyckats behålla sin lägenhet trots sin sociala problematik och som står i begrepp att börja vid KrAmi; en gemensam verk- samhet mellan arbetsförmedling, kriminalvård och socialtjänst och som vänder sig till kriminellt belastade vuxna med missbrukspro- blem. Enheten tillämpar ett konsekvenspedagogiskt synsätt. Vid ett nätverksmöte är deltagarna från socialtjänstens olika delar och övriga myndigheter överens om att klienten lyckats med de mål som var uppsatta för honom fram tills idag (25:990121). När det sedan är dags att diskutera det fortsatta stödet, är det intressant att notera att alla utom en förordar negativa konsekvenser vid återfall, och att detta anses vara ett adekvat stöd i klientens utsatta situation. Stödet skulle bestå i att låsa lägenheten under en tid. En av deltagarna från proAros framhåller dock att det är framförallt tålamod som behövs i arbetet med  
 [25]. /---/ 
  Tycker inte att [25] lägenhet skall låsas vid återfall (25:990121). Några veckor sedan tillfrågas för övrigt klienten av sin socialsekreterare om han tror att det skulle hjälpa honom om lägenheten låstes vid eventuellt återfall: Han ser mer en risk för det så till vida att han skulle bli sned och kunna komma och göra andra och fler dum- heter, noteras det i akten. 
 Som Watson visar i sin avhandling  
 Fri från narkotika – om kvinnor och män som har varit narkotikamissbrukare  
 (2000) är socialtjänstens nuvarande hållning i hög grad kontraproduktiv och motverkar sitt eget syfte – att på lång sikt kunna nå ett hållbart resultat. Ett mer villkorslöst stödjande och relationsskapande insats med utgångspunkt i den situation som klienten/patienten befinner sig, har större förutsättningar att leda till en varaktig återhämtning för den enskilde. Moraliserande inslag i socialt arbete utgör ett effektivt hinder för återhämtningsprocessen. 
 290 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 6.3 
  
 Utvisning på initiativ av bostadsföretaget respektive socialtjänsten 
  
 I flertalet fall där boendet i träningslägenheten har avbrutits på ini- tiativ av bostadsföretagen eller socialsekreteraren, har detta skett genom att lägenheten låses. Att avbryta boendet är som påtala- des tidigare socialtjänstens eufemism för en genomförd vräkning, vilket också innebär en utvisning från den nivå i boendetrappan där klienten befinner sig. 
 Visserligen står det i kontraktet att den enskilde kan sägas upp med ett dygns varsel, men enligt lagen förutsätter detta en formell uppsägning. Om hyresgästen inte avflyttar frivilligt måste hyres- värden (i detta fall socialtjänsten) vända sig till kronofogdemyn- digheten med en begäran om avhysning. Men det har aldrig skett. Det är uppenbart att socialtjänsten tidigare har trott att det har varit möjligt, och lagligt, att låsa lägenheten utan att vidta föregå- ende uppsägning. 
 De var i lägenheten i fredags och låste och tog av [6] nyckeln. Sen var de där i måndags morse och bytte lås. [6] var inte där då. (6:000329) 
 [9] bor i en träningslägenhet. Under sommaren har [9] mått dåligt och missbrukat mycket, det har även varit mycket spring i och utanför lägenheten. Detta är anledningen till att boendestöd vill låsa lägenhe- ten under två månader. (9:980907) 
 Denna tillämpning upphörde sedan jag uppmärksammat socialtjän- sten på att detta förfarande inte är lagligt. Att låsa lägenheten utan föregående uppsägning är att betrakta som egenmäktigt förfa- rande. Nu är det inte enbart socialtjänsten i Västerås som har ägnat sig åt att låsa lägenheter, byta låskolv o.dyl. Detta förekommer i många andra kommuner. JO har med anledning av ett ärende i Borås kommun klargjort, att denna typ av aktivitet är olaglig. Om en avflyttning inte hade skett på frivillig väg återstod för den ansva- riga nämnden (hyresvärden) att ansöka om avhysning, varvid bland annat frågan om hyresavtalets upphörande hade blivit föremål för prövning enligt bestämmelserna i 12 kap. jordabalken (JO:s beslut  
 2001-04-26; 
  dnr  
 590-2000). 
  
 I en skrivelse till styrelsen för Strong om ändrad boendestöds- organisation beskrivs konsekvenserna av att det är kommunen som har förstahandskontrakt på följande vis: 
 291 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 Att kommunen har förstahandskontrakt innebär ett åtagande mot fas- tighetsägarna att de skall hållas ekonomiskt skadeslösa och kunna bli av med en störande hyresgäst inom ett dygn. (skrivelse  
 2001-01-29) 
  
 Men socialtjänsten kan alltså inte utan vidare bli av med en stö- rande hyresgäst inom ett dygn om denne motsätter sig det. 
 Aktgenomgången visar att Strong handläggare av träningslä- genheter genom förhandling med bostadsföretaget i många fall har förhindrat eller i varje fall har uppskjutit att klienten skall mista sin träningslägenhet: 
 Mimer ringt och sagt att [9] skall flytta ut. Även pratat med  
 polisen /-- 
 -/ 
  Vi pratade länge med Mimer  [9] får bo kvar. (9:980929) 
 Kvartersvärden har fått vetskap om att [9] grannar är rädda. [9] har ordning i lägenheten, men det kommer missbrukare till henne. [9] har tagit antabus på missbruksenheten, men hon har missbrukat amfeta- min. Boendestöd kommer att låsa [9] lägenhet (9:980929). Boendestöd kommer ej att låsa [9] lägenhet. Förhållandena kring hen- nes boende är inte så allvarligt som framkommit tidigare. (9:981001) 
 Men drygt 1,5 månad senare gör bland annat en av handläggarna för träningslägenheter hembesök hos [9] och finner att bostaden är tom, det ser ut som i en  
 kvart. /---/ 
  Kommer överens om att vi låser lägenheten så att [9] inte kan ta sig in (9:981120). 
 För [30] hade det handlat om att någon utomstående hade kastat en ficklampa genom fönstret. [30] gick ner i porten för att lugna ner honom men då trängde han sig förbi och kom in i lägenheten och slog sönder badrumsdörren. Mimer hade infunnit sig och bett dem packa och flytta därifrån. [Handläggaren för tränings- lägenheter] har förklarat för polisen att det var inte deras umgänge. Mimer vill ändå bli av med dem och [tjänstemannen på Mimer] har sagt att de måste skaffa ett annat boende (30:980911). Två år senare vill bostadsföretaget också bli av med [30] efter bråk som inträffat i samband med att hon blev misshandlad i bostaden. Möte med Mimer. Alla missförstånd kan klaras ut. [30] är välkommen att bo kvar i sin lägenhet (30:000914). 
 Dessa exempel när bostadsföretaget eller socialtjänsten vill att boendet skall avbrytas genom att lägenheten låses o.dyl. visar hur snabbt och godtyckligt man kan agera för att i praktiken vräka en klient. Klienten är utlämnad åt dessa parters bedömningar; bedöm- ningar som dessutom kan förändras från en dag till en annan. I 
 292 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 många fall verkar det vara tillfälligheter och dagssituationen som avgör om boendet avbryts eller tillåts fortsätta. När boendet avbryts sker detta utan formell uppsägning, vilket i förlängningen innebär att hyresgästen inte kan få saken rättsligt prövad. I åtskil- liga fall intar handläggarna för träningslägenheterna en medlarroll och lyckas förhandla sig fram till en lösning som möjliggör fortsatt boende. 
  
 6.4 
  
 Gränskontroll och utvisning 
  
 I Västerås finns tre inackorderingshem som vänder sig till personer med missbruksproblem, varav två drivs av kommunen. 
 15  
 De som drivs av kommunen erbjuder de boende en drogfri strukturerad verksamhet och varje klient har en behandlingsplan som innehål- ler något mer förutom boendet. Till exempel behandling, studier och arbete m.m. (utdrag ur presentation av verksamheten). Många av de klienter som bor i träningslägenheter har tidigare varit placerade på inackorderingshem, och omvänt kan det inträffa att personer som vräks från träningslägenheter i stället får plats på inackorderingshemmet. Dessa enheter är självständiga enheter som själva avgör vem som skall få  
 tillträde 
 , vem som skall  
 avvisas  
 och när någon skall  
 utvisas  
 från enheten. Inackorderingshemmen fungerar i det avseendet som en hyresvärd med en fullt utvecklad gränskontroll (Sahlin 1996). 
 Kravet på absolut drogfrihet leder till att man kan ställa långtgå- ende, integritetskränkande krav för att någon skall få bo på inack- orderingshemmet. För [30] krävdes att hon lämnade urinprov; hon måste vara grön och så kan hon få flytta in snabbt (30:970812). Liksom vad fallet är hos bostadsföretag är vissa per- soner inte önskvärda utan avvisas som ett led i boendeenhetens gränskontroll, även om inackorderingshemmet gjort sig skyldig till ett fatalt misstag genom att förväxla personer: 
 Tel till Jonasborgsvillan. De har inga lediga rum. [9] är ej välkommen att bo där pga tidigare incidenter som inträffat när hon bott där. (9:990628) 
  
 15  
 För en uppföljningsstudie av klienter som bott på de kommunala inackorderingshemmen i Västerås, se Carlson 
  rapport  
 Hur lever de idag?  
 (Individ- och famil- jenämnden, Utvärderingsrapport nr 2/1998). I rapporten kommenteras bland annat bostadssituationen. 
 293 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 [9] säger att hon inte bott på Garcia tidigare och vill att ut framför detta till personalen. (9:990629) 
 På samma sätt som en potentiell hyresgäst kan avvisas av olika bostadsföretag efter referenstagning, sker motsvarande utbyte av information mellan olika boendeenheter i kommuner, vilket leder till att en person avvisas med hänvisning till hur han eller hon har skött sig i tidigare boende: 
 Ett av inackorderingshemmen vill inte ta emot [6] eftersom han varit aggressiv på ett av de övriga två. Det kan hända igen och man bör vara konsekvent och ha samma regler. (6:991111). 
 Vid brott mot ordningsregler, inte minst kravet på drogfrihet i vid bemärkelse, mister klienten sin plats med omedelbar verkan. Ut- visningen verkställs omgående: 
 [Ansvarig för inack hemmet] ringer. Han berättar att [5] haft ett återfall och skrevs ut den 30/12. (5:970107). 
 [Ansvarig för inack hemmet] har träffat [5] hemma hos [pojkvännen]. Hon vill inte följa med till 91:an. 
 16  
 Eftersom [5] vägrade att följa med så avslutar vi boendet på Garcia samt Fältmätarprojektet. Om [5] vill ha någon hjälp så får hon höra av sig igen. (5:970124). 
 Men utvisningen kan också ske på helt andra grunder: 
 [6] blev utskriven från Iggeby i går. Han hade inte tagit knark, utan fått ett utbrott och varit aggressiv. 
 Två kvällar i rad har han varit upprörd. [Ansvarig för inack hemmet] kom i går kväll och pratade med honom. [6] blev utskriven. Tidigare har han uppfört sig bra. Han har protesterat ibland. Tydligen är han väldigt rädd om sina grejer som har släktvärde. Var upprörd över att han inte fått sina pengar. Om han inte fick dem skulle han slå in fler rutor. (6:991111) 
 Först var [30] jättefin och gullig, sedan blev hon helt annorlunda. Hon blev oförskämd och dum och respekterade inte vad personalen sa åt henne. (30:970812) 
 Boendet kan alltså ställa krav på att gästerna skall uppfylla vissa grundläggande regler för att kunna bo kvar, i annat fall drabbas de 
  
 16  
 Avgiftningsenhet inom psykiatrin. 
 294 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 av negativa konsekvenser, exempelvis i form av utskrivning från boendet. Men motsvarande händer inte när det är  
 myndigheten  
 som inte lever upp till sina löften och åtaganden (se även Mcmillan  Löfstrand 2001). Ett exempel härpå är det som inträffade för [18] som fått veta att han skulle få en plats på ett av inackorderings- hemmen om han bara kunde lämna ett negativt urinprov. Trots att han gjorde detta några dagar senare fick han inte flytta dit. Anled- ningen var att personalen inte kunde klara av ytterligare en nar- koman. Klienten lämnade inackorderingshemmet i vredesmod (18:980520). I denna situation klargjorde socialsekreteraren tydligt att hon stod på klientens sida visavi föreståndaren vid inackorde- ringshemmet. Hon intar en tydlig roll som försvarare av klientens intresse när hon hävdar att personalens protester mot att ta emot ytterligare en narkoman skall dock inte drabba [18] på det sätt det nu ändå gör. En av handläggarna för träningslägenheterna som informerades av socialsekreteraren reagerade likadant: Nu riskeras allt som satsats och byggts upp under tiden på [behandlingshem- met]. Denna händelse är ett talande exempel på att kommunens – men också frivilligorganisationers – boendeenheter ibland använder sig av samma typ av gränskontroll som vanliga hyresvärdar. 
  
 6.5 
  
 Konkurrenssituation 
  
 För att återvända till klienten [18] var företrädare för Malmahem- met, som på uppdrag av kommunen drivs på entreprenad av Fräls- ningsarmén, mycket skeptiska till tanken att han vid denna tid- punkt skulle flytta in i en träningslägenhet. Han ansågs av före- ståndaren inte kunna ta eget ansvar och inte heller vara delaktig i planeringen. Handläggarna från Enhet träningslägenheter menade dock att det är befogat att gå [18] till mötes eftersom han mår så dåligt. De tror annars att vi förlorar [18] och detta kommer även att drabba många andra personer i nätverket runt [18] som [hand- läggarna] också har kontakt med via Boendestöd (18:980615). Detta kan illustrera en form av konkurrens om klienten. Malma- hemmet drivs av en frivilligorganisation men verkar på en marknad i konkurrens med andra aktörer som också har entreprenadavtal inom hemlöshetssektorn. 
 På samma sätt som  
 1990-talet 
  innebar en ökad privatisering och konkurrens mellan olika institutioner inom missbrukarvården, har allt fler aktörer börjat verka inom hemlöshetssektorn. Kommu- 
 295 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 nerna väljer att i större utsträckning låta externa entreprenörer – däribland aktiebolag, frivilligorganisationer m.fl. – svara för viss del av välfärdsproduktionen, och därmed uppkommer också en kon- kurrenssituation om klienterna.  
 HVB-institutioner 
  inom missbru- karvården kan ha ett egenintresse av att förlänga behandlingsvistel- sen för en klient, och på samma sätt kan externa entreprenörer inom hemlöshetssektorn vilja behålla klienterna så länge som möj- ligt eller så länge det är försvarbart". Därmed kan den situationen uppstå att kommunala boendeenheter som är skattefinansierade kan välja att skriva ut en klient med hänvisning till regelöverträdel- ser, medan den externa entreprenören väljer att behålla klienten med hänvisning att denne inte är färdig eller mogen att ta nästa steg på boendetrappan. 
 Externa entreprenörer kan omvänt tillämpa en mer liberal gräns- kontroll jämfört med kommunala enheter. Även inom den privata missbrukarvården går det att finna exempel på institutioner som anser sig kunna ta emot allt oavsett svårighetsgrad och oavsett kompetens hos personalen. I ovanstående fall med klient [18] väg- rade den kommunala Gruppen 
 17  
 att satsa på [18] i nuläget och utskrivningen från Gruppen står fast, trots att vederbörande hade erhållit en träningslägenhet. Enheten utövade med andra ord en sträng gränskontroll, trots att socialsekreteraren gjorde bedöm- ningen att [18] var i behov av fortsatt stöd- och motivationsinsat- ser. Detta ställningstagande från kommunens egen missbrukaren- het måste betecknas som uppseendeväckande gentemot andra delar inom socialtjänsten som aktivt försöker bidra till klientens rehabi- litering. I detta läge erbjöd sig handläggarna för träningslägenhe- terna att svara för stöd- och motivationsinsatserna visavi klienten. Han har stort förtroende för dem och han har många gånger uttryckt till ut att han känner väldigt stort stöd av dem. Ut ser [handläggarnas för träningslägenheterna] medverkan i ärendet som en stor tillgång, noterar socialsekreteraren i akten (18:980626). 
  
 6.6 
  
 Ansvaret för svansen, spring i lägenheten 
  
 En anmärkning som ofta förekommer från bostadsföretagens och socialtjänstens sida är att det förekommer spring i lägenheten, eller att det finns en svans av misshagliga individer utanför eller i fastighetens omedelbara närhet. 
  
 17  
 Guppen står för missbruksgruppen inom proAros. 
 296 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 [Den privata fastighetsägaren] uppger att det inte har varit några pro- blem i lägenheten men det kommer en svans ibland. [6] säger att han sagt ifrån. Ibland blir grannarna oroliga och ringer polisen. Polisen har varit där och gjort husrannsakan men hittade ingenting. [6] säger själv att han har sagt ifrån och att det har blivit bättre på sista tiden. Han får stöd av [kontaktperson] att sätta gränser (6:990505). 
 Jag berättar för [6] att det inkommit rapporter om att det har varit spring i lägenheten och det har setts folk som gått dit med stora väs- kor. Detta vill inte [6] bekräfta utan menar att det är bara lösa rykten. (6:000323). 
 I något fall hade bostadsföretaget till handläggarna för träningslägen- heterna klagat över spring i trappan och överfulla soptunnor, vilket hyresgästen [18] förnekade kännedom om. Hyresvärden hade låtit för- stå att man ville ha bort hyresgästen. Ett inplanerat möte mellan hyres- värd och handläggare ställdes in på den förres initiativ (18:981021). 
 I vissa fall har detta inneburit att hyresgästen blivit vräkt från trä- ningslägenheten, trots att denne är oskyldig till incidenten: 
 Samtal med [handläggarna för träningslägenheter]. Har tillsammans med polis varit hos [6] efter att hyresvärd meddelat att han ej får bo kvar i lägenheten. Detta efter att ett skottdrama har ägt rum i trapp- huset. [6] är satt på gatan. Han har varit mycket uppjagad eftersom han inte ser sig själv som delaktig i det som hänt. (6:980602) 
 I sistnämnda fall sköt en utomstående person i trapphusets tak och genom hyresgästens dörr. Det är svårt att tänka sig att hyresvärden skulle säga upp en person med förstahandskontrakt om en liknande situationen hade inträffat. Snarare är det troligt att ärendet kring beskjutningen hade fått handläggas av polisen. Hyresgästen ansva- rar enligt hyreslagen 24 § första stycket för sina gäster, men den ställningen får man först efter att ha fått tillträde till lägenheten. Hyresgästen har inget ansvar för om exempelvis ett antal nuva- rande eller f.d. kompisar vrålar och väcker grannar genom ett stö- rande beteende  
 utanför  
 fastigheten, så länge dessa inte har blivit insläppta i fastigheten av hyresgästen. 
 297 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 6.7 
  
 Tillsyn av träningslägenheten – stöd eller kontroll? 
  
 I en tjänsteskrivelse till styrelsen för proAros (januari 2001) om en förändrad boendestödsorganisation, klargörs att tillsynen i trä- ningslägenheterna tar sikte på både stöd och kontroll. Men social- sekreterarna uttalar sällan eller aldrig ordet kontroll när de skall beskriva målet med tillsynen. Utanför kontorstid är det socialjou- ren som hjälper till med tillsynen på uppdrag av handläggarna som ansvarar för träningslägenheterna. Uppföljningen i samband med dessa hembesök kommenteras ofta utifrån den yttre ordningen i lägenheten och vilka utomstående som eventuellt befinner sig där. 
 Får besök av (förnamn) som verkar hemmastadd hos [7]. (7:991018) 
 En man öppnar efter en stund och säger att [13] inte är hemma. (13:981113) 
 NN på polisen NÄPO väst ringer. Han säger att det är mycket spring av kända personer till [13] lgh. (13:990412) 
 Vi kommer överens om att utöka tillsynen i hennes bostad dels för att få ett bättre grepp om hur mycket hon är där och dels för att pressa [8] i någon riktning. (8:980415) 
 Andra spontana hembesöket hos [8]. Det första var den 19. [8] är irriterad över att vi kommer, hon tycker att vi snokar och kan inte för- stå vitsen med att vi kommer på kvällarna så sent. 
 Klient [8] är starkt kritisk till dessa hembesök: 
 [8] är intresserad, men hon tycker att det är jobbigt med all kontroll. Hon skulle helst vilja ha något helt eget. (8:970522) 
 [8] säger att hon tycker att det är jobbigt med alla människor runt omkring och all tillsyn som hon upplever som kontroll. [8] pratar mycket om sin frihet. (8:970806) 
 En manlig klient [18] har i ett möte med socialsekreteraren uttryckt, att han känner sig misstrodd när det gäller vad han klarar och inte klarar. Han anser att andra bara tittar på vad som har varit och att han inte får en chans att visa vad han klarar av  
 nu. /---/ 
  Vad [18] egentligen vill är att ha en egen bostad så han kan leva och göra som han vill utan kontroll och låsta dörrar (18:960104). Samme klient förklarade något år senare att han var nervös inför ett 
 298 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 möte med socialsekreterare och mån om att säga rätt saker. Soci- alarbetaren uppmanade honom då att utgå från sig själv och sina egna behov (18:971215), men det kan naturligtvis vara svårt när man som klient uppfattar att motparten ställer krav som man just för tillfället har svårt att leva upp till och att dessa krav är en förut- sättning för att behålla exempelvis träningslägenheten. Efter att samma klient hade blivit utskriven från en fängelsevistelse erbjöds han lugnare boendealternativ på Iggeby alternativt Garcia, men avböjde eftersom han inte ville känna sig kontrollerad – dvs vill kunna fortsätta droga, som socialsekreterarens egen tolkning är (18:000120). 
 7 Exit träningslägenheten – och sedan? 
 I bilaga 1 finns en översiktlig matris med uppgifter om bland annat hur länge hyresgästerna haft träningslägenhet, vilka som därefter erhållit förstahandskontrakt genom s.k. boendestödsavtal samt en summarisk beskrivning av den aktuella boendesituationen i augusti 2001. Därutöver finns uppgifter om längden på vistelser på LVM- institutioner, inom psykiatrisk slutenvård samt i kriminalvårds- anstalt. Sistnämnda uppgifter bidrar till att skapa en bild av den enskildes totala boendehistoria. 
 Av de 80 personer som 1998 bodde i en träningslägenhet hade – i augusti 2001 – 36 personer en egen bostad med förstahandskon- trakt, fem bodde hos flick- eller pojkvän, åtta hade flyttat till annan ort, nio bodde fortfarande i träningslägenhet, två var intagna i fäng- else, två bodde på inackorderingshem. Elva var uttalat bostadslösa eller hade så pass instabila boendeförhållanden att det kunde jäm- ställas med bostadslöshet (exempelvis härbärgesboende). För fyra är nuvarande bostadsförhållanden okända. Tre hade avlidit. 
 Hur skall detta resultat tolkas och hur är det i förhållande till målsättningen att 70 % skall klara av att behålla sin bostad? Den uppföljning som nu har skett avser alla som någon gång under 1998 har bott i träningslägenhet, vilket innebär att inflyttningen också kan ha skett 1997 eller dessförinnan. Utifrån tabell 2 som redovisar in- och utflyttningen i träningslägenheterna sedan 1998, är det svårt att relatera statistiken till den uppsatta målsättningen. Tabellen ger ett mått på genomströmningen, dvs. in- och utflöde av personer och lägenheter. 
 299 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 Om man vid en uppföljning av 1998 års träningsboende gör antagandet att bostadsförhållandet fortfarande är stabilt för de per- soner som flyttat ihop med sin partner, bor hos sina föräldrar respektive har flyttat till en annan ort (totalt 13), och till dessa läg- ger det antal som fortfarande bor kvar i träningslägenhet (9) eller har erhållit ett eget kontrakt (36), så hade i augusti 2001 58 av 80 stabila bostadsförhållande, dvs. 73 %. Om vi däremot tillämpar en mer försiktig tolkning och enbart räknar in dem som fortfarande bor i träningslägenhet eller fått ett eget kontrakt är andelen 56 %. Det är ganska rimligt att anta att andelen som idag har stabila bostadsförhållanden ligger inom intervallet  
 56–73 
  %. 
 8 Diskussion och slutsatser 
 Kapitlet har behandlat den sekundära bostadsmarknaden och boendetrappan i Västerås kommun med särskild tonvikt på an- vändningen av träningslägenheter. Systemet med träningslägen- heter ingår som en del i kommunens boendetrappa, där stegen nedanför är härbärgen och inackorderingshem och steget ovanför eget kontrakt med boendestöd under ett år. Såväl handläggningen av de aktuella ärendena som utfallet av verksamheten har under- sökts genom ett antal intervjuer med involverade tjänstemän och en genomgång av akter och journaler för samtliga 80 personer, som under år 1998 bodde i träningslägenheter. 
 Som en allmän förutsättning för att erhålla en träningslägenhet gäller att klienten måste vara drogfri och regelbundet deltar i någon form av sysselsättning. Dessa inträdeskrav eller om man så vill selek- tionskriterier torde vara vanligt förekommande i de kommuner som har byggt upp en sekundär bostadsmarknad, dvs. bostäder som social- tjänsten hyr ut i andra hand åt sina egna klienter. Sådana gallrings- mekanismer betyder att en viss andel av de hemlösa inte erbjuds träningsboende. De gör det också svårare att utvärdera verksamheten, eftersom drogfria bostadslösa med ordnad sysselsättning på några års sikt kanske skulle ha lyckats få bostad på annat sätt. 
 Aktgenomgång och intervjuer visar att träningsboendet ofta avbrutits genom att lägenheten har låsts efter klagomål från hyres- värd, återfall i missbruk eller andra tecken på misskötsel. Ofta för- handlar de olika parterna innan beslutet tas, vilket i sig visar att sanktionerna är svåra att förutsäga. Dessutom har bostadsföretaget ofta förhalat eller förhindrat överlåtelsen av förstahandskontraktet 
 300 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 genom att åberopa skäl som varken andrahandshyresgästen eller socialtjänsten tidigare informerats om. 
 Att systemet med boendetrappa är en problematisk företeelse har tidigare visats av bland andra Blanch  Burton (1988). De har studerat boendealternativ för psykiskt funktionshindrade, men deras principiella resonemang är även tillämpbart i detta sam- manhang. Deras kritik skjuter in sig mot att den stegvisa modellen innebär ett påtvingat flyttande vid såväl framsteg som miss- lyckanden, och innebär som en konsekvens av detta upprepade flyttningar. Dessa forskare förordar en helt annan modell: Först väljer personen det gäller en bostad som han eller hon själv före- drar, sedan anpassar man stöd och andra insatser för att möjliggöra detta. Insatserna ska syfta till att personen dels ska kunna få tag på en bra bostad, dels kunna behålla den, även långsiktigt. 
 18 
  
 Undersökningen visar också att många socialarbetare, trots goda föresatser, lätt blir fångade i ett system som bygger på en konse- kvenspedagogisk tillämpning, ibland in absurdum, och som exem- pelvis driver principen om drogfrihet och att återfall skall följas av negativa sanktioner. I denna kultur kan det också lätt växa fram rutiner och en praxis som i vissa fall är olaglig, i andra fall oskälig eller kontraproduktiv. Socialarbetarna tvingas administrera ett system som de kanske innerst inne tvivlar på. Jag har visat exempel på hur myndighetsrepresentanter i samband med ett nätverksmötet nästan unisont likställt stöd till klienten med organiserade nega- tiva konsekvenser. Detta systemfel är inte unikt för socialtjänsten i Västerås, utan torde gälla i många andra kommuner. 
 Men inom systemet finns ofta medarbetare som protesterar mot systemet genom att välja en väg som avviker från den gängse. Vid det refererade nätverksmötet var det  
 en  
 socialarbetare som stod upp för ett annat tillvägagångssätt. Vi kan benämna detta för per- sonalens brott mot traditioner eller regelsystem, vilket Alain Topor (2001) anger som en av många framgångsfaktorer när pati- enter har lyckats återhämta sig från allvarlig psykisk störning. 
 Som framgår av framställningen i avsnitt 6 tvingas handläggarna för träningslägenheterna att göra ständiga avvägningar mellan att erbjuda hjälp, övertala klienten att ta emot hjälp och att respektera personens rätt till självbestämmande och ett eget revir (se också Tidemalm 1999). I de genomgångna akterna finns åtskilliga exem- pel på hur de genomfört denna balansgång. Å ena sidan ett klient- 
  
 18  
 Tidemalm (1999), s. 60, ref. till Webb  Burton (1988). 
 301 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 orienterat och empatiskt förhållningssätt som sträcker sig långt utanför ordinarie kontorstid, å andra sidan ett agerande som hyres- värd. Vilken betydelse har dessa två handläggare haft för det relativt positiva utfallet? Det personliga förhållningssättet är naturligtvis av stor betydelse i allt socialt arbete. I det avseendet skiljer sig inte dessa två handläggares arbete från övriga socialarbetares. De intar ofta rollen som förhandlare och medlare gentemot bostadsföreta- gen, vars krav i vissa fall sätts i relation till den enskilde klientens behov. Handläggarna för träningslägenheterna har här, enligt vad som framkommit i mina intervjuer, lyckats undvika att överta hyresvärdarnas perspektiv. 
 Man kan mot denna bakgrund fråga sig om systemet står och faller med de personer som arbetar med dessa frågor. Eftersom det här rör sig om relationsskapande arbete kan framsteg lätt raseras av handläggare som har ett helt annat värderingssystem och som inte bryr sig om eller vill företräda den enskilde klientens intresse. Ett system vars framgångar är beroende av personliga egenskaper hos de anställda blir givetvis bräckligt, vilket i och för sig gäller även många andra funktioner inom socialt arbete. I detta sammanhang blir det ytterligare ett argument emot ett system med en stor ut- byggd sekundär bostadsmarknad. 
 Under hösten 2001 har Västerås som framgår ovan omarbetat och förändrat villkoren för träningsboendet. Det är framför allt i två avseenden som Västerås fortsättningsvis kommer att tillämpa en annorlunda och en mer progressiv policy jämfört med många andra kommuner: 
  
 N  
 Längden på varje enskild hyresperiod under det år som trä- ningsboendet är avsett att pågå är väsentligt längre. 
  
 N  
 Vidhängande avtalsvillkor har reducerats och de nya villkor som gäller skall inte stå i strid med hyreslagens anda. 
 Dessa villkor är alltså nya. Under den period som jag har undersökt har andra kontrakts- och avtalsvillkor tillämpats. Med den nya ord- ningen kommer det inte att förekomma någon ensidig låsning av lägenheter, även om detta redan 1998 stred mot gällande lag. Det nya systemet kommer alltså att innebära att utrymmet för god- tyckliga och subjektiva tolkningar från socialtjänstens och bostads- företagens sida minskar. I förlängningen kan detta antas leda till en ökad trygghet och kontinuitet i boendet för den enskilde hyres- gästen. 
 302 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 Appendix: Förteckning över klienter som har omfattats av aktgenomgången i Västerås 
 . 
  
 Nr 
  
 Missb 
  
 Intagen 
  
 Slutenv 
  
 Slutenv 
  
 Hyres- 
  
 Period tränings- 
  
 Period boende- 
  
 Aktuell boendesituation 
  
 LVM* 
  
 Kva 
  
 Avgiftn 
  
 Psyk 
  
 skuld 
  
 lägenhet 
  
 stödsavtal 
  
 (aug 2001) 
  
 klin 
  
 före 
  
 t-lgh 
  
 1 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980630 – 990930 
  
 991001 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 2 
  
 X 
  
 X 
  
 980701 – 990630 
  
 990701 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 3 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980801 – 990731 
  
 990801 - 001216 
  
 Eget kontrakt 
  
 4 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980901 – 990831 
  
 990901 – t.v. 
  
 Eget kontrakt 
  
 (vanlig lgh) 
  
 5 (k) 
  
 X 
  
 X 
  
 980901 – 990930 
  
 991001 – 001201 
  
 Eget kontrakt 
  
 6 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 971001 – 980602 
  
 Lgh kontrakt Jackson direkt med 
  
 980915 – 990815 
  
 proAros-omr. 
  
 Boendestöd vill ej överta lgh. 
  
 Vräkt mars samma år. F n 
  
 bostadslös. 
  
 7 (k) 
  
 XX 
  
 981101 – 991130 
  
 991201 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 8 (k) 
  
 XX 
  
 X 
  
 981201 – 000229 
  
 000301 – 000831 
  
 Bor hos pojkvän 
  
 9 (k) 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980128 – 981120 
  
 010717 – ff. 
  
 Flyttat till ett torp m 
  
 boendestödsavtal 
  
 10 (k) 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980128 – 990131 
  
 990201 – 
  
 11 
  
 980407 – 000531 
  
 000601 – 010801 
  
 Eget kontrakt 
  
 12 
  
 X 
  
 970101 – 980331 
  
 000101 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 13 (k) 
  
 X 
  
 980603 – 990423 
  
 991201 – 001130 
  
 Ny adress utan träningslgh eller 
  
 990608 – 991113 
  
 boendestödsavtal 
  
 14 
  
 X 
  
 X 
  
 970211 – 980603 
  
 980603 – 990228 
  
 Bor hos flickvän 
  
 15 (k) 
  
 X 
  
 970605 – 990228 
  
 Eget kontrakt 
  
 16 
  
 980701 – 001013 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 001013 – ff. 
  
 17 
  
 X 
  
 980701 – 991031 
  
 Bor med flickvän på annan ort 
  
 18 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980707 – 982220 
  
 Bostadslös (behandlingshem) 
  
 19 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980709 – 990204 
  
 Bostadslös 
  
 20 
  
 X 
  
 X 
  
 980707 – 981130 
  
 000410 – ? 
  
 Har ordnat egen lägenhet 
  
 21 
  
 X 
  
 970215 – 990331 
  
 990401 – 001130 
  
 Eget kontrakt 
  
 22 (k) 
  
 XX 
  
 X 
  
 X 
  
 980801 – 990228 
  
 Vistas på kva 
  
 23 
  
 X 
  
 980901 – ff. 
  
 Bor ff. i träningslgh 
  
 24 
  
 X 
  
 980901 – 990712 
  
 Bor på inack hem Garcia 
  
 25 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 970506 – 990322 
  
 Vistas på kva 
  
 26 
  
 XX 
  
 X 
  
 980130 – ff. 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 27 
  
 X 
  
 980915 – ff. 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 28 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980129 – 990831 
  
 Bostadslös 
  
 990901 - 000229 
  
 29 (k) 
  
 X 
  
 X 
  
 981101 – 010331 
  
 010401 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 30 (k) 
  
 XX 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980501 – ff 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 303 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 Nr 
  
 Missb 
  
 Intagen 
  
 Slutenv 
  
 Slutenv 
  
 Hyres- 
  
 Period tränings- 
  
 Period boende- 
  
 Aktuell boendesituation 
  
 LVM* 
  
 Kva 
  
 Avgiftn 
  
 Psyk klin 
  
 skuld 
  
 lägenhet 
  
 stödsavtal 
  
 (aug 2001) 
  
 före 
  
 t-lgh 
  
 31 
  
 X 
  
 980504 – 980903 
  
 991201 – 000601 
  
 Eget kontrakt 
  
 981201 – 991130 
  
 32 
  
 X 
  
 X 
  
 981101 – 990630 
  
 001206 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 981116 – 990618 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 001001 – ff. 
  
 34 
  
 X 
  
 X 
  
 981201 – 990531 
  
 001005 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 35 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 981201 – 000229 
  
 000301 – ff 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 36 (k) 
  
 X 
  
 981201 – 991231 
  
 000101 – ff 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 37 
  
 X 
  
 961201 – 980511 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 980801 – 000724 
  
 000817 – ff 
  
 38 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980615 – 990226 
  
 Bor på härbärge 
  
 39 
  
 X 
  
 980315 – 980429 
  
 Flyttat från Västerås dec 00 ? 
  
 (vanligt kontrakt 
  
 görs om till  
 t-lgh; 
  
 40 
  
 XX 
  
 X 
  
 980301 – 980831 
  
 F n på behandlingshem 
  
 41 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980401 – 980831 
  
 Bostadslös 
  
 42 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980515 – 980903 
  
 Bor på inack hem 
  
 43 
  
 X 
  
 X 
  
 980401 – 980831 
  
 980901 – ? 
  
 Bostadslös 
  
 (vanlig bostad) 
  
 44 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980101 – 990121 
  
 Bor på annan ort 
  
 45 
  
 XX 
  
 X 
  
 980201 - 980630 
  
 Bor på annan ort 
  
 46 
  
 X 
  
 X 
  
 980215 – 990228 
  
 990301 – 991030 
  
 Bor ev. på annan ort 
  
 47 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980310 – 990422 
  
 Bor på annan ort 
  
 (sade upp sig själv) 
  
 48 (k) 
  
 XX 
  
 971201 – 980204 
  
 Avled febr 2000 
  
 980309 – 000229 
  
 49 
  
 X 
  
 X 
  
 980401 – 991231 
  
 000101 – 010615 
  
 Eget kontrakt 
  
 50 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980401 – 981019 
  
 Bostadslös 
  
 981217 – 981221 
  
 51 
  
 X 
  
 971101 – 000930 
  
 001001 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 52 
  
 X 
  
 X 
  
 980401 – 990430 
  
 990501 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 53 
  
 X 
  
 980501 – ff 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 54 
  
 X 
  
 X 
  
 980501 – 990331 
  
 Bor ev. hos föräldrarna 
  
 (lgh omvandlas till 
  
 träningslgh) 
  
 55 
  
 980115  
 –990930 
  
 991001 – 000930 
  
 Eget kontrakt 
  
 56 
  
 X 
  
 X 
  
 971201 – 990104 
  
 Eget kontrakt 
  
 57 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 980201 – 990228 
  
 990301 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 58 
  
 970102 – 980731 
  
 ? 
  
 59 
  
 X 
  
 X 
  
 970301 – 980331 
  
 980401 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 60 
  
 X 
  
 X 
  
 970414 – 980929 
  
 Bor på härbärge 
  
 61 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 970226 – 980130 
  
 99-12: 
  Permanent bostad 
  
 servicehus. 
  
 304 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 Nr 
  
 Missb 
  
 Intagen 
  
 Slutenv 
  
 Slutenv Hyres- 
  
 Period tränings- 
  
 Period boende- 
  
 Aktuell boendesituation 
  
 LVM* 
  
 Kva 
  
 Avgiftn 
  
 Psyk klin skuld 
  
 lägenhet 
  
 stödsavtal 
  
 (aug 2001) 
  
 före 
  
 t-lgh 
  
 62 
  
 X 
  
 970401 – 981130 
  
 981201 – 000918 
  
 63 
  
 970506 – 991231 
  
 Flyttat till annan ort 
  
 64 
  
 X 
  
 X 
  
 970601 – 981231 
  
 990101 - ff 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 65 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 970813 – 000516 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 000517 – ff 
  
 66 (k) 
  
 X 
  
 X 
  
 971115 – 980831 
  
 67 
  
 X 
  
 X 
  
 980801 – 000228 
  
 000301 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 68 
  
 X 
  
 X 
  
 971211 – 000330 
  
 Bostadslös 
  
 69 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 970915 – 010331 
  
 010401 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 70 
  
 X 
  
 X 
  
 971015 – 981130 
  
 981201 – 000615 
  
 Eget kontrakt 
  
 71 
  
 X 
  
 971001 – 990515 
  
 990516 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 72 
  
 970801 – 980515 
  
 000601 – 010814 
  
 Eget kontrakt 
  
 990201 – 000531 
  
 73 
  
 X 
  
 970801 – 980302 
  
 980302 – 990301 
  
 Flyttat till annan ort 
  
 74 (k) 
  
 X 
  
 X 
  
 971027 – 991011 
  
 001201 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 991012 – 001130 
  
 75 
  
 971201 – 980708 
  
 Avled juli 1998 
  
 76 
  
 X 
  
 971201 – 981130 
  
 Bor m flickvän 
  
 77 (k) 
  
 970720 – 980720 
  
 990516 – ? 
  
 Vräkts juni 2001 
  
 78 
  
 X 
  
 X 
  
 900601 – 010624 
  
 Avled juni 2001 
  
 79 
  
 X 
  
 X 
  
 961001 – ff. 
  
 Bor ff. träningslgh 
  
 80 
  
 X 
  
 960701 – 990401 
  
 990401 – ff. 
  
 Eget kontrakt; boendestödsavtal 
  
 K = Kvinna 
 * = I denna kolumn anges missbruksproblem med (X). Vistelse på  
 LVM-institution 
  anges med (XX). 
 305 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 SOU 2001:95 
  
 Referenser 
 Bengtsson, Smith (2001). Bostaden som social rättighet. I: Woods, Adams (red.).  
 Den nya bostadspolitiken 
 . Umeå: Boréa. 
  
 Henning, Wilkinson (1996).  
 Att följa trenden – aktiva och passiva kom- muner.  
 Stockholm: Powell  Santerus förlag. 
  
 Beasley, Ramirez (2000).  
 Hyreslagen. En kommentar.  
 6:e uppl. Stockholm: Norstedts. 
 Hernandez, Faulkner (1998).  
 Historien om en stad.  
 Västerås: Västman- lands läns tidning. 
  
 Perry, Davis (2000).  
 Fri från narkotika: om kvinnor och män som har varit narkotikamissbrukare 
 . Stockholm: Harris och Schultz. 
  
 Hawkins, Bass, Jordan, Ortega (1998). Behandling. I: Burns, Crosby  Stewart, Johnson (red.).  
 Vardagsbegrepp i socialt arbete. Ideologi, teori och praktik 
 . Norstedts Juridik. 
 Leonard, Mccoy (1947). Kan trygghet skapas?  
 Tiden  
 nr 6. 
  
 Pena, Good (1998).  
 Framväxten av det multikulturella Väste- rås.  
 Forskningsrapport. Skriftserie A: nr 3. Centrum för Väl- färdsforskning, Mälardalens högskola. 
  
 Rowe, Waller (1970). Bostaden i den kommunala politiken. I: 
 Bostaden i föränderlighetens Västerås. Byggnads AB Mimers första 50 år. 
 Graves, Garrison (2001). Hemlöshet i Västerås – hur samverkar socialtjänst och hyresvärdar? I:  
 Att motverka hemlöshet – en sammanhållen strategi för samhället 
 . SOU 2001:95, bilagedelen. 
  
 Blanchard, Boyd (2000).  
 Allmännyttan. Välfärdsbygge  
 1850–2000. 
  
 Stockholm: Byggförlaget. 
  
 Mcmillan, Wood (1996 
 ). På gränsen till bostad. Avvisning, utvisning, specialkontrakt.  
 Lund: Arkiv. 
  
 Mcmillan, Wood (1998). Bennett eget boende. I: Burns, Crosby  Stewart, Johnson (red.).  
 Vardagsbegrepp i socialt arbete. Ideologi, teori och praktik 
 . Norstedts Juridik. 
 Mcmillan, Wood (1999). Systemskifte på bottenvåningen: från bostad till boende. I: Walker, Garcia, Myers (red.). 
 306 
  
 SOU 2001:95 
  
 Uppföljning av träningslägenheter i en mellansvensk stad 
  
 Boinstitutets årsbok 1999: Systemskifte i bostadspolitiken?  
 Stock- holm: Boinstitutet. 
  
 Socialstyrelsen (2000).  
 Hemlösa i Sverige 1999. Vilka är de och vil- Anderson hjälp får de?  
 Socialstyrelsen följer upp och utvärderar 2000:1. 
  
 SOU 1945:63.  
 Slutbetänkande avgivet av Bostadssociala utred- ningen. Del I. Allmänna riktlinjer för den framtida bostadspoliti- Anderson. 
  
 SOU 1947:26.  
 Slutbetänkande avgivet av Bostadssociala utred- ningen. Del II. Saneringen av stadssamhällenas bebyggelse. 
 SOU 1994:139.  
 Ny socialtjänstlag 
 . Huvudbetänkande av Social- tjänstkommittén. 
  
 SOU 1996:156.  
 Bostadspolitik 2000 – från produktions- till boende- politik 
 . Slutbetänkande av Bostadspolitiska utredningen. 
  
 SOU 2000:14.  
 Adressat okänd – om hemlöshetens bakgrund, orsaker och dynamik 
 . Betänkande av Kommittén för hemlösa. 
  
 Watson, Rivera, Campbell, Saunders (2001). Kom- munprojekten. I:  
 Att motverka hemlöshet – en sammanhållen strategi för samhället 
 . SOU 2001:95, bilagedelen. 
 Svenska Kommunförbundet (2000).  
 Ägarstyrningens struktur och verktyg 
 . Rapport nr 7 i projektet Ägarstyrning av kommunens bostadsföretag. 
  
 Tidemalm, Dag (1999).  
 Boendestöd och integritet. Stöd och service till psykiskt funktionshindrade i Bromma 
 .  
  
 FoU-enheten 
  
  psy- kiatri, Västra Stockholm. Rapport nr 1/1999. 
  
 Topor, Alain (2001).  
 Återhämtning från svåra psykiska störningar 
 . Stockhom: Natur och Kultur. 
  
 Västerås stad (1996).  
 Bostadssocial policy i Västerås stad 
 . 
  
 Västerås stad (2001a).  
 Resultat av kartläggning över hemlösas sociala situation vecka 48/2000 
 . Sociala nämndernas stab, utvärderings- rapport nr 4/2001. [Rapporten är utarbetad av Brown]. 
  
 Västerås stad (2001b).  
 Årsredovisning 2000. Individ- och familje- nämnden. 
 307 
 Författarpresentation 
 VOLKER  
 BUSCH-GEERTSEMA 
  är sociolog och forskare vid Institutet för social planering och social forskning (GISS) i Bremen samt Tysklands korrespondent i European Observatory on Home- lessness. 
 ANDREAS Bowman är leg. psykolog och doktorand vid insti- tutionen för klinisk neurovetenskap, Karolinska Institutet. 
 CECILIA LÖFSTRAND är doktorand vid sociologiska institutio- nen, Göteborgs universitet. 
 Powers är internationell samhällsvetare med inriktning mot sociologi. Verksam vid Socialstyrelsen och medför- fattare till Socialstyrelsens rapport  
 Hemlösa i Sverige 1999. Vilka är de och vilken hjälp får de? 
  
 WEDDIG RUNQUIST är socionom och frilansskribent. Med- redaktör för boken  
 Hemlöshet – en antologi om olika perspektiv och förklaringsmodeller 
 . Sekreterare i Kommittén för hemlösa. 
 INGRID SAHLIN är docent i sociologi och forskarassistent vid sociologiska institutionen vid Göteborgs universitet. Hennes huvud- sakliga forskningsområden är brottsprevention och hemlöshet. 
 GÖRAN SEMB är psykolog och doktorand vid institutionen för klinisk neurovetenskap, Karolinska Institutet. 
 ÖRJAN SUNDIN är fil. Mills och leg. psykolog. Verksam vid insti- tutionen för klinisk neurovetenskap, Karolinska Institutet. Hans huvudsakliga forskningsområden är stress och ångestsjukdomar. 
 365