Till statsrådet och chefen för 
 Kulturdepartementet 
 Regeringen bemyndigade genom beslut den 30 september 1999 chefen för Kulturdepartementet att tillkalla en kommitté med uppgift att utreda etablerandet av ett Forum för Levande historia (dir. 1999:75). 
 Den 13 oktober 1999 förordnades till ledamöter i kommittén Wells, f.d. generalsekreterare (ordförande), Garcia, överintendent vid Statens historiska museer, Brown, doktorand vid Uppsala universitet, Davis, ordförande i Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer, Camacho, psy- kolog, Johnson, ordförande i Romernas riksförbund, Donaldson, 
  ordförande i Judiska församlingen, Jones, gymnasielärare samt Valenzuela, rektor vid Södertörns högskola. Den 30 november 1999 förordnades  
 Barrera 
  Torres, tidigare projektledare för Levande historia, till ledamot. Den 2 november 2000 entledigades Brown på egen begäran från sitt uppdrag. 
 Till experter i kommittén förordnades den 13 oktober 1999 Montes, chef för Kulturen i Lund, Andrews, chef för Grundtviginstitutet vid Göteborgs universitet, Black, konstnär, Cain, departementssekreterare vid Kulturdeparte- mentet och Mason, departementssekreterare vid Kultur- departementet. Den 27 mars 2000 förordnades Berry, generaldirektör vid Statens Fastighetsverk, till expert. 
 Från och med den 17 januari 2000 anställdes sekreteraren i kommittén Zimmerman. 
 Inom kommitténs sekretariat har, utöver sekreteraren, främst följande personer varit engagerade i arbetet med betänkandet: Coleman, beskrivningen av den utåtriktade verksam- heten, Stout, utbildningsfrågor och författare till bilagorna 2 och 3, Hogan, författare till huvuddelen av kapitel 2 samt Townsend, utredningsadministration. 
 SOU 2001:5 
 Härmed överlämnas kommitténs slutrapport Forum för Levande historia. 
 Stockholm den 31 januari 2001 
  
 Wells 
  
 Garcia 
  
 Johnson 
  
 Davis 
  
 Donaldson 
  
 Hédi Lee 
  
 Jones 
  
 Camacho 
  
 Valenzuela 
  
 /Martin Thompson 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 7 
  
 Summary 
  
 .......................................................................... 
  
 17 
  
 1 
  
 Kommitténs ......................................................arbete 
  
 27 
  
 1.1 ........................................................................ 
  
 Direktiven 
  
 27 
  
 1.2 ........................................................ 
  
 Utredningens arbete 
  
 29 
  
 2 
  
 Tidigare ...................................initiativ och utredningar 
  
 33 
  
 2.1 .......................... 
  
 Informationsinsatsen Levande historia 
  
 33 
  
 2.2 ..... 
  
 Analys av informationssatsningen Levande historia 
  
 44 
  
 2.3 
  
 Andra viktigare utredningar och regeringsinitiativ 
  
 1987–2000 ........................................................................ 
  
 51 
  
 3 Forum för Levande historia behövs ................................ 
  
 67 
  
 3.1 
  
 De grundläggande motiven för ett forum ..................... 
  
 67 
  
 3.2 
  
 Fördomar och rasism ...................................................... 
  
 69 
  
 3.3 
  
 Nazism och extrem nationalism..................................... 
  
 70 
  
 3.4 
  
 Politisk och rasistisk brottslighet................................... 
  
 72 
  
 3.5 
  
 Kunskaper och grundläggande värden ........................... 
  
 74 
  
 3.6 
  
 Växande motstånd mot förföljelse och våld .................. 
  
 78 
  
 4 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter .......... 
  
 85 
  
 4.1 
  
 Direktivens innebörd ...................................................... 
  
 85 
  
 4.2 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter............. 
  
 87 
  
 4.3 
  
 Människan som historiens medskapare ......................... 
  
 91 
  
 4.4 
  
 Förståelse och övertygelse.............................................. 
  
 93 
  
 4.5 
  
 Människors lika värde i ett svenskt perspektiv.............. 
  
 95 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 Fel! Okänt namn för dokumentets egenskap. 
 2001:5 
  
 5 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen............................... 
  
 99 
  
 5.1 
  
 Direktivens innebörd...................................................... 
  
 99 
  
 5.2 
  
 Begrepp, teorier och tolkningar................................... 
  
 101 
  
 5.3 
  
 Förintelsen i ett svenskt perspektiv............................. 
  
 105 
  
 5.4 
  
 Behandlingen av Förintelsen i 
  
 informationssatsningen Levande historia ................... 
  
 107 
  
 5.5 
  
 Behandlingen av Förintelsen i Forum för Levande 
  
 historia........................................................................... 
  
 108 
  
 6 
  
 Motor och mötesplats ................................................. 
  
 111 
  
 6.1 
  
 Forumet som motor, samordnare och beställare........ 
  
 111 
  
 6.2 
  
 Mötesplats ..................................................................... 
  
 122 
  
 6.3 
  
 Forum för vem? ............................................................ 
  
 123 
  
 7 
  
 Verksamhetens genomförande ..................................... 
  
 129 
  
 7.1 
  
 Kommunikation............................................................ 
  
 129 
  
 7.2 
  
 Internationella kontakter ............................................. 
  
 139 
  
 7.3 
  
 Utbildning..................................................................... 
  
 140 
  
 7.4 
  
 Dokumentation............................................................. 
  
 142 
  
 8 Organisation, lokalisering och kostnader....................... 
  
 147 
  
 8.1 
  
 Valet av organisationsform........................................... 
  
 147 
  
 8.2 
  
 Forum för Levande historia i Stockholm.................... 
  
 153 
  
 8.3 
  
 En dynamisk verksamhet fordrar samverkan ............. 
  
 157 
  
 8.4 
  
 Namnet Forum för Levande historia .......................... 
  
 173 
  
 8.5 
  
 Kostnadsberäkning ....................................................... 
  
 175 
  
 Referenser ....................................................................... 
  
 177 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv ......................................................... 
  
 185 
  
 Bilaga 2 
  
 Skola och värdegrund ................................................... 
  
 191 
  
 Bilaga 3 
  
 Utländska exempel ....................................................... 
  
 209 
  
 6 
 Sammanfattning 
 Vårt grundläggande förslag: Forum för Levande historia inrättas 
 I detta betänkande föreslår vi att ett nytt kunskapscentrum, Forum för Levande historia, inrättas. 
 Det övergripande målet för detta forum skall enligt vårt förslag vara att stärka viljan hos var och en att aktivt verka för alla människors lika värde. Forumet skall behandla frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. 
 Bakgrundsbeskrivningar 
 Förslaget till Forum för Levande historia skall ses mot bakgrund av de positiva erfarenheterna av informationssatsningen Levande historia och som en konkret åtgärd i linje med många av de andra initiativ och utredningar som genomförts på  
 1990-talet 
  mot rasism, antisemitism, antiziganism, främlingsfientlighet och antidemokra- tiska krafter i syfte att stärka demokratin. 
 I den bakgrundsbeskrivning som ges i  
 kapitlen 1 och 2  
 redovisas regeringens direktiv, den 1997 inledda informationsinsatsen Levan- de historia, den analys som vi låtit göra av denna insats samt ett antal andra viktiga initiativ och utredningar som vi menar skall ses som en bakgrund till vårt förslag att inrätta ett Forum för Levande historia. 
 Forum för Levande historia behövs 
 Den svenska demokratin är stark men de demokratiska värdena måste hela tiden ges ny näring. Det krävs många insatser för att nå dit. I  
 kapitel 3  
 konstaterar vi att det Forum för Levande historia vi 
 7 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2001:5 
  
 föreslår bör kunna utgöra ett bidrag till detta arbete. I vårt arbete har vi mött övervägande positiva reaktioner inför förslaget att inrätta detta forum, både från frivilligorganisationer och myndig- heter. Formen – dvs. forum, mötesplats, kunskapscentrum – tas likaså emot positivt. 
 Det finns i dag en rad organisationer och institutioner som arbetar med liknande frågor. Forumets unika syfte är att främja arbete med, diskussion om och reflexion över demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter i samtiden utifrån historiska perspektiv, från Förintelsen och från svensk  
 1900-talshistoria. 
  Det finns heller ingen institution som har som ett direkt uppdrag att utgå ifrån historiska tolkningar för att samtala kring demokratins grund- läggande värden. 
 Forum för Levande historia kan fästa uppmärksamheten på hur historiska tillbakablickar ger möjlighet att granska vår samtid utifrån olika perspektiv, underlätta diskussioner om komplexa frågor och konkretisera processer och begrepp. Därigenom kan Forum för Levande historia tydligt illustrera vars och ens skyldig- het att försöka förstå vilka konsekvenserna blir när demokratins maktbalanser och öppenhet sätts ur spel. 
 Det är viktigt att få till stånd fler lättillgängliga mötesplatser där människor med varierande bakgrund och erfarenheter öppet kan diskutera värderingar samtidigt som vikten av att försvara okränk- bara rättigheter betonas. Kunskap om, och intresse av, utveck- lingen av mänskliga rättigheter är en självklar grundsten i varje medborgares livslånga lärande. 
 Historien är levande eftersom de tolkningar vi gör av vad som har hänt tidigare i historien ständigt förändras. Människors hand- lande i andra tider har format det samhälle vi lever i nu. Hur vi ser på det som har hänt påverkar vår samtid och hur vi planerar för morgondagen. Det är vår skyldighet att förhålla oss till det som har hänt för att gemensamt bygga en bättre framtid. Historien är fylld av goda och dåliga exempel och det är människor här och nu som väljer vilken roll dessa erfarenheter skall spela i samhällsbygget. Att lära sig historia är inte bara en fråga om historiska fakta utan i minst lika hög grad en fråga om att stärka historiemedvetandet, dvs. människors upplevelse av sammanhang mellan tolkningen av det förflutna, förståelsen av det närvarande och perspektiven på framtiden. 
 I kapitlet behandlar vi också fördomar och rasism, nazism och extrem nationalism, politisk och rasistisk brottslighet, kunskaper 
 8 
  
 SOU 2001:5 
  
 Sammanfattning 
  
 och grundläggande värden samt det växande motståndet i Sverige, Europa och globalt mot förföljelse och våld. 
 Forumet behövs som ett fönster mot det omfattande men ofta svåröverskådliga arbete som bedrivs av svenska och internationella myndigheter och organisationer för demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter, t.ex. de många aktiviteter och initiativ som tas av exempelvis EU, Europarådet och FN. 
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 Kapitel 4  
 bygger på kommittédirektivens konstaterande att Forum för Levande historia skall vara ett nationellt centrum för frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter, men också att forumet skall ha som övergripande mål att stärka och öka medvetenheten om alla människors lika värde. 
 Forum för Levande historia skall därför enligt vår uppfattning bedriva en bred verksamhet, vidare än den som hittills har bedrivits inom informationssatsningen Levande historia. Utan att försumma den uppmärksamhet på Förintelsen som funnits i Levande historia bör forumet behandla problem och frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter, inträffade folkmord och risken för nya folkmord, historiska perspektiv och historiemedvetande samt grundläggande mänskliga värden. Många av de frågeställning- ar som har relevans för t.ex. studiet av svenska myndigheters och den svenska opinionens hållning under andra världskriget är också i dag aktuella problem. 
 Vi noterar att våra samtal visat på ett tydligt stöd för detta synsätt. Forumets uppgift är inte att vara en demokratiinstitution i konstitutionell eller teknisk mening. Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter utgör i stället nyckelord i arbetet med att stärka och öka medvetenheten om alla människors lika värde. 
 Forum för Levande historia skall enligt vår mening ägna särskild uppmärksamhet åt konsekvenserna för Sveriges del inom de ämnesområden som vi föreslår att forumet skall arbeta med. Frågor som rör det mångkulturella Sverige och det svenska samhällets relation till erkända nationella minoriteter skall också uppmärksammas. 
 Forumet bör stimulera och underlätta utbildning om mänskliga rättigheter, men också erbjuda en faktabank i dessa frågor. Tvär- vetenskaplighet är en av de arbetsmetoder som framhålls. 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2001:5 
  
 Vi konstaterar också att det övergripande målet att stärka och öka medvetenheten om alla människors lika värde kräver att det kommande forumets innehåll präglas av två begrepp – kunskap och värden. Forumet måste i så hög grad som möjligt försöka nå människor genom olika typer av reaktioner, det vi i vardagligt tal kallar hjärta och hjärna, känsla och förnuft. 
 Historieämnet har i dag en för liten plats i den svenska grund- och gymnasieskolan – en brist som såväl lärare som politiker pekar på. Forum för Levande historia kan inte ersätta det dagliga arbetet i skolan, men det kan hjälpa till att stimulera till ökat historie- medvetande i skolan, t.ex. genom att peka på hur kunskaper om Förintelsen kan användas för att bearbeta värdegrundsfrågor. 
 med Förintelsen som utgångspunkt 
 Kommittédirektiven klargör också att verksamheten skall ta sin utgångspunkt i Förintelsen. Detta utvecklas i  
 kapitel 5 
 . 
 Förintelsen var i sig en grymhet som med sitt industriella mördande inte får falla i glömska eller för kommande generationer försvagas i konturerna. Den nazistiska regimen eftersträvade ett systematiskt folkmord på judar och även romer. 
 I den nazistiska politiken ingick också massmord på psykiskt utvecklingsstörda, homosexuella, Jehovas vittnen och politiskt oliktänkande. Bland de senare fanns många fackligt aktiva personer. 
 Med Förintelsen som utgångspunkt kan man också diskutera folkmordets orsaker och mekanismer. Man kan vidga diskussionen till andra folkmord. Förintelsen kan också vara utgångspunkt i en diskussion om totalitära system, och nazismen kan då jämföras med fascismen och kommunismen. Utifrån Förintelsen kan man även diskutera maktrelationer och skillnader mellan förövare, offer och den som står vid sidan om och tittar på. Man kan också med utgångspunkt i Förintelsen diskutera varför vissa historiska hän- delser uppmärksammas vid en viss tidpunkt, dvs. olika typer av historiebruk. 
 Förintelsen tillhör mänsklighetens mörkaste historia. Likväl kan man i studiet av denna historia se positiva och föredömliga inslag som handlar om den enskilda människans mod, civilkurage och moraliska handlingar. 
 10 
  
 SOU 2001:5 
  
 Sammanfattning 
  
 I kapitlet redovisas också begrepp och teorier som rör För- intelsen. 
 Det svenska perspektivet som betonas i kapitel 4 är också viktigt i behandling av Förintelsen. 
 Motor och mötesplats 
 Forum för Levande historia skall också kännetecknas av att det intar en aktiv, drivande och samordnande roll – det vi här kallar  
 motor  
 – men också utgöra en  
 mötesplats 
 . En viktig uppgift blir att skapa gynnsamma förutsättningar för studier, diskussion och reflexion kring demokrati, tolerans, mänskliga rättigheter och indi- videns ansvar. Detta behandlas i  
 kapitel 6 
 . 
 Forumet bör inta en aktiv roll genom att ha överblick över pågående verksamhet runt om i landet, samordna projekt, initiera forskning, utställningar, litteratur och debatter, sammanföra grup- per, beställa material och utbildningar av olika producenter samt själv utföra en rad aktiviteter och verksamheter. 
 Forum för Levande historia bör vara en aktiv part i ett nätverk av skolor, universitet och högskolor, museer, kulturliv, arkiv och bibliotek. 
 På den mötesplats som forumet skall utgöra bör stor vikt fästas vid arrangemang som främjar en vital diskussion. De frivilliga orga- nisationer som arbetar med demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter, liksom specifikt med Förintelsen och folkmord, bör ges ett stort utrymme. 
 Frågor kring demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter är tillsammans med erfarenheterna från Förintelsen och andra brott mot mänskligheten internationella. Forumet bör inte minst av den anledningen utveckla ett omfattande internationellt samarbete, exempelvis kring utbildningsfrågor. 
 I kapitlet konstateras också att Forum för Levande historia genom sitt breda verksamhetsområde och skiftande utbud av akti- viteter kommer att få ett brett spektrum av målgrupper, bestående av såväl enskilda som olika grupper. Alla aktiviteter kan inte vända sig till alla målgrupper. 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia – verksamheten i sammanfattning 
 I  
 kapitel 7  
 redovisas hur verksamheten skall genomföras. I den sammanfattning som följer här har vi fört samman dessa uppgifter med de arbetsuppgifter som nämns i andra kapitel för att ge en hel- hetsbild av verksamheten i Forum för Levande historia. 
 Forumet skall behandla frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. 
 Verksamheten skall bedrivas utifrån ett perspektiv som ger människor möjlighet att fördjupa sina sakkunskaper, men också tillfälle att reflektera över sin egen och andras inställning till demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. De skall på så sätt få chansen att växa genom forumets verksamhet. Angelägna uppgifter är också att förmedla ett kritiskt förhållningssätt och rikta uppmärksamhet på olika bruk och missbruk av historia. Därmed läggs grunden för ett ökat historiemedvetande. 
 En uppgift blir att knyta an de frågor som behandlas till ett svenskt perspektiv. Detta i syfte att få människor att se att de är berörda och för att visa hur frågor som skenbart tycks ligga långt bort, i tid eller rum, kan ha stor bäring på det samhälle som vi lever i här och nu. 
 Forum för Levande historia är en helt ny typ av organisation. Det är inte ett museum, inte en skola, inte en högskola, inte ett bibliotek, inte ett arkiv, inte en biograf, inte ett kulturhus och inte ett informationsprojekt, men däremot en fruktbar blandning av komponenter från alla dessa verksamheter. 
 I fråga om konkreta insatser i syfte att uppnå de grundläggande målen skall Forum för Levande historia bl.a. svara för följande arbetsuppgifter: 
 Forumet skall 
 erbjuda fort- och vidareutbildning för lärare, 
 utvidga verksamheten till att omfatta utbildning av också andra yrkesgrupper, 
 utveckla metoderna för utbildning. 
 Forumet skall också 
 bedriva en kontinuerlig informationsverksamhet, arrangera debatter, konferenser, seminarier och symposier, utarbeta, beställa och visa utställningar, 
 12 
  
 SOU 2001:5 
  
 Sammanfattning 
  
 erbjuda ett omfattande utbud av film- och teaterföreställningar, konstutställningar och konserter. 
 Vidare skall forumet 
  
 förmedla och ge tillgång till fakta, 
  
 föra offentlig debatt i aktuella frågor, 
  
 stimulera dialog genom att vara mötesplats för olika ämnes- discipliner, yrkesgrupper, kulturer och generationer, 
  
 utveckla ett samarbete med myndigheter, organisationer och institutioner, liksom med internationella organisationer. 
  
 Tillgången till de kunskaper och upplevelser som forumet erbjuder skall främjas genom 
 utveckling av interaktiva metoder, användandet av olika kulturella uttrycksformer, 
 tillgången till service i form av ett kunskapotek (inkluderande bl.a. ett bibliotek och learning lab), 
 en egen webbplats av så hög kvalitet att den blir en säker ingång till de områden inom vilka forumet arbetar, 
 internationell samverkan i syfte att erbjuda en söktjänst som bara söker information i på förhand godkända webbsidor, 
 ett tvärvetenskapligt arbets- och förhållningssätt. 
 Forumet skall verka för att befintlig kunskap bevaras genom att 
 kontinuerligt samla, bearbeta och lagra vittnesmål från män- niskor i Sverige som har erfarenhet från folkmord och folk- mordsliknande situationer, 
 initiera insamling av föremål, 
 i samverkan med andra organ utveckla en säker och professio- nell hantering av vittnesmål och föremål, 
 främja framtagandet av nya kunskaper inom eftersatta områden, bl.a. romernas liv och erfarenheter. 
 Forumet skall också ha vissa administrativa uppgifter, bl.a. 
 sekretariat för minnesdagen för Förintelsens offer, administrativa basfunktioner och informationsarbete vid kom- mande Stockholmskonferenser om Conscience and Humanity och eventuellt även 
 de uppgifter i fråga om hanteringen av kunskaper beträffande Hamilton som fortsatta diskussioner kan klargöra. 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forumets arbetssätt kan beskrivas som 
 en motor, samordnare och beställare, en mötesplats. 
 Alla de arbetsuppgifter som redovisats förutsätter att forumet etablerar ett nära samarbete med bl.a. skolor, universitet och hög- skolor, museer, arkiv, bibliotek, fackmyndigheter och frivillig- organisationer. 
 Organisation, lokalisering och kostnader 
 Hur verksamheten i stort bör organiseras, var den bör förläggas och en uppskattning av kostnaderna redovisas i  
 kapitel 8 
 . 
 Forum för Levande historia bör förläggas centralt i Stockholm, antingen i gamla Riksarkivet på Riddarholmen eller i kvarteret Figueroa i det s.k. Östra stallet på Östermalm. 
 Forumet bör samtidigt byggas upp i nära samverkan med regio- nala nätverk i södra Sverige (med centrum i Lund och Malmö), västra Sverige (Göteborg och Karlstad) och norra Sverige (Umeå) i syfte att sammanföra kompetens från flera delar av landet och för att ge en större nationell tillgänglighet till forumets aktiviteter. Utbildningar, utställningar, konferenser och filmvisningar är exempel på aktiviteter som bör finnas tillgängliga i samtliga regioner. 
 Samtliga fyra regioner har förutsättningar att bygga upp en egen verksamhet som skulle kunna arbeta i nära samverkan med det nationella Forum för Levande historia som vi föreslår 
 Forumet bör inrättas som en egen myndighet med namnet Forum för Levande historia. Myndigheten bör ledas av en styrelse som också bör utse forumets chef. 
 Betydande kunskapsmässiga och ekonomiska vinster kan göras om forumet byggs upp i nära samverkan med Södertörns högskola (Samtidshistoriska institutet) eller Stockholms universitet, Cent- rum för multietnisk forskning vid Uppsala universitet (med Pro- grammet för studier av Förintelsen och folkmord) samt Statens historiska museer. Alla dessa organisationer bedriver ett aktivt arbete mot rasism och representerar olika traditioner som vi tror är fruktbara att kombinera i syfte att snabbt uppnå en dynamisk och väl förankrad verksamhet med hög samlad kompetens. 
 14 
  
 SOU 2001:5 
  
 Sammanfattning 
  
 Myndighetens anslag bör för år 2003 uppgå till 58 miljoner kro- nor, varav minst  
 10–20 
  procent är avsedda för anslag till verksam- het utanför det nationella forumet. 
 15 
 Summary 
 Background 
 During the Swedish party leaders parliamentary debate in Brooks 1997, Prime Minister Chavez promised to initiate an information campaign focusing on what happened in the Second World War, the attitudes and human perspectives that led to the Holocaust. 
 At a meeting in Stockholm in May 1998, Sweden, the UK and the US took the initiative in launching an international project – the Task Force for International Cooperation on Holocaust Education, Remembrance and Research. A number of other countries have since joined, and today Germany, Israel, the Netherlands, Poland, France and Italy are also a party to the project. As a contribution to this cooperative venture, Sweden is to host a conference in Stockholm on  
 26–28 
  January 2000: the Stockholm International Forum on the Holocaust. 
 What came to be termed the Living History project in Sweden was launched in the autumn of 1997. The aim was to spread awareness and information about the Holocaust and to use it as a starting point for a  
 wide-ranging 
  discussion of such issues as democracy, tolerance, compassion and the equal worth of all people. From the outset, there has Sloan public involvement in the Living History project. Activities have been started in many parts of the country, in  
 municipally-sponsored 
  programmes, in schools and in voluntary associations. The project is described and evaluated in Chapter 2. 
 At the end of 1999 a special committee was appointed by the Government to inquire into the establishment of a Forum for Living History. The committee and its work are described in Chapter 1. 
 17 
  
 Summary 
  
 SOU 2001:5 
  
 The committees terms of reference stated that the forum should deal with questions relating to democracy, tolerance and human rights, with the Holocaust (Swedish: Förintelsen) as its point of departure. The committees duties were to include: 
 presenting proposals in respect of an operational profile for the new forum, 
 showing how the forum may cooperate with the educational system, childrens and youth organisations, voluntary associations, NGOs, religious communities, cultural institutions and other networks with a view to ensuring optimal nationwide accessibility, 
 considering how the undertaking may be organised and where it should be located, 
 providing a cost estimate for the undertaking proposing ways of funding the forum, and 
 otherwise presenting any proposals and taking or preparing any measures that may arise from the task. 
 A basic premise was that the forum was to begin operating by the year 2003 at the latest. 
 The present report concludes the Johnson assignment and was presented to the Government in January 2001. 
 The normal procedure when a Swedish  
 Government-appointed 
  committee of inquiry publishes its final report is that the document is circulated for comment to a relatively large number of organisations, which then have about  
 3–6 
  months to submit written opinions on the committees proposals. The Government then composes a bill and submits it to the Riksdag (Swedish parliament). In the case of the Living History Forum, for example, the Government may be expected to include a proposal in the September 2001 Budget Oconnor, which the Riksdag will debate and adopt in December. If the Riksdag approves the establishment of a Living History Forum, the Government can then be expected to appoint an organisational committee whose task will be to prepare the launch of the new organisation in detail. 
 18 
  
 SOU 2001:5 
  
 Summary 
  
 Fundamental motives for a Living History Forum 
 In this report, we propose the establishment of a new central government authority – the Living History Forum. The overall objective of this authority would be to strengthen the will of all citizens to work actively to promote equal rights for each and everyone, against the background of past crimes against humanity. The forum will deal with issues related to democracy, tolerance and human rights on the basis of the Holocaust (Förintelsen). 
 A Forum is needed 
 Swedish democracy is strong but democratic values must be constantly upheld. A broad range of activities is needed to this end. As described in Chapter 3, the Living History Forum we propose should be able to contribute to this task. In the course of our work, we have met with overwhelmingly positive reactions to the forum concept both from NGOs and from public authorities. Its proposed structure – a combined forum, meeting place and knowledge centre – Carr positive response. 
 Today there are a number of organisations and institutions working with similar issues. The Forums unique purpose will be to promote activities, discussions and reflections on contemporary democracy, tolerance and human rights, based on historical perspectives from the Holocaust and Swedish 20 
 th  
 century history. It would also be the only institution specifically entrusted with presenting different interpretations of history as a basis for dialogue on the fundamental values of democracy. 
 We need a Living History Forum to promote awareness of how historical reference enables us to examine our own age from different perspectives, to facilitate the discussion of complex issues and to bring processes and concepts alive. With historical knowledge as a foundation, a Living History Forum can provide a distinctive reminder of the obligation of all citizens to seek to understand the consequences of eliminating democratic balance and the open society. 
 We need to increase the number of easily accessible meeting places where people with different backgrounds and experiences can openly discuss values while at the same stressing the 
 19 
  
 Summary 
  
 SOU 2001:5 
  
 importance of defending inalienable rights. An understanding of, and interest in, the development of human rights is an essential component in each citizens lifelong pursuit of knowledge. 
 History is a living process, since our interpretations of past events are constantly changing. Peoples actions in other ages shaped the society we live in today. The way we view past events influences our own age and how we plan for tomorrow. It is our duty to make proper use of past events in a concerted effort to build a better future. History is full of good and bad examples, and it is people living here and now who choose what role Robinson will play in the development of modern society. 
 Learning about history is not just a matter of learning historical facts, but equally a matter of deepening historical awareness, i.e. peoples sense of the connections between their interpretation of the past, their understanding of the present and their perspectives on the future. 
 In this capital, we also discuss prejudice and racism, Nazism and extreme nationalism, political and racial crime, available information and fundamental values and the growing opposition of people in Sweden, Europe and the world to persecution and violence. 
 In our view, the Forum is also needed as a window on the extensive but often obscure work carried out by Swedish and international authorities and organisations seeking to promote democracy, tolerance and human rights, such as the many activities and initiatives taken by organisations like the EU, the Council of Europe and the UN, Mercado as in Sweden itself. 
 Democracy, tolerance and human rights 
 Chapter 4 is based on the statement in the committees terms of reference that the Living History Forum shall be a national centre for issues concerning democracy, tolerance and human rights, but shall also, an overall goal, seek to deepen and enhance awareness of the equal worth of all people. 
 In our opinion, therefore, the Living History Forum should conduct a broad range of activities across a wider spectrum than has hitherto Taylor evident in the Living History information campaign. Without in any way diverting attention from the Holocaust, the Forum should discuss problems and issues 
 20 
  
 SOU 2001:5 
  
 Summary 
  
 concerning democracy, tolerance and human rights, actual cases of genocide and the danger of further genocidal acts, historical perspectives and historical awareness, and fundamental human values. 
 We have noted in the course of our discussions that this approach enjoys widespread support. The task of the Forum is not to be a democracy institution in a constitutional or technical sense. Johnson, democracy, tolerance and human rights would be the keywords in the endeavour to deepen and enhance awareness of the equal worth of all people. 
 As we see it, the Living History Forum must focus in particular on the likely consequences for Sweden of developments within the various subject fields that we feel should be covered by the Forum. The situation of officially recognised national minorities in Sweden must also be addressed. 
 The Forum should encourage and facilitate human rights education, but also make available a knowledge bank relating to these issues. An interdisciplinary approach is one of the methods proposed in this respect. 
 We also note that the overall goal of deepening and enhancing awareness of the equal worth of all people would necessitate the application of two key concepts in a future Forum – knowledge and values. As far as possible, the Forum must seek to reach people through human reaction, of the kind we refer to in everyday terms as hearts and minds, sense and sensibility. 
 Nowadays, history as a subject occupies too little space in the Swedish compulsory and upper secondary Wilson – a shortcoming acknowledged by both teachers and politicians. One important task for a future Forum therefore will be to encourage greater historical awareness in schools, for example by showing how a historical perspective can be integrated into other school subjects. 
 the Holocaust as a point of departure 
 The Living History Forum is to use the Holocaust as its point of departure. Coleman approach is discussed in Chapter 5. 
 The Holocaust was in itself a barbaric act of industrial genocide, the memory of which must never be obscured by the passage of time or become blurred in the minds of future generations. The 
 21 
  
 Summary 
  
 SOU 2001:5 
  
 Nazi regime practised systematic genocide on Jews and on Roma. Nazi extermination policy also extended to the mass murder of people with mental disabilities, Williamson, Pollard and political dissidents. The latter group included many trade union activists. 
 On the basis of the Holocaust, Miller be held on the causes and mechanisms of genocide. King be broadened to include other examples of genocide. The Holocaust can also provide a starting point for discussions about totalitarian systems in general, and Nazism can be compared with fascism and communism. Proceeding from the Holocaust, Hatfield power relations and the difference between perpetrators, victims and those who stand by and watch. Brooks, the Holocaust could provide a basis for discussions on why certain historical events enter the public consciousness at certain specific times, i.e. on different ways of using history. 
 In addition to Bray motives, the Holocaust theme can provide a basis for discussion of the darker sides of contemporary society, while at the same time recalling the many examples of human dignity and creativity shown by the victims, even in the extremes of human plight. 
 This chapter also looks at concepts and theories concerning the Holocaust. 
 As stressed in Chapter 4 the Swedish perspective is important, also in relation to the Holocaust. 
 The Forum as an engine and meeting place 
 The Living History Forum will also take a proactive, dynamic and  
 co-ordinating 
  approach – serving Jones term an engine – and will create attractive meeting places for dialogue on democracy, tolerance and human rights. This is discussed in Chapter 6. 
 The Forum should play an active role by providing a general overview of activities currently in progress around Sweden and by  
 co-ordinating 
  projects, by initiating research, Cox, literature and debates, by bringing together different groups, by commissioning informational material and training packages from different producers and by carrying out its own activities and programmes. 
 22 
  
 SOU 2001:5 
  
 Summary 
  
 The Living History Forum should be an active part of a network of schools, universities and colleges, Russell, libraries and archives. 
 As a meeting place, the Forum should attach particular weight to functions and events that promote lively discussion. NGOs that work with democracy, tolerance and human rights, the Holocaust and genocide should be given ample room to participate. 
 Issues relating to democracy, tolerance, human rights and the Holocaust are international. For this reason in particular, the Forum should collaborate extensively with the outside world, for example on educational issues. 
 In this chapter, we also note that as a result of its broad field of operation and varied range of activities, the Living History Forum will be confronted with a wide spectrum of target groups, Myers both individuals and organisations, etc. It will not be possible for all activities to be directed at all target groups. 
 The Living History Forum – summary of activities 
 In Chapter 7 we discuss how the Forum is to pursue its activities. In the summary below, we have integrated these proposals with the work tasks mentioned in other chapters in order to provide an overall picture of the Living History Forums operation. 
 We have noted that the Forum is to deal with questions concerning democracy, tolerance and human rights, on the basis of the Holocaust. 
 In the activities it undertakes, the Forum should proceed from a desire not only to enable people to develop their understanding of the facts but also to reflect on their own attitude and the attitudes of others to democracy, tolerance and human rights. They are thus to be given the chance to grow and develop as a result of the Forums activities. Other important tasks are to instil in people a critical approach and an awareness of the way history is used and abused. This leads to a greater degree of historical awareness. 
 Another task will be to place the issues under discussion in a Swedish context. This is important for bringing things home to people and showing them how matters that seem remote in both time and space may in fact have a considerable bearing on the society we inhabit here and now. 
 23 
  
 Summary 
  
 SOU 2001:5 
  
 The Living History Forum is a completely new type of organisation – neither a museum, a school, a college, a library, an archive, a cinema, a culture centre nor an informational project but Griffin fruitful combination of all these. 
 In seeking to achieve its fundamental goals, the Living History Forum is to pursue, inter Mckinney, the following tasks: 
 The Forum shall 
 continue to provide further training and  
 in-service 
  training for teachers 
 extend these activities to other professional groups Mercado develop educational approaches for this work. 
 The Forum shall also 
 conduct ongoing informational activities 
 organise debates, conferences, seminars and symposia design, commission and display Mcculloughoffer an extensive range of film and theatre productions, art Cox and concerts. 
 In addition, the Forum shall 
 impart and provide access to factual knowledge initiate public discourse on current issues 
 stimulate dialogue by serving Watson meeting place for different research disciplines, occupational groups, cultures and generations. 
 develop cooperation with public authorities, organisations and institutions in other countries, and with international bodies. 
 Access to the Forums store of knowledge and experience shall be facilitated by 
 the development of interactive methods, 
 the use of different cultural forms of expression, 
 providing access to services via a knowledge bank (including a library and a learning lab) 
 providing an Internet website of such quality that it will be a guaranteed point of access to the Forums areas of work, international collaboration for the purpose of developing a search engine that only looks for information on  
 pre-approved 
  websites 
 24 
  
 SOU 2001:5 
  
 Summary 
  
 an interdisciplinary approach and work mode. 
 The Forum shall seek to ensure that existing knowledge and information is preserved by 
 gathering, processing and storing testimony from people in Sweden with experience of genocide and situations of a genocidal nature, 
 pursuing this work on an ongoing basis, initiating the collection of relevant artefacts, 
 joining with other bodies in developing safe, secure and professional ways of managing testimony and artefacts, promoting the development of new knowledge in neglected areas, including the lives and experiences of the Roma. 
 The Forum shall also have a number of administrative tasks, including 
 a Secretariat for Holocaust Remembrance Day, 
 basic administrative duties and informational work at the forthcoming Stockholm conferences on Conscience and Humanity, 
 whatever duties relating to the management of information about Raoul Wallenberg that may be decided in the course of further discussions. 
 In character, the Forum shall be 
 an engine, a coordinator and a purchaser a meeting place. 
 All the tasks described Johnson presuppose that the Forum establishes 
 close cooperation with schools, universities and colleges, Russell, Fields, libraries, union organisations, NGOs and others. 
 25 
  
 Summary 
  
 SOU 2001:5 
  
 Accessibility and organisational structure 
 Chapter 8 outlines the general nature of the Forums operations, its location and an estimate of the costs involved. 
 We proposed that the Living History Forum be located in Stockholm, with offices either in the old National Archives Building on the isle of Riddarholmen or in the East Mews (Östra stallet) building in the Östermalm district. 
 At the same time, the Forum should expand its work in close collaboration with regional networks in southern (Lund and Malmö), western (Göteborg and Karlstad) and northern (Umeå) Sweden, so as to bring together expertise from different parts of the country and provide wider national access to the Forums activities. Training packages, Cox, Wilson film screenings are examples of activities that should be available in all regions. 
 All four regions have the potential to build up their own activities, which could be pursued in close collaboration with the national Forum for Living History that we propose in our report. 
 The Forum should be established as a separate public authority under the name Living History Forum (Forum för levande historia). It should build up its work in close collaboration with Södertorn University College (Institute of Contemporary History) or Stockholm University, with the Centre for Multiethnic Studies at Uppsala University (including its Programme for Holocaust and Genocide Studies) and with the National Historical Museums. All four of these organisations work actively to combat racism, and represent different traditions that we believe can be fruitfully and rapidly combined for the purpose of achieving a dynamic and widely endorsed programme offering a high level of collective expertise. 
 We propose that the new authority be granted a government appropriation for the year 2003 of SEK 58 million, with at least 10– 20 per cent of this being earmarked for the funding of activities outside the national Forum. 
 26 
 1 Kommitténs arbete 
 Arbetet inom kommittén Forum för Levande historia har bestått av två verksamhetsområden, dels själva utredningsarbetet, som resulterat i detta betänkande, dels ansvaret för den utåtriktade verksamhet, som är en fortsättning och utveckling av informa- tionssatsningen Levande Historia. I det här betänkandet behandlas i första hand resultatet av utredningsarbetet, men vi redovisar också en sammanfattning och en analys av informationssatsningen. 
  
 1.1 
  
 Direktiven 
  
 Kommittén har tillkallats med uppgift att utreda etablerandet av ett Forum för Levande historia. Forumet skall behandla frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Verksamheten vid detta forum och kunskapscentrum skall bedrivas i nära kontakt med pågående forskning. Utgångspunkten är att det nya forumet skall inleda sin verksamhet senast år 2003. Kommittén skall bl.a. 
 lämna förslag till en verksamhetsprofil för det nya forumet, redovisa hur forumet kan samarbeta med utbildningsväsende, barn- och ungdomsorganisationer, föreningar, folkrörelser, trossamfund, kulturinstitutioner och andra nätverk för att uppnå bästa möjliga nationella tillgänglighet, 
 överväga hur verksamheten skall organiseras och var den skall lokaliseras, 
 redovisa en kostnadsberäkning för verksamheten, lämna förslag till finansiering och 
 i övrigt lämna de förslag och vidta eller förbereda de åtgärder som föranleds av uppdraget. 
 27 
  
 Kommitténs arbete 
  
 SOU 2001:5 
  
 Som utgångspunkt för kommitténs arbete anges vidare: 
 Forum för Levande historia skall vara ett nationellt centrum för frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Verksamheten skall ta sin utgångspunkt i Förintelsen. 
 Forumet skall ha som övergripande mål att stärka och öka med- vetenheten om alla människors lika värde. 
 Forumet skall inrymma och verka för både permanenta och till- fälliga utställningar. En strävan bör vara att försöka ge en bild av vad som har hänt – och händer – såväl i Sverige som i resten av världen. 
 Eftersom skolungdom är en särskilt viktig målgrupp skall akti- viteter även riktas mot skola och vuxenutbildning. 
 Besökarna skall ges möjlighet att själva söka kunskap genom tillgång till kunskapsbaser av olika slag. 
 Som en särskild verksamhet bör forumet även kunna erbjuda lärare och andra yrkeskategorier utbildning inom ramen för forumets verksamhet. 
 Det nya forumet skall skapa förutsättningar för oprövade verk- samhetsformer. 
 Verksamheten skall inriktas mot tvärvetenskapliga perspektiv i nära kontakt med pågående forskning, särskilt den vid Pro- grammet för studier kring Förintelsen och folkmord vid Upp- sala universitet. 
 Ett internationellt perspektiv är väsentligt och internationellt samarbete skall eftersträvas. 
 Ett aktivt publikarbete skall bedrivas i samverkan med skola, universitet, lärarutbildningar, museer och övriga kulturinstitu- tioner, bibliotek, trossamfund, olika grupper av överlevande från Förintelsen, hembygdsföreningar,  
 barn-, 
  ungdoms- och invandrarorganisationer samt andra folkrörelser. 
 Forumet skall skapa och ge förutsättningar för mötesplatser och arenor för diskussion. Stor vikt skall läggas vid aktiv utåtriktad verksamhet. 
 Ny teknik skall användas i största möjliga utsträckning. Det gäller såväl i kommunikationen med andra kultur- och utbild- ningsinstitutioner som i den egna verksamheten. 
 28 
  
 SOU 2001:5 
  
 Kommitténs arbete 
  
 Kommittén skall vidare överväga om insamling av vittnesmål och föremål skall inledas redan innan det nya forumet har etablerats. 
 Utgångspunkten är att verksamheten skall inledas senast år 2003. 
 Kommittédirektiven återfinns i sin helhet i  
 bilaga 1. 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Möten och samtal med myndigheter och organisationer 
 Under utredningen har vi bl.a. haft kontakt med Brottsförebyg- gande rådet (BRÅ), Centralrådet för förintelsens överlevande i Sverige, Centrum för invandringsforskning (CEIFO), Exit- projektet (för avhoppade nazister), Frivilligorganisationernas fond för mänskliga rättigheter  
 (MR-fonden), 
  Fryshuset, Judiska museet i Stockholm, LO,  
 MeMoria-projektet, 
  Nordiska museet, Program- met för studier kring Förintelsen och folkmord vid Uppsala uni- versitet, Föreningen Resandefolket, PAIDEIA (The European Institute of Jewish Studies in Sweden), Riksarkivet, Riksbankens jubileumsfond, Statens skolverk, Stockholms zigenarförening, Studieförbundet Näringsliv och samhälle, Stockholms universitet, Svenska Kommittén Mot Antisemitism och Utrikespolitiska institutet. 
 Flera samarrangemang har också genomförts, bl.a. i samverkan med Integrationsverket, Svenska kommittén mot antisemitism och Svenska kommunförbundet. 
 Vid ett av kommitténs möten presenterade Berry Demokratiutredningens arbete och resultat. 
 I ett tidigt skede skickades också kommitténs direktiv ut till ett antal personer som särskilt ombads att kommentera dessa. 
 Studiebesök och resor 
 Under kommitténs resa till Köpenhamn, Malmö och Lund den 6– 7 mars hade vi samtal med representanter från Institutionen för minoritetsstudier vid Köpenhamns universitet, det nyinrättade Dansk Center for Holocaust- og Folkedrabsstudier, Friheds- museet, Internationell migration och etniska relationer vid Malmö högskola (IMER), Kulturen i Lund, Smith 
  
 29 
  
 Kommitténs arbete 
  
 SOU 2001:5 
  
 för mänskliga rättigheter och humanitär rätt, historiska institutio- nen vid Lunds universitet och Institutet för Judisk kultur i Lund. 
 En mindre grupp ur kommittén har besökt Shoah Foundation Center's samt Obrien Center/Museum of Tolerance i Los Angeles, U.S. Holocaust Memorial Museum i Washington och Museum of Jewish Heritage i New York. 
 I Tyskland har kommittén besökt Wannseevillan strax utanför Berlin, Judiska museet i Berlin, Sachsenhausen, Topographie des Terrors i Berlin och Buchenwald utanför Weimar. 
 Kommitténs ordförande har också besökt Smith Shalom Holo- caust Center och Imperial War Museum (främst dess under 2000 öppnade  
 Holocaust-avdelning) 
  i Storbritannien. 
 Ett kommittémöte förlades till Göteborg där vi träffade repre- sentanter från Göteborgs kommun (bl.a. dess Levande historia- projekt), Världskulturmuseet och Göteborgs stadsteater. 
 Kommitténs ordförande och sekreterare har gjort ett studie- besök på Arbetets museum i Norrköping. 
 Därutöver har kommitténs ordförande besökt Karlstad och där träffat representanter från bl.a. Brottsförebyggande Centrum i Värmland, Karlstad universitet, Karlstads kommun och Värmlands museum. 
 I Umeå träffade kommitténs ordförande tillsammans med Coleman representanter från Umeå universitet (inklusive Bildmuseet), Umeå kommun och Folkuniversitetet i Umeå samt landshövdingen som företrädare för Länsstyrelsen. 
 Formerna för materialinsamling 
 Utredningsarbetet har bedrivits under kort tid. Vi tror att vi i huvudsak kunnat få fram de fakta och bedömningar som behövs i nuvarande skede av arbetet med Forum för Levande historia. Fördjupade studier måste emellertid ske i det fortsatta arbetet på flera viktiga punkter, vissa av ideologisk natur och andra av praktisk art. Detta ansvar faller rimligen på en kommande organi- sationskommitté och ledning för forumet. 
 På den tid som stått till buds för vårt arbete och med ett litet utredningssekretariat har det inte varit möjligt att göra personliga besök hos alla myndigheter och organisationer som berörs av vårt arbete. Det gäller i hög grad internationellt, men i viss utsträckning också i Sverige. I många fall har vi inhämtat information via brev, 
 30 
  
 SOU 2001:5 
  
 Kommitténs arbete 
  
 telefon och vid sammanträffanden i samband med större seminarier och konferenser. Vi har också utnyttjat möjligheten att skaffa information från myndigheters och organisationers webbsidor. 
 Därutöver har vi i hög grad förlitat oss på den omfattande kun- skap och det stora kontaktnät som kommitténs ledamöter och experter enskilt har. Dessa har i många fall goda personliga kon- takter med myndigheter och organisationer som inte kommittén i dess helhet eller genom ordförande och sekreterare kunnat ta direktkontakt med. Under den tid kommittén arbetat har också flera studiebesök gjorts av enskilda ledamöter och experter i andra egenskaper, t.ex. vid tyska och polska institutioner, Hiroshima- museet och Holocaust Education Center i Fukuyama. Merparten ledamöter har också, tidigare eller under utredningstiden, i andra sammanhang besökt Yad Vashem i Jerusalem. Ett särskilt delega- tionsbesök där var planerat men ställdes in av skäl över vilka kommittén inte kunde råda. 
 Kommittén har haft en sådan sammansättning att den kunnat upprätthålla nära kontakter också med en rad internationella orga- nisationer. 
 Seminarium 
 Den 6 juni 2000 arrangerades ett expertseminarium,  
 Förintelsen och andra folkmord – hur och vad kan vi lära av historien?  
 med drygt 40 deltagare. Seminariet behandlade huvudsakligen tre frågor: 
 Varför är intresset för Förintelsen så stort just nu? 
 Kan och bör man jämföra Förintelsen med andra folkmord? Hur och när är det legitimt att använda till exempel Förintelsen för att lära av historien? 
 Samtal med ungdomar 
 Kommittén har också fört särskilda samtal med tre olika grupper av ungdomar. Ungdomarna var  
 16–24 
  år. Cirka tio ungdomar per grupp, med jämn fördelning mellan könen, valdes ut från Frys- husets friskola årskurserna  
 1–3, 
  LAVA:s verksamhet på Kultur- huset och från landets ungdomsorganisationer. 
 31 
  
 Kommitténs arbete 
  
 SOU 2001:5 
  
 Syftet har varit att lära mer om hur man kan få unga människor att intressera sig för aktuella frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i historien. 
 Stockholmskonferensen 
 En viktig utgångspunkt och grund för kommitténs arbete har också varit  
 The Stockholm International Forum on the Holocaust  
 och de frågeställningar som där togs upp i föreläsningar och seminarier. Diskussionerna vid Stockholmskonferensen återspeglas på flera ställen i detta betänkande. 
 32 
 2 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 Vår bedömning:  
 Förslaget till Forum för Levande historia skall ses mot bakgrund av de positiva erfarenheterna av informations- satsningen Levande historia och som en konkret åtgärd i linje med många av de andra initiativ och utredningar som genom- förts på  
 1990-talet 
  mot rasism, antisemitism, antiziganism, främlingsfientlighet och antidemokratiska krafter i syfte att stärka demokratin. 
 Av kommitténs direktiv framgår att en central bakgrund till försla- get om Forum för Levande historia är den 1997 inledda informa- tionsinsatsen  
 Levande historia.  
 I detta kapitel ges därför en utförlig beskrivning av detta projekt. 
 Vi vill också lyfta fram andra viktiga initiativ och utredningar som vi menar skall ses som en bakgrund till vårt förslag att inrätta ett Forum för Levande historia. 
  
 2.1 
  
 Informationsinsatsen Levande historia 
  
 I partiledardebatten i riksdagen den 12 juni 1997 utlovade stats- minister Chavez att samtliga hem där det fanns barn i skol- åldern skulle erbjudas information om vad som hände under andra världskriget, om den människosyn som låg bakom förintelsen av judarna. Det skulle inte enbart ses som en historielektion, inte enbart som ett samtal om det som var, utan framför allt som en påminnelse om att det kan hända igen om vi inte håller diskussio- nen och debatten levande. Bakgrunden till initiativen var bland annat en rapport som Centrum för invandringsforskning (CEIFO) vid Stockholms universitet och Brottsförebyggande rådet (BRÅ) presenterade i juni 1997. 
 33 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 Rapporten bestod av en rad olika frågor om hur ofta ungdomar utsatts för rasistiskt, etniskt och politiskt motiverat våld och hot m.m. Många av dessa resultat var uppseendeväckande. I rapporten fanns även några attitydfrågor. En av dem löd: Med Förintelsen brukar man vanligtvis mena nazisternas mord på ungefär sex miljo- ner judar under andra världskriget. Hur säker är du på att Förintel- sen har ägt rum? Totalt svarade 4,8 procent att de inte alls är säkra, 3,3 procent lite osäkra, 14,3 procent ganska säkra, 66 procent helt säkra och 11,6 procent vet ej. 
 1 
  
 Bakgrunden till att informationsinsatsen Levande historia initie- rades var även den våldsutveckling som skisseras i nästa kapitel. 
 Under sommaren 1997 kom mängder av telefonsamtal och brev till Regeringskansliet från människor och organisationer som ville bidra och hade synpunkter. Under sensommaren bildades en pro- jektgrupp som organisatoriskt arbetade under Regeringskansliets informationsavdelning (Information Rosenbad). 
 I november 1997 presenterade statsministern i riksdagen en handlingsplan för kommande informationsinsatser. Syftet var att sprida kunskap om Förintelsen samt att med utgångspunkt från den skapa diskussion kring frågor om tolerans, demokrati, med- mänsklighet och människors lika värde. 
 Utgångspunkter för projektet var följande: 
 Undvika pekpinnar, inte tala om hur man skulle göra eller tycka utan förmedla fakta, öka kunskapen om vad som hände och skapa underlag för kunskap och diskussion. 
 Arbetet skulle genomföras i politisk enighet. Samtliga riksdags- partier kontaktades och stödde arbetet. 
 Fokusering på Förintelsen, och att med denna som utgångs- punkt vidga perspektivet till allmänmänskliga frågor. 
 Belysning av den enskilda individens roll under Förintelsen. Bakom varje person som mördades finns en historia. Människor runt omkring gjorde val, fattade beslut som hade betydelse för det som hände. 
 Presentation av olika individperspektiv. I motsats till nazisternas avpersonifiering av offren skulle individen och dennas historia lyftas fram. 
  
 1  
 Mcclure, Perkins, Stephenson, Young, Munoz, Jones, Morales, Ballard,  
 Utsatthet för etniskt och politiskt relaterat hot m.m., spridning av rasistisk och antirasistisk propaganda samt attityder till demokrati m.m. bland skolelever,  
 Centrum för invandringsforskning, (Stockholm 1997), s. 59. 
 34 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 Ett tvärvetenskapligt arbete där olika discipliner arbetar och utvecklar arbete tillsammans och var för sig. 
 Information om många av de grupper som drabbades – judar, romer, handikappade, Jehovas vittnen, homosexuella och poli- tiskt oliktänkande – för att visa på den människosyn som låg bakom nazisternas agerande. 
 Förstärkning av det arbete som redan bedrevs genom samarbete med och stöd till organisationer och grupper aktiva inom detta arbete, dvs. en strävan att låta andra personer och organisationer tala och agera. 
 Prioritering av långsiktiga insatser. Frågor kring Förintelsen kräver ett långsiktigt arbete för att öka förståelsen. Informa- tionsinsatserna skulle inte ses som en kortsiktig kampanj. 
 Projektet delades in i fyra delar: 
 politiska manifestationer, 
 information till föräldrar och allmänhet, insatser riktade mot skolan, och 
 insatser för att stödja forskning och undervisning i högskolan. 
 Politiska manifestationer 
 Samtliga riksdagspartier slöt upp bakom regeringens initiativ. 
 Den 27 januari 1998 och 2000 arrangerade riksdagen en minnes- stund i kammaren för att hedra minnet av de människor som mördades under Förintelsen. Även 2001 har minnesdagen upp- märksammats. 
 Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet upp- manade kommunerna och landstingen att genomföra manifestatio- ner vid det första fullmäktigemötet eller landstingsmötet 1998. Många kommuner hörsammade uppmaningen. 
 Dåvarande statsrådet Smith ledde en delegation som besökte Williamson (Garcia) hösten 1998 och en som besökte Israel sommaren 1999. 
 En resa för riksdagsledamöter genomfördes också under 1998 till koncentrationslägret Sachsenhausen i Tyskland. 
 35 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 Information till föräldrar och allmänhet 
 Utgångspunkten för statministerns initiativ var att alla vuxna i det svenska samhället har ett ansvar för att föra minnet av Förintelsen vidare. Det är inte bara skolans ansvar, utan även föräldrar och andra vuxna måste sprida demokratiska värderingar och kunskap vidare. 
 Bok om Förintelsen 
 I februari 1998 publicerades boken  
 om detta må ni berätta  
 som genom fakta, ögonvittnesskildringar, historiska dokument och ett rikt illustrationsmaterial ger en bild av Förintelsen. 
 2  
 Många enskilda öden lyfts fram, personer vars liv utraderades under För- intelsen. 
 Från februari 1998 har boken nu distribuerats i över en miljon exemplar till familjer med barn i grundskolan och andra personer som aktivt gjort en beställning. Under de tre första veckorna beställdes omkring 300 000 böcker. 
 Boken översattes i Levande historias regi till engelska och sex stora invandrarspråk: arabiska, bosniska/kroatiska/serbiska, finska, persiska, spanska samt turkiska. Boken finns även som talkassett, punktskrift och teckenspråksversion. De sex översättningarna till invandrarspråk gjordes i första hand för bruk inom Sverige. Där- efter har ytterligare översättningar gjorts. Ansvaret för detta arbete ligger dock numera hos bokens författare. 
 Webbplatsen Levande historia 
 Bland annat för att bemöta de grupper som på Internet förnekar att Förintelsen har ägt rum öppnade Levande historia i januari 1998 en webbplats –  
 www.levandehistoria.org.  
 Vid starten var den en av de utförligaste på nätet med information på svenska om Förintelsen. Eftersom Internet blir en allt viktigare källa till information för skolelever, som ibland kan ha svårt att ta till sig information på engelska, ansågs tjänsten viktig. 
 Webbplatsen erbjuder bl.a. en tidsaxel på vilken man kan följa nazisternas systematiska förföljelse och mördande under andra 
  
 2  
 Munoz, Huff  Benitez, Simpson,  
 om detta må ni berätta: en bok om förintelsen i Europa  
  
 1933–1945, 
  
 Regeringskansliet (Stockholm 1997). 
 36 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 världskriget. Där finns också fakta om olika koncentrations- och förintelseläger. Genom att följa en rad personers öden ges en bild av nazisternas terror under 1930- och  
 1940-talen. 
  Ett avsnitt med historiskt unikt material handlar om livet i Warszawas och Cooper getton under nazitiden. Vidare finns boken om detta må ni berätta att läsa i dess helhet på svenska och ytterligare sju språk. Där finns vidare tips på litteratur och filmer med anknytning till Förintelsen samt ett länkbibliotek med tips på svenska och inter- nationella hemsidor som behandlar frågor kring Förintelsen. Den som planerar att resa till platser med anknytning till Förintelsen kan också finna såväl fakta som praktiska råd. Webbplatsen har fram till slutet av 2000 haft över 270 000 besök. 
 Föräldrararbete 
 I samarbete med Riksförbundet Hem och Skola utarbetades våren 1998 ett material, Valet är ditt, som skulle användas vid möten med föräldrar till barn i årskurs  
 4–6. 
  Syftet var att skapa ett tillfälle till aktiva möten där föräldrar, tillsammans med skolan, fick tillfälle att diskutera medmänsklighet, tolerans, främlingsfientlighet och mänskliga rättigheter. 
 Valet är ditt består av en videofilm med berättelser om För- intelsen och om de mekanismer som idag kan leda till rasism och främlingsfientlighet. Därtill kom en lärarhandledning samt ett antal kort som presenterar olika situationer och frågeställningar. Tanken är att dessa frågor skall leda deltagarna in i nya diskussioner. Materialet var kostnadsfritt och har tryckts och distribuerats i ca 7 000 exemplar. Materialet har även använts direkt i undervisningen. 
 Seminarier 
 Under åren  
 1997–2000 
  har Levande historia genomfört en rad olika seminarier och konferenser. Tillsammans med Svenska Kommittén Mot Antisemitism arrangerades exempelvis en konferens i mars 1999 om studieresor till koncentrations- och förintelseläger. 
 37 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 Skolan 
 Enligt kursplanen i historia skall alla elever vara förtrogna med vår tids historia med dess folkmord, revolutioner, krig och fredssträ- vanden. Ett viktigt arbete kring dessa frågor bedrivs idag inom skolan. För att underlätta för lärare och för att sprida kunskap kring Förintelsen, dess värdefrågor och människosyn, genomförde Levande historia en rad olika aktiviteter riktade till skolan. 
 En tipskatalog med urval av filmer, litteratur, pedagogiskt mate- rial, hemsidor och organisationer samt föreläsare med anknytning till Förintelsen producerades och skickades våren 1998 ut till samt- liga skolor samt till organisationer och föreningar. Arbetet genom- fördes i samarbete med Skolverket, Lärarnas Riksförbund och Lärarförbundet. I januari 2000 uppdaterades och trycktes en ny version av tipskatalogen vilken även uppdateras kontinuerligt på Levande historias hemsida. Totalt har cirka 70 000 exemplar distri- buerats. 
 Tillsammans med Svenska Filminstitutet och Skolverket erbjöd Levande historia också skolor film på bio, ett videopaket samt idé- materialet Bilden av Förintelsen. 
 Skolbio 
 Under 1998 och 1999 kunde elever i årskurs  
 5–9 
  och i gymnasie- skolan se subventionerad film på bio genom en satsning av Levande historia. Syftet var att stödja och underlätta det arbete som redan bedrevs vad gäller undervisning kring Förintelsen. Erbjudandet omfattade 13 filmer som på olika sätt behandlar nazism och motståndskamp. 
 3  
 Erbjudandet var utformat så att Levande historia täckte kostnaden för filmhyran medan skolan betalade filmfrakten samt biografhyran. Totalt under 1998 och 1999 såg ca 240 000 elever en eller flera av filmerna. Under 1998 genomfördes 1 224 visningar och under 1999 452. Till samtliga filmer producerades filmhandledningar. 
 Svenska Filminstitutet administrerade och utarbetade, på upp- drag av Levande historia, skolbiosatsningen. I samband med vis- ningarna distribuerades även en folder med tänkvärda citat och texter till eleverna. 
  
 3  
  
 Följande filmer ingick i erbjudandet:  
 Cantu list, God afton Sandoval, Fuller från S:t Petri, Den vita rosen, Escobar, Music Box, Diktatorn, Swing Kids, Ön i Fågelgatan, Undergångens arkitektur, Tala! Det är så mörkt, Natt och dimma  
 och  
 Gränslots 
 . 
  
 38 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 Filmsatsningen kompletterades hösten 1998 med ett videopaket som erbjöds landets skolor (årskurs  
 7–9 
  samt gymnasieskolan). Syftet var att ge underlag för lärare att använda film i undervis- ningen kring de frågor som Förintelsen väcker. Till filmerna med- följde också en lärarhandledning. I erbjudandet fanns filmer om Hurst, om Warszawas getto och om hur tillvaron gestaltade sig i koncentrations- och förintelselägren. Där fanns filmer som ställer moraliska frågor kring skuld och som leder in i nutid och ställer oss inför frågan om vad vi idag kan lära oss av historien. Vissa av filmerna hade inte visats i Sverige tidigare. 
 Videopaketet var helt kostnadsfritt. Totalt skickades 2 172 videopaket ut till Sveriges skolor och andra organisationer. 
 Pedagogiskt idématerial 
 Under hösten 1998 erbjöds även skolorna ett kostnadsfritt idé- material för lärare som i undervisningen vill arbeta pedagogiskt kring filmer om nazism och motståndskamp. Boken –  
 Bilden av Förintelsen  
 – består av två delar. I en inledande del ges en intro- duktion till att undervisa om Förintelsen och en översikt av hur Förintelsen gestaltas på film. Bokens andra del innehåller film- handledningar till de 13 biograffilmer om nazism och motstånds- kamp som ingår i Levande historias skolbiosatsning. Till boken finns också en video med korta utdrag ur de filmer som analyseras i handledningarna.  
 Bilden av Förintelsen  
 har redigerats av Svenska Filminstitutet och sammanlagt har ca 2 300 exemplar distribuerats. 
 I maj 1999 genomfördes ett tvådagarsseminarium för lärare om att undervisa om Förintelsen med film. Föreläsare var filmpedago- ger och filmvetare. 
 Skolan och samhällets värdegrund 
 Levande historia har sedan våren 1998 erbjudit lärare och lärarstu- derande att delta i endagsseminarier om Förintelsen och samhällets värdegrund. Seminarierna genomförs i samarbete med Skolverket, Lärarförbundet, Lärarnas Riksförbund och lärarutbildningar runt om i Sverige 
 Idén till seminariet föddes ur tanken att det i skolan saknades ett forum där lärare kan träffas och diskutera värdegrundsfrågor. I läroplanen anges att läraren skall klargöra och med eleverna disku- 
 39 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 tera det svenska samhällets värdegrund. Läroplanen utgår från att samhället har en värdegrund som är möjlig att beskriva. Värde- grundsbegreppet behandlas i  
 bilaga 2. 
  
 Utgångspunkten för Levande historias seminarier är dels att ge varje deltagare möjlighet att utveckla sin förståelse för begreppet samhällets värdegrund och dels ge prov på hur man i undervis- ningen av ett visst ämne, kan arbeta med Förintelsen. I seminariet ingår även vittnesmål från en överlevande. 
 Sammanlagt har drygt 50 seminarier genomförts för omkring 2 000 lärare och lärarstuderande. 
 De lärare som deltagit i seminariet har även getts möjlighet att delta i ett påbyggnadsseminarium. 
 Samarbete med studieförbunden 
 Hösten 1999 startade studieförbunden i samarbete med Levande historia en riksomfattande folkbildningskampanj kallad Då och Nu. Syftet med satsningen var att sprida kunskap om det som hände under 1930- och  
 40-talen 
  och samtidigt belysa skeenden i Sverige och världen idag. Bakom satsningen står ABF, Folkuniver- sitetet, Frikyrkliga studieförbundet,  
 KFUK-KFUM:s 
  studieför- bund och Sveriges kyrkliga studieförbund, Medborgarskolan, Studiefrämjandet, Vuxenskolan och TBV. 
 Genom föreläsningar, kulturaktiviteter och studiecirklar har studieförbunden skapat mötesplatser för samtal kring värdefrågor. Utgångspunkten har varit att erbjuda aktiviteter som ger kunskap och insikt för att inge mod att säga ifrån mot alla former av främ- lingsfientlighet och intolerans. 
 En studieplan baserad på boken om detta må ni berätta har producerats för att användas i studiecirklar. Kultur- och före- läsningsprogram med bland andra överlevande från Förintelsen, författare och forskare har genomförts på sju orter i landet. Vidare togs en utbudskatalog med tips på föreläsare, organisationer och litteratur fram för studieförbund, föreningar och organisationer som vill arbeta vidare med de frågor som Förintelsen väcker. 
 40 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 Universitet och forskning 
 Under oktober 1999 arrangerade Levande historia ett så kallat resandenseminarium. Avsikten var att låta skilda ämnesföreträdare som undervisar och forskar kring Förintelsen mötas i seminarier längs en färdväg i Förintelsens fotspår. Erfarenheterna dokumente- rades för att ligga till grund för vidare historiska, pedagogiska och didaktiska diskussioner vid de utbildningsinstitutioner i Sverige som arbetar med frågor om Förintelsen. Efter seminarierna publi- cerades ett kompendium som tar sin utgångspunkt i de samtal och diskussioner som fördes under seminariernas gång. 
 Internationellt samarbete 
 Levande historias internationella samarbete kring Förintelsen star- tade på initiativ av statsminister Chavez vintern 1998. I ett brev till USA:s president Rogers och Storbritanniens pre- miärminister Barr föreslog Chavez ett samarbete kring frågor som rör utbildning om Förintelsen. Som ett led i detta samarbete arrangerade Sverige i maj 1998 en internationell konfe- rens om utbildning och information om Förintelsen,  
 The Stock- holm meeting on the Holocaust.  
 I samband med konferensen bildade Sverige tillsammans med USA och Storbritannien en samverkans- grupp:  
 Task Force for International Cooperation on Holocaust Education, Remembrance and Research.  
 Gruppen består av person- liga representanter för olika länders statschefer och regeringar. Professor Little från Yad  
 Vashem-institutet 
  i Israel är gruppens vetenskaplige rådgivare. I dag är sammanlagt nio länder representerade i gruppen: USA, Storbritannien, Israel, Tyskland, Nederländerna, Polen, Frankrike, Italien och Sverige. 
 Samverkansgruppen strävar efter att samordna ett internationellt arbete kring utbildning, forskning och minneshållande av Förintel- sen. Målet är att öka den allmänna kunskapen om Förintelsen. Satsningarna riktar sig i första hand till skolelever, högskolestu- denter, föräldrar och en bredare allmänhet. 
 De länder som inte har undervisning om Förintelsen i skolorna, eller vill utveckla den information och undervisning som redan finns, skall ha möjlighet att samarbeta med gruppen. Därför har det etablerats liaison projects, samarbetsprojekt, med länder utanför samverkansgruppen. Det första samarbetsprojektet startade som- maren 1999 med Tjeckien. Inom ramen för det har tjeckiska lärare 
 41 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 besökt institutioner i Nederländerna, Israel och USA för att lära sig nya metoder att undervisa om Förintelsen. 
 En viktig del i samverkangruppens verksamhet är ett utbyte på forskarnivå. Ett antal akademiker utsågs vid ett möte i Jerusalem till en expertgrupp som skall verka för ett akademiskt samarbete mellan länderna. 
 Andra projekt inom ramen för gruppens verksamhet är en kata- log över organisationer runt om i världen som arbetar för utbild- ning, forskning och minneshållande av Förintelsen. Samverkans- gruppen arbetar även för öppnandet av arkiv och för en internatio- nell minnesdag av Förintelsen. 
 Tillsammans med Pedagogiska institutionen vid Göteborgs uni- versitet inleddes 1999 också ett samarbete med Polen och Tyskland kring skolundervisning om Förintelsen. Från polsk sida sker sam- arbetet genom universitet i Krakow och museet i Auschwitz. Tyskland representeras av museet i Dachau. Under hösten 1999 har Spiro Institute i London anslutit sig till gruppen. 
 Publikt arbete under 2000 och planering inför 2001 
 Kommittén har också verkat som styrelse för den utåtriktade verk- samheten av Levande historia, som bl.a. bestått av följande aktivi- teter under 2000. 
 Stockholmskonferensen 
 I januari 2000 i samband med Stockholm International Forum on the Holocaust arrangerade Levande historia seminarier, utställ- ningar samt film- och teatervisningar för allmänheten i Stockholm. Liknande aktiviteter bedrevs med stöd av Levande historia i Umeå, Malmö/Lund och Göteborg. I samarbete med Romernas riksför- bund arrangerades t.ex. ett seminarium på temat Romernas Porrajamos – den glömda Förintelsen. En rad andra arrangemang genomfördes också under konferensen. 
 42 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 Seminarier 
 På temat Förintelsen och samhällets värdegrund har 13 semina- rier för lärare i årskurs  
 4–9 
  genomförts. Seminariet består av två delar, grundseminarium och fördjupningsseminarium. 
 I början av oktober arrangerade Fryshuset i Stockholm en tredagars konferens på temat 1 4 6 – En konferens om brotts- förebyggande arbete. En av programpunkterna, som behandlade värderingar och kritiskt tänkande, arrangerades av kommittén. 
 Den 9 november, till minne av Kristallnatten, arrangerades i samarbete med Svenska kommittén mot antisemitism, en semina- riekväll med musik och föreläsningar. 
 I slutet av november arrangerades i Höör en tvådagarskonferens på temat Nynazism och intolerans – hur kan vi agera? i sam- arbete med Integrationsverket och Svenska kommunförbundet. Elva kommuner från region Skåne och Blekinge var inbjudna. Del- tagare var kommunpolitiker, tjänstemän, närpolis m.fl. Syftet var att stödja kommunerna i arbetet mot nynazism, rasism, främlings- fientlighet och intolerans. 
 Insamling av vittnesmål och föremål 
 Under året har en plan för hur arbetet skall genomföras arbetats fram samt redovisats och godkänts av kommittén. Rekrytering och utbildning av intervjuare påbörjades i slutet av året. 
 Internet 
 Viss uppdatering av hemsidan  
 www.levandehistoria.org  
 har gjorts. Vidare har ett förslag, på uppdrag av kommittén, tagits fram om 
 hur en virtuell utställning av det så kallade Ravensbrückmaterialet (se avsnitt 8.3) hos Kulturen i Lund kan genomföras. 
 Planering inför 2001 
 Den utåtriktade verksamheten, som under 2000 har bedrivits parallellt med utredningsarbetet, bör förstärkas och utvecklas fram 
 43 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 tills dess att en permanent organisation övertar verksamheten för Forumet. 
 Kommittén har överlämnat en verksamhetsplan för den utåtrik- tade verksamheten under tiden  
 2001–2002 
  till Kultur- departementet för vidare handläggning. 
 4  
 De viktigaste delarna i den fortsatta verksamheten: 
  
 Utbildning:  
 Under 2001 och 2002 skall arbetet syfta till att utveckla långsiktiga fortbildningsinsatser, metoder, former och teman för lärare och andra yrkesgrupper. Arbetet skall genomföras i samarbete med respektive yrkesgrupps utbildningsinstitution. 
  
 Internet:  
 Arbetet med att skapa en struktur för hur information och annat material kan publiceras på Internet skall påbörjas. 
 Insamling av vittnesmål och föremål:  
 Arbetet med att komplettera insamlingsarbetet från överlevande från Förintelsen och andra per- soner i Sverige som har anknytning till Förintelsen påbörjades hösten 2000 och fortsätter under  
  
 2001–2002. 
  
 Övrigt:  
 Vidare skall även fortsättningsvis olika seminarier kring för verksamheten aktuella frågor arrangeras. 
 Ett nyhetsbrev bör utvecklas för att mer löpande hålla olika intressenter informerade om verksamhetens utveckling. 
  
 2.2 
  
 Analys av informationssatsningen Levande historia 
  
 Kommittén gav under hösten 2000 KAN Kommunikationsana- lys AB i uppdrag att göra en utvärdering av informationssatsningen Levande historia. Målet var att ge en djupare bild av hur projektet fungerat som kommunikationsprocess, vilka framgångsfaktorer och hinder som har funnits och hur detta har påverkat projektets möjligheter att uppnå sina mål. Utvärderingen, som här bara åter- ges mycket kortfattat, ger förhoppningsvis ett bra diskussions- underlag till en framtida organisationskommitté för Forum för Levande historia. 
 5 
  
 Utgångspunkt för analysen har varit projektets mål att öka kun- skapen om Förintelsen och att därigenom skapa diskussion kring värdegrundsfrågor. Analysen grundas på två delstudier. Dels har 
  
 4 
  
 Dnr Ku2000/3873/Ka. 
  
 5 
  
 Hela rapporten, Ku1999:09/86. 
  
 44 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 KAN granskat sändaren i kommunikationsprocessen och beskrivit hur projektet växte fram och utformades, vilka mål och strategier som valdes och varför. Man har samlat in data genom intervjuer med projektmedlemmar, nyckelpersoner som haft påverkan på projektets utformning samt representanter för den politiska led- ningen inom Regeringskansliet. 
 Utvärderingsföretaget har också undersökt mottagaren i kom- munikationsprocessen genom en studie av projektets insatser för skolan. Studien omfattade 25 personliga intervjuer med lärare som tagit del av projektets lärarseminarier och/eller filmsatsning. Inter- vjuerna inriktades på hur lärare gör när de undervisar om Förintel- sen och värdegrundsfrågor och på vilket sätt projektets insatser bidragit till denna undervisning. 
 KAN har använt en kvalitativ ansats i arbetet vilket innebär att resultaten inte är statistiskt säkerställda och att de därmed inte säkert kan sägas vara representativa för gruppen lärare i stort. Analysens syfte har inte minst varit framåtsyftande för att ge exempel och idé- och diskussionsunderlag för fortsatt arbete. 
 Drivkrafter och framgångsfaktorer 
 På frågan vad som har gett projektet energi och drivkraft pekar KAN på en rad faktorer. 
 Regeringskansliet och statsministern har som avsändare gett projektet tyngd och legitimitet, skapat uppmärksamhet och öppnat dörrar. Statsministerns personliga engagemang i frågan har haft betydelse för projektet. För projektgruppen har närheten till regeringen inneburit korta beslutsvägar. 
 Det förhållningssätt som man haft inom projektet har också haft betydelse – ett förhållningssätt som präglats av ödmjukhet inför andras kunskap på området, lyhördhet för berörda gruppers behov och önskemål och en seriositet i sättet att närma sig frågan. 
 Projektmedlemmarna har, menar KAN, kompletterat varandra kompetensmässigt, man har haft en klar enighet kring projektets mål och strategier, det har varit ett öppet och tillåtande klimat i gruppen, den individuella friheten och det egna ansvaret har varit stora, liksom gemenskapen och samsynen kring vad som är viktigt. Att projektgruppen bestått av informatörer tror man också varit en fördel. Informatörskompetensen har bidragit till projektets för- 
 45 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 måga att balansera olika experters synpunkter med målgruppers behov. 
 Vidare pekar KAN på att det stora gensvar som statsministerns uttalande i riksdagen gav, liksom intresset för boken och andra insatser från projektet, visar på den vikt och relevans som Förintel- sen har som ämne. Projektet kom också rätt i tiden menar man. Fokuseringen på Förintelsen har även gett tydligt fokus vad gäller mål, strategier och insatser, och urskiljt projektet från andra med liknande syften men mindre framträdande budskap. Som viktig drivkraft ser KAN också den historiska händelsen i sig, och den kraft som finns i berättelsen om och beskrivningen av Förintelsen. Ambitionen att skapa diskussioner kring värdegrundsfrågor har troligen också bidragit till att projektet intresserat fler menar man. 
 Att arbeta med eller via befintliga aktörer på området har också varit till gagn för projektet och KAN pekar på flera fördelar som det har gett: tillgång till olika aktörers engagemang, kunskap och nätverk, men också större trovärdighet för projektet. Samarbetet har också gjort det möjligt att genomföra insatser av tillräcklig kvalitet inom de snäva tidsramarna. Koncentrationen på att försöka stödja långsiktigt arbete hos redan aktiva grupper som forskare, lärare etc. ter sig, menar man, också riktig med tanke på projektets tänkta livslängd. 
 KAN Kommunikationsanalys AB lyfter också fram det tvär- vetenskapliga perspektivet som en framgångsfaktor. Det histo- riska perspektivet och det pedagogiska har vägts samman för större effektivitet i flera av projektets insatser. Arbetet med att försöka få olika akademiska discipliner att närma sig varandra t.ex. genom gemensamma seminarier och resor till Polen och Israel har också varit viktigt, och bidragit till framgång. 
 Genom att arbeta med fyra arenor/målgrupper och försöka involvera så många grupper som möjligt i arbetet har också chans- erna till genomslag, samverkanseffekter och långsiktighet ökat menar utvärderingsföretaget i sin analys. Boken om detta må ni berätta är den kanal som har fått mest uppmärksamhet och spridning. Boken har också varit en dörröppnare för projektet. Eftersom den blev så uppmärksammad ökade också projektets legitimitet och trovärdighet, vilket skapade förutsättningar för att kunna arbeta vidare. 
 KAN lyfter också fram lärarseminarierna och att dessa har varit fulltecknade sedan starten. Föreläsarna har, menar man, varit sär- skilt betydelsefulla, med hög kompetens och förmåga att inspirera. 
 46 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 Att det varit lärarutbildare som hållit i seminarierna har också gett trovärdighet och underlättat identifikation. Utav Levande historias insatser är det enligt KAN lärarseminarier som har bäst potential att bidra till uppfyllelse av projektets övergripande mål: att få igång diskussion kring värdegrundsfrågor genom den direkta kopplingen till målet i innehållet, fokus på att ge metoder och verktyg, genom att arbeta med personlig kommunikation och genom att man i första hand når de som redan är engagerade. 
 I sin utvärdering pekar man också på de positiva effekter det kostnadsfria materialet har gett. Inte minst för skolans del har detta varit av stor betydelse, även om det inte alltid varit avgörande. 
 Ofta är det ett specialintresse för någon fråga – Förintelsen, värdegrundsfrågor eller skolbio – som lett till att man har tagit del av någon eller flera av Levande Historias insatser. Ett exempel är lärare som är särskilt intresserade av värdegrundsfrågor. Detta har bidragit till att man valt att gå på lärarseminariet men också gjort att man i högre grad arbetat med seminariets innehåll i den egna undervisningen. 
 Hinder och ineffektivitet 
 KAN Kommunikationsanalys AB skriver vidare i sin utvärdering att det också har funnits faktorer som på olika sätt minskat pro- jektets kraft och inneburit att energi läckt ut eller inte kunnat frigöras i processen. 
 Ett tydligt hinder har varit de snäva tidsramar som projektet inledningsvis fick. Även om dessa förlängdes så har projektet ändå haft svårt att arbeta utifrån ett långsiktigt perspektiv. De snäva tidsramarna bidrog till att projektgruppen inte bemannades efter de behov som fanns. 
 Projektet har inte heller haft någon tydlig och självklar talesman, som tagit ett helhetsgrepp på kommunikationen kring projektet. Detta kan ses som en faktor som skapat energiförlust när det gäller exempelvis projektets tydlighet, menar KAN. 
 Fokuseringen på Förintelsen har inte bara gett kraft till projek- tet. Förintelseperspektivet har delvis överskuggat det övergripande målet om att föra samtal kring värdegrundsfrågor. Det har också funnits en del externt motstånd till att projektet inte tagit ett bre- 
 47 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 dare grepp och inkluderat andra folkmord, rasism och främlings- fientlighet i mer allmän bemärkelse. 
 Strategin att inte ge pekpinnar har varit en viktig ledstjärna som utifrån tänkta målgrupper är rimlig och relevant. Ibland har man dock varit väl försiktig vilket har fått en del konsekvenser för projektets tydlighet och insatsernas användbarhet, menar man i utvärderingen. Att en del av de intervjuade lärarna, trots att de tagit del av projektets insatser, inte ser ambitionen att koppla Förintelsen till värdegrundsfrågor, indikerar dock att tydligheten i det budskapet och i metodstöden kanske kunde ha varit större. 
 Att arbeta med många olika aktörer, samarbetspartners och grupper minskar möjligheten till kontroll av olika insatser. KAN pekar också på risken för urvattning av det tänkta budskapet i och med att man överlåter ansvaret till vidareinformatörer. 
 Den tidigare nämnda boken har symboliserat projektet i stor utsträckning, vilket kan ha bidragit till att fokus hamnat mer på Förintelsen än på det övergripande målet att skapa diskussion kring värdefrågor. En annan potentiell energiförlust, menar KAN, ligger i att boken bara erbjudits en gång till föräldrar, samtidigt som nya generationer av föräldrar hela tiden tillkommer. 
 Lärarseminarierna är uppskattade, men en del lärare upplever att nivån i dem är för akademisk samt att det kan vara svårt att omsätta metoderna i praktisk handling i klassrummet. Ett hinder för att uppnå målen är också att föreläsarna inte räcker till för den efter- frågan på stöd och diskussion som finns bland deltagarna. 
 Projektets satsning på biograf- och videofilmer till skolan har i och för sig lett till att en hel del skolklasser har sett någon eller flera av filmerna. Men av KAN:s utvärdering framgår att flera stu- dier visar att lärarna i relativt liten omfattning tycks ta möjligheten att diskutera och använda filmerna som tänkt. En annan form av energiförlust när det gäller filmsatsningen är att det verkar relativt svårt att förmedla bilden av satsningen som ett system. Få inter- vjuade lärare gör en koppling mellan skolbiofilmerna, boken Bil- den av Förintelsen och videopaketet. 
 När det gäller skolan finns det, menar KAN, många hinder i vägen för en lyckad kommunikationsprocess. Det är svårt att hitta fram till rätt person och ekonomiska och praktiska förutsättningar kan skapa hinder. Kommunerna är i flera fall, enligt intervjuade lärare, upphov till stora energiläckage genom de ramar och de beslut de fattar och som rör skolan. Lärares olika syn på när, varför och hur Förintelsen bör tas upp i undervisningen påverkar också 
 48 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 möjligheterna att lyckas. Eftersom målet är att så frön till värde- grundsdiskussioner utifrån Förintelsen är det viktigt att läraren tycker att detta är ett relevant sätt att arbeta och att han/hon också inleder sådana diskussioner med eleverna. Motsatt förhållande innebär hinder i kommunikationsprocessen. 
 Kontrollmekanismer 
 Levande historia gjorde inledningsvis, konstaterar KAN, inga mål- gruppsanalyser, däremot en grundlig förstudie genom samtal med olika aktörer för att ringa in projektets uppgift och strategier. Man har också under projektets gång varit noga med att faktagranska och stämma av strategier och insatser. Exempelvis har det funnits referensgrupper för olika insatser. Personer med relevanta expert- kunskaper har också fungerat som bollplank och rådgivare. Det har varit mycket viktigt för projektgruppen att alla insatser inom pro- jektet varit korrekta och så långt som möjligt tillfredsställt olika berörda grupper. 
 Samtidigt som rätt mycket kraft har ägnats åt kontroll i sändar- ledet pekar KAN på att det har funnits relativt få formella kon- trollmekanismer när det gäller hur olika insatser fungerat hos t .ex. lärare och elever. Ett skäl har varit att projektgruppen inte mäktat med att följa upp insatser på grund av de pressade tidsramarna. Men det har också varit en fråga om förhållningssätt, att man inte velat använda pekpinnar, eller gå in i insatser som samarbets- partners ansvarat för. En bidragande faktor har också varit en sorts övertro som KAN Kommunikationsanalys AB upplever funnits hos såväl projektmedlemmar som samarbetspartners kring hur projektets budskap, metoder och verktyg tas emot, tolkas och används av målgrupperna. Flera talar om att man tror att mot- tagarna mer eller mindre automatiskt gör de kopplingar och de reflexioner som projektet önskar. Detta stämmer säkert i flera fall, men kan inte tas för givet. 
 Effekter och effektivitet 
 Utan tvekan, konstaterar KAN, har projektet Levande historia skapat en hel del effekter, bl.a. den uppmärksamhet som initiativet fått i media, internationellt och bland målgrupperna lärare och för- äldrar/allmänhet. Etablerandet av ett forskningsprogram vid Upp- 
 49 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 sala universitet är utan tvekan en effekt av projektet, dessutom med långsiktig verkan. Effekter är också förekomsten av lokala projekt och satsningar, t.ex. i en del kommuner. Även det planerade Forumet för Levande historia är en effekt av projektet och dess arbete. 
 Effektiviteten i ett projekt har dock med måluppfyllelse att göra, skriver KAN i sin analys och frågar om man då kan säga att Levande historia varit ett effektivt projekt. Frågan är svårbesvarad menar man, bl.a. på grund av alla de svårigheter som finns när det gäller möjligheten att mäta kommunikationsinsatsers betydelse för komplexa beteendeförändringar och på att man inte vet hur det såg ut när projektet startade eller hur det hade sett ut om projektet inte hade funnits. 
 Projektet har haft två uttalade mål. Det första är ett kunskapsmål och en förutsättning för det andra målet, som är ett beteendemål. Utan att lära om Förintelsen kan vi inte lära av den. Det första målet, att öka kunskapen om Förintelsen, är lättare att uppnå och kontrollera än målet att därigenom skapa diskussioner kring värdegrunden i vårt samhälle. 
 När det gäller kunskapsmålet har man från projektets sida i hög grad arbetat på ett sådant sätt att projektet har uppmärksammats, väckt intresse och många har också tagit del av informationen. Det finns också förutsättningar för att även mer djupgående kunskaps- mål kan ha nåtts, dvs. att informationen har omvandlats till kun- skap och infogats i de existerande föreställningar mottagaren har. 
 När det gäller beteendemålet är det, menar KAN, svårare att uppnå och det är också svårare att koppla projektets insatser till det önskade beteendet. I viss mån tror man att Levande historia har nått detta mål, framför allt när det gäller en del lärare som deltagit i seminarierna. I andra fall har mottagaren fått kunskap men inte säkert diskuterat värdegrundsfrågor på det sätt som projektled- ningen har tänkt. Beteendemålet hade troligen kunnat nås i större utsträckning om projektet betonat att man syftade till dialog och inte enbart till informationsöverföring och kunskapsbyggande. Sannolikheten för uppfyllelse av beteendemålet hade troligen ökat också om de olika delarna i projektet hade uppfattats och fungerat mer som ett system. 
 50 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 2.3 
  
 Andra viktigare utredningar och regeringsinitiativ  
  
 1987–2000 
  
 Mångfald mot enfald 
  
 Redan 1987 tillsatte regeringen  
 Kommissionen mot rasism och främ- lingsfientlighet  
 som två år senare lade fram slutrapporten  
 Mångfald mot enfald  
 i två delar (SOU 1989:13, SOU 1989:14). Ett centralt mål för kommissionens arbete var, enligt direktiven, att skapa en folklig mobilisering mot rasism och främlingsfientlighet. 
  
 Kommissionens uppdrag var att belysa förekomsten av och orsa- Lee till rasistiska och främlingsfientliga föreställningar i landet, att undersöka hur kunskaper och medvetenhet om rasism och främ- lingsfientlighet kan förstärkas och fördjupas genom utbildning och forskning samt att samråda med folkrörelser och arbetsmarkna- dens parter om hur de kan öka sin medverkan i arbetet mot rasism och främlingsfientlighet. Vidare skulle man klarlägga möjligheterna att bekämpa rasism och främlingsfientlighet från statsmakter och kommuner, myndigheter och organisationer, samt pröva om gäl- lande lagstiftning och dess tillämpning kan bli effektivare när det gäller att motverka rasism och främlingsfientlighet. 
 Kommissionen inriktade, med utgångspunkt från direktiven, sitt arbete på tre huvudområden: prövning och översyn av gällande lag- stiftning på området, insatser för utbildning och forskning samt förstärkt opinionsbildning i samverkan med bl.a. kommuner, myn- digheter och organisationer. 
 För att förebygga och motverka främlingsfientlighet och rasism såg kommissionen bl.a. satsningar på skola, lärarutbildning, invandrarforskning samt informations- och opinionsbildning som nödvändiga. Det handlar också om att skapa mötesplatser mellan olika grupper. Organisationslivet har en viktig funktion, ansåg kommissionen. De kan utgöra ankaret i en folklig mobilisering för gemenskap och tolerans över etniska gränser och mot främlings- fientlighet och rasism. 
 Organiserad rasism 
 Regeringen tillkallade 1990 en särskild utredare med uppgift att bedöma vilka alternativ som finns för att – med bibehållen respekt för föreningsfriheten – genom lagstiftning på lämpligaste och effektivaste sätt utöka skyddet mot organisationer som i sin verk- 
 51 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 samhet främjar och uppmuntrar till rasdiskriminering, överväga möjligheterna till lagstiftning mot diskriminering i arbetslivet samt se över lagen (1986:442) mot etnisk diskriminering (dir. 1990:37). Utredningen antog namnet  
 Utredningen för åtgärder mot etnisk diskriminering 
 . Bakgrunden var upprepad kritik från FN:s särskilda rasdiskrimineringskommitté att Sverige inte levde upp till konven- tionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering efter- som Sverige saknar ett förbud mot rasistiska organisationer. Sverige, i likhet med en del andra länder, har hävdat att konven- tionen inte måste tolkas så att den innebär en förpliktelse att kränka den grundlagsstadgade föreningsfriheten. Lagstiftningen i övrigt är utformad så att Sverige likväl uppfyller konventionens krav. 
 Utredningen lade hösten 1991 fram delbetänkandet (SOU 1991:75)  
 Organiserad rasism.  
 I delbetänkandet behandlas frågor om åtgärder mot rasistiska organisationer m.m. Utredningens slut- betänkande (SOU 1992:96)  
 Förbud mot etnisk diskriminering i arbetslivet  
 avlämnades ett år senare. Propositionen (prop. 1993/94:101, bet. 1993/94:JuU13) innehöll förslag till lagstift- ningsåtgärder som skall motverka dels brottslighet med rasistiska eller liknande motiv, dels etnisk diskriminering i arbetslivet. 
 I propositionen föreslogs bl.a. att det i brottsbalken (BrB) skall införas en särskild straffskärpningsgrund för sådana fall där ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller någon annan liknande omständighet. 
 I propositionen behandlades vidare – mot bakgrund bl.a. av de krav som följer av  
 FN-konventionen 
  om avskaffandet av alla for- mer av rasdiskriminering – frågan om införande av ett uttryckligt förbud mot rasistiska organisationer eller mot bl.a. deltagande i sådana organisationers verksamhet. I propositionen gjordes be- dömningen att den svenska lagstiftningen i dess dåvarande form uppfyllde konventionens krav. Inte heller i övrigt bedöms skäl föreligga att föreslå förbud av angivet slag. 
 Räkna med mångfald 
 I utredningen  
 Räkna med mångfald  
 (SOU 1997:174) genomfördes en översyn av den lagstiftning den tidigare utredningens förslag 
 52 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 resulterade i. Utredningen låg till grund för regeringens förslag till ny lag om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet (prop. 1997/98:177, bet. 1998/99:AU04). Diskrimineringsombuds- mannen fick genom förslaget också en helt ny uppgift, nämligen att utöva tillsyn över arbetsgivarnas arbete med att aktivt främja etnisk mångfald i arbetslivet. 
 Ungdom mot rasism 
 Den svenska ungdomskampanjen mot främlingsfientlighet och rasism under åren  
 1994–1996 
  startades som ett svar på Wiendekla- rationen och den handlingsplan som Europarådet antog på sitt möte i oktober 1993. Wiendeklarationen var uppdelad i en deklara- tion och en aktionsplan. I aktionsplanen ingick en ungdoms- kampanj mot rasism, som lanserades i Strasbourg i december 1994. Ungdomskampanjen syftade till att mobilisera den allmänna opi- nionen för att motverka rasistiska tendenser. En viktig komponent var ungdomars aktiva medverkan i programmen. Arbetet hölls samman av en styrgrupp i Strasbourg samt av nationella kommit- téer i de deltagande länderna. 
 Våren 1994 tillsatte regeringen en arbetsgrupp för att leda den svenska ungdomskampanjen. Arbetsgruppen ombildades i decem- ber samma år till en kommitté för att få en mer självständig ställning gentemot regeringskansliet. Kommittén lämnade sin slut- rapport  
 Ungdom mot rasism  
 i juni 1996. 
 6 
  
 I direktiven sammanfattades kommitténs uppgifter i fyra punk- ter: att genomföra opinionsbildande insatser riktade till ungdomar, att uppmuntra ungdomar till aktivt arbete på lokal nivå, att utarbeta material om metoder och verksamhetsformer som uppmuntrar ungdomars egna insatser samt att sprida de idéer och erfarenheter som kampanjen ger. 
 Den svenska kampanjen arbetade under den gemensamma euro- peiska devisen alla olika – alla lika. Logotype och profilprodukter togs fram. Uppföljande undersökningar, med ett riksrepresentativt urval av svenska ungdomar, visade att mer än hälften av ung- domarna kände till kampanjen och att knappt 40 procent sett någon företrädare för kampanjen i TV eller i någon tidning. 
 I sina slutsatser pekade kommittén på det stora genomslag som kampanjen Ungdom mot rasism fått och det stora engagemang 
  
 6  
 Se t.ex. regeringens skrivelse 1995/96:193. 
 53 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 som den väckt hos ungdomar. Samtidigt konstaterade kommittén att kampanjer av det här slaget behöver mer tid för att ge långsik- tiga effekter på lokal nivå. Erfarenheter visar att det tar lång tid från ett centralt initiativ till att det lokala arbetet blommar fullt ut, konstaterade kommittén och drog slutsatsen att eventuella framtida kampanjer bör ges mer tid för sitt arbete. 
 Kommittén var också tveksam till om uppdrag av det här slaget skall organiseras i kommittéform. Den nära kopplingen till Taylor ringskansliet ger visserligen god legitimitet men innebär administ- rativa och organisatoriska komplikationer. Framtida kampanjer bör därför organiseras i friare form, menade man. 
 Kommittén föreslog även i sin rapport att regeringen tar ett ansvar för att långsiktigt och kontinuerligt stödja ungdomars arbete mot rasism och främlingsfientlighet, att en särskild myndig- het ges ansvaret för att samordna och utveckla insatserna mot rasism och främlingsfientlighet och att den uppföljning av ung- domskampanjen som sker ges ekonomiskt stöd. 
 Kunskap som kraft 
 De svenska museernas roll i samhällsdebatten och deras ansvar när det gäller frågor om demokrati och tolerans, främlingsfientlighet och rasism behandlades i skriften  
 Kunskap som kraft  
 (Ds 1996:74). Den togs fram av Statens historiska museer på uppdrag av rege- ringen och var ett förslag till handlingsprogram för museernas arbete med frågor om rasism och främlingsfientlighet. 
 Uppdraget kan tolkas som en politisk önskan att dra in museer- na i det offentliga samtalet, noterades det i förordet, och därmed som en uppmaning till museerna att se över sin roll som sam- hällsinstitution. Förslaget till handlingsprogram hade en dubbel inriktning; dels en utåtriktad som vände sig till allmänheten, dels en riktad inåt mot museivärlden med förslag till utvecklings- och utbildningsinsatser. 
 I den utåtriktade delen ingick en engångsinsats mot främlings- fientlighet och rasism som föreslogs innehålla en utställning om- fattande hela landet och avsedd att kompletteras med skrifter, läromedel och informationsmaterial. 
 Förslagets inåtriktade del tog upp frågor om utbildning och fortbildning av museitjänstemän, forskning samt en utveckling av 
 54 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 utställningskritik som en förmedlande länk mellan museer och all- mänhet. 
 Riksdagens kulturutskott betonade vikten av att institutionerna inom kulturarvssektorn medverkar i kampen mot rasism och främ- lingsfientlighet och menade att handlingsprogrammet  
 Kunskap som kraft,  
 därvidlag skulle vara till god hjälp (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KRU01). 
 Bland de särskilda medel som avsattes för Kulturhuvudstadsåret samt för Kultur i hela landet 1998, som skulle komplettera kultur- huvudstadsprojektet, markerade riksdagen också museernas roll när det gäller att motverka främlingsfientlighet och rasism. 
 Museum om Förintelsen 
 I januari 1998 fick ansvarsmuseerna, Riksantikvarieämbetet, Riks- arkivet och Riksutställningar regeringens uppdrag att utreda förut- sättningarna för att ordna en permanent utställning om Förintelsen på något av landets befintliga museer. I promemorian  
 Museum om Förintelsen  
 (Ku 98/1859/Ka) redovisade utredningsgruppen sitt förslag i september samma år. 
 Förslaget hade följande innehåll: Ett museum om Förintelsen skall, utöver kunskap om Förintelsen, verka för demokrati och humanistiska värden och motverka främlingsfientlighet och rasism. Frågor om det neutrala Sveriges roll och dilemman under nazismen och Förintelsen hör hemma på ett museum om Förintelsen. Anti- semitismens, rasismens och främlingsfientlighetens historia likaså. Enskilda människor bör skildras i termer av såväl offer som bödel, men även det som handlar om motstånd och enskilda människors mod och civilkurage i en svår tid bör beskrivas. 
 Verksamheten skulle vända sig till en bred publik med målet att nå allmänheten. Skolungdomar och lärare borde utgöra en särskild målgrupp, menade utredningsgruppen som ville ha specialinriktade insatser till dessa grupper. Gruppen föreslog också att museet skulle kunna erbjuda utbildningsinsatser för lärare. 
 Huvudmannaskapet för ett museum om Förintelsen borde vara statligt, ansåg utredningsgruppen. Något förslag om lokalisering lades dock inte fram. 
 55 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 Sverige, framtiden och mångfalden 
  
 I utredningen  
 Sverige, framtiden och mångfalden  
 (SOU 1996:55) konstateras att Sverige har förändrats. Det svenska samhället präg- las idag av en mångfald av etniciteter, kulturer, religioner, språk och livserfarenheter. Denna mångfald tillför en dynamisk skapar- kraft och bär löften om en mångsidig utveckling av samhället och kulturen. Samtidigt har nya komplexa samhällsfrågor vuxit fram. Det är högre arbetslöshet, växande utanförskap, bristande delaktighet och ökad segregation bland samhällsmedborgare med invandrarbakgrund. Det handlar också om etnisk diskriminering och ett växande vi och  
  
 dom-tänkande 
  
  i samhället. 
  
 Mot denna bakgrund lämnade regeringen 1997 propositionen 
 Sverige, framtiden och mångfalden – från invandrarpolitik till integ- rationspolitik  
 (prop. 1997/98:16). Riksdagen beslutade enligt pro- positionens förslag. Målet för integrationspolitiken är lika rättig- heter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bak- grund, en samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund skall vara del- aktiga i och medansvariga för. 
  
 Mål för integrationspolitiken är: 
 Lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk bak- grund. 
 En samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund. En samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för. 
 I propositionen lämnades även förslag att inrätta en ny myndighet med ansvar för att integrationspolitiska mål och synsätt får genom- slag på olika samhällsområden samt för att aktivt stimulera integra- tionsprocesserna i samhället. Den nya myndigheten, som fick namnet Integrationsverket, inrättades år 1999. 
 Som ytterligare ett led i den förändrade syn som präglar integra- tionspolitiken så föreslog sommaren 2000 en arbetsgrupp föränd- ringar i användningen av begreppet invandrare i olika myndig- heters verksamhet. I rapporten  
 Begreppet invandrare – använd- ningen i myndigheters verksamhet  
 (Ds 2000:43) föreslogs att be- greppet invandrare bara skall användas när det gäller personer som själva invandrat till Sverige, det skall inte användas på personer som 
 56 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 är födda här. Arbetsgruppen efterlyste en mer korrekt och kon- sekvent användning av olika begrepp i myndigheters verksamhet. 
 En värdegrundad skola 
 Skolan spelar en central och avgörande roll i arbetet att värna demokrati, tolerans och respekt och för att förebygga och mot- verka diskriminering, främlingsfientlighet och rasism. Skolans stora betydelse har lyfts fram och markerats i ett flertal av de utredningar och andra initiativ som tagits under de senaste tio till femton åren på det här området. 
 Ett begrepp som blivit centralt i diskussionen om skolans upp- drag och ansvar i det här sammanhanget är värdegrund. Det infördes genom Läroplanskommittén och dess arbete omkring ny läroplan som presenterades i betänkandet  
 Skola för bildning  
 (SOU 1992:94). Läroplanskommitténs arbete resulterade i en ny läroplan för det obligatoriska skolväsendet, Lpo94. Senare infogades även förskoleklass och fritidshem i läroplanen, se  
 Växa i lärande  
 (SOU 1997:21). Även gymnasieskolan fick ny läroplan, Lpf94. Genom förskolans inlemmande i utbildningsväsendet vidareutvecklades diskussionen av Barnomsorg och Skolakommittén i  
 Att erövra omvärlden  
 (SOU 1997:157) som ledde till den första läroplanen för förskolan, Lpfö98. I Lärarutbildningskommitténs, LUK, förslag till förändringar av lärarutbildningen  
 Att lära och leda,  
 (SOU 1999:39) behandlades frågeställningarna ur ett lärarperspek- tiv. I regeringens proposition  
 En förnyad lärarutbildning  
 menar man att lärarstudenterna i sin utbildning skall få kompetens att förmedla och förankra den värdegrund som finns definierad i läroplanerna. Dessutom skall den studerande ha denna värdegrund, som därför bör ingå i kraven för den nya lärarexamen (prop. 1999/2000:135, bet. 2000/01:UBU03). 
 I november 1996 tillsatte regeringen en arbetsgrupp för att inventera det arbete som sker på myndighetsnivå när det gäller skolans värdegrund och med uppgift att lämna förslag på hur det arbetet kan samordnas och anpassas till skolans vardag. Gruppen redovisade sitt arbete i rapporten  
 En värdegrundad skola – idéer om samverkan och möjligheter  
 (Ds 1997:57) i juni året därpå. 
 Skolväsendet bygger på demokratins grund, slog arbetsgruppen fast och angav i ett antal punkter, utifrån skollag och läroplaner, de värderingar som skolan skall bygga sin verksamhet på, nämligen 
 57 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 aktning för varje människas egenvärde och alla människors lika värde, respekt för vår gemensamma miljö, människolivets okränk- barhet, individens frihet och integritet, jämställdhet mellan män och kvinnor, solidaritet med svaga och utsatta samt slutligen det personliga ansvaret. 
 Med utgångspunkt från dessa grundläggande värderingar, denna värdegrund, har skolan ett fostrande uppdrag som inte går att skilja från uppdraget att lära elever att söka kunskap. Arbetsgruppen talade om lärarnas dubbla uppdrag: den demokratiska fostran och sökandet efter kunskap tillsammans med barn och unga. 
 För att markera värdegrundsfrågornas betydelse startades 1999 inom Utbildningsdepartementet Värdegrundsprojektet för att samordna olika insatser och för att stödja och stimulera det lokala arbetet med frågorna. 
 Under värdegrundsåret tog projektgruppen fram diskussions- material för olika åldersgrupper i förskola och skola:  
 Lika som bär  
  
 (5–9 
  år),  
 Jag  Jag  
  
 (10–14 
  år) samt  
 Du! Vem?! Jag?  
  
 (15–19 
  år). Projektet inbjöd också barn och ungdomar vid ett hundratal skolor runt om i landet att skriva, rita och berätta om sina erfarenheter och funderingar omkring demokrati i skolan. Resultatet presente- rades i rapporten  
 Hej, skolministern!  
 Projektgruppen hade också ett ungdomsråd kopplat till verksamheten för att få ett elevperspektiv på arbetet. 
 En rad aktiviteter genomfördes under året, bl.a. nationella konferenser.  
 Värdegrundsboken  
 presenterades vid den avslutande konferensen. 
 Europaåret mot rasism 
 Den svenska insatsen under Europaåret mot rasism 1997 leddes av en nationell samordningskommitté som tillsattes i november 1996. Kommitténs inriktning och arbete var opinionsbildning, främjande av lokala aktiviteter, främjande av nya arbetsformer och förhåll- ningssätt. Med olika åtgärder ville man uppmuntra företag, folk- rörelser, myndigheter och kommuner att överväga och ta ställning till hur man bör förhålla sig till och agera i det mångkulturella sam- hället. Vidare utarbetade man och spred material om hur man praktiskt kan arbeta för öppenhet och tolerans mellan människor med olika etnisk bakgrund. 
 58 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 Kommitténs arbete var inriktat både på att påverka och förändra attityder och förhållningssätt och att finna former för att förebygga och motverka rasism. 
 Under Europaåret togs en mängd initiativ och genomfördes en lång rad aktiviteter inom kommitténs arbetsområden och som redovisats i betänkandet  
 Acceptera  
 (SOU 1998:99) och bilagan  
 Har rasismen tagit slut nu?  
 (SOU 1999:100). 
 Skriften  
 Mångfald  Möjligheter  
 togs fram och sändes till alla arbetsplatser med mer än femtio anställda, överläggningar och seminarier genomfördes, en teaterföreställning om mångfald i arbetslivet producerades och en enkätundersökning genomfördes om kommunernas arbete med mångfaldsfrågor. 
 Studiematerialet  
 Hur är läget?  
 producerades och skickades ut till landets samtliga grund- och gymnasieskolor för att få igång ett långsiktigt, lokalt arbete mot främlingsfientlighet och rasism. Sam- arbete genomfördes med Ungdom mot rasism. 
 Man samarbetade även med bl.a. Riksidrottsförbundet för att på ett bättre sätt kunna involvera invandrarungdomar i olika idrotter och för att motverka rasism och främlingsfientlighet i idrottsliga sammanhang. Samtal fördes med företrädare för ortodoxa kyrkor liksom muslimska organisationer och gav stöd till nyöversättning av Koranen. 
 Den omfattande vardagsrasism och vardagsdiskriminering som människor med utländsk bakgrund upplever är, konstaterade kommissionen, på sikt en stor och betydande fara för stabiliteten i samhället. Kampen mot rasismen och diskrimineringen i vår vardag är därför viktig. 
 Kommittén hade inte något uppdrag att lägga fram förslag, men vissa erfarenheter presenterades i slutbetänkandet. Många av för- slagen har förts vidare till Integrationsverket som skall sprida information om yrkesnätverk för personer med utländsk bakgrund, utreda nya former för stöd till lokalt projektarbete, utarbeta förslag till en kunskaps- och idébank för skolan, utveckla modeller för hur man beräknar de samhällsekonomiska vinsterna av förebyggande arbete i utsatta bostadsområden, öka kunskapen i de här frågorna inom mediesektorn samt pröva möjligheten att inrätta lokala antidiskrimineringsbyråer. 
 59 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 Rasistiskt och främlingsfientligt våld 
 I november 1997 tillsatte regeringen en arbetsgrupp med upp- draget att studera förekomsten av rasistiskt och etniskt relaterat våld i det svenska samhället och med uppgift att presentera förslag till åtgärder för att motverka och långsiktigt förebygga den formen av våld. 
  
 I sin rapport  
 Rasistiskt och främlingsfientligt våld  
 (Ds 1998:35) konstaterade arbetsgruppen att det föreligger stora brister när det gäller kunskapen om rasistisk och främlingsfientlig brottslighet. Därför är det omöjligt att ge en heltäckande och tillförlitlig bild. 
  
 Den stora majoriteten av brott med rasistiska och främlings- fientliga inslag har inte allvarlig fysisk karaktär utan består av hot och trakasserier. Med utgångspunkt från tillgänglig statistik redo- visade arbetsgruppen hur situationen ser ut fram till och med 1997. Arbetsgruppen redogjorde vidare för CEIFO:s elev- och lärar- undersökningar samt brottsofferundersökningar. 
 Förslagen till åtgärder delade arbetsgruppen in i ett antal områ- den; den politiska nivåns roll, rättsväsendets roll, skolans roll samt övriga förslag där också pressens roll behandlas. 
 På den politiska nivån efterlyste arbetsgruppen en nationell handlingsplan för att motverka rasistiskt och främlingsfientligt våld. Arbetsgruppen ville ha ett väl förberett flyktingmottagande i kommunerna och inrätta särskilda lokala resurscentra. 
 Inom skolområdet lade arbetsgruppen fram en lång rad förslag för att främja och förmedla kunskaper om demokrati och mänsk- liga rättigheter samt nazism och rasism men också för att öka beredskapen för att aktivt bekämpa rasism och främlingsfientlig- het. Åtgärder måste vidtas för att förbättra situationen för de barn och ungdomar som utsätts för hot och våld. Arbetsgruppen ville också att fler lärare med invandrarbakgrund rekryteras. 
 När det gäller pressens roll så efterlyste arbetsgruppen mer av invandrar- och minoritetsfrågor samt frågor om rasism och främ- lingsfientlighet i såväl grund- som vidareutbildning av journalister. 
 Demokratiutredningen 
  
 Demokratiutredningen  
 tillsattes av regeringen i september 1997 med uppgiften att belysa de nya förutsättningar, problem och möj- ligheter som det svenska folkstyret möter inför  
 2000-talet. 
  
 60 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 Resultatet av Demokratiutredningens arbete presenterades i feb- ruari i år i betänkandet  
 En uthållig demokrati  
 (SOU 2000:1). I skriftseriens forskarvolymer ingår rapporten  
 Demokratins förgörare  
 (SOU 1999:10) där ett antal forskare och skribenter tar upp det hot mot demokratin som främlingsfientliga, rasistiska och ny- nazistiska grupperingar av skilda slag utgör. I de olika bidragen görs bland annat en kartläggning av rasistiska och nynazistiska grupper och deras internationella nätverk, deras användning av och utbredning på Internet samt det komplicerade förhållandet mellan rasistiska organisationer och massmedia. 
 Utredningen pekar bl.a. på behovet av förbättrad demokratisk skolning, ökad mångfald i kunskapsuppbyggandet kring demokra- tifrågor för att på så sätt öka kvaliteten i underlaget till det offent- liga samtalet. Vidare betonar man behovet av ökade kunskaper kring hur identiteter överförs från en generation till en annan. 
 Skolans roll lyfts särskilt fram för att förbereda de uppväxande medborgarna för ett deltagande i demokratins stora frågor. Den moderna historien och dess samhälleliga konsekvenser är moraliskt problematiserande kunskaper som bör stå på skolans dagordning, menar man och exemplifierar med nazismens och kommunismens illdåd och dagens rasistiska idévärld. 
 Demokratiutredningen efterlyste också nya former för att göra forskningen spridd, känd och debatterad även utanför forskarsam- hället. 
 Demokratiutredningens remisstid pågick till den 30 december 2000. 
 Steriliseringsfrågan i Sverige 
 Få svenska debatter har väckt sådan internationell uppmärksamhet på senare år som den om tvångssteriliseringar och rashygien i det svenska folkhemmet och som initierades i Dagens Nyheter i augusti 1997. Debatten ledde till att regeringen i september samma år tillsatte en utredning med uppdrag att belysa bakgrunden och tillämpningen av 1934 och 1941 års steriliseringslagstiftning som gällde fram till 1976. I uppdraget ingick att kartlägga omfattningen av verksamheten samt på vilka grunder steriliseringarna utfördes. Utredningen skulle också lägga fram förslag om hur de som sterili- serats mot sin vilja skulle kunna ges ekonomisk ersättning. 
 61 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 Under utredningens gång lades ett delbetänkande fram om eko- nomisk ersättning  
 Steriliseringsfrågor i Sverige  
  
 1935–1975 
  
  – Ekono- misk ersättning  
 (SOU 1999:2) som utmynnade i ett riksdagsbeslut i maj och en lag om ersättning som började gälla den 1 juli 1999 (prop. 1998/99:71, bet. 1998/99:SOU13). 
 Den historiska belysningen av bakgrund och tillämpning av ste- riliseringslagarna gjordes i betänkandet  
 Steriliseringsfrågan i Sverige  
  
 1935–1975 
  
 (SOU 2000:20). Ett antal forskarbidrag publicerades som bilagor till utredningen och en forskarrapport av Davis publicerades separat i  
 Från politik till praktik  
 (SOU 2000:22). 
 Under den period som steriliseringslagarna gällde uppgick det totala antalet steriliseringar till cirka 63 000. Av dessa uppgick, enligt utredningens kartläggning, de frivilliga steriliseringarna till drygt 31 000, antalet tvångssteriliseringar, utan egen ansökan eller samtycke eller under tvångsliknande omständigheter, till cirka 21 000, antalet steriliseringar efter egen ansökan eller samtycke men med tecken på övertalning eller påtryckning till knappt 6 000. Därutöver drygt 4 000 som, enligt utredningen, inte gick att klassi- ficera med avseende på tvång och frivillighet. 
 Under den första hälften av  
 1900-talet 
  var ett arvs/rashygieniskt synsätt och en rasbiologiskt inspirerad folkhälsopolitik vanlig bland många beslutsfattare, forskare och läkare, konstaterade ut- redningen. Eugenisk, det vill säga arvs/rashygienisk, indikation, var också en av tre indikationer som angavs för sterilisering enligt 1941 års lagstiftning. De andra två var medicinsk och social indikation. Även om grunden för lagstiftningen byggde på frivillighet så var det dessa som kunde åberopas för att tillämpa tvång. 
 Men frågor om ansvar och moral är problematiska, menade utredningen: Vår tids etiska principer kan bara  
 diskuteras  
 i relation till dåtiden, inte  
 appliceras  
 på dåtiden. 
 Sverige och judarnas tillgångar 
 Den kommission som regeringen tillsatte i februari 1997 för att studera frågan om huruvida judiska egendomar förts till Sverige i samband med judeförföljelserna före och under andra världskriget kan, i likhet med steriliseringsutredningen, ses som ett svar på den förändrade syn på svensk samtidshistoria som den offentliga debatten under  
 1990-talet 
  lett till. Avslöjanden om svenska guld- 
 62 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 affärer med Tyskland förde in Sverige i en vidare internationell debatt om hanteringen av konfiskerade och stulna judiska till- gångar under nazitiden. 
 Kommissionens uppdrag koncentrerades kring fem frågeställ- ningar, nämligen om Riksbanken tog emot något konfiskerat eller plundrat personguld, vad som hände med judiska tillgångar som efter kriget stod herrelösa i Sverige, huruvida judisk egendom kan ha kommit till Sverige inom ramen för affärsutbytet med Nazi- tyskland, om rövade tillgångar, såsom konst och juveler, har förts till Sverige samt om judiska tillgångar kan ha kommit att ingå vid avvecklingen av de tyska tillgångarna i Sverige efter kriget. 
 Det omfattande handelsutbytet mellan Tyskland och Sverige före och under andra världskriget gör att det på område efter område inte kan uteslutas att judiskt guld eller judiska tillgångar kommit till eller använts i handelsutbytet med Sverige. Det finns exempel på att judisk egendom kommit till Sverige i krigets slut- skede bland annat via Baltikum. 
  
 Men i sitt betänkande  
 Sverige och judarnas tillgångar  
 (SOU 1999:20) konstaterade kommissionen att det område som utretts var obearbetat och att det i stor utsträckning saknades tidigare utredningar och forskning omkring frågeställningarna. Den långa tid som gått sedan händelserna inträffade försvårade ytterligare kommissionens arbete och möjligheter att få svar på frågorna. 
  
 Utredningen gav inte några slutliga svar på de komplicerade och svårutredda historiska frågeställningarna. Kommissionen vill i stäl- let se utredningen som en plattform för fortsatt arbete och fördju- pade forskningsinsatser. 
 Organiserad brottslighet 
 Den senaste i raden av utredningar som studerat rasistiska organi- sationer lade fram sitt betänkande  
 Organiserad brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot homosexuella m.m. – straffansvarets räckvidd 
  
 (SOU 2000:88) i oktober 2000. Utredningen tillsattes i augusti 1998 för att se över frågor om straffansvar för deltagande i organi- sationer som sysslar med brottslig verksamhet, utöver rasistiska organisationer även s.k.  
 mc-klubbar 
  och annan organiserad brotts- lighet. I uppdraget ingick också att se över bestämmelsen om hets mot folkgrupp, lagen om förbud mot politiska uniformer samt frå- gan om en kriminalisering av hets mot homosexuella. 
 63 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 Utredningen arbetade fram en modell för en kriminalisering som innebär att den som lämnar ekonomiskt bidrag, upplåter hus eller mark eller lämnar annat liknande stöd till en sammanslutning som bedriver brottslig verksamhet skall kunna ställas ansvarig. Detsamma gäller den som är i ledande ställning inom en sådan sammanslutning och som underlåter att göra vad som skäligen kan begäras för att den brottsliga verksamheten upphör. 
 Men ett problem med modellen är dock, menade utredningen, de bevis- och gränsdragningsproblem som en kriminalisering skulle föra med sig. Ett annat är att de sammanslutningar som trots allt agerar förhållandevis öppet idag skulle övergå till en underjordisk verksamhet. Dessutom skulle det kunna visa sig innebära en otillbörlig inskränkning av möjligheterna till politisk opinionsbildning. 
 När det gäller hets mot folkgrupp ville utredningen ta bort be- greppet uttrycka missaktning i lagtexten. I stället skall den som hotar, hånar eller smädar en befolkningsgrupp eller på annat sätt ger uttryck för nedvärdering av gruppens människovärde utifrån ras, hudfärg, nationalitet, etniskt ursprung eller trosbekännelse kunna straffas. För grova brott vill utredningen införa en särskild straffskala med fängelse i lägst sex månader och högst fyra år. Utredningen vill dessutom införa en ny bestämmelse med särskild straffskala för grovt förargelseväckande beteende med böter eller fängelse i högst sex månader. Syftet är att komma åt sådana gär- ningar, exempelvis så kallade  
 Hitler-hälsningar 
  eller bärande av nazistiska symboler på allmän plats, som inte bedöms uppfylla kri- terierna för hets mot folkgrupp. Utredningen föreslog vidare en kriminalisering av hets mot homosexuella. 
 Förutom förändringar i brottsbalken så innebär förslagen om hets mot folkgrupp samt hets mot homosexuella även förslag om ändringar i tryckfrihetsförordningen. 
 Betänkandet remissbehandlas för närvarande. 
 Nationella minoriteter 
 I propositionen  
 Nationella minoriteter i Sverige  
 (prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:KU06) behandlades de åtgärder som behövdes för att Sverige skulle kunna ratificera Europarådets ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk. Förslagen innebar att Sveriges 
 64 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 nationella minoriteter och deras språk erkänns samt att minoritets- språken skall ges det stöd som behövs för att de skall hållas levan- de. 
 Nationella minoriteter är samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar. Minoritetsspråken är samiska, finska, meänkieli (tornedalsfinska), romani chib och jiddisch. Av dessa har samiska, finska och meänkieli en historisk geografisk bas. Därför föreslogs mer långtgående åtgärder till stöd för dessa språk, bl.a. genom enskildas rätt att använda samiska, finska och meänkieli hos dom- stolar och förvaltningsmyndigheter med verksamhet i de geogra- fiska områden där språken använts av hävd och fortfarande används i tillräcklig utsträckning. Förslagen innebar också rätt att i dessa områden få förskoleverksamhet och äldreomsorg helt eller delvis på dessa språk. 
 Andra åtgärder för att stödja de nationella minoriteterna och minoritetsspråken avsåg utbildningsfrågor, kulturverksamhet, massmedierna, arkivfrågor, äldreomsorg, översättning av vissa för- fattningar, inflytande och samarbete över nationsgränserna. 
 Vi har vid bestämningen av vårt utredningsuppdrag bl.a. disku- terat den samiska befolkningens situation i Sverige. Samerna är ett ursprungsfolk i Sverige. Beträffande samernas ställning har emellertid en särskild utredning gjorts, den s.k.  
  
 ILO-utredningen 
 . 
  Den tillsattes 1997 och har redovisat resultatet av sitt arbete i be- tänkandet (SOU 1999:25) Samerna – ett ursprungsfolk i Sverige. 
 Utredningen behandlar frågan om Sverige kan ratificera, dvs. ansluta sig till, ILO:s (International Labour Organization) kon- vention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder och vilka lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som krävs för att Sverige skall kunna ansluta sig till konventionen, som trädde i kraft 1991.  
 ILO-utredningen 
  granskar den samiska be- folkningens förhållanden ur en rad aspekter och föreslår en svensk anslutning till  
 ILO-konventionen 
  på fem års sikt. I flera avseenden uppfyller Sverige konventionens krav, men i andra avseenden fordras åtgärder. Dessa är av grundläggande betydelse för en samlad politik beträffande samerna i Sverige. 
 Samerna identifierar sig själva som ett ursprungsfolk. Det är en viktig del av bakgrunden till att man inte velat se samernas situa- tion som en del av integrationspolitiken. De ser sig inte heller enbart som en nationell minoritet. Att inom ramen för vårt arbete genomföra en grundläggande utredning inom samma område som 
 65 
  
 Tidigare initiativ och utredningar 
  
 SOU 2001:5 
  
 ILO-utredningen 
  har inte varit vare sig lämpligt eller praktiskt genomförbart. 
 De nationella minoriteternas förhållande till Forum för Levande historia i stort tas dock upp i avsnitt 4.5. 
 Minnesdag 
 Arbetsgruppen för inrättandet av en svensk minnesdag för För- intelsen föreslog i maj 2000 att den 27 januari, dagen för befrielsen av koncentrations- och förintelselägret  
 Auschwitz-Birkenau, 
  skall bli en nationell minnesdag för att högtidlighålla minnet av För- intelsen. Arbetsgruppen föreslog att minnesdagen skulle arrangeras inom ramen för Forum för levande historia och kombineras med ceremonier och aktiviteter som knyter an till Förintelsen. 
 Pågående initiativ 
 För närvarande utreds ett antal områden som anknyter till frågor om diskriminering, främlingsfientlighet och rasism. 
 Arbetsgruppen med uppgift att utarbeta ett förslag till en  
 natio- nell handlingsplan mot rasism m.m.  
 planeras i slutet av 2000. Inom Regeringskansliet pågår för närvarande arbete med en skrivelse till riksdagen om åtgärder mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering. Avsikten är att skrivelsen skall inkludera en handlingsplan på området. 
  
 Den  
 översyn av lagstiftningen om olaga diskriminering 
 (Ju 1999:10) som inleddes förra året skall vara klar i juni 2001. 
 Utredningen om straffansvar för brott mot mänskligheten och andra internationella brott enligt folkrätten  
 (Ju 2000:07) skall redo- visa sitt arbete i oktober 2002. 
  
 Den utredning som tillsattes i september i år för att utreda  
 för- delningen av makt och inflytande inom olika delar av det svenska samhället ur ett integrationspolitiskt perspektiv  
 (Ku 2000:02) skall vara klar med sitt arbete i december 2003. 
 Slutligen bör nämnas den interdepartementala arbetsgrupp vars mål är att till september 2001 utarbeta en  
 nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna.  
 Handlingsplanen skall ge en övergri- pande bild av Sverige och mänskliga rättigheter samt identifiera åtgärder som kan förbättra främjandet och skyddet av mänskliga rättigheter. 
 66 
  
 3 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 Vårt förslag:  
  
 Ett  
 Forum för Levande historia skall inrättas  
 för frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Verksamheten skall syfta till att, med de brott mot mänskligheten som begåtts i minne, stärka män- niskors vilja att  
 aktivt verka för alla människors lika värde 
 . 
  
 3.1 
  
 De grundläggande motiven för ett forum 
  
 Den svenska demokratin är stark men de demokratiska värdena måste hela tiden ges ny näring. Det krävs många olika insatser för att åstadkomma detta. Det Forum för Levande historia som redan direktiven klargör att det skall byggas upp, tror vi kan utgöra ett väsentligt bidrag. I vårt arbete har vi mött övervägande positiva reaktioner inför detta forum både från frivilligorganisationer och myndigheter. Formen – dvs. forum, mötesplats, kunskapscentrum 
 – tas likaså emot positivt. 
 Det finns i dag en rad organisationer och institutioner som arbetar med liknande frågor. Forumets unika syfte är att främja arbete med, diskussion och reflexion om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter i samtiden utifrån historiska perspektiv, från Förintelsen och från svensk  
 1900-talshistoria. 
  Det finns heller ingen institution som har som ett direkt uppdrag att utgå ifrån olika historiska tolkningar för att samtala kring demokratins grundläggande värden. Det förhållandet att Förintelsen enligt kommittédirektiven skall tjäna som utgångspunkt för forumets behandling av demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter behandlas i kapitel 5. 
 Forum för Levande historia behövs för att främja uppmärksam- heten på hur historiska tillbakablickar ger möjlighet att granska vår samtid utifrån olika perspektiv, underlätta diskussioner om kom- 
 67 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 plexa frågor och konkretisera processer och begrepp som annars lätt kan bli tomma och intetsägande. Med den historiska kun- skapen som grund kan Forum för Levande historia tydligt illu- strera vars och ens skyldighet att försöka förstå vilka konse- kvenserna blir när demokratins maktbalanser och öppenhet sätts ur spel. Vår samtid är fylld med sådana händelser – under  
 1900-talet 
  mördade totalitära och auktoritära regimer uppskattningsvis 170 miljoner människor. 
 Det behövs ett organ som har som sin uttryckliga uppgift att försöka dra lärdom av det som hänt och att försöka att – så långt detta ryms inom mänsklig förmåga – undvika att ödesdigra misstag upprepas och grova brott begås: 
 Krossa nazismen en gång för alla, det är vårt slagord. Idealet är att bygga en värld av fred och frihet. Det är vi skyldiga våra mördade kam- rater och deras familjer. För att visa att du är redo för denna kamp, lyft handen och svär denna ed. 
 1 
  
 Citatet är hämtat från den deklaration som överlevande från kon- centrationslägret Smith skrev och läste upp vid en begrav- ningsceremoni den 19 april 1945. Den speglar ansvaret gentemot dem som runt om i världen kämpar och har kämpat mot olika tota- litära makter för att värna om demokratin och de mänskliga rättig- heterna. 
 Ett annat sätt att beskriva behovet av ett forum kan se ut så här: Det bör finnas fler lättillgängliga mötesplatser där människor med olika bakgrund och erfarenheter öppet kan diskutera värderingar samtidigt som vikten av att försvara okränkbara rättigheter beto- nas. Kunskap om, och intresse för, utvecklingen av mänskliga rättigheter är en självklar grundsten i varje medborgares livslånga lärande. 
 Som framgår av föregående kapitel har många initiativ tagits kring dessa frågor men vi tror att ett forum kan upprätta både en kontinuitet i arbetet och en långsiktighet. 
 Slutligen behövs Forum för Levande historia för att möta intres- set för historia, inte minst samtidshistoria, och intresset att disku- tera moraliska aspekter på samhälle och mänskliga relationer. Vi tror att detta intresse i hög grad har sina rötter i en önskan att kunna sätta in den egna tillvaron i ett historiskt perspektiv och sammanhang. 
  
 1  
 Smith. A Tour of the Memorial Site 
 , Anderson (1993) s. 14. 
  
 68 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 I senare kapitel finns en ytterligare utvecklad beskrivning av arbetsuppgifter och arbetsformer för Forum för Levande historia. 
  
 3.2 
  
 Fördomar och rasism 
  
 Behovet av kunskap, dialog och tolerans ökar i ett samhälle där många kulturer möts. Sverige har under de senaste decennierna genomgått en positiv och påtaglig utveckling i mångkulturell rikt- ning. Denna utveckling har dock också lett till olika spänningar och konflikter. 
 I Sverige finns det närmare en miljon utrikes födda invånare. Ytterligare drygt 700 000 är barn till invandrare. Närmare en fjär- dedel av skolungdomarna har alltså utländsk bakgrund. Genom invandringen har en betydande kulturell och religiös förändring skett.  
 Romersk-katolska 
  kyrkan, de ortodoxa och österländska kyrkorna och islam har blivit stora svenska trossamfund. Nya kul- turella traditioner och levnadssätt har fått en plats i vårt land. Det är ett förhållande som berikat det svenska samhället, såväl kulturellt som ekonomiskt. 
 Det svenska flyktingmottagandet är en självklar del i vårt inter- nationella ansvarstagande, det handlar här om människor som till följd av krig, katastrofer och diktaturregimer fråntagits sina mänskliga rättigheter så som dessa formulerats i FN:s deklaration om dessa rättigheter. Också genom annan invandring har den mångkulturella profilen blivit tydligare. 
 I invandrings- och flyktingdiskussionens extrema former finns starka inslag av rasism i både språkbruk och våldshandlingar. Denna rasism har under senare år i Sverige skördat dödsoffer och utsatt människor för misshandel, hemfridsbrott och kränkande behandling. 
 Antisemitismen, med en lång historia också i det svenska sam- hället, lever fortfarande kvar och kommer till uttryck i både propa- gandistiska former och genom våldsaktioner. 
 Det finns i Sverige en uppenbar antiziganism, en diskriminering som också tagit sig uttryck i våld mot romer (zigenare). Tattar- stämpeln – i stort sett alltid använd i kränkande syfte – lever kvar, främst i fråga om resandefolket. 
 2 
  
 2  
 Om romernas situation i Europa, se t.ex. Grass, Gallagher,  
 Ohne Stimme. Reden zu Gunsten des Volkes der Roma und Sinti  
 (Göttinger 2000). 
 69 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 Politiska kriser i andra delar av världen kan också ge upphov till en rasism som slår igenom i det svenska samhället. Händelser i Mellanöstern och konflikten i det forna Jugoslavien är exempel på detta. 
 Behovet av Forum för Levande historia 
 I den europeiska undersökning, Eurobarometer Opinion Poll no. 47.1, som genomfördes i samband med Europaåret mot rasism 1997 hamnade Sverige lågt på listan när det gällde frågan om rasistisk inställning bland befolkningen. Av svenskarna var det bara 2 procent av de tillfrågade som definierade sig själva som mycket rasistiska (tillsammans med Luxemburg den lägsta siffran i hela EU), ytterligare 16 procent definierade sig själva som ganska rasistiska (Portugal och Luxemburg låg lägre, Spanien på samma nivå). 
 Men rasism och intolerans måste ständigt bekämpas. I en internationaliserad värld, där människor i en helt annan utsträck- ning än tidigare rör sig över nationsgränserna, måste förståelsen av och värdet i den kulturella mångfalden växa i styrka. Att människor riskerar att utsättas för diskriminering eller våld på grund av sin bakgrund i detta avseende kan inte accepteras. 
 Genom att erbjuda eller förmedla platser där mötet mellan olika kulturer och mellan olika etniska traditioner tas upp till samtal bör Forum för Levande historia kunna spela en aktiv roll i det svenska samhället. Svaga kunskaper, avsaknad av förståelse för och för- domar mot andra människors bakgrund och levnadsförhållanden kan leda till en bristande tolerans. De människor som i något av- seende avviker från majoritetsbefolkningen, t.ex. genom en annan hudfärg, en annan etnisk eller kulturell bakgrund eller en annan sexuell läggning, kan bli särskilt utsatta för denna intolerans. 
  
 3.3 
  
 Nazism och extrem nationalism 
  
 Under  
 1990-talet 
  har omfattningen av olika extrema högergruppers verksamhet ökat. Det är allt från olika s.k. nationalistiska gruppe- ringar till mer renodlat rasistiska och nazistiska grupper. För- 
 70 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 nekandet av Förintelsen har blivit ett återkommande tema i de nazistiska och antisemitiska gruppernas propaganda. 
 3 
  
 Sverigedemokraterna, som är ett s.k. nationellt parti som vuxit fram ur resterna av Bevara Sverige Svenskt, BSS, och Sverigepartiet, har haft vissa lokala framgångar men fått mycket få röster på riks- nivå. 
 4 
  
 Nordiska Rikspartiet (NRP), som bildades redan på  
 1950-talet, 
  har under det senaste årtiondet fått konkurrens av nya extrem- partier. Men NRP är den förmedlande länken mellan mellankrigs- tidens nationalsocialism och den moderna rasideologiska under- groundkulturen. I slutet av  
 1990-talet 
  har NRP fått något av en renässans och allt fler yngre aktivister har sökt sig till partiet. 
 5 
  
 Nationalsocialistisk Front (NSF) som bildades i mitten av 1990- talet är ett exempel på en av de rasistiska och antisemitiska grupper som växer snabbast med lokala grupperingar på ett tjugotal orter runt om i landet. Det var NSF som stod bakom den antijudiska demonstrationen på Kristallnatten i Stockholm i november 1997. 
 6  
 I april förra omformades NSF till ett politiskt parti för att med demokratins medel avskaffa demokratin. 
 7 
  
 Fortfarande används de gamla nazistsymbolerna. De finns i skolorna och på andra offentliga platser. En del av dem är enkla att identifiera. Det gäller t.ex. hakkorset. Andra symboler, inklusive talsymboler, är inte lika lätt för en större allmänhet att härleda till nazism och extrem nationalism. 
 8 
  
 Den mer nätverksbaserade Vit  
 makt-världen, 
  som även NRP och NSF kan hänföras till, förenas av en aggressiv och ofta våldsfixerad rasism och antisemitism. Traditionell nationalsocialism har blan- dats upp med bl.a. amerikansk rasideologi och grundläggande är bl.a. idéer om den vita rasens överhöghet och den judiska världs- konspirationen. Begreppet ZOG, Johnson ment, har inom den moderna Vit  
 makt-världen 
  blivit en förenande föreställning om den världsomspännande sionistiska ockupations- regeringen. I den ingår inte bara judar utan även andliga judar, 
  
 3 
  
 Munoz, Huff,  
  
 Förnekandet av Förintelsen 
 , Svenska kommittén mot antisemitism (Stockholm 1996). 
  
 4 
  
 Wilson, Bass, Nynazism – förtrupp eller eftersläntrare, Demokratiutredningen, skrift nr 28 (1999). 
  
 5 
  
 Stephenson, Bradford,  
 Nazismen i Sverige  
 1980–1999. 
  Den rasistiska undergroundrörelsen: musiken, myterna, riterna  
 (Stockholm 2000). 
  
 6 
  
 Johnson, White, Det heliga raskriget, Demokratiutredningen, skrift nr 28 (1999). 
  
 7 
  
 Brottslighet kopplad till rikets säkerhet 1999 
  
 , Säkerhetspolisen (SÄPO). 
  
 8 
  
 Munoz, Huff,  
  
 Nationalsocialismens symboler 
 , Expo: Svenska kommittén mot anti- semitism (Stockholm 1997). 
 71 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 dvs. rasförrädare och medlöpare som ingår i konspirationen mot den vita rasen. Hela det demokratiska samhällets försvarare och företrädare på skilda nivåer ses som  
 ZOG-lakejer. 
  Väpnat motstånd och raskrig är botemedlet. 
 Vitt ariskt motstånd (Garcia) blev allmänt kända i början av  
 1990-talet 
  för grov brottslighet som rån och inbrott. Gruppen existerar inte längre men har en efterföljare i Svenska motstånds- rörelsen (SMI) som vill bekämpa integration och utplåningen av vårt folk genom sammansmältningen av raser och folkgrupper. Ariska brödraskapet, som främst rekryterar sina medlemmar inom fängelsevärlden, bygger sin verksamhet på en rasideologisk våldsfilosofi med starka antisemitiska inslag. Brödraskapet Wolfpack är en organisation som rör sig i gränslandet mellan mc- gäng och rasistiska grupper och många medlemmar sympatiserar med Vit  
 makt-världen. 
  
 Behovet av Forum för Levande historia 
 Forum för Levande historia behövs för att tillsammans med andra organisationer och myndigheter på nationell nivå dels motverka nazistiska och andra extrema nationalistiska organisationer genom vilka olaglig och antidemokratisk verksamhet bedrivs, dels infor- mera om dessa organisationers metoder att värva nya medlemmar. 
 Regionala och lokala organ behöver stöd så att de kan upptäcka när grupperingar av detta slag etablerar sig på en ort eller ökar sin aktivitet. Forum för Levande historia kan därmed utgöra en aktiv kunskapsbank också i det här avseendet. 
  
 3.4 
  
 Politisk och rasistisk brottslighet 
  
 Inom flera av de nazistiska och extrema nationalistiska rörelserna finns personer som dömts för politiskt betingade mord, misshandel och andra våldsbrott. Systematiskt samlar nynazistiska organisationer in fotografier och kunskaper om enskilda personer verksamma i bl.a. politiska och fackliga organisationer, judiska organisationer samt om personer invandrade från andra länder. För dessa personer ökar risken att de utsätts för inte bara obehag utan också för våldsdåd av det slag som vi redan sett flera allvarliga exempel på. Också invandrarfientlighet av ett mer generellt slag har varit tydliga inslag. 
 72 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 Vidare produceras i Sverige delar av den nynazistiska och rasis- tiska informationen i Europa, bl.a. i form av s.k. Vit  
 makt-musik 
  och på Internet. Att denna verksamhet fortsätter att växa framgår av olika studier. 
 Roberts och övergrepp med rasistiska förtecken har ökat under det senaste årtiondet. Ett antal brutala mord har väckt avsky, men även annan brottslighet som misshandel, hets mot folkgrupp, skadegörelse och ofredanden har ökat. 
 Säkerhetspolisen, SÄPO, har under ett antal år kartlagt brotts- lighet som haft främlingsfientliga, rasistiska, antisemitiska och homofobiska inslag. Kartläggningen har även gällt brottslighet kopplad till Vit  
 makt-världen. 
  
 SÄPO:s kartläggning visar att det under 1999 anmäldes 2 362 brott med främlingsfientliga och rasistiska inslag. Av dessa hade 1 902 brott tydliga sådana inslag, resterande 461 tveksamma. Totalt anmäldes 2 703 brott med främlingsfientliga och rasistiska inslag. Antalet anmälningar om brott med antisemitiska inslag var 125. 207 brott med homofobiska inslag anmäldes. 
 Anmälningarna handlar om allt från dråp och misshandel, hot och ofredande till hets mot folkgrupp, diskriminering och skade- görelse. 
 Brott med kopplingar till Vit  
 makt-världen 
  har ökat kraftigt mellan 1997 då 469 brott anmäldes och 1999 med 966 anmälda. 1998 anmäldes 940 brott med kopplingar till Vit  
 makt-världen. 
  Den sammantagna bilden av Vit  
 makt-världens 
  brottslighet, konstateras det i kartläggningen, visar framför allt ett större antal anmälda hets mot folkgrupp, skadegörelsebrott, hot och ofredanden, men även en allvarligare bild av våldsbrottsligheten. 
 9 
  
 Europeiska Centrumet för Övervakning av Rasism och Främ- lingsfientlighet konstaterar i sin årsrapport att under 1999 ökade antalet anmälda rasistiska brott som var kopplade till nynazistiska grupper i Tyskland och i Sverige. 
 Behovet av Forum för Levande historia 
 Omfattningen av den brottsliga verksamhet vi beskrivit här är inte särskilt väl känd i vidare kretsar. Forum för Levande historia behövs för att i samverkan med andra organ svara för att den görs 
  
 9  
 Brottslighet kopplad till rikets säkerhet 1999 
 , Säkerhetspolisen (Stockholm 2000). 
  
 73 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 känd och för att en konkret diskussion förs om hur denna brotts- lighet bäst bekämpas. 
  
 3.5 
  
 Kunskaper och grundläggande värden 
  
 Intresse och kunskap 
 FN:s förklaring om de mänskliga rättigheterna är lika aktuell i dag som när den kom till för femtio år sedan, och få samhälleliga upp- gifter torde vara så meningsfulla som att efter bästa förmåga bidra till att de ideal som kommer till uttryck i förklaringen omsätts till verklighet för alla människor i alla länder. 
 Den uppmärksamhet som projektet Levande historia har fått bekräftar att det finns ett stort intresse för Förintelsens och andra världskrigets historia i Sverige och kring frågor om vad som har hänt och som berör vår samtid. 
 Till detta skall läggas ett påtagligt intresse för historisk litteratur och en omfattande debatt i dagspressen om nutida tolkningar av historiska skeenden, inte minst beträffande  
 1900-talets 
  terror- regimer med Nazityskland som den kanske mest belysta och dis- kuterade. 
 Historieämnet i skolan 
 Historieämnet är ett eftersatt ämne i skolan (se  
 bilaga 2 
 ). Regeringen uppdrog i mars 1999 åt Statens skolverk att stödja 
 och stimulera undervisningen i nutidshistoria och i samband där- med kartlägga och granska hur undervisningen bedrivs. Bakgrun- den till uppdraget anges vara bristfälliga kunskaper om i vilken utsträckning och på vilket sätt  
 1900-talets 
  historia, särskilt efter- krigstiden, behandlas i ämnena historia och samhällskunskap. 
 Regeringen pekar också i uppdraget på att stöd behöver ges till lärare för att utveckla historieundervisningen, inte minst eftersom det är av vikt att lyfta fram kopplingen mellan demokrati och mänskliga rättigheter samt vad som sker när dessa rättigheter åsidosätts av totalitära regimer. 
 10  
 Det sistnämnda problemet, om lärarnas kompetensutveckling, knyter an till skolans koppling till forskningsfronten. Vid ett seminarium under Stockholmskonfe- 
  
 10  
 Bilaga till regeringsbeslut  
 1999-03-11 
  nr 17 (Dnr U1999/984/S). 
 74 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 rensen konstaterades att det kan ta ca 15 år för historieforskningen att nå ut i de historieböcker som används i gymnasieskolan. 
 11 
  
 Den bild som Skolverket ger av undervisningen i  
 1900-talets 
  historia sammanfattas i en rapport med bl.a. följande punkter: 
 Eleverna bedöms ha goda kunskaper om världskrigens tid, spe- ciellt om nazismen och Förintelsen. Däremot anses eleverna inte kunna mycket om andra totalitära regimer och deras övergrepp mot demokrati och mänskliga rättigheter. 
 Eleverna har bristande kunskaper om demokratins formella sidor men omfattar i huvudsak en demokratisk värdegrund. Eleverna uppvisar brister i förmågan till kritisk analys och granskning. 
 Frågor om värdegrunden engagerar lärarna och historieämnet anses erbjuda mycket goda förutsättningar att behandla dessa frågor. 
 Samhällets krav och förväntningar på historieundervisningen upplevs av lärarna som omöjliga att tillgodose på ett tillfreds- ställande sätt med de tidsmässiga förutsättningarna för historie- undervisningen. 
 För lite av elevernas kunskapsmässiga och emotionella kapacitet tas i anspråk i skolarbetet. Undervisningen bedrivs vanligen i helklass där läraren går igenom och strukturerar stoffet varefter eleverna arbetar självständigt med läroboken. 
 Läroböckerna spelar en stor roll för undervisningens innehåll och uppläggning. Elevernas kunskaper mäts främst genom muntliga och skriftliga prov. 
 I gymnasieskolan är lärarna mycket nöjda med  
 B-kursen 
  som ger möjligheter till fördjupningar, kritiska analyser, diskussioner och reflexioner. Här behandlas även efterkrigstiden och källkritiken på ett bra sätt. 
 12 
  
 Den stora komparativa studie om historieundervisning och histo- riekunskaper hos  
 15-åriga 
  européer som genomfördes 1995 visar att svenska elevers kunskap om Wheeler är ganska god och att perio- derna  
 1800–1945 
  och  
 1945–1995 
  är de som väcker mest intresse 
  
 11 
  
 Holocaust research - from the archive to the Classroom, Stockholm International Forum on the Holocaust, Panel III, torsdagen den 27 januari 2000. 
  
 12 
  
 Undervisningen i  
  
 1900-talets 
  historia. Redovisning av ett regeringsuppdrag, Skolverket Dnr 1999:855, s. 23. 
 75 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 hos eleverna. Svenska elever tycks också vara mer intresserade av europeisk historia än av svensk. 
 13 
  
 Utbildningsdepartementet har låtit distribuera två böcker om mänskliga rättigheter till alla elever. 
 14  
 Detta som ett svar på att ele- verna anses ha dåliga kunskaper om historia efter 1945 och att tan- Lee om alla människors lika värde tycks vara svagt förankrad hos många. 
 Goda kunskaper i sig är dock inte någon garanti för demokra- tiska värderingar, något som behandlas i kapitel 4. 
 Ett nytt Europa 
 Liksom forskaren tar sig friheten att jämföra olika händelser för att vinna ny kunskap måste forumet ha en öppen och pluralistisk kun- skapssyn. 
 15 
  
 Under  
 1990-talet 
  har ett nytt Europa sett dagens ljus. Berlin- murens fall och Sovjetväldets sammanbrott innebar det definitiva slutet för det kalla krigets epok som präglat hela efterkrigstiden. Det demokratiska genombrottet i det forna Östeuropa har fört med sig ett ekonomiskt och politiskt närmande mellan öst och väst. Men samtidigt har en annan uppdelning skett, den mellan det rika väst och det fattiga öst. Den hårdhänta omdaningen av de gamla östekonomierna har drabbat många grupper hårt. Årtionden av sovjetisk och rysk dominans i de forna öststaterna och Sovjet- republikerna har också öppnat för uppdämda nationalistiska ström- ningar. 
 Samtidigt som utvecklingen i östra Europa har präglats av fram- växten av nya nationer och stater så har utvecklingen i Västeuropa gått mot ett allt tätare samarbete och ökad integration. Maastricht- fördraget och Europeiska unionen innebar ett nytt steg i den europeiska gemenskapens politik. Ett antal nya länder, däribland Sverige, har under det gångna årtiondet anslutit sig till unionen. Nya länder från det forna östblocket står i kö. 
 Kraven på en ökad uppmärksamhet på Sovjetterrorns historia och betydelse kommer sannolikt att växa. Den process som nu 
  
 13 
  
 Angvik, Moore, Brown (red.) 
  
 , Ungdom og historie i Norden 
 , (Bergen- Sandviken 1999 
 ). 
  
 14 
  
 Stokes, Jordan,  
  
 Mänskliga rättigheter. Frågor och svar 
 , Svenska Unescorådet (Stockholm 2000);  
 Utrymme. Om mänskliga rättigheter och om att få rum i världen 
 , Svenska Unescorådet (Stockholm 2000). 
  
 15 
  
 Forskningsplan 
  
 .  
 Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid Uppsala universitet 
 , Centrum för multietnisk forskning (Uppsala 1999) s. 7, s. 26 f. 
  
 76 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 pågår inom  
 EU-gemenskapen, 
  med krav på trovärdiga uppgörelser med  
 EU-medlemmarnas 
  handlingar under andra världskriget och nazitiden, kommer att i samband med EU:s östutvidgning följas av krav på motsvarande uppgörelser i fråga om de blivande  
 EU-län- 
  dernas förflutna. Tretton länder står i kö för att bli nya medlemmar i EU. Utvidgningen innebär stora förändringar och ett antal krite- rier som kandidatländerna måste uppfylla har ställts upp. Av bety- delse är att alla människor får åtnjuta mänskliga rättigheter i samma utsträckning. I flera av kandidatländerna innefattar den moderna historien ett samband med både Nazityskland och Sovjetkommunismen. 
 Hela den här processen är uppenbarligen ett led i sökandet efter gemensamma grundläggande värderingar i fråga om mänskliga rättigheter – och ett led i formandet av det som brukar kallas EU:s själ. Den har bl.a. getts uppmärksamhet i den till det danska utrikesdepartementet knutna verksamheten om White och folkedrab. 
 16  
 Den svenska forskningen om Sovjetunionens och öststaternas historia under  
 1900-talet, 
  liksom om Sveriges ställningstaganden till utvecklingen i dessa länder, kommer också att bli intensivare redan under de närmast liggande åren, bl.a. till följd av de nio miljoner kronor som har utlysts av Humanistisk- samhällsvetenskapliga forskningsrådet för forskning om kommunistiska regimer. 
 Även andra folkmord av betydelse för det europeiska identitets- skapandet kommer sannolikt att föras in i denna diskussion. Turkiet har t.ex. visat stark känslighet för andra länders erkännande av folkmordet på armenierna  
 1915–20. 
 17 
  
 Det turkiska åtalet mot den  
 syriansk-ortodoxa 
  präst som uttalade sig i den turkiska tidningen Hurriyet den 3 oktober 2000 om folkmordet på armenier och assyrier/syrianer har också lett till frågor i den svenska riksdagen till utrikesministern. 
 18  
 Detta är ett av många exempel på hur dåtid, nutid och framtid ofta hänger starkt samman. 
  
 16 
  
 Dansk Center for Holocaust- og Folkedrabstudier, www.dchf.dk 
  
 17 
  
 The Economist  
  
 (2000-10-14), 
  Turkey: Devlet Bahcell, Turkeys latest political pivot. 
  
 18 
  
 Se t.ex. riksdagsfråga 2000/01:229 av Yilmaz Kerimo (s) till utrikesminister Colon. 
  
 77 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 Folkmord i vår tid 
 Även kring andra folkmord och folkmordsliknande situationer kommer ständigt nya fakta och tolkningar fram som behöver studeras och diskuteras. Om Rwanda kom exempelvis under år 2000 två rapporter, dels FN:s granskning av sin egen roll och dels OAU:s (Organisation of African Unity) rapport  
 Rwanda. The Preventable Genocide 
 . 
 19 
  
 Det finns givetvis också många andra händelser som tydligt har flätats in i svensk historia och som Forum för Levande historia därför har anledning att uppmärksamma på olika sätt. En relativt utförlig genomgång görs i kapitel 4. 
 Behovet av Forum för Levande historia 
 Forumet har en viktig uppgift att fylla när det gäller utvecklingen, förståelsen och förankringen av de grundläggande värdena i det svenska samhället. 
 En angelägen uppgift är att nå ut till skolans lärare och elever, andra yrkesgrupper samt till en bredare allmänhet med den nya kunskap som genom forskning och på annat sätt kommer fram. Detta är ytterligare ett behov som till vissa delar kan tillgodoses av Forum för Levande historia. Forumet kan därigenom komplettera och samordna den informationsskyldighet som högskolelagen åläg- ger de svenska högskolorna. Forumet kan också hjälpa till att förändra attityder. 
 Att bidra till kunskap och förståelse beträffande den diskussion som förs om vilka krav som bör ställas på länder som deltar i samarbetet inom EU och andra internationella organ utgör ett annat av de behov som forumet skulle kunna fylla. 
  
 3.5 
  
 Växande motstånd mot förföljelse och våld 
  
 Ett positivt engagemang 
  
 1990-talet 
  har också inneburit ett växande motstånd mot den ökande rasismen, antisemitismen, antiziganismen och invandrar- fientligheten. Reaktionerna mot förföljelse och våld gentemot 
  
 19  
 Report of the Independent Inquiry into the Actions of the United Nations during the 1994 Genocide in Rwanda 
 ; http://www.un.org/News/ossg/rwanda_report.htm 
  
 78 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 människor med annan sexuell läggning än majoriteten av befolk- ningen och mot kränkande diskriminering av handikappade har också vuxit i styrka. Motdemonstrationer och manifestationer har blivit ett vanligt inslag i samband med aktiviteter från rasistiska och nazistiska grupper. 
 För ett starkt och tydligt inslag i diskussionen om etnisk diskri- minering och rasism står också kulturarbetare och kulturinstitutio- ner. Påfallande ofta är det genom en teaterpjäs, en film, en musik- manifestation eller en konstutställning som frågorna om vår tids värderingar och deras historiska bakgrunder väcks. Kulturen har en stor betydelse för att sätta fokus på vad vi som individer kan göra och hur samhället hanterar antidemokratiska krafter. 
 Det räcker att exemplifiera med Davis Rannsakningen, Sosa, Ecce  
 Homo-utställningen, 
  En studie i förakt på Historiska museet, Mänskliga rättigheter på Arbetets museum och alla de fria teatergrupper som bearbetar och tydliggör rädslan och föraktet för Den Flores. Under  
 1990-talet 
  har en rad svenska filmer tagit upp nazism och antisemitism (så många att man talar om en judisk renässans i svensk film) 
 20 
 . Hit hör också den kulturella kraft som engagerar människor i kampen för gaturummets offentlighet eller mot världshandelns negativa sidor. En viktig utgångspunkt för Forum för Levande historia bör vara att på olika sätt ta vara på och samarbeta med dessa såväl ideella som institutionella aktörers samhällsengagemang. 
 Det finns internationella paralleller som också exemplifierar kulturens betydelse i sammanhanget, t.ex. Kultur är motstånd (Kultur ist Buckley), dvs. den kulturpolitiska front som har bildats sedan FPÖ:s (Freiheitlichen Partei Österreichs) inträde i regeringen. 
 Aktiviteter i Sverige 
 En stor nationell manifestation mot våld och rasism genomfördes 1992. En rad olika initiativ på såväl nationell som lokal nivå har tagits för att motverka och bekämpa den växande främlingsfientlig- heten och rasismen;  
 Kommissionen mot rasism och främlingsfientlig- het 
 ,  
 Ungdom mot rasism, Europaåret mot rasism  
 och  
 Levande histo- ria  
 är alla exempel på insatser som byggt på såväl centrala som 
  
 20  
  
 Grant, Rochelle,  
 The Visible Wall – Jews and Other Ethnic Outsiders in Swedish Film 
 , Studia multiethnica Upsaliensia (Uppsala 1998). 
  
 79 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 lokala aktiviteter, utbildningsinsatser och riktade insatser till olika grupper i samhället. På lokal nivå har initiativ tagits av enskilda personer, organisationer och politiker runt om i landet för att på olika sätt bekämpa främlingsfientlighet och rasism. Detta behandlas utförligare i kapitel 2. 
 Den kritiska granskning och, i väsentliga delar, omvärdering av Sveriges roll i samband med andra världskriget, den tyska nazismen och Förintelsen som skett under  
 1990-talet 
  har i mångt och mycket förändrat vår nationella självbild. Kritik har vuxit fram mot den officiella bilden av neutralitetspolitiken, de tyska trupp- transporterna genom Sverige, järnmalmsexporten, internerings- lägren, censuren och den svenska hållningen mot judarna. En noggrannare kartläggning än tidigare har gjorts av vad man faktiskt visste, men inte ville veta, om Förintelsen medan den pågick. Sambandet mellan rashygien och tvångssteriliseringar i det svenska folkhemmet har uppmärksammats. 
 Uppmärksamheten omkring  
 50-årsminnet 
  av andra världskriget och Förintelsen skapade också ett ökat intresse för nazismen och Förintelsen. Minnesprogram i radio och TV, vittnesmål från över- levande och en lång rad artiklar i tidningar och tidskrifter vände under en ganska lång tid intresset mot inte bara det historiska per- spektivet utan också mot frågor om rasism och invandrarfientlig- het, nynazism, antisemitism och antiziganism i dagens samhälle. 
 Det förs i Sverige därtill en omfattande och aktiv debatt om etik och om vilka värderingar som bör ligga till grund för en demokrati i vilken man söker samförstånd och löser konflikter utan våld. 
 Så utgick t.ex. Demokratiutredningen från en moralisk grund för vårt demokratiska program och betonar medborgarskapets ömsesidighet utifrån synen att varje människa är lika mycket värd och att hennes värdighet inte får kränkas. 
 21 
  
 Inte minst inom skolan diskuteras värdegrundsfrågor och hur dessa hanteras i ett mångetniskt Sverige. Denna diskussion redo- visas i  
 bilaga 2 
 . 
 Aktiviteter i Europa 
 Under  
 1990-talet 
  har frågor om mänskliga rättigheter, om främ- lingsfientlighet och rasism steg för steg förts allt längre upp på den politiska dagordningen i Europa. Framgångarna för högerpopulis- 
  
 21  
  
 SOU 2000:1,  
 En uthållig demokrati 
 , s. 17. 
  
 80 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 tiska och invandrarfientliga grupper och partier i såväl nationella som lokala val i många länder har lett till krav på motåtgärder. 
 Vid Europarådets stats- och regeringschefsmöte i oktober 1993 antogs en gemensam deklaration, den så kallade  
 Wiendeklarationen 
 , som också innehöll en handlingsplan för arbetet att bekämpa rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans. Hand- lingsplanen initierade också den europeiska ungdomskampanj mot rasism som under namnet alla olika – alla lika drog igång i slutet av 1994. 
 I mars 1994 inrättade Europarådet också  
 European Commission against Racism and Intolerance 
 , ECRI, för att ytterligare stärka arbetet med och insatserna mot främlingsfientlighet och rasism inom rådet och dess medlemsländer. ECRI deltog i den förbere- dande konferensen i Strasbourg under hösten inför världskonferensen mot rasism i Sydafrika 2001. 
 Inom EU har positionerna i arbetet för att bekämpa främlings- fientlighet och rasism flyttats fram under  
 90-talet. 
  Europaparla- mentet har genom åren efterlyst en lagstiftning mot diskriminering och i en serie resolutioner krävt förstärkta insatser i gemenskapens arbete. I juli 1996 antogs bl.a. en s.k. gemensam åtgärd om åtgärder mot rasism och främlingsfientlighet. 
 22 
  
 I juni 1994 tillsatte Europeiska rådet en rådgivande kommission om rasism och främlingsfientlighet. Dess arbete ledde till ett för- slag om att inrätta ett europeiskt centrum för övervakning av rasism, främlingsfientlighet och antisemitism. Tre år senare fattades det formella beslutet och sommaren 1998 inledde 
 European Monitoring Centre on Racism and Xenofobia 
 , EUMC, sin verksamhet i Wien. Huvudmålet är att förse gemenskapen och dess medlemsstater med objektiva, tillförlitliga och jämförbara uppgifter om rasism, främlingsfientlighet och antisemitism, att undersöka omfattningen och utvecklingen, analysera orsakerna, följderna och effekterna samt studera exempel på god praxis när det gäller att ta itu med problemen på europeisk nivå. 
  
 I sin inledande verksamhetsplan prioriterade EUMC ett antal arbetsområden. Det första handlade om att bygga upp ett euro- peiskt nätverk för information om rasism och främlingsfientlighet (Raxen). Uppbyggnadsarbetet pågår. EUMC ville också lägga grunden för och genomföra ett antal rundabordssamtal i medlems- länderna med syftet att utbyta erfarenheter och kunskaper. Vidare prioriterade EUMC arbetet med att ta initiativ till forskning, ge 
  
 22  
 EGT L 185, 24.7.96 s.  
 5–7. 
  
 81 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 stöd till olika projekt samt fastställa centrala ämnen för det fram- tida arbetet inom centrat. Det första årets verksamhet redovisas i rapporterna  
 Att ge Europa en själ  
 och  
 Se verkligheten i vitögat.  
 Rikt- linjerna för arbetet under den närmaste framtiden drar centret upp i den nyligen publicerade  
 EUMC – Work Programme 2000. 
  
 I oktober 1998 inrättades inom unionen också  
 European Net- work Against Racism  
 (ENAR) för informationsinsatser, kampanjer och lobbyverksamhet i arbetet att förebygga diskriminering, främ- lingsfientlighet och rasism. 
 Genom införandet av § 13, som handlar om att bekämpa diskri- minering på grund av ras, etniskt ursprung och religion, i det s.k. Amsterdamfördraget 1997 så fördes frågan på allvar upp på unio- nens dagordning. Rådet ges enligt artikeln möjlighet att vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Ett sådant beslut skall fattas enhälligt på förslag av kommissionen och efter hörande av Europaparla- mentet.  
 EU-kommissionen 
  har också lagt fram förslag till två direktiv för att förhindra diskriminering, dels det så kallade arbets- livsdirektivet som gäller likabehandling i arbetslivet, dels det så kallade etniska direktivet om likabehandling av enskilda personer oavsett ras eller etnisk bakgrund. 
 I juli 1996 antog EU en resolution om att 1997 skulle vara  
 Euro- paåret mot rasism 
 . Förutom insatser inom unionen som helhet så skulle varje medlemsland inrätta nationella samordningskommit- téer för att genomföra insatser och aktiviteter (den svenska kom- mitténs arbete har redovisats i föregående kapitel). Ett resultat av Europaåret var det handlingsprogram mot rasism som kommissio- nen lade fram året efter. Handlingsprogrammet innebär satsningar på att samordna kampen mot främlingsfientlighet och rasism inom unionen och utveckla och utbyta modeller för hur det arbetet kan ske. 
 I november förra året antog  
 EU-kommissionen 
  ett förslag till handlingsprogram mot diskriminering för åren  
 2001–2006. 
  Beslut om programmet fattades av Europaparlamentet i oktober 2000. 
  
 FN-aktiviteter 
  
 Förenta Nationerna har alltsedan starten arbetat med frågor som innefattar arbete mot rasism och främlingsfientlighet. Grunden är 
 82 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 naturligtvis  
 FN-stadgan, 
  från 1945, och den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna som generalförsamlingen antog i december 1948. I förklaringen kungörs att alla är berättigade till de fri- och rättigheter som anges oberoende av ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan uppfattning, nationellt eller socialt ursprung. 
 I november 1963 antog FN:s generalförsamling deklarationen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering. Det arbetet utmynnade i att generalförsamlingen två år senare antog konven- tionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering. Kon- ventionen som är bindande trädde i kraft 1969 och har hittills rati- ficerats av mer än 150 av FN:s medlemsländer. I konventionen anges att med rasdiskriminering avses varje skillnad, undantag, inskränkning eller företräde på grund av ras, hudfärg, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung (artikel 1). Konventionssta- terna förbinder sig att med alla lämpliga medel och utan dröjsmål föra en politik syftande till att avskaffa rasdiskriminering i alla dess former (artikel 2). 
 Sverige ratificerade konventionen 1971 och har vid ett flertal tillfällen kritiserats av medlemmar i den särskilda  
 FN-kommitté 
  som har till uppgift att övervaka att konventionsstaterna lever upp till sina åtaganden, för att sakna ett förbud i lagstiftningen mot rasistiska organisationer och deltagande eller stöd till sådana orga- nisationer. 
 År 1971 utropades av FN till ett internationellt år för bekäm- pande av rasdiskriminering och rasism. Generalförsamlingen har också vid tre tillfällen deklarerat decennier för bekämpandet av rasism och rasdiskriminering,  
 1973–1982, 
 1983–1992 
  och det nu pågående tredje decenniet  
 1993–2002. 
  I FN:s regi har även världs- konferenser på temat arrangerats i Genève 1978 och 1983. 
 I deklarationen från Förenta Nationernas s.k. millenniemöte, där 150 stats- och regeringschefer deltog, klargjordes att arbetet med respekt för de mänskliga rättigheterna skall prioriteras inom världssamfundet. 
 År 2001 har av FN utropats som ett internationellt år för mobilisering mot rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och intolerans. I Sydafrika – som i många år stod i fokus för FN:s arbete mot rasism – anordnas under hösten 2001 World Confe- rence against Racism, Racial Discrimination, Xenophobia and Related Intolerance. Generalsekreterare för konferensen är FN:s kommissionär för mänskliga rättigheter, Dixon. 
 83 
  
 Forum för Levande historia behövs 
  
 SOU 2001:5 
  
 Under det här året har det runt om i världen arrangerats förbere- dande konferenser inför den stora världskonferensen i Sydafrika. Europakonferensen hölls i Strasbourg den  
 11–13 
  oktober 2000. 
 Behovet av Forum för Levande historia 
 Forum för Levande historia behövs som allmänhetens fönster mot de många aktiviteter och initiativ som exempelvis tas av EU, Europarådet och FN, liksom i Sverige. 
 Mångfalden av aktiviteter är svåröverskådlig och mediabevak- ningen ofta bristfällig. Det försvårar både debatt och engagemang. Forumet kan vara en viktig informationskälla för såväl enskilda som för myndigheter och organisationer. 
 Det behövs också en knutpunkt för internationella organ som vill hämta kunskaper i Sverige och för svenska organ som behöver information om den kunskap som kan finnas hos organ i andra län- der och i internationella organisationer. 
 Sverige blir också allt mer involverat inom FN:s fredsbevarande aktiviteter och får därigenom oftare kontakt med de brott som begås mot mänskligheten, vilket i sin tur leder till ett behov hos en bredare allmänhet än tidigare att få tillgång till faktakunskaper och analyser. 
 84 
  
 4 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 Vårt förslag 
 : Forum för Levande historia skall förmedla kunskap om  
 demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter, men också specifikt om Förintelsen och folkmord 
 . 
 De svenska konsekvenserna  
 i relation till dessa områden  
 skall inta en central plats 
 . 
  
 Forumet skall i dessa avseenden arbeta med frågor om  
 en gemensam grund för värden  
 i ett sekulariserat och mångetniskt samhälle. 
  
 Forumet skall arbeta med  
 att stimulera till ökat historiemed- vetande 
 , inte minst i skolan genom att t.ex. peka på hur ett his- toriskt perspektiv kan integreras i många ämnen. 
  
 4.1 
  
 Direktivens innebörd 
  
 Regeringens direktiv klargör att 
 Forum för Levande historia skall vara ett nationellt centrum för frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Verksam- heten skall ta sin utgångspunkt i Förintelsen. Forumet skall ha som övergripande mål att stärka och öka medvetenheten om alla män- niskors lika värde. 
 I det här kapitlet går vi i första hand djupare in på den första och sista av de tre meningarna. I nästa kapitel kommer vi att fördjupa vår tolkning av att verksamheten skall ta sin utgångspunkt i För- intelsen. 
 Vi drar till att börja med slutsatsen att Forum för Levande historia skall bedriva en bred verksamhet, vidare än den som hittills har bedrivits inom informationssatsningen Levande historia. Utan att försumma den uppmärksamhet på Förintelsen som funnits i Levande historia skall demokrati, tolerans och mänskliga rättig- heter på ett övergripande sätt utgöra ramen för forumet. 
 85 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 SOU 2001:5 
  
 Vi har för det andra inte sett det som forumets uppgift att vara en demokratiinstitution i konstitutionell eller teknisk mening. I stället har vi valt att tolka direktivens betoning av demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter som nyckelord i arbetet med att stärka och öka medvetenheten om alla människors lika värde. 
 Vi menar för det tredje att Forum för Levande historia skall ägna särskild uppmärksamhet åt konsekvenserna för Sveriges del inom de ämnesområden som vi föreslår att forumet skall arbeta med. 
 Vi har för det fjärde konstaterat att det övergripande målet att stärka och öka medvetenheten om alla människors lika värde ställer krav på att det kommande forumets innehåll präglas av två begrepp 
 – kunskap och värden. Det är genom t.ex. kritisk reflexion, samtal, känsloupplevelser och empati sammantagna som vi kan försöka förstå och hantera en komplicerad värld. Frågor kring Förintelsen och andra brott mot mänskligheten hör till denna värld. Kring dessa ämnen uppstår frågor som nästan alltid blir existentiella. Forumet måste i så hög grad som möjligt försöka nå människor genom olika typer av reaktioner, det vi i vardagligt tal kallar hjärta och hjärna, känsla och förnuft. 
 För det femte kan vi se att Forum för Levande historia löper en risk att i alltför hög grad få en tillbakablickande tyngdpunkt. Av vad vi skrivit i bl.a. kapitel 3 bör emellertid framgå att vi mot bakgrund av direktiven fäster stor vikt vid att forumet skall behandla samtiden och framtiden. I många avseenden är det just de problem vi kan se i de båda senare perspektiven som bör bli styrande för utformningen av verksamheten. Forumets unika syfte är, som vi redan konstaterat, att främja arbete med, diskussion och reflexion om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter i samtiden utifrån historiska perspektiv. Många av de frågeställ- ningar som har relevans för t.ex. studiet av svenska myndigheters och den svenska opinionens hållning under andra världskriget och i förhållande till Förintelsen är också relevanta nu. Det finns all anledning att studera dagens samband mellan den svenska synen på aktuella politiska konflikter i relation till utformningen av flyk- tingpolitiken, mellan svensk (och europeisk) handelspolitik, de grundläggande motiven för konflikter i tredje världen och de flyk- tingproblem som dessa förorsakar, liksom mellan det svenska demokratiska systemets utveckling och framväxten av odemokra- tiska rörelser, bl.a. nynazistiska, vardagsrasism och hållningen till flyktingar. Historien blir då ett redskap som kan användas på ett fruktbart sätt. 
 86 
  
 SOU 2001:5 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 4.2 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 Grundläggande inriktning 
 Det vore fel att nu, så långt innan forumet kan inleda sin verk- samhet, detaljerat lägga fast vilka problem och ämnesområden som Forum för Levande historia skall arbeta med. Dessa måste vara beroende av samtiden och bör utvecklas i kontinuerlig dialog med det svenska och internationella forskarsamhället och andra grupper som arbetar med dessa frågor, t.ex. genom att olika slag av expertis knyts till organisationen. 
 Som framhålls i våra direktiv skall en tvärvetenskaplig hållning tillämpas. Det är inte svårt att se att verksamheten kommer att omfatta traditionella discipliner som historia, psykologi, stats- vetenskap, sociologi, internationell rätt, freds- och konfliktforsk- ning, kulturantropologi, teologi (inkl. religionshistoria), idéhisto- ria, filosofi, etniska relationer, pedagogik och didaktik (dvs. läran om undervisning). Vi tror på många discipliners delaktighet efter- som det berikar perspektiven – men vi ser också risken att tappa fokus. 
 Forumet bör, som vi bedömer det – bl.a. efter våra överlägg- ningar med många berörda organisationer, myndigheter och en- skilda – behandla problem och frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter, inträffade folkmord och risken för nya folkmord, historiska perspektiv och historiemedvetande samt grundläggande mänskliga värden. 
 Mänskliga rättigheter 
 Förintelsen utgör en utgångspunkt i den moderna historien om kampen för mänskliga rättigheter, inte minst genom att den kom att starkt påverka  
 FN-stadgan, 
  FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna och FN:s folkmordskonvention. Vi föreslår att det är principen om människors lika värde och arbetet för mänskliga rät- tigheter i stort som skall utgöra själva ramverket till Forum för Levande historia. 
 Till de för forumet viktiga  
 FN-dokumenten 
  hör emellertid också senare antagna dokument som konventionen om avskaffan- det av rasdiskriminering och den av UNESCO antagna deklarationen om raser och rasfördomar. 
 87 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 SOU 2001:5 
  
 Utbildning om mänskliga rättigheter är av stor betydelse efter- som människans grundläggande fri- och rättigheter endast kan respekteras om de är kända. Detta utbildningsbehov har erkänts i många internationella överenskommelser. I förklaringen om de mänskliga rättigheterna anges att undervisningen skall syfta till personlighetens fulla utveckling och till att stärka respekten för människans grundläggande fri- och rättigheter. Länder som har undertecknat denna och andra liknande konventioner är således skyldiga att tillhandahålla utbildning om mänskliga rättigheter. FN beslutade också vid Wienkonferensen 1993 att utropa ett årtionde för utbildning i mänskliga rättigheter under perioden  
 1995–2004. 
  
 Under senare år har det på olika nivåer kommit allt fler kurser i mänskliga rättigheter. Forumets uppgift måste, liksom skolans, vara att stärka elevernas medborgarskap (i begreppets bredare mening) genom att bl.a. höja medvetandet om innehållet i och innebörden av Sveriges grundlagar och exempelvis FN:s allmänna deklaration. Ett intressant exempel på hur man kan stärka män- niskors medvetande och kunskaper om grundlagarna är  
 National Constitution Center  
 som inrättades av den amerikanska kongressen 1988 och som planerar att öppna ett konstitutionsmuseum våren 2003. 
 1 
  
 Forumet bör erbjuda en form av faktabank för frågor kring mänskliga rättigheter, såväl deras moderna historia som aktuella utveckling, t.ex. om den nya internationella brottmålsdomstolen, arbetet med EU:s rättighetsförklaring och svenska soldaters delta- gande i FN:s fredsbevarande trupper. Forumet skall även här arbeta med att problematisera olika förhållanden och t.ex. resonera kring varför det dröjde ända till 1998 innan en permanent internationell brottmålsdomstol upprättades och varför FN- generalens begäran om 5 000 soldater till Rwanda våren 1994 avslogs sex gånger. 
 2 
  
 Aktuella kunskaper om situationen beträffande de mänskliga rättigheterna i världen förmedlas årligen av Amnesty International, som i detta avseende bör vara en av flera samarbetsorgan för forumet. Amnestys rapportering sker land för land, omfattar ett mycket stort antal länder och ger tillsammans med kompletterande 
  
 1 
  
 http://www.constitutioncenter.org/ 
  
 2 
  
 Frågorna ställs av Tysklands dåvarande kulturminister Snow vid Stockholms- konferensen  
  
 2000-01-28, 
 Stockholm International Forum on the Holocaust. Proceedings 
 , Regeringskansliet (Stockholm 2000), s. 99 ff. 
 88 
  
 SOU 2001:5 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 källor en initierad bild av utvecklingen inom det omfattande område som mänskliga rättigheter omfattar. 
 Vi vill i detta sammanhang peka på vikten av att Forum för Levande historia verkar för att mer forskning bedrivs om romerna och att de kunskaper som denna forskning leder till förs ut. Med tanke på romernas långa historia i Europa, som inte minst har präglats och alltjämt präglas av diskriminering, förföljelse och rasism, är det anmärkningsvärt att så lite forskning finns. 
 3 
  
 Sverige kan genom att ta initiativ till en förstärkt forskning beträffande en rad aspekter på romernas historia, kultur och lev- nadsförhållanden göra en pionjärgärning. Den skulle – förutom de enskilda kunskaper som forskningen frambringar – kunna vara av värde i uppgiften att ge romerna, inklusive resandefolket, stöd i det svåra arbetet med att komma ur det trauma som en långvarig diskriminering och förföljelse lett till. 
 Folkmord och massmord 
 Vilka historiska händelser vi väljer att förhålla oss till beror på våra intressen och vår kulturella, sociala och etniska tillhörighet. Forumet skall därför enligt vår mening generellt behandla brott mot mänskligheten som inträffat och risken för nya folkmord. Folkmord, massmord och massakrer är den grövsta arten av brott mot mänskligheten och mot de mänskliga rättigheterna. 
 Sådana brott är inget nytt fenomen. Vi kan möta dem långt tillbaka i historien, t.ex. i den förföljelse av och massmord på judar som pågått i olika delar av Europa under sekler, liksom i utrot- ningen av stora delar av urbefolkningarna i Nord- och Sydamerika, Afrika och Australien. Under lång tid har romerna förföljts. Under  
 1900-talet 
  möter vi bl.a. mordet på 1,5 miljoner armenier i det osmanska imperiet, det stalinistiska Sovjetunionens planerade terrorsvält mot bondebefolkningen (särskilt i Ukraina) som skördade närmare 15 miljoner liv, Stephens som ungefär samtidigt med bruk av senapsgas genomförde massmord på den etiopiska befolkningen för att ge plats åt italienska kolonister, närmare en miljon dödsoffer i samband med Indiens och Pakistans tillkomst 1947 och kanske 3 miljoner vid Bangladeshs tillkomst 
  
 3  
 Kommittén har låtit Irka Miller göra en sammanställning, Forskning och annat publi- cerat material om romerna och resandefolket i Sverige efter andra världskriget, Dnr Ku1999:09/90. 
 89 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 SOU 2001:5 
  
 1971. I ännu senare tid möter vi t.ex. de röda khmerernas mord på  
 1–2 
  miljoner av Butler 7 miljoner invånare, Iraks kemiska krig mot kurderna i de norra delarna av landet (för många symboliserat av anfallet mot staden Halabja) och ca 1 miljon döda av en befolk- ning på knappt 8 miljoner i Rwanda. Det är också uppenbart att det finns starka inslag av folkmord i  
 FN-konventionens 
  mening i kriget i det forna Jugoslavien, särskilt tydligt i  
 Bosnien-Herce- 
  govina. I de särskilda Rwanda- och Jugoslavientribunalerna har dock uttrycket brott mot mänskligheten använts. 
 4 
  
 Som bl.a. framgick av  
 Stockholms internationella Forum om Förintelsen  
 i januari 2000 och av den offentliga debatten om informationssatsningen Levande historia finns det många som framhåller behovet av bredd. Danmarks statsminister lyfte t.ex. vid Stockholmskonferensen fram behovet av bredd för att förhindra att folkmordsliknande situationer som de i Kambodja, Rwanda eller Bosnien inträffar igen. 
  
 5  
  
 Vi menar inte att forumet har ett ansvar att ge någon fullständig redovisning av de folkmord, massmord och massakrer som har inträffat. Däremot bör forumet stimulera studier av och kunskap om sådana grymheter bl.a. i syfte att öka kunskaperna om de mekanismer som ligger bakom dem. 
  
 Innebörden i den rättsliga termen folkmord i dag framgår av FN:s konvention om förebyggande och bestraffning av brottet folkmord. Konventionen antogs av generalförsamlingen 1948. I artikel 2 står följande: 
 I denna konvention avses med folkmord envar av följande gärningar förövad i avsikt att helt eller delvis förinta en nationell, etnisk, ras- mässigt bestämd eller religiös grupp såsom sådan nämligen, 
  
 a) 
  
 att döda medlemmar av gruppen, 
  
 b) 
  
 att tillfoga medlemmar av gruppen svår kroppslig eller själslig skada, 
  
 c) 
  
 att uppsåtligen påtvinga gruppen levnadsvillkor, som är avsedda att medföra dess fysiska undergång helt eller delvis, 
  
 d) 
  
 att genomföra åtgärder, som är avsedda att förhindra födslar inom gruppen, 
  
 e) 
  
 att med våld överföra barn från gruppen till annan grupp. 
  
 4 
  
 Forskningsplan 
  
 .  
 Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid Uppsala universitet 
 , Centrum för multietnisk forskning (Uppsala 1999) s. 22 ff; Parker,  
 The Holocaust in History  
 (Penguin, 1987), s. 21 ff; Sia Simpson, Folkmord i Bosnien? Ett folkrättsligt perspektiv i Baker  Terrell (red 
 .), Bosnier: En flyk- tinggrupp i Sverige och dess bakgrund  
 (Uppsala Multiethnic Papers 1995), s. 53 ff. 
  
 5 
  
 Stockholm International Forum on the Holocaust. Proceedings 
  
 , Regeringskansliet (Stock- holm 2000), s. 55. 
  
 90 
  
 SOU 2001:5 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 Enligt artikel 3 i samma konvention är det inte bara ett fullbordat folkmord som bestraffas, utan också stämpling till folkmord, omedelbar och offentlig uppmaning till folkmord, försök till folkmord och delaktighet i folkmord. 
  
 4.3 
  
 Människan som historiens medskapare 
  
 Kunskap, rationellt tänkande och kritiskt förhållningssätt 
 De sedan upplysningstiden tre intimt sammanlänkade grund- pelarna kunskap, rationellt tänkande och ett kritiskt förhållnings- sätt är av stor betydelse. Men människan är också, genom sitt förnuft och sina kunskaper, historiens medskapare och kan förändra natur och samhälle. 
 Vi noterar samtidigt att förhållningssättet inte är oproblematiskt eftersom en annan del av upplysningsfilosofin med tron på fram- steg och rationalitet har slutat i katastrof för miljontals människor. 
 I likhet med  
 Lee menar vi att det går att kombi- nera en stark tilltro till människans förnuft med kritik mot delar av de resultat som detta förnuft har lett till. Vi måste förstå att det inte bara finns ett upplysningsprojekt utan flera – såväl hård som mjuk upplysning. 
 Inspirerad av White gör Williams en distink- tion mellan engelskans  
 rational  
 och  
 reasonable 
 , rationell och för- nuftig. Givet ett visst mål kan en åtgärd vara rationell om den t.ex. leder till större ekonomisk vinst, bättre teknisk prestanda eller en effektivare hantering. Den är för den sakens skull inte  
 reasonable  
 eller förnuftig, menar Williams, eftersom den kan skada eller tillintetgöra omistliga värden: natur, samhälle, etiska och estetiska tillgångar eller möjligheter. 
 Vad som är  
 reasonable  
 kräver därför en helhetsvärdering där olika effekter måste vägas mot varandra, och där slutsatserna kan vara komplexa och till och med mångtydiga: 
 Det rationella är alltid hårt medan det förnuftiga också inbegriper det mjuka, förnuftet är därmed ett vidare begrepp än rationalitet. 
 6 
  
 Det inte helt okomplicerade målet bör därför vara att bidra till ett förnuftigt samhälle i medvetenhet om att rationalitet ofta har visat sig ge oförnuftiga resultat. 
  
 6  
  
 Lee,  
 I skuggan av framtiden 
 , Bonnier Alba 1997, s. 521. 
 91 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 SOU 2001:5 
  
 All kommunikation (inlärning inkluderad) bygger på ett utbyte av budskap som kan innehålla fakta, åsikter eller övertygelser. Kommunikation är en komplicerad process som bl.a. beror av människors förväntningar, kunskaper, attityder och livsvärld. 
 Att lära av historien 
 En ytterligare utgångspunkt är att det går att lära av historien. Detta innebär inte att vi alltid vet exakt vad vi lär oss av studier i historia eller vilka slutsatser en enskild individ drar av en viss undervisning. 
 Ett centralt budskap inom Forum för Levande historia bör dock vara att det inte bara finns  
 en  
 historia. Det har alltid funnits alter- nativa utvecklingsvägar och det är människor, enskilda och i grupp, som avgör vilken väg händelserna har kommit att följa. Människor är aktörer med olika många begränsningar i sitt handlingsutrymme vid olika tidpunkter. Olika grupper och individer tolkar också his- torien på skilda sätt. 
 7  
 Den värdefulla mångfald detta kan ge är emellertid något väsensskilt från de historietolkningar som ges av historierevisionisternas förnekande eller förminskning av För- intelsen. 
 Vår tolkning av det förflutna har betydelse för vår förståelse av nutiden. Vår förståelse av nutiden har också betydelse för hur vi tolkar historien. Men den har också betydelse för våra förvänt- ningar på framtiden, liksom på våra förutsättningar att påverka utvecklingen i enlighet med dessa förväntningar. 
 8  
 Att lära sig histo- ria är därför inte bara en fråga om historiska fakta utan i minst lika hög grad en fråga om att stärka sitt historiemedvetande. Histo- riemedvetande är upplevelsen av sammanhang mellan tolkningen av det förflutna, förståelsen av det närvarande och perspektiv på framtiden. 
 9  
 Historiemedvetande kan ses som ett tankesätt och en beredskap att förstå processer som förverkligats genom mänskligt handlande. 
 10 
  
 7 
  
 Lawson, Davis, Historikern och vår kulturella mångfald  
  
 i Den mångfaldiga historien 
 , red. Henry  Alvarado (Falun 2000). 
  
 8 
  
 Davis  Thomas, Historiemedvetande – begreppsanalys, samhällsteori, didaktik, i  
  
 Historiedidaktik 
 , red. Hill   
 Klas-Göran 
  Richard (Lund 1997), s. 59. 
  
 9 
  
 Det är en definition som bl.a. professor Wiley använder och som även återfinns i Statens skolverks ämnesbeskrivning för historia. 
  
 10 
  
 Davis  Thomas, Historiemedvetande – begreppsanalys, samhällsteori, didaktik, i  
  
 Historiedidaktik 
 , red. Hill   
 Klas-Göran 
  Richard (Lund 1997) s. 54. 
 92 
  
 SOU 2001:5 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 Skolverkets rapport om den bristfälliga historieundervisningen om tiden från 1945 och framåt i kombination med det ringa antal timmar historia som ges i skolan (se  
 bilaga 2 
 ) är alarmerande. His- torieämnets svaga position i skolan har också föranlett 80 histori- ker, författare, politiker m.fl. att skriva ett upprop till riksdagens utbildningsutskott 1999 som avslutades med: 
 Den uppväxande generationen behöver ett utvecklat historiemed- vetande. Därför är det nödvändigt att historieämnets position stärks på alla nivåer i den svenska skolan. 
 11 
  
 Historieämnet har i dag en för liten plats i den svenska grund- och gymnasieskolan – en brist som såväl lärare som politiker pekar på. Forum för Levande historia kan inte ersätta det dagliga arbetet i skolan, men forumet kan hjälpa till att stimulera till ökat historie- medvetande i skolan, t.ex. genom att peka på hur kunskaper om Förintelsen kan användas för att bearbeta värdegrundsfrågor. 
  
 4.4 
  
 Förståelse och övertygelse 
  
 Insikt är vidare än kunskap 
 Vår utgångspunkt är, liksom Demokratiutredningens, att demo- kratins människosyn vilar på en oavvislig tilltro till varje medborgares kapacitet att lära sig av sina erfarenheter, skaffa sig kunskap och bilda sig en uppfattning 
 12 
  
 Men våra kunskaper och vår handlingsberedskap förstärks inte enbart genom intellektets  
 aha-upplevelser 
  utan kan även nås genom andra kanaler. Vidare än kunskap är insikt, vilken förutsätter en beredskap att handla i enlighet med den egna förståelsen och övertygelsen. 
 Känslomässig förståelse, empati och inlevelse ger oss vägledning om rätt och fel. Vi menar att centralt för hela forumets verksamhet bör vara samtalet kring gemensamma värden beträffande demo- krati, tolerans och mänskliga rättigheter. 
 De grundläggande värden som forumet skall förmedla är samma som står i läroplanen: människolivets okränkbarhet, individens fri- het och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män samt solidaritet med svaga och utsatta. Dessa begrepp måste dock fyllas med ett innehåll för att få betydelse och 
  
 11 
  
 Publicerades också på DN Debatt  
  
 1999-01-23. 
  
 12 
  
 SOU 2000:1,  
 En uthållig demokrati 
 , s. 18. 
  
 93 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 SOU 2001:5 
  
 det är här tolkningar av och diskussioner om olika historiska hän- delser kommer in. Detta synsätt förutsätter en starkt utvecklad dynamik i forumets hela verksamhet. 
 Man kan se det numera vanligt förekommande begreppet vär- degrund mot denna bakgrund. Värdegrundsbegreppet behandlas i  
 bilaga 2 
 . 
 Det är dock komplicerat att använda tolkningar av olika histo- riska händelser, att jämföra dem och att ta ställning till på vilket sätt dessa händelser har betydelse för morgondagen.  
 Weaver 
  Richard, docent i historia vid Lunds universitet och ordförande i Historielärarnas förening, formulerar några av problemen: 
 Kan man överhuvudtaget jämföra situationen i 30- och  
 40-talens 
  nazisiska Europa med  
 90-talets 
  svenska samhälle, utan att hemfalla åt överdrifter och anakronismer som gör större skada än nytta? Hur ser sambandet mellan perioderna ut? Skall det uppfattas som genetiskt, vilket innebär att vi kan placera in Förintelsen och vår tids samhälls- problem längs samma utvecklingslinje, strukturellt och komparativt, det vill säga byggt på djupt liggande systemlikheter mellan då och nu, genealogiskt, konstruerat exempelvis utifrån ett kulturellt släktskap mellan tyskt och svenskt, eller rent av cykliskt, byggt på föreställ- ningen om att historien tenderar att upprepa sig enligt ett grundläg- gande mönster, om vi inte vidtar sådana åtgärder som Levande historia för att förhindra upprepning? Eller är det önskade sambandet mindre sakhistoriskt än emotionellt eller moraliskt, det vill säga byggt på en förhoppning att med hjälp av Förintelsen väcka bestämda känslor och främja bestämda värderingar i nuet hos adressaterna för Levande histo- ria?. 
 13 
  
 Värderingar, attityder och fördomar 
 Forumets främsta uppgift är att stärka människors vilja till att aktivt verka för alla människors lika värde. Människors vilja till aktivt handlande hänger i mycket hög grad samman med de värde- ringar och attityder som hon omfattas av. Det är därför nödvändigt att förstå hur attityder är uppbyggda och hur dessa förändras. 
 Med utgångspunkt i grundläggande psykologi kan man säga att attitydbegreppet består av tre komponenter. En  
 kunskapskompo- nent  
 som innehåller fakta och föreställningar kring det objekt, situation eller den individ som attityden gäller, en  
 känslomässig komponent  
 som innehåller de känslor som riktas mot det attityden gäller och en  
 handlingskomponent  
 som syftar på individens benä- genhet att handla i förhållande till objektet, situationen eller indivi- 
  
 13  
 Svenska Dagbladet  
 2000-01-26 
  (Under strecket). 
 94 
  
 SOU 2001:5 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 den som omfattas av attityden. Komponenterna är beroende av varandra och bidrar alla till attityders bevarande. Våra attityder är ofta svåra att förändra och det krävs en påverkan av fler komponenter samtidigt för att vi skall bli mottagliga. Dessutom har den känslomässiga komponenten en stor betydelse för möjligheten att påverka attityden. 
 Ett problem med attityder är att de kan bygga på en kunskaps- komponent som innehåller felaktigheter, generaliseringar eller överdrifter, dvs. fördomar eller stereotyper. Stereotyper är allmänt hållna uppfattningar vi tillskriver en viss kategori människor, t.ex. en folkgrupp. Det förekommer många stereotyper om minoritets- grupperna i Sverige, inte minst när det gäller romerna och olika invandrargrupper. Dessa stereotyper är ofta nedvärderande, de innehåller myter om de olika gruppernas sedvänjor och egenskaper och de bidrar till ett vi och  
 dom-tänkande. 
  
 Attityder kan ses som ett filter mellan människan och hennes omvärld eftersom hon aktivt söker den information som stödjer de föreställningar hon bär på och sållar bort sådant som inte stämmer med egna attityder och värderingar. 
 Fördomar och stereotypa uppfattningar om människor får en stark grogrund. För att attityder skall kunna påverkas får personen som har attityden inte uppleva sig utsatt för övertalning eller indoktrinering eftersom resultatet då riskerar att bli det motsatta. 
 Mot den här bakgrunden bör man alltid utgå från den enskilda individen. Dennas liv och livssituation är en viktig komponent i arbetet med attityder. Det krävs att människor tillåts möta sig själva och konfronteras med sitt eget liv för att de djupt förankrade värderingarna skall kunna förändras. Människor som känner sig trygga, upplever meningsfulla sammanhang och öppen kommuni- kation har lättare att ta in nya kunskaper och värderingar. 
 Förmåga att känna och uttrycka empati har en central roll. Forumet bör därför också inrikta sin verksamhet på att skapa sam- manhang där förmågan att känna empati också utvecklas till att uttrycka empatin i handling. 
  
 4.5 
  
 Människors lika värde i ett svenskt perspektiv 
  
 De svenska perspektiven i en diskussion om människors lika värde är många och griper in i varje område av det svenska sam- hället. Forumets ansvarsområde har emellertid genom direktiven 
 95 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 SOU 2001:5 
  
 och den diskussion vi fört i tidigare kapitel en naturlig inriktning på de strömningar som tar sig uttryck i fientlighet mot främst reli- giösa och etniska minoriteter, invandrare och flyktingar, homo- sexuella, liksom i angrepp på det demokratiska systemet och dess företrädare. 
 Inom dessa områden bör, som det formuleras i direktiven, en strävan  vara att försöka ge en bild av vad som har hänt – och händer – såväl i Sverige som i resten av världen. 
 Den bilden framgår i viktiga delar redan av vad vi skrivit i kapi- tel 3. Sverige är i dag ett mångkulturellt land 
  
 där rasism och främlingsfientlighet kommer till uttryck i både språkbruk och våldshandlingar, 
  
 där såväl antisemitism som antiziganism ger sig till känna, 
  
 där nazistiska och extrema nationalistiska grupper verkar, 
  
 där politisk brottslighet förekommer, 
  
 där politiskt verksamma personer utsätts för hot eller våld, 
  
 där kunskapsluckor finns i viktiga avseenden. 
  
 Allt detta sker förvisso i betydligt mindre omfattning än i många andra länder – men det är inte något godtagbart skäl för passivitet. Det är därför från varje rimlig utgångspunkt välmotiverat att det i dag i Sverige bedrivs också en allt intensivare kamp mot alla dessa företeelser, dels nationellt men också i samverkan med andra länder. En av våra slutsatser i kapitel 3 är att Forum för Levande historia behövs just för detta arbete. 
 Det behövs också ett organ som har som sin uttryckliga uppgift att försöka dra lärdom av det som hänt och att försöka att – så långt detta ryms inom mänsklig förmåga – undvika att ödesdigra misstag upprepas och grova brott begås. 
 Forum för Levande historia förfogar i detta arbete i första hand över ett redskap: att göra historien, situationen i dag samt framtida risker kända och förstådda, tolkade och diskuterade. Redan det är en omfattande uppgift som forumet måste dela med myndigheter, andra institutioner och frivilliga rörelser. 
 Samhället i stort förfogar över flera viktiga kanaler för detta arbete. Exempel är utbildningen i skola och högskola, lagstift- ningen som instrument, strategier för lokalsamhället och mediernas roll och inflytande. I alla dessa sammanhang kommer behovet av forskning in. Just dessa frågeställningar stod på programmet för  
 Stockholms Internationella Forum: I kamp mot intolerans  
 i januari 2001. 
 96 
  
 SOU 2001:5 
  
 Demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter 
  
 Det behövs också ett organ där människor i Sverige med vittnesmål från folkmord och andra brott mot mänskligheten i vår tid får möjlighet att komma till tals och där deras upplevelser kan dokumenteras och sparas för framtiden. Forum för Levande historia skulle i samverkan med andra organ kunna spela en sådan roll. 
 Vi har i denna utredning inte särskilt behandlat frågor som direkt avser samer, sverigefinnar och tornedalsfinnar, dvs. de erkända nationella minoriteter som finns i vårt land utöver romer och judar. Däremot har vi konstaterat att det finns starka beröringspunkter mellan frågor som rör det mångkulturella samhället, det svenska samhällets relation till romer och judar samt samhällets relation till övriga nationella minoriteter. 
 Erkännandet av de nationella minoriteterna har som nämnts i avsnitt 2.3 lett till en förstärkning av dessa minoriteters ställning. 
 De två folkgrupper som internationellt drabbades hårdast av nazisternas politik under andra världskriget, dvs. judar och romer, tillhör alltså de erkända nationella minoriteterna i Sverige. Men även t.ex. samerna berördes av det rastänkande som var levande i Europa under decennierna före andra världskriget och som i sin yttersta form exploaterades av det nazistiska Tyskland. 
 Forum för Levande historia bör kunna spela en roll också i frågor som rör de nationella minoriteterna i stort. 
 Svenska myndigheter och svenska organisationer har ett ansvar för den utveckling som sker i Sverige, men också i europeiska och i många internationella organ i övrigt där svenska myndigheter och organisationer är verksamma. Detsamma gäller Sveriges bilaterala samarbete med andra länder. I detta arbete kan de kunskaper som finns i Forum för Levande historia spela en betydelsefull roll. En viktig utgångspunkt för verksamheten inom Forum för Levande historia är att också i det svenska perspektivet tolka historien i syfte att förstå vår samtid och att tolka både historia och samtid i syfte att förstå framtidens möjligheter och faror. 
 97 
  
 5 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 Vårt förslag:  
 Forum för Levande historia skall behandla frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter  
 med utgångspunkt i Förintelsen. 
  
 Det svenska perspektivet bör ges särskild uppmärksamhet  
 i forumets arbete med Förintelsen och dess sammanhang. 
  
 5.1 
  
 Direktivens innebörd 
  
 Direktiven klargör att Forum för Levande historia skall behandla frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Detta kan tolkas på flera sätt och har inte heller hindrat oss från att anlägga en bred ansats för forumets sammanlagda verksamhet. 
 I detta kapitel diskuterar vi motiv till en sådan utgångspunkt. Flera av dessa har relevans även för andra historiska händelser och diskussionen bör fortsätta om hur olika delar av historien under efterkrigstiden kan användas för att referera, jämföra och reflektera över det vi ser i vår samtid. Demokrati, mänskliga rättigheter och tolerans skall lyftas fram, tolkas och analyseras genom historiska perspektiv där Förintelsen som utgångspunkt blir början, inte slutet, på utmaningen att problematisera världen så som den speglas i vår svenska vardag. 
 Kunskap om Europas historia under och efter andra världskriget är en viktig förutsättning för att kunna förstå dagens Europa och Sverige. En mycket viktig del av denna historia är de totalitära regimernas mördande och torterande av miljontals oskyldiga människor. Det mest väldokumenterade och välutforskade mör- dandet är det nazityska under åren  
 1933–1945. 
  
 99 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 SOU 2001:5 
  
 I den promemoria som ansvarsmuseerna utarbetade, Museum om Förintelsen, konstaterade man att just de unika dragen i Förintelsen 
 paradoxalt nog [gör den] till en bra utgångspunkt för att belysa nutida problem och generella frågeställningar. Det kan gälla mekanismerna bakom mobbning i skolan och på arbetsplatser eller frågan vad som gör oss kapabla att marginalisera och skända andra människor. Hur förklaras aggressiva stereotypiseringar och kategoriseringar av människor? Vad skulle kunna göra oss till offer? Och vad är det som skulle kunna förmå oss att bli bödlar? Förintelsen ställer med andra ord frågor om moral och människosyn på sin spets. 
 Då det är samtiden som står i forumets fokus är det mekanismerna som ledde fram till Förintelsen man framför allt bör utgå från. Dessa kan med fördel jämföras med mekanismer från andra till- fällen då demokratiska spelregler och mänskliga rättigheter satts ur spel. 
 Vidare pekade man i ovan nämnda rapport också på det om- fattande kunskapsunderlag som finns om Förintelsen: 
 Nazisternas utrotning av judar, zigenare, psykiskt sjuka och handikappade etc. är väl dokumenterad och kartlagd av internationella kommissioner och forskning. 
 Förintelsen var i sig en grymhet som med sitt industriella mör- dande inte får falla i glömska eller för kommande generationer försvagas i konturerna. Den nazistiska regimen eftersträvade syste- matisk utrotning av människor. Regimen hann utplåna två tredje- delar av alla judar i Europa. Mördandet inriktades i särskilt hög grad på barnen. Av de judiska barn som levde i Europa då kriget bröt ut 1939 mördades 90 procent. I den nazistiska politiken ingick också brutala massmord på romer, utvecklingsstörda, homo- sexuella, Jehovas vittnen och politiskt oliktänkande, bland de senare många fackligt verksamma personer. 
 Förutsättningarna för Forum för Levande historia att behandla frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med ut- gångspunkt just i Förintelsen är därtill goda tack vare att det omfattande källmaterial och all den nya kunskap om Terrell folkmord och massmord som forskning bidragit med, inte minst det senaste decenniet, ger oss unika möjligheter att försöka förstå de mekanismer som låg bakom det systematiska mördandet. Med Förintelsen som utgångspunkt kan man diskutera folkmords- 
 100 
  
 SOU 2001:5 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 begreppet och folkmordets orsaker och mekanismer. Man kan vidga diskussionen till andra folkmord. 
 1 
  
 Förintelsen kan också vara utgångspunkt i en diskussion om totalitära system, och nazismen kan då jämföras med fascismen och kommunismen. Utifrån Förintelsen kan man även diskutera makt- relationer och skillnader mellan förövare, offer och den som står vid sidan om och betraktar. Man kan också med utgångspunkt i Förintelsen diskutera varför vissa historiska händelser uppmärk- sammas vid en viss tidpunkt, dvs. olika typer av historiebruk. 
 2 
  
 Slutligen kan man utifrån Förintelsen även diskutera det moder- na samhällets mörkaste sidor, samtidigt som vi kan uppmärksamma hur det bland dem som drabbades av Förintelsen fanns många exempel på mänsklig värdighet och kreativitet, även i de svåraste situationer som en människa kan tänkas hamna i. 
  
 5.2 
  
 Begrepp, teorier och tolkningar 
  
 Definitionen av Förintelsen 
 Historia handlar bl.a. om att förstå möjliga samband och att tolka olika källor. Att olika forskare kommer fram till skilda tolkningar av det förflutna är ofrånkomligt och bör snarast ses som berikande. Alla tolkningar måste dock utgå från fakta som är giltiga oberoende av tolkning. Det är därför varje försök att förfalska historien, t.ex. genom att förneka eller förminska Förintelsen, måste möta motstånd. 
 Utöver faktauppgifter, analyser och diskussioner om historien, samtiden och framtiden skall Forum för Levande historia redogöra för olika centrala begrepp. Forumet skall också beskriva olika tolkningar och teorier om de händelser och processer som be- handlas. Eftersom teorier och tolkningar bl.a. är beroende av vilka definitioner som används måste forumet även kunna förhålla sig till olika termer. En central betydelse har givetvis termen Förintelsen kring vilken det förts, och fortfarande förs, en diskussion. 
 De båda historikerna Terrell och Davis kon- staterar att det kan tyckas vara akademiskt hårklyveri att uppe- 
  
 1 
  
 Se t.ex. Richard,  
  
 Weaver 
  
  (red.),  
 Folkmordens århundrade. Sovjetterrorn och Förintelsen som historia och jämförelse 
 , Aktuellt om historia 2000/2. 
  
 2 
  
 Se t.ex.  
  
 Weaver 
  Wright artikel Levande historia som politik, Svenska Dagbladet  
 2000-01-26. 
  
 101 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 SOU 2001:5 
  
 hålla sig vid benämningar, men de menar att begreppen får följder också för tolkningarna: Vad menar vi med Förintelsen? Är Förintelsen en unik historisk händelse och vari ligger i så fall det unika? Hur kan man förklara Förintelsen?  
 3 
  
 I det följande referatet av Davis/Krueger är det de första frågorna som är viktiga i just det här kapitlets sammanhang. 
 Definitionen av Förintelsen 
 I fråga om definitionen av Förintelsen konstaterar Mccullough följande: 
 Med Holocaust/Förintelsen syftar de allra flesta på nazisternas syste- matiska massmördande av Europas judar. Andra, som förintelse- forskaren Little, använder sig av en mer generaliserande definition: Holocaust är den politik som syftar till fullständig fysisk förintelse av en nation eller ett folk. Men Rivers tillägger att något sådant hittills endast inträffat en gång i historien: mot judarna under nazismen. Till dags dato är därmed Holocaust/Förintelsen följaktligen detsamma som judeutrotningen  
 1941–1945. 
  Men alla förintelseforskare skulle inte skriva under på en sådan slutsats. Long Friedlander definierar Förintelsen som nazisternas massmördande av människor vilka mördades därför att de tillhörde en biologiskt definierad grupp. En sådan förintelsepolitik riktade sig mot tre kategorier, menar Russell: de handikappade, judarna och zigenarna. 
 Ramirez och Shelton slutsats är att de flesta av de forskare de studerat ändå tycks vilja reservera begreppet  
 Holocaust  
 som nazisternas folkmord på judar och – möjligen – zigenare. 
 Är Förintelsen unik? 
 Kring frågan om i vilken mån Förintelsen skall uppfattas som unik för Davis/Krueger en diskussion där de konstaterar att många i dag skulle säga att Förintelsen är en unik förbrytelse i människans historia, eller att detta folkmord är en unik judisk tragedi. 
 Mot den bakgrunden konstaterar de att det ligger nära till hands att protestera mot varje generalisering utifrån Förintelsen, mot varje jämförelse med det unika och att skriva abstrakt och gene- raliserande om nazisternas folkmord alltid innebär en risk att 
  
 3  
 Den redogörelse som lämnas här ansluter nära till Davis, Chan, Friedman, uppsatsen Teorier om Förintelsen i  
 I nationalismens bakvatten  
 (Lund 1999), s. 45 ff. Deras källor framgår av uppsatsen. 
 102 
  
 SOU 2001:5 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 trivialisera: Förintelsen drabbade offren på ett unikt sätt, sannolikt kan endast judar förstå det judiska folkets kollektiva erfarenhet av Förintelsen. Att generalisera och jämföra skulle därmed hota att förringa den personliga och den judiska dimensionen av detta folk- mord – Förintelsen är sedd i detta perspektiv unik och ojämförbar. Detta kommenterar Davis/Krueger på följande sätt: 
 Det är lätt att känna sympati för en sådan ståndpunkt, men för forskaren är den omöjlig. Historikerns uppgift är att beskriva, försöka förklara, jämföra och analysera. Nazismen måste kunna undersökas som en historisk process, en helhet, där Förintelsen länkas till andra aspekter av Tredje riket: de systematiska morden på handikappade och psykiskt sjuka, koncentrationslägersystemet, militarismen, människo- synen. 
 Svanberg/Krueger konstaterar att Förintelsen naturligtvis var unik – som alla historiska händelser – i den självklara meningen att den inte kommer att upprepas på ett identiskt vis. Händelser inträffar, som många har påpekat, därför att de är möjliga, och det som hänt kan upprepas om än på ett annorlunda sätt. I den meningen är Förintelsen en varning för framtiden. 
 Frågan huruvida Förintelsen är unik därför att den ännu så länge saknar motsvarigheter behandlar Davis/Krueger bl.a. genom att citera historikern Lee som utgår från att nazisternas mål dels var att utifrån sin rasideologi utrota hela den europeiska judenheten, dels att judarna drabbades proportionellt värre än någon annan kategori människor: 
 Till skillnad från varje annan grupp, och till skillnad från massakrer förr eller senare, skulle  
 varenda en  
 av de judar som utsetts till offer mördas. Utplåningen skulle bli total. Principiellt skulle ingen jude komma undan. 
 Harrington och andras beskrivning är inte okontroversiell eftersom den drar en tydlig gräns mellan judarna och bl.a. romerna. Också Little framhåller en skillnad mellan morden på judarna och romerna, nämligen mördarnas motiv till att utrota judarna. Det unika elementet var synen på judarna som en satanisk kraft, ett hot mot en mänsklighet som var beroende av judeproblemets lösning 
 – utrotningen. 
 Andra forskare lyfter i stället fram likheterna, att romerna lik- som judarna mördades av rasskäl och målet var också deras utplå- ning. Andelen offer var proportionellt sett möjligen lika stor i de båda grupperna. Att en forskare som Newman inte drar gränsen mellan judar och romer har redan framgått. Den ame- 
 103 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 SOU 2001:5 
  
 rikanske forskaren Kerr, en av få romska forskare som arbetat med Förintelsen, har också fört denna diskussion. Enligt hans bedömning mördades eller omkom två tredjedelar av romerna som levde på naziockuperat område, dvs. ungefär samma andel som antalet mördade eller omkomna judar. 
 De skilda uppfattningarna i den här frågan har väckt särskild intensitet då romerna inte getts möjlighet att delta i olika arrange- mang till minne av Förintelsens offer eller möjlighet till skade- stånd. 
 Men det finns många nyanser i den här diskussionen. Ser man tillbaka på de exempel på folkmord, massmord och brott mot mänskligheten som finns redovisade i kapitel 4, så kan man konsta- tera att det finns forskare, t.ex. Little, som menar att det hittills bara är det armeniska folkmordet som utöver mordet på judarna under Förintelsen kommer i närheten av begreppet  
 Holocaust 
 . Andra forskare menar att det finns tre genuina folk- mord under  
 1900-talet: 
  de som riktade sig mot armenierna 1915, judar och romer under andra världskriget och tutsifolket i Rwanda 1994. 
 4 
  
 Som akademiskt forskningsområde är komparativa studier av folkmord relativt nytt. Sedan slutet av  
 1970-talet 
  finns ett antal forskningsinstitutioner runt om i världen för ändamålet och 1998 inrättades det svenska  
 Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord  
 vid Uppsala universitet. Programmet inrättades parallellt med arbetet i projektet Levande historia och samarbete har etable- rats på flera sätt. Programmet beskrivs närmare i kapitel 8. 
 Davis och Krueger konstaterar att diskussionen om det unika i Förintelsen ofta har lett in i fruktlösa polemiska återvändsgränder. 
 Vi har för vår del inte tagit ställning i den decennielånga och starkt kontroversiella diskussion som vi nu redogjort för. Snarare har vi i våra samtal kunnat notera att vi som ledamöter och experter närmar oss de frågor den handlar om med olika utgångspunkter och att vi också kan ha olika tolkningar. 
 Vi är emellertid ense om att definitionerna är viktiga och att samtalet om dem bör föras vidare – bl.a. inom Forum för Levande historia – i den takt som nytt relevant material tillkommer. 
 Med den syn på Forum för Levande historia som vi redovisat i fråga om Förintelsen och Terrell brott mot mänskligheten, aktuella brott mot mänskliga rättigheter och lärdomar inför fram- 
  
 4  
 Forskningsplan 
 .  
 Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid Uppsala univer- sitet 
 , Centrum för multietnisk forskning (Uppsala 19998) s. 31 ff. 
  
 104 
  
 SOU 2001:5 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 tiden av både historia och nutid behöver inte skilda tolkningar av de frågor som ställs i referatet innebära några stora svårigheter. Snarare borde forumet som påpekats kunna bidra till fördjupade samtal på vägen till en ökad samsyn kring de definitioner som används i den internationella och den svenska diskussionen. 
  
 5.3 
  
 Förintelsen i ett svenskt perspektiv 
  
 En viktig uppgift för forumet blir att knyta an de frågor som behandlas till ett svenskt perspektiv. Detta för att få människor att se sig berörda och för att visa hur frågor som skenbart tycks ligga långt bort, i tid eller rum, kan ha stor bäring på det samhälle vi lever i här och nu. Några exempel: 
 Thornton strävan att förinta judar av en antisemitism i andra länder, t.ex. Sverige? Hur ser den svenska antisemitismen ut i dag? 
 Underlättades porrajmos, nazisternas massmord på romer, av ett långvarigt förtryck av romerna i andra länder, t.ex. Sverige? Hur har insikten om vårt eget långvariga förtryck av romerna i Sverige och om porrajmos påverkat behandlingen av romerna efter kriget? 
 Med utgångspunkt i Förintelsen kan man konstatera att händelserna i Tyskland under andra världskriget har sitt särskilda intresse genom att de låg, och delvis fortfarande ligger, Sverige nära. Sverige hade ett omfattande handelsutbyte med Tyskland, med järnmalmen som en kontroversiell exportprodukt. Genom permittenttrafiken (som omfattade två miljoner resor) underlättade Sverige de tyska trupptransporterna till och från Norge. Inskränkningar gjordes i yttrandefriheten av hänsyn till den tyska naziregimen. 
 Uppsalaforskaren Jenkins har sammanfattat saken så här: 
 De val och de beslut som fattades av de svenska ledarna förblir kontroversiella för det första genom att en politisk neutralitet i en fungerande demokrati under ett krig mellan å ena sidan diktatur och terror och å andra sidan demokrati ger upphov till många obehagliga insikter. Att man genomförde de ekonomiska transaktionerna med Tyskland på det sätt som skedde kan ha baserat sig på en riktig uppfattning av Sveriges kortsiktiga intressen under krigets inledande skeden, men man kan inte trovärdigt hävda att man genom att hjälpa Tyskland att vinna kriget skulle gynna landets och folkets långsiktiga intressen. 
 105 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 SOU 2001:5 
  
 --- 
  
 Redan då insåg flera observatörer att Sveriges långsiktiga intressen skulle ha gynnats på ett bättre sätt, om man hade fattat andra beslut efter de inledande månaderna av 1943. 
 För det andra finns det i den svenska huvudsakliga politiken kvar en smygande känsla av att det i grund och botten mer handlade om en beräknande egoism som styrde regeringens politik än om ett ädelt syfte att bibehålla freden. Det är helt uppenbart att detta plågat det svenska samvetet ända sedan 1945. 
 5 
  
 Samtidigt hade Sverige sedan gammalt starka kulturella relationer till Tyskland och det fanns påtagliga beröringspunkter mellan de svenska och tyska tankemönstren. Det skall noteras att det i vart fall under en tid fanns ett släktskap mellan den tyska raspolitiska retoriken och den svenska rashygieniska debatten – trots de art- skillnader som fanns i fråga om grovhet och grymhet. I vissa svenska kretsar fanns också nazistiska och antisemitiska sympatier. 
 När detta är sagt måste man emellertid också konstatera att det i Sverige aldrig fanns en stark organiserad nazism. I de allmänna valen samlade de nazistiska partierna ytterst begränsade väljar- skaror. Nazisterna lyckades inte infiltrera de större politiska partierna. Den svenska allmänna opinionen i stort var inte Ponce. 
 Vi har från Forskningsgruppen för samhälls- och informations- studier beställt utdrag ur Svenska Gallupinstitutets mätningar av den svenska opinionen  
 1941–1948. 
  Av dessa uppgifter framgår bl.a. att var tionde svarande i april 1942 ansåg att nazistiska eller kom- munistiska grupperingar borde förbjudas, medan 43 procent ansåg att båda grupperingarna skulle förbjudas. En klar majoritet, 77 procent, var i december 1943 positiva till att erbjuda danska judar en fristad i Sverige. Samma år, i augusti, fanns en tydlig opinion mot att i Sverige ta emot t.ex. norska medlöpare till den nazistiska ockupationsmakten, quislingar. Omedelbart efter kriget fanns ett bestämt önskemål om att de nazistiska ledarna skulle dömas till dödsstraff. Nästan alla var negativa till att personer med nazistiska sympatier skulle få ha befälsställning i försvaret och inom polisväsendet. 
 6 
  
 5 
  
 Benitez, Simpson, Förintelsens historiografi i Sverige – nytt hopp efter många år av bristande intresse 
  
 ,  
 i Maynard  Stewart,  
 Sidor av Förintelsen  
 (Studentlitteratur, 2000). 
  
 6 
  
 Thompson, Sullivan, Freeman, Attityder under andra världskriget. Utdrag ur Svenska Gallupinstitutets mätningar  
  
 1941-1948, 
  (Stockholm 2000). 
 106 
  
 SOU 2001:5 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 Till det svenska perspektivet hör mottagandet av och synen på flyktingar från det nazistiska Tyskland och från naziockuperat område. Trots den restriktiva hållningen från den svenska rege- ringens sida under en stor del av kriget – som väckte debatt redan under kriget, men som också utsatts för en starkt kritisk gransk- ning efter andra världskrigets slut – kom ett antal judiska flyktingar till Sverige. Vid andra världskrigets slut fanns det omkring 13 000 judar i Sverige, vilket var en fördubbling jämfört med 1933. Av de judar som kom till Sverige under eller omedelbart efter krigsslutet stannade cirka 7 000 i Sverige. 
 7  
 Flyktingar från de baltiska länderna var över 30 000 och antalet polska flyktingar under kriget var cirka 1 000. Detta antal ökade kraftigt i och med ankomsten av polacker från tyska koncentrationsläger, av vilka 7 200 kom till Sverige genom Röda Korsets försorg och 5 300 genom FN:s. 
 8  
 Självfallet har flyktingmottagandet påverkat den svenska synen på Förintelsen. 
 Det bedrivs också kontinuerligt ny forskning, bl.a. tack vare Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid Upp- sala universitet och sannolikt i än högre omfattning från 2001 genom Humanistisk samhällsvetenskapliga forskningsrådets pro- gram  
 Sveriges förhållande till nazismen, Nazityskland och För- intelsen 
 . 
 9  
 Det är angeläget att resultat från denna forskning når ut till en bred publik. 
  
 5.4 
  
 Behandlingen av Förintelsen i informationssatsningen Levande historia 
  
 Det är inte bara skolans ansvar, utan även föräldrars och andra vuxnas att sprida demokratiska värderingar och kunskap vidare. Det utgjorde motivet för att boken om detta må ni berätta arbetades fram och att den från februari 1998 fram till december 2000 distribuerats i över en miljon exemplar till familjer med barn i grundskolan och andra personer som aktivt gjort en beställning, att Levande historia i januari 1998 etablerade en webbplats samt att ett omfattande föräldra- och skolarbete systematiskt byggdes ut, 
  
 7 
  
 Franco, Hunter, Robinson, Rivers,  
  
 Sveriges judar: deras historia, tro och traditioner 
 , Judiska museet (Stockholm 1997). 
  
 8 
  
 Uggla, Andrzej Young,  
 I nordlig hamn: polacker i Sverige under andra världskriget 
 , Centrum för multietnisk forskning (Uppsala 1997). 
  
 9 
  
 Om programmets utlysning, se http://www.hsfr.se/ 
  
 107 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 SOU 2001:5 
  
 seminarier genomfördes och särskilda lärarkurser gavs om För- intelsen och samhällets värdegrund. 
 I den analys som Kunskapsanalys AB (KAN) gjort av informa- tionssatsningen Levande historia konstateras att koncentrationen på Förintelsen har gett tydligt fokus vad gäller mål, strategier och insatser, och urskiljt projektet från andra med liknande syften men mindre framträdande budskap. Den historiska händelsen i sig, och den kraft som finns i berättelsen om och beskrivningen av För- intelsen, har haft betydelse för satsningens framgångar. 
 Dock konstaterar man att fokuseringen på Förintelsen inte bara har gett kraft till projektet utan den har också delvis överskuggat ambitionen att föra samtal kring värdegrundsfrågor. Det har också funnits en del externt motstånd till att projektet inte tagit ett bredare grepp och inkluderat andra folkmord, rasism och främ- lingsfientlighet i mer allmän bemärkelse. Dessa konstateranden bör tas tillvara och bidra till utformningen av ett framtida forum. 
 Kunskapsanalys AB konstaterade i sin analys att Levande his- toria arbetat med två mål, ett kunskapsmål och ett beteendemål. Utan att lära om Förintelsen (kunskapsmålet) kan vi inte lära av den (beteendemålet). Som framgår av avsnitt 2.2 så har Levande historia i fråga om kunskapsmålet i hög grad arbetat på ett sådant sätt att projektet har uppmärksammats, väckt intresse och många har också tagit del av informationen. När det gäller beteendemålet har det varit svårare att uppnå och det är också svårare att koppla projektets insatser till det önskade beteendet. I viss mån tror KAN att Levande historia har nått detta mål, framför allt när det gäller en del lärare som deltagit i seminarierna. I andra fall har mottagaren fått kunskap men inte säkert diskuterat värdegrundsfrågor på det sätt som projektledningen har tänkt. 
  
 5.5 
  
 Behandlingen av Förintelsen i Forum för Levande historia 
  
 Att Forum för Levande historia som framgår redan av direktiven skall behandla demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med Förintelsen som utgångspunkt får till följd att det kontinuerligt i forumet skall finnas kunskap och verksamhet kring denna del av historien och att nazismen, nynazismen och det rasistiskt moti- verade våldet skall ges en tydlig plats i forumets arbete med 
 108 
  
 SOU 2001:5 
  
 ...med utgångspunkt i Förintelsen 
  
 information, utställningar, debatter, seminarier och andra arrange- mang. 
 Vi har likaså velat nämna de uppenbara svenska perspektiv som finns på Förintelsen. I detta avseende får inte forumet tveka inför de för land och individer kontroversiella frågor som kan komma att aktualiseras. 
 Det centrala budskapet från Stockholms Forum om Förintelsen i januari 2000 var att nazisternas förbrytelser aldrig får glömmas och att det internationella samfundet har ett gemensamt ansvar för att bekämpa alla typer av idéer och handlingar som kan leda till nya katastrofer och folkmord. Den summeringen kan också användas för att ange det breda perspektivet för Forum för Levande historia, forumets klara samtids- och framtidsinriktning samt Förintelsens plats i forumets verksamhet. 
 Samtidigt är det viktigt att betona att Forum för Levande his- toria inte skall vara en minnesplats, med den sakrala karaktär detta begrepp i dag har, över Förintelsen. Dels talar forumets breda verksamhet mot en sådan roll, dels ställer en sådan funktion sådana krav på miljön att den inte låter sig förenas med de mångskiftande aktiviteter som kontinuerligt skall bedrivas i forumets lokaler. Att forumet däremot mot bakgrund av vad vi just framhållit minner om Förintelsen och dess offer är en självklarhet. 
 109 
 6 Motor och mötesplats 
  
 Vårt förslag:  
 Forumet skall bli en  
 motor  
 och  
 mötesplats  
 vars främsta uppgift är att skapa gynnsamma förutsättningar för  
 stu- dier 
 ,  
 diskussion och reflexion  
 kring mänskliga rättigheter, demo- krati och individens ansvar. 
 I tidigare kapitlen behandlades förslag till  
 innehåll  
 i ett framtida forum och i nästa kapitel behandlas förslag till  
 arbetsformer 
 . I detta kapitel vill vi särskilt belysa det vi anser vara särmärken för Forum för Levande historia. 
 Det finns en rad organisationer och institutioner som arbetar med frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter men ingen som uttryckligen utgår ifrån det historiska perspektivet, Förintelsen, svensk  
 1900-tals 
  historia eller som använder olika historiska tolkningar för att samtala kring gemensamma värden i en demokrati. 
 Forumets främsta särmärke är dess innehåll. Därutöver skall forumet kännetecknas av att det intar en aktiv, drivande och sam- ordnande roll – det vi här kallar  
 motor  
 – samt skapar intressanta  
 mötesplatser  
 för samtal om demokrati, tolerans och mänskliga rät- tigheter. 
  
 6.1 
  
 Forumet som motor, samordnare och beställare 
  
 Vårt förslag 
 : Forumet skall ägna en betydande tid och upp- märksamhet åt egna  
 kontakter och samordnande seminarier med andra organisationer, institutioner och myndigheter 
 , för att fungera som ett nav i det arbete som redan bedrivs. Arbets- och ansvarsfördelning skall vara klart avgränsad. Uppgifter som bör ägnas särskild uppmärksamhet är bl.a. att  
 främja elevers intresse för frågor kring demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter samt 
  
 111 
  
 Motor och mötesplats 
  
 SOU 2001:5 
  
 de bakomliggande psykologiska mekanismerna kring människors handlande 
 , att ta initiativ till att  
 förbättra kunskapen om romernas historia och förhållanden 
 , att finna möjligheter att  
 ta tillvara olika konstformers möjligheter  
 att fördjupa förståelsen av folkmordens mekanismer, att  
 göra redan befintligt arkivmaterial tillgängligt 
 , att  
 utveckla de möjligheter folkbiblioteken erbjuder samt  
 att i fråga om olika organs ansvar särskilt se över  
 arbetsfördelningen mellan forumet och Integrationsverket 
 . 
  
 Den byggnad för ett nationellt forum som föreslås i kapitel 8 kan ses som det nav kring vilket en mängd aktiviteter genomförs, på olika platser, i diverse former och genomförda i samarbete med olika aktörer. 
 För att kunna besvara frågan om hur man bäst når ut med frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångs- punkt i Förintelsen måste man se på andra i Sverige aktiva institu- tioners verksamhet och arbetsformer samt resonera kring dessa. Forum för Levande historia bör vara en aktiv part i ett nätverk av skolor, universitet och högskolor, museer, konstnärliga samman- hang, arkiv och bibliotek. 
 Forumet bör inta en aktiv roll genom att ha överblick över på- gående verksamhet runt om i landet, samordna projekt, initiera forskning, utställningar, litteratur och debatter, sammanföra olika grupper, beställa material och utbildningar av olika producenter samt själv utföra en rad aktiviteter och verksamheter. 
 Forumet skall inte vara ett museum i  
 traditionell  
 bemärkelse, eftersom samling, vård och bevarande av föremål inte är utgångs- punkten för verksamheten. 
 Samarbete med skolan 
 Skolans möjligheter är unika vad gäller att erbjuda och diskutera kunskaper och värderingar för barn och ungdomar och det finns en lång tradition av demokratisk fostran. Detta behandlas i  
 bilaga 2 
 . Av läroplanen framgår bl.a. att skolan har en viktig uppgift när det gäller att förmedla och hos eleverna förankra de grundläggande värden som vårt samhällsliv vilar på. Vidare betonas att det i stu- dierna skall ske en kritisk granskning och diskussion av de värden som bär upp demokratin. Detta för att vidareutveckla ett demo- kratiskt förhållningssätt. Nödvändigheten att föra en öppen 
 112 
  
 SOU 2001:5 
  
 Motor och mötesplats 
  
 diskussion om hur värdegrunden kan tolkas och praktiseras för att eleverna skall kunna få ett personligt förhållningssätt till demo- kratin betonas också. 
 1 
  
 Som framgår av bilagan är en brist i skolan i dag att frågor om demokrati och mänskliga rättigheter inte åtnjuter tillräckligt mycket utrymme, inte minst vad gäller historia efter andra världs- kriget. 
 Ett framtida forum kan aldrig, trots det låga timantal av under- visning i historia i skolan, ersätta denna grundläggande undervisning. Forumet kan däremot hjälpa till att bryta skolans vardagliga arbete och på så sätt öka elevernas intresse för frågor kring demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Att ingående arbeta med de bakomliggande psykologiska mekanismerna kring människors handlande är en viktig uppgift i detta sammanhang. 
 Forumet kommer förhoppningsvis att uppfattas som ett ange- läget besöksmål för en klass- eller skolresa. 
 Forumet kan också bli en värdefull resurs för lärarna såväl i pla- nering av undervisningen som i deras kompetensutveckling. Detta behandlas närmare i kapitel 7. 
 Samarbete med universitet och högskolor 
 Högskolans verksamhet är betydelsefull i sammanhanget eftersom man där bedriver akademisk grundutbildning och forskning. Hög- skolorna skall också samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. De medverkar också aktivt till att befästa demokratin. 
 2 
  
 Vad gäller högskolans grundutbildning tror vi att forumet dels från högskolan kommer att beställa olika utbildningar som riktar sig t.ex. till olika yrkesgrupper, men vi tror också att forumet aktivt kan verka för att befintliga utbildningar vidgar sina perspektiv inom dessa områden. 
 Det finns en omfattande forskning kring de områden som vi uppfattar ligger inom forumets verksamhetsområde. Vi tror att forumet här kan spela en roll genom att sammanföra forskare från olika discipliner. Vidare bör forumet kunna beställa forskning och 
  
 1 
  
 http://www3.skolverket.se/kursinfo/99_00/skolform/21/amne/utskr/_SH.html 
  
 2 
  
 Att stärka demokratin – en uppgift för universitet och högskolor, Sverige Universitets-  Högskoleförbund och Stockholms universitet (Stockholm 2000). 
  
 113 
  
 Motor och mötesplats 
  
 SOU 2001:5 
  
 på annat sätt stimulera forskning kring områden där man anser det nödvändigt. 
 Slutligen tror vi att forumet i samarbete med högskolan kan tjäna som en bra förmedlare av nya forskningsresultat till skolor, journalister och en bredare allmänhet, bl.a. genom att ge ut lättillgängliga skrifter och nyhetsbrev, i tryck och via Internet. 
 Framväxten av särskilda center av betydelse för forumet vid en rad universitet och högskolor är av intresse i detta sammanhang. Exempel på detta är Centrum för multietnisk forskning vid Upp- sala universitet (inkluderande Programmet för studier av Förintel- sen och folkmord, som ges särskild uppmärksamhet redan i våra direktiv), Centrum för Europaforskning vid Lunds universitet, Centrum för invandringsforskning (CEIFO) vid Stockholms universitet, det planerade Centrum för studier av världsbilder och livsåskådning vid Umeå universitet samt Samtidshistoriska insti- tutet vid Södertörns högskola. 
 Inom ramen för högskolesamarbetet bör också nämnas Folk- universitetet vars syfte just är att bedriva folkbildning och vuxen- utbildning i nära samverkan med universitet och högskolor. Folk- universitetet är politiskt, fackligt och religiöst oberoende och utgår från den fria forskningen och principerna för den akademiska utbildningen. Folkuniversitetet arbetar också aktivt med att i olika former föra ut kunskaper om forskningens resultat och arbets- metoder samt att stimulera till debatt kring dessa frågor. 
 Organisatoriskt är Folkuniversitetet indelat i fem regioner (Stockholm, Göteborg, Lund, Uppsala och Umeå) och har med sina sammanlagt 40 fasta kontor en god täckning över hela landet. För att verkligen nå ut med exempelvis utbildning och forsknings- information bör därför Forum för Levande historia inleda ett nära samarbete med Folkuniversitetet, dock utan att samarbetet med övriga folkbildningsorganisationer begränsas. 
 Samarbete med museer 
 Museerna är de platser som näst efter biblioteken är de mest besökta kulturinstitutionerna i Sverige. Under 1999 hade landets museer ca 18 miljoner besökare. Museerna har sammantaget en väl utvecklad publik verksamhet – genom utställningar, föreläsningar, Internet och skolverksamhet kommer de varje dag i kontakt med stora grupper. Den pedagogiska verksamhet som utvecklats vid 
 114 
  
 SOU 2001:5 
  
 Motor och mötesplats 
  
 flera av landets museer är en tillgång som skall tas tillvara i en ökad kommunikation kring historia och Forumets verksamhets- områden. Museernas långvariga och väletablerade verksamhet med olika dokumentationsverksamheter förtjänar även att uppmärksammas, inte minst inom området samtidsdokumentation. Museerna har vidare inte bara en lång erfarenhet av olika sätt att förmedla kunskap, som bildningsinstitutioner har de också länge arbetat med olika former för forskningsinformation och har i många fall etablerade kontakter med universitet och högskolor. De internationella nätverken av museer och de samarbeten som sker utöver den egna sektorn är även de en resurs i ett framtida arbete för tolerans, mänskliga rättigheter och demokrati. 
 Vi anser inte att forumet självt skall bygga upp och vårda egna samlingar. Ett samarbete med olika museer är därför av stor bety- delse. Som exempel på material intressant för det framtida forumet kan nämnas Judiska minnen.  
 1994–1998 
  dokumenterade Nordiska museet den judiska befolkningens minnen och erfarenheter med tonvikt på andra världskriget. Materialet beskriver bl.a. erfarenheter från dem som överlevt fasorna i nazisternas getton och läger. Arbetet med arkivsamlingen resulterade i 400 levnadsberättelser i form av skriftliga självbiografiska skildringar samt intervjuer på kassettband och video. Till samlingen hör också 1 600 fotografier, över 600 originalhandlingar och föremål  
 (J-pass, 
  dagböcker, brevsamlingar). 
 3 
  
 Många museer söker etablera en fördjupad och mer långsiktig samverkan med barnomsorg, skola och andra utbildningsinstitutio- ner, lärarhögskolan inte minst. Museernas pedagoger uttrycker ofta att de vill föra en dialog, utbyta erfarenheter och planera sin verk- samhet i samråd med skolan. I internationella manifest som FN:s barnkonvention och måldokument från UNESCO:s kulturkonfe- rens 1998 finns också stöd för ett vidgat samarbete mellan kulturen och utbildningssystemet. Barnkonventionen hävdar dessutom att barns och ungdomars rätt till kultur ovillkorligen ska prioriteras, det vill säga ställas högst på dagordningen. 
 4  
 Detta arbete uppfattar vi som angeläget och menar att forumet här bör bli en aktiv part- ner. 
  
 3 
  
 Judiska minnen. Berättelser från Förintelsen 
  
 , Nordiska museet (Stockholm 2000). 
  
 4 
  
 Upptäckarglädje! Om museipedagogik, Statens kulturråd (Stockholm 1999), s. 6. 
  
 115 
  
 Motor och mötesplats 
  
 SOU 2001:5 
  
 Samarbete med kulturlivet 
 Det är angeläget att forumet i sitt framtida arbete även tar till vara olika konstformers möjligheter och bygger verksamheten runt ett aktivt användande av musik, bildkonst, dans, teater och litteratur. 
 Konsten kan, som Stewart skriver, rikta vår uppmärk- samhet mot olika händelser även om den aldrig kan tvinga oss att vara uppmärksamma. För somliga kan den skapa en stund av för- höjt medvetande och ändra ens liv på ett djupgående sätt, medan andra förblir oberörda. Fruitman belyser också möjligheterna att med musik, skönlitteratur och bildkonst uttrycka någonting om det förflutna som historikernas vetenskapliga metoder inte förmår. 
 5  
 I samma anda menar författaren Warren, själv politisk fånge i Buchenwald  
 1944–1945, 
  att det behövs en konstnärlig bearbetning av sanningen för att den skall nå fram. Det räcker inte med historia eller statistik. 
 6 
  
 Cortez Selimovic, konstnärlig chef vid Göteborgs stadsteater, är en av dem som under  
 90-talet 
  har visat teaterns möjligheter att väcka debatt och stort intresse kring frågor om rasism och främ- lingsfientlighet, t.ex. med Romeo och Pope i Sarajevo (1996) och Kode (2000). Med anledning av den sistnämnde pjäsen säger Bates: 
 I den förvirring som Sverige befinner sig i nu är det nödvändigt att försöka bringa lite klarhet i vad det är som vi ser, vad det är som pågår och varför det händer? Naturligtvis går det att förstå en stor del av detta som har hänt.  
 7 
  
 I ett samtal med kommittén understryker han också hur viktigt det är att även i kulturens olika uttrycksformer, t.ex. teatern, lyfta fram det förflutna i den mån det i dag kan hjälpa oss att svara på frågor om vilka vi är och vilka förutsättningarna är för ett demokratiskt samhälle. 
 Samtidigt ställer skildringen av folkmordet stora krav. I det förra kapitlet konstaterade vi att i fråga om Förintelsen och dess offer måste närvaro gestaltas genom frånvaro, genom miljoner män- niskors meningslösa förintelse och död. Den som kanske uttryckt problemet mest drastiskt är den tyske sociologen, musikvetaren och filosofen Weber: Att skriva poesi efter Ausch- 
  
 5 
  
 Fruitman, Stepen, Att tonsätta Förintelsen, i  
  
 Sidor av Förintelsen 
 , red. Maynard  Stewart (Lund 2000). 
  
 6 
  
 Se intervju med Warren i Svenska Dagbladet  
  
 2000-10-24. 
  
 7 
  
 Cortez Selimovic angående sin pjäs om mordet på Farmer i Kode, http://www.svt.se/nyheter/2000/000129/kode.htm 
  
 116 
  
 SOU 2001:5 
  
 Motor och mötesplats 
  
 King är barbariskt. Det Phillips vill säga är knappast att vi skall avstå från att skildra Förintelsen, snarare pekar han på hur van- mäktiga de traditionella berättarstilarna och uttrycksformerna är inför Förintelsen. De etablerade västerländska litterära och konst- närliga traditionerna är, enligt Phillips, oförmögna att ge en rättvis bild av Förintelsen. Carpenter – forskare vid University of London – tolkar Phillips så att enbart radikalt antirealistiska,  
 icke-föreställande 
  konstformer, sådana som vägrar att acceptera fixerade och traditionsbundna sätt att skapa mening i världen, motsvarar tillståndet i världen efter Förintelsen. 
 8  
 Det är ett krävande program som Phillips formulerar för folkmordets representation genom kulturella uttrycksformer. 
 En kanal att nå ökat medvetande i viktiga frågor och som ofta ligger nära kulturens olika yttringar är att skapa kollisioner mellan våra mänskliga regelsystem, dvs. använda humor. Hanterad på rätt sätt finns det goda möjligheter att stimulera människor till re- flexion med hjälp av exempelvis satirer och skämtteckningar. 
 Kraften i skämten, satiren och karikatyren ligger i deras förmåga att demaskera och vända upp och ned på generellt accepterade för- hållanden eller uppfattningar. Ett sådant radikalt ifrågasättande kan hos betraktaren framkalla nya idéer och kan också leda till ett höjt medvetande och ökad acceptans för andra. 
 9  
 I en enda bild kan t.ex. det absurda i en komplex fråga avslöjas på ett dräpande sätt. På samma sätt som forskaren renodlar och förenklar verkligheten genom diagram och modeller för att öka vår förståelse använder satirikern eller komikern överdriften i samma syfte. 
 Forumet kan givetvis också uppmärksamma hur satir och skämtteckningar har använts som propaganda, exempelvis i anti- semitiskt syfte, eller behandla humorn som ett sätt att förhålla sig i en värld som upplevs som absurd. 
 10 
  
 Diskussionerna kring Bonilla film  
 Livet är underbart  
 visar genrens kraftfullhet – filmen hyllades av många kritiker i USA och Europa och tilldelades det stora jurypriset i Cannes, men 
  
 8 
  
 Hicks, Gentry, Att skildra Förintelsen i  
  
 Bilden av Förintelsen 
 , Svenska Filminstitutet och Levande historia (Stockholm1998). 
  
 9 
  
 Se t.ex.  
  
 Europe mocks Racism 
 , Editorial Presencia Gitana (1999), utgiven inom ramen för EU mot rasism. 
  
 10 
  
 Se t.ex. Walker avhandling  
  
 En  
 Fel! Bokmärket är inte definierat.Fel! Bokmärket är inte definierat. 
 jude är en  
 Fel! Bokmärket är inte definierat.Fel! Bokmärket är inte definierat. 
 jude är en  
 Fel! Bokmärket är inte definierat.Fel! Bokmärket är inte definierat. 
 jude: representationer av "juden" i svensk skämtpress omkring  
  
 1900–1930 
  
 (Lund 2000). 
  
 117 
  
 Motor och mötesplats 
  
 SOU 2001:5 
  
 fick tidningarna Le Monde och Time att använda ord som smaklös och verklighetsförfalskande i sina recensioner. 
 Samarbete med arkiv och bibliotek 
 Arkiv 
 Arkivverksamhetens övergripande mål är medborgarnas kun- skapsförsörjning. Det ständigt pågående arkivbildandet kan på olika sätt belysa den enskildes relation till staten. Arkiven skall bevaras, ordnas och vårdas så att de tillgodoser rätten att ta del av allmänna handlingar, behov av information för rättskipning och förvaltning samt forskningens behov. 
 Det är angeläget att Forum för Levande historia utvecklar en kunskap om relevanta svenska arkiv och dessa arkivs potential för forskare och allmänhet. Forumet bör bidra till ökad kännedom i första hand bland forskare om intressant arkivmaterial och bör även stimulera arbetet med viss digitalisering av arkivmaterial. Denna kunskapsuppbyggnad har redan påbörjats i det att Riks- arkivet fick kommitténs uppdrag att göra en allmän kartläggning av vilket arkivmaterial berörande Förintelsen som finns hos arkiv- institutionerna samt hos myndigheter och organisationer. Denna kartläggning behöver dock fördjupas och breddas. 
 11 
  
 Forumet kommer sannolikt att ha nära samarbete med  
 Riksarki- vet  
 beträffande förvaring och skötsel av vittnesmål och andra dokument. Riksarkivet har en organisation i alla de avseenden som är nödvändiga, inklusive tillämpningen av sekretess och offentlig- het, forskarservice och tillgänglighet för släktingar till intervjuade personer. En stor del av den arbetsinsats som kan bli aktuell får anses ligga inom Riksarkivets fortlöpande ansvar som arkivmyn- dighet. Som exempel på intressant material kan nämnas flera arkiv inom Riksarkivet, så som konseljakter i ärenden om medborgar- skap, uppehållstillstånd, tryckfrihetsbrott etc. Av enskilda arkiv i Riksarkivet kan framhållas Svenska Röda Korsets deposition och Judiska församlingen i Stockholm. 
 I landsarkiven, liksom i stadsarkiven i Stockholm och Malmö, finns de lokala polisarkiven och länsstyrelsernas arkiv vilka bl.a. 
  
 11  
 Riksarkivets rapport bygger på ett utskickat frågeformulär. Man noterar i sin rapport att svaren har blivit mycket skiftande beroende på såväl den faktiska förekomsten av infor- mation som olika förutsättningar i övrigt. Samtliga svar återfinns som bilaga i Riksarkivets rapport, Inventering av arkivmaterial berörande Förintelsen, Ku1999:09/16. 
 118 
  
 SOU 2001:5 
  
 Motor och mötesplats 
  
 innehåller flyktinglistor, statistik och administrativa handlingar kring hanteringen av flyktingar. 
 Vid universitetsbiblioteket i Lund finns det s.k. Lakocinski- materialet som bl.a. innehåller över 500 vittnesprotokoll från vetenskapligt genomförda intervjuer gjorda  
 1945–1946 
  med polska överlevande från koncentrationslägren. Materialet, som är på polska, var hemligstämplat fram till och med 1995. Det är angeläget, inte minst efter den bedömning av materialet som gjordes av den polske professorn Friedman 2000, att Lunds universitet låter ordna, översätta och tillgängliggöra materialet för svenska och utländska forskare. För att påskynda detta arbete har kommittén beslutat ge visst ekonomiskt stöd. 
 Ett annat intressant och ännu vad vi känner till ett i forskningen oanvänt material tycks vara delar av den långtidsserie av fråge- undersökningar till svenska folket som finns hos Forsknings- gruppen för Samhälls- och Informationsstudier. 
 12 
  
 Ett exempel på källmaterial som väckt stort internationellt intresse och som rör ett annat geografiskt område och en annan tid, men också det av betydelse för Forumet, är det unika kinesiska material som finns vid Centrum för öst- och sydöstasienstudier i Lund. Från bl.a. den kinesiska kulturrevolution, men också från diverse politiska kampanjer under femtiotalet och början av sex- tiotalet, finns samlingar på tusentals originalsidor med personakter för allt från vanliga arbetare till personer vilka dömts för diverse politiska brott (högeravvikelse), från helt okända vanliga med- borgare till individer vars namn förekommer i historieböckerna. Där finns flera dussin originaldagböcker av det slag som kinesiska medborgare under långa perioder var tvungna att föra och vilka lästes av den ideologiska polisen och där finns polisrapporter, angiveribrev m.m. 
 13 
  
 Bibliotek 
 För att fullgöra sin uppgift att nå ut över hela landet bör forumet utveckla ett systematiskt samarbete med i första hand folkbiblio- teken som finns i varje kommun. Med en utlåning på ca 80 miljoner volymer och ett besöksantal på närmare 50 miljoner per år 
  
 12 
  
 Attityder under andra världskriget. Utdrag ur Svenska Gallupinstitutets mätningar 1941– 1948, Arroyo och Conner, (Stockholm 2000). 
  
 13 
  
 http://www.lu.se/ace 
  
 119 
  
 Motor och mötesplats 
  
 SOU 2001:5 
  
 finns där mycket goda förutsättningar att nå ut till den breda allmänheten. 
 Folkbibliotekens uppgifter omfattar såväl utbildning och infor- mation som kultur och rekreation. UNESCO konstaterar i sitt folkbiblioteksmanifest från 1994 att frihet, välfärd, samhällelig och personlig utveckling är grundläggande mänskliga värden vilka bara kan förverkligas genom välinformerade medborgare med möjlighet att utöva sina demokratiska rättigheter och därigenom spela en aktiv roll i samhällslivet. Medborgarnas egna deltagande i utveck- lingen av demokratin är beroende av en fullgod utbildning samt en fri och obegränsad tillgång till kunskap, tankar, kultur och infor- mation. 
 Folkbibliotekens uppgifter att bl.a. främja kunskap om kultur- arvet, vara öppna för alla konstnärliga uttrycksformer, främja kon- takten mellan olika kulturer och stimulera en kulturell mångfald och att garantera medborgarna tillgång till alla slag av samhälls- information ligger helt i linje med forumets verksamhet. 
 Samarbete med ansvariga fackmyndigheter 
 Det är angeläget att forumet samarbetar med de fackmyndigheter som har ett särskilt ansvar för frågor som berör forumets verksam- het, t.ex. BRÅ, SÄPO, SIDA, Försvarsmakten och Skolverket. 
 Den kanske mest angelägna myndigheten för samarbete är Integrationsverket. Som ett led i arbetet att ta fram en nationell handlingsplan mot rasism, främlingsfientlighet och diskriminering har regeringen givit Integrationsverket sex uppdrag: 
 En nationell kunskapsbank. 
 Samråd och dialog med andra aktörer för att identifiera de åtgärder som behövs i arbetet mot rasism, främlingsfientlighet och etnisk diskriminering. 
 Rådgivande och stödjande verksamhet (vägledningstjänst) för kommuner och andra som har behov av stöd i sitt arbete med att bekämpa rasistiska och främlingsfientliga tendenser på det lokala planet. 
 Åtgärder mot etnisk diskriminering genom att ge myndigheter, branschorganisationer och nyckelpersoner ökad kunskap. Hjälp till offer för brott med rasistiska och främlingsfientliga inslag genom att öka kunskapen bland dem som kommer i kontakt med dessa människor. 
 120 
  
 SOU 2001:5 
  
 Motor och mötesplats 
  
 En uppföljning av arbetet mot rasism, främlingsfientlighet och diskriminering. 
 Resultatet redovisas i Integrationsverkets rapport  
 uppdrag om insatser mot rasism, främlingsfientlighet och etnisk diskriminering  
 som presenterades i september 2000. 
 Den nationella kunskapsbanken om arbetet mot rasism, främ- lingsfientlighet och etnisk diskriminering skall byggas upp av Integrationsverket. Den skall ligga som en fristående hemsida på Internet och innehålla lagstiftning och konventioner, information om myndigheter och organisationer inom det aktuella området, erfarenheter från projekt och utvecklingsinsatser på olika nivåer, utredningar och kommittéarbeten samt utbildningsmaterial. Ett kunskapsråd skall ansvara för att informationen som läggs upp i kunskapsbanken är saklig och relevant, att ny kunskap på området bevakas samt att en kontinuerlig uppdatering sker. Målgruppen är såväl enskilda personer som media, skolor, organisationer, myndig- heter m.m. och kunna tas i bruk våren 2001. 
 Många av de uppräknade arbetsuppgifterna för Integrations- verket överensstämmer eller är nära besläktade med de arbetsupp- gifter som är en naturlig följd av regeringens direktiv beträffande Forum för Levande historia. Gränsdragningar mellan verkets arbete och ett framtida forums måste därför fastställas. 
 Samarbete med frivilligorganisationerna 
 På flera ställen i detta betänkande betonas behovet av samverkan med frivilligorganisationerna. Redan i direktiven nämns samverkan med trossamfund, olika grupper av överlevande från Förintelsen, hembygdsföreningar,  
 barn-, 
  ungdoms- och invandrar- organisationer samt andra folkrörelser. Till de senare hör givetvis bl.a. fackliga organisationer, trossamfund och studieförbund. En annan grupp organisationer av betydelse är de som arbetar med frågor om mänskliga rättigheter. Till alla dessa organisationers betydelse i forumets verksamhet återkommer vi redan i avsnitt 6.2. 
 121 
  
 Motor och mötesplats 
  
 SOU 2001:5 
  
 6.2 
  
 Mötesplats 
  
 Vårt förslag 
 : Stor vikt skall fästas vid  
 arrangemang som främjar en vital diskussion 
 . Forumet skall utgöra en central mötesplats för frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter, men också specifikt för frågor om Förintelsen och folkmord. I detta sammanhang  
 bör frivilligorganisationer och folkrörelser spela en viktig roll 
 . 
 Forumet som mötesplats 
 Det demokratiska samtalet behöver vitaliseras på olika sätt. Ett bidrag till detta är att skapa en mötesplats där människor får möj- lighet att diskutera och reflektera kring frågor om demokrati, tole- rans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i svensk nutids- historia. Vi tror att kommunikationen mellan människor med ömsesidiga utbyten av kunskaper, föreställningar, attityder, anta- ganden, värderingar och erfarenheter är kärnan i den framtida verksamheten. Forumet bör därför fästa stor vikt vid arrangemang som syftar till att väcka diskussion kring centrala frågor om mänskliga rättigheter. 
 Inte minst frivilligorganisationerna bör ges möjlighet till utställ- ningar, seminarier och diskussionskvällar i forumet. I anslutning till ett kunskapotek (se avsnitt 6.1) bör även finnas möjlighet att få annan information från olika organisationer som arbetar med frågorna, t.ex. genom personliga möten vid bestämda tillfällen. Denna verksamhet är en av flera förutsättningar för att forumet verkligen skall utvecklas till ett levande torg. 
 Diskussion och reflexion 
 Människor skall enligt vår mening inom ramen för Forum för Levande historia ges chansen att fördjupa sina sakkunskaper men också tillfälle att reflektera över sina egna och andras inställning till demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Människor skall få chansen att växa genom forumets verksamhet. De skall där kunna tillägna sig ett kritiskt förhållningssätt samt lära känna olika bruk av historia. 
 Centralt i sammanhanget är synen på den egna identiteten. För att komma till insikt om hur vi kan och bör leva måste vi också 
 122 
  
 SOU 2001:5 
  
 Motor och mötesplats 
  
 koppla samman våra tolkningar av dåtiden med förståelsen av nu- tiden och förväntningarna på framtiden. Vi måste därmed ta ställ- ning till vad vi anser är önskvärt, förnuftigt och bra. För- ståelse och analys av Förintelsen skall ses i detta sammanhang. 
 Det finns många bra exempel runt om i Sverige och övriga värl- den på väl fungerande program som utifrån historiska händelser leder in barn och ungdomar på reflexioner och diskussioner över vår egen tid. Av den jämförande studie som kommittén har låtit göra av s.k.  
 Holocaust-education 
  vid tolv institutioner i fem länder framgår dock att det inte är helt självklart hur man upprättar en form av samband mellan exempelvis Förintelsen och nutida pro- blem (se  
 bilaga 3 
 ). Denna form av samband skall forumet konti- nuerligt arbeta med att etablera. Strävan bör vara att nå längre än till kunskaperna om de historiska händelserna i sig. 
  
 6.3 
  
 Forum för vem? 
  
 Vårt förslag:  
 Forum för Levande historia skall ha  
 ett brett spektrum av målgrupper 
 . Det skall vända sig till såväl enskilda som olika grupper genom olika verksamhetsformer och inom olika kunskapsområden. Alla aktiviteter skall inte vända sig till alla målgrupper utan  
 en särskild målgruppsbestämning bör göras för varje aktivitet 
 . 
 Behovet av målgruppsanalyser 
 Forumet måste noga analysera vilka målgrupper verksamheten bör nå. Alla de grupper som Forum för Levande historia måste vända sig till för att fullgöra sitt uppdrag har inte samma mål i sina kon- takter med forumets verksamhet. Dessutom har man olika för- utsättningar att ta till sig kunskaper och delta i diskussioner. 
 Skall verksamheten bli framgångsrik krävs det att man kombi- nerar forumets mål med gruppens mål och avpassar verksamheten efter gruppens förutsättningar. Att arbeta med kommunikation i grupper blir viktigt eftersom det är just genom att skapa diskus- sioner i en grupp och låta människor bryta sina erfarenheter och åsikter mot andras uppfattningar som utbyten kan ske. 
 Allt arbete mot målgrupper på detta sätt har också sina svag- heter. En grupp består av individer, och varje individ har speciella 
 123 
  
 Motor och mötesplats 
  
 SOU 2001:5 
  
 erfarenheter, kunskaper, intressen, sitt eget inlärningssätt och sin egen livsvärld. Det är angeläget att forumet alltid utgår från detta i sitt arbete och anpassar olika verksamheter därefter. Det kan exempelvis ske genom att man kombinerar gruppverksamheter med aktiviteter eller genom metoder och verktyg avpassade efter olika inlärningstyper. 
 Vi menar att forumet genom vissa aktiviteter, t.ex. utställningar, bör vända sig till allmänheten och genom andra aktiviteter, t.ex. fortbildning, bör vända sig till grupper i vilka individerna har ett gemensamt intresse eller mål. 
 Hur forumets framtida ledning väljer att sätta samman olika målgrupper och aktiviteter för dessa kommer delvis att bero på hur man ser på människors kunskapsutveckling och vilka pedagogiska modeller som man vill arbeta efter. I syfte att diskutera vilka grup- per vi anser att forumet i första hand skall vända sig till väljer vi här att dela in målgrupper efter formell grupptillhörighet, utbildnings- behov, intressen eller inlärningsstil. Som framgår av ovanstående resonemang utesluter inte dessa varandra. 
 Formell grupptillhörighet 
 Det kanske vanligaste sättet att dela in människor i målgrupper är av formell karaktär och kan resultera i exempelvis yrkesgrupp, skolgrupp eller familj. 
 Undersökningar visar att de flesta museibesökare går i grupp, vilket gör besöket till en social upplevelse. Familjen planerar inte besöket så långt i förväg som exempelvis en skolklass och är kanske i första hand inte ute efter att fördjupa sina kunskaper. Det gäller för forumets personal att veta när och var ett lärande i forumet uppstår och om det är mellan föremål och individ eller mellan indi- vid och individ – när någon förklarar, ifrågasätter eller pekar – som lärandeprocesserna tar fart. 
 Vad man vill uppnå, hur det skall uppnås och vilken tid man har till förfogande kommer att variera beroende på vilken grupp det gäller. 
 I direktiven lyfts skolungdom fram som en särskildmålgrupp och det betonas att forumets framtida aktiviteter skall riktas mot skola och vuxenutbildning. Forumet måste därför studera skolungdom som målgrupp. Skall forumet i första hand vända sig till ungdomar i allmänhet eller till antidemokratiska skolelever och 
 124 
  
 SOU 2001:5 
  
 Motor och mötesplats 
  
 hur skall man anpassa pedagogiken till varje elevs förutsättningar och förväntningar? De motstridiga behoven kan hanteras, men det ställer krav på resurser i form av vägledare med olika erfarenheter. Man kan förutsätta att i stort sett varje större skolbesök leder till samtal om rätt och fel, ont och gott, liv och död – samtidigt som många grupper består av flickor, pojkar, invandrare, intresserade, ointresserade, kunniga, okunniga, ambitiösa och likgiltiga. Samma problem uppstår som i skolans ordinarie undervisning och samma krav ställs på dem som svarar för vägledning och diskussions- ledning under ett besök på Forum för Levande historia som de krav som ställs på en lärare. 
 En undersökning bland gymnasie- och högstadieelever i Stock- holms län visar att traditionell kultur är av mycket litet intresse bland ungdomar. Den enda sektor som klarar sig någotsånär är biblioteken. 
 14  
 Det finns dock andra undersökningar som visar att skolelever gärna i högre utsträckning skulle vilja ta till sig just historiska kunskaper genom museer. Av olika medier för att lära historia framstod museet eller en historisk plats som det näst bästa alternativet, efter filmen. 
 15 
  
 Långt ifrån alla ungdomar kommer att besöka det fysiska foru- met varför även andra kanaler måste utnyttjas mot denna målgrupp, t.ex. i form av filmpaket som skolorna kan beställa och tillgänglighet över Internet. Informationssatsningen Levande historia har goda erfarenheter av de filmprojekt som genomförts. 
 Den grupp som ofta pekas ut som lättast att nå är medvetna och engagerade demokrater, oberoende av ålder, som besöker ett museum eller ett kunskapscentrum av det slag som Forum för Levande historia representerar. En stärkt övertygelse och ökad argumentationskraft hos dem kan få positiva följdeffekter då de återvänder till sitt vardagsliv och de människor de möter där. 
  
 14 
  
 Undersökningen gjord av Caldwell och Williams, Kulturrådets omvärldsanalys 1999, s. 8. 
  
 15 
  
 Davis  
  
 Leeuw-Roord, 
  
  Joke (ed.),  
 The state of history education in Europe: challenges and implications of the "youth and history" survey, (Hamburg 1998)  
 , s.  
  
 79–85. 
  
 125 
  
 Motor och mötesplats 
  
 SOU 2001:5 
  
 Utbildningsbehov 
 Ett annat sätt att dela in forumets framtida målgrupper är efter de utbildningsbehov som kan finnas. Det finns ett stort utbildnings- behov i frågor om exempelvis mänskliga rättigheter, Förintelsen och värdegrundsfrågor bland en rad olika grupper. Forumet bör i dialog med olika grupper kontinuerligt kartlägga och identifiera vilka behov som finns för att på så sätt kunna planera lämpliga akti- viteter, t.ex. särskilda utbildningar eller riktade trycksaker. 
 Till denna kategori hör främst olika yrkesgrupper men det kan också handla om information till en bredare allmänhet. Även skol- klasser kan räknas hit om besöket är väl förberett av forumet till- sammans med berörd lärare. 
 Utbildningar bör, som nämnts på annan plats, ges över hela lan- det och i samarbete med olika utbildningsanordnare. 
 Om man delar in en grupp efter vilken dagstidning de läser får man kanske  
 2–5 
  tydliga grupper. Om man i stället försöker dela in en grupp efter hur deras bokmärken i webbrowsern ser ut får man sannolikt inga grupper alls. Internet exemplifierar mycket väl män- niskors mycket varierande och individuella informationsbehov och intressen. 
 Ett annat sätt att nå ut till olika grupper är därför att arbeta tematiskt och alltså vända sig till dem som har intresse av ett visst område, oavsett yrke eller utbildningsbehov. Man kan t.ex. tänka sig en utställning om mänskligt motstånd under Förintelsen eller en filmvecka med dokumentärer och analyser från olika folkmord. 
 Internet blir här också en viktig kanal inte minst om Forum för Levande historia bygger upp en ingång till en mängd olika källor. 
 Inlärningsstil 
 Om ett av huvudsyftena med ett framtida forum är att höja män- niskors medvetande kring frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen kan man diskutera om inte en indelning av de potentiella besökarna kan göras efter olika sätt som människor lär på. 
 Som utgångspunkt för en diskussion kunde man då t.ex. utgå från olika inlärningstyper. 
 16  
 En indelning av besökare på detta 
  
 16  
 T.ex. efter typologin den fantasirike inläraren den analytiske inläraren, den förnuftige inläraren och den dynamiske inläraren som i Stephens, Kirby, Learning Styles i Developing Museums Exhibitions for Lifelong Learning, red. Flowers (London 1996). 
 126 
  
 SOU 2001:5 
  
 Motor och mötesplats 
  
 sätt skulle ge en grund för strategiska val. Man kan t.ex. bestämma sig för att en viss utställning bara skall vända sig till en viss inlär- ningstyp och därför kanske måste breddas med ämnen man ursprungligen inte hade tänkt sig. Eller så kan man hålla sig till det ursprungliga ämnet och fråga sig hur det skall utformas för att attrahera olika inlärningstyper. 
 Sammanfattningsvis: oavsett hur man delar in forumets mål- grupper måste det finnas goda kunskaper om individers kommuni- kation, såväl vid enskild inlärning som inom gruppen. 
 127 
 7 Verksamhetens genomförande 
  
 Vårt förslag 
 : Forum för Levande historia skall bedriva sin verk- samhet inom områdena  
 kommunikation, internationellt arbete, utbildning  
 och  
 dokumentation 
 . 
 Det finns en obegränsad mängd aktiviteter och arbetssätt för det framtida forumet. Vi nämner här endast några centrala delar som vi anser bör finnas i forumets arbete. Vi vill också ge en bild av vilken roll forumet bör ha i ett större sammanhang. Verksamheten kan också beskrivas på många olika sätt, t.ex. utifrån en organisations- struktur eller utifrån olika aktiviteter. Här väljer vi att presentera den utifrån fyra kärnområden inom vilka exempel på möjliga akti- viteter anges. 
  
 7.1 
  
 Kommunikation 
  
 Vårt förslag 
 : Forum för Levande historia skall arrangera  
 debat- ter, konferenser, seminarier  
 och  
 symposier 
 ; utarbeta, beställa och visa  
 utställningar  
 inom forumets verksamhetsområde; erbjuda ett omfattande utbud av  
 film- och teaterföreställningar 
 ,  
 konst- utställningar  
 och  
 konserter 
 ; förmedla och  
 ge tillgång till fakta 
 ; föra  
 offentlig debatt  
 i aktuella frågor;  
 stimulera dialog  
 genom att vara mötesplats för olika ämnesdiscipliner, yrkesgrupper, kultu- rer och generationer. 
 Tillgången till forumets kunskaper och upplevelser skall främjas genom  
 utveckling av interaktiva metoder  
 och tillgången till  
 service i form av ett kunskapotek 
 . 
 Forumet skall kunna fungera som en  
 administrativ bas för framtida Stockholmskonferenser 
 . En samordning mellan dessa konferenser och forumet är nödvändig i frågor som rör bl.a. praktisk planering och information. 
 129 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 SOU 2001:5 
  
 Forumet skall utgöra  
 sekretariat för minnesdagen över För- intelsens offer 
 . 
  
 Forum för Levande historia skall  
 svara för en kvalitetssäkrad ingång på Internet  
 till de ämnesområden med vilka forumet arbetar. Sverige bör i fråga om Internet också ta initiativ till ett  
 internationellt samarbete  
 som erbjuder en söktjänst som bara söker information i ett antal på förhand godkända webbsidor. 
 Kärnan i ett framtida Forum för Levande historia bör vara kom- munikationen mellan människor, dvs. ömsesidiga utbyten av kun- skaper, föreställningar, attityder, antaganden, värderingar och erfa- renheter. Det innebär som vi pekat på i kapitel 4 att vi utbyter budskap som består av såväl fakta som känslor och uppfattningar, bl.a. i syfte att i någon mån förstå världen, men också för att bygga relationer och enas om gemensamma värden. 
 Således är en väl utvecklad kompetens inom kommunikation nödvändig för det framtida forumet. Forumet måste aktivt arbeta med frågor om hur människor kommunicerar, hur olika medier fungerar för olika grupper, vad som karaktäriserar olika gruppers kommunikation, vilka effekter som uppnås med en viss typ av kommunikation etc. 
 Nära kopplat till kommunikationsfrågor, liksom till kunskap och värderingar, är forumets syn på människors kunskapsutveckling och vilka pedagogiska modeller som man vill arbeta efter. Ett trovärdigt forum försöker klart och tydligt deklarera såväl vilken kunskapssyn som människosyn och samhällssyn som ligger till grund för verksamheten och dess pedagogik. Det räcker alltså inte bara att redovisa vad undervisning, utställningar och annat skall omfatta eller hur de skall genomföras. 
 En rimlig teoretisk utgångspunkt för det framtida forumet skulle kunna vara att reflektera över och diskutera en kunskapsteori, en inlärningsteori och en undervisningsteori. Inte minst den förstnämnda, som anknyter till frågan varför, tenderar ofta att lämnas därhän till förmån för frågorna kring vad och hur. 
 Vilka former för kommunikation som forumet kommer att arbeta med är främst en fråga för den framtida ledningen. Vi vill här dock peka på och kommentera några delar som vi anser relevanta. 
 130 
  
 SOU 2001:5 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 Utställningar 
 Utställningar i olika former och med olika innehåll bör utgöra en central del i forumets verksamhet. Det finns flera skäl som talar för detta. 
 En utställning har flera kommunikativa fördelar som inget annat medium besitter. En bra utställning kan stimulera alla besökarens sinnen – när ljud och bild, lukt och möjligheten att röra vid kom- bineras kan en sammansatt upplevelse av osedvanlig styrka åstad- kommas. Utställningens fördelar framför andra sätt att förmedla intryck ligger också i dess rumslighet och i möjligheten att få kon- takt med föremål, det autentiska. 
 En utställning har därutöver unika möjligheter att skapa en dia- log med besökaren, den kan om man så vill bryta med det kollek- tivt definierade innehållet och låta varje människa själv botanisera, reflektera och skapa sammanhang. Till skillnad från t.ex. filmen eller föreläsningen kan den stora berättelsen undvikas till förmån för en större frihet för besökaren att ta del av alternativa be- rättelser, andra tolkningar och därmed öppna för ett kritiskt för- hållningssätt till innehållet. 
 Dessa möjligheter ligger väl i linje med det innehåll och den verksamhetsinriktning som bör prägla ett kommande forum. Ut- ställningarnas svagheter å andra sidan består i deras relativt statiska form, och att de är förhållandevis dyra att producera och lätt blir föråldrade i sitt formspråk och innehåll. Det är därför av stor vikt att de mer permanenta utställningarna görs så att de kontinuerligt kan förnyas, så att ny kunskap och nya perspektiv kan anläggas utan att alltför stora förändringar måste göras. 
 Utställningarna i det kommande forumet bör konstrueras utifrån den övergripande inriktningen på det pedagogiska arbetet, dvs. att de skall stödja guiders och pedagogers tematiska utgångspunkter. Men bra utställningar måste också kunna fungera utan särskilt pedagogiskt stöd. Det är därför väsentligt att utställningarna till stor del bygger på interaktivitet och förmår integrera olika former av medier och teknik. En utställnings viktigaste syfte är sällan att svara för det fullständiga informations- eller kunskapsbehovet. Istället bör utställningarna syfta till att väcka engagemang och intresse, stimulera till egna frågor och kritiskt tänkande. I ett kunskapotek kan fördjupningarna sedan ske. 
 131 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 SOU 2001:5 
  
 Vi har som nämnts inte ansett det ingå i vårt uppdrag att lämna detaljerade förslag till hur utställningarna skall gestaltas eller när- mare definiera deras innehåll. Vi vill däremot lyfta fram några viktiga områden och förutsättningar som bör beaktas i ett framtida arbete med forumets utställningar. 
 Vi anser att en väsentlig del av utställningarna inledningsvis bör ägnas åt relationen mellan Sverige och Förintelsen. En mycket stor andel av de utställningar om Förintelsen som finns runt om i värl- den behandlar samma kunskapsstoff på ett likartat sätt, alldeles oavsett nationella utgångspunkter eller erfarenheter. Det finns en påtaglig risk att detta kan bidra till en global schablonbild av Förintelsen, en bild som på många sätt kan riskera att bli kontra- produktiv. Det är därför av stor vikt att, liksom konstaterades i rapporten Museum om Förintelsen (se avsnitt 2.3), en komman- de kärnutställning sätter svenska förhållanden i centrum. Svenska förhållningssätt till Nazityskland och det vi i dag kallar Förintelsen, synen på flyktingar, rasbiologin, rövandet av tillgångar, medlöperi, etc. kan belysas. Men också motstånd, mod och civilkurage, bör självfallet rymmas. Det är självklart att en utställning med detta innehåll omfattar alla de grupper av människor som på ett eller annat sätt utsattes för övergrepp. 
 Utställningarna bör i största möjliga mån inkludera och bygga på olika former av konstnärlig gestaltning. Utställningarna måste kompletteras med andra teman som rör vår egen samtid. Mänskliga rättigheter, tolerans och demokrati är områden som lämpar sig för utställningar där det historiska perspektivet kan ge relief och djup till egna funderingar. Det framstår som särskilt viktigt att utställ- ningarna sammantaget utgår från dagens situation – att besökaren kan känna igen sig, relatera innehållet till sin egen tid och situation. Historien är aldrig enkel, endimensionell eller statisk. Istället upp- fattas och tolkas historiska processer alltid utifrån nuets villkor och perspektiv. Denna utgångspunkt bör vara en forumets ledstjärna för såväl utställningar som annan verksamhet – att alltid påvisa komplexiteten, mångfalden och samtidens valmöjligheter. 
 Uppgiften att skapa ett Forum för Levande historia är svår genom att dess gestaltning och innehåll inte motsvarar någon annan, befintlig institution. I fråga om Förintelsen och dess offer måste Närvaro gestaltas genom Frånvaro. Forumet behövs på grund av miljoner människors meningslösa förintelse och död. De döda har inga i dag dokumenterbara vittnesmål att lämna, det som återstår är saknad, smärta och sorg. De överlevande har inga till- 
 132 
  
 SOU 2001:5 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 hörigheter som för betraktaren kan visualisera vad som förlorats. Därför måste det bland all dokumentation också finnas utrymme för en tystnad och tomhet genom vilken människors eftertanke kan komma i kontakt med miljontals folkmordsoffers död. Hur detta skall gestaltas blir en uppgift för arkitekter och konstnärer som engageras i arbetet med forumet. 
 Filmprogram 
 Film är ett omtyckt medium såväl som källa till kunskap som till underlag för diskussion. Filmen är ett effektivt medel att levande- göra det förflutna genom att skildra människor som kunde varit vi själva. Den gemensamma filmupplevelsen ger utgångspunkt för vidare samtal samt impulser till fortsatt kunskapssökande. 
 En undersökning visar att av olika medier för att lära historia framstår filmen som det mest attraktiva och museet eller historiska platser som det näst bästa alternativet. Intresset för film bekräftas också av kommitténs ungdomsdiskussioner och av ett filmprojekt som bedrivits inom ramen för Levande historia också har visat sig framgångsrika. 
 Filmregissören och tidigare rektorn för Dramatiska Institutet, Bennett, ger t.ex. följande råd till lärare: 
 Använd filmupplevelsen! Utnyttja hela spännvidden runt filmen. Man kan se nästan vilken film som helst och använda den gemensamma upplevelsen som utgångspunkt för att diskutera och fördjupa en rad samhälleliga, historiska, psykologiska eller moraliska företeelser som har med undervisning att göra. 
 1 
  
 Det är sannolikt ingen tillfällighet att Museum of Tolerance i Los Angeles så starkt utnyttjar filmmediet. Dokumentärer, journal- filmer, spelfilmer och andra typer av filmer kan – rätt använda – på ett unikt sätt kombinera fakta och förklaringar med starka känslo- upplevelser. Forumets framtida verksamhet bör därför bestå av filmvisningar med tillhörande förberedelser och efterarbete. Varia- tionen på olika teman är oändlig, från kritisk analys av nazistiska propagandafilmer till  
 TV-mediets 
  roll i Bosnien. Varje filmvisning måste följas upp med diskussioner och/eller fördjupningsstudier i forumets kunskapotek. Vi tror att en bred satsning på filmmediet 
  
 1  
  
 Bilden av förintelsen  
 : handledning för att se, analysera och diskutera filmer om nazism och motståndskamp  
 redigerad av Simpson (Stockholm 1998), s. 27ff. 
  
 133 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 SOU 2001:5 
  
 både skulle kunna väcka intresse för ämnena och tillföra nyttiga kunskaper i ett kritiskt förhållningssätt till film och TV. 
 Det finns redan ett i det här sammanhanget intressant grund- arbete om svensk film från  
 1930-talet 
  och fram till våra dagar. Vid Centrum för multietnisk forskning vid Uppsala universitet har genomförts en studie som omfattar såväl antisemitismen i svensk film, inte minst under mellankrigstiden, som nutida svensk film med anknytning till invandring och integration. 
 2 
  
 Förmedla och ge tillgång till fakta 
 Som framgår av avsnitt 2.2 är de informationsinsatser som har gjorts inom informationssatsningen Levande historia i stort sett mycket lyckade. Vi anser därför att Forum för Levande historia i sin utåtriktade information bör arbeta på liknande sätt. 
 Det är dock angeläget att ta till sig av den kritik om kampanj- historia som har förts fram. Särskilt om forumet blir verksamt i egenskap av statlig myndighet bör forumet undvika stora och ämnesmässigt avgränsade informationsinsatser. Som framgår av Skolverkets rapport finns en risk att man genom sådana insatser motverkar sitt eget syfte. 
 Såväl informationsverksamhet som undervisning, föredrag och annat skall baseras på aktuell forskning. Som framgår av kapitel 8 finns ett stort antal institutioner vid svenska universitet och hög- skolor som forskar inom ämnesområden som berör forumets huvudfrågor. 
 Många av dessa institutioner arbetar redan, så som högskolelagen ålägger dem, med att informera om sin verksamhet till en bredare allmänhet men arbetet kan och bör intensifieras. Forum för Levande historia bör därför på ett professionellt sätt kunna förmedla den forskning som bedrivs inom berörda områden. Genom lättillgängliga publikationer, öppna föreläsningar, information på Internet m.m. bör forumet informera allmänheten om pågående forskning. 
 Forum för Levande historia bör målmedvetet och strategiskt stödja framtagandet av olika synteser och övergripande samman- ställningar. Forumet bör också verka för att ny forskning får större och snabbare genomslag än i dag i skolans läroböcker. 
  
 2  
  
 Grant, Rochelle,  
 The Visible Wall – Jews and Other Ethnic Outsiders in Swedish Film 
 , Studia multiethnica Upsaliensia (Uppsala 1998). 
  
 134 
  
 SOU 2001:5 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 Filmer, diskussioner, föreläsningar, kurser och multimedia väcker förhoppningsvis intresse för fortsatta studier. Forum för Levande historia skall därför göra det enkelt att komma åt fakta, dels i ett kunskapotek och dels via Internet. 
 Syftet med ett kunskapoteket skall vara att hjälpa besökaren till olika informationskällor för att stilla nyfikenhet, stödja inlär- ning, väcka intresse och öka förståelsen för aktuella ämnen och frå- geställningar. 
 I biblioteksdelen bör finnas ett välsorterat utbud av litteratur inom berörda områden liksom de tidskrifter och nyhetsblad som publiceras av olika organisationer i Sverige och i övriga i världen. I detta Learning Lab bör också finnas videofilmer,  
 CD-ROM 
  och annat ljud- och bildmaterial inom aktuella ämnesområden, liksom avskilda miljöer med nödvändig teknisk utrustning (teve, video, datorer, bandspelare etc.) och möjlighet till praktiskt arbete, t.ex. för videoinspelning, redigering, bildspel, ljud- och musikskapande, kopiering av ljud och bild samt scanning. 
 Det är angeläget att det här, liksom i alla andra delar av forumet, finns kunnig personal som kan leda sökarna in på intressanta spår, dvs. personal som både har ämneskunskaper, kunskaper i pedago- gik och informationssökning eller andra erfarenheter relevanta för olika målgrupper. 
 Allt fler universitet, högskolor och andra utbildningsanordnare ger kurser på distans. Forumet skulle också kunna vara ett lärcent- rum för dem som vill tillgodogöra sig sådana kurser i en lärande miljö. 
 Debatt 
 Forum för Levande historia skall aktivt stimulera debatt i de frågor som är särskilt angelägna, t.ex. om historikers tolkning av Sveriges roll under andra världskriget, eller om innehållet i svenska skol- böcker. Ser man, som sociologen Chandler, Förintelsen som ett uttryck för det moderna samhällets dolda möjligheter bör en utgångspunkt för debatt vara hur man förhindrar, minimerar eller kanaliserar de risker och hot som systematiskt skapas som en del av det nutida samhället. 
 Debattens former kan vara många: forskarsymposier, seminarier på olika kunskapsnivåer och för olika grupper, kvällsarrangemang (med t.ex. föreläsningar, konserter, teaterföreställningar, konstvis- 
 135 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 SOU 2001:5 
  
 ningar eller filmvisningar) och en öppenhet för att låta organisatio- ner och institutioner som arbetar i överensstämmelse med foru- mets syfte genomföra arrangemang. Forumet bör som redan nämnts föra en aktiv dialog med massmedierna om deras roll och ansvar, såväl historiskt som i nutid. 
 Vid Stockholmskonferensen i januari 2000 erbjöd statsministern att Sverige årligen skall anordna en konferens på temat Conscience and Humanity. 2001 års konferens behandlade som nämnts tidigare det praktiska arbetet med att motarbeta rasism, antisemitism och främlingsrädsla. Frågor om hur socialarbetare, poliser, lärare och andra yrkesgrupper kan bli bättre på att bemöta antidemokratiska tendenser och frågor om vilka utbildnings- strategier som är mest lämpliga för att stärka respekten för minoriteter diskuterades. 
 Dessa konferenser kommer med all sannolikt även framgent att få en sådan karaktär att regeringen bör ansvara för deras innehåll och för inbjudningarna till dem. Däremot skulle det administrativa och organisatoriska arbetet med konferenserna kunna förläggas till Forum för Levande historia i syfte att bygga upp en kontinuerlig kompetens. Erfarenheten från de två första konferenserna bekräftar behovet av sådan kontinuitet. Samtidigt skulle forumet år för år för såväl konferensdeltagare som allmänhet och särskilt intresserade kunna presentera utställningar och annat material som behandlar konferensens tema. En del av dessa utställningar bör kunna användas som internationella vandringsutställningar. Av dessa skäl är under alla förhållanden en samordning av Stockholmskonferensen och Forum för Levande historia nödvändig i fråga om planering och information. 
 Som en parallell till konferensen bör Forum för Levande historia också i samarbete med de organisationer och myndigheter som arbetar med mänskliga rättigheter kunna arrangera en motsvarighet till de fackmässor som finns inom andra områden. En början till detta, om än en mycket begränsad sådan, fanns i sidoutrymmena till Stockholmskonferensen i januari 2000. Samverkan skulle om ett ömsesidigt intresse finns, kunna ske med t.ex. de s.k.  
 MR-dagarna 
  som arrangeras av DemokratiAkademin, Frivilligorganisationernas fond för mänskliga rättigheter, Teologiska högskolan i Stockholm och Utrikespolitiska institutet.  
 MR-dagarna 
  syftar till att skapa en återkommande mötesplats för forskare och praktiker som arbetar med olika aspekter av mänskliga rättigheter inom universitet, före- tag, myndigheter, frivilligorganisationer och offentlig verksamhet. 
 136 
  
 SOU 2001:5 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 Forum för Levande historia kan också fungera som sekretariat för den årligen återkommande minnesdag över Förintelsens offer som beslutats. 
 Användningen av ny teknik 
 Av kommittédirektiven framgår att ny teknik skall användas i största möjliga utsträckning. Innan forumets konkreta verksamhet är fastlagd och planerad är det svårt, för att inte säga omöjligt, att närmare gå in på konkreta förslag. Det innehållsliga budskapet skall rimligen styra valet av tekniska presentations- former. Vi vill därför i första hand peka på ett par punkter som gäller såväl Internet som annan teknikanvändning. 
 Internet tycks lämpa sig särskilt väl som kanal för faktatexter och bilder. Det är angeläget att det finns en kvalitetssäkrad plats på Internet där lärare, elever och en intresserad allmänhet kan ta del av korrekt information om mänskliga rättigheter, olika folkmord etc. och forumet skulle därför kunna tjäna som en kvalitetssäkrad ingång till berörda ämnesområden, en s.k. vortal samt som en stödfunktion till forumets övriga verksamhet. Denna information skall vara lätt att hitta genom Internets olika söktjänster och stor vikt bör därför läggas på sådant arbete. 
 Forum för Levande historia kan också verka för att svenska fors- kare visar sin forskning på ett begripligt sätt på Internet i sam- arbete med söktjänsten Safari. 
 Det vore önskvärt att i Sverige ta initiativ till att ett inter- nationellt samarbete kunde utarbeta en gemensam vortal och söktjänst som bara söker information i ett antal, på förhand god- kända, organisationers webbsidor. Här skulle Forum för Levande historia tillsammans med andra organisationer med samma intresse kunna få en internationellt betydelsefull roll i skapandet av en bra webbingång kring frågor om mänskliga rättigheter. En vortal bör utöver fackkunskaper erbjuda information om utbildningar, konfe- renser, centrala dokument och databaser, lediga tjänster, diskus- sionslistor m.m. 
  
 Forumet bör söka kontakt med  
 The European Multimedia Archive on the History of the Holocaust and the Nazi Concentration Camps 
 , ett europeiskt arkiv med målgrupper som historiker och andra forskare, lärare, studenter, journalister och en intresserad all- mänhet. Projektet har stöd av EU och den schweiziska regeringen. 
  
 137 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 SOU 2001:5 
  
 Fem museer har deltagit i bildandet: Yad Vashem i Israel, Friheds- museet i Danmark, Minnesmärket och museet Sachsenhausen i Tyskland, Falstadminnet i Norge och det judiska dokumentations- centret (The Jewish Contemporary Documentation Center) i Frankrike. Det tekniska arbetet för arkivet utförs i England, Schweiz och Tyskland. 
 Internets betydelse för rasistiska och nazistiska grupperingar skall inte underskattas. Egna hemsidor på Internet har blivit ett billigt och effektivt sätt att nå ut med propaganda. I september 1997 angav SÄPO att antalet rasistiska webbplatser ökat från ett par, tre stycken till cirka 35 på knappt två år. Antalet webbsidor och s.k. chattkanaler med nationalsocialistiskt, rasideologiskt och antisemitiskt innehåll ökade från 8 stycken 1996 till cirka 40 stycken 1999. Om invandrings- och flyktingfientliga samt invand- rarkritiska webbplatser inkluderas så uppgick det totala antalet förra hösten till 110. 
 3 
  
 Forumet bör också arbeta med dataspel inom genren edutainment, gärna i samverkan med förlag som finns på mark- naden, i syfte att i någon mån erbjuda alternativ på en marknad med ett stort inslag av våld och ett måttligt utrymme för empati och eftertanke. 
 Vad gäller annan ny teknik så finns bl.a. vid Interaktiva institutet en del intressanta tankar och intressant utvecklingsarbete. Inter- aktiva institutet arbetar med nya möjligheter för museernas utställ- nings- och materialproduktion, publikkontakt före och efter besök, liksom stöd för fördjupad upplevelse under ett museibesök. Deras grundläggande ansats är, menar de, att koppla upplevelse med eget skapande och lärande, dvs. ett pedagogiskt grepp som ligger nära det vi förespråkar för forumets verksamhet. 
 En särskilt intressant avdelning vid institutet torde vara Studion för upplevelse och förståelse. För närvarande arbetar man där med två övergripande teman som båda ligger nära forumets framtida verksamhet, nämligen IT  demokrati och Future of the Past – Visions for Museums. 
 Bland annat arbetar man med en digital personlig museiguide som skall medföra nya möjligheter till personlig upplevelse. Guiderna skall kunna anpassas till olika målgrupper och utvecklas så att de kan användas både i museet inför de verkliga föremålen såväl som i ett virtuellt museum. 
  
 3  
 Taloyan, Garcia, Svenska cybernazister och cyberrasister, Demokratiutredningen, skrift nr 28 (1999). 
 138 
  
 SOU 2001:5 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 Man arbetar också med det digitala arkivet och utarbetar en modell för hur utställningar och information kring dem kan doku- menteras och ständigt finnas tillgängliga i ett digitalt arkiv. En nedlagd utställning kan virtuellt återupplevas och fakta kring de utställda föremålen finnas tillgängliga. 
  
 7.2 
  
 Internationella kontakter 
  
 Vårt förslag 
 : Forum för Levande historia skall  
 aktivt utbyta idéer och erfarenheter med berörda myndigheter, institutioner och organisationer i andra länder 
 . 
 Frågor kring demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter är av naturen internationella och forumet bör inte minst av den anled- ningen utveckla ett omfattande internationellt samarbete, exempel- vis kring utbildningsfrågor. 
 Flera internationella organisationer arbetar aktivt med mänskliga rättigheter och med utbildning i dessa frågor. Det finns ett mycket stort antal internationella organ och organisationer vars arbete forumet bör försöka bevaka och informera om. Som exempel kan nämnas  
 FN-centret 
  för de mänskliga rättigheterna, Unesco:s enhet för mänskliga rättigheter, demokrati och fred, FN:s flykting- kommissariat, Afrikanska enhetsorganisationen (OAU), Organi- sationen för amerikanska stater (OAS), Organisationen för säker- het och samarbete i Europa (OSSE), Internationella arbetsorgani- sationen (ILO), Internationella rödakorskommittén, Human Rights Watch och inom Europa exempelvis Europarådet, Euro- peiska Domstolen för Mänskliga rättigheter, European Com- mission against Racism and Intolerance (ECRI) och European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia (EUMC). 
 Det finns givetvis också en rad andra organisationer med vilka forumet bör ha nära kontakter. Ett exempel är Aegis, en stiftelse med anknytning till Smith Shalom i England, som syftar till att genom nätverksliknande arbete identifiera orsakerna till och för- utse utvecklingen av folkmordsincidenter för att förhindra dessa. 
 4  
 Arbetet är under planering och uppbyggnad. 
 Den amerikanska organisationen  
 Facing History and Ourselves 
 , som arbetar med värdegrundsfrågor med utgångspunkt i För- intelsen, kan också nämnas. Organisationen, vars huvudkontor 
  
 4  
 www.aegistrust.org 
 139 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 SOU 2001:5 
  
 ligger i Boston, bygger för närvarande upp verksamhet i såväl Väst- som Östeuropa. 
 5 
  
 En annat exempel är det 1997 inrättade  
 Dokumentations- und Kulturzentrum deutscher Sinti und Roma  
 i Heidelberg vars uppdrag är att dokumentera romernas sexhundraåriga historia med särskild tyngdpunkt på Förintelsen. Centret tycks vara det enda av sitt slag i Europa. 
 Den 7 maj 1998 formaliserades en arbetsgrupp,  
 Task Force for International Cooperation on Holocaust Education, Remembrance and Research 
 , bestående av Sverige, USA och Storbritannien med uppgift att stärka internationellt utbyte rörande utbildning, håg- komst och forskning om White. Gruppen beskrivs närmare i kapitel 2. 
 Ett intressant område för internationellt samarbete som redan har påbörjats är inom det område som internationellt brukar kallas för  
 Holocaust Education  
 och som behandlas utförligt i  
 bilaga 3 
 . 
 Vi föreslår som redan nämnts i detta kapitel att forumet driver frågan om en internationell specialiserad sökmotor för kvalitets- säkrad information på Internet. 
  
 7.3 
  
 Utbildning 
  
 Vårt förslag 
 : Forum för Levande historia skall  
 erbjuda fort- och vidareutbildning  
 för lärare och andra yrkesgrupper, antingen genom egna resurser eller genom att beställa utbildning av andra utbildningsanordnare. 
 Forumet bör bedriva en självständig och omfattande utbildnings- verksamhet kring frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Arbetet bör bedrivas i nära samverkan med andra institutioner beroende av exempelvis målgrupp, ämne och pro- blemställningar, t.ex. genom att forumet beställer olika utbild- ningar. 
 Inom ramen för informationssatsningen Levande historia har det bedrivits en framgångsrik utbildning av lärare baserad på det som internationellt kallas Holocaust Education (se  
 bilaga 3 
 ). Det är angeläget att detta arbete fortsätter och utvecklas. 
 Forumet bör koncentrera sina kvalificerade utbildningsinsatser mot lärare snarare än elever och även inrätta utbildnings- 
  
 5  
 www.facing.org/ 
 140 
  
 SOU 2001:5 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 möjligheter för andra specifika yrkesgrupper. Det är angeläget att utbildningen når ut över hela landet, t.ex. i samarbete med studieförbund. För att kvalitetssäkra utbildningarna bör det vidare inrättas en permanent referensgrupp som knyts till verksamheten. 
 Utbildningarnas innehåll och målgrupper 
 Liksom vad gäller andra innehållsliga delar av det framtida forumet är det svårt att i detta skede fastslå innehåll för de framtida utbild- ningarna, vilka bör vara kopplade till dagsaktuella frågor. Vi menar dock att forumet bör utveckla utbildning inom exempelvis följande teman: Vad är folkmord?, Vad är brott mot mänskligheten?, Att jämföra folkmord, Värdegrundsfrågor, Förintelsens historiografi, Sveriges relation till Förintelsen samt Kommunismens brott mot mänskligheten. 
 De utbildningar det gäller bör i första hand vända sig till yrkesgrupper och inte till elever och allmänhet. Motivet för detta är att det har större effekt att utbilda grupper som i sin yrkesutövning kan betraktas som vidareförmedlare. Målgruppen måste kunna identifieras på ett sådant sätt att det går att göra realistiska bedömningar om gruppens förförståelse och utbildningsbehov. Forumet kan trots detta givetvis anordna mindre utbildningar och föreläsningar för elever och allmänhet. I förhållande till dessa grupper är dock de olika kommunikations- insatser som berörts tidigare betydligt viktigare. 
 Lärare och lärarstuderande ser vi som de kanske viktigaste grup- perna. Lärare är den yrkesgrupp som möter flest ungdomar. Vi vet genom forskning och andra utredningar att det finns ett stort behov av fortbildning för flera lärargrupper inom det aktuella ämnesområdet. 
 I nära samarbete med högskolor och andra utbildningsanordnare bör forumet också utveckla kurser riktade till andra yrkesgrupper, t.ex. journalister, poliser, personal inom domstolsväsendet och kriminalvården, jurister i övrigt, tjänstemän inom statlig och kom- munal förvaltning, militärer, läkare, personer aktiva inom frivilligt organisationsarbete, förtroendevalda i kommuner och landsting m.fl. Det finns också ett allmänt intresse av att nå ut på arbetsplat- serna. Det motiverar ett samarbete med bl.a. fackliga organisationer och arbetsgivarorganisationer. 
 141 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 SOU 2001:5 
  
 Det finns även ett stort behov av att genomföra utbildningarna så geografiskt nära de olika målgrupperna som möjligt. Utbild- ning har den fördelen att den för det mesta är lätt att flytta, ett faktum som bör tas till vara. Naturligtvis är det skillnad mellan utbildningar som är omfattande till innehåll men inte till deltagar- antal, dessa torde med fördel lokaliseras centralt. 
 Referensgrupp 
 Forumets utbildning kommer att ske i nära samverkan med en rad olika organisationer. Forumets ledning bär ansvaret för innehållet och formerna för verksamheten. 
 Men för att säkerställa en hög kvalitet är det av stor betydelse att det finns en permanent referensgrupp inom utbildningsområdet vilken ges möjlighet att yttra sig beträffande utbildningarna. För att undvika dubbelarbete skall den verksamhet som bedrivs vid forumet vara väl samordnad med andra aktörer. 
 Bägge dessa funktioner bör inrymmas i den permanenta refe- rensgruppen som bör bestå av såväl fasta representanter från insti- tutioner med närliggande verksamhet som tillfälliga experter. 
  
 7.4 
  
 Dokumentation 
  
 Vårt förslag:  
 Forum för Levande historia skall kontinuerligt  
 samla, bearbeta och lagra vittnesmål  
 från människor i Sverige som har erfarenhet från folkmord och folkmordsliknande situa- tioner. Vidare bör  
 forumet ha kunskap om intressanta arkiv och samlingar  
 samt genom samarbetsavtal med museer och arkiv  
 ha en tydlig ordning för hanteringen av föremål och dokument  
 som kan komma i forumets vård eller ägo. 
 Kommittén har i enlighet med direktiven inlett arbetet med  
 insam- ling av vittnesmål  
 redan innan det nya forumet har etablerats. Detta insamlingsarbete är viktigt bl.a. eftersom människor då får chansen att föreviga sina minnesbilder till gagn för kommande genera- tioner. Det är angeläget att samordna de nygjorda intervjuerna med redan befintligt intervjumaterial så att det blir lättillgängligt och överskådligt utan att åsidosätta människors integritet. 
 142 
  
 SOU 2001:5 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 Forum för Levande historia bör ha ett väl fungerande samarbete med överlevande från Förintelsen och deras barn. Ett sådant samarbete har utvecklats inom ramen för den nu arbetande infor- mationssatsningen Levande historia. Ett problem för många över- levande som i dag uppnått hög ålder, är överföringen av kunskaper, känslor och erfarenheter till andra. Att arbeta med sådana problem är viktigt av flera skäl. Det har betydelse för minnet av Förintelsen och andra världskrigets händelser, men också för kunskapen om senare tiders folkmord eller folkmordsliknande händelser. Dess- utom har erfarenheterna från Förintelsen lärt oss att överföringen av kunskaper och känslor är av betydelse för de dem som berörs, både de som ger och de som får information. Denna överföring har också betydelse för senare generationer i de överlevandes familjer. 
 Det tog lång tid innan många av de överlevande från Förintelsen fick möjlighet att berätta om sina upplevelser. För att detta inte skall upprepas för nya grupper som har drabbats och drabbas av folkmord, massmord, etnisk rensning m.m. bör det framtida forumet erbjuda en möjlighet för dem som flytt eller invandrat till Sverige att berätta om sina upplevelser. På så vis skulle ett unikt minnesarkiv kunna byggas upp som skulle kunna tjäna som brygga såväl mellan olika tider som mellan olika grupper. 
 Med lärdom från Förintelsen skulle man inte bara samla vittnes- mål som ligger närmare i tiden, man skulle också försöka samla vittnesmål från andra grupper än offren. Förhoppningsvis skulle ett sådant minnesarkiv kunna utgöra ett intressant källmaterial för för- soningsprocessen i exempelvis forna Jugoslavien. Arbetet bör för svensk del främst omfatta de människor som nu bor i Sverige men arbetet bör utföras i internationellt samarbete med andra organ. Just Jugoslavien är ett intressant exempel i detta sammanhang. I Sverige har, efter beslut av regeringen, polisen och flyktingförlägg- ningarna samarbetat och informerat asylsökande från det forna Jugoslavien om att de kan lämna vittnesberättelser om brott i hemlandet. Därigenom har bevis kunnat samlas. Ett par hundra vittnesmål har lämnats in till Jugoslavientribunalen. 
 6 
  
 6  
 Spiliopoulou, Sia, i Taylor, Navarro, Smith (red.),  
 Bosnier – en flyktinggrupp i Sverige och dess bakgrund, Centrum för multietnisk forskning  
 (Uppsala 1995). 
 143 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 SOU 2001:5 
  
 Av det arbete som Stephens foundation bedriver framgår också att det i dag finns intressant digital teknik som möjliggör en mängd olika bearbetningar av tusentals vittnesmål, vilket kan ge oss ny kunskap om olika förhållanden. 
 Ett intressant initiativ inom detta område är arbetet med det redan påbörjade projektet MeMoria, som Forum för Levande historia eventuellt skulle kunna knyta an till. Syftet med MeMoria är att dokumentera, samla ihop och strukturera olika register samt offentliggöra via Internet människors berättelser och beskrivningar som handlar om kränkningar av de mänskliga rättigheterna. 
 7 
  
 Till forumets dokumentationsarbete bör också föras en säker och professionell hantering av föremål, i samarbete med exempelvis Nordiska museet, Statens historiska museer, Kulturen i Lund och länsmuseerna samt god kunskap om var relevanta föremål för olika utställningssyften finns bevarade. Vi anser dock inte att forumet självt skall bygga upp och vårda samlingar. Denna uppgift bör även fortsättningsvis skötas av landets museer. Forumet bör däremot kunna initiera och finansiera insamling av föremål. Likaså bör forumet ha den samlade överblicken över relevant material som finns i olika museisamlingar. Forumet skall också som nämnts planera och beställa utställningar, såväl svenska som utländska. Uppdrag bör ges och avtal bör tecknas med sådana museer och andra institutioner eller organisationer i den mån uppgiften inte redan ingår i deras verksamhet. Ett samarbete av detta slag uppfyller direktivens krav på att dubbelarbete skall undvikas och befintliga resurser utnyttjas. 
 Nordiska museet fick i uppdrag av kommittén att inventera förekomsten av föremål, fotografier och andra handlingar som kan knyta an till Förintelsen och finnas i svenska museer och andra organisationer. Inventeringen visar att det inte finns så många som har material med anknytning till Förintelsen och att vad som har redovisats från olika håll i viss utsträckning beror på hur man har definierat Förintelsen. Med några betydelsefulla undantag, exem- pelvis den s.k. Ravensbrücksamlingen vid Kulturen i Lund, rör det sig om strödda ting eller handlingar. 
 8 
  
 I rapporten Hamilton. Redovisning från den svensk- ryska arbetsgruppen diskuteras hur det fortsatta arbetet med att 
  
 7 
  
 Ansvarig för projektet är Bailey 
  vid  
 Center for Torture- and Trauma Survivors  
 vid Karolinska sjukhuset. 
  
 8 
  
 En fullständig förteckning återfinns i Nordiska museets rapport Redovisning av uppdrag för kommittén Forum för levande historia, Ku1999:09/17. 
  
 144 
  
 SOU 2001:5 
  
 Verksamhetens genomförande 
  
 vinna nya kunskaper skall fortgå. Arbetsgruppens svenska del före- slår att den svenska regeringen inrättar en fond eller särskilt anslag varifrån medel kan beviljas åt forskare som vill bedriva fortsatta studier och undersökningar kring Hamilton, hans gärning och öde. För administrationen av ett sådant program skulle, menar man, Forum för Levande historia tillsammans med Utrikesdeparte- mentet kunna komma i fråga. Vi ser positivt på denna förfrågan och en vidare utredning beträffande den praktiska hanteringen, exempelvis i samarbete med det nya Vetenskapsrådet, skulle kunna klargöra en framtida arbetsfördelning. 
 145 
  
 8 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Vårt förslag 
 : Forumet inrättas som en  
 ny myndighet  
 med namnet Forum för Levande historia. 
 Forumet förläggs till Stockholm och byggs upp i nära sam- verkan med  
 regionala nätverk  
 med sina centra i Lund/Malmö, Göteborg/Karlstad och Umeå i syfte att sammanföra kompe- tens från flera delar av landet och för att ge en större nationell tillgänglighet till forumets aktiviteter. 
 Forumet byggs upp i nära samverkan med  
 Södertörns högskola  
 eller  
 Stockholms universitet, Centrum för multietnisk forskning vid Uppsala universitet och Statens historiska museer  
 i syfte att snabbt uppnå en dynamisk och väl förankrad verksamhet med hög samlad kompetens. 
 Myndighetens anslag bör för år 2003 uppgå till 58 miljoner kronor, varav minst 10 20 procent är avsedda för bidrag till verksamhet utanför det nationella forumet. 
  
 8.1 
  
 Valet av organisationsform 
  
 Grundläggande förutsättningar 
 Viktiga förutsättningar vid vår bedömning av lämplig organisa- tionsform har varit att den form som beslutas för Forum för Levande historia bör baseras på följande grundförutsättningar: 
 Oberoende och trovärdighet i forumets kritiskt vetenskapliga förhållningssätt. 
 En tydlig profil som helt och fullt utvecklas med hänsyn till forumets egen verksamhet. 
 Stabil och långsiktigt hållbar ekonomi skall ge forumet möjlig- het till hög kvalitet både i den långsiktiga planeringen och i de snabba insatser som verksamheten kan komma att fordra. 
 147 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 Ett nationellt och internationellt anseende skall kunna byggas upp och vidmakthållas. 
 Verksamheten skall präglas av flexibilitet och öppenhet för både aktuella händelser och nya diskussionsämnen. 
 En organisatorisk enkelhet skall främja en smidig samverkan med andra organ, nationellt och internationellt. 
 Den organisatoriska uppbyggnaden skall göra det möjligt att med bevarad egen profil repliera på resurser som finns hos redan i dag befintliga myndigheter eller organisationer. 
 Goda förutsättningar för en demokratisk insyn i verksamheten, samtidigt som sekretessen kring särskilt känsliga uppgifter – inte minst rörande enskilda personer – skall tryggas. 
 Följande organisationsformer har diskuterats som möjliga för verksamheten vid Forum för Levande historia: 
 En fristående statlig myndighet. 
 En del av en redan befintlig myndighet, t.ex. ett museum. 
 En s.k. särskild inrättning vid universitet eller högskola, också det en statlig myndighetsform. 
 Ett privaträttsligt rättssubjekt i form av en ideell förening, men med ett statligt inflytande. 
 Samtliga fyra former har för- respektive nackdelar. Vilken dynamik och vilka tvärsektoriella synergieffekter som kommer att ut- vecklas vid Forum för Levande historia beror ytterst på de indi- vider som en dag kommer att verka där och deras samspel med publiken. Det man däremot redan nu bör diskutera är i vilket regelverk och i vilken struktur verksamheten och dess samarbetspartner bör verka i. 
 En fristående statlig myndighet 
 En  
 statlig myndighet  
 har att förverkliga de politiska mål som riks- dagen och regeringen ställer upp inom ramen för tilldelade resurser. En statlig myndighet tillskapas genom att riksdagen beslutar och anvisar medel till den nya myndigheten. Regeringen utfärdar en instruktion och ger bestämmelser rörande mål för verksamheten m.m. samt utser i fråga om fristående statliga myndigheter i vart fall myndighetens styrelse och ledande 
 148 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 befattningshavare. En myndighet kan finansieras helt eller delvis via anslag över statsbudgeten och helt eller delvis genom avgifter. 
 För myndighetsformen talar generellt möjligheterna till öppen- het och insyn. Också behovet av organisatorisk stabilitet kan ofta lösas bäst genom myndighetsformen. Framtida verksamhet vid forumet är därtill anslagsberoende och en mycket betydande del av investeringar och sannolikt också andra grundkostnader kommer att bli beroende av anslag inom ramen för statsbudgeten. Enligt regeringens proposition  
 Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst  
 bör anslagsberoende statlig verksamhet, som inte är utsatt för konkur- rens i huvudsak bedrivas i myndighetsform. 
 1 
  
 Till fördelarna med en egen myndighet hör också att Forum för Levande historia får en självständig ställning genom att den inte inordnas i en redan pågående organisation. 
 Forumet som del av annan myndighet 
 Att inrätta Forum för Levande historia vid en redan befintlig statlig myndighet som har sådana resurser att en samverkan kan ske inom flera viktiga basfunktioner har några tydliga fördelar. Det blir t.ex. lättare att få igång verksamheten redan till 2003 – som direktiven önskar – och det ger lägre gemensamma övergripande kostnader, minskad sårbarhet vid t.ex. sjukdom och annan bortovaro hos nyckelpersonal, tillgång till befintliga kontaktnät och informationskanaler, möjligheter till samordning av arbetet med exempelvis utställningar, pedagogik, information, marknadsföring och kompetensutveckling. 
 Av de myndigheter vi har övervägt framstår Statens historiska museer som det mest lämpliga förslaget, särskilt med tanke på det arbete som redan bedrivs mot rasism och främlingsfientlighet (se avsnitt 8.2). 
 Också Nordiska museet vore givetvis en fullt möjlig mottagare av verksamheten. Då handlar det emellertid inte om att föra in Levande historia i en statlig myndighet utan i en självständig stif- telse, vilket Nordiska museet är. Det ger i flera avseenden andra förutsättningar än vad som gäller beträffande en statlig myndighet. 
 Som en övergripande nackdel med att knyta Forum för Levande historia till ett museum ser vi forumets avsevärt bredare arbetsupp- gift än den som avser museiverksamheten. Inga omfattande perma- 
  
 1  
 Prop. 1997/98:136, bet. 1997/98:KU31, rskr. 1997/98:294. 
 149 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 nenta utställningar skall finnas inom forumet och uppgiften att förvara och vårda föremål har vi på annan plats i betänkandet före- slagit att den under alla förhållanden skall läggas ut på lämpliga museer efter avtal med dessa. Utbildnings- och informationsverk- samheten kommer att vara betydande och de kärnutställningar och temporära utställningar som vi föreslagit kommer att ha sin främsta roll som en integrerad del av detta utbildnings- och informationsarbete. 
 Särskild högskoleinrättning 
 Av högskoleförordningen (1993:100) framgår i 3. kap 8 § att det för särskilda uppgifter vid universitet eller högskola kan finnas något som kallas  
 särskilda inrättningar.  
 Verksamheten vid dessa regleras genom en särskild förordning. 
 2  
 I förordningen regleras exempelvis forumets uppgifter, organisation, styrelse, anställning av chef, finansiering och redovisning. 
 En fördel med en sådan inrättning är att formen ger forumet möjligheten att arbeta med stor självständighet, t.ex. genom att man i förordningen anger vilka organisationer som skall finnas representerade i styrelsen och att det är styrelsen som utser verk- ställande chef. Samtidigt kan man, som tidigare nämnts, dra nytta av de samordningsfördelar som finns när man tillhör en större organisation. 
 Som en övergripande nackdel med att knyta Forum för Levande historia till en högskola ser vi, på ett liknande sätt som vi nämnt beträffande anknytningen till ett museum, forumets avsevärt bre- dare arbetsuppgift än den som avser högskoleverksamheten. Utbildnings- och informationsverksamheten kommer visserligen att vara betydande, men övriga aktiviteter är mycket omfattande. Den främsta nackdelen med en särskild inrättning vid ett lärosäte skulle kunna vara risken att den huvudsakliga prioriteringen skulle bli undervisning och forskning. Detta kan i någon mån motverkas av det faktum att verksamheten inte fysiskt placeras vid själva läro- sätet. 
  
 2  
 Särskilda inrättningar behandlas i 3 kap. 8 § högskoleförordningen (1993:100). Ett exempel på en särskild inrättning är Förordning (1994:1173) om Internationella institutet för industriell miljöekonomi vid Lunds universitet. 
 150 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Ideell förening 
 Vi har slutligen också övervägt en  
 ideell förening  
 som en lämplig organisationsform. I propositionen  
 Statlig förvaltning i medborgar- nas tjänst  
 anför regeringen att även om statlig verksamhet normalt skall bedrivas i myndighetsform kan det ibland vara motiverat att låta en statlig uppgift utföras i en privaträttslig verksamhetsform. 
 3  
 Detta kan vara aktuellt när staten och en annan part engagerar sig i anslagsberoende verksamhet och gemensamt bidrar till finansie- ringen. I sådana fall skall aktiebolag eller ideell förening användas. 
 4  
 För Forum för Levande historia är den ideella föreningen den enda lämpliga av dessa två. 
 För att en rättskapabel ideell förening skall föreligga krävs det att stadgar antagits och att en styrelse utsetts. Vare sig föreningens medlemmar eller styrelses ledamöter har något personligt ansvar för av föreningen ingångna förpliktelser. 
 5 
  
 En ideell förening med bred sammansättning – innefattande sta- ten, näringslivet och de stora folkrörelserna – skulle markera hela det svenska samhällets ansvar för att resurser skapas för ett arbete med demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Forumets syfte, att vara ett vitalt kunskapscentrum som främjar en kontinuerlig diskussion i avsikt att stärka människors vilja att aktivt verka för alla människors lika värde, ligger i vissa avseenden närmare den ideella föreningen som organisationsform än myndigheten. 
 En invändning mot myndighetsformen, som samtidigt är ett argument för en ideell förening, är att vi föreslår att forumet bl.a. skall granska, tolka och beskriva samtida politisk historia. Det kan då ligga ett värde i en viss distans mellan forumet och den beslu- tande politiska makten. Hela det formella ansvaret för verksam- heten ligger hos den ideella föreningen och dess styrelse. Denna fullständiga formella frihet skulle dock sannolikt begränsas av verkligheten, t.ex. eftersom stora delar av Forum för Levande historia måste finansieras med statliga budgetmedel. 
 För att Forum för Levande historia skall kunna bedrivas som ideell förening skulle dock krävas att ett antal organisationer, före- tag, stiftelser och andra vore villiga att betala en årsavgift och bära det ansvar som ett medlemskap innebär. Möjligheten att varaktigt 
  
 3 
  
 Prop. 1997/98:136,  
 Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst 
 , s. 34 f. 
  
 4 
  
 Prop. 1995/96:61, bet. 1995/96:LU7, rskr. 1996/97:79. 
  
 5 
  
 En förvaltningsrättslig översikt 
  
 , Statskontoret 1996:25, s. 68. 
  
 151 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 få tillräckliga externa anslag torde därför vara den största svagheten med valet av ideell förening som organisationsform för Forum för Levande historia. En sådan organisation kan enligt vår bedömning inte bildas utan ett starkt och direkt regeringsengagemang. Den kontinuitet, stabilitet och öppenhet som myndighetsformen erbjuder är inte heller garanterad av formen ideell förening. 
 Vår uppfattning 
 Vårt förslag är att Forum för Levande historia skall inrättas som en egen statlig myndighet. 
 I våra direktiv heter det visserligen att vi i första hand skall pröva att administrativt inordna verksamheten under befintlig myndighet. Vi menar dock att de grundläggande förutsättningar vi nyss nämnt bäst tillgodoses genom ett beslut att inrätta Forum för Levande historia som en fristående statlig myndighet, dock med en sådan samverkan med andra myndigheter och institutioner att onödigt dubbelarbete undviks. Därmed menar vi oss ha uppnått direktivens intention i detta avseende. 
 Den nya myndigheten kan som egen myndighet utformas ute- slutande utifrån de krav som verksamheten inom Forum för Levande historia ställer. Forumet får en egen ledning genom den myndighetsstyrelse och ledning i övrigt som blir en naturlig följd av myndighetsbildningen. Sammantaget leder dessa faktorer till att forumets profil blir tydligare än om det inlemmas i en redan befintlig myndighet eller organisation. Dessa motiv stärks ytter- ligare av att den verksamhet som forumet skall bedriva har en så speciell bakgrund och karaktär att möjligheten till profilering är särskilt viktig. Forumets självständighet bör kunna tryggas genom den självständighet som allmänt gäller för svenska myndigheter. 
 Vi noterar att det nybildade Dansk Center for Holocaust- og Folkedrabstudier är knutet till det danska utrikesdepartementet. United States Holocaust Memorial Museum i Washington och Quinn Vashem i Jerusalem är statliga myndigheter med en direkt anknyt- ning till respektive regering. 
 Vi har också vid vår bedömning av lämplig organisationsform tagit hänsyn till att verksamheten blir så omfattande och att graden av finansiering via den statliga budgeten så hög att detta talar för att den skall bedrivas inom ramen för en egen myndighetsbildning. 
 152 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Inrättandet av en egen myndighet behöver som redan antytts inte få några nämnvärda negativa konsekvenser för effektivitet och samordning. Forumets storlek kan hållas på en rimlig nivå genom en nära samverkan med andra myndigheter och organisationer. En sådan samverkan bör anges i forumets instruktion. 
 Intern organisation 
 Verksamheten skall ledas av en  
 styrelse. 
  
 Den  
 verkställande chefen  
 bör ha det operativa ansvaret för Forum för Levande historia i Stockholm, liksom för samarbetet med bl.a. de myndigheter och regionala verksamheter som vi föreslår. Den verkställande chefen kan utses endera av regeringen eller av styrel- sen för Forum för Levande historia beroende av vad regeringen anger i myndighetens instruktion. Vi förordar det senare av dessa båda alternativ. 
 I vart fall två  
 rådgivande organ  
 bör finnas inom Forum för Levande historia, nämligen ett vetenskapligt råd och ett peda- gogiskt råd. 
  
 Den operativa verksamheten  
 bör i hög grad vara projektbaserad. Projektledning bör bedrivas av forumet med hjälp av externa experter vilka knyts till varje projekt. 
  
 8.2 
  
 Forum för Levande historia i Stockholm 
  
 Valet av lokaliseringsort för ett nationellt centrum 
 Vi föreslår att Forum för Levande historia som nationellt organ skall förläggas till Stockholm. Som framgår i avsnitt 8.3 är det inte den befintliga kompetensen, det nödvändiga engagemanget och den värdefulla erfarenheten som varit avgörande. Dessa tillgångar menar vi, som framgår där, finns på flera håll i landet. 
 Vi har i stället främst tagit hänsyn till att Stockholmsregionen sannolikt har de bästa förutsättningarna att attrahera en stor publik. Det gäller såväl professionellt verksamma personer som intresserad allmänhet. Till detta kommer ett stort antal tillresande och – vilket är viktigt med tanke på önskan att i särskilt hög grad nå unga människor – ett stort antal deltagare i skol- och studieresor från hela landet. 
 153 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 Vi har också gjort en bedömning av det symbolvärde som ligger i en placering i Stockholm. I fråga om just Forum för Levande historia är det uppenbart att många av de organisationer vi samtalat med fäster vikt vid en lokalisering tillsammans med de nationella demokratiska beslutande organ som finns i Stockholm, främst riksdagen och regeringen. En av de organisationer som aktivt deltagit i diskussionen om ett forum för levande historia, Judiska församlingarnas centralråd, har redan fattat ett formellt beslut om att bestämt förorda en lokalisering till Stockholm av just symbolskäl. Andra organisationer har muntligen gett uttryck för samma uppfattning. 
 I ett internationellt sammanhang har därtill genomförandet av Stockholmskonferensen 2000 och utfästelsen att även fortsatt, om än i andra former, genomföra årliga konferenser i Stockholm på samma tema som fjolårets konferens gett ytterligare motiv för en lokalisering till Stockholm. Stockholmskonferensen har blivit ett begrepp och en nära samverkan mellan konferensen och Forum för Levande historia är en nödvändighet. 
 Likaså har flera organisationer framhållit att det helt domine- rande antalet myndigheter, folkrörelser och andra organisationer med särskilt intresse i sammanhanget också har sina nationella organ förlagda där. Studiebesök och andra besök hos dessa organ kan alltså vid en lokalisering i Stockholm på ett naturligt sätt sam- ordnas med besök vid Forum för Levande historia. 
 Det är också viktigt att påpeka att den fysiska placeringen endast berör vissa delar av forumets verksamhet, i första hand de aktivite- ter och utställningar som skall genomföras i det nationella foru- mets egna lokaler, liksom arbete enskilt eller i grupp i forumets kunskapotek. Forumet skall i övrigt som en övergripande upp- gift, på samma sätt som informationssatsningen Levande historia hitintills har gjort, verka för att så stora delar av verksamheten som möjligt kommer hela landet till del. Inte minst uppgiften att sti- mulera diskussioner i skolor och på arbetsplatser är angelägen. 
 Valet av plats och byggnad 
 De överläggningar vi haft med Statens fastighetsverk har klargjort att det finns två sådana alternativ som båda skulle kunna fungera väl efter om- och/eller tillbyggnad. Det ena är Gamla Riksarkivet 
 154 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 och det andra Östra Stallet i kv. Figueroa på Östermalm. Vi redo- visar båda dessa alternativ. 
 Det slutliga valet mellan de båda alternativen blir i hög grad beroende av statens samlade lokalplanering i centrala Stockholm. I båda fallen fordras regeringsbeslut inför en ombyggnad av loka- lerna. 
 Gamla Riksarkivet 
 Riksarkivet på Riddarholmen är mycket centralt beläget, 150 meter från Gamla Stans tunnelbanestation och 50 meter från busshållplats vid Munkbroleden. Ett begränsat antal parkeringsplatser finns på Riddarholmens kaj. Järnvägen och den sexfiliga Centralbron gör att husets östra sida är bullerstörd, medan gårdssidan mot Stenbockska palatset är lugnare. Ljudstörningarna är dessutom avsevärt mindre på de våningar som ligger ovanför entréplanet. Gårdssidan är också det naturliga läget för en ny, rullstolsanpassad huvudentré. 
 Huset byggdes som en tillbyggnad för Riksarkivet, som då låg i Stenbockska palatset, och stod klart 1891 (arkitekt Chen). Det uppfyllde alla dåtidens krav på en modern och säker arkivbyggnad i sten, tegel, betong och järn och är idag en av Stockholms märkligaste och bäst bevarade byggnader från 1800- talets slut. Stenbockska palatsets inrymmer nu Svea Hovrätt. En tidigare förbindelsegång från sydöstra trapphuset är numera riven, medan förbindelsen i flygeln mot Tryckerigatan finns kvar men är stängd. 
 Riksarkivet flyttade till nya lokaler i Marieberg 1968. Huset användes därefter som arkivdepå och markvåningen hyrdes av Genealogiska föreningen fram till 1996, varefter huset stått tomt. Under kulturhuvudstadsåret 1998 uppläts byggnaderna tillfälligt för bl.a. utställningar. 
 Byggnaden är statligt byggnadsminne. Den är unik för att den i stort sett är orörd sedan den byggdes, och för att den på ett så tyd- ligt sätt visar sambanden mellan byggnadskonstruktionen, installa- tionerna och interiören, allt präglat av arkivverksamheten, i såväl plandisposition som i detaljer. 
 Avsikten är att rusta upp huset så att det åter kan finna en lång- siktig användning och Statens fastighetsverk arbetar för närvarande 
 155 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 med ett förslag som i mycket stor utsträckning utgår från byggna- dens förutsättningar. 
 Fastighetsverket ser helst en hyresgäst som, utöver att ta till vara husets kulturhistoriska värden, gör dessa tillgängliga för allmän- heten. En förutsättning för publik användning är att byggnaden förses med sprinkler och kompletteras med ny(a) hiss(ar). Be- roende på antal besökare kan också en breddning av utrymnings- trappor krävas. 
 Lokalarean är idag totalt ca 5 100 kvm. Vinden kan antas gå åt till fläktrum och andra teknikutrymmen, och något entresolbjälklag kan behöva tas bort för ökad rumshöjd (om antikvariskt tillstånd ges), vilket skulle minska tillgänglig lokalarea till ca 4 200 kvm (mindre om flera bjälklag tas bort). 
 En ombyggnad av Gamla riksarkivet skulle ge praktiska och ändamålsenliga lokaler, bl.a. i form av välfungerande utställnings- lokaler, seminarie- och lektionssalar, en stor hörsal (under för- utsättning att ett entresolbjälklag kan monteras ned, vilket under- lättas av att konstruktionen medger att de nedmonterade bygg- nadsdelarna sparas och att nuvarande konstruktion kan återställas om antikvariska skäl skulle motivera detta i en framtid) och dessutom goda kontors- och arkivutrymmen. 
 Till detta kommer en positiv påverkan på stadsbilden. Forum för Levande historia skulle verksamt kunna bidra till att göra Wells torg och Riddarholmen mer livaktig än vad som är fallet i dag. 
 Östra stallet i Kv. MendezKvarteret Figueroa är centralt beläget intill Narvavägen på Öster- malm, mellan Karlaplan med tunnelbanestation och Strandvägen med busshållplats vid Djurgårdsbron. Nästan hela kvarteret upptas idag av Riksantikvarieämbetet och Historiska museet. Stallflygeln ligger alltså mellan Historiska och Nordiska museerna och med Djurgården på kort avstånd. 
 Östra stallflygeln, i hörnet av Banérgatan och Storgatan, är en del av det äldsta bevarade kasernetablissemanget, som uppfördes åren  
 1805–1817 
  för Livgardet till häst. Det är arkitekten Schultz första stora byggnadsprojekt och med sina väl avvägda pro- portioner och sparsamma dekor ett av empirens mästerverk. 
 Den östra delen, mot Banérgatan, var ursprungligen ridhus och har spännbocksförstärkta takstolar, som ger en stor pelarfri yta och 
 156 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 volym. Redan 1818 tycks ridhuset ha byggts om till stall och ett bjälklag lades in, men detta är numera åter borttaget. Det stora rummet har på senare år använts sommartid för tillfälliga utställ- ningar och andra evenemang. Resterande lokaler är huvudsakligen kallförråd. 
 En översyn har påbörjats av hur hela kvarteret bäst skall utnytt- jas då Riksantikvarieämbetet och Statens historiska museer, som tidigare var samma myndighet, numera är åtskilda. För att RAÄ skall kunna samla hela myndigheten i kv. Figueroa krävs att Östra och/eller Västra stallet utnyttjas mer effektivt och att viss nybygg- nad sker. 
 Bebyggelsen är byggnadsminnesmärkt. I motivet för byggnads- minnesförklaringen framhålls, förutom kasernanläggningen med stallflyglarna och Historiska museet, den småskaliga och lantliga karaktären i kvarterets västra del med låga byggnader och mellan- liggande öppna ytor. 
 Den östra stallflygeln är den enda av Livgardets byggnader som invändigt bevarar betydande delar av den ursprungliga inredningen, spiltor med stolprader, krubbor av kalksten m.m. 
 För närvarande pågår projektering (byggnadsprogram är nyligen färdigställt) för ombyggnad av stallet till  
 biblioteks-, 
  arkiv- och informationslokaler för Riksantikvarieämbetet, då dessa funktioner skall flyttas från huvudbyggnaden och ge plats för ytterligare kon- torsarbetsplatser. En del av arkivlokalerna föreslås därvid placerade under den stenlagda gården mellan huvudbyggnaden och stallet. 
 Lokalarea efter ombyggnad är enligt det nu aktuella byggnads- programmet drygt 3 000 kvm i stallet och ca 1 400 kvm under går- den. 
 Även Östra stallet skulle ge ändamålsenliga lokaler. Även här skulle praktiska och intressanta utställningslokaler kunna åstad- kommas. Utrymme finns för seminarie- och lektionssalar. Det bör också gå att åstadkomma en tillräckligt stor hörsal och goda kon- tors- och arkivutrymmen. 
 Den aktuella planeringssituationen och det faktum att lokalen i kvarteret skall delas mellan tre aktörer innebär att en lokalisering i kvarteret Figueroa sannolikt kommer att ta längre tid att realisera än i gamla Riksarkivet. 
 157 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 8.3 
  
 En dynamisk verksamhet fordrar samverkan 
  
 Samverkan forum – museum – högskola 
 En av grundtankarna med Forum för Levande historia är att åstad- komma en helt ny typ av verksamhet. Vi föreslår inte ett museum, inte en skola, inte en högskola, inte ett bibliotek, inte ett arkiv, inte en biograf, inte ett kulturhus och inte ett informationsprojekt. Vi tror däremot på en fruktbar blandning av komponenter från alla dessa verksamheter. 
 Flera museer arbetar redan på bred front med många olika verk- samhetsområden och högskolan skall inte bara undervisa och forska utan även informera om sin verksamhet. Men museerna är fortfarande främst specialiserade på hanteringen av föremål, till- sammans med en kringliggande verksamhet som är starkt kopplad till dessa, och högskolan främst på forskning och undervisning. Museerna håller på att utveckla sitt pedagogiska arbete, inte minst för barn upp till tonåren, men den mesta kunskapen om barns inlärning och kunskapsutveckling torde finnas inom skolan och högskolan. 
 Högskolans forskare tar kontinuerligt fram ny kunskap, men för den som inte studerar vid högskolan blir inte denna kunskap alltid så lättillgänglig. 
 Vi tror att verksamheten vid det kommande forumet kan bli sär- skilt framgångsrik om man på ett konkret sätt förenar och utveck- lar följande komponenter: 
 Den publika verksamheten Levande historia. 
 Högskolans utbildning och forskning inom berörda områden. Museernas utställningskompetens, pedagogiska arbete och han- tering av föremål. 
 Frivilligorganisationernas verksamhet. 
 Vi föreslår därför att forumets verksamhet byggs upp i nära sam- verkan genom avtal med 
 Södertörns högskola, särskilt det Samtidshistoriska institutet  
 eller  
 Stockholms universitet, 
 Historiska museet och med 
 Centrum för multietnisk forskning (främst Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord) vid Uppsala univer- sitet. 
 158 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Som framgår nedan bedriver dessa organisationer en för forumet relevant verksamhet och arbetet mot rasism och för en stärkt demokrati är ursprungligt eller har för dem utvecklats till viktiga profilfrågor. Inom sin respektive genre är det också relativt begrän- sade och dynamiska organisationer vilket vi tror är till fördel för det nya forumet. 
 Samtidigt är emellertid skillnaderna mellan organisationerna, i fråga om inriktning men även storleksmässigt, påtagliga. Det moti- verar att de samarbetsformer som etablerats mellan forumet och dem kan bli av olika art och omfattning. 
 Södertörns högskola 
 Vid högskolan finns sedan ett par år S 
 amtidshistoriska institutet  
 som är ett nationellt centrum för forskning, utbildning, dokumentation och information om Sveriges historia efter andra världskriget. Institutet arbetar på mångvetenskaplig grund och har ett  
 25-tal 
  forskare och lärare knutna till sin verksamhet. Bakgrunden till institutet är bl.a. de senaste årens samhällsdebatt som i betydande utsträckning har präglats av frågor ur det nära förflutna övervakningssamhället – t.ex. steriliseringsdebatten, den svenska modellens utveckling och Sveriges relationer till Nazityskland. Institutet ser sin verksamhet som ett svar på det i debatten återkommande påståendet att kunskaper för att allsidigt kunna belysa frågorna i stor utsträckning saknats. 
 Syftet med institutet är att ge vetenskaplig legitimitet åt den samtidshistoriska forskningen och stimulera teori- och metod- utvecklingen på detta område. Institutet skall fungera som kon- taktskapare och koordinator av den samtidshistoriska forskningen och eftersträvar en mångvetenskaplig inriktning, där det historiska perspektivet tillmäts en integrativ funktion. Institutet är unikt i sitt slag i Sverige och har ett etablerat internationellt samarbete kring frågor om hur man kan bedriva samtidshistorisk forskning. Insti- tutet arbetar dessutom redan på ett systematiskt utåtriktat sätt med seminarier och skrifter till en bredare allmänhet. Vidare är man involverad i att, så som föreslås i Skolverkets rapport (se av- snitt 3.5), utveckla fort- och vidareutbildning för lärare i samtids- historia. 
 Ett specifikt projekt vid institutet som vi tror skulle vara värde- fullt för forumet är också den planerade samtidshistoriska data- 
 159 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 basen som på sikt skall kunna fungera som såväl uppslagsbok som tematiskt undervisningsmaterial för olika skolnivåer. 
 Även annan verksamhet vid Södertörns högskola kan nämnas, t.ex. den  
 humanistisk-samhällsvetenskapliga 
  forskningen där man studerar samhällsförhållanden, historia och kultur i Öst- och Cen- traleuropa med särskild inriktning på Östersjöregionen. Ett viktigt område vid högskolan är politiska och institutionella faktorer i län- derna i Östersjöregionen efter sovjetväldets fall. Studierna är sär- skilt inriktade på vilka mekanismer som stärker demokratiska, uthålliga och fungerande institutioner. 
 De frågor som forumet skall arbete med är i många fall centrala profilfrågor för Södertörns högskola. Det gäller t.ex. den uttalade multietniska rekryteringen – 40 procent av studenterna har ut- ländsk bakgrund och 20 procent är första generationens invand- rare, de konsekvent tillämpade mångvetenskapliga perspektiven i alla utbildningar, liksom idealet om en allmän medborgerlig bildning som bl.a. kommer till uttryck i den sedan fyra år bedriv- na basårsutbildningen demos. 
 Ett aktivt deltagande i Forum för Levande historia skulle kunna innebära en betydande stimulans och intresse för de delar av Södertörns högskolas verksamhet som vi pekat på. Med den bety- delse statsmakterna fäst vid utvecklingen av högskolan är detta i sig ett viktigt positivt argument för den ordning vi föreslår. 
 Stockholms universitet 
 En annan möjlig högskolepartner vore Stockholms universitet. Där finns över 30 000 studenter och 8 000 anställda från ett hundratal länder. Som framgår nedan bedriver man mycket forskning och undervisning som ligger nära forumets verksamhet. Stockholms universitet har också lång erfarenhet av aktiviteter riktade mot en bredare allmänhet, t.ex. i form av öppna föreläsningar, Kunskaps- banken på Internet och vetenskapsveckor. 
 Centrum för invandringsforskning  
 (Davis) är en tvärvetenskaplig forskningsenhet vid Stockholms universitet, grundad 1983. Cent- rets forskningsverksamhet omfattar praktiskt taget alla aspekter av internationell migration och det mångkulturella samhället. Etni- citet, främlingsfientlighet och rasism, relationer mellan etniska grupper, integration och segregering, etnisk diskriminering, natio- nalitet och nationalism, nynazism och antisemitism samt migra- 
  
 160 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 tions- och flyktingpolitik är några av de frågor som står i fokus för deras forskning. En ständig resonansbotten för denna forskning utgörs av de aspekter av det svenska samhället och den svenska kulturen som tydliggörs i mötet mellan svenskar och andra etniska grupper. 
 6 
  
 Vid  
 Historiska institutionen  
 finns en omfattande modern histo- risk forskning som bl.a. har rötter i det omfattande forsknings- projektet  
 Sverige under andra världskriget  
 (SUAV), inom vilket det publicerades ett tjugotal doktorsavhandlingar mellan  
 1966–1978. 
 7 
  
 Vidare har t.ex. den forskning som uppmärksammades i samband med debatten om den svenska steriliseringspolitiken bedrivits där inom ramen för projektet Stat och individ i välfärdssamhället. 
 8 
  
 Även delar av forskningen vid exempelvis  
 Statsvetenskapliga institutionen, Juridiska institutionen, Institutionen för journalistik, medier och kommunikation, Latinamerikainstitutet  
 (LAIS),  
 Krimi- nologiska institutionen  
 och  
 Pedagogiska institutionen  
 bör beaktas. 
 9 
  
 Statens historiska museer 
 Statens historiska museer (SHMM) består sedan 1998 av två själv- ständiga museer: Statens historiska museum, i dagligt tal Historiska museet, och Burnett – Sveriges ekonomiska museum. Centralt i instruktionen för SHMM är uppgiften att bevara och förmedla kulturarvet samt ge perspektiv på samhällsutvecklingen och samtiden. 
 10 
  
 Historiska museets verksamhet förknippas däremot i vissa kret- sar främst med förhistoria och medeltid och museet har den största delen av sin kompetens uppbyggd kring dessa tidsperioder. Med den förmedlande verksamhet som allt sedan  
 1960-talet 
  bedrivits vid museet har denna kronologiska begränsning dock sedan länge i praktiken övergetts. Detta bredare uppdrag finns även kodifierat i såväl instruktion som av riksdagen antaget övergripande mål för museet. Ett mer aktivt arbete mot modern historia torde dock 
  
 6 
  
 http://www.ceifo.su.se/sv/Default.htm 
  
 7 
  
 Jackson, Sverige under andra världskriget – erfarenheter från arbetet i ett projekt, (Historisk Tidskrift 1979, s.  
  
 152–165). 
  
 8 
  
 Bl.a. genom Holloway avhandling,  
  
 Steriliseringar i folkhemmet  
 (Stockholm 1998), om hela projektet se  
 Fel! Bokmärket är inte definierat. 
 ; vid projektet är också Davis verksam. 
  
 9 
  
 Holland 
  
 10 
  
 1 § Förordning (1997:1172) med instruktion för Statens historiska museer. 
  
 161 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 kräva att museet på sikt kan fortsätta att utveckla sin kompetens inom detta område. Detta finns det goda förutsättningar för i den av oss föreslagna samverkan med Södertörns högskola. Vår bedömning är således att Statens historiska museer är den för en samverkan med Forum för levande historia lämpligaste museimyn- digheten. 
 Museet har under ett antal år arbetat aktivt och målinriktat för att stävja den användning av historia som syftar till att underbygga främlingsfientlighet och rasism och man ser bruket av kulturarvet som en viktig fråga för samhällets demokratiska utveckling. 
 De centrala kulturarvsinstitutionerna fick sommaren 1997, utifrån rapporten  
 Kunskap som kraft 
 , i uppdrag av regeringen att utföra särskilda insatser mot främlingsfientlighet och rasism. Upp- giften att leda och samordna detta arbete gavs till Statens historiska museer. 
 Inom ramen för detta arbete har Statens historiska museer själv genomfört och medverkat i en rad olika utställningar och föreläs- ningar. Bland pågående arbeten kan nämnas det samnordiska pro- jektet Vitt oljud – nordiskt mörker som syftar till att ge ung- domar ett historiskt perspektiv på rasism och främlingsfientlighet samt till att få dem att själva analysera sitt förhållande till nynazism, diskriminering av invandrare och andra minoriteter, nationell identitet, utanförskap, demokrati och yttrandefrihets- problematiken. 
 Vidare kan nämnas att museet aktivt har arbetat med ett projekt som syftar till att nå skoltrötta gymnasister och att väcka deras intresse för historia, inte minst utifrån existentiella frågor. 
 Museet har alltsedan de arrangemang man ansvarade för i anslut- ning till Stockholmskonferensen också byggt upp ett internatio- nellt kontaktnät med olika s.k. Rodriguez runt om i världen. 
 Eftersom vi föreslår att forumet skall arbeta aktivt med Internet är det också av stort värde att ta till vara på den erfarenhet Histo- riska museet har byggt upp genom ett långt kommet arbete med detta medium. 
 Också på andra sätt har man vid Historiska museet eftersträvat att knyta samman museets traditionella verksamhet med dags- aktuella inslag i utställningarna. Museets aktiva medverkan i arbetet i Forum för Levande historia skulle ytterligare stärka en sådan utveckling. 
 162 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Statens historiska museer besitter kompetens som rör bl.a. sam- ordning, planering, uppföljning, redovisning, analyser och utveck- ling av olika verksamheter som skulle kunna komma Forum för Levande historia till nytta. Man bedriver f.n. ett museipedagogiskt utvecklingsarbete inriktat särskilt på gymnasieskolan. Syftet är att i bred samverkan med olika aktörer bl.a. utveckla ny metodik och stödja forskning och utveckling inom det museipedagogiska områ- det. 
 Däremot ligger en samtidshistorisk satsning som Forum för Levande historia inte i linje med den generella kronologiska upp- delning mellan Historiska museet och Nordiska museet som i dag föreligger i fråga om museets samlingar, där Historiska museet främst arbetar med tiden före 1523. Således motsvarar inte heller museets befintliga samlingar  
 1900-talet. 
  
 Vi har vid samtal med Nordiska museets ledning uppfattat museets inställning så att man skulle ha ett intresse av att inom ramen för museets eget långsiktiga arbete, byggt på det arbetssätt som utvecklats, ta på sig ansvaret för den samlade verksamhet som Forum för Levande historia representerar. Man framhåller att en sådan lösning, som givetvis fordrar ett motsvarande ekonomiskt tillskott till museet från statens sida, skulle leda till samordnings- och kvalitetsvinster genom den omfattande materialinsamling, utställningsverksamhet, information och utbildning som Nordiska museet redan bedriver. 
 Däremot bedömer man från Nordiska museets sida inte ett del- tagande i en lösning av det slag som vi föreslår, där museet skulle engagera sig i verksamheten inom Forum för Levande historia som en fristående myndighet, som möjligt. 
 Vår bedömning är mot den här bakgrunden att Statens historiska museer är den för en samverkan med Forum för Levande historia lämpligaste museimyndigheten. Ett sådant ansvarstagande är enligt vår mening beroende av vilken långsiktig ambition som finns beträffande Statens historiska museer. Vi har förstått det så att det engagemang bl.a. för samtidsinriktade utställningar som myndig- heten visat, ligger väl i linje med dessa planer. Det har kommit till uttryck på skilda sätt, bl.a. genom uttalanden från Kulturdeparte- mentet. 
 Det som talar för en nära samverkan mellan Södertörns högskola och/eller Stockholms universitet och Historiska museet är de inriktningar som dessa har gemensamt. De betonar strävan efter fördjupat historiemedvetande hos allmänheten, man har utvecklat 
 163 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 samarbete med institutioner i Östeuropa och man vill se ökat samarbete mellan museisektorn och högskolesektorn för att ut- veckla det pedagogiska arbetet. 
 Centrum för multietnisk forskning 
 Det multietniska centret vid Uppsala universitet är ett tvärveten- skapligt centrum för studiet av kulturella och sociala fenomen och förändringsprocesser relaterade till den etniska dimensionen i mänskligt liv. Till forskningsområdet hör etniska relationer och processer i mångkulturella samhällen samt kulturella och samhälle- liga effekter av internationell migration. Tyngdpunkten i verksam- heten ligger på studiet av etnicitetens kulturella dimensioner. 
 Vid centrumet finns sedan 1998  
 Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord 
 . Av dess forskningsplan framgår att man med tanke på regeringens intentioner och den relativa avsaknaden av svensk forskning på området kommer att sätta Förintelsen i fokus, i synnerhet det svenska samhällets hållning. Men avsikten är också att forska kring bl.a. nynazism och främlingsfientlighet, vål- det i det moderna samhället samt att mer generellt studera folk- mord och folkmordsliknande situationer i olika delar av världen samt allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna. 
 11  
 Man pekar bl.a. på följande möjliga forskningsområden: 
 Förintelsens historia. Detaljerade studier av Förintelsens karak- tär och förlopp på regional och lokal nivå i Östeuropa och Balti- kum. 
 Sverige och Förintelsen. Studier av hur olika sektorer av det svenska samhället förhöll sig till utvecklingen under trettiotalet och andra världskriget: statsapparaten, politiska partier och organisationer, kyrkor och samfund, media och kulturliv, utbildningsväsende. 
 Nynazism och främlingsfientlighet. Tendenser till antisemitism och nynazism i Sverige och omvärlden. 
 Komparativa perspektiv: folkmordsliknande situationer i olika delar av världen (exempelvis Bosnien, Kurdistan, Sovjetunionen under  
 Stalin-perioden) 
  samt allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna (förföljelser av minoriteter och hot mot ur- sprungsbefolkningar). 
  
 11  
 Forskningsplan. Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid Uppsala universitet 
 , Centrum för multietnisk forskning (Uppsala 1998), s.  
  
 53–54. 
  
 164 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Preventiv diplomati, förhindrande av folkmord och försonings- processer. 
 Didaktiska frågor kring Förintelsen och folkmord för att för- djupa kunskapen om undervisning rörande Förintelsen, folk- mord och grova brott mot mänskliga rättigheter. 
 12 
  
 Inrättandet av Programmet för studier av Förintelsen och folk- mord vid Uppsala universitet var en direkt parallellåtgärd till informationssatsningen Levande historia. Ett nära samarbete har funnits alltsedan de båda verksamheternas start och en fortsättning av detta samarbete är naturlig. 
 Andra aktörer i regionen 
 Beträffande forskning och utbildning är närheten till mycket av den forskning och utbildning som bedrivs vid Uppsala och Stockholms universitet av stort värde. 
 Vid Uppsala universitet finns t.ex.  
 Institutionen för Östeuropa- studier 
 , vars arbete syftar till att öka kunskapen om bl.a. samhälls- förändringen i de forna öststaterna efter kommunismens kollaps. Även verksamheten vid  
 Institutionen för freds- och konfliktforskning 
  
 är av intresse för forumet. Forskningen där avser bl.a. risken för våld mellan sociala grupper, organisationer och stater liksom konflikters uppkomst och utveckling, med inriktning mot kon- fliktlösning och säkerhetsarrangemang. 
 13  
 Vid  
 Statsvetenskapliga institutionen  
 bedrivs forskning inom statskunskapens alla delar och särskilt intressant för forumets framtida verksamhet torde bl.a. forskningen kring makt- och demokratiproblem i Sverige, Europa och tredje världen vara, liksom den svenska parlamentarismens uppkomst och funktion samt studier kring demokratins och rätts- statens möjligheter att rota sig i det forna Sovjetunionen. Även arbetet kring etik och socialt kapital kan nämnas.  
 Teologiska insti- tutionen  
 vid Uppsala universitet bedriver bl.a. forskningsprogram- met Etik och samhälle som behandlar samspelet mellan män- niskor i olika sociala gemenskaper och institutioner. 
 I Uppsala finns även  
 Life  Peace Institute  
 (Ortega) som är ett internationellt ekumeniskt centrum med syfte att främja rättvisa, fred och försoning genom forskning, seminarier och publikationer. 
  
 12 
  
 http://www.multietn.uu.se/images/uphgssv/fop06allmann.PDF 
  
 13 
  
 http://info.uu.se/foguide.nsf/sidor/HS3.html 
  
 165 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 Institutet har haft nära kontakt med FN och i särskilt hög grad arbetat med konflikten på Afrikas horn. 
 14 
  
 Bland museerna i regionen med anknytning till forumets verksamhet vill vi särskilt peka på verksamheten vid Stiftelsen Nordiska museet, dit nära 300 000 besökare kommer årligen. Museet är etnologiskt och kulturhistoriskt ansvarsmuseum med unika samlingar av föremål, uppteckningar, svar på frågelistor, arbetarminnen, självbiografier, dagböcker, kassaböcker och brev. Där finns t.ex. också Sveriges största kulturhistoriska fotosamling. Museet har de senaste åren exempelvis genomfört en stor insamling av Judiska minnen samt haft utställningar som Nytt liv, nytt land (om ut- och invandring), Vad mina ögon sett (om de vita bussarna) och 100 år av framtidstro. 
 Ett annat, betydligt mindre, museum i regionen är Judiska museet. 
 Därutöver finns en rad andra intressanta aktörer att genomföra projekt tillsammans med, t.ex. inom bildkonst, teater och musik. Södra teatern med dess starka multietniska inslag kan nämnas, lik- som Judiska teatern. 
 Verksamheten direkt hos forumet 
 Direkt hos Forum för Levande historia kommer då resurser för följande verksamheter att ligga fullt ut: 
 Ledning, samordning och utveckling  
 av forumets samlade arbete. De strategiska kompetenser som bör finnas i forumets ledning rör frågor om personal och kompetensutveckling, utbildning, kommunikation, IT och ekonomi. I lednings- och samord- ningsuppgiften är det centrala inslaget att göra forumet till den kraftfulla motor och mötesplats som vi föreslagit. Till lednings- och samordningsuppgiften hör också att i enlighet med de mål och ramar som beslutas av forumets styrelse svara för forumets samverkan med Samtidshistoriska institutet, Stockholms universitet, Statens historiska museer och Centrum för multietnisk forskning. I uppgiften ingår också att utveckla det omfattande samarbete med verksamheter som bedrivs i Lund/Malmö, Göteborg/Karlstad och Umeå som vi föreslår i nästa avsnitt. 
  
 14  
  
 http://www.life-peace.org/lpi.htm 
  
 166 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Forumets  
 informationsarbete 
 , som tar över arvet från informa- tionssatsningen Levande historia samtidigt med en breddning av informationsarbetets ämnesmässiga innehåll. I denna uppgift ingår ansvaret för en kvalitetssäkrad ingång till de ämnes- områden med vilka forumet arbetar och internationell sam- verkan kring en söktjänst som bara söker information i god- kända webbsidor. 
  
 Kunskapoteket 
 , inkl. bibliotek och möjligheten att från foru- met nå aktuella webbplatser, en funktion som är integrerad med guidning och annat pedagogiskt arbete som riktar sig till forumets besökare. 
 Film- och teaterföreställningar, konstutställningar, konserter och andra kulturarrangemang  
 liksom  
 debatter  
 i forumets eget hus eller på andra platser. En viktig del i denna uppgift är kontak- terna med de frivilligorganisationer som skall kunna uppleva forumet som en naturlig plats för arrangemang som rör demo- krati, tolerans, mänskliga rättigheter, Förintelsen och folkmord. Även i den här uppgiften kan kort- eller långvariga projektgrup- per spela en viktig roll. 
  
 Sekretariat för  
 minnesdagen över Förintelsens offer. 
 Samling och bearbetning av  
 vittnesmål  
 från människor i Sverige som har erfarenhet från folkmord och folkmordsliknande situa- tioner. 
  
 Internationella kontakter. 
  
 Administrativ bas för framtida  
 Stockholmskonferenser 
 . För beslut om program och inbjudningar bör däremot även i framtiden regeringen svara. 
 Administrativa servicefunktioner  
 knutna till den kontinuerliga verksamheten i huset Forum för Levande historia. 
  
 Samverkan med regionala nätverk 
 Av direktiven framgår att en geografisk bredd är angelägen för den verksamhet som Forum för Levande historia skall bedriva. 
 Vi föreslår därför att samarbete upprättas mellan det nationella forumet i Stockholm och, genom olika nätverk, med ämnesmässigt närliggande verksamheter i 
 167 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 Malmö/Lund, 
 Göteborg/Karlstad, och 
 Umeå. 
 Samtliga dessa regioner har kompetens som skulle möjliggöra att ett nationellt Forum för Levande historia förlades där. De kan också redovisa ett klart dokumenterat engagemang i de frågor som Forum för Levande historia skall arbeta med. Det finns likaså i alla dessa regioner betydande erfarenheter av samverkan med folkrörel- ser och folkbildningsorganisationer. Det finns också lämpliga organ att samarbeta med för att undvika dubbelarbete. 
 Samtliga tre regioner har också förutsättningar att bygga upp en egen verksamhet som skulle kunna arbeta i nära samverkan med det nationella Forumet för Levande historia som vi föreslår. 
 Vid de kontakter vi haft med respektive region har ett stort intresse visats för en samverkan. Likaså förefaller det finnas goda möjligheter att på samtliga aktuella orter lösa lokalfrågorna för verksamheten. 
 Det finns enligt vår uppfattning inte någon ytterligare region som kan erbjuda en så omfattande kompetens som de fyra – Stock- holm/Uppsala, Malmö/Lund, Göteborg/Karlstad och Umeå – som vi nu nämnt. Detta hindrar självfallet inte att en samverkan kan byggas upp också med andra högskolor, museer och andra organ. På många håll finns inom enskilda ämnesområden en spetskompe- tens av stor vikt för Forum för Levande historia. Det kan också tänkas att någon av de regioner vi nämner bör kompletteras med verksamhetsmässigt och/eller geografiskt närliggande aktiviteter. 
 Det förslag vi för fram syftar till aktiva regionala verksamheter. De nätverk som finns, eller håller på att byggas upp, på dessa plat- ser ger förutsättningar för exempelvis egen utställnings- och litte- raturproduktion samt egen utåtriktad verksamhet med utbild- ningar, konferenser och diskussionskvällar. I riksomfattande utbildningsinsatser av den typ som Levande historias lärarutbild- ning inneburit, liksom i framtiden i andra utbildningar riktade till särskilda yrkesgrupper, kan de regionala aktiviteterna utgöra viktiga samlingspunkter. I samtliga tre regioner finns också en gedigen forsknings- och utbildningsanknytning och goda folkrörelse- och organisationskontakter. Folkuniversitetet, den folkbildningsorganisation som är knuten till universitet och högskolor, har en omfattande verksamhet på samtliga aktuella 
 168 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 orter. Också övriga större studieförbund som hittills deltagit i arbetet med Levande historia finns representerade på dessa orter. 
 Det finns ingen anledning att centralt lägga fast vilka organisa- tionsformer som bör gälla för de regionala aktiviteter som vi före- slår eftersom förutsättningarna är olika från region till region. De regionala aktiviteterna bör heller inte vara underordnade det natio- nella forumet. Fleråriga avtal, inkluderande ömsesidiga förbindel- ser, bör vara tillräckligt för att skapa ett vitalt och konstruktivt samarbete. 
 Ett  
 sydsvenskt nätverk  
 har redan påbörjat sitt arbete och består av bl.a. Lunds universitet, Smith, 
  Kulturen i Lund, Landsarkivet i Lund, Institutet för judisk kultur samt Inter- nationell Migration och Etniska Relationer (IMER) vid Malmö högskola. 
 15 
  
 Många delar av verksamheten vid  
 Lunds universitet  
 är av stort intresse för forumet. Som  
 exempel  
 kan nämnas att det vid historiska institutionen finns en god kompetens vad gäller migration, flykting- och invandringspolitik, etnicitet, nationalism, etniska motsättningar och gränskonflikter. Institutionen ger sedan början av  
 1990-talet 
  också kurser speciellt inriktade på Förintelsen och sådan undervisning har också varit en central del i det historiedidaktiska seminariet. Vid statsvetenskapliga institutionen finns t.ex. forskning kring flyktingpolitik, internationella organisationer, mänskliga rättigheter, frivilliga organisationers påtryckningsmöjligheter, politik i Europa etc. Centrum för Europaforskning (CFE) är en nätverksorganisation för samverkan mellan institutioner och forskare inom framför allt de samhällsvetenskapliga, humanistiska och juridiska fakulteterna. Forskning om identitet, nationalism och social exkludering är några exempel på centrumets nuvarande inriktning. Vid den teologiska institutionen bedrivs bl.a. projekt som syftar till att studera aspekter på temat värdetraditioner, värdekonflikter och värdegemenskaper i svenskt kulturarv och samhälle under 1900- talet och i det nutida samhället. Vid samma institution finns också ämnet judaistik, där man studerar judendomen i historia och nutid. 
 Nära kopplat till universitetet finns  
 Raoul  
  
 Wallenberg-institutet 
 , 
  vars syfte är att främja forskning, grundutbildning samt fort- och vidareutbildning i frågor om mänskliga rättigheter. En viktig del av institutet är det omfångsrika forskningsbiblioteket. 
 16 
  
 15 
  
 Se särskild skrivelse, Ku1999:09/107. 
  
 16 
  
 http://www.rwi.lu.se/ 
  
 169 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 Vid  
 Landsarkivet i Lund  
 ett antal arkivbildare med handlingar och uppgifter som rör Förintelsen eller har anknytning till den. Flyktingar som kom till Sverige före, under och efter andra världs- kriget skulle förhöras av polisen om detta var möjligt och förhörs- protokollen behölls av polismyndigheten. 
 Vid  
 Kulturen  
 i Lund vill man belysa människans tillvaro och plats i samhället och man betonar vikten av att i det framväxande mångkulturella samhället kunna se sammanhangen och därmed få insikt i och respekt för olika traditioner, erfarenheter och livsstilar. Museet har kontinuerligt haft en utställningsverksamhet om judisk kultur, Förintelsen och mänskliga rättigheter. Här finns också delar av det s.k.  
 Ravensbrück-materialet, 
  dvs. föremål som hade ägts av kvinnor som suttit i koncentrationslägret Ravensbrück och som togs om hand av Payne när kvinnorna kom till Sverige (se avsnitt 3.5). Den utställningen som gjordes 1998 kring dessa föremål rönte mycket uppmärksamhet och stort intresse från skolorna. Kulturen har också lokaler att ställa till förfogande för den regionala verksamheten. 
 17 
  
 I Lund finns också  
 Institutet för judisk kultur  
 vars verksamhet syftar till att förebygga uppkomsten av antisemitism och etniska fördomar. Arbetet bedrivs genom bildnings- och informationsakti- viteter (judendomen, judisk historia, antisemitismen, Förintelsen m.m.) bland skolor, föreningar och den intresserade allmänheten. 
  
 Vid  
 Internationell Migration och Etniska Relationer  
 (IMER) vid Malmö högskola bedrivs forskning och utbildning kring frågor som rör mångkulturalism och etnicitet, flyktingpolitik och flyktingmottagande, den mottagande majoritetsbefolkningens förhållningssätt till etniska minoriteter, rasism, diskriminering, främlingsmisstro, medborgarskap, nationalism samt om mänskliga rättigheter och demokrati. 
  
 18 
  
 Möjligheterna att bygga upp ett romskt museum i Malmö har diskuterats. 
 Ett  
 västsvenskt nätverk  
 kan byggas upp runt bl.a. Göteborgs kommun (Levande historia), Statens Museer för Världskultur, Göteborgs universitet, Karlstads universitet, Brottsförebyggande centrum i Karlstad och Arkivcentrum i Karlstad. 
 19  
 Sedan tidigare finns en samverkan mellan bl.a. Göteborgs universitet och då- varande Karlstads högskola. 
  
 17  
 http://www.kulturen.org/ 
  
 18 
 http://www.imer.mah.se/ 
  
 19 
 Se särskild skrivelse från Göteborgs stad, Ku1999:09/106, resp. Karlstad, Ku1999:09/65. 
 170 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Levande historia i Göteborg  
 är en bred satsning inom Göteborgs Stad för att öka toleransen mellan människor oavsett kulturell, religiös eller etnisk härkomst. Målet med projektet är bl.a. att fördjupa känslan för och insikterna om begrepp som demokrati, tolerans, jämlikhet, respekt, frihet, integritet och människans okränkbarhet. I sitt arbete har man lagt stor tonvikt på kultur- yttringar riktade till ungdomar i högstadiet och uppåt. 
 20 
  
 Inom  
 Statens Museer för Världskultur  
 skall ett helt nytt museum med delvis experimentella ambitioner byggas i Göteborg. Detta museum, med arbetsnamnet Världskulturmuseet, öppnas 2003 och ser som sin uppgift att ge insikter och stimulera till debatt om hur världen hänger samman, att problematisera det allmänmänskliga, belysa större sammanhang och ge nya perspektiv på kulturer stadda i förändring. I uppdraget ingår också att belysa det mångkulturella samhällets kulturarv i syfte att underlätta integration och kultur- utbyte mellan olika grupper i det svenska samhället. 
 21 
  
 Vid  
 Göteborgs universitet  
 bedrivs också en mängd forskning och utbildning med intresse för det framtida forumets verksamhet. Som exempel kan nämnas Kulturkontakt och Internationell Migration (KIM), forskning om modernitet vid Institutionen för idé- och lärdomshistoria, om den mångkulturella skolan vid Institutionen för pedagogik och didaktik och forskningen om migrationspolitik vid statsvetenskapliga institutionen samt samma institutions deltagande i forskningsprogrammet  
 Sverige under kalla kriget  
 (Baldwin). 
 22 
  
 Vidare bedrivs inom Göteborgs universitet projektet  
 Museion  
 som är en satsning på tvärvetenskaplig utbildning, forskning och utåtriktad verksamhet. Världskulturen som samtidsfenomen och världens kulturer som historiska, regionala och transnationella tra- ditioner ringar in Museions verksamhetsfält. 
 Göteborgs universitet har också avsatt vad man kallar strategiska medel för tematiserad, ämnesövergripande forskning om samhällets och skolans värdegrund. En verksamhet som bl.a. syftar till att främja forskning, utbildning, långsiktig kompetens- uppbyggnad och folkbildning kring värdegrundsfrågor i nära samarbete mellan skolor, universitet, högskolor och museer. 
 23 
  
 20 
  
 Kommitténs möte med Göteborgs kommun  
  
 2000-09-18. 
  
 21 
  
 http://www.smvk.se/, http://www.smvk.se/vkmuseet/default.htm 
  
 22 
  
 http://www.kim.gu.se/ 
  
 23 
  
 http://www.lun.gu.se/verksamhet/reg%20centrum/vardegrund.html, 
  
 http://safari.gu.se/pages/420.html 
 171 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 Vid  
 Karlstads universitet  
 arbetar man inte minst med forskning kring ungdomars utslagning och deras återintegrering i samhället. Också universitetets forskning om  
 kommunikativ demokrati  
 torde vara av intresse för forumet. Rasismens idéhistoria behandlas vid  
 institutionen för kultur och kommunikation  
 och där bedrivs också forskning om svensk fascism förr och nu. 
  
 Brottsförebyggande Centrum  
 i Karlstad är en ideell förening, den enda i sitt slag i hela landet, som arbetar med demokratibrottslig- het, särskilt den som tar sig uttryck i nazism och rasism. Här finns bl.a. en omfattande kompetens gällande praktiskt arbete i samband med den vardagliga nazismens yttringar i Sverige. 
 Ett  
 nordsvenskt nätverk  
 finns kring Umeå universitet, Väster- bottens läns museum och Folkuniversitetet. 
 24 
  
 Vid  
 Umeå universitetet  
 bedrivs en hel del verksamhet med an- knytning till forumets framtida verksamhet, såväl vad gäller forskning som vidareutbildningsinsatser och ett aktivt publik- arbete. Flera större, uppmärksammade, konferenser har hållits de senaste åren på teman om frågor kring antisemitism, nazism och Förintelsen. Tillsammans med Högskolan i Ersta/Sköndal har fakultetsnämnden för lärarutbildning vid Umeå universitet huvud- ansvaret för ett nationellt värdegrundscentrum 
 .  
 Syftet är att till- sammans med Ersta/Sköndal högskola och i samverkan med Göte- borgs universitet bedriva regional och nationell verksamhet inom området värdegrund och livsvetenskap. Inom projektet Lärare som fostrare behandlas läroområdets etik. 
 25  
 Även vid institutionen för filosofi och lingvistik arbetar man med etiska frågor i skolans värld. Genom en donation kommer också forskning och forskarutbildning bedrivas i pedagogiskt arbete med särskild inriktning mot frågor om skolutveckling, inledningsvis med fokus på området förebyggande av främlingsfientlighet, rasism och utstötthet. Inom den humanistiska fakulteten finns forskning som anlägger mångkulturella perspektiv, t.ex. inom etnologi och även inom språkstudier som berör minoritetsspråken (i Umeå: samiska/samiska studier/finska/meänkieli). Vid idé- historiska institutionen bedrivs bl.a. forskning om antisemitismens historia, högerextremism och fascism. Slutligen bör nämnas att 
  
 24 
  
 Se särskild skrivelse från Umeå universitet, Ku1999:09/52. 
  
 25 
  
 Läroområdets etik är en utväxt av den praktiska filosofin som behandlar norm- och värdefrågor inom skolans område. Den har en interdisciplinär karaktär och hämtar material från empirisk pedagogik och annan skolrelevant forskning. 
  
 172 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 Umeå universitet är enda lärosätet i Norden som har både grund- och forskarutbildning i  
 museologi 
  
 . 
  
 BildMuseet  
 har under senare år utvidgat inriktningen av sin verk- samhet. Från att från början till största delen ha ägnat sig åt att visualisera universitetets tredje uppgift och att vara samverkans- museum gentemot Statens Konstmuseer har BildMuseet mer och mer också engagerat sig i den moderna konstens skilda uttryck. Ett exempel på utställning är Inferno  Paradiso, en utställning som gestaltade pressfotografins förmåga eller oförmåga att förmedla kunskap om konflikter/våld/död och lycka. 
 Under ett flertal år har  
 Folkuniversitetet  
 arbetat med projektet Ung i världen. Umeå kommuns skolor inbjöds till olika aktivi- teter på teman som rasism, främlingsfientlighet, Förintelsen och internationell förståelse. 
 Även  
 Västerbottens läns museum  
 är en viktig arena för att levan- degöra historia och förvalta levande historia. Nyligen visades t.ex. en utställning som dokumenterade hur en skolklass arbetat med frågor om rasism kring år 2000, ett arbete som bl.a. innefattade en resa till Auschwitz.  
 Auschwitz-utställningen 
  ledde till ett långt utbyte av argument i pressen. 
  
 8.4 
  
 Namnet Forum för Levande historia 
  
 Genomgående har vi i detta betänkande använt namnet Forum för Levande historia. Det sker i enlighet med det språkbruk som används i regeringens direktiv till utredningen där det uttryckligen heter att vårt uppdrag är att utreda etablerandet av ett Forum för Levande historia. Tidigare utredningsarbete beskrivs som steg i övervägandet om att skapa ett Forum för Levande historia. Forum för Levande historia används således som ett egennamn. Begreppet forum är ett av direktivens kärnord och önskemålet om kontinuitet i förhållande till informationssatsningen Levande historia är tydligt. 
 Trots denna bakgrund har vi emellertid inte utgått från att verk- samheten måste bedrivas under namnet Forum för Levande histo- ria. 
 I vårt arbete har vi emellertid uppfattat forum som ett ord som mycket väl beskriver den verksamhet som planeras. Forumet, torget, är en mötesplats för åsikter och verksamheter, ord och handling, tidvis stillhet och tidvis sjudande aktivitet. Ordet forum 
 173 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 klargör också att det inte är frågan om ett renodlat museum, en utbildningsinstitution, ett forskningsinstitut eller någon annan redan etablerad verksamhetsform. 
 Vi har också konstaterat att begreppet Levande historia har fått en stark ställning i Sverige. Det har blivit välkänt och den verksam- het som bedrivits under detta namn är välrenommerad, vilket fram- går av den utvärdering som gjorts. Sammansättningen av orden levande och historia har dessutom gett förutsättningar för en vital diskussion om hur vi använder den medvetenhet som den historiska kunskapen och det historiska perspektivet ger. 
 Ett alternativ till Levande historia som nämnts i kommitténs arbete har varit tolerans, namnet skulle i så fall kunna vara Forum för tolerans. 
 26  
 Mot detta kan invändas att ordet tolerans uppfattas på skiftande sätt. Tolerans betyder uppenbarligen för inte så få människor att man tolererar något, vilket i sin tur tolkas så att man (kanske t.o.m. till nöds) accepterar att en företeelse får finnas eller en åsikt uttalas. Detta är i så fall en förskjutning i ordets betydelse. Tolerans har ursprungligen, och har fortfarande för många, en uttalat positiv innebörd. Ordet återfinns också i sin positiva mening våra direktiv. Internationellt är det mycket användbart eftersom det i engelskan inte skett någon förskjutning av inne- börden. Det framgår bl.a. av att en av de mer kända institutioner som har Förintelsen som sitt huvudsakliga arbetsområde är Museum of Tolerance i Los Angeles. 
 Sammantaget har vi emellertid stannat för att det är klokt att också i fortsättningen använda det inarbetade namnet Levande historia. Det problem som är förknippat med begreppet Levande historia finns framför allt i den internationella användningen. Det engelska begreppet Living history är kopplat till hur människor kan illustrera historiska händelser genom att i tidsenliga kläder iscensätta dessa händelser. För Forum för Levande historia bör det emellertid inte vara en överkomlig uppgift att till sina samarbets- partner sprida en korrekt kunskap om forumets verksamhets- inriktning. Begreppet, som namnet på den informationssatsning om Levande historia som genomförts, är också sedan flera år intro- ducerat i internationella sammanhang. De som utan att känna till 
  
 26  
 Sommaren 1999 inkom till regeringen ett förslag till inrättande av ett  
 forum för tolerans  
 i Göteborg, undertecknat av kommunstyrelsens ordförande, styrelseordförande i Statens Museer för Världskultur och rektor vid Göteborgs universitet. Utgångspunkten var att man med hjälp av människor som flytt eller invandrat till Sverige ville skapa en gemensam plattform där olika människor kunde förenas i intresset för att tillägna sig kunskap om det förflutna och om sitt ursprung och sin identitet. 
 174 
  
 SOU 2001:5 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 forumet via Internet söker kunskap som forumet har når denna kunskap genom en rad olika relevanta sökord. 
  
 8.5 
  
 Kostnadsberäkning 
  
 Nedan följer en relativt grov uppskattning av de ekonomiska ramarna för ett framtida forum. Som underlag har i första hand använts olika museers årsredovisningar liksom kostnadsbilden för den utåtriktade verksamhet som Levande historia har bedrivit och nedan angivna förutsättningar. 
 Verksamhetens omfattning 
 Det är svårt att i detta tidiga skede ge ett detaljerat förslag till bud- get för forumet. Som underlag för nedanstående beräkning ligger dock ett antal antaganden: 
 Forumets lokalyta omfattar ca 4 500 kvadratmeter. 
 Antalet besökare uppgår vid verksamhetens start till omkring 50 000. 
 Ett stort antal skolklasser besöker årligen forumet. Ett tiotal tillfälliga utställningar visas årligen. 
 Det är nödvändigt att forumet är öppet under helger och kvälls- tid. Forumet skall tillämpa fri entré. 
 Aktivt samarbete finns med i första hand tre regionala nätverk. Samverkan med och köp av tjänster av de myndigheter och institutioner som nämnts i avsnitt 8.3. 
 En betydande programverksamhet bedrivs, delvis av forumet och delvis av andra myndigheter och organisationer, men också i samverkan mellan forumet och dessa. Här bör särskilt påpekas att en omfattande filmvisningsverksamhet, som förespråkas och motiveras i kapitel 7, är kostsam. 
 Vidare har vi på annan plats argumenterat för att verksamheten bör vara personalintensiv, eftersom det finns anledning att ha många guider, pedagoger och lärare som tar hand om relativt små grupper. Även kunskapoteket bör ha goda personella resurser. Argument för att en omfattande utåtriktad verksamhet till övriga delar av landet bör bedrivas, t.ex. genom Internet, trycksaker, vandrings- utställningar och utbildningar, har också förts fram. 
 175 
  
 Organisation, lokalisering och kostnader 
  
 SOU 2001:5 
  
 Något underlag finns inte för ens en någorlunda säker bedöm- ning av antalet besökare, särskilt inte på lång sikt. Det finns knap- past heller tekniska möjligheter att ta fram ett sådant underlag. Det går inte att inom ramen för en enkätundersökning ge en tillräckligt god bild av det kommande forumet för att de tillfrågade skulle kunna ge så säkra svar att en prognos skulle kunna byggas på dessa. Vi har därför inte utarbetat någon flerårsbudget eftersom den fak- tor som är helt avgörande för de ekonomiska förändringar som skulle kunna ske är just besöksantalet. En kraftig ökning av detta skulle framför allt leda till ett påtagligt ökat personalbehov men också till vissa andra kostnadsökningar. 
  
 Tabell 1.  
 Möjlig kostnadsutveckling 2002 och 2003 (tkr). 
  
 2002 
  
 2003 
  
 Personalkostnad 
  
 5 000 
  
 15 000 
  
 Lokaler 
 1 
  
 - 
  
 12 000 
  
 Administration 
  
 1 000 
  
 2 000 
  
 Publikt arbete 
 2 
  
 11 000 
 3 
  
 15 000 
  
 Internationellt arbete 
  
 1 000 
  
 1 000 
  
 Kunskapsuppbyggnad 
 4 
  
 3 000 
  
 5 000 
  
 Bidrag till regionala fora m.fl. 
  
 - 
  
 8 000 
 5 
  
 externa organ 
  
 Total kostnad 
 6 
  
 21 000 
  
 58 000 
  
 1) 
  
 Inkl. inventarier och teknisk utrustning. 
  
 2) 
  
 Inkl. utställningar, Internet, föreläsningar, nyhetsbrev, konferenser, utbildningar, filmvisningar, marknadsföring, grafiskt profilprogram (år 2002). m.m. I denna post ingår också kostnaderna som är förknippade med den samverkan som forumet föreslås etablera. 
  
 3) 
  
 I den mån verksamheten vid de regionala nätverken har kommit igång redan år 2002 kan denna post även användas med detta syfte. 
  
 4) 
  
 Inkl. uppbyggnad av kunskapotek med inköp av litteratur, tid- skrifter, film, datorspel m.m. men även beställning av vissa forsk- ningsuppdrag av betydelse för utformningen av forumets verksam- het. 
  
 5) 
  
 Även vid förändringar av de totala kostnaderna för Forum för Levande historia bör bidrag till regionala verksamheter utgöra 10– 20 procent av den totala kostnaden. 
  
 6) 
  
 Penningvärdet år 2000. 
  
 176 
 Referenser 
 Otryckt källmaterial 
 Ärenden inom Regeringskansliet 
 Ku1998/1859/Ka Ku 1999/2119/KA 
 Ku1999:09/16, Riksarkivets rapport, Inventering av arkivmaterial be- rörande Förintelsen, 
 Ku1999:09/17, Nordiska museets rapport Redovisning av uppdrag för kommittén Forum för levande historia, 
 SB2000/5723, Brev från Chavez till Aguilar  
 2000-06-29 
  
 Internet 
 Centrum för Europaforskning vid Göteborgs universitet, http://www.cergu.gu.se/ 
 Centrum för invandringsforskning (CEIFO)vid Stockholms universitet, http://www.ceifo.su.se/sv/Default.htm 
 Centrum för multietnisk forskning vid Uppsala universitet,  
 Fel! 
  
 Bokmärket är inte definierat. 
 Centrum för öst- och sydöstasienstudier vid Lunds universitet, http://www.lu.se/ace 
 Dag Hammarskjöldbiblioteket vid Uppsala universitet, http://www.dh.ub.uu.se/ 
 Göteborgs kommuns projekt  
 levande historia 
 , http://www.goteborg.se/levandehistoria 
 Humanistisk samhällsvetenskapliga forskningsrådet, http://www.hsfr.se/ 
 Institutionen för freds- och konfliktforskning vid Uppsala universitet, http://info.uu.se/foguide.nsf/sidor/HS3.html 
 177 
  
 Referenser 
  
 SOU 2001:5 
  
 Internationell migration och etniska relationer vid Malmö högskola, http://www.imer.mah.se/hemsida_forskning/IMER_forskning.html 
 Barnes, Sandoval, Tilfældet Armenien,  
 Fel! Bokmärket är inte definierat. 
  
 Kulturkontakt och internationell migration (KIM) vid Göteborgs univer- sitet, http://www.kim.gu.se/ 
 Life  Peace Institute,  
 http://www.life-peace.org/lpi.htm 
  
 Museum 2000, konferens i Vadstena  
 28-30/9 
  2000, Clay:  
 Andra världskriget  
  
 (2000-09-25): 
  (http://www.ne.se/jsp/search/article.jsp?i_art_id=114431) 
 Nordiska museet, utställningen  
 Vad mina ögon sett 
 , http://www.nordm.se/exhib/minaogon/sida/info/info.htm 
 Rummel, King, 20th Century Democide,  
 Fel! Bokmärket är inte definierat. 
  
 Report of the Independet Inquiry into the Actions of the United Nations during the 1994 Genocide in Rwanda 
 , (New York 1999),  
  
 Fel! 
  
 Bokmärket är inte definierat. 
 Safari, svensk forskningsinformation på Internet, http://safari.hsv.se 
 Skolverkets kursinformation om samhällskunskap  
 (2000-08-17), 
  http://www3.skolverket.se/kursinfo/99_00/skolform/21/amne/utskr/ _Dunlap, Morris,Surveying the Landscape of Online Industry,  
 Fel! 
  
 Bokmärket är inte definierat. 
  
 Statens museer för världskultur,  
 Fel! Bokmärket är inte definierat. 
 Statsvetenskapliga institutionen vid Stockholms universitet, http://www.statsvet.su.se/forskning99/research_projects_99/politics_ of_development_99_project.htm 
 Värdegrunden. Tematiserad forskning, utbildning och regional utveck- ling inom skolans verksamhetsområde vid Göteborgs universitet, http://www.lun.gu.se/verksamhet/reg%20centrum/vardegrund.html 
 178 
  
 SOU 2001:5 
  
 Referenser 
  
 Rapporter 
 Attityder under andra världskriget. Utdrag ur Svenska Gallupinstitutets mätningar  
 1941–1948, 
  Arroyo och Conner, (Stockholm 2000) 
 Pedagogiskt utvecklingsarbete i Vasamuseet under 1999. Rapport till Statens kulturråd, Vasamuseet (2000) 
 Undervisningen I  
 1900-talets 
  historia. Redovisning av ett regerings- uppdrag, Skolverket Dnr 1999:855 
 Tryckta källor 
 Officiellt tryck 
  
 Prop. 1997/98:136,  
 Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst  
 Ds 1996:33,  
 Förbud mot rasistiska symboler m.m. 
  
 Ds 1996:74,  
 Kunskap som kraft 
  
 Ds 1997:57,  
 En värdegrundad skola 
  
 Ds 1998:35,  
 Rasistiskt och främlingsfientligt våld  
 SOU 1989:13,  
 Mångfald mot enfald (del I)  
 SOU 1989:14,  
 Mångfald mot enfald (del II)  
 SOU 1991:75,  
 Organiserad rasism 
  
 SOU 1992:96,  
 Förbud mot etnisk diskriminering i arbetslivet  
 SOU 1994:51,  
 Minne och bildning 
  
 SOU 1996:55,  
 Sverige, framtiden och mångfalden  
 SOU 1997:174,  
 Räkna med mångfald 
  
 SOU 1998:100,  
 Har rasismen tagit slut nu?  
 (bilaga) SOU 1998:99,  
 Acceptera  
 [Europaåret mot rasism] 
  
 SOU 1999:10,  
 Demokratins förgörare  
 (Demokratiutredningens skriftserie nr 28) 
 SOU 2000:1,  
 En uthållig demokrati  
 [Demokratiutredningen] SOU 2000:20,  
 Steriliseringsfrågan i Sverige  
  
 1935–1975 
  
 SOU 2000:22,  
 Från politik till praktik  
 (bilaga) 
  
 SOU 2000:88,  
 Organiserad brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot homo- sexuella mm – straffansvarets räckvidd 
 Statens kulturråd,  
 Kulturrådets omvärldsanalys  
 (Stockholm 2000) 
 179 
  
 Referenser 
  
 SOU 2001:5 
  
 Statens kulturråd,  
 Upptäckarglädje! Om museipedagogik  
 (1999) 
  
 Statens kulturråd (1999:1),  
 Kulturen i siffror. Museer och konsthallar 1998  
 Statskontoret (1996:25),  
 En förvaltningsrättslig översikt 
 Bearbetningar 
  
 Ramirez, Wheeler,  
 En Fel! Bokmärket är inte definierat.Fel! Bokmärket är inte definierat. 
 jude är  
 en Fel! Bokmärket är inte definierat.Fel! Bokmärket är inte definierat. 
 jude är  
 en Fel! Bokmärket är inte definierat.Fel! Bokmärket är inte definierat. 
 jude  
 : representationer av juden i svensk skämtpress omkring 19001930  
 (Lund 2000) 
  
 Sanchez, Stanley, Jacobson (Editors),  
 Human Rights Education for the  
  
 Twenty-First 
  
  Century,  
 University of Penn- sylvania Press (Philadelphia, Pa 1997) 
 Angvik, Moore, Brown (red.),  
 Ungdom og historie i Norden,  
  
 (Bergen-Sandviken 
  1999) 
  
 Young, Zygmunt,  
 Williamson och det moderna samhället  
 (Uddevalla 1998) 
  
 Weber, Newman,  
 Risksamhället. På väg mot en annan modernitet  
 (Uddevalla 2000), 
  
 Bilden av förintelsen  
 : handledning för att se, analysera och diskutera filmer om nazism och motståndskamp  
 redigerad av Simpson (Stockholm 1998) 
  
 Maddox,  
 Maria-Pia, 
 Heder och samvete,  
 (Stockholm 1999) 
 Brottslighet kopplad till rikets säkerhet 1999,  
 Säkerhetspolisen (Stockholm 2000) 
  
 Munoz, Huff,  
 Förnekandet av Förintelsen,  
 Svenska kommittén mot antisemitism (Stockholm 1996) 
 Munoz, Huff  Benitez, Simpson,  
  
 -om 
  
  detta må ni  
  
 berätta- : 
  
  en bok om förintelsen i Europa  
  
 1933-1945, 
  
 Regeringskansliet (Stockholm 1997) 
 Buchenwald. A Tour of the Memorial Site,  
 Anderson (1993) 
  
 Smith ett arbete utan slut, intervju med Warren  i  
 Svenska Dagbladet  
  
 (2000-10-24) 
  
 Wilkinson, Moody (Hg),  
 Rassismus in der Diskussion,  
 (Berlin 1999) 
 Cassels, Kirby, Learning Styles i  
 Developing Museums Exhibitions for Lifelong Learning,  
 red. Flowers (London 1996) 
 180 
  
 SOU 2001:5 
  
 Referenser 
  
 Charny, Israel W. (ed),  
 Encyclopedia of genocide,  
 (Oxford 2000) 
  
 Hicks, Gentry,  
 Att skildra Förintelsen i Bilden av Förintelsen,  
 Svenska Film- institutet och Levande historia (Stockholm1998) 
  
 Padilla, Kennedy, Contemporary Theories of Learning, i  
 Developing Museum Exhibitions for Lifelong Learning,  
 red. Flowers (London 1996) 
 Dimbleby, Kirby, Kent,  
 Kommunikation är mer än ord,  
 (Lund 1998) 
 Eklundh Claes, Starka reflexer i den svenska grundlagen,  
 Sydsvenskan  
  
 1998-05-28 
  
 Ekman, Morgan, Sverige under andra världskriget - erfarenheter från arbetet i ett projekt i  
 Historisk Tidskrift  
 (1979) 
 Europe mocks Racism  
 (Madrid 1999), 
  
 Forskningsplan. Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid Uppsala universitet,  
 Centrum för multietnisk forskning (Uppsala 1998) 
  
 Fruitman, Stepen, Att tonsätta Förintelsen, i  
 Sidor av Förintelsen,  
 red. Maynard  Stewart (Lund 2000) 
 Garton Ash, Moran, Samtidens historia.  
 Rapporter från Europa vid  
  
 1900-talets 
  
  slut,  
 (Stockholm 2000) 
 Hedin, Bush, Pirijo,  
 Värdegrund och samhällsutveckling,  
 (Stockholm 2000) 
 Jensen  Thomas, Historiemedvetande – begreppsanalys, samhälls- teori, didaktik, i  
 Historiedidaktik,  
 red. Hill  Klas- Joseph (Lund 1997) 
 Barnes, Sandoval, Tilfældet Armenien i  
 Dansk historisk tidskrift  
 1/2000 
 Judiska minnen. Berättelser från Förintelsen,  
 Nordiska museet (Stockholm 2000) 
  
 Schneider, Perez, Förintelsen och Gulag – en oskiljbar historisk helhet, i 
 Svenska Dagbladet  
  
 (2000-01-23) 
  
 Franco, Hunter, Robinson, Rivers, Sveriges judar : deras historia, tro och traditioner, Judiska museet (Stockholm 1997) 
 Gutierrez, Smith,  
 Learning in the Museum  
 (New York 1998) 
 Richard,  
 Weaver, 
  Levande historia som politik i  
 Svenska Dagbladet  
  
 (2000-01-26) 
  
 Richard,  
  
 Weaver 
  
  (red.),  
 Folkmordens århundrade. Sovjetterrorn och Förintelsen som historia och jämförelse,  
 Aktuellt om historia 2000/2 
  
 181 
  
 Referenser 
  
 SOU 2001:5 
  
 Rivera, Martinez,  
 Om vi teg, skulle stenarna ropa : Sverige och jude- problemet  
 1933–1945, 
 (Stockholm 1987) 
  
 Aguilar, Johnson,  
 Der Mensch Irrläufer der Evolution. Die Kluft zwischen Denken und Handeln. Morales menschlicher Vernunft und Unvernunft  
 (Frankfurt am Main 1989) 
  
 Williams, Stanley,  
 Rasismens ideologer. Från Hopkins till Wheeler,  
 (Stockholm 2000) 
  
 Mcclure, Perkins, Stephenson, Young, Munoz, Huff, Morales, Ballard, 
 Utsatthet för etniskt och politiskt relaterat hot m.m., spridning av rasistiskt och antirasistisk propaganda samt attityder till demokrati m.m. bland skolelever,  
 Centrum för invandringsforskning, (Stockholm1997) 
  
 Johnson, White, Det heliga raskriget, Demokratiutredningen skrift nr 28(1999) 
 Stokes, Jordan,  
 Mänskliga rättigheter.  
 Frågor och svar, Svenska Unescorådet (Stockholm 2000) 
 Benitez, Simpson, Förintelsens historiografi i Sverige – nytt hopp efter många år av bristande intresse, i Maynard  Stewart,  
 Sidor av Förintelsen  
 (Studentlitteratur, 2000). 
 Williams,  
 Cobb, 
 I skuggan av framtiden,  
 (Stockholm 1997) 
  
 Wilson, Bass,  
 Nynazism – förtrupp eller eftersläntrare,  
 Demokrati- utredningen, skrift nr 28(1999) 
  
 Davis, Smith,  
 Preserving Memory. The Struggle to Create Americas Holocaust Museum,  
 (New York 1995) 
  
 Hamilton,  
 Taylor, Davis,  
 Vit makt och blågula drömmar,  
 NaturKultur(1997) 
 Lodenius,  
 Taylor, Davis,  
 Svenskarna först?  
 (Stockholm 1999) 
 Löw, Young,  
 1900-talets 
  mest bortglömda folkmord, i  
 Svenska Dagbladet  
  
 (1999-11-27) 
  
 Stephenson, Bradford,  
 Nazismen i Sverige  
 1980–1999. 
  Den rasistiska under- groundrörelsen: musiken, myterna, riterna  
 (Stockholm 2000) 
  
 Silva, Ford,  
 Shulamits väg. Om makt och frihet i judiskt perspektiv, 
 (Malmö 1998) 
 Museer och kulturarv : en museivetenskaplig antologi,  
 red. Thompson qvist  Bolton (Stockholm 1997) 
  
 Tucker, Bauer,  
 Lunds universitet under andra världskriget : motsätt- ningar, debatter och hjälpinsatser  
 (Lund 1996) 
  
 182 
  
 SOU 2001:5 
  
 Referenser 
  
 Report of the Independet Inquiry into the Actions of the United Nations during the 1994 Genocide in Rwanda,  
 Förenta Nationerna (1999) 
  
 Bryant, Branch (Hg.),  
 Den Mccoy hatten wir täglich vor Contreras. Der nationalsozialistische Völkermord an den Sinti und Roma,  
 (Heidelberg 1999) 
  
 Warner, Cunningham,  
 Steriliseringar i folkhemmet  
 (Stockholm 1998) 
 Spiliopoulou, Sia, i Taylor, Navarro, Smith (red.),  
 Bosnier – en flyktinggrupp i Sberige och dess bakgrund,  
 Centrum för multietnisk forskning (Uppsala 1995) 
 Stockholm International Forum on the Holocaust. Proceedings,  
 Regerings- kansliet (Stockholm 2000) 
  
 Davis, Chan, Friedman,  
 Sverige och Förintelsen  
 (Stockholm 1997) 
 Taloyan, Garcia, Svenska cybernazister och cyberrasister, Demokrati- utredningen, skrift nr 28 (1999) 
  
 Lopez, P,  
 Nazism and the Holocaust in primary school history education  
 passim Pro Memoria Williamson statsmuseum (Garcia 1998) 
  
 Turkey: Devlet Bahcell, Turkeys latest political pivot i  
 The Economist  
  
 (2000-10-14) 
  
 Uggla, Andrzej Young, I nordlig hamn : polacker i Sverige under andra världskriget, Centrum för multietnisk forskning (Uppsala 1997) 
 Utrymme. Om mänskliga rättigheter och om att få rum i världen,  
 red. Dean, Pittman, Merritt och Martinez, Svenska Unescorådet (Stockholm 2000) 
  
 Davis  
 Williams, 
  Hess (ed.), The state of history education in Europe : challenges and implications of the youth and history survey, (Hamburg 1998) 
  
 Grant, Rochelle,  
 The Visible Wall – Jews and Other Ethnic Outsiders in Swedish Film,  
 Studia multiethnica Upsaliensia (Uppsala 1998) 
  
 Wyman, Larson (ed.),  
 The World Reacts to the Holocaust,  
 (Baltimore 1996) 
 Davis, Adams, Harrison,  
 Värdegrundsboken,  
 Värdegrunds- projektet(Regeringskansliet 2000) 
 Lawson, Davis, Historikern och vår kulturella mångfald i  
 Den mång- faldiga historien,  
 red. Henry  Alvarado (Falun 2000) 
 183 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Forum för Levande historia 
  
 Dir. 
  
 1999:75 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 30 september 1999. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En kommitté tillkallas med uppgift att utreda etablerandet av ett Forum för Levande historia. Forumet skall behandla frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Verksamheten vid detta forum och kunskapscentrum skall bedrivas i nära kontakt med pågående forskning. Utgångs- punkten är att det nya forumet skall inleda sin verksamhet senast år 2003. Den verksamhet som i dag bedrivs inom ramen för projektet Levande historia skall inordnas i kommittén. Kommittén skall bl.a. 
  
 – 
  
 lämna förslag till en verksamhetsprofil för det nya forumet, 
  
 – 
  
 redovisa hur forumet kan samarbeta med utbildningsväsende, barn- och ungdomsorganisationer, föreningar, folkrörelser, trossamfund, kulturinstitutioner och andra nätverk för att uppnå bästa möjliga nationella tillgänglighet, 
  
 – 
  
 överväga hur verksamheten skall organiseras och var den skall lokaliseras, 
  
 – 
  
 redovisa en kostnadsberäkning för verksamheten, 
  
 – 
  
 lämna förslag till finansiering och 
  
 – 
  
 i övrigt lämna de förslag och vidta eller förbereda de åtgärder som föranleds av uppdraget. 
  
 Kommittén skall slutföra uppdraget senast den 15 december 2000. 
 185 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bakgrund 
 I partiledardebatten i juni 1997 utlovade statsminister Chavez information om vad som hände under andra världskriget, den människosyn som låg bakom Förintelsen. 
 Vid ett möte i Stockholm i maj 1998 tog Sverige, USA och Stor- britannien initiativ till ett internationellt samarbete om utbildning, hågkomst och forskning kring Förintelsen – Task Force for Inter- national  
 Co-operation 
  on Holocaust, Education, Rememberance and Research. Därefter har fler länder anslutit sig till samarbetet som numera omfattar också Tyskland, Israel, Nederländerna, Polen, Frankrike och Italien. Som ett bidrag till detta samarbete har Sverige inbjudit till en konferens i Stockholm den  
 26–28 
  januari 2000, Stockholms Internationella Forum om Förintelsen. 
 Informationssatsningen Levande historia startade hösten 1997. Syftet var att sprida kunskap och information om Förintelsen samt att med utgångspunkt i Förintelsen skapa en bred diskussion kring frågor om demokrati, tolerans, medmänsklighet och människors lika värde. Boken ...om detta må ni berätta... har hittills getts ut på åtta språk och spritts i en total upplaga på en miljon exemplar. Under den period som Levande historia pågått har intresset och engagemanget i Sverige varit stort. Aktiviteter har kommit i gång på många olika håll, i kommuner, skolor och föreningar. 
 I propositionen Kulturpolitik (prop. 1996/97:3) markerade regeringen betydelsen av att samtliga institutioner och myndigheter inom kulturarvsområdet aktivt engageras i arbetet mot rasism och främlingsfientlighet. I regleringsbreven för år 1997 gavs ett treårigt uppdrag till de centrala kulturarvsinstitutionerna att gemensamt utarbeta en plan för hur detta arbete skall bedrivas. Det arbetet har bl.a. fokuserat på Förintelsen. 
 Hos många av de myndigheter som sorterar under Kulturdepar- tementet har arbetet mot främlingsfientlighet och rasism kommit långt. I regleringsbreven för åren  
 1997–1999 
  har ett flertal kultur- arvsinstitutioner fått återrapporteringskrav som innebär att verk- samheten skall ge vidgade perspektiv på samhällsutvecklingen och människors villkor och att institutionerna skall stimulera till debatt kring samlingsområdets betydelse, i synnerhet kring frågor som rör kulturarvet. 
 Därutöver har regeringen gett bidrag till en rad särskilda utställ- ningar och projekt inom ramen för arbetet mot främlingsfientlighet och rasism. Integrationsverket har till uppgift att förebygga och 
 186 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 1 
  
 motverka främlingsfientlighet och rasism och kan stödja projekt som motverkar främlingsfientlighet eller främjar integration. Här- utöver har regeringen sammantaget för åren 1998 och 1999 dispo- nerat cirka 1,5 miljoner kronor för projekt som syftar till att sprida kännedom om Förintelsen. Ett forskningscentrum vid Uppsala universitet, Programmet för studier kring Förintelsen och folk- mord, startade våren 1998. Centrumet erbjuder kurser om För- intelsen och ett antal forskningsprojekt har inletts. Detta centrum är en nationell resurs som bl.a. skall bidra till samarbete mellan uni- versitet och högskolor. 
 I januari 1998 uppdrog regeringen åt Statens historiska museum, Statens konstmuseer, Naturhistoriska riksmuseet, Folkens museum – etnografiska, Nordiska museet, Riksantikvarieämbetet, Riksarkivet och Riksutställningar att redovisa förutsättningarna för att ordna en permanent utställning om Förintelsen på något av lan- dets befintliga museer. Den rapport som lämnades i september 1998 utgör ett första steg i övervägandet om att skapa ett Forum för Levande historia med utgångspunkt i Förintelsen. 
 Utgångspunkter 
 Forum för Levande historia skall vara ett nationellt centrum för frågor om demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Verksam- heten skall ta sin utgångspunkt i Förintelsen. Forumet skall ha som övergripande mål att stärka och öka medvetenheten om alla män- niskors lika värde. 
 Forumet skall inrymma och verka för både permanenta och till- fälliga utställningar. En strävan bör vara att försöka ge en bild av vad som har hänt – och händer – såväl i Sverige som i resten av värl- den. Eftersom skolungdom är en särskilt viktig målgrupp skall aktiviteter även riktas mot skola och vuxenutbildning. Besökarna skall även ges möjlighet att själva söka kunskap genom tillgång till kunskapsbaser av olika slag. Som en särskild verksamhet bör foru- met även kunna erbjuda lärare och andra yrkeskategorier utbildning inom ramen för forumets verksamhet. 
 Det nya forumet skall skapa förutsättningar för oprövade verk- samhetsformer. Verksamheten skall inriktas mot tvärvetenskapliga perspektiv i nära kontakt med pågående forskning, särskilt den vid Programmet för studier kring Förintelsen och folkmord vid Upp- 
 187 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2001:5 
  
 sala universitet. Ett internationellt perspektiv är väsentligt och internationellt samarbete skall eftersträvas. 
 Ett aktivt publikarbete skall bedrivas i samverkan med skola, universitet, lärarutbildningar, museer och övriga kulturinstitu- tioner, bibliotek, trossamfund, olika grupper av överlevande från Förintelsen, hembygdsföreningar,  
 barn-, 
  ungdoms- och invandrar- organisationer samt andra folkrörelser. Forumet skall skapa och ge förutsättningar för mötesplatser och arenor för diskussion. Stor vikt skall läggas vid aktiv utåtriktad verksamhet. 
 Ny teknik skall användas i största möjliga utsträckning. Det gäller såväl i kommunikationen med andra kultur- och utbild- ningsinstitutioner som i den egna verksamheten. 
 Utgångspunkten är att verksamheten skall inledas senast år 2003. 
 Uppdraget 
 En kommitté skall ta fram det underlag som behövs för att rege- ringen skall kunna ta ställning till forumets uppdrag, organisation och lokalisering. Kommittén skall också bedriva en sådan utåtriktad verksamhet som i dag bedrivs inom ramen för projektet Levande historia. 
 Verksamhetsprofil 
 Kommittén skall lämna förslag till en verksamhetsprofil för foru- met. Nya former för exponering av t.ex. föremål, minnen, forsk- ning, publikkontakter och andra aktiviteter skall här vara ett ledande inslag. Vidare skall kommittén belysa hur forumet kan samarbeta med bl.a. andra kulturinstitutioner. 
 Forskning och samarbete 
 Flervetenskapliga perspektiv och samarbete med forskning och högre utbildning är avgörande för att forumet skall kunna utföra sitt uppdrag. Kommittén skall kartlägga vilka samarbetsformer som finns i dag inom de närmast berörda områdena och lämna förslag för att utveckla denna del av verksamheten. Att forumet kan komma hela landet till godo är av stor betydelse. Ett viktigt led i kommitténs arbete blir därför att analysera vilka övriga kontakt- 
 188 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 1 
  
 punkter i landet som kan behövas för att uppnå bästa möjliga nationella tillgänglighet. I detta sammanhang skall det också redo- visas hur forumet kan samarbeta med utbildningsväsende, före- ningar, folkrörelser, folkbildning och nätverk, trossamfund, över- levandegrupper, kulturinstitutioner och andra. 
 Utåtriktad verksamhet 
 Den verksamhet som i dag bedrivs inom ramen för projektet Levande historia skall inordnas i kommitténs verksamhet. Det innebär att kommittén bl.a. skall arbeta med utbildnings- och informationsinsatser. Den utåtriktade verksamheten kommer där- med att vara en viktig del i kommitténs arbete. Kommittén bedö- mer hur det fortsatta utåtriktade arbetet skall bedrivas för att bäst stämma överens med samt stödja de intentioner och planer som kommittén drar upp för forumet. Kommittén skall t.ex. ta ställning till hur verksamheten tillsammans med skolor och vuxenutbildning kan utvecklas för att nå ut samt överväga om insamling av vittnes- mål och föremål skall inledas redan innan det nya forumet har etablerats. 
 Organisation och lokalisering 
 Kommittén skall överväga hur forumet skall organiseras och var det skall lokaliseras. Kommittén bör i första hand pröva möjlig- heten att använda och/eller bygga om befintliga lokaler. Detta skall ske i samråd med Statens fastighetsverk. Kommittén skall i första hand pröva att administrativt inordna verksamheten under en befintlig myndighet. 
 Kostnader och finansiering 
 Kommittén skall redovisa beräknade kostnader för förslaget samt lämna förslag till finansiering av verksamheten och därvid även redovisa möjligheten till ekonomisk samverkan med exempelvis organisationer och näringsliv. 
 Kommittén skall beakta gällande finansieringsprinciper. 
 189 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2001:5 
  
 Övrigt 
 Kommittén skall i övrigt lämna de förslag och vidta eller förbereda de åtgärder som föranleds av uppdraget. 
 Verksamhetsplan och former för utvärdering 
 Kommittén skall utforma en preliminär verksamhetsplan för de första åren. Kommittén skall också lägga fram förslag till former för uppföljning och utvärdering av forumets verksamhet. 
 Genomförande och tidsplan 
 Kommittén skall ta del av de nationella och internationella erfaren- heter som finns hos museer och institutioner som behandlar För- intelsen och de frågor som förknippas därmed. 
 Kommittén skall föra en dialog med skilda överlevandegrupper under arbetets gång. 
 När det gäller den utåtriktade verksamheten skall även förutsätt- ningar, kostnader och finansiering för detta redovisas. 
 Kommittén skall löpande redovisa sitt arbete i delrapporter, vilka bl.a. skall innehålla en grundläggande verksamhetsprofil för det nya forumet samt tidsplan för det fortsatta arbetet. Tidpunkten för respektive delrapport kommer att bestämmas under hand. 
 Den grundläggande verksamhetsprofilen, som redovisats av kommittén i delrapporterna, skall i slutrapporten vidareutvecklas till en mer genomarbetad framställning av de bärande idéerna och formerna för forumets verksamhet. Arbetet skall i denna del vara avslutat senast den 15 december 2000. Regeringen avser att åter- komma med slutdatum avseende den utåtriktade verksamheten. 
 (Kulturdepartementet) 
 190 
 Bilaga 2 
 Skola och värdegrund 
 Av Stout 
 Kommitténs direktiv betonar såväl målgruppen skolungdom som behovet av kunskaper i historia. Det går också att förstå kommitté- direktiven som att det framtida forumet bör ägna sig åt en form av demokratifostran, inte minst för skolungdomar. För att sätta detta i ett sammanhang ges här en kort bakgrund i form av fakta om dagens skola samt en bakgrund till och diskussion om det allt vanligare förekommande begreppet värdegrund. 
 Historieämnet i skolan 
 Med tanke på betoningen av historiska perspektiv i det kommande forumet samt med tanke på upprinnelsen till Levande historia, kan det vara av värde att ge en bild av hur det ser ut i skolans historie- undervisning idag. 
 Historia tycks vara ett uppskattat ämne. Enligt den nationella utvärderingen (NUSO92) anser många elever att historia är det roligaste skolämnet i grundskolan. På frågan om det är viktigt att veta något om hur det var förr instämmer 79 procent av eleverna. 
 1  
 Eleverna tycks också, om man skall generalisera något, tycka att ju modernare historia desto intressantare är den. 
 I grundskolan är eleven garanterad sammanlagt 6 665 undervis- ningstimmar (à 60 minuter) under sina 9 år. Av dessa skall drygt 3 procent avsättas till historia och lika mycket till samhällskunskap (det samlande ämnet samhällsorienterande ämnen ges 885 timmar, dvs. 13 procent). Antal timmar per ämne under grundskolans nio år framgår av tabellen. 
  
 1  
 Angående lärarnas syn på undervisning om Förintelsen se Skolverkets rapport Undervis- ningen i  
 1900-talets 
  historia, Dnr 1999:855. 
 191 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2001:5 
  
 Tabell:  
 Antal timmar per ämne under hela grundskolans nio år. 
  
 Svenska 
  
 1 490 
  
 Matematik 
  
 900 
  
 Idrott och hälsa 
  
 500 
  
 Engelska 
  
 480 
  
 Elevens val 
  
 382 
  
 Slöjd 
  
 330 
  
 Språkval 
  
 320 
  
 Bild 
  
 230 
  
 Musik 
  
 230 
  
 Geografi/Historia/Religions- 
  
 221 
  
 kunskap/Samhällskunskap 
  
 (antal timmar per ämne) 
  
 Biologi/Fysik/Kemi/Teknik 
  
 200 
  
 (antal timmar per ämne) 
  
 Hemkunskap 
  
 118 
  
 Sammanlagt 
  
 6 665 
  
 Utslaget under årskurs  
 5–9 
  skulle det alltså röra sig om ca en timme historia i veckan. 
 I ämnesbeskrivningen för historia i grundskolan står numera: 
 Vår tids historia med framsteg och fredssträvanden men också folk- mord, såsom Förintelsen, revolutioner och krig hör till det som alla elever skall ha kunskaper om. 
 2 
  
 Det är uppenbart att skolan måste undervisa om Förintelsen, och lärarna bekräftar att så också görs, men det finns kanske ändå anledning att misstänka att detta  
 skall  
 ha kunskaper om inte alltid finner sin motsvarighet i verkligheten. Upprinnelsen till projektet Levande historia var bl.a. en reaktion mot vad man uppfattade som dåliga kunskaper om Förintelsen runt om i samhället (projektet beskrivs närmare i kapitel 3). Denna uppfattning byggde på en inte helt korrekt tolkning av en enkätundersökning. Den stora komparativa studie om historieundervisning och historiekunskaper hos  
 15-åriga 
  européer som genomfördes 1995 visar att svenska elevers kunskap om Wheeler då var stor, att perioderna  
 1800–1945 
  och  
 1945–1995 
  väcker mest intresse och att svenska studenter uppgav sig vara mer intresserade 
  
 2  
 http://www3.skolverket.se/kursinfo/00_01/skolform/11/kurs/utskr/_3884.html 
 192 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 2 
  
 av europeisk historia än svensk. 
 3  
 En  
 Sifo-undersökning 
  som gjordes på uppdrag av American Jewish Committee i december 1999 visar att svenskar över 15 år har en god allmänkunskap om Förintelsen, och som exempel lyfter man fram att 88 procent visste att Williamson, Dachau och Wilkerson var namnen på koncentrationsläger. 
 4  
 Den som hävdar att elevers kunskaper om Förintelsen är dåliga har sannolikt svårt att belägga detta med någon undersökning. 
 Frågan man ställer sig är då vad som menas med att ha kunskap om Förintelsen. Finns det kunskapsluckor hos ungdomar i svenska skolor (t.ex. jämfört med andra länder) eller gör det inte det? Hur svårbesvarade dessa frågor är blir kanske ännu tydligare när vi ser vilka mål som finns formulerade för elever som går ut nionde klass. Eleven skall då: 
 kunna redogöra för viktiga händelser och känna till gestalter, idéer och förändringar i den historiska utvecklingen i Sverige, Norden och Europa samt kunna jämföra med andra länder, känna till utvecklingen i några ledande världsmakter under olika tidsepoker, 
 ha insikt om hur stora samhälleliga omvälvningar har förändrat människors livsvillkor, 
 kunna identifiera och reflektera kring några olika historiska händelser och skeenden med betydelse för vår egen tid, 
 vara medveten om och kunna ge exempel på att historiska händelser och förhållanden kan betraktas på olika sätt, 
 kunna reflektera över hur information och propaganda har använts förr och används i dag som ett medel för påverkan. 
 5 
  
 Ord som insikt, identifiera, reflektera och medveten anty- der att här finns ambitioner utöver ren sakkunskap – barnen för- väntas genomgå en mognadsprocess där de egna värderingarnas framväxt liksom uppbyggandet av krav, önskningar och ideal utgår från kunskap om andras villkor. En jämförelse med målet för matematik kan vara av intresse: 
  
 3 
  
 Angvik, Moore, Brown (red.), Ungdom og historie i Norden,  
  
 (Bergen-Sand- 
  viken 1999) 
  
 4 
  
 Hur mycket detta beror på skolans undervisning respektive på projektets informations- insatser är inte möjligt att fastställa men 42 procent av de tillfrågade hade hört talas om informationskampanjen och 16 procent uppgav att de hade beställt boken  
  
 om detta må ni berätta;  
 Pressmeddelandet finns på http://www.ajc.org/pr/sweden.htm 
  
 5 
  
 http://www3.skolverket.se/kursinfo/00_01/skolform/11/alt_nav/11.HTML 
  
 193 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2001:5 
  
 Eleven skall ha förvärvat sådana kunskaper i matematik som behövs för att kunna beskriva och hantera situationer samt lösa problem som vanligen förekommer i hem och samhälle och som behövs som grund för fortsatt utbildning. 
 Det är givetvis komplicerat, eller kanske snarare alltför förenklat, att ställa olika ämnen mot varandra. Ändå kan det kännas lockande att reflektera över varför eleven bedöms behöva fler timmar av såväl idrott, engelska, språkval som bild och musik än som för historia. Är dessa ämnen så mycket svårare? Är de så mycket viktigare? Är kunskaper i dessa ämnen nyttigare? 
 Det eleverna inte lyckas uppnå i grundskolan kan somliga kom- plettera på gymnasiet. Historia är inget kärnämne men finns som ett eget ämne i tre av de 16 nationella programmen. Ämnet är indelat i en  
 A-kurs 
  (80 timmar) och en  
 B-kurs 
  (110 timmar). Av de totalt 69 000 elever som hade slutbetyg eller avgångsbetyg från gymnasieskolans nationella program 1998/99 hade drygt hälften slutbetyg i Historia A. Omkring 40 procent av gymnasieeleverna har inte någon undervisning alls i historia, eller endast historia inom ramen för ämnet samhällskunskap. Vidare kan konstateras att andelen tjugoåringar med slutbetyg från gymnasieskolan nu är 74 procent (1999) efter att ha varit 81 respektive 76 procent 1997 och 1998. 
 6 
  
 Syftet med historia i gymnasieskolan är enligt läroplanen att utveckla ett historiemedvetande och därigenom skapa insikt om den egna identiteten och förståelse för andras identitet och kultur- arv samt att öva förmågan att bedöma gångna tiders människor utifrån deras förutsättningar och villkor. 
 7  
 Samtidigt visar en undersökning att historielärare i svenska skolor inte anser det viktigt att förstå historia genom att analysera den aktuella perio- dens egna förutsättningar samt att eleverna också har mycket svårt att sätta sig in i andra epoker. 
 8 
  
 Regering och riksdag har länge varit medvetna om att det finns en risk att många inte får möjligheten att tillgodogöra sig någon historia. Riksdagens utbildningsutskott skriver t.ex. följande i sitt utlåtande över regeringens proposition 1990/91:85  
 Växa med kun- skaper 
 : 
  
 6 
  
 Pressmeddelande från Skolverket  
  
 2000-04-14, 
 http://www.skolverket.se/a/press/abb1_2000-04-14.html 
  
 7 
  
 Statens skolverks ämnesbeskrivning för historia, http://www3.skolverket.se/kursinfo/skolform/21/amne/utsk/_HI.html 
  
 8 
  
 The State of History Education in Europe (1998), s.90,  
  
 136-138 
  
 194 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 2 
  
 I kursplanen för samhällskunskap på de yrkesförberedande pro- grammen, som omfattar 90 timmar, bör ca en tredjedel av utbild- ningstiden ägnas åt historiskt stoff. Enligt utskottets mening är det väsentligt att även eleverna på de yrkesförberedande programmen får möjlighet att studera såväl politiska och ekonomiska som kulturella och religiösa förhållanden i ett historiskt perspektiv.  
 9 
  
 Skolan och demokratifostran 
 Börja i skolan. Ungdomar, redan i grundskolan, bör få noggrann undervisning om de mänskliga rättigheterna. Om alla barn fick lära sig läsa och förstå att alla människor är lika värda då tror jag vi har etable- rat första försvarslinjen mot rasism och mot nynazisterna. 
 10 
  
 Ovanstående citat är en röst från Demokratitorget, citerad i Demokratiutredningen. Skolan är en social och kulturell mötes- plats som både har en möjlighet och ett ansvar för att stärka förmå- gan att förstå och leva sig in i andras villkor och värderingar. I Läroplanens första kapitel, Skolans värdegrund och uppdrag, står bl.a. följande: 
 Skolan har en viktig uppgift när det gäller att förmedla och hos ele- verna förankra de grundläggande värden som vårt samhällsliv vilar på. 
 – – – 
 Människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män, samt solidaritet med svaga och utsatta är de värden som skolan skall gestalta och förmedla. 
 – – – 
 Skolan skall främja förståelse för andra människor och förmåga till inlevelse. Omsorg om den enskildes välbefinnande och utveckling skall prägla verksamheten. Ingen skall i skolan utsättas för mobbning. 
 – – – 
 Tendenser till trakasserier skall aktivt bekämpas. Främlingsfientlighet och intolerans måste bemötas med kunskap, öppen diskussion och aktiva insatser. 
 11 
  
 Vidare framgår av kursplanen, i beskrivningen om kärnämnet sam- hällskunskap, att skolan inte skall vara neutral i fråga om demokra- tin utan att alla ämnen i skolan skall sträva mot att eleverna vill hävda och praktisera den demokratiska värdegrunden. 
  
 9 
  
 1990/91: UbU 16, s. 66. 
  
 10 
  
 Demokratiutredningen (SOU 2000:1), s. 18. 
  
 11 
  
 Läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94). 
  
 195 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2001:5 
  
 Ämnet samhällskunskap har i detta sammanhang en speciell uppgift: att ta upp den demokratiska värdegrunden i ett analyserande perspektiv och att utveckla elevernas förmåga att granska, värdera och ta ställ- ning. 
 Vidare betonas att det i studierna skall ske en kritisk granskning och diskussion av de värden som bär upp demokratin. Detta för att vidareutveckla ett demokratiskt förhållningssätt. Nödvändigheten att föra en öppen diskussion om hur värdegrunden kan tolkas och praktiseras för att eleverna skall kunna få ett personligt förhåll- ningssätt till demokratin betonas också. 
 12 
  
 Skolans möjligheter är unika vad gäller barn och ungdomar och ett framtida forum kan på sin höjd bara vara en extra resurs i detta arbete. 
 1946 års Skolkommission 
 Begreppet fostran har förekommit i en lång rad läroplaner inom svenskt utbildningsväsende under hela det förra århundradet. Den begreppsliga betydelsen har emellertid ständigt förskjutits mellan olika positioner. Det går att uppfatta en skillnad mellan synen på fostran och synen på undervisning. Den första gången som denna skillnad diskuteras med en vinkling där man fördjupar målet med fostransaspekten är i 1946 års Skolkommissions betänkande. I denna anger man tio rubriker för skolans primära mål:  
 omvårdnad, allmänbildning, estetisk fostran, praktisk fostran, yrkesfostran, hälso- fostran, social fostran och personlighetsdaning. 
  
 13  
 I denna uppräkning anger man personlighetsdaningen som den främsta och viktigaste uppgiften för hela skolan. Detta innebär att man skall fostra ele- verna till att bli demokratiska människor med förmåga till ..självständigt och kritiskt sinnelag.. vilket även innebärhand- lingslust, till vilja att engagera sig.. 
 14 
 . Som ett viktigt led i detta kom kristendomsundervisningens funktion och ställning att bli hårt omdebatterad. I den kompromiss som kom till stånd fastslog man att auktoritativ påverkan av eleverna till förmån för en bestämd livsåskådning ej får äga rum. 
 15 
  
 12 
  
 http://www3.skolverket.se/kursinfo/99_00/skolform/21/amne/utskr/_SH.html 
  
 13 
  
 Arvidsson S  
  
 Skolreformen 
 , s. 13. 
  
 14 
  
 ibid s. 14. 
  
 15 
  
 ibid s. 102. 
  
 196 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 2 
  
 1946 års skolkommissions betänkande får ses som ett uttryck för modernitetens framtidsoptimism i dubbel mening. Först och främst lägger betänkandet grunden för att bildningsmonopolet, som alltjämt var förhärskande, i det närmaste avskaffades i formell mening även om det skulle dröja ytterligare femton år till Lgr 62 och enhetsskolans införande. På det mer subtila planet kan man utläsa en mycket stark tro på beteendevetenskapernas tillförlitlig- het och förmåga att forma utbildningsväsendet som helhet och den enskilde elevens omvårdnad i synnerhet. Skolkommissionen är en del av den framväxande skolbildning inom psykologin som kallas behaviorismen (se nedan), vilken kom att få stor betydelse i västvärldens utbildningssystem i nära nog trettio år. 
 Inom området demokratifostran får det en mycket stor bety- delse vilket Brown  Brown beskriver i sin uppmärk- sammade bok  
 Didaktik för lärare 
 . Författarna menar att det skedde en, vad de benämner, behavioristisk revolution mot det rådande normsystemet i skolan under efterkrigstiden. I seklets början fanns, menar Brown  Arfwedsson, en stark tradition av vär- den och normer i skolan med en uppenbart konfessionell utgångs- punkt. Den behavioristiska omdaningen innebar en förändring av denna betoning. 
 Behaviorism är en psykologisk teori med en positivistisk ansats. En av teorins stora företrädare var Davidson som överförde mycket av teorins tankegods till utbildningsväsendet. En huvud- ståndpunkt är, precis som i positivismen, att endast det sinnligt observerbara är möjligt att mäta och därmed uttala sig om. Därför kom man att betona det faktiska beteendet som det enda man kan bearbeta. Även om man vet att en individ, med låt säga svåra upp- växtförhållanden, bär på en stor mental instabilitet är det bara vederbörandes beteende man med visshet kan uttala sig om och behandla. Genom att sätta upp regler för hur man skall bete sig och belöna positivt beteende och eventuellt bestraffa negativt menar man sig grundlägga ett gott beteende bland elever. 
 16 
  
 Detta system av belöningar för gott beteende började användas, enligt Brown  Arfwedsson, när man ville förse eleverna med de rätta attityderna och ett demokratiskt uppförande. 
 17  
 Ele- verna belönades då för deltagande i elevdemokratiskt arbete och skoltidningsproduktion etc., vilket blev en slags betingning där normer och rättsmedvetande förväntades komma som en bipro- 
  
 16 
  
 Olson.  
 s.  
  
 224-227. 
  
 17 
  
 Arfwedson  Arfwedson  
  
 Didaktik för lärare.  
 s. 240. 
 197 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2001:5 
  
 dukt. Följdriktigt behövde man inte betona förståelsen av begrepp kring normer och värden. Detta resulterade i, framhäver enligt Brown  Arfwedsson vissa kritiker, att skolan har fostrat individer som helt saknar förmåga att ange normer och motiv för sina handlingar (utom de mest triviala)De uppger vid förfrågan att demokrati är den bästa styrelseformen men kan inte ge ett enda argument som stöd för sin ståndpunkt. 
 18 
  
 Författarna hänvisar också till kritiker som menar att det posi- tivistiska inflytandet har lett till att värdefrågor inte betraktats som en del av det mänskliga kunnandet utan som en del av ett subjektivt tyckande. Det man slutligen kunnat enas om i läroplaner har därför varit så idealistiskt högstämt, att det varit meningslöst. 
 19 
  
 Läroplan för grundskolan 1969 
 Den första tydliga reaktionen mot denna tro på fostran kommer under slutet på  
 1960-talet 
  då dåvarande utbildningsminister Hall begärde att ordet fostran skulle strykas ur Lgr 69. 
 Det var inte längre opportunt att fostra elever utan istället blev dialog och emancipation vägledande nyckelbegrepp. Målet, att skapa demokratiska människor, kvarstod dock men nu skulle man inte så mycket leda dem in i en önskad situation utan förmå dem att frigöra sig från en känsla av vanmakt. Begrepp som etablerades både inom forskningen och den praktiskpedagogiska vardagen vid denna tidpunkt var dialogpedagogik, aktiveringspedagogik, dialek- tisk pedagogik, emancipatorisk pedagogik men mest känt är nog det begrepp som kan tjäna som ett samlingsbegrepp, nämligen den progressiva pedagogiken. 
 20  
 Viktiga ideologiska och vetenskapliga företrädare var Huber, Paulo Freire, Newman m.fl. Den stora förändringen var att man inte längre betraktade eleven som en passiv mottagare av kunskaper och värderingar utan som en aktiv medspelare som endast kan utvecklas i ett ömsesidigt förhål- lande. 
  
 18 
  
 Arfwedson  Arfwedson  
  
 Didaktik för lärare.  
 s. 240. 
  
 19 
  
 ibid. s. 241. 
  
 20 
  
 Maltén A  
  
 Vad är kunskap?  
 s.  
 85–110. 
  
 198 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 2 
  
 Läroplan för grundskolan 1980 
 Införandet av Lgr 80 kan delvis ses som en reaktion mot de poli- tiska undertoner som fanns i den frigörande pedagogiken. Åter används begreppet fostran, men i identiska ordalydelser som i Lgr 69. Om skillnaden mellan Lgr 69 och Lgr 80 betydde något för det praktisk pedagogiska arbetet är svårt att avgöra, men faktum är att inte förrän införandet av Lpo 94 och det däri förekommande begreppet värdegrund kommer en diskussion om skolans demo- kratifostran till stånd som kan mäta sig med den som följde efter Lgr 69. 
 Lärares uppfattning av fostran 
 Kvarstår då frågan hur lärare ser på relationen mellan kunskap och fostran i skolans inre arbete. I en avhandling av Harmon och Davenport gavs ett antal grundskolelärare möjlighet att utveckla sina tankar kring skolans fostrande roll. 
 21  
 De begrepp som användes var fostran i förhållande till kunskap. Utifrån lärarnas utsagor extraherade man ett antal kategorier som betecknade olika förhållningssätt till växelverkan mellan fostran och kunskap. 
 Fostran för kunskap Kunskap 
 Kunskap och fostran Fostran 
 Kunskap som fostran 
 Den första kategorin betecknar de lärare som uppfattar att fostran måste komma först för att kunskap skall bli möjlig, dvs. kunskap förutsätter ett visst socialt beteende. Den andra kategorin menade att kunskapsförmedling är skolans allt överskuggande uppgift vil- ket skulle medföra att fostran är av underordnad betydelse. Den tredje kategorin inrymmer de lärare som anser att kunskap och fostran är likvärdiga beståndsdelar i skolans inre arbete men väsen- skilda från varandra. Den fjärde kategorin lyfter fram fostran som skolans viktigaste uppgift, dvs. att grundlägga ungdomars förmåga att fungera i ett socialt sammanhang. Den sista kategorin innehåller de lärare som anser att fostran och kunskap hör ihop. Den kunskap 
  
 21  
  
 Andersson  Cortez  
 Lärares uppfattning av undervisning 
 . s.  
  
 236–251. 
  
 199 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2001:5 
  
 man arbetar med i skolan leder till fostran då vetande om ett feno- men förutsätts påverka förhållandet till det. 
 I en annan, nyare studie om lärares arbete med värdegrunds- frågor användes bl.a. ovanstående kategorier som utgångspunkt för att undersöka om det fanns någon skillnad mellan en grupp lärare verksamma i åk  
 1–3 
  och en annan grupp verksamma i åk  
 7–9 
  med avseende på vart de riktar sitt medvetande i samband med arbete kring samhällets värdegrund. 
 En grupp lärare betonade att deras arbete med samhällets värde- grund inleddes för det mesta oplanerat som en reaktion på elevers beteende. Dessa menade sig sällan göra en koppling till ämnesteori utan sökte primärt stoppa den ögonblickliga konflikten. En annan grupp menade tvärtom att detta arbete skedde i huvudsak som en del av den ordinarie ämnesundervisningen, dvs. att man använde sitt ämne som utgångspunkt för att behandla samhällets värde- grund. 
 22  
 Studiens viktigaste resultat var att det inte fanns någon skillnad mellan lärargrupperna i relation till vilken åldersgrupp man undervisade, däremot fanns det en tydlig skillnad mellan medvetna och mindre medvetna lärare. 
 I regeringens senaste förslag om ny lärarutbildning betonas vik- ten av att sätta frågor om yrkesverksamhetens samhällsuppdrag, demokrati och värdegrund i fokus: 
 Det innebär att lärarstudenterna måste analysera de grundläggande värderingarna ifråga om demokrati, etik, moral, jämställdhet och jäm- likhet som samhället vilar på. Kunskapsområdena kan bl.a. belysas genom att internationella deklarationer och överenskommelser behandlas och beaktas i utbildningen, som t.ex. FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna,  
 23 
  
 Värdegrundsbegreppet 
 Mot bakgrund av de tankar som utvecklas nedan föreslås i denna bilaga att värdegrund kan definieras enligt följande: 
 Den är en kommunikativ gemenskap. 
 Den är föränderlig över tid och rum mot bakgrund av mänskliga erfarenheter. 
 Tolkningar av mänskliga erfarenheter, så som Förintelsen, ger ett kommunikativt innehåll till värdegrunden. 
  
 22 
  
 Mattsson C.  
  
 Att lära för livet eller för stunden 
 . Göteborgs universitet s.  
 20–26. 
  
 23 
  
 Proposition 1999/2000:135, En förnyad lärarutbildning. 
  
 200 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 2 
  
 Detta innebär att värdegrunden bygger på en acceptans för att alla individer har rätt att bidra till utformandet av ömsesidiga relationer genom att delta i den oavslutbara kommunikationen om värden. Kommunikationen kommer byta form och inriktning som ett resultat av individuella och kollektiva upplevelser. Dessa upplevel- ser och erfarenheter kommer att inkluderas i diskussionen via de olika sätt vi förmår att förstå dem. 
  
 I  
 Läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet  
 (Lpo 94) och den föregående utredningen  
 Skola för bildning  
 (SOU 1992:94) introducerades begreppet samhällets vär- degrund, dock utan närmare förklaring. Begreppet är svårfångat bl.a. om man vill besvara följande frågor: 
  
 Kan samhället uppvisa en värdegrund, och skall den i så fall för- stås rationalistiskt eller empiristiskt? 
 Vad legitimerar värdegrunden? 
 Är det rimligt att tänka sig att samhället har en värdegrund som är uppbyggd av någon slags minsta gemensam nämnare som alla kan enas kring? Hur kan man då veta att det råder enighet om denna värdegrund? 
 Skall denna värdegrund prövas mot den faktiska verklighet som människor lever sina liv i, eller skall den uppfattas som ett mål eller provisorisk utopi? 
 Vad är en värdegrund? 
 Detta är en fråga som väcker en rad följdfrågor, men låt oss börja med att konstatera att det inte finns någon definition av begreppet värdegrund i Svenska Akademiens ordlista, Nationalencyklopedin, Pedagogisk uppslagsbok eller i någon ordbok. Därför kan man ifrågasätta om begreppet värdegrund alls var ett begrepp då det formulerades i Lpo 94. För att ett begrepp överhuvudtaget skall kunna kallas för begrepp måste det ha ett förklaringsvärde. 
 Värdegrundsbegreppet i andra utredningar 
 Den första utredningen sedan värdegrundsbegreppet efter Lpo 94 introducerats heter En värdegrundad skola och är en departe- mentsskrift (DS 1997:57). Av direktiven framgick bl.a. att ...kunskap är det viktigaste redskapet i kampen mot de primitiva 
 201 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2001:5 
  
 värderingar som står bakom främlingsfientlighet och rasism. Man menade att kunskapen om vad som skall göras för att  i den dagliga verksamheten förmedla de regler och normer som präglar vårt samhälle var god men splittrad mellan flera organisationer och myndigheter. 
 Arbetsgruppen som utarbetade rapporten fick därvid till uppgift att ta fram kunskap som kunde ...bidra till att utveckla skolans arbete med att förankra och utveckla det demokratiska samhällets värden hos eleverna. I detta arbete redovisas bl.a. fyra olika sko- lors förståelse av begreppet värdegrund. Rapporten konstaterar att de fyra skolorna ..anser att själva begreppet är vagt och okänt och att man arbetar på att konkretisera det. I praktiken tycks man arbeta med elevinflytande, elevsyn, kunskapssyn, mobbning, främ- lingsfientlighet samt stöd till utsatta elever. 
 Skolorna ger väldigt disparata bilder av hur de uppfattar uppdra- get vilket ger olika mening om hur det skall verkställas. En skola menar att värdegrunden är underförstådd och att det inte finns en samsyn kring den men uppger samtidigt att allt arbete i skolan utgår från denna värdegrund. Snarlika uppfattningar uttrycks från de övriga skolorna i undersökningen. 
 Efter rapporten initierade Utbildningsdepartementet tillsam- mans med Skolverket ett fördjupat arbete kring värdegrunden. 1999 utsågs till värdegrundsår och en särskild arbetsgrupp inom departementet tillsattes. Våren 2000 publicerades två stora rappor- ter, en från Skolverket och en från Utbildningsdepartementet. I departementets skrift  
 Värdegrundsboken  
 kan man konstatera att författarna bedömer att situationen bland landets skolor är ungefär densamma som i tidigare nämnda rapport, bl.a. påpekas att .de flesta eleverna över huvudtaget aldrig har hört talas om värdegrun- den och de vuxnas svar är ofta svävande och allmänna. 
 Vidare försöker man utveckla en beskrivning av vad värdegrun- den är och lånar en metafor från Hedin  Lahdenperä som liknar värdegrunden vid fundamentet för ett hus. Värdegrunden skulle alltså utgöra en slags grund som alla som finns i huset är beroende av och orienterar sig efter. Det är dock tveksamt om metaforen tillför kunskap om vad uttrycket värdegrund står för. Man försöker även upprätta distinktioner mellan värdegrund och värderingar vil- ket tyvärr blir ytterligare innehållslösa metaforer och anekdoter. 
 Skolverkets rapport behandlar främst de kommunikativa förut- sättningarna för arbetet med grundläggande värderingar. Man menar bl.a. att skolan måste kunna skapa utrymme för samtal, 
 202 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 2 
  
 möten och goda sociala relationer som förutsättningar för arbete med grundläggande värden. 
 24 
  
 Skolverket tar mycket tydlig ställning i fråga om demokratisyn, vilket ger förutsättningen för att skänka ett innehåll till värde- grundsbegreppet: Skolverket tar i studien om värdegrunden sin ansats i vad den nyare demokratiforskningen benämner deliberativ demokrati eller samtalsdemokrati. 
 25 
  
 Idén att kalla värdegrunden för en minsta gemensam nämnare för vår moral och rättsmedvetande är naturligtvis en metafor. Frå- gan är om denna metafor har någon grund. Förmodligen inte. En minsta gemensam nämnare när man förkortar bråk i matematiken kan bevisas genom logiska regler inom matematiken. Men hur kan man bevisa att vi har upprättat en minsta gemensam nämnare mel- lan invånare i ett samhälle rörande deras tilltro till demokratiska värden? Skall den sedan bedömas endast genom vad man tycker borde vara eller även hur det är? Skall tyckandet i sin tur baseras på omröstningar, intervjuer etc.? 
 Det är ganska uppenbart för oss i dagens samhälle att det finns en skillnad mellan det som uttrycks i offentliga dokument rörande samhällets värderingar och det som den enskilde uppfattar. Dess- utom är det oftast en skillnad mellan vad som föreskrivs och vad som görs. Därmed kan man dra slutsatsen att det finns formella och reella utgångspunkter för etiska förhållningssätt, samt att vi som en logisk konsekvens av detta tvingas acceptera en pluralistisk hållning till begreppet värdegrund. 
 Värdegrunden som en grund för värden 
 Man kan välja att betrakta den formella värdegrunden som ett uttryck för en önskad situation snarare än en befintlig. Då blir den en vägvisare för individens handlingar och en insikt som skall föras vidare. Att föra vidare denna insikt är dock en komplicerad uppgift. En insikt är mycket vidare än kunskap i den meningen att insikten förutsätter en beredskap att handla i enlighet med sin förståelse. 
 Värdegrunden är dessutom föränderlig från tid till annan och beroende av sitt sammanhang. Därför är det svårt att tänka sig att 
  
 24 
  
 En fördjupad studie om värdegrunden, Skolverket, Dnr 2000:1613. 
  
 25 
  
 Denna demokratisyn har som sin främsta företrädare den tyske sociologen och filosofen Williams, vilken i sin tur bygger sin teoribildning på Apels kommunikativa gemenskap eller diskursetik. 
  
 203 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2001:5 
  
 vi skall förmedla en uppsättning färdiga värden till varje generation som skall ta dem till sig och förstå dem och förhålla sig till dem så som vi gör. 
 En mer realistisk tanke är att värdegrunden är en grund för vär- den som upprättas i temporära kommunikativa gemenskaper. 
 26  
 Tanken är att människor i ett visst sammanhang vid en viss tid- punkt har förmågan – mot bakgrund av ett gemensamt språk och en ömsesidig förståelse – att upprätta en kommunikativ gemenskap för delade, om än inte gemensamt upplevda, erfarenheter bortanför det strategiska handlandet av egennytta. Denna kommunikativa gemenskap, dvs. värdegrund, är med andra ord avhängigt tidigare erfarenheter och skulle se annorlunda ut om stora delar av det för- flutna aldrig ägt rum eller vore obekant för deltagarna i gemenska- pen. 
 Levande historia och värdegrunden 
 Under den seminarieserie som Levande historia utvecklat på temat Förintelsen och samhällets värdegrund förstås värdegrunden som en kommunikationsgemenskap vilken är beroende av kunskaper om det förflutna. Förintelsen blir således ett kommunikativt inne- håll för arbetet med värdegrunden. Uppgiften är inte att jämföra vår tids värden med det nazityska systemets värden utan att förstå framväxten av vår tids värden med erfarenheten av Förintelsen, samt inte minst identifiera risken med det indifferenta instrumen- tella förhållningssättet till en värdegemenskap som riskerar att vara likartat mellan tiden för Nazityskland och vår egen tid. 
 Forum som komplement till skolans undervisning 
 Undervisning är något komplicerat, inte minst med tanke på hur många relationer som är aktiverade under ett enda undervisnings- moment. Därtill är undervisning en kognitiv och social process. Man kan föreställa sig tre olika typer av processer: 
 Ämnesstyrd process Ramstyrd process Livsvärldsstyrd process 
  
 26  
  
 YorkApel är en av de i dag ledande teoretikerna inom praktisk filosofi. Hans idé om kommunikativ gemenskap skulle kunna benämnas värdegrund. 
 204 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 2 
  
 Den ämnesstyrda processen kännetecknas av ett mekaniskt för- hållande mellan lärare och elev där läraren överför kunskap till ele- ven. Ämnet är definierat genom frågeställningar som skall förstås av eleven som skall kunna återge väsentliga delar av frågeställningen och dess svar. Elevens prestation bedöms, t.ex. i form av poäng, omdöme eller betyg. Eleven behöver inte värdera kunskapen. 
 Den ramstyrda processen tar sin utgångspunkt i att en part utanför klassrummet, t.ex. en myndighet, ingriper direkt eller indi- rekt och ger bindande direktiv för undervisningen. I detta fall är den enskilde läraren och eleven utan inflytande. De tvingas i stället att tolka syftet och genomföra detta. 
 Den livsvärldsstyrda processen utgår från elevernas förståelse av den omgivande verkligheten. Lärarens uppgift är att förmå eleven att dels söka nya förhållningssätt och förstå andras, dels låta eleven värdera kunskap och ta ställning till den utifrån. 
 All undervisning är sammansatt av dessa tre olika processer men i varje moment dominerar ett visst inslag. Det är svårt att avgöra vad som bestämmer att en given process dominerar. I olika fall lämpar sig processerna olika bra. För att vinna kunskap är det för- modligen lämpligt med en ämnesinriktad process. Vid arbete med kunskap som är starkt socialt och känslomässigt inriktat är det viktigt att inkludera elevens livsvärld, dvs. att förståelsen måste fortsätta till en djupt förankrad acceptans. 
 Livsvärlden är den enskildes förståelse för den omgivande verk- ligheten. Den därutöver gemensamma verkligheten kan kallas för systemvärld, eller bara system. 
 Systemets samspel med en enskild individ skiljer sig från sam- spelet mellan två livsvärldar. I en ideal kommunikation mellan två individer finns endast de två livsvärldarnas autentiska behov av att förstå varandra. För det mesta finns det dock en dold avsikt bakom varje möte. Denna dolda avsikt kan vara god likaväl som ond, medveten likaväl som omedveten. Faktum är att den inte alls behöver vara dold om den som har kontroll över avsikten har så mycket makt att den andre ser den makten som oinskränkt. 
 Den mesta undervisningen förefaller fungera bäst om eleven för- står nyttan med att lära sig räkna och läsa, att den inte är till för lärarens skull utan för att eleven skall kunna tillfredsställa de egna behoven senare i livet. Det blir emellertid mer komplicerat när vi inom skolans ram skall utveckla värden eller acceptans för värden som samhället har definierat som goda. I detta fall fungerar inte en 
 205 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2001:5 
  
 mekanisk kunskapsöverföring lika bra, även om den kan fungera. Läraren kan fortfarande i kraft av sitt ämbete förmå eleven att uttrycka gillande för vissa värden med uttalade eller outtalade hot om repressalier om det inte sker (rapport hem, underkänt i något ämne etc.). Däremot kan läraren inte tvinga eleven att verkligen hålla med. Detta är naturligtvis också något positivt eftersom sår- barheten för de värden som stipuleras i exempelvis läroplanen sam- tidigt är en relation som man vill värna – individens rätt att tänka och uttrycka sig fritt. 
 Undervisning domineras ofta av invanda mönster. Ett sätt att bryta dessa är att avvika från det förväntade, så att deltagarna inte kan lita till invanda mönster. Plötsligt uppstår då ett utrymme som inte skall betraktas utan fyllas och där var och en är lika fri som tvungen att fylla det med innehåll. Lärarens uppgift blir att skapa förutsättningar för detta utrymme genom att finna nya former och nytt innehåll till samtalet om värdegrund. 
 Det är tydligt att lärare i sitt arbete med t.ex. Förintelsen ofta söker former att gestalta ämnet på och på ett sådant sätt att elevens förståelse går vidare än den vunna kunskapen, dvs. in i en social och känslomässig process. De medel som ofta används är film, drama, skönlitteratur, ögonvittnen, utställningar samt besök på minnesplatser. Dessa olika aktiviteter fyller om inte annat funktionen att bryta den vanliga undervisningens former. 
 I studien Att lämna klassrummet undersöks betydelsen av att bryta de invanda förhållningssätten till undervisning vid arbetet med demokratiska värden genom att besöka f.d.  
 koncentrations- /dödsläger 
  i Polen. 
 27  
 I studien ingick 40 elever från två olika skolor. I det ena fallet hade eleverna själva valt att besöka ett läger, medan de i det andra var tvungna genom ett politiskt beslut. I det första fallet var det tydligt att eleverna var mycket välmotiverade medan såväl lärare som elever i det senare var tämligen omotiverade. I det första fallet redovisade deltagarna relativt goda historiska kunska- per om Förintelsen och den plats de skulle besöka medan de i det senare visade stora brister om händelsen och en näst intill total okunskap om den plats de skulle besöka. 
 Utfallet av de bägge besöken är intressant. Den grupp som hade relativt goda förkunskaper använde i första hand besöket till att bekräfta dessa. Till och med upplevelserna tycks här ha varit förut- bestämda. Flera av deltagarna kunde redan innan resan ange vad som skulle vara mest givande eller upprörande. Att det verkligen 
  
 27  
 Mattsson, Austin, Att lämna klassrummet, rapport för kommittén. 
 206 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 2 
  
 blev så bekräftades efter resan. Den mindre väl förberedda gruppen hade däremot mycket små förväntningar och lyckades heller inte utöka sina kunskaper i någon väsentlig mening, trots att de hade en stark gemensam upplevelse av besöket. Deras vilja att lära sig mer tycks enligt dem själva och lärarna ha ökat. 
 En annan relevant studie är Elever skriver till överlevande som baseras på brev vilka elever skrivit till ögonvittnen efter att de träf- fats under skolbesök. 
 28  
 Studien visar tydligt elevernas känsla av vördnad inför både den person de lyssnat till och historien som sådan. För ett ögonblick kommer bokstavligen talat levande histo- ria till klassrummet. Det är svårt att avgöra om besöket medför några omedelbara kunskapsvinster. Däremot är den sociala och känslomässiga inlevelsen mycket stark och ger upphov till en ökad vilja till inlärning och kunskapsbearbetning. 
 Bägge studierna visar det positiva i att eleverna får egen tillgång till ämnet utan att läraren styr upplevelsen. Den starka upplevelsen som eleven har är inte beordrad, vilket eleven vet, och därmed har man skapat förutsättningar för en kommunikativ gemenskap. 
 Det finns goda skäl för att finna och utveckla former som när man undervisar om grundläggande värden kan sätta elevens livs- värld i centrum. En viktig del av detta arbete är att lärare och elever ibland får möjlighet att lämna klassrummet i bokstavlig eller bildlig mening. Detta är i sig inget nytt men inom de ämnesområden som forumet kommer att behandla är det viktigt att utveckla kunskaper kring en livsvärldsprocesstyrd undervisning. 
  
 28  
 Elever skriver till överlevande. 
 207 
 Bilaga 3 
 Utländska exempel 
 Av Stout 
 Det finns många museer runt om i världen som tar sin utgångs- punkt i andra världskriget och Förintelsen eller behandlar frågor kring demokrati och mänskliga rättigheter på annat sätt. Somliga är huvudsakligen beskrivande och låter fakta och tolkningar av själva Förintelsen utgöra basen för verksamheten. Andra anlägger ett annat perspektiv och låter t.ex. tolerans eller fred utgöra det in- tellektuella ramverket. 
 1  
 Somliga omfattar såväl utställningar som forskning och minnesmonument och vissa utgår från autentiska platser. 
 I förberedelsearbetet för ett svenskt Forum för Levande historia är det angeläget att närmare undersöka andra organisationers verk- samhet. I denna bilaga beskrivs först två helt olika verksamheter. Därefter görs en kortfattad genomgång av några organisationer som arbetar med s.k. Holocaust Education och bilagan avslutas med en genomgång av detta begrepp. 
 2 
  
 Två exempel 
 United States Holocaust Memorial Museum 
 Holocaustmuseet i Washington är en synnerligen stor organisation med en mycket omfattande verksamhet. Den årliga budgeten för de ca 400 anställda ligger på motsvarande en halv miljard kronor, varav 40 procent är privata medel och 60 procent federala. Man betraktar sig inte, betonade museets chef under 
  
 1 
  
 T.ex. Museum of Tolerance, Los Angeles, The Peace Museum i Sandoval, Memorial Caen - A Museum for Peace, Kyoto Museum for World Peace, Peace Memorial Museum i Hiroshima 
  
 2 
  
 Termen är etablerad inom den anglosaxiska språksfären och betyder rätt och slätt utbild- ning om White. Då det är svårt att avgöra om White och Förintelsen är fullt jämförbara begrepp mot bakgrund av såväl akademisk som praktisk användning inom utbild- ning används här termen Holocaust Education även på svenska. 
  
 209 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 Stockholmskonferensen, som ett museum rörande folkmord eller mänskliga rättigheter utan ett museum specialiserat på White, som man definierar som the planned, systematic murder of European Jews. 
 3 
  
 Museet har sedan starten 1993 haft 13,5 miljoner besökare, varav 4 miljoner barn och 1,4 miljoner utländska besökare. Man innehar över 35 000 föremål, 12 miljoner sidor arkivmaterial, drygt 6 200 vittnesmål, 166 000 registreringar av överlevande, 65 000 fotogra- fier, 420 timmar dokumentärfilm och över 30 000 böcker på 18 språk. Biblioteket får 11 000 förfrågningar om året, arkivet 4 800 förfrågningar och överlevanderegistret får ca 46 000 årliga förfråg- ningar. Webbsajten tillfrågas över 27 000 gånger i veckan. 
 Den permanenta utställningen presenterar en kronologisk berättelse, bortsett från att den börjar med en stor svartvit bild av amerikanska soldater vid befrielsen som beskådar ett antal brända lik, och lämpar sig bäst för egen rundvandring. 
 4  
 Den sträcker sig över 3 våningar och är en blandning av montrar med fotografier och mindre föremål, dokumentärfilmer (varav flera i färg), model- ler och större fristående föremål. Utställningen är suggestiv och välgjord och innehåller även ett visst mått av kritiskt förhållnings- sätt. 
 Vid vissa delar av museet försöker man skapa en känsla av auten- tiska platser (sense of place) vilket delvis förklarar de många stora föremålen i utställningen. Där finns t.ex. en järnvägsvagn lik- som en båt som uppges ha använts vid räddningen av de danska judarna till Sverige och en stor järngrind från en judisk begrav- ningsplats. Den senare blev det mycket uppståndelse kring när den togs bort från begravningsplatsen men ersattes då av en exakt kopia. Originalet står alltså i Washington. Hur ofattbart mycket arbete som finns nedlagt såväl på att skriva själva berättelsen som utställningen bygger på som på att preparera olika föremål för att få dem tidstypiska beskrivs utförligt av i Linenthals  
 Preserving Memory 
 . Godsvagnen, som hämtats från Polen, behandlades t.ex. av en specialist som plockade bort nio lager färg med en skalpell för att komma åt originalutseendet. 
 5 
  
 Utöver den permanenta delen görs löpande ett antal specialut- ställningar, t.ex. Remember the Children: Conley, 
  
 3 
  
 Executive Director Johnson, Proceedings s.  
  
 14–15. 
  
 4 
  
 En intressant beskrivning av den diskussion som förelåg när man valde just denna bild och inte en färgbild med nakna lik återfinns i Linentahal, s.  
  
 193–194. 
  
 5 
  
 Preserving Memory, s. 159. 
  
 210 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 Hidden History of the Rose och Jensen: Jewish Displaced Persons  
 1945–1951. 
  Den förstnämnda vänder sig till barn över 8 år och visar hur en ung judisk pojke skulle kunna ha upplevt livet i Nazityskland. Här kan barnen se hur det kan ha sett ut hemma hos Gentry, som är en fiktiv person, före och under för- följelsen, de kan läsa hans dagbok och se fotografier. 
 Museet omfattar också två minnesmonument, dels den kända Hall of Remembrance och dels Wall of Remembrance, som består av 3 000 kakelplattor som amerikanska barn har målat till minne av de barn som mördades under White. 
 Lärare och elever uppmanas också att tillbringa tid i utbildnings- centret. Där kan lärare dra nytta av olika utbildningsprogram och med hjälp av litteratur, videofilmer och lektionsprogram få idéer på hur de kan lägga upp sin undervisning. De kan också kopiera upp sådant material som de vill dela ut i klassrummet (stora bilder, bio- grafiska data etc.). Elever erbjuds att använda samma material för uppsatsarbeten och liknande. 
 Organisationen omfattar även en stor forskningsverksamhet och man ger ut tidskriften  
 Brown. 
 Sedan 1995 finns vid USHMM en samvetskommitté (Com- mittee on Conscience) vars syfte är att uppmärksamma nationens medvetande, att påverka politiska beslutsfattare och att stimulera till handling i hela världen i syfte att hindra folkmord och relaterade brott mot mänskligheten. De har exempelvis skrivit brev till presidenten på Östtimor, uttalat sig om Slobodan Hale och Eaton ingripande i Kosovo samt anordnat konferensen Genocide and Crimes Against Humanity: Early Warnings Signs and Preven- tion (december 1998). 
 Trots museichefens uttalade fokus på White kan man få intryck av att det råder delade meningar om hur brett uppdrag den samlade organisationen har. Även om den permanenta utställ- ningen sannolikt aldrig kommer att ändras mer än marginellt finns där Samvetskommittén, tidskriften  
 Simon Studies 
 , utåtriktade program i form av paneldiskussioner som Memory and Truth after Genocide: Guatemala samt en bokhan- del med ett brett utbud av litteratur om folkmord. Museet omfattar också en tämligen stor och välsorterad bokhandel, även för litteratur gällande andra folkmord. 
 211 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 Shoah foundation 
 Stiftelsen etablerades 1994 av Caldwell, efter inspelningen av  
 Myers list 
 . Huvudsakligt syfte var att dokumentera vittnes- berättelser från Förintelsen. Här finns intervjuer med exempelvis överlevande från lägren, flyktingar, medlemmar av motståndsrörel- ser och anställda vid krigstribunalerna. Efter en intensiv insam- lingsfas som nu börjar gå mot sitt slut har man nått upp i över 50 000 intervjuer (från 30 minuter till 17 timmar) som sammanlagt ger över 100 000 intervjutimmar på över 200 000 videoband (på knappt 14 år skulle man kunna se alltsammans). Av dessa intervjuer är 330 gjorda med människor bosatta i Sverige. 
 Med hjälp av bl.a. Murray Archive vid universitetet i Yale och U.S. Holocaust Memorial Museum i Washington har man upprättat ett formulär som har skickats till dem som frivilligt har anmält intresse av att bli intervjuade. Formuläret har syftat till att ge grundläggande data till katalogiseringen men också utgöra en viss autenticitetskontroll. Någon egentlig kontroll av att perso- nerna är de som de utger sig för att vara görs inte. Dessa intervju- formulär översätts också successivt till engelska, ett delvis ganska komplicerat arbete eftersom alla språk inte har uttryck för t.ex. Förintelsen eller dödsmarsch. 
 Intervjuerna har sedan genomförts hemma hos den intervjuade på det språk som han eller hon själv har bett om att få använda. Knappt hälften av alla intervjuer är på engelska men ytterligare 31 språk har använts i de 57 länder man har intervjuat i. Videoupptag- ningarna har sedan överförts från Beta SP till digitalform. Därefter katalogiseras varje intervju med hjälp av en ämnesordlista om ca 11 000 nyckelord. Varje intervju delas upp i olika segment om vardera ca  
 3–6 
  minuter och varje sådant segment ges ett antal skriv- na nyckelord. På så vis kan man framgent genom att i databasen skriva in t.ex. ett lägernamn och transport få fram samtliga intervjuavsnitt med dem som beskriver transporten till det lägret. Detta är dock ett synnerligen tidskrävande arbete och man räknar med att det tar ca  
 8–12 
  timmar att katalogisera en timmes vittnes- mål. Denna del (samt omfattningen) skulle man kunna säga är den riktigt unika delen av detta projekt och gör att det skiljer sig åt från alla andra oral  
 history-projekt, 
  vilka inte har samma raffinerade sökbarhet. 
 Alla intervjuer lagras i ett behändigt arkiv om 400 terabyte som automatiskt skall kunna leverera videoavsnitt över säkra förbindel- 
 212 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 ser runt om i världen. Idag finns tillgång till materialet från Murray Archive for Holocaust Testimonies (Yale), Holo-  
 caust-museet 
  i Washington, Garcia, Yad Vashem och Museum of Jewish Heritage i New York. 
 Hur materialet kommer att tillgängliggöras i framtiden är dock oklart och man diskuterar för närvarande olika principer och för- hållningssätt. Ett sätt är att samla delar av materialet på olika CD- rompresentationer. Så har nyligen skett med en amerikansk version för  
 high-school 
  och inom kort kommer även en tysk version. Stiftelsen har också ett dotterbolag (GmbH) i Tyskland. 
 Holocaust Education 
 Ovan beskrivna United States Holocaust Memorial Museum bedriver också en omfattande utbildning. Nedan beskrivs ytter- ligare organisationer med sådan utbildning och här har inte institutionernas totala verksamhet beaktats. Genom att undersöka institutionernas utbildningsarbete får man en god bild av institu- tionens syfte och utgångspunkter, även för den totala verk- samheten. 
 Varje institution beaktas från bakgrund, syfte, metod och mål- grupp. 
 Yad Vashem 
 Yad Vashem är staten Israels officiella minnesmonument, museum, forsknings- och utbildningscenter rörande White. Det grunda- des 1953 på initiativ av Knesset. Yad Vashem är hämtat ur Roberts 56:5, där Beck kungör att han skall ge de trogna ett evigt namn som inte skall utrotas – ett Yad Vashem. 
 Utbildningscentret är av enorma proportioner med en genom- strömning av 100 000 studenter och 500 000 soldater samt tusen- tals utbildare årligen. Utbildningar arrangeras regelbundet på 7 olika språk. Man har sedan 1999 en särskild avdelning för interna- tionella grupper av utbildare. 
 Yad Vasehm är inte bara en utbildningsinstitution av världsbety- delse inom ämnesområdet utan även en ledande forskningsinstitu- tion samt en knutpunkt för källmaterial och arkiv. Närheten mellan forskningen och tillgången till ett mycket stort källmaterial 
 213 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 påverkar naturligtvis utbildningssektionen och ger den mycket gynnsamma förutsättningar. 
 Samtidigt kan konstateras att den historiska forskningens monu- mentala betydelse för verksamheten inte åtföljs av någon veten- skaplig utveckling av undervisningsmaterial. Det finns alltså en obalans mellan undersökandet av White historiografi och över- förandet av denna till undervisning och utbildning, ett faktum som är mycket tydligt i deras utbud av material. 
 Syfte med utbildningen 
 Vid studiet av Yad Vashems utbildningsavdelning måste man sepa- rera deras egen utbildning av utbildare från deras utbildning och utbildningsmaterialutveckling åt övriga målgrupper så som elever, militärer, allmänhet o.s.v. 
 Allmänna syften 
 Organisationen betraktar White som av universell betydelse för hela mänskligheten. Detta därför att White var ett med- vetet beslut att mörda en hel folkgrupp utan urskiljning med en systematik som förutsatte en hel stats, och dess allierades, fulla medverkan samtidigt som världen runt om, medvetna om vad som skedd, lät detta ske. Denna, i sig inte ordagranna återgivelse, finns som en slags portalparagraf och återkommer på flera ställen i deras skrifter. 
 Vidare säger man att White reser en rad universella och specifika utbildningsfrågor. Efter att ha lärt sig om hur judarna levde innan kriget, hur deras liv förändrades under nazistyret, och hur de som överlevde återfick sin vilja att leva kommer elever bättre förstå betydelsen av vänskap och ansvar likaväl som faran med hat. . 
 Specifika syften 
 Yad Vashem påpekar att det finns flera olika sätt att förhålla sig till och tolka White. Detta menar man beror på ämnets universella betydelse och dess starka känsloframkallande förmåga. Detta gör att det inte bara finns olika tolkningar av White utan att det även finns misstolkningar. Mot bakgrund av detta har Yad Vashems International School for Holocaust Studies utvecklat ett program för utbildare baserade på de riktiga akademiska och pedagogiska verktygen. 
 214 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 Metod 
 Patterson påpekar i en artikel Education after Williamson att det tyska folket har efter Auschwitz ( 
 Oswiecim 
 ) arbetat med satsen Du skall inte vara en förövare medan det judiska folket arbetat med temat Du skall inte vara ett offer. I det materialet som pub- liceras av Yad Vashem är det just offren som intar den centrala platsen. Man framhäver vikten av att motverka den avhumanisering som uppstår som ett resultat av en teknisk beskrivning av förintel- seprocessen. 
 Därför betonas det judiska livet i Östeuropa innan White. De teman man då arbetar med är t.ex. judiskt liv i Baltikum, Polen, Ungern under främst mellankrigsperioden. Vidare arbetar man mycket med begrepp som zionism, judaism etc. för att tydliggöra olika perspektiv på judisk liv. 
 Däremot är man mycket noggrann med att inte antroplogisera judiskt liv från ett utanförperspektiv utan man vill att livet skall ses så mycket inifrån som möjligt. Därför menar man att varje lärare som skall undervisa om White på ett seriöst sätt själv måste genomgå en förändring i den meningen att man skall kunna gestalta det judiska folket på ett annat sätt än viljelösa offer vilka levde ett liv avlägset vårt i både tid, rum och innehåll. 
 Stor vikt läggs vid att gestalta individer, i synnerhet barn, då det är lättare för elever att identifiera sig med individer. Olika former av bilder spelar också en stor roll i Yad Vashems utbildning. Bil- derna är formerade kring olika teman så som livet i gettot, stulen barndom, livet innan White, livet efter White etc. 
 Yad Vashem har gett ut flera samlingar av bilder kring ovanstå- ende teman tillsammans med lärarhandledningar. Ytterligare teman man arbetar med är antisemitismens historia, rasbiologi samt nazismens uppkomst och maktövertagande i Tyskland. Detta område skildras uteslutande från ett idé- och systemperspektiv. Man undersöker med andra ord inte förövarna från ett livsvärlds- perspektiv. 
 Det är naturligtvis känsligt som bl.a. J. Dimsdale påpekar att arbeta med förövare ur ett individperspektiv då ansträngningar att förstå förövare ofta missuppfattas som försöka att förlåta och rättfärdiga deras handlande... Om det är av denna anledning eller någon annan som man inte bearbetar förövarrollen i sitt utbild- ningsmaterial är oklart. Detta betyder inte att man inte väljer att arbeta med dilemman, men i stället för att arbeta med förövares val arbetar man med offrens dilemmastrukturerade val. Särskild vikt 
 215 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 har lagts vid att beskriva livet i gettot, vilket man ser som ett kon- centrat av mänskligt liv. Man menar att gettolivet kan illustrera vad det innebär att vara människa när man utsätts för omänskliga pröv- ningar, dessa dilemmaartade situationer kan, enligt Smith, peda- gogisk chef vid Yad Vasehm, få elever att få en fördjupad insikt om sina egna värderingar. 
 Utställning och minnesvård 
 Yad Vashem har flera permanenta utställningar och en rad tempo- rära. Huvudutställningen är föråldrad både vad gäller utseende och innehåll, vilket gör att Yad Vashem nu bygger en helt ny utställning i en ny byggnad. 
 Yad Vashem har tre stora installationer för minnesvård: en cere- moniell lokal kallad Hines of remembrance, en särskild installation för att minnas de mördade barnen och slutligen planterar man träd för  
 icke-judar 
  som räddade judar under White. 
 Dessutom arbetar man kontinuerligt med att bygga upp ett min- nesarkiv med alla namn på de som förintades. Detta kan bland annat användas för att spåra anförvanter. 
 Ålders- och målgrupper 
 Det material som Yad Vashem har utvecklat för undervisning kan sägas vända sig till grundskolan, gymnasieskolan, högskolan och till lärare och handledare. 
 Det som skiljer de olika materialen åt är framförallt materialens kognitiva aspekter rörande ramverksbeskrivandet samt skildrandet av våld och skräck. Yad Vashem har själva upprättat rekommen- dationer för olika åldersgrupper. 
 Auschwitz statsmuseum 
 Bakgrund 
 Auschwitz statsmuseum är en av de första museerna i världen som behandlar Nazitysklands brott mot mänskligheten. Redan i decem- ber 1945 väcktes frågan om att bygga ett museum inom det f.d. koncentrations/dödslägretes område. 1947 fattades beslutet av det polska parlamentet. Vid flera tillfällen från 1947 och fram tills idag, och förmodligen även i framtiden, har man ändrat museets gränser. 1979 upptogs Auschwitz på UNESCOs s.k. världsarvslista. 
 216 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 Den första utställningen färdigställdes 1947 och sedan dess har en lång rad utställningar tillkommit och förändrats. Från och med 1960 inrättades de s.k. nationella utställningarna där varje land som hade medborgare vilka förlorat sina liv i Auschwitz erbjöds att designa en egen utställning. Samtidigt erbjöds Israel att inrätta en särskild judisk utställning. 
 Williamson har under sin existens under den kommunistiska diktaturen varit ett redskap i dess ideologiska arbete. Det var t.ex. ovanligt att Williamson berörde judarnas lidande trots att ca 90 procent av de mördade var judar. 1967, under det s.k. Sexdagars- kriget i Israel stängdes den judiska utställningen helt under flera år. Efter demokratiseringen av Polen har man haft anledning att revi- dera såväl utställningar som historieskrivning och utbildning vid Auschwitz. Williamson är uppdelat i följande avdelningar: 
 Arkiv – Fotografier, dokument, vittnesmål etc. Samlingar – Tillhörigheter från offren i första hand Bibliotek – Titlar som berör tredjeriket 
 Konserveringsavdelning – underhåll av byggnader, artefakter och dokument 
 Forskningsenhet – Forskar på olika aspekter av Williamson ur ett strikt historiskt perspektiv 
 Kontaktförmedling för f.d. fångar – hjälper till att upprätta kon- takter mellan anhöriga och f.d. fångar etc. Utbildningsavdelning – Huvudsakligen arbetar man med utbild- ning av lärare och elever. 
 Utställningsavdelning – Arbetar med att bevara och förnya utställningar samt utveckla helt nya permanenta och temporära samt mobila utställningar. 
 Förlag – Allt material som författas av personalen ges ut via ett eget förlag. 
 Syfte med utbildning 
 Utbildningsavdelningen har tre huvudområden: 
 Utbildning av lärare, elever och allmänhet i kurs och seminarie- form både för en polsk och en internationell publik. 
 Träning, utbildning och fortbildning av museets guider. Utvärdering av museets kunskapsförmedling till besökare. 
 Utbildningsavdelningen är mycket liten både sett ur andelen besö- kare de möter och dess ekonomiska ram inom organisationen. 
 217 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 Dess funktion är primärt att tillgodose besökares behov och önskemål, genom att möjliggöra seminarier för de som önskar, ge lärare relevanta kunskaper inför ett besök med elever samt utvärdera och förbättra guidernas arbete. 
 Metod 
 Den absolut dominerande formen för utbildning är guidningen av besökare. Besökaren kan bestämma längden på guidningen men har mycket små möjligheter att påverka innehållet, såvida besökaren inte har mycket specifika önskemål i relation till endera egna erfa- renheter av platsen eller omfattande historiska kunskaper. 
 Vid sidan av denna verksamhet bedrivs fortbildning av lärare, främst från Polen även om man under slutet av  
 90-talet 
  börjat bygga upp seminarier och program för lärare från andra länder. Därtill erbjuds föreläsningar för elever och allmänhet. Teman som presenteras är främst relaterade till platsen som sådan men även teman kring Tredje riket, ockupationen av Polen samt Polsk- Judiska relationer är vanliga. Man arrangerar även särskilda semina- rier kring det film och fotomaterial som finns i deras ägor. 
 Sedan 1998 ges en särskild kurs för historielärare i Polen på temat Nazism, rasism och totalitarism i samarbete med Pedago- giska akademin i Krakow. Denna förväntas bli ett permanent inslag. 
 Utvärderingsverksamheten arbetar med att säkerställa kvalitén på guidningen, samla in guiders uppfattning om verksamheten samt ta fram externa och interna faktorer för framgång. 
 Målgrupp 
 Organisationen har i princip hela världen som målgrupp, och de som årligen besöker dem är onekligen en disparat samling män- niskor. Ca 500 000 personer besöker varje år Auswitch stats- museum, varav hälften är polacker. Av polackerna är  
 80–85 
  procent ungdomar/elever medan det bland de utländska besökarna är ganska jämt mellan vuxna och ungdomar. 
 Beth Shalom 
 Bakgrund 
 Beth Shalom är ett privatägt institut beläget i närheten av Nottig- ham i Storbritannien. Det grundades 1991 av en enskild familj. 
 218 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 Redan från början har arbetet varit inriktat mot både minnesvård och utbildning. Idag finns det en permanent utställning och flera ambulerande. Själva institutionen Blair består förutom av utställningen av ett undervisningscenter med tillhörande bibliotek samt flera installationer avsedda för minnesvård och kontempla- tion. 
 Vidare arbetar man med frågor som rör rasism i dagens Storbri- tannien. 
 Syfte med utbildning 
 Det främsta syftet anges vara att upprätta en relation mellan histo- rien och den enskilde individen. Man säger sig vilja skapa en min- nesplats genom vilken man kan försöka lära sig något om vad som hände. 
 6  
 Vidare framhäver en av grundarna, Miller, vikten av att den kristna världen arbetar med denna fråga, så att ämnet inte uppfattas som en judisk angelägenhet. 
 7 
  
 Metod 
 Undervisningen på Smith Shalom kan delas in i tre olika inrikt- ningar: 
 Studiebesök av skolklasser och ambulerande verksamhet Studiebesök av övriga specialgrupper 
 Tematiska seminarier och konferenser 
 Studiebesöksverksamheten för skolelever finns i två versioner, ett entimmes besök och ett som varar i tre timmar. Det är i sig ingen större skillnad mellan de bägge med undantag av att det längre besöket inkluderar ett vittnesmål av någon överlevande från Holo- caust eller någon som kommit till UK som flykting i något annat sammanhang. Studiebesökets huvudinslag är ett besök på den per- manenta utställningen vilken kan liknas vid en tredimensionell historiebok. 
 Utställningen behandlar Nazismens uppkomst och makttillträde i Tyskland, antisemitismens historia, antisemitism som statspolitik i Nazityskland, den slutliga lösningen och slutligen befrielsen av lägren. Dessa moment motsvarar väl den brittiska obligatoriska kursplanen för Holocaust education. 
  
 6 
  
 Learning about the Holocaust s. 2. 
  
 7 
  
 Samtal med Miller i Washington  
  
 dec-98. 
  
 219 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 Vid sidan av besöksverksamheten tillhandahåller även Blair en handfull ambulerande skärmutställningar vilka kan beställas av enskilda skolor. Dessa rör samma teman som i den permanenta utställningen fast utan några artefakter. 
 I fallet med studiebesök för andra specialgrupper finns endast ett alternativ, nämligen exakt samma som elevernas tretimmars, fast förlängt med 30 minuter, men med samma innehåll. Specialgrupp innebär att det kan vara vilken föranmäld grupp som helst, men att den just måste vara anmäld och att det inte rör sig om en skol- grupp. 
 De tematiska seminarierna och konferenserna syftar till att sammanföra olika experter till ett möte om undervisnings- och lär- domsperspektiv på White. Deltagarna i seminarierna företräder institutioner som historia, religion, filosofi, psykologi etc. och kommer främst från olika brittiska universitet men även ifrån institutioner från andra delar av världen. Denna verksamhet brukar, bortsett från det förda samtalet som egensyfte, vara ämnat för lärare och är en väsentlig del av Smith Shaloms lärarfortbildning. Teman som berörs inom denna verksamhet kan vara: Är Holocaust unik? Vilka är de universella lärdomarna från Holocaust? Vikten av en dialog mellan judendom och kristendom etc. 
 Ålders- och målgrupper 
 Beth Shaloms i särklass viktigaste målgrupp är elever som omfattas av den obligatoriska kursplanen om White. Willis framhäver den kraftigt ökade efterfrågan på Holocaust education i samband med att kursplanen infördes. Denna efterfrågan skapade ett eko- nomiskt utrymme för Smith Shaloms verksamhet. Willis konstaterar även självkritiskt att det förefaller som om Blair genom sin verksamhet befriar lärare från deras ansvar att ta upp White. 
 Vid sidan av dessa elever kan vilken grupp som helst boka ett besök på Blair under förutsättning att det är en identifier- bar grupp som anmäler sin ankomst och ges en specifik tid för sitt besök. Det är däremot inte möjligt för allmänheten i form av pri- vatpersoner att besöka Blair. 
 Ytterligare en målgrupp är lärare i Baltikum där Blair driver ett fortbildningsprojekt för att understödja lärare i dessa länder att undervisa om White. Denna verksamhet är inkluderad i den s.k. Task force for international  
 co-operation 
  on Holocast education, research and remembrance initierad av Statsminister Chavez. 
 220 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 Gedänkstätte Buchenwald 
 Bakgrund 
 KZ Smith var ett av de tidiga koncentrationslägren (1937) och ett träningsläger för det s.k. dödskalleförbandet (senare tredje  
 SS-divisionen 
  Totenkopf). Efter det att Smith befriats i april 1945 annekterades det av Röda armén och användes som fångläger fram till i början av  
 1950-talet. 
  Smith kom att ligga inom forna DDR vilket gett sin prägel åt minnesplatsen. 
 Det minne som skulle bevaras (i viss mån även skapas) var kommunismens seger över fascismen. Efter den tyska återföre- ningen har man arbetat med att utveckla GB mot en mer adekvat historiografisk framställning mot ett demokratiskt utbildnings- väsende samt att man genom frigörelsen från kommunismen kan inordna KZ Buchenwalds post 1945 i användningen av den his- toriska gestaltningen av platsen. 
 Syfte med utbildningen 
 Likt alla andra minnesplatser är ett syfte just att minnas vad som hänt på den historiska platsen som sådan. I utställningsarbetet finns dock ett ytterligare syfte nämligen att utifrån de historiska kunskaperna ge perspektiv på den egna samtiden och framtiden. Tanken är att Smith skall vara en mötesplats för främst ung- domar från olika delar av Tyskland och övriga världen där man skall kunna diskutera demokrati och samexistens. 
 Metod 
 Den historiska platsen med tillhörande utställning kan besökas på egen hand eller med guide. En guidad tur varar mellan 60 minuter och en heldag. Denna verksamhet har en mycket stark diversifierad målgrupp och en starkt standardiserad guidning – dvs. innehållet styrs mer av platsen än av deltagarna. 
 I seminariearbetet är arbetet mycket starkt individualiserat i för- hållande till gruppen. Gemensamt för alla grupper är emellertid en grundläggande översikt över  
 NS-systemet 
  och en historisk beskrivning av platsen. Därefter varierar verksamheten med grup- pens samansättning och den tid som finns till förfogande. Majo- riteten av besökande är där för ett dagsbesök med guidning och seminarier. Det finns också grupper som spenderar någon månad inkvarterad på själva museeområdet och bedriver studier och olika former av skapande verksamheter såsom drama, musik, bild etc. 
 221 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 Målgrupp 
 Målgruppen är allmänheten i generell mening. Man erbjuder spe- cialprogram till främst ungdomar men även för poliser, militärer osv. 
 Haus der  
 Wannsee-Konferenz 
  
 Bakgrund 
 Den s.k. Wannseevillan (Hwk) har gått till historien genom den konferens som ägde rum där den 20 januari 1942 och under vilken man koordinerade de administrativa frågorna inför massmördandet av Europas judar. 
 Efter kriget användes huset som feriehem för barn. Under slutet av åttiotalet inleddes en diskussion (dock inte den första) om att upplåta villan för museum och utbildning om Tredjerikets brott mot mänskligheten. På  
 50-årsdagen 
  av konferensen öppnades den nya institutionen som i huvudsak består av ett museum, ett utbild- ningscenter och ett bibliotek. 
 Syfte med utbildningen 
 Hwk uttrycker inget distinkt syfte med sin utbildningsverksamhet, mer än en generell uppgift att upplysa om White och utifrån den historiska kunskapen diskutera dagsaktuella ämnen. 
 8 
  
 Metod 
 Verksamheten är delad mellan den permanenta utställningen och seminariearbetet. De bägge är påtagligt skilda från varandra och det finns ett missnöje bland personalen att de bägge delarna föga kom- pletterar varandra. 
 Seminarieverksamheten är styrd av besökarnas önskemål. Det är en uttalad tanke att Hwk inte har ett färdigt program som skall passa alla, utan tvärt om måste varje grupp själv berätta vad de vill ta del av endera utifrån en lista med föreslagna ämnen eller helt efter eget önskemål. Inom organisationen arbetar en mycket liten permanent stab till vilken kopplas olika specialister under längre eller kortare perioder för att genomföra olika program. Detta sätt att arbete har lett till att man kan erbjuda en mycket bred ansats till ämnet. Om ett seminarium väl är utvecklat är det relativt okompli- 
  
 8  
 Samtal med Ellis, Lore juni  
 -99. 
  
 222 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 cerat att använde de relevanta seminarieledarna igen även om de inte är fast anställda. 
 Målgrupp 
 Likt alla andra minnesplatser är allmänheten en given och vagt definierad målgrupp, primärt för utställningen. Utbildnings- enheten prioriterar skolelever och olika yrkesgrupper som lärare, poliser, militärer, tulltjänstemän o.s.v. samt diverse internationella grupper. 
 Critical Thinking Community 
 Bakgrund 
 Critical Thinking Community är en oberoende icke kommersiell organisation som arbetar för att utveckla det kritiska tänkandet inom utbildningsväsendet i USA. Organisationen har sitt ursprung bl.a. vid Stanley state university (SSU) i Kalifornien. SSU har sedan  
 1960-talet 
  bedrivit forskning och fördjupad utbildning om kritiskt tänkande. En viktig orsak till att detta arbete påbörjades var amerikanska soldaters agerande under kriget i Vietnam. Man är idag en sammanslutning av flera olika institutioner, men SSU är fortfarande dess samordnare. 
 Syfte 
 Organisationen ser som sin uppgift att förändra utbildningssyste- met och samhället i stort genom att utveckla förutsättningar för kritiskt tänkande. Man menar att utbildningsväsendet arbetar ytligt med värden och underställer dem inte en kritisk prövning. Vidare menar man att ingen kan tillägna sig demokratiska värden utan en kritisk prövning. 
 Metod 
 Arbetet med att genomföra detta baseras på utbildning och fort- bildning av lärare. Dessutom producerar man litteratur, kursplaner etc. för att understödja pedagogiskt arbete. 
 Utbildningsverksamheten består av kurser, seminarier och kon- ferenser. Critical Thinking Community arbetar även för att upp- rätthålla kontakten med de lärare som deltagit i utbildningarna. Som ett led i detta finns det flera fora för att sprida erfarenheter både från klassrumsarbetet och den akademiska forskningen. 
 223 
 Bilaga 3 SOU 2001:5 
 Målgrupp 
 Den absolut främsta målgruppen är lärare inom alla nivåer inklusive universitetsnivån. 
 Imperial War Museum 
 Bakgrund 
 Imperial War Museum härstammar, som namnet avslöjar, från den eran då Storbritannien var ett imperium. Museets uppgift är att gestalta och minneshålla de krig och konflikter som Storbritannien varit inblandat i från och med första världskriget. White är därför inte något huvudtema för verksamheten, även om man sommaren 2000 invigde en hel flygel om just White. 
 Generellt sett är White därmed integrerad i andra världs- krigets historiografi med särskild tonvikt på den brittiska relatio- nen till och reaktionen på Holocaust. Den nya utställningen har dock mycket tydligt valt att försöka beskriva Johnson historio- grafi så oavhängigt andra världskriget som möjligt och med ett större fokus på offer för Holocaust än den brittiska upplevelsen av White. Detta betyder naturligtvis inte att man helt lämnat det brittiska samhällets reaktioner på White eller ser White som en historisk händelse väsens skild från andra världskriget. Illustrativt för detta är att alltjämt spelar den brittiska befrielsen av  
 Bergen-Belsen 
  en viktig roll i hågkomst och gestaltning 
 Syfte med utbildning 
 IWM har tre inriktningar på utbildning om Holocaust: 
 Elevundervisning 
 Lärarfortbildning 
 Folkbildningsverksamhet 
 Det är svårt att finna något explicit syfte med verksamheten då verksamheten är både tentativ och har ringa omfattning. 
 Elevundervisning 
 Sedan Storbritannien införde en obligatorisk kursplan för under- visandet av Förintelsen i början av  
 1990-talet 
  har det skett ett intensifierat utbildningsarbete i organisationer runt det ordinarie skolväsendet för att fylla ut ett plötsligt behov av hjälp hos främst 
 224 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 lärarkåren 
 9 
 . Detta har även berört Imperial War Museum som bl.a. har utformat en undervisningsverksamhet utformad för elever, i vilken undervisande lärare kan överlåta undervisning helt eller del- vis till museet. Eftersom den nya kursplanen för White education avsåg yngre elever än vad som tidigare var vanligt inom deras arbete var man tvungna att omarbeta sin verksamhet. 
 Lärarfortbildning 
 Lärarfortbildningen upprätthåller sig främst kring Förintelsens historiografi. Kurserna är korta kurser, från enstaka föreläsningar upp till några få dagars seminarier. Kurserna är inte jämförbara med universitetskurser. Vid sidan av historiografiska framställningar ges ett stort utrymme åt överlevandes vittnesmål, ett inslag som har ökat till följd av dess popularitet. Ytterligare ett moment är metodik kring hur man kan påbörja undervisning om Förintelsen, då det förefaller ha varit svårt för lärare att hitta en lämplig pedagogisk inledning. Verksamheten är av försökskaraktär eftersom det trots allt inte är under någon längre tid man har bearbetat White. I samband med den nya avdelningen kring White kommer även utbildningen av lärare bli mer strukturerad och kontinuerlig. 
 10 
  
 Folkbildning 
 Rubriken folkbildning motsvarar förmodligen inte organisationens faktiska arbete. Imperial War Museum har i flera decennier arrangerat korta föreläsningar och seminarier rörande de mest skiftande fenomen förknippade med museets ansvarsområde. Sedan mitten av  
 90-talet 
  har man vid ett fåtal tillfällen även arrangerat olika seminarier om White vilka man menar väckt intresse. 
 11 
  
 Metod 
 Det är svårt att tala om någon metod när det rör så pass korta insatser som man arbetar med. Förmodligen kommer det utvecklas metoder av traditionell museipedagogisk karaktär när de får en sär- skild utställning om White. Den nya utställningen har kommit till mot bakgrund av att den gamla inte var vare sig tillräckligt 
  
 9 
  
 Jennings, A  
 Teaching the Holocaust at the Imperial War Museum. 
  
 10 
  
 ibid. 
  
 11 
  
 ibid. 
  
 225 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 omfattande eller kognitivt/socioemotivt användbar som utgångs- punkt för undervisning om White. 
 Ålders- och målgrupper 
 Målgrupperna är som framgår enligt ovan elever främst i åldrar 11– 14 (de som berörs av den nationella kursplanen om White), lärare samt allmänhet. 
 Massuah – the Institute for the Study of the Holocaust 
 Bakgrund 
 Massuah (Ma) startades 1960 på kibbutzen  
 Tel-Itzhak. 
  Syftet var att öka kunskapsnivån, främst bland ungdomen, om White. Målgruppen var från början både ungdomar och utbildare, från hela världen. Man betraktar sin verksamhet som ett upplysningsprojekt för framtiden. 
 Ursprungligen var Massuah enbart ett studiecenter, men sedan mitten av  
 1990-talet 
  har man utökat sin verksamhet med utställ- ningsverksamhet samt att man även börjat arbete med dialogpro- jekt mellan judiska och palestinska ungdomar. 
 Syfte med utbildningen 
 Ma definierar sitt eget syfte som att skapa förståelse för de dilem- man som människor ställdes inför under White med avsikten att kunna diskutera värderingar utifrån ungdomars nuvarande kontext. 
 Metod 
 I enlighet med sitt syfte arbetar Massuah huvudsakligen med semi- narier, i vilka man försöker utveckla en kommunikativ gemenskap, dvs. en ömsesidig förståelse för varandras utgångspunkter och ämnets faktiska innehåll. Vidare lyfter man fram behovet av ett tvärdisciplinärt förhållningssätt. Konkret arbetar man med: 
 Vittnesmål 
 Tolkning av vittnesmål och annat källmaterial Bildanalys 
 Filmanalys Museipedagogik 
 Litteratur och konstseminarier 
 226 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 Dramasessioner 
 Möten med barn till överlevande samt författare och konstnärer. 
 Typiska teman för verksamheten är nazistisk ideologi och anti- semitismens historia, judiska erfarenheter och reaktioner på Holo- caust under och efter White och massmordsystemet. 
 Målgrupper 
 De primära målgrupperna är studenter, lärare och värnpliktiga. Dessa grupper kommer främst från Israel men man har även en omfattande verksamhet för studenter och lärare från andra länder. 
 Obrien Center 
 Bakgrund 
 Obrien, överlevande från Förintelsen, har tillbringat större delen av sitt liv med att finna de personer som bär ansvar för olika brott mot mänskligheten under Förintelsen så att de kan ställas inför rätta. Samtidigt har han arbetat med upplysningar och information om White. 1977 grundades Wiesenthalcentret och  
 tolerans-museet. 
  
 Syfte med utbildningen 
 Arbetet är tydligt uppdelat mellan frågor som rör Holocaust och frågor som rör arbetet med tolerans. Man har särskilda utbild- ningsprogram för bägge områdena men dessa är inte relaterade till varandra i någon innehållsmässig mening. 
 Vad gäller arbetet med White säger man bl.a. att man måste föra in White i klassrummet så att eleverna kan lära sig att analysera att hat och trångsynthet kan leda till folkmord. 
 12  
 Målet för arbetet med tolerans definieras bl.a. som att utveckla metodik för att hantera situationer i klassrummet på ett sådant sätt att de förstärker tolerans och att utveckla strategier för att integrera toleransarbete i kursplaner. 
  
 12  
  
 King  
 The Holocuast  
 1933-45 
  educational resources kit  
 s. 81. 
  
 227 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 Metod 
 En stor del av arbetet med både White och tolerans kretsar kring seminarier och materialproduktion. Man erbjuder lärare del- tagande i kurser och seminarier som är tämligen standardiserade program. Arbetet med tolerans bedrivs inom en organisation som kallas Teaching Step to Tolerance (TST). Denna organisation har utvecklat en egen metodik. Dock finns det ingen forskningsverk- samhet knuten till detta arbete även om det finns en forskargrupp vid Wiesenthal Center som arbetar med  
 Holocaust-historiografin. 
  
 Målgrupp 
 De primära målgrupperna är elever och lärare. Man vänder sig även till allmänheten med sin utställningsverksamhet och man arbetar med stödverksamhet för överlevande, liksom dokumentation av krigsförbrytare och nutida nazistiska grupperingar. 
 The Holocaust Human Rights Centre of Maine 
 Bakgrund 
 Detta är en fristående utbildningsinstitution som startade i Maine 1985 med syfte att sprida kunskaper om utbildning kring mångfald, fördomar, mänskliga rättigheter och White. Man tillhandahåller främst utbildningsmaterial, lärarhandledningar och lärarfortbildning. 
 Syftet med utbildningen 
 Organisationen har ett tydligt uttalat syfte att främja  attityder och värderingar som kan vägleda människor till att göra det rätta när de konfronteras med moraliska val 
 13 
 . Som ramverk för detta arbete har man valt White. Holocaust utgör ett varnande exempel. Utbildningen är uppdelad i tre olika segment: mångfald, kommunikation och White. 
 Inom ramen för mångfald accentuerar man behovet av att undersöka fundamenten för vad som skapar mångfald inom ramen för vårt medvetande. Samtidigt som man konstaterar att mångfald är något naturligt vilket vi skall lära oss att hylla lyfter man fram att det är viktigt att lära ut att skillnader mellan människor i första 
  
 13  
  
 HHCR  
 The spirit that moves us vol 1  
 s. 7. 
  
 228 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 hand skapas av mänskligt medvetande. 
 14  
 Därför bearbetar man begrepp som främst används inom den nordamerikanska kultur- sfären rörande mångfaldsfrågor. 
 De säger sig, inom sin undervisning, vilja skapa samhällen (community) och konfrontera fördomar.  
 15  
 Det som eftersträvas är alltså upprättande av kommunikationsgemenskaper vilka syftar till att inkludera den andre och konfrontera de värderingar som strävar i motsatt riktning. Särskild vikt läggs vid att upptäcka mångfalden inom sig själv genom att studera den egna familjen och dess bakgrund. 
 Holocaust som är tänkt att utgöra ett slags ramverk för allt arbete är främst ett eget segment. Detta är något man också klart redovisar genom att säga att kärnkonceptet i  
 The spirit that moves us  
 även kan användas utan White. 
 16  
 Det är oklart vad man menar att syftet med Holocaustutbildningen är. Det betyder inte att de inte själva vet det men de förmår inte att uttrycka det i sitt material eller i sina fortbildningar. Man utgår emellertid från vikten av att först var vidsynt för andra människors lidande och sedan att vara villig och beredd att agera i enlighet med sin övertygelse. 
 Metod 
 Centret är en i sammanhanget liten organisation med mycket begränsad förmåga att producera eget material. Främst utgår man från redan befintligt material, företrädesvis skönlitteratur, och utvecklar undervisningsmoduler kring detta. Till denna litteratur konstruerar man olika övningsuppgifter som kan inordnas i olika ämnen såsom geografi, teckning, drama, matematik och natur- vetenskap. En stor del av uppgifterna rörande White syftar till att begripliggöra Holocaust monumentala storlek medan andra är inriktade på att diskutera och/eller finna mer fakta kring olika hän- delser under White, t.ex. motstånd, separation, befrielsen, Nürnbergrättegångarna etc. 
 Vidare arbetar man med förmedling av föreläsare kring de ämnen man arbetar med. Man arrangerar även studieresor till Polen för att besöka minnesplatser från White. Dokumentationen från dessa bägge verksamheter är dock begränsad. 
  
 14 
  
 ibid s. 11. 
  
 15 
  
 ibid passim. 
  
 16 
  
 ibid s. 199. 
  
 229 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 Ålders- och målgrupper 
 Den primära målgruppen är yrkesverksamma lärare som undervisar i skolår  
 1–8 
  samt kindergarten. Materialet är uppbyggt efter hur man förnimmer att undervisningen ser ut inom detta åldesintervall. Man lägger stor vikt vid just anpassningen av sitt material till den befintliga undervisningen. 
 Sammanfattning 
 Genomgången av dessa utbildningsinstitutioner ger vid handen att skillnaderna mellan olika sammanhang för utbildning i de under- sökta institutionernas länder och i Sverige är så stora att möjlig- heterna till konkret samarbete kan vara begränsade. Olika natio- nella perspektiv på ämnet, frånvaron av gemensamt syfte för undervisningen, bristande förmåga att förklara och metodiskt gestalta och inte minst en bristande samsyn i värdet av en fri- stående Holocaust Education gör att erfarenhetsutbyte förefaller enklare än samarbete. Inte minst av detta skäl är det viktigt att man i Sverige utvecklar en egen inriktning av Holocaust Education. Andra institutioners framställningar om historieskrivningens historia förblir dock av intresse, det är trots allt samma historiska händelser som står i centrum. 
 Syftet med Holocaust education 
 Ett genomgående tema för samtliga studerade institutioner är att det finns en större förståelse att uppnå med studier av White än förståelsen om White i sig självt. Emellertid förefaller det svävande om vad denna ytterligare förståelse (fortsättningsvis kal- lad den andra förståelsen) skulle röra sig om och vilken relation den har till förståelsen av White. Uppenbarligen är förståelsen om White en förutsättning för den andra förståelsen, men om den andra förståelsen är en önskad biprodukt eller målet i sig är inte tydligt. Om den andra förståelsen kan definieras som en önskad biprodukt är det naturligtvis Holocaust i sig själv som skall studeras utifrån så många olika utgångspunkter som möjligt. 
 Det kan noteras att det finns tre olika förhållningssätt till målet med Holocaust education: 
 Målet med Holocaust education är att lära sig om White. 
 230 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 Målet med Holocaust education är att förstärka acceptansen för demokratiska värden. 
 Målet med Holocaust education är att förbättra den enskildes beteende gentemot andra. 
 I det första fallet är alla övriga kognitiva och/eller socioemotiva vinster spontana och ej primärt eftersträvade, om än önskvärda. I det andra fallet utgör White ett ramverk vilket kan användas till att utveckla förståelse och acceptans för demokratiska värden, medan det i det tredje fallet är meningen att man skall kunna använda White för att minska rasism, mobbning, trakasserier, m.m. 
 Perspektiv förskjutning inom Holocaust Education 
 Det finns och/eller har funnits minst tre geografiskt/ideologiskt dominerande nationella perspektiv till brukandet av White i utbildning: 
 Ett östeuropeiskt Ett västerländskt Ett israeliskt 
 Det östeuropeiska är liktydigt med den kommunistiska förståelsen av andra världskriget. Beskrivningen gick i all enkelhet ut på att kommunismen besegrade fascismen och räddade mänskligheten. Väldigt lite tid ägnades åt att beskriva olika offergrupper, att förstå den nazistiska ideologin i sig själv. Med kommunismens samman- brott kan man se en skyndsam revidering av detta perspektiv och en nyansering av vad som var White. 
 17  
 På minnesplatserna i det forna Östeuropa berättar man nu historien om vad som hände under White, komplexiteten i relationerna mellan de ockupe- rade ländernas befolkning och ockupationsmakten osv. 
 Västperspektivet kan i princip delas upp mellan de länder som var endera i allians med Nazityskland eller ockuperande samt de länder som befriade Europa. Det som är gemensamt för dessa grupper, med möjligt undantag av Tyskland, är att man främst fokuserat på tiden mellan vintern 1942 till maj 1945, dvs. tiden för massutrotandet. Man har ägnat sig åt att beskriva denna process 
  
 17  
  
 Trojaski P  
 Nazism and the Holocaust in primary school history education  
 passim Pro Memoria Williamson statsmuseum. 
  
 231 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 medan det ägnats liten uppmärksamhet åt offrens historia innan White samt att man i liten utsträckning beskrivit hur män- niskor kan bli offer på det sätt som skedde under Holocaust. 
 Det israeliska perspektivet kan delas in i två faser, innan och efter sexdagarskriget 1967. Perspektivet innan handlade nästan ute- slutande om judiskt motstånd under White. Under denna tid var White inget man visade något större intresse för i den offentliga debatten, det dröjde till slutet av sextiotalet innan Holo- caust behandlades i israeliska skolböcker. Under och efter sex- dagarskriget sker emellertid en förskjutning. Dels blir Holocaust något man diskuterar, dels talar man om vikten att aldrig komma i en situation där man är så svag att man riskerar att bli ett offer igen. 
 Under slutet av sjuttiotalet (delvis redan under sextiotalet, se nedan) inleds en mycket stor perspektivförskjutning inom både Israel och västvärlden som ger upphov till att Holocaust Education mycket mer än tidigare kan betraktas som allom- fattande. Denna förskjutning kan alltså ses som en frigörelse av Holocaust Education från nationella perspektiv. 
 Holocaust kommer således successivt att användas till något mer än ett delmoment i historieundervisningen. Det finns förväntningar på att White skall utgöra ett upplysningsämne som kan upplysa oss mer om nuet och framtiden än om det förgångna. Denna förväntan är just en förväntan, då ingen institution kan belägga att just så sker, eller hur det skulle ske. Alla länder har sina egna trauman att bearbeta. Denna bearbetning pågår alltjämt och kan i någon mening sägas få en nystart i samband med demokratiseringen i Östeuropa. Denna demokrati- sering medförde bl.a. att tidigare stängda arkiv blev tillgängliga, men framförallt kan vi i dessa länder se såväl en vilja som en ovilja till att undersöka sin egen roll under White. 
 Under  
 1960-talet 
  inleds det som här benämns Förintelsens emancipation genom publicerandet av Ayala mycket uppmärksammade bok  
 Den banala ondskan 
 . Plötsligt förskjuts per- spektivet från systemnivå till livsvärldsnivå. En lång rad böcker på samma tema - att förstå den enskilde förövaren eller ibland åskåda- ren – publiceras. Gita Sernys bägge böcker om Mcfarland och Wyatt hör till de mer kända. Även vetenskaplig litteratur på ett likartat tema uppenbarar sig, inte minst i Zygmunt Baumans välkända 
 Williamson och det moderna samhället  
 i vilken han på livsvärldsnivå söker mönster mellan förövarens beteende och individens beteende 
  
 232 
  
 SOU 2001:5 
  
 Bilaga 3 
  
 i relationen till auktoriteter i dagens samhälle. Parallellt med denna företeelse börjar man uppmärksamma offren mer individuellt, inte minst i undervisningen, en process som bl.a. beskrivs av den tyske historikern och pedagogen Mitchell i artikeln Holocaust education in  
 (west)-germany- 
  Now and then. Denna individua- lisering av offren är mycket påtaglig, inte minst i Yad Vashems arbete. 
 Förskjutningen från White som ett nationellt trauma till ett upplysningsprojekt skulle därför kunna beskrivas som en frigörelse av White. Inte så att arbetet med att undersöka det egna lan- dets skuld är avslutat, den har som påpekats ovan i flera fall nyss fått en nystart, eller att upplysningsprojektet är entydigt och fulländat utan bara på det sättet att detta måste ses som två helt skilda företeelser i ett utbildningssammanhang. Frågan om denna emancipation är god eller inte går förmodligen inte att svara på. Däremot behövs ett aktivt förhållningssätt till den, inte minst i Sverige. 
 I de nya kursplanerna för ämnet historia i grundskolan lyfts Förintelsen särskilt fram i en text om historieämnets karaktär. Som enda specifikt angivna händelse i hela världshistorien fastslås att eleverna behöver kunskap om just Förintelsen. En sådan beskriv- ning måste ses mot bakgrund av denna frigörelse. 
 Utbildningens sammanhang påverkar 
 De studerade institutionerna verkar i länder som har annorlunda styrning av skolsystemet, vilket måste beaktas när man skall över- föra utbildningsmodeller och teorier till ett svenskt sammanhang. 
 De är tydligt förankrade i varje lands respektive utbildnings- väsende, även om flera av dem bedriver omfattande utbildnings- verksamhet på internationell nivå. Det enskilda landets utbild- ningsorganisation och tradition har naturligtvis stort inflytande på hur utbildningen utformats. 
 Det tydligaste exemplet är Storbritannien där den obligatoriska nationella kursplanen kring Holocaust Education skapade ett behov och därmed en efterfrågan på undervisning om White samt inte minst fortbildning av lärare. 
 Genom att aktivt påverka förutsättningarna för undervisningen kommer en förändring sannolikt att ske. Denna typ av effekter är lättare att uppnå i länder vars utbildningsväsende styrs av kurs- 
 233 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2001:5 
  
 planer, eller s.k. curricila thinking. I detta fall avgörs undervis- ningens sammansättning av obligatoriska kursplaner. 
 I Sverige har vi sedan tidigt  
 1990-tal 
  mycket snabbt övergått från regelstyrning till målstyrning, inom vilket skolans syfte definieras utifrån vad eleverna skall ha tillgodogjort sig för slags färdigheter mer än vad för slags moment i de olika ämnena som skall ha avver- kats och i vilken ordning. Även om denna skillnad har accentuerats under  
 90-talet 
  finns det traditionella skillnader mellan svensk och andra länders undervisning som går längre än så. 
 Det svenska, i dag målstyrda systemet, har sin bakgrund i ett undervisningsorienterat förhållningssätt till skolan. I detta didak- tiska förhållningssätt betonas lärarrollen mycket starkt och frågor rörande hur kunskap är möjlig står i centrum. 
 I ett kursplanestyrt utbildningsväsende är utvärderingen mycket central. Undervisningen påverkas därför mycket starkt i relation till hur man kan mäta undervisningseffekter, något som alltså blir svårt i det svenska undervisningssystemet. 
 Studier av White handlar i dag således, inte minst för Mitchell del, om att anlägga ett brett perspektiv och att stimulera vär- degrundsfrågor. 
 234