6 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 6.1 
  
 Beviljade bidrag under år 2002 
  
 Under 2002 beviljades sammanlagt 51 000 flyttningsbidrag. Över två tredjedelar av dessa avsåg sökande- eller tillträdesresor. Antalet arbetssökande som tog del av dessa bidrag var betydligt färre. De 23 000 besluten om tillträdesresa, bohagstransport och starthjälp fördelade sig på 12 642 personer. De som beviljas flyttningsbidrag är grupper som överlag har bättre förutsättningar på arbetsmarkna- den än samtliga öppet arbetslösa och i program. Flyttningsbidrags- mottagarna är oftare korttidsinskrivna, yngre och har i större utsträckning lång eftergymnasial utbildning (se tabell 6.1). Omkring 40 procent av dem som fick flyttningsbidrag hade efter- gymnasial utbildning jämfört med 14 procent av de öppet arbets- lösa eller i program. 
 Andelen kvinnor som beviljas flyttningsbidrag motsvarar ande- len kvinnor i obalansen. Pendlingsbidragen är de flyttningsbidrag som i minst utsträckning beviljas till kvinnor vilket framför allt beror på att andelen kvinnor som beviljas veckopendlingsbidrag är låg. Pendlingsbidragen är också de bidrag som i störst utsträckning beviljas till arbetssökande med längre inskrivningstid och till dem över 30 år. Antalet beviljade pendlingsbidrag är lågt vilket gör det tveksamt att utifrån dagens situation dra alltför långtgående slut- satser om vilken betydelse bidraget kan komma att få framöver. 
 Omkring en tredjedel av flyttningsbidragen under 2002 bevilja- des till personer som sökte arbete inom specialiserade yrkesområ- den, bl.a. datatekniker, läkare, lärare och ekonomer (se bilaga 4). Mellan 16 och 19 procent av besluten, beroende på bidragsform, beviljades till personer med kort högskoleutbildning, bl.a. tekniker, sjuksköterskor och förskollärare och mellan 11 och 18 procent beviljades till arbetssökande i serviceyrken. 
 87 
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen SOU 2003:37 
  
 Tabell 6.1.  
 Karakteristika för de som beviljades flyttningsbidrag 2002, procent 
  
 Sökande- 
  
 Tillträdes- 
  
 Bohags- 
  
 Starthjälp 
  
 Pendlings- 
  
 Obalansen 
  
 resa 
  
 resa 
  
 transport 
  
 stöd 
  
 * 
  
 Antal beviljade bidrag 
  
 26 806 
  
 8 581 
  
 7 263 
  
 7 248 
  
 1 152 
  
 302 450 
  
 Kön 
  
 Kvinnor 
  
 40 
  
 43 
  
 45 
  
 42 
  
 37 
  
 43 
  
 Män 
  
 60 
  
 57 
  
 55 
  
 58 
  
 63 
  
 57 
  
 Ålder 
  
 18–24 
  
 18 
  
 22 
  
 21 
  
 24 
  
 9 
  
 15 
  
 25–29 
  
 26 
  
 33 
  
 37 
  
 34 
  
 18 
  
 12 
  
 30–39 
  
 27 
  
 25 
  
 25 
  
 25 
  
 30 
  
 25 
  
 40–49 
  
 18 
  
 13 
  
 11 
  
 12 
  
 23 
  
 20 
  
 50–59 
  
 10 
  
 7 
  
 6 
  
 6 
  
 17 
  
 19 
  
 60–64 
  
 1 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 1 
  
 9 
  
 Inskrivningstid vid tidpunkt för 
  
 beslut 
  
 0–6 
  månader 
  
 47 
  
 56 
  
 59 
  
 55 
  
 41 
  
 41 
  
 6  
 månader–1 
  år 
  
 24 
  
 23 
  
 22 
  
 24 
  
 27 
  
 14 
  
 1–2 
  år 
  
 14 
  
 11 
  
 11 
  
 12 
  
 15 
  
 13 
  
 2–3 
  år 
  
 5 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 6 
  
 7 
  
 > 3 år 
  
 9 
  
 5 
  
 4 
  
 5 
  
 11 
  
 26 
  
 Högsta utbildning 
  
 Förgymnasial utbildning 
  
 11 
  
 9 
  
 10 
  
 11 
  
 17 
  
 33 
  
 Gymnasial utbildning 
  
 41 
  
 40 
  
 38 
  
 44 
  
 39 
  
 47 
  
 Eftergymnasial utbildning 
  
 kortare än två år 
  
 8 
  
 6 
  
 6 
  
 6 
  
 7 
  
 6 
  
 Eftergymnasial utbildning 
  
 två år eller längre 
  
 40 
  
 44 
  
 45 
  
 38 
  
 37 
  
 14 
  
 Forskarutbildning 
  
 0,8 
  
 1,0 
  
 1,0 
  
 1,0 
  
 0,8 
  
 0,3 
  
 Källa:  
 AIS och Händel. 
 * Månadsgenomsnitt för antalet arbetslösa eller i program. 
 Utredningen har inte kunna särskilja dag- och veckopendlings- bidraget inom gruppen pendlingsbidrag. De båda pendlingsbidra- gen redovisas därför i de följande avsnitten i detta kapitel som en grupp. En återrapportering till regeringen enligt regleringsbrevet för 2003 beskriver dock hur veckopendlingsbidraget beviljades under 2002 och under januari 2003. Under perioden fattades 392 beslut om veckopendling. Bidraget är skevt fördelat könsmässigt. 78 procent av besluten beviljades till män och endast 22 procent till kvinnor. Den könsmässiga snedfördelningen kan dock inte förkla- 
 88 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 ras av att bidraget enbart riktar sig till mansdominerade yrkesgrup- per. Närmare hälften av besluten avsåg personer med teoretisk specialistkompetens eller kortare högskoleutbildning, bl.a. lärare i  
 grund-, 
  gymnasie- och högskola, journalister, konstnärer, skåde- spelare m.fl., sjukgymnaster, ingenjörer och tekniker, tandhygie- nister samt  
 hälso-sjukvårdsspecialister. 
  19 procent av besluten beviljades till hantverksarbetare inom byggverksamhet och till- verkning. Den åldersmässiga fördelningen av veckopendlingsbidra- get var jämn. 
 1 
  
 6.2 
  
 Når flyttningsbidragen målgruppen? 
  
 Förordningen (1999:594) om flyttningsbidrag ställer något olika krav för de olika bidragsformerna (se tabell 6.2). Generella krav är att de som beviljas bidrag ska vara inskrivna vid arbetsförmedlingen och att de inte får vara under 25 år. 
  
 Tabell 6.2.  
 Målgrupper för flyttningsbidragen 
  
 Sökanderesa, 
  
 Starthjälp 
  
 Dagpendling 
  
 Veckopendling 
  
 Bidrag får ges till: 
  
 tillträdesresa och 
  
 bohagstransport 
  
 Den som är arbetslös och 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 söker arbete genom för- 
  
 medlingen 
  
 Den som riskerar bli 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 arbetslös 
  
 Den som har sökt arbete på 
  
 Nej 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 egen hand 
  
 Den som fyllt 25 år * 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Den som påbörjar första 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 anställningen efter 
  
 avslutad utbildning 
  
 * Bidraget kan ges till dem som är under 25 år eller som genomgått treårig gymnasieskola om det finns särskilda skäl för detta. 
  
 1  
 AMS (2993): Uppdrag: Återrapportering Veckopendlingsstöd, Dnr Pro  
 03-0000221-20. 
  
 89 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 Krav på arbetslöshet eller risk för arbetslöshet 
 Flyttningsbidrag får beviljas till den som är arbetslös och som söker arbete genom förmedlingen. För respenningen är detta krav mildrat till att också omfatta de som riskerar att bli arbetslösa vil- ket betyder att bidraget också i vissa fall kan ges till ombytes- sökande. Både för starthjälp och pendlingsstöd gäller däremot att den som söker ska vara arbetslös. Riksrevisionsverket konstaterade i sin utvärdering att en fjärdedel av dem som mottog starthjälp 1999 hade arbete och var därför inte berättigade till stödet. 
 2  
 2001 och 2002 var andelen som hade tillfälligt arbete eller som var ombytessökande fortfarande hög med 16 procent för dem som fick starthjälp och 21 procent för dem som fick pendlingsbidraget. 7 procent av dem som fick starthjälp och 10 procent av dem som fick pendlingsbidrag var registrerade som ombytessökande vid tid- punkten för beslutet. 
 3 
  
 Krav på att den arbetssökande söker arbete genom förmedlingen 
 Respenning, dvs. ersättning för sökande- eller tillträdesresa och bohagstransport, får enligt förordningen endast beviljas till dem som söker arbete genom förmedlingen. Riksrevisionsverket konstaterade i sin utvärdering att hela 70 procent av dem som fick ersättning för bohagstransport eller starthjälp inte fick information om det nya jobbet genom arbetsförmedlingen. Uppfattningen vid arbetsförmedlingarna var att de flesta av flyttningsbidragsmotta- garna först söker arbete på annan ort och sedan uppsöker arbets- förmedlingen för att söka flyttningsbidrag. 
 4 
  
 Inskrivningstiden vid beviljandet av flyttbidraget kan ge en indi- kation i vilken utsträckning flyttningsbidragen är en integrerad del av förmedlingsarbetet. Andelen som fått beviljat flyttbidrag i samband med att de skrev in sig, dvs. efter 0 inskrivningsdagar, var 3 procent för de som fick ersättning för sökande- och tillträdesresa respektive 5 procent för dem som fick ersättning för bohagstrans- port (se tabell 6.3). En tiondel av alla de som fick bidrag om bohagstransport hade varit inskrivna kortare än tio dagar. 
  
 2  
  
 Riksrevisionsverket (2001):  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med geografisk rörlighet, 
 Effektivitetsrevisionen RRV 2001:20, Stockholm.  
 3  
 Händel. 
  
 4  
  
 Riksrevisionsverket (2001):  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med geografisk rörlighet, 
 Effektivitetsrevisionen RRV 2001:20, Stockholm. 
 90 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 Tabell 6.3.  
 Andel bidrag beviljade inom vissa inskrivningsintervall under 2001 och 2002, procent 
  
 Antal inskriv- 
  
 Sökande- och 
  
 Bohagstransport 
  
 Starthjälp 
  
 Pendlingsstöd 
  
 tillträdesresa 
  
 ningsdagar vid 
  
 beslutstillfället 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 0 
  
 3 
  
 3 
  
 5 
  
 5 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 2 
  
 1-9 
  
 5 
  
 5 
  
 5 
  
 5 
  
 5 
  
 4 
  
 3 
  
 3 
  
 10-49 
  
 15 
  
 17 
  
 19 
  
 21 
  
 17 
  
 18 
  
 14 
  
 11 
  
 50-99 
  
 15 
  
 16 
  
 17 
  
 20 
  
 16 
  
 19 
  
 10 
  
 15 
  
 100-149 
  
 10 
  
 10 
  
 11 
  
 11 
  
 12 
  
 11 
  
 10 
  
 13 
  
 149-199 
  
 7 
  
 7 
  
 8 
  
 7 
  
 8 
  
 8 
  
 9 
  
 7 
  
 200- 
  
 44 
  
 41 
  
 35 
  
 32 
  
 39 
  
 36 
  
 51 
  
 49 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 Källa:  
 AIS och Händel. 
 I förordningen om flyttningsbidrag finns också en regel om att den arbetssökande inte ska bedömas kunna få arbete i eller nära hem- orten (se tabell 6.4). Frågan är om det kan antas vara troligt att handläggaren och den arbetssökande har hunnit undersöka vilka möjligheter den arbetssökande har att få arbete i hemregionen när beslut om bidrag fattas inom tio dagar efter inskrivningen. Det kan ibland vara uppenbart att en person inte kommer att kunna få arbete i en viss region eftersom det under en längre tid inte har funnits arbeten utannonserade inom det sökta yrket. Men det är också troligt att ett förfarande där bidrag beviljas i samband med inskrivningen ökar risken för att flyttningsbidragen ges till person- er som egentligen inte är i behov av förmedlingens tjänster. De arbetssökande kan också ha varit inskrivna vid förmedlingen tidigare men det finns likväl ett krav att pröva dem på den lokala arbetsmarknaden innan de beviljas flyttningsbidrag. 
 91 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 Andel av resp. bidrag, procent 
  
 10 
  
 Bohagstransport 
  
 8 
  
 Starthjälp 
  
 Pendlingsstöd 
  
 6 
  
 4 
  
 2 
  
 0 
  
 0-9 
  
 100-109 
  
 200-209 
  
 300-309 
  
 400-409 
  
 500-509 
  
 600-609 
  
 700-709 
  
 800-809 
  
 900-909 
  
 1000-1009 
  
 Inskrivningsdagar 
  
 Figur 6.1.  
 Andel beslut om flyttningsbidrag 2002 efter bidragsform och den arbetssökandes inskrivningstid vid tidpunkten för beslutet. 
 Källa:  
 AIS. 
  
 Antalet beslut om flyttningsbidrag avtar kontinuerligt i takt med att den arbetssökande uppnår fler inskrivningsdagar (se figur 6.1). Detta är också fallet när antalet beslut relateras till antalet personer i obalansen. Resultatet indikerar att flyttningsbidragen inte heller används särskilt aktivt i samband med att handläggarna skärper kraven på geografisk rörlighet efter det att den arbetssökande upp- når 100 ersättningsdagar. Pendlingsbidraget är det bidrag som beviljas jämnast över inskrivningstiden. 
 Enligt 6 § i förordningen (1999:594) om flyttningsbidrag så kan den som bor inom stödområde som anges i samma förordning beviljas respenning om flyttningen förbättrar möjligheterna för annan arbetssökande som har svårt att byta bostadsort att få arbete inom stödområdet. Paragrafen nämns inte i AMS allmänna råd. Västerbottens län tar upp den under regler och policy. Det är oklart 
 92 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 hur denna paragraf tillämpas i praktiken. Tillämpningen av regeln kräver i princip att den som avser att byta jobb har kännedom om paragrafen. Eftersom personen är ombytessökande är denne inte nödvändigtvis registrerad som arbetssökande på arbetsförmed- lingen varvid det är tveksamt om informationen når fram den vägen. Det krävs också att det finns annan arbetssökande på orten som är arbetslös och som dessutom har rätt kompetens för jobbet. 
 Åldersgräns på 25 år 
 En generell regel är att flyttbidrag endast får ges till den som har fyllt 25 år. Undantag får dock medges om det finns risk för lång- tidsarbetslöshet eller om den sökande har deltagit i en arbetsmark- nadspolitisk åtgärd och inte kan få arbete på hemorten. Riksrevi- sionsverkets utvärdering visar att 35 procent av dem som fick flytt- ningsbidrag 1999 var under 25 år. Åldersregeln infördes i juli 1999 men andelen under 25 år skiljde sig inte mellan första och andra halvåret 1999 vilket indikerar att förändringen i regelverket ännu inte hade börjat tillämpas ute på arbetsförmedlingarna. 
 Under åren 2001 och 2002 var andelen som beviljas ersättning för bohagstransport respektive starthjälp och som var under 25 år, 21 respektive 24 procent. Detta tyder på att regeln om särskilda skäl har börjat tillämpas något mer restriktivt. I vissa av länsarbets- nämnders riktlinjer till arbetsförmedlingarna framhålls att en sökande inte behöver ha varit arbetslös i 70 dagar (1 månad före det att långtidsarbetslöshet för ungdomar inträffar) för att denna ska anses riskera långtidsarbetslöshet. Bedömningen av denna risk kan göras långt tidigare. Tolkning är förenlig med AMS allmänna råd och öppnar för en generös tillämpning av regeln om särskilda skäl. Pendlingsbidraget är det bidrag som i minst utsträckning beviljades till de under 25 år med 9 procent (se tabell 6.1). 
 Riksrevisionsverket fann att tolkningen av vad som utgör särskilda skäl i beviljning av flyttningsbidrag skiljer sig åt mellan olika Länsarbetsnämnder. Vissa tolkade reglerna i enlighet med AMS allmänna råd, medan andra tolkade dem betydligt generösare. Även förmedlingarnas tolkningar skiljer sig åt. En förmedling menade att särskilda skäl innebär att det inte fanns något ledigt arbete på hemorten. Andra ansåg att långtidsarbetslöshet inte ska anses som särskilda skäl. Det finns fortfarande stora skillnader mellan län i hur stor andel av bidragen som beviljas till dem under 
 93 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 25 år. Både i  
 Västerbottens-, 
  Jämtlands och Norrbottens län är andelen under 25 år fortfarande hög med mellan 23 och 30 procent för bohagstransport och starthjälp. I Blekinge län är andelen lägst med tio procent. 
  
 6.3 
  
 Geografiska kriterier vid beviljning av flyttningsbidrag 
  
 I förordningen (1999:594) om flyttningsbidrag finns en rad krite- rier avseende den avsändande och mottagande regionen som ska vara uppfyllda för att flyttningsbidrag ska få lämnas (se tabell 6.4). 
  
 Tabell 6.4.  
 Geografiska kriterier för beviljning av flyttningsbidrag 
  
 Krav avseende 
  
 Sökande och 
  
 Bohagstransport 
  
 Starthjälp 
  
 Dagpendling 
  
 Veckopendling 
  
 tillträdesresa 
  
 Bidragen får ges till: 
  
 Brist på arbete på 
  
 Den som ej 
  
 Den som ej 
  
 Den som ej 
  
 Den som ej 
  
 Den som ej bedöms 
  
 hemorten 
  
 bedöms kunna 
  
 bedöms kunna få 
  
 bedöms 
  
 bedöms kunna få 
  
 kunna få arbete i 
  
 få arbete i 
  
 arbete i eller nära 
  
 kunna få 
  
 arbete i eller 
  
 eller nära hemorten 
  
 eller nära 
  
 hemorten 
  
 arbete i eller 
  
 nära hemorten 
  
 hemorten 
  
 nära hemor- 
  
 ten 
  
 Den mottagande ortens belägenhet i förhål- lande till hemorten: 
  
 Den som fått 
  
 Den som fått 
  
 Den som fått 
  
 Den som fått 
  
 anställning på ort 
  
 anställning 
  
 anställning på 
  
 anställning på ort 
  
 annan än 
  
 på ort dit det 
  
 ort som ligger på 
  
 som ligger på ett 
  
 hemorten och har 
  
 inte är 
  
 ett sådant 
  
 sådant avstånd att 
  
 fått bostad i dess 
  
 möjligt att 
  
 avstånd att 
  
 kostnaden för en 
  
 närhet 
  
 resa 
  
 kostnaden för en 
  
 resa dit överstiger 
  
 dagligen från 
  
 resa dit över- 
  
 kostnaden för en 
  
 hemorten 
  
 stiger kostnaden 
  
 resa inom normalt 
  
 för en resa inom 
  
 pendlingsavstånd 
  
 normalt pend- 
  
 från arbetstagarens 
  
 lingsavstånd 
  
 hemort. 
  
 från 
  
 arbetstagarens 
  
 hemort. 
  
 Brist på arbetskraft i 
  
 Den som bor på en 
  
 mottagande region 
  
 ort där arbetslös- 
  
 heten inom yrket är 
  
 hög och som har 
  
 fått arbete i en 
  
 region där det finns 
  
 brist på arbetskraft 
  
 i yrket. * 
  
 * I AMS allmänna råd ställs krav på att den som handlägger ärende om veckopendlingsbidrag kontaktar arbetsförmedlingen på mottagarorten för att förvissa sig om att det råder brist på arbetskraft i det yrke som den sökande har. 
 94 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 Krav på arbetsbrist i hemregionen 
 Ett krav som avser samtliga bidragsformer är att den som får flytt- ningsbidrag inte ska bedömas kunna få arbete i eller nära hemorten. Riksrevisionsverket konstaterar i sin undersökning att endast hälf- ten av dem som mottog bidrag i form av ersättning för bohags- transport eller starthjälp 1999 ansåg att deras möjligheter att få arbete på orten var dåliga eller obefintliga. 15 procent ansåg rent av att de hade goda möjligheter. 
 5 
  
 Andelen beviljade flyttningsbidrag under 2002 speglar till viss utsträckning arbetslösheten i riket under samma period (se bilaga 5). Antalet beslut per 100 i obalansen är hög i många av Norrlands- regionerna och låg bl.a. i storstadsregionerna (se figur 6.2 och figur 6.3). Ett undantag är framför allt Umeå lokala arbetsmarknad som har ett betydligt högre antal bidrag per arbetssökande i obalansen, både för bohagstransport och för starthjälpen, än vad de kan för- väntas ha med hänsyn tagen till andelen arbetslösa. Mer än tre fjärdedelar eller fler av dem som flyttar från Umeå med hjälp av bohags- och starthjälp har någon form av eftergymnasial utbildning vilket kan jämföras med andelen som mottog ersättning bohags- transport eller starthjälp i hela riket på omkring 40 procent. Två tredjedelar är under 30 år. Det är också en stor andel beslut, 9 procent för bohagstransporten och 6 procent för starthjälpen, som beviljas till personer som har varit inskrivna 0 dagar vid förmed- lingen vid tidpunkten för beslutet. 16 procent får beslut om bohagstransport inom 10 inskrivningsdagar. Det tveksamt om arbetsförmedlingen kan antas ha hunnit prövat den arbetssökandes förutsättningar att få jobb i hemregionen när beslut om flyttnings- bidrag lämnas så kort efter inskrivningen. 
 Andra regioner som har en relativt hög andel beviljade stöd för bohagstransport och starthjälp i förhållande till sin arbetslöshets- nivå är Storuman, Lycksele, Stömsund, Emmaboda och Övertorneå (vad gäller starthjälp). De sydvästra delarna av Sverige har överlag få beviljade flyttningsbidrag per person i obalansen. 
 Stockholm är den region som beviljar flest pendlingsbidrag i absoluta tal medan antalet pendlingsbidrag per 100 i obalansen är högst i Katrineholm,  
 Nyköping-Oxelösund 
  samt Eskilstuna. 
  
 5  
  
 Riksrevisionsverket (2001):  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med geografisk rörlighet, 
 Effektivitetsrevisionen RRV 2001:20, Stockholm. 
 95 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 Tillträdesresa 
  
 Bohagstransport 
  
 Figur 6.2.  
 Antal beslut om tillträdesresa respektive ersättning för bohagstransport per 100 i obalansen 2002, efter den arbetssökandes bostadsregion vid tidpunkt för beslutet. 
 Källa:  
 AIS. 
  
 96 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 Starthjälp 
  
 Pendlingsstöd 
  
 Figur 6.3.  
 Antal beslut om starthjälp respektive pendlingsbidrag per 100 i obalansen 2002, efter den arbetssökandes bostadsregion vid tidpunkt för beslutet. 
 Källa:  
 AIS. 
  
 97 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 Krav på den mottagande regionens belägenhet i förhållande till hemorten 
 Ersättning för bohagstransporten omfattas enbart av krav på att den som flyttar ska flytta till annan ort medan övriga bidrag hand- lar om flytt eller pendling utanför normalt pendlingsavstånd. Detta innebär i princip att bidrag för bohagstransport även kan lämnas för flytt inom pendlingsavstånd. För att få starthjälp krävs däremot att det inte ska vara möjligt att resa till arbetsorten dagligen medan både dag- och veckopendlingsbidraget endast ges till den som fått anställning på en ort som ligger utanför pendlingsavstånd (se tabell 6.5). 
 Avståndet mellan den skickande och den mottagande kommu- nen ger en indikation om i vilken utsträckning flyttningsbidragen beviljas för flytt respektive pendling inom normalt pendlingsav- stånd. Endast en procent av alla som fått ersättning för bohags- transport respektive starthjälp har fått det för flytt inom ett avstånd på fem mil fågelvägen från hemorten. Avståndet fågelvägen kan vara betydligt kortare än avståndet längs väg. Pendlingsbidraget utgör ett undantag med 18 procent beviljade inom fem mils avstånd fågelvägen. 
  
 Tabell 6.5.  
 Beviljade bidrag efter avståndet enkel resa mellan den skickande och den mottagande regionen respektive 2001 och 2002, procent 
  
 Reese 
  
 Tillträdesresa 
  
 Bohagstransport 
  
 Starthjälp 
  
 Pendlingsstöd 
  
 Avstånd, mil 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 0-4,9 
  
 6 
  
 6 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 21 
  
 16 
  
 5-9,9 
  
 19 
  
 20 
  
 13 
  
 14 
  
 10 
  
 11 
  
 11 
  
 11 
  
 55 
  
 52 
  
 10-14,9 
  
 11 
  
 12 
  
 10 
  
 11 
  
 11 
  
 12 
  
 12 
  
 12 
  
 11 
  
 12 
  
 15-19,9 
  
 12 
  
 13 
  
 13 
  
 12 
  
 13 
  
 14 
  
 14 
  
 14 
  
 5 
  
 6 
  
 20-49,9 
  
 35 
  
 34 
  
 38 
  
 37 
  
 42 
  
 40 
  
 41 
  
 40 
  
 6 
  
 9 
  
 50-99,9 
  
 15 
  
 13 
  
 20 
  
 20 
  
 20 
  
 19 
  
 19 
  
 18 
  
 2 
  
 5 
  
 100- 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 1 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 Kommentar:  
 Avståndet har beräknats fågelvägen utifrån befolkningstyngdpunkten i den skickande respektive den mottagande regionen 
 Källa:  
 AIS. 
  
 98 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 En genomgång av flyttningsbidragen efter hur stor andel av flyttarna som beviljats för rörlighet över lokal arbetsmarknadsgräns uppvisar ett liknande mönster. Andelen som har beviljats ersättning för bohagstransport respektive starthjälp för flytt inom en och samma lokal arbetsmarknad är endast en procent. Pendlingsbidra- get har i betydligt större utsträckning beviljats för resor inom samma lokala arbetsmarknadsområde. 15 procent av dem som fick pendlingsbidraget fick det för resor inom en och samma lokala arbetsmarknad. Andelen pendlingsbidrag som beviljats inomregio- nalt var också relativt stort i Södermanlands län, där resor mellan  
 Strängnäs-Stockholm 
  (31),  
 Enköping-Stockholm 
  (31) och Sträng-  
 näs-Södertälje 
  (54) dominerade. Det är svårt att säga om dessa beslut är förenliga med regelverket. När pendlingsbidraget lämnas måste hänsyn tas till om den arbetssökande har egen bil eller var den arbetssökande bor i förhållande till kollektivtrafikens sträck- ning. 
 Krav på arbetskraftsbrist i den mottagande regionen 
 Det är enbart veckopendlingsbidraget som ställer krav på att det ska råda brist på arbetskraft i yrket på den ort dit den arbets- sökande flyttar. Övriga flyttningsbidrag kan alltså ges både för pendling och flyttar till regioner där det redan finns arbetssökande med samma kvalifikationer. För bohagstransporten och starthjäl- pen kan detta också innebära att människor med liknande kompe- tens flyttas både in och ut ur samma region. Beviljningen av ersätt- ning för bohagstransport och starthjälp under år 2002 visar att ungefär 25 procent av flyttarna på lokal arbetsmarknadsnivå var överlappande i bemärkelsen att arbetsförmedlingarna flyttade in personer i en lokal arbetsmarknad där de också någon gång under året hade flyttat ut personer med samma sökta yrke. Den grupp som till antalet uppvisade störst överlappning var försäljare inom fackhandeln. 
 6  
 Av 313 försäljare som flyttade med ersättning för bohagstransport eller starthjälp arbetssökande flyttades 113 in i regioner där lika många fackhandlare någon gång under året också flyttades ut. (Andelen överlappande flyttar var för detta yrke såle- des 36 procent). 
 Studerat per yrke på femsiffernivå och för de 100 lokala arbets- marknaderna så handlade det om överlappande flöden på som mest 
  
 6  
 AMSYK 522210. 
 99 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 ett femtontal personer vilket antyder att problemet överlag inte är särskilt stort. Frågan är också i vilken utsträckning flyttarna verkli- gen är överlappande i praktiken. Även inom samma yrkesgrupp kan kompetensen variera på ett sätt som gör att de som flyttades ut inte skulle ha kunnat ersätta de som flyttades in. Det kan också finnas förklaringar till överlappningen som hänger samman med konjunktursvängningar på arbetsmarknaden. Ett exempel på senare tid är nedgången inom  
 IT-branschen 
  under 2002 då inflyttningen av systemerare till Stockholm ersattes av en utflyttning från Stock- holm till övriga landet. Vad som möjligen är ett större problem ur samhällsekonomisk synvinkel är när ersättningen för bohags- transport och starthjälpen bidrar till att flytta arbetssökande till regioner där det redan finns arbetssökande med de efterfrågade kvalifikationerna. 
  
 6.4 
  
 Flyttningsbidragen och det naturliga flyttmönstret 
  
 Utredningen har fått i uppdrag att göra en översyn av hur bidragen kan utformas för att stimulera arbetsmarknadsrelaterade rörlighet utanför det naturliga flyttmönstret. Med det naturliga flyttmönst- ret menas de åldersvisa och geografiska flyttmönster som domine- rar i befolkningen. Genom att stödja flyttningar utanför det natur- liga flyttmönstret antas dödviktseffekten minska, dvs. risken för att bidragen ges till personer som skulle ha flyttat även utan bidrag. Strävan att endast stödja flyttningar utanför det naturliga flytt- mönstret utgör motivet till regeln om att endast de äldre än 25 år får beviljas flyttningsbidrag. 
  
 25-årsgränsen 
  bidrar till att flytta fram puckeln i antalet beviljade bidrag men följer i övrigt den åldersvisa fördelningen av inrikes flyttare i befolkningen relativt väl (se figur 6.4). Andelen beviljade beslut om respenning avtar liksom de inrikes flyttningarna kraftigt i åldrarna över 30 år. Besluten om flyttningsbidrag följer också flyttkurvan för inrikes flyttningar såtillvida att de är något mer koncentrerade till åldrarna under 30 år för kvinnor än för män. Bilden är densamma om antalet beslut relateras till antalet personer i obalansen. Flyttningsbidragen, med undantag av pendlingsbidra- get, riktar sig alltså trots  
 25-årsgränsen, 
  i första hand till de ålders- grupper där flyttbenägenheten i befolkningen är hög. 
 100 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 Andel av respektive grupp, procent 
  
 10 
  
 9 
  
 Sökanderesa 
  
 8 
  
 Tillträdesresa 
  
 7 
  
 Bohagstransport 
  
 Starthjälp 
  
 6 
  
 Inrikes flyttare över kommungräns 
  
 5 
  
 4 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 0 
  
 18 20 22 24 26 28 30 32 34 36 38 40 42 44 46 48 50 52 54 56 58 60 62 64 
  
 Ålder vid beslutstillfället 
  
 Kvinnor 
 Andel av respektive grupp, procent 
  
 10 
  
 9 
  
 Sökanderesa 
  
 Tillträdesresa 
  
 8 
  
 Bohagstransport 
  
 7 
  
 Starthjälp 
  
 Inrikes flyttare över kommungräns 
  
 6 
  
 5 
 4 
  
 3 
  
 2 
  
 1  
  
 0 
  
 18 
  
 20 
  
 22 
  
 24 
  
 26 
  
 28 30 
  
 32 
  
 34 36 
  
 38 
  
 40 42 
  
 44 
  
 46 
  
 48 
  
 50 
  
 52 
  
 54 
  
 56 
  
 58 60 
  
 62 
  
 64 
  
 Ålder vid beslutstillfället 
  
 Män 
  
 Figur 6.4.  
 Beviljade flyttningsbidrag under 2001 och 2002, efter bidragsmottagarnas ålder. 
  
 Källa:  
 Flyttningsbidrag AIS. Flyttningar över kommungräns: SCB. 
 101 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 Beslut om pendlingsbidrag per 100 i 
  
 Andel pendlare över kommungräns i 
  
 obalansen 
  
 befolkningen (pendlingsfrekvens), procent 
  
 1,40 
  
 40 
  
 1,20 
  
 35 
  
 1,00 
  
 30 
  
 0,80 
  
 25 
  
 20 
  
 0,60 
  
 15 
  
 0,40 
  
 10 
  
 0,20 
  
 5 
  
 0,00 
  
 0 
  
 18 
  
 21 
  
 24 
  
 27 
  
 30 
  
 33 
  
 36 
  
 39 
  
 42 
  
 45 
  
 48 
  
 51 
  
 54 
  
 57 
  
 60 
  
 63 
  
 Ålder 
  
 Pendlingsbidrag kvinnor 
  
 Pendlingsbidrag män 
  
 Pendlinsfrekvens kvinnor 
  
 Pendlingsfrekvens män 
  
 Figur 6.5.  
 Pendlingsfrekvens i olika åldrar 2002, med och utan pendlingsbidrag. 
 Källa:  
 AIS. 
  
 Även pendlingsbidragen följer den åldersmässigt mer utjämnade pendlingsfrekvensen hos befolkningen relativt väl (se figur 6.5). Andelen som beviljats pendlingsbidrag och som var över 50 år var 18 procent, en siffra som var betydligt högre än samma andel för dem som fick ersättning för bohagstransport och starthjälp. Det geografiska kriteriet om att pendlingsbidrag enbart får beviljas för pendling utanför normalt pendlingsavstånd innebär att bidraget stimulerar rörlighet utanför vad som för merparten av befolkningen kan betraktas som det naturliga pendlingsmönstret. 
 Det finns flera olika definitioner av normalt pendlingsavstånd inom AMV. AMS föreskrifter om lämpligt arbete säger att ett arbete är att betrakta som lämpligt för de utan minderåriga barn om den dagliga bortovaron från hemmet inte överstiger 12 timmar, dvs. ungefär 1,5 timmars pendling enkel väg. Varje arbetsförmedlings- kontor har vidare specificerat de kommuner som ingår i kontorets pendlingsomland. Denna uppgift finns inlagd i AIS. I Skåne betraktas t.ex. hela länet som normalt pendlingsavstånd. 
 102 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 Ett sätt att stimulera det som i direktiven till utredningen benämns flyttningar utanför det naturliga flyttmönstret är att rikta bidra- gen mot arbetssökanden som har en svagare position på arbets- marknaden, t.ex. mot arbetssökande som har varit inskrivna längre än en viss tid. Långa inskrivningstider skulle kunna vara ett utslag av att individer inte är tillräckligt geografiskt rörliga. Men samtidigt kan en sådan restriktion innebära att arbetslöshetstiderna blir onödigt långa. Kanske finns det inte heller något egenvärde i att flyttningsbidragen riktar sig enbart till de något mer trögrörliga grupperna i befolkningen. Ur ett regionalpolitiskt perspektiv kan det också handla om att stimulera flyttströmmar utanför vad som ur ett geografiskt perspektiv kan anses vara de dominerande flytt- strömmarna. 
 De dominerande flyttströmmarna när det gäller geografisk rikt- ning varierar mellan olika åldersgrupper, mellan olika delar av landet och från ett år till ett annat. Här diskuteras endast resultatet av flyttströmmarna i form av flyttnetton på lokal arbetsmarknadsnivå. Det bör dock framhållas att bakom dessa flyttnetton finns i många fall betydligt större flyttströmmar som bidrar till att förbättra de lokala arbetsmarknadernas funktionssätt även om de inte resulterar i positiva flyttnetton. 
 Den mest påtagliga trenden för hela befolkningen under 1990- talet har varit att storstadsregionerna och högskoleregionerna har positiva flyttnetton. Storstadsregionerna har haft positiva flytt- netton under de senaste tre decennierna. Men under  
 1990-talets 
  sista år hade också många av högskoleorterna negativa flyttnetton. 
 7 
  
 En tredjedel av de lokala arbetsmarknaderna hade ett positivt flyttnetto 2002 avseende de som flyttade över lokal arbetsmark- nadsgräns med ersättning för bohagstransport, starthjälp, eller med både och (se figur 6.6). 2001 hade endast en femtedel av regionerna positivt flyttnetto. Sju av regionerna med flyttningsöverskott fanns i Norrland med ett positivt flyttnetto på som mest 35 personer i Åre. Andra regioner med positiv nettoinflyttning var Trollhättan, Jönköping, Nyköping, Gislaved och Strömstad, regioner som också ett positivt flyttnetto under 2001. Stockholm och Göteborg var de regioner som hade störst nettoinflyttning med 2 350 respektive 580 personer. Sammantaget dominerar framför allt Stockholmsregionen 
  
 7  
  
 SOU 2000:87  
 Regionalpolitiska utredningens slutbetänkande 
 , Slutbetänkande från regionalpolitiska utredningen. 
  
 103 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 inflyttningen medan merparten av de regionala centra uppvisar en nettoutflyttning av arbetssökande. 
 Flyttnetto för personer som antingen fick starthjälp eller bohagstransport och som flyttade över lokal arbets- marknadsgräns 
 Pendlingsnetto för personer som fick pendlingsbidrag och som pendlade över lokal arbetsmarknadsgräns 
  
 Figur 6.6.  
 Flytt- och pendlingsnetto för flyttningsbidragen 2002. 
 104 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 Källa:  
 AIS. 
  
 Stockholmsregionen har också störst positivt netto för de som dag- eller veckopendlar med pendlingsstöd. Övriga storstadsregioner har positiva men betydligt mindre pendlingsnetton. 
 Flyttnettot för flyttningar över länsgräns med bohagstransport och starthjälp för åren 2001 och 2002 överensstämmer i stora drag med flyttnettot för inrikes flyttningar över länsgräns. Den stora skillnaden är att Stockholms län har ett betydligt större flyttnetto för flyttningsbidragstagarna än vad Göteborgs län och Skåne län har medan både Göteborgs och framför allt Skåne län har betydande flyttningsöverskott för de inrikes flyttningarna i hela befolkningen. Att Skåne har ett negativt flyttnetto för flyttningsbidragen beror sannolikt på att de arbetssökande från norra Sverige är överrepresenterade bland flyttningsbidrags- mottagarna och denna grupp flyttar i större utsträckning till Stockholm än till de båda övriga storstadslänen. 
 Det är inte realistiskt eller kanske för den delen önskvärt att sträva efter att bryta de dominerande geografiska flyttströmmarna. En utgångspunkt måste vara att arbetet med flyttningsbidragen styrs av tillgången på arbetstillfällen. Det man däremot kan sträva efter är att komplettera dessa flytt- och pendlingsströmmar för att motverka lokal arbetskraftsbrist även i andra regioner. Detta kräver dock sannolikt starkare ekonomiska incitament än vad som finns idag. Ett krav som förefaller rimligt ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är att flyttbidragen i första hand riktas till arbetssökande som söker och flyttar till arbete i regioner där det råder brist på arbetskraft i det sökta yrket. 
  
 6.5 
  
 Slutsatser 
  
 De grupper som kommer i åtnjutande av flyttningsbidragen har förhållandevis goda förutsättningar på arbetsmarknaden jämfört med samtliga öppet arbetslösa eller i åtgärder. De är yngre, har högre utbildning och har varit inskrivna under kortare tid. Det är också en relativt stor andel, mellan sex och tio procent, av de arbetssökande som har varit inskrivna kortare tid än tio dagar när de blir beviljade flyttningsbidrag. Det är tveksamt om bidragen i dessa fall kan betraktas som en integrerad del av förmedlingsarbe- tet. RRV:s undersökning visar att många arbetssökande skaffar ett 
 105 
  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med flyttningsbidragen 
  
 SOU 2003:37 
  
 jobb först och skriver endast in sig på förmedlingen för att få flytt- bidrag. 
 Antalet beslut om flyttningsbidrag, med undantag av pendlings- bidraget, minskar vidare kontinuerligt i takt med att de arbets- sökande uppnår fler inskrivningsdagar vilket antyder att flyttnings- bidragen inte används särskilt aktivt för att skärpa kraven på vidgat geografiskt sökområde efter 100 ersättningsdagar. 
 Besluten om ersättning för bohagstransport respektive starthjälp följer i relativt stor utsträckning de åldersvisa variationer som finns för de inrikes flyttningarna. Åldersgränsen på 25 år bidrar till att flytta fram tyngdpunkten i beviljningen av ersättning och start- bidrag till åldrarna 25 till 30 år varefter antalet beviljade bidrag sjunker kraftigt. Det tycks vara betydligt svårare att nå de som är äldre än 30 år, de med lägre utbildningsnivå och de med längre inskrivningstid. Förklaringen till detta är troligen att flyttningsbi- dragen inte utgör en tillräcklig ekonomisk stimulans för att få människor som inte redan är flyttbenägna att flytta. 
 Pendlingsbidragen är de bidrag som i störst utsträckning når de som är något äldre och som har varit inskrivna under längre tid. 
 Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är det rimligt med ett krav på brist i den mottagande regionen, dvs. att arbetsmarknads- politiken i första hand stödjer flyttar för yrkesgrupper som inte redan finns representerade bland de arbetssökande i den mottag- ande regionen. Denna slags regel finns idag endast för vecko- pendlingsbidraget. 
 106 
  
 7 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 7.1 
  
 Arbetsmarknadsåtgärder och geografisk rörlighet 
  
 Arbetsmarknadspolitiken påverkar den geografiska rörligheten på en rad olika sätt. Arbetslöshetsersättningens nivå kan i sig påverka människors benägenhet att söka jobb och därmed också benägen- heten att söka jobb i andra regioner än hemregionen. En studie av den sänkning av  
 a-kassan 
  från 80 till 75 procent som ägde rum i januari 1996, där de som omfattades av sänkningen jämförs med dem som inte omfattades, visar att sänkningen ökade benägenheten att gå från arbetslöshet till sysselsättning med 10 procent. Effekten var dessutom synlig flera månader innan regeln infördes. 
 1 
  
 En översikt över makroekonomiska studier som har gjorts av geografisk rörlighet tyder på att de arbetsmarknadspolitiska åtgär- derna snarare har bidragit till inlåsning av arbetskraften än till ökad rörlighet. 
 2  
 Det finns en rad studier som visar att sysselsättnings- åtgärderna bidrar till skapa geografiska inlåsningseffekter, bl.a. i form av att sökaktiviteten minskar och att individer som kanske annars skulle ha flyttat väljer att stanna kvar. En undersökning av deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder under 1993 och 1994 visar att både antalet sökmetoder och söktimmar var betydligt högre bland öppet arbetslösa än bland åtgärdsdeltagare. Av dem som var öppet arbetslösa uppgav 30 procent att de inte sökt något jobb under intervjuveckan jämfört med 68 procent av dem som deltog i arbetsmarknadsutbildning eller jobbåtgärd. 
 3  
 Det har också varit möjligt att urskilja inlåsningseffekter i form av minskad flytt- 
  
 1  
 Lewis, Oconnor (1999):  
 Do Benifit Cuts Boost Job Findings? Swedish Evidence from the 1990s,  
 Working paper IFAU 1998:8, Uppsala. 
  
 2  
 Calmfors Cooke, Forslund Pugh (2002):  
 Vad vet vi om den svenska arbetsmarknadspolitikens effekter,  
 IFAU, Rapport 2002:8, Uppsala. 
  
 3  
 Ackum Agell Riggs (1996): Arbetslösas sökaktivitet, Expertbilaga till SOU 1996:34  
 Aktiv Arbetsmarknadspolitik 
 , Arbetsmarknadspolitiska kommitténs betänkande, Stockholm. 
 107 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 SOU 2003:37 
  
 benägenhet av arbetsmarknadspolitiska åtgärder på länsnivå under perioderna 1966 1993 
 4  
 och 1970 1989. 
 5 
  
 Men kortsiktiga inlåsningseffekter kan också betraktas som en naturlig följd av att de arbetssökande koncentrerar sig på att ta sig igenom en utbildning eller annan åtgärd och behöver därför inte vara ett problem. Det finns studier som visar att åtgärdsdeltagare söker mindre aktivt under den period som åtgärden pågår men mer aktivt efter åtgärdens slut. 
 6  
 Men det finns också studier som visar att arbetsmarknadsåtgärder kan leda till geografiska inlåsnings- effekter i form av lägre benägenhet att ta jobb utanför hemregionen även efter genomgången utbildning. Denna geografiska inlåsnings- effekt förklarades framför allt av att sannolikheten för att få ett jobb minskade generellt för dem som hade genomgått arbetsmark- nadspolitiska åtgärder. 
 7 
  
 En annan studie av deltagare i arbetsmarknadsutbildning  
 (A-utb), 
  beredskapsarbete och arbetslivsutveckling (ALU) under  
 1990-talet, 
  visar att benägenheten att flytta till arbete eller pendla över lokal arbetsmarknadsgräns efter genomgången åtgärd varierar mellan olika slags åtgärder. Rörligheten efter arbetsmarknadsutbildningen var högre än efter övriga åtgärder. Detta kan förklaras av att arbetsmarknadsutbildningen är mer generell och ger mindre platsspecifika kvalifikationer än de båda andra åtgärdsformerna. Både beredskapsarbete och arbetslivsutveckling innebär också att de arbetssökande får kopplingar till arbetsplatser och bygger upp ett lokalt nätverk som ökar möjligheterna att få arbete lokalt. Pendling över lokal arbetsmarknadsgräns var en vanligare form av geografisk rörlighet än arbetsmarknadsrelaterade flyttningar, både för de som hade genomgått åtgärder och för de som var öppet arbetslösa. 
 8 
  
 4  
  
 Nilsson Thomas (1995);  
 Den interregionala omflyttningen i Sverige: Konsekvenser av arbetsmarknadsläge, arbetsmarknadspolitik och regionala levnadsomkostnader,  
  
 EFA-rapport 
  
  33. 
  
 5  
  
 Westerlund Olle (1992):  
 Internal Gross Migration in Sweden: The Effects of Variation in Mobility Stimuli and Regional Labour Market Conditions,  
 Umeå Economic Studies no 292, Umeå. 
  
 6  
  
 Regnér H  Wadensjö E (1999):  
 Arbetsmarknadens funktionssätt i Sverige: En beskrivning baserad på nya intervjudata,  
 SOFI, Stockholms universitet. 
  
 7  
 Fredriksson Olson (2003):  
 Employment, Mobility and Active Labor Market Programs,  
 Benitez paper 2003:3. 
  
 8  
  
 Lindgren Lewis (2003):  
 Labour Market Programmes and Geographical Mobility: Migration and Commuting among Programme Participants and Openly Unemployed, 
 Dixon 2003:6, Uppsala. 
 108 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 7.2 
  
 Påverkar flyttningsbidragen den geografiska rörligheten? 
  
 Tidigare studier visar att flyttbidragens effekter på den geografiska rörligheten endast är marginella. Frågan är om flyttningsbidragen påverkar individers flyttbenägenhet eller om de endast har karak- tären av ekonomisk hjälp till personer som skulle ha flyttat även utan bidrag? Long och Nättorp konstaterar i en studie av hur starthjälpen påverkade inrikes flyttningar mellan 1978 och 1995 att variationen i starthjälpsbeloppets storlek liksom förekomsten av starthjälp endast hade en försumbar effekt på antalet flyttare. Flytt- ningarna skulle endast minska marginellt om startbidraget togs bort helt. 
 9,10  
 Martin finner i en studie av länsvisa flyttningar 1972 1986 inget samband mellan flyttningsbidragets storlek och den geografiska rörligheten. Han konstaterar att om startbidraget ska behållas så måste det motiveras utifrån rättviseskäl och inte utifrån dess effekter på geografisk rörlighet. 
 11 
  
 En enkätundersökning av flyttningsbidragsmottagare visar att 35 procent av dem som fick starthjälp och 37 procent av dem som fick ersättning för bohagstransport under 1999 ansåg att bidraget inte påverkade deras beslut att flytta överhuvudtaget. Ytterligare 47 respektive 42 procent ansåg att bidragen påverkade deras beslut att flytta i viss eller liten utsträckning. Endast 18 procent av dem som fick starthjälp och 21 procent av dem som fick ersättning för bohagstransport ansåg att bidragen påverkade deras beslut i stor utsträckning. RRV drar slutsatsen att Huvuddelen av bidrags- mottagarna skulle ha flyttat även utan bidrag och många har inte behov av arbetsförmedlingens stöd för annat än att få sin bidrags- ansökan godkänd. 
 12  
 Undersökningen tyder också på att bidragen var viktigare för de äldre, de som varit arbetslösa under längre tid (600 dagar eller mer) samt de som hade högre högst utbildning 
  
 9  
 Storrie Huber och Nättorp Bengt (1997):  
 Starthjälp geografisk rörlighet 1978 1995 och en utvärdering av starthjälpen 
 , Stockholm Expertgruppen för arbetsmarknadspolitiska utvär- deringsstudier (EFA), Arbetsmarknadsdepartementet, Stockholm 
  
 10 
  
 För många av de studerade åldersgrupperna påverkar starthjälpsbidraget flyttningarna negativt, dvs. ju högre starthjälpsbelopp desto mindre flyttningar vilket antyder att modellerna inte är korrekt specificerade. En förklaring kan vara att modellerna endast tar hänsyn till vakanser och avstånd mellan lokala arbetsmarknader och inte andra faktorer som påverkar flyttningar, t.ex. utbildningsutbud. 
  
 11 
  
 Westerlund Olle (1992):  
 Internal Gross Migration in Sweden. The Effect of Cariation in Mobility, Simulu and Regional Labour Market Conditions 
 , Umeå Economic Studies nr 292, Nationalekonomiska insitutionen, Umeå universitet. 
  
 12 
  
 Riksrevisionsverket (2001):  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med geografisk rörlighet,  
 Effek- tivitetsrevisionen RRV 2001:20, sid.  
  
 11-12. 
  
 109 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 SOU 2003:37 
  
 gymnasium eller lägre utbildning, dvs. grupper som är svagare på arbetsmarknaden. Man konstaterar emellertid att ersättningen för bohagstransporterna var av större betydelse för dem som innan flytten var bosatta i Norrland och som ofta hade längre flyttväg. 85 procent av bidragsmottagarna sade dock att de troligen skulle ha flyttat även om de inte fått någon ekonomisk ersättning. 
 13 
  
 7.3 
  
 Ökar flyttningsbidragen individers möjligheter till sysselsättning? 
  
 En annan fråga är i vilken utsträckning flyttningsbidragen leder till en förbättrad matchning mellan arbetssökande och vakanser och i förlängningen en högre sysselsättning. Antalet matchningar (i det här sammanhanget används matchning synonymt med nyanställ- ning) beror på såväl antalet lediga platser som antalet arbets- sökande. Fler lediga platser och arbetssökande kan förväntas inne- bära fler möten mellan företag och arbetssökande och därmed fler matchningar. Förmedling och vägledning/rådgivning för arbetslösa syftar till att effektivisera matchningsprocessen på arbetsmark- naden. En högre matchningseffektivitet innebär att det med ett givet antal arbetssökande krävs färre lediga platser för att lika många nyanställningar ska komma till stånd. Om sannolikheten att fylla en utlyst vakans ökar, så ökar också den förväntade lönsamheten för varje enskilt företag att försöka nyanställa. 
 Arbetsmarknadsverkets återrapporteringskrav enligt 2003 års regleringsbrev omfattar redovisning och analys av indikatorer för förändringar av matchningseffektiviteten i enlighet med det metod- utvecklingsarbete AMS redovisade under 2002. AMS studerar hur matchningsprocessen har utvecklats under perioden 1997 2002, med år 2001 som jämförelseår, och konstaterar att det varken för Sverige eller för de lokala arbetsmarknaderna kan urskiljas någon signifikant försämring av matchningsprocessen. Matchningspro- cessen studeras genom att antalet personer i obalansen samt antalet vakanser anmälda till arbetsförmedlingen antas förklara dels antalet personer i obalansen som har fått arbete på den öppna arbets- marknaden, dels antalet avrapporterade platser. 
 14 
  
 13 
  
 RRV:s undersökning bygger på 490 slumpmässigt utvalda personer av 12 000 som fått starthjälp 1999 varav 75 procent svarade. Då urvalet är begränsat bör nedbrytningen på olika mottagandekategorier tolkas med försiktighet. 
  
 14 
  
 Henderson Abukar (2002): Matchingseffektivitetens utveckling under  
  
 1990-talet 
 , 
  
  Utred- ningsenheten, AMS  
  
 2003-01-30 
 . 
  
 110 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 Det finns emellertid metodologiska problem som hänger sam- man med att den kausala relationen mellan de oberoende och de beroende variablerna inte nödvändigtvis är särskilt stark. Detta problem framhålls också av författarna till rapporten. De arbets- sökande kan ha fått annat jobb än sådant som var anmält vid arbetsförmedlingen och det är tveksamt om ens majoriteten av de lediga platserna annonseras genom den offentliga arbetsförmed- lingen. Vakanser kan vidare avrapporteras av annat skäl än att de blivit tillsatta av arbetssökande som varit anmäld vid arbets- förmedlingen. 
 Matchningen uttryckt som antal nytillsatta platser kan också dölja suboptimala förhållanden, både vad gäller matchning av kom- petens och vad gäller geografisk matchning. När en läkare matchas till en plats som lokalvårdare, så kan matchningen betraktas som suboptimal. Eftersom regelverket för beviljning av respenning och startbidrag inte innehåller något krav på att kontrollera att arbets- sökande med den kompetens som flyttas inte redan finns i mot- tagarregionen kan matchningen också bli suboptimal ur ett regio- nalt perspektiv. Det är svårt att utifrån denna slags studie säga något om arbetsförmedlingarnas bidrag till att öka matchnings- effektiviteten. 
 Riksrevisionsverkets undersökning visar att en tredjedel av dem som mottog flyttningsbidrag 1999 hade återinskrivits under perioden fram till oktober 2000. 18 procent återinskrevs som öppet arbetslösa medan 8 procent var inskrivna som deltidsarbetslösa eller ombytessökande. De med endast grundskoleutbildning var överrepresenterade bland de återinskrivna (50 procent jämfört med 29 procent av de högskoleutbildade) liksom de som var under 25 och hade beviljats bidrag av särskilda skäl samt de som hade deltagit i arbetsmarknadspolitiska program under mer än 300 dagar. Av dem som återinskrevs var de med lägre utbildning, längre inskrivningstid innan flytten och de något äldre överrepresen- terade. Mot bakgrund av att det också var för denna grupp som flyttbidragen hade störst betydelse kan resultatet tyda på att de grupper för vilka flyttstöden betyder mest i flyttbeslutet är också de som har minst att vinna på en flytt. 
 15  
 Men det krävs både mer omfattande studier och studier på längre sikt för att säga något om flyttningsbidragens egentliga effekter på sysselsättningen. 
  
 15  
  
 Riksrevisionsverket (2001):  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med geografisk rörlighet,  
 Effekti- vitetsrevisionen RRV 2001:20, sid. 11 12. 
  
 111 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 SOU 2003:37 
  
 7.4 
  
 Ökar flyttning de arbetslösas möjligheter till sysselsättning? 
  
 En studie av arbetslösa i hela befolkningen under perioden 1986 1996 visar att en flytt till annan ort inte nödvändigtvis behöver öka möjligheterna att få sysselsättning. De som flyttade till annan lokal arbetsmarknad under perioden 1987 1990 var i något större utsträckning sysselsatta i slutet av perioden än de som inte flyttade. Under lågkonjunkturen mellan 1990 och 1993 hade situa- tionen förändrats så att sannolikheten att få jobb inte skiljde sig signifikant för flyttare jämfört med stannare. För dem som flyttade mellan 1993 och 1996 var sannolikheten att få jobb lägre än för de som stannade kvar. Detta när hänsyn hade tagits till kön, ålder, utlandsfödda, utbildning och bostadsregion. En strategi som lönade sig betydligt bättre för de arbetslösa var att utbilda sig, i alla fall fram till 1993. De som utbildade sig mellan 1987 och 1990 respek- tive 1990 1993 hade dubbelt så stor respektive en halv gång så stor chans att få jobb som de som inte utbildade sig. Detta när hänsyn har tagits till kön, ålder, utländsk härkomst, utbildning och hemregion. 
 16 
  
 Resultatet av undersökningen ska inte förstås som att geografisk rörlighet saknar betydelse för sysselsättningen. Undersökningen belyser inte betydelsen av arbetspendling och den förmår inte heller fånga betydelsen av de flyttningar som företas i syfte att inte riskera arbetslöshet. Studien ger dock inte något entydigt stöd för att en flytt ökar chanserna att bli sysselsatt för dem som väl har blivit arbetslösa. Detta illustrerar att en flytt i sig inte nödvän- digtvis löser några sysselsättningsproblem. Det handlar istället om vem som flyttar till vilket slags arbete och till vilken region, dvs. om mer kvalitativa aspekter av flyttningar. 
  
 7.5 
  
 Vilka effekter är rimliga att förvänta sig? 
  
 Vilka effekter är det då rimligt att förvänta sig av flyttningsbidra- gen? Attitydundersökningar bidrar till att ge en bild av hur benä- genheten att flytta eller pendla ser ut i befolkningen. I en under- sökning av 2 900 individer i åldrarna  
 18–79 
  år var omkring 15 procent positiva till att flytta till arbete och studier i grannlän eller annan del av landet (se tabell 7.1). De arbetslösa var i genom- 
  
 16 
  
 Nutek (2000):  
 Arbetskraftens rörlighet: Ett smörjmedel för tillväxt,  
 R2000:15, Stockholm. 
  
 112 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 snitt mer positiva till att flytta över länsgräns än de som var lång- tidssjukskrivna, pensionärer/sjukpensionärer eller deltidsarbetande. De arbetslösa var dock mindre positiva än de som var heltidsarbe- tande. Inställningen till dagpendling var mer positiv än inställ- ningen till att flytta över länsgräns. 33 procent var positivt inställda till att dagpendla medan endast 6 procent var positivt inställda till veckopendling. Hela 64 procent var negativt inställda till vecko- pendling. 
 17  
 Studien tyder på att det finns en potential framför allt vad gäller dagpendling, men också i viss utsträckning till att flytta. Längden på dagpendlingen definierades dock inte i den fråga som ställdes vilket gör resultatet svårtolkat. 
  
 Tabell 7.1.  
 Vilken inställning har du till att flytta över länsgräns till arbete eller studier? 
  
 Flytt 
  
 Pendling 
  
 Grannlän 
  
 Annan del av landet 
  
 Dagpendling 
  
 Veckopendling 
  
 Negativ 
  
 55 
  
 55 
  
 28 
  
 64 
  
 Varken negativ eller positiv 
  
 20 
  
 17 
  
 30 
  
 16 
  
 Positiv 
  
 13 
  
 17 
  
 33 
  
 6 
  
 Källa:  
 TCO (2002):  
 Att pendla eller flytta: En rapport om hur det svenska folket ser på pendling och flyttning,  
 Stockholm, Tabell två. 
  
 Liknande frågor ställda till den förvärvsarbetande befolkningen gav ett något annorlunda resultat framför allt vad gäller inställningen till veckopendling. 23 procent av de tillfrågade skulle föredra att veckopendla om de inte kunde få arbete i sin hemkommun (se tabell 7.2). 21 procent skulle föredra att flytta om de blev arbets- sökande medan 44 procent skulle föredra att öka sin geografiska rörlighet på något sätt, dvs. antingen veckopendla eller flytta. Men majoriteten, hela 78 procent, skulle välja ett alternativ som innebar att de kunde bo kvar på sin hemort. Att alternativet pendling över kommungräns inte finns försvårar tolkningen av resultatet. Det är möjligt att den relativt stora grupp på 22 procent som varken skulle utbilda sig eller bli mer rörliga skulle fördra alternativet att dagpendla, om än utanför normalt pendlingsavstånd. Benägenheten 
  
 17  
  
 TCO (2002):  
 Att pendla eller flytta: En rapport om hur det svenska folket ser på pendling och flyttning 
 , Stockholm. 
  
 113 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 SOU 2003:37 
  
 att flytta från sin bostadskommun var större för de arbetslösa än för de förvärvsarbetande. 
 Undersökningen visar också att det finns skillnader mellan män och kvinnor i vilken typ av strategi som framstår som mest attraktiv. Kvinnor är betydligt mindre benägna att veckopendla än vad männen är. Men samtidigt framstår veckopendlingsalternativet som lika viktigt som flyttningsalternativet för kvinnorna. 17 pro- cent av kvinnorna skulle föredra att veckopendla medan 18 procent skulle föredra att flytta. Det viktigaste alternativet för kvinnorna är att utbilda sig i bostadskommunen medan veckopendling är det viktigaste alternativet för männen. 
  
 Tabell 7.2.  
 Om du var arbetssökande och inte kunde få arbete i din hemkommun, vilket alternativ skulle du föredra? (Andel av de för- värvsarbetande, procent) 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Totalt 
  
 Vill bo kvar: 
  
 76,2 
  
 80,3 
  
 78,2 
  
 Fortsätta att vara arbetssökande 
  
 20,5 
  
 23,4 
  
 21,9 
  
 Utbildning i bostadskommun 
  
 27,6 
  
 39,6 
  
 33,4 
  
 Veckopendla 
  
 28,1 
  
 17,3 
  
 22,9 
  
 Kan tänka sig att flytta: 
  
 23,8 
  
 19,8 
  
 21,8 
  
 Flytta till utbildning i annan kommun 
  
 1,5 
  
 1,6 
  
 1,5 
  
 Flytta till arbete 
  
 22,3 
  
 18,2 
  
 20,3 
  
 Källa:  
 Enligt opublicerade resultat från den enkätundersökning som presenteras i rapporten Nor- disk Ministerråd (2002):  
 Nöjda så in i Norden: Motiv och konsekvenser för de som flyttat och stannat i de nordiska länderna,  
 Nord 2002:6, København. Enkätresultaten finns vid kulturegeo- grafiska institution, Umeå universitet, och uppgifterna har sammanställts av Terry. 
 Hur ser då den framtida generationen på det här med flytt och pendling? I en enkät till ungdomar i gymnasiets avgångsklasser 1996 angav 48 procent av kvinnorna och en tredjedel av männen att de inte skulle vilja leva större delen av sitt liv på den nuvarande bostadsorten. 38 procent av männen skulle kunna tänka sig bo kvar på orten större delen av sitt liv jämfört med 26 procent av kvin- norna. Kvinnor var mer benägna att göra radikala miljöombyten, 
 114 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsmarknadspolitikens effekter på geografisk rörlighet och sysselsättning 
  
 medan männen var mer villiga att tänka sig ständigt återkommande resande. 
 18 
  
 Individen kan i flyttbeslutet antas väga förlusten av en mängd platsspecifika tillgångar i hemregionen, bl.a. sociala relationer till släkt och vänner och kännedom om lokala förhållanden, mot de fördelar som kan uppnås genom en flytt. Flyttningsbidragen i sin nuvarande utformning, dvs. med syfte att täcka de direkta kost- naderna för den geografiska rörligheten, kan antas väga relativt lätt i en sådan kalkyl. För att utgöra incitament för flyttningar måste det ekonomiska stödet sannolikt vara betydligt större än dagens flyttningsbidrag. 
 I pendlingsbeslutet ser beslutssituationen något annorlunda ut. Ett beslut att dag- eller veckopendla innebär inte att individen tvingas bryta upp från sin hemmiljö på samma sätt som vid en flytt. Beslutet att börja dagpendla över längre sträckor handlar om att väga den minskade tid som kan läggas på familj och fritid och de ekonomiska kostnaderna för arbetspendlingen, mot nyttan av att kunna bo kvar men ändå nå en större arbetsmarknad. Det är troligt att ersättning för direkta reskostnader väger något tyngre i en sådan kalkyl. I beslutet om att börja veckopendla är de sociala kostnaderna av att inte få möjlighet att träffa familj eller vänner i veckorna större än för dagpendlingen men de kan fortfarande inte förväntas vara riktigt lika stora som i flyttbeslutet. 
 De beslut om ersättning för bohagstransport samt starthjälp som fattades under 2001 och 2002 vittnar om att det är svårt att stimu- lera geografisk rörlighet utanför det naturliga flyttmönstret, dvs. att nå de äldre, de med lägre utbildning och de med längre inskriv- ningstider. Men det blygsamma antalet beviljade pendlingsbidrag tyder också på att det krävs större stimulanser för att göra pendling utanför normalt pendlingsavstånd attraktivt. 
  
 18  
 Andersson Alvarez, Richardson Larson (1997):  
  
 70-talister: 
  
  Om värderingar förr, nu och i framtiden,  
 Natur och Kultur, Stockholm. 
 115 
  
 8 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 8.1 
  
 En definition av begreppet nyckelperson 
  
 En viktig bakgrund till utredningen är att regeringen inom den nya regionala utvecklingspolitiken konstaterar att tillgången till kvalifi- cerad arbetskraft är en av de viktigaste förutsättningarna för att uppnå tillväxt i mindre lokala arbetsmarknader samt för att en god service- och välfärdsnivå ska kunna upprätthållas. För att motverka den ojämna regionala utvecklingen efterfrågas i direktiven till denna utredning andra åtgärder för att främja tillgången på nyckel- personer, i mindre lokala arbetsmarknader men också i tillväxtregi- oner. 
 Vad är då en nyckelperson? En generell tolkning som utred- ningen gör utifrån direktiven samt utifrån den senaste regionalpo- litiska propositionen (prop. 2001/02:4) är att begreppet nyckelper- son är något snävare än begreppet kvalificerad arbetskraft, men att det ändå ryms inom ramen för detta. Kvalificerad arbetskraft kan definieras som arbetskraft med kvalificerad yrkesutbildning eller högskoleutbildning. Arbetsmarknadsverket arbetar med det nära- liggande begreppet flaskhals som uttrycker att rekryteringsproble- men utgör ett hinder för en utveckling av privata verksamheter. Arbetsförmedlingarna gör bedömningar av när rekryteringsbehov är av brist- och flaskhalskaraktär och när det är samhällsekono- miskt motiverat med speciella satsningar för att klara rekryteringen genom utbildning. 
 1  
 Flaskhalsproblematiken diskuteras främst i samband med arbetsmarknadsutbildningarna och i försöksverk- samhet i bristyrkesutbildning. 
 En befattning skulle kunna vara en nyckelbefattning i bemärkel- sen att verksamheten inom ett företaget eller inom en offentlig verksamhet hämmas allvarligt om befattningen inte kan besättas. En person som har den kompetens som krävs för att tillträda en 
  
 1  
 AMS (2003) Riktlinjer för länsarbetsnämndernas verksamhet år 2003, Riktlinjerna beslutades i AMS styrelse den 20 december 2002, Stockholm. 
 117 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 SOU 2003:37 
  
 sådan befattning skulle då kunna betraktas som en nyckelperson. Bedömningen av om en person utgör en nyckelperson måste alltså göras i relation till en viss befattning och den betydelse som denna befattning har för den aktuella verksamhetens utvecklingsmöjlig- heter. 
 Inom privat sektor kan bristen på nyckelpersoner leda till att företag måste göra neddragningar i verksamheten eller skjuta en expansion på framtiden. I båda fallen kan bristen på nyckelpersoner förväntas leda till minskad sysselsättning inom företaget eller inom relaterade företag, t.ex. hos underleverantörer. Bristen på nyckel- personer inom privat sektor kan alltså förväntas ge indirekta nega- tiva effekter på sysselsättningen i regionen. 
 För den offentliga sektorns vidkommande kan definitionen av nyckelperson inte på samma sätt knytas till indirekta sysselsätt- ningseffekter. Offentlig verksamhet måste vanligen bedrivas oav- sett om det råder brist på personal eller ej, varvid eventuella indi- rekta sysselsättningseffekter kan uppstå först som en följd av poli- tiska omprioriteringar. Men även inom den offentliga sektorn är det möjligt att urskilja befattningar som, om de förblir obesatta, ger upphov till mer negativa konsekvenser i form av kvalitetsförsäm- ringar i servicen till allmänheten eller i form av att man tvingas tillämpa kostsamma lösningar med inhyrd personal (t.ex. i form av s.k. stafettläkare). En utgångspunkt måste också vara att den efter- frågade kompetensen inte på något enkelt sätt kan utvecklas, t.ex. inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen. 
 Tillgång och brist på nyckelpersoner kan inte urskiljas på något enkelt sätt, dels eftersom den måste definieras i relation till speci- fika befattningar, dels eftersom den kompetens som efterfrågas kommer att variera regionalt och över tiden. Länsarbetsnämnderna håller på att bygga upp kompetens inom detta område inom ramen för de regionala kompetensrådens arbete. Däremot kan man anta att behovet av nyckelpersoner lättare kan tillfredsställas på lokala arbetsmarknader där tillgången på kvalificerad arbetskraft är god. 
  
 8.2 
  
 Den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 Den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft kan främjas genom utbildning i den egna regionen, genom åtgärder som stimu- lerar den kvalificerade arbetskraften som redan finns i regionen att 
 118 
  
 SOU 2003:37 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 stanna kvar samt genom att kvalificerad arbetskraft stimuleras att flytta till regionen. 
 En viktig strategi inom utbildningspolitiken har sedan länge varit att sprida ut den högre utbildningen geografiskt och därmed bidra till att öka tillgången på högutbildad arbetskraft i olika delar av lan- det. Satsningar på distansutbildningar och decentraliserade utbild- ningar har gjort den högre utbildningen än mer geografiskt till- gänglig och därmed ökat möjligheterna för människor i olika delar av landet att bo kvar på hemorten under studietiden. Regionala utbildningssatsningar har visat sig vara en viktig åtgärd för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft. En rela- tivt stor andel av dem som examineras från universiteten och hög- skolorna stannar kvar i högskoleregionen efter examen. De som studerar på sin hemort är vanligen mer benägna att stanna kvar efter sina studier än de som flyttar till studieorten (se figur 8.1). 
  
 Trollhättan/Uddevalla 
  
 Uppsala 100 
  
 Malmö 
  
 Växjö 
  
 80 
  
 Skövde 
  
 Mitthögskolan 
  
 KTH/Stockholm 
  
 Mälardalen 
  
 60 
  
 Stockholm 
  
 Linköping 
  
 40 
  
 Göteborg 
  
 20 
  
 Örebro 
  
 0 
  
 Kristianstad 
  
 Umeå 
  
 Dalarna 
  
 Borås 
  
 Gävle 
  
 Jönköping 
  
 Chalmers/Göteborg 
  
 Blekinge 
  
 Lund 
  
 Karlstad  
 Luleå 
  
 Kalmar 
 Halmstad 
  
 Samtliga examinerade 
  
 Examinerade födda i högskolelänet 
  
 Figur 8.1.  
 Andel av de som tog examen 1990 som förvärvsarbetade i högskolelänet 1999, per utbildningsinstitution. 
  
 Källa:  
 Regnér Bell (2002):  
 Arbetsmarknaden för hög- skoleutbildade: Inkomstutveckling och geografisk rörlighet under  
  
 1990-talet 
 , 
  SACO, Stockholm. 
 119 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 SOU 2003:37 
  
 Men utbildningssatsningar är långsiktiga åtgärder och den högre utbildningen har väsentligt olika inriktning och dimensionering i olika regioner. Andelen högskoleutbildade i befolkningen samvari- erar i betydande utsträckning både med utbildningsresurserna och med storleken på de lokala arbetsmarknaderna. Det är i storstads- regionerna och i de regionala centra med universitet eller högskola som andelen med eftergymnasial utbildning är som störst. Det finns uppenbara begränsningar i möjligheterna att lösa arbetskrafts- behovet på mindre orter genom decentraliserade utbildningar eftersom detta slags utbildningsutbud ofta handlar om att erbjuda ett fåtal utbildningar åt gången. För att öka tillgången på kvali- ficerad arbetskraft i de mindre regionerna, i synnerhet vad gäller nyckelpersoner med en specifik kompetens, så krävs även andra former av åtgärder. 
 Bidrag till avbetalning av studiestöd för högskoleutbildade är en åtgärd som har diskuterats i samband med den senaste regional- politiska utredningen och efterföljande regionalpolitiska propo- sition. Ett viktigt argumentet mot avskrivning av studiestöd är att långt ifrån alla personer som skulle kunna utgöra nyckelpersoner har studielån. Av dem som studerade i grundläggande högskole- utbildning eller på forskarutbildning 2000/01 uppbar endast 56 procent studielån. Andelen var betydligt högre bland dem som studerade mot yrkesexamen (76 procent) än bland dem som studerade mot en generell examen (48 procent). 
 2  
 Andelen som någon gång har utnyttjat möjligheten att ta studiemedel i denna grupp kan dock vara betydligt högre. Men det finns också yrkes- grupper som kan utgöra nyckelpersoner i kraft av sin yrkeser- farenhet snarare än i kraft av sin utbildning. 
 Individinriktade åtgärder som syftar till att få människor att flytta eller pendla till regioner med arbetskraftsbrist utgörs bl.a. av flyttningsbidragen inom arbetsmarknadspolitiken. Dessa åtgärder har dock visat sig erbjuda alltför svaga incitament för geografisk rörlighet, framför allt vad gäller flyttningar men också vad gäller veckopendling. I Nordnorge finns exempel på en rad indi- vidinriktade åtgärder som både syftar till att öka övergången till högre utbildning, att göra arbetskraften inom regionen mer bofast samt att göra regionen mer attraktiv för inflyttare. 
  
 2  
  
 SCB (2002):  
 Studiestöd 2000/2001: Beviljning av studiestöd 
 , Statistiska meddelanden, SCB och CSN. 
  
 120 
  
 SOU 2003:37 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 8.3 
  
 Erfarenheter från Nordnorge 
  
 3 
  
 Åtgärdszonen i Finnmark och  
 Flores 
  
 Norge är det nordiska land som vidtagit mest långtgående politiska åtgärder för att upprätthålla ett spritt bosättningsmönster. Ett exempel på sådana åtgärder är de som genomfördes mellan 1979 och 1990 i Finnmark och  
 Flores 
  i Nordnorge, den sk till- takssonen eller vad vi har valt att kalla åtgärdszonen. Åtgärdszo- nen omfattar 27 kommuner och 94 000 invånare på en yta som är något större än Västerbottens län. Regionens ensidiga närings- struktur och starka beroende av naturresursbaserade näringar har lett till tidvis hög arbetslöshet och nettoutflyttning, bl.a. i samband med krisen i fiskeindustrin under  
 1980-talet. 
  Samtidigt har det fun- nits brist på högutbildad arbetskraft både inom privat och offentlig sektor och hög omsättning av bl.a. lärare, läkare, förskollärare och andra högutbildade i den offentliga förvaltningen. 
 De åtgärder som genomfördes på  
 1990-talet 
  byggde i delar på satsningar som hade funnits tidigare men var i sin helhet nyska- pande i norsk regionalpolitik genom att man skapade rambetingel- ser som var avsedda att finnas om inte alltid, så under en lång tids- period. Grundtanken var att åtgärderna i möjligaste mån skulle vara av generell karaktär i bemärkelsen att de riktar sig mot stora grup- per i befolkningen snarare än mot specifika yrkesgrupper respek- tive mot hela näringslivet snarare än mot specifika branscher. Mer- parten av åtgärderna kräver därför inte heller en individuell behandling av person eller projekt. Huvudkravet är att de som tar del av åtgärden ska vara bosatta, eller för företag, lokaliserade till regionen. De flesta av åtgärderna är också utformade som en reduktion av statens intäkter i stället för att vara en överföring. Åtgärderna riktade sig både mot efterfråge- och utbudssidan och har permanentats över lång tid för att de ska kunna ligga till grund för långsiktiga beslut om bosättning eller näringsutveckling. Åtgärderna är dimensionerade så att man ska kunna upprätthålla bosättningen i åtgärdszonen som helhet. Inom zonen förväntar man sig att det alltid ska finnas något centra som utvecklar sig bra och andra som går tillbaka. De regioner som kommer att ha lättast 
  
 3 
  
 Texten i detta avsnitt baserar sig på följande två rapporter: 
  
 Pedersen Lee (2001): Langtidseffekter av person-  
 og bedriftsrettede tiltak i Finnmark och  
  
 Flores, 
  
 NORUT Samfunnsforskning as, Rapport 2/2001, Tromsø. 
 Hervik Arild, Ohr Frode  Rye Mette (2002):  
 Bedre klima for tiltakssonen: En strategisk analyse 
 , Møreforskning Molde, rapport nr. 0201, Molde. 
 121 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 SOU 2003:37 
  
 för en omställning är de med ett differentierat näringsliv, gärna med en hög andel sysselsatta inom företagsinriktad tjänstesektor. Detta är näringar med en hög lönenivå, ofta lokaliserade centralt. 
 Åtgärderna skulle både ha rekryterande, stabiliserande och moti- verande verkningar. De skulle vara rekryterande i bemärkelsen att de skulle dra till sig högt utbildad personal som annars skulle ha bosatt sig utanför regionen. De stabiliserande åtgärderna skulle leda till en bromsad utflyttning och de motiverande effekterna skulle framför allt stimulera befolkningen att i högre grad påbörja högre utbildning. 
 Åtgärderna genomfördes i form av tre politiska ingrepp. 1979 infördes en  
 virkemiddelordning  
 för lärare och 1988 gjordes Finn- mark och  
 Flores 
  till en egen utbildningsregion. Båda dessa åtgärder var personalpolitiska och innebar ekonomiska fördelar för dem som började arbeta i regionen. I början av  
 1990-talet 
  gjordes Black och  
 Flores 
  till en egen åtgärdszon, den s.k. till- takssonen, där en kombination av person- och verksamhetsintrik- tade åtgärder infördes. 
 De personinriktade åtgärderna består av nedskrivning av studie- lån, särskild skattelättnader och ett utökat barnbidrag. Lärare och förskollärare kunde också få lönebonus om de arbetade i speciella områden i åtgärdszonen. Den senare åtgärden omfattar relativt få personer. På  
 1990-talet 
  var nedskrivning av studielån den kraftigaste ekonomiska åtgärden. Från 1988 gav det personer med studielån rätt till en nedskrivning på 10 procent av lånebeloppet, dock minst 1 000 kr (höjdes till 2 000 år 1995) och som mest 15 000 kronor per år, en summa som höjdes till 16 500 kr 1993. Nedskrivningen av studielånen omfattade på  
 1990-talet 
  omkring  
 12–14 
  procent av befolkningen i åldrarna 16 till 60 år. Nedskrivning av studielånen krävde en ansökan och omfattade endast personer som kunde dokumentera att de hade varit bosatta och yrkesaktiva i regionen minst 12 månader. Ansökan måste lämnas in senast 3 månader efter det år som den avser. De sökande är tvungna att bo och arbeta i regionen ett år innan de kan ansöka om nedskrivning. För att få utnyttja åtgärden ska de sökande vara minst deltidsarbetande 50 procent eller säsongsarbetande i 6 månader och också vara registrerade som fulltidsarbetande. 
 Den reducerade personskatten medger ett bottenavdrag på 15 000 kronor i skatteklass 1 och 30 000 kr i skatteklass 2. De som får skattelättnad betalar också 3,5 procent lägre skatt på vanlig inkomst och 4 procent lägre toppskatt på inkomster mellan 
 122 
  
 SOU 2003:37 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 320 000 och 830 000 kr. Skattelättnaden är en av de åtgärder som har en automatisk justering och har ökat i relativ betydelse i och med att den generella lönetillväxten varit starkare än prisstegringen. Den särskilda skattelättnaden gav på inkomster mellan 180 000 och 300 000 skattelättnader på mellan 9 000 och 14 000 kronor. Åtgär- den omfattar omkring 85 procent av befolkningen mellan 16 och 60 år. 
 Alla som hade barn får dessutom ett utökat barnbidrag på 3 800 kr per barn och ett mindre antal fick lönebonus om de arbetade som lärare eller förskollärare. 
 En viktig bakgrund till utformningen av de personinriktade åtgärderna var att en rad studier hade visat att lokal rekrytering till högre utbildning i kombination med ett regionalt utbildningsutbud är den bästa garanten för en regional kompetensförsörjning. Detta förutsätter en hög rekrytering till högskolan. De utbildningssti- pendier som infördes 1988 och togs bort hösten 2002 skulle moti- vera ungdomar att påbörja högre studier. Även nedskrivningen av studielån och skattelättnaderna skulle stimulera övergången till högre studier. 
 För en familj med tre barn och där någon av föräldrarna får löne- stillskott för lärare kan åtgärderna sammantaget innebära en intäkt på uppemot 100 000 kronor per år. 
 Åtgärderna innebär sammantaget en förlust av intäkter till stats- kassan på 1,3 miljarder kronor vid en jämförelse med de  
 skatte-, 
  avgifts- och överföringssatser som gäller i resten av Nordnorge. Om man jämför med landet i övrigt är intäktsförlusten 2,1 miljar- der kronor (se tabell 8.1). 
 123 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 SOU 2003:37 
  
 Tabell 8.1.  
 Fördelning av intäktsbortfall för åtgärder jämfört med de avgifter och skatter som gäller i övriga Norge år 2002. 
  
 Åtgärd 
  
 Miljoner kronor 
  
 Andel av 
  
 intäktsbortfallet, 
  
 procent 
  
 Ingen arbetsgivaravgift 
  
 1 160 
  
 56 
  
 Personskattelättnader 
  
 560 
  
 27 
  
 Befrielse från elavgift 
  
 140 
  
 7 
  
 Utökat barnbidrag 
  
 84 
  
 4 
  
 Nedskrivning av studielån 
  
 75 
  
 4 
  
 Befrielse för investeringsavgift 
  
 26 
  
 1 
  
 Stipendium för övergång till högre utbildning 
  
 15 
  
 1 
  
 Lönetillskott för lärare 
  
 7 
  
 0,3 
  
 Totalt 
  
 2 067 
  
 100,3 
  
 Källa 
 : Hervik Arild, Ohr Frode  Rye Mette (2002):  
 Bedre klima for tiltakssonen: En strategisk analyse 
 , Møreforskning Molde, rapport nr. 0201, Molde. 
  
 8.4 
  
 Effekter av åtgärdszonen 
  
 Innan åtgärdszonen bildades rådde stor brist på högutbildad arbetskraft i regionen och omsättningen på personal i viktiga ställningar var omfattande. Bristen fanns framför allt inom den offentliga sektorn. Åtgärderna har bidragit till att få högutbildad arbetskraft från hela landet att flytta till regionen, inte minst från storstäder. Över 70 procent av dem med högskoleutbildning kom ursprungligen från andra regioner än  
 Flores 
  och Black. Efter 1994 föll antalet inflyttare men utan att andelen externt rekryterade minskade. Benägenheten att stanna i åtgärdzonen var mycket hög för de som ursprungligen kom från zonen. Av dem som examinerades från högre utbildning omkring 1990 bodde 93 procent kvar efter fyra år och 87 procent efter 8 år. Av dem som inte kom från åtgärdszonen bodde 48 procent kvar efter fyra år och 31 procent efter 8 år. Detta innebär att nära 70 procent hade flyttat ut efter 8 år. De som inte kom från åtgärdszonen hade mer än fem gånger större utflyttningstakt än de som var därifrån. 
 De företags- och personinriktade åtgärder som genomfördes under  
 1990-talet 
  präglade den övergripande utvecklingen i åtgärds- zonen mindre än de allmänna konjunktursvängningarna. Men det fanns viktiga förhållanden som skilde åtgärdszonen från övriga Nordnorge och som man konstaterar hade med åtgärderna att göra. 
 124 
  
 SOU 2003:37 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 De inrikes flyttningarna till zonen var mindre beroende av kon- junktursvängningar än landsdelen i sin helhet, befolkningsutveck- lingen mellan 1990 och 1994 var mer positiv än grannregionerna, sysselsättningstillväxten var gynnsammare mellan 1990 och 1993 jämfört med landsdelen i sin helhet där sysselsättningen minskade och utbudet av kvalificerad arbetskraft förbättrades mer än för övriga landsdelen, särskilt fram till mitten av  
 1990-talet. 
  
 Efter 1993 började konjunkturuppgången i andra delar av landet medan antalet sysselsatta sjönk i åtgärdszonen. Detta ledde till en stark utflyttning. Under de föregående åren hade arbetsmarkands- åtgärder bidragit till att höja kompetensen bland de arbetslösa. Efter 1996 skärptes kravet på mobilitet varvid arbetslösa som nekade att ta ett arbete i andra delar av landet riskerade uteblivna dagutbetalningar. De som flyttade fick å andra sidan resor och flyttkostnader betalda. 
 Bofastheten minskade bland annat som en följd av den kraftiga uppgång i konjunkturen som inträffade i södra Norge efter 1994 och den försvagning som prisstegringen hade medfört för ned- skrivningsbeloppet och det utökade barnbidraget. En justering av maxbeloppet för nedskrivningen av studielånet från 1988 till 2002 skulle innebära att det skulle uppgå till 22 000 jämfört med dagens 16 500 kr. Priserna på bostäder och hyror och flygresor steg också långt mer än priserna generellt vilket också bidrog till en försvag- ning av de personinriktade åtgärderna. Nedskrivningen av studielå- nen har också införts för läkare i 42 kommuner utanför åtgärdszo- nen och generellt i några kommuner i  
 Nord-Trøndelag. 
  
 Trots att det sker en betydande omsättning framför allt av dem som flyttar in och som inte har sin bakgrund i regionen konstaterar man att de personinriktade åtgärderna har haft positiva effekter: 
 Samlet har dette medført et langt mer kyndig og stabilt sett av tjens- temenn i offentlig sektor og i noen grad også i privat sektor sammen- lignet med tilstanden på  
 1980-tallet. 
 4 
  
 Hervik, Ohr och Marsh (2002) konstaterar att åtgärdszonen har fun- gerat bra i förhållande till målsättningen även om man har sett nettoutflyttning och befolkningsminskning under den senare delen av analysperioden  
 1990–2001 
  så är den mindre än på  
 1980-talet 
  och 
  
 4  
 Pedersen Lee (2001):  
 Langtidseffekter av person- og bedriftsrettede tiltak i Finnmark och  
  
 George, 
  NORUT Samfunnsforskning as, Rapport 2/2001, Tromsø, sid XII. 
 125 
  
 Andra åtgärder för att främja den regionala tillgången på kvalificerad arbetskraft 
  
 SOU 2003:37 
  
 förbättrad jämfört med resten av Nordnorge. Åtgärderna har också inneburit att man har lyckats bättre med att behålla ungdomarna. 
 En intervjuundersökning där ett representativt urval av befolk- ningen som var bosatt i åtgärdszonen mellan 1990 och 1996 tillfrå- gades om varför de bodde i åtgärdszonen tillskrev 47 procent av de med högre utbildning stor betydelse för deras val att bo just där. 
 5  
 Bland de stabilt bosatta angav 52 procent att den reducerade per- sonskatten som den viktigaste åtgärden. Bland de inflyttade angav 56 procent att nedskrivningen av studielån var den viktigaste åtgär- den. 
 Hervik, Ohr och Marsh (2002) menar att även om åtgärderna inte har kunnat neutralisera de centraliserande krafterna så betyder detta inte att åtgärderna är verkningslösa utan snarare att de inte förmår neutralisera effekterna fullt ut. Åtgärderna verkar olika bra i olika konjunkturlägen. När det finns efterfrågan på arbetskraft fungerar åtgärderna relativt bra. När efterfrågan är svag måste människor söka jobb där dessa finns och åtgärderna får en lägre verkningskraft. 
  
 5  
 Pedersen  Brooks (1997) i Pedersen Lee (2001): Langtidseffekter av person-  
 og bedriftsrettede tiltak i Finnmark och  
  
 Flores, 
  
 NORUT Samfunnsforskning as, Rapport 2/2001, Tromsø 
 126 
  
 9 
  
 Utredningens förslag 
  
 9.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 Den geografiska rörligheten i form av flyttningar har minskat under de senaste decennierna. Människor flyttar också i allt mindre utsträckning på grund av arbetsmarknadsrelaterade förhållanden. Istället ökar sociala och miljörelaterade motiv i betydelse. Attityd- undersökningar visar att viljan att flytta är relativt låg, både bland de förvärvsarbetande och arbetslösa. I takt med att de arbetsmark- nadsrelaterade flyttningarna minskar, ökar andra former av arbets- marknadsrelaterad geografisk rörlighet, främst arbetspendlingen. Andelen som pendlar över kommungräns har ökat från knappt 24 till 30 procent mellan 1985 och 2000 och andelen som pendlar över lokal arbetsmarknadsgräns har ökat från 5 till 8 procent under samma period. 
 Flera undersökningar visar att ersättningen för bohagstransport och starthjälpen, endast påverkar flyttbenägenheten marginellt. I en enkätundersökning gjord av Riksrevisionsverket angav 85 procent av dem som mottog ersättning för bohagstransport respektive starthjälp 1999 att de troligen hade flyttat även utan ekonomisk ersättning. Beviljandet av flyttningsbidrag under 2001 och 2002 understryker svårigheterna med att stimulera rörlighet bland de äldre och bland dem som varit inskrivna under en längre tid. Pend- lingsbidragen är de stöd som idag i störst utsträckning når bredast över olika åldersgrupper och inskrivningstider. 
 Utredningen menar att stimulanser av pendling har uppenbara fördelar i förhållande till flyttstimulanser ur ett regionalt utveck- lingsperspektiv. Medan ersättningen för bohagstransport och start- hjälpen i stor utsträckning stödjer en omflyttning av befolkningen till storstadsregioner, framför allt Stockholmsregionen, och regio- nala centra så erbjuder pendlingsbidraget en möjlighet för männi- skor att bo kvar på hemorten. Negativa flyttnetton tenderar att minska befolkningsunderlaget och med detta förutsättningarna för 
 127 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 att erbjuda offentlig och kommersiell service. Detta leder i sin tur till att regionerna blir mindre attraktiva. En satsning på pendlings- bidragen kan också främja den regionförstoring som har pågått under de senaste decennierna och som också har lyfts fram som en strategi för att göra regioner mer konkurrenskraftiga. 
 1 
  
 Pendlingsstimulanserna ger inte heller upphov till den medflyt- tandeproblematik som flyttningsbidragen skapar. 
 Utredningen föreslår därför att pendlingsbidragen förstärks samt att ersättningen för bohagstransport och starthjälp tas bort. Pend- lingsbidragen ska som tidigare stödja pendling utanför normalt pendlingsavstånd. 
 Utredningen förespråkar att sökanderesorna ska behållas efter- som det framstår som rimligt att subventionera resor till arbets- givare där det är ovisst om resultatet blir lyckosamt. Det är betyd- ligt svårare att utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv motivera att den första resan till arbetet subventioneras. Eftersom personen redan har accepterat jobbet ger den ersättning för tillträdesresa som finns idag ett mycket begränsat mervärde. Utredningen föreslår därför att ersättningen för tillträdesresa tas bort. I de fall då indivi- der erhåller pendlingsbidrag är tillträdesresan i princip redan sub- ventionerad. 
 Förutsättningarna för dagpendling är sämre i de norra delarna av landet, dels på grund av de större geografiska avstånden, dels på grund av att befolkningsantalet i många regioner är för litet för att ge underlag för en utbyggnad av effektiva kommunikationssystem. Dagpendlingsbidragen förväntas därför kunna bli av större bety- delse i de mer tättbefolkade delarna av Götaland och Svealand och längs Norrlandskusten, än i de ytstora lokala arbetsmarknaderna i Norrlands inland. Veckopendlingsbidragen förväntas kunna bli av betydelse i hela landet. 
 För att kunna stimulera nyckelpersoner att flytta till regioner som är särskilt utsatta ur regionalpolitisk synvinkel och vars förut- sättningar att lösa situationer med arbetskraftsbrist med pendling är sämre, bedömer utredningen att det krävs kraftigare stimulanser. Utredningen har därför valt att presentera ett förslag om skatte- gynnande tjänster i stödområden. Förslaget liknar den regel om skattelättnader för utländska experter som redan finns i  
 22–23 
  §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Förslaget om skattgynnade tjänster har begränsats till att omfatta delar av det nationella stödområdet 
  
 1  
  
 NUTEK (2000):  
 Starka regioner: Människor och företag 
 , Stockholm. 
  
 128 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 som det specificeras i förordningen (1999:1382) om stödområden för vissa regionala företagsstöd. 
 Både pendlingsbidragen och de skattegynnade tjänsterna avser att stimulera den arbetssökande till geografisk rörlighet i ett inle- dande skede. De ska underlätta för individen att prova på att arbeta på en ort som den kanske inte hade sökt sig till annars. Bidragen är därför tidsbegränsade. 
  
 9.2 
  
 Utredningen föreslår att pendlingsbidragen förstärks 
  
 Förslag:  
 Utredningen föreslår att pendlingsstödet i förord- ningen (1999:594) om flyttningsbidrag ändras så att ersätt- ningen för dagpendling höjs från 1 200 kr till 2 200 kr i måna- den. Stödet för veckopendling föreslås utökas med ett fast kontantbidrag på 1 200 kr i månaden avsett för att täcka del av kostnad för dubbelt boende. 
 Utredningen föreslår vidare att pendlingsstöd för dagpendling och veckopendlingsstöd får lämnas under högst 2 år istället för som tidigare under högst sex månader, dock endast en gång för samma person under en åttaårsperiod. En förutsättning för att stödet till veckopendling får lämnas ska vidare vara att arbets- givaren tillhandahåller en bostad med normal standard till skälig kostnad om detta erfordras. 
 Utförligare beskrivning och motivering av förslaget 
 Utredningen förslår att förordningen (1999:594) om flyttnings- bidrag ändras så att ersättning för dagpendling höjs från 1 200 kr till 2 200 kr i månaden. Ersättningen utgår som tidigare endast för den del av kostnaden som överstiger kostnaden för pendling inom normalt pendlingsavstånd. Höjningen av ersättningen motiveras av att pendling utanför normalt pendlingsområde ofta måste ske med bil, med interregional tågtrafik eller genom att flera olika färdsätt utnyttjas varvid kostnaderna blir väsentligt högre än för pendling inom en och samma lokala arbetsmarknad. En höjning av bidrags- nivån till 2 200 kronor i månaden kan som mest ge ett bidrag per år på 26 400 kronor vilket motsvarar pendling med interregional tåg- 
 129 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 trafik där ett årskort kan kosta omkring 30 000 kronor. Den höjda bidragsnivån kommer också att göra det betydligt mer attraktivt för individen att pendla med bil utanför normalt pendlingsavstånd. 
 Pendlingsstöd för dagpendling och veckopendlingsstöd får läm- nas under högst 2 år istället för som tidigare under högst sex måna- der. Den utökade tidsperioden motiveras av att stödet som det är konstruerat idag inte bedöms stimulera individer att ta en tillsvidareanställning eller annan längre anställning utanför normalt pendlingsområde. Pendlingsbidraget är tänkt att fungera som en stimulans för arbetssökande att under en övergångsperiod att prova på ett nytt arbete på annan ort. Det är möjligt att tänka sig att pendling även i förlängningen leder till att den arbetssökande flyttar till arbete på annan ort. 
 Utredningen föreslår också att en förutsättning för att stödet om veckopendling får lämnas är att arbetsgivaren tillhandahåller en bostad med normal standard till skälig kostnad om detta erfordras. Förslaget motiveras av att utredningen finner det rimligt att staten och arbetsgivarna i detta avseende delar på ansvaret för arbets- kraftsförsörjningen. 
 Stödet får vidare endast lämnas en gång för varje arbetssökande under en åttaårsperiod, istället för som tidigare en gång under en tvåårsperiod. 
 Pendlingsbidrag får inte uppbäras för personer som fått skatte- lättnader enligt förslaget om skattegynnad tjänst som följer nedan. 
 Ekonomiska konsekvenser av förslaget 
 Förslagets finansiering 
 Om något fler personer än vad som utnyttjade pendlingsbidraget under 2002, dvs. 1 200 personer, tar del av bidragen, om andelen av maxbeloppet för dagpendling som utnyttjas förblir densamma som under 2002, om den genomsnittliga kostnaden för två resor hem i månaden för veckopendlingsbidraget ökar till 2 000 kronor samt om samtliga bidragstagare utnyttjar hela bidragstiden på två år, så kommer den totala utgiften för de nya pendlingsbidragen att uppgå till 62,5 miljoner kronor (se bilaga 6). Om antalet personer som utnyttjar pendlingsbidraget i stället fördubblas jämfört med idag samt om 15 procent av dem som fick starthjälp och bohagstrans- port (den andel som i RRV:s undersökning angav att de inte skulle 
 130 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 ha flyttat utan ekonomisk ersättning) antas komma i åtnjutande av pendlingsstödet, då kommer kostnaden under samma antaganden som ovan att uppgå till 215 miljoner kronor. Utredningen bedömer att kostnaderna kommer att ligga i nivå med det senare antagandet och väljer därför att finansiera den högre utgiften. 
 Utredningen föreslår att utgifterna för förslaget belastar anslag 
 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga utgifter  
 som ligger under utgiftsområde 13 arbetsmarknad (se bilaga 8). Det finns idag inget kostnadstak för flyttningsbidragen inom detta anslag. Detta med undantag från pendlingsbidragen för vilka regeringen har satt ett tak på 20 miljoner. Den större delen av utgifterna för det ut- ökade pendlingsbidraget förväntas rymmas inom ramen för de resurser som frigörs när ersättningen för bohagstransport, tillträ- desresa och startbidraget avskaffas samt inom ramen för de medel som har budgeterats för pendlingsbidraget. Den del av utgifterna för pendlingsbidraget som kan förväntas uppkomma och som kan finansieras av flyttningsbidrag i enligt med 2002 års utfall samt enligt de medel som budgeterats för pendlingsbidragen är således 151 miljoner. Den överskjutande utgiften på 64 miljoner föreslås belasta det anslag som anges ovan i detta stycke. Denna överskju- tande utgift leder till att AMV måste göra vissa omprioriteringar inom anslaget. I samband med flyttningsbidragens finansiering bör också det faktum uppmärksammas att utgifterna för flyttnings- bidragen har minskat relativt kraftigt under de senaste åren från 300 miljoner 1998 till 163 miljoner 2002. 
  
 De personer som har ansett det vara rimligt att pendla med nuva- rande stöd kommer enbart att få ett ökat bidrag med det nya för- slaget. Denna dödviktskostnad ger inget mervärde för staten eller samhället. Dessa personer är idag 1 150 personer. De utökade pendlingsbidragen kan dock i högre grad än som varit fallet tidigare förväntas stimulera människor till att ta längre anställningar varvid sysselsättningseffekterna kan förväntas bli mer långvariga och död- viktseffekterna lägre. Men det är också nödvändigt att besluten om pendlingsbidragen stramas upp så att de inte ges för pendling inom normalt pendlingsavstånd eller till dem som är ombytessökande vilket i viss omfattning sker idag. Om tillämpningen av regelverket skärps så kommer dödviktskostnaderna att minska ytterligare något. 
 131 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 Konsekvenser i form av administration 
 Förslagen förväntas leda till minskade kostnader för administration genom förenklingen av antalet regelsystem. När hanteringen av bohags- och starthjälp, med närmare 14 500 
 2  
 ärenden per år, försvinner så frigörs också resurser för en ökad administration av pendlingsbidraget. 
 Konsekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet 
 Pendlingsbidraget förväntas förbättra företagens och den offentliga sektorns möjligheter att rekrytera arbetskraft genom att stimulera arbetskraften till att bli mer geografiskt rörlig. Veckopendlings- bidraget är med sin regel om att det ska finnas brist i mottagande regioner tänkt att motverka lokal arbetskraftsbrist och därpå följande inflationsdrivande lönehöjningar. Bidraget kan därigenom både antas motverka situationer med lokal arbetskraftsbrist, både i tillväxtregioner och i andra regioner. 
 En genomgång av hur bidraget beviljades 2002 visar att det riktar sig brett till varierande yrkesgrupper, bl.a. systemerare och program- merare, datatekniker, gymnasielärare och läkare. 
 Konsekvenser för små företag 
 Regeln om tillhandahållande av bostad för veckopendlingsbidrag kan utgöra ett problem för små företag på överhettade bostads- marknader. 
 Konsekvenser för jämställdhet 
 Kvinnor i den förvärvsarbetande befolkningen är mindre benägna att pendla över lokal arbetsmarknadsgräns respektive veckopendla än vad männen är. Kvinnor och män är ungefär lika benägna att flytta. Men samtidigt så förefaller veckopendling vara en lika viktig form av geografisk rörlighet som flytten för kvinnor, medan veckopendling är viktigare än flytt för männen (se tabell 7.2). Även 
  
 2  
 Antalet bidrag i form av ersättning för bohagstransport och starthjälp som beviljades under 2002 var 14 511 medan antalet personer som fick dessa bidrag var 9 618 personer. 
 132 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 bland de öppet arbetslösa är männen betydligt mer benägna att pendla över lokal arbetsmarknadsgräns än kvinnorna, medan flyttbenägenheten är marginellt lägre bland männen. Detta när hänsyn har tagits till bl.a. de arbetssökandes ålder, utbildningsnivå, om de har barn respektive sambo samt storleken på den egna lokala arbetsmarknaden samt på tillgängligheten till andra lokala arbets- marknader. 
 3 
  
 Kvinnor pendlar i större utsträckning än män kollektivt eller med andra transportmedel än bil. Kvinnor utnyttjar också i större utsträckning flera transportmedel under en arbetsresa än vad män gör. 
 4  
 En följd av detta är att kvinnor pendlar över kortare geo- grafiska avstånd än männen men med en lika hög genomsnittlig tidsåtgång. Kvinnor måste alltså, när de fattar beslut om att pendla, för samma pendlingsavstånd, väga in en större kostnad i tid än vad männen måste göra. Därför är det av betydelse att ta hänsyn till de transportmedel som står till förfogande och den tidsåtgång som dessa innebär när bedömningen av normalt pendlingsavstånd görs i samband med beviljningen av dagpendlingsbidrag. Denna proble- matik är inte lika omfattande för veckopendlingsbidraget eftersom antalet resor är färre. 
 Men det finns också andra tänkbara förklaringar till att kvinnor är mindre villiga att långpendla. Kvinnor har lägre löner än män och det lönar sig då mindre att pendla längre sträckor. Löneskillnaderna erbjuder en viss förklaring men samtidigt visar statistiken att även inom samma inkomstklass pendlar kvinnor betydligt kortare sträckor än män (se figur 9.1). Den dagliga reslängden bland dem som tjänar mellan 180 000 och 239 000 kronor är 57 kilometer för män och 47 för kvinnor. En annan arbetsmarknadsrelaterad för- klaring är att kvinnor i större utsträckning än män anställda inom offentlig sektor där arbetsplatserna är mer geografiskt spridda. 
  
 3  
 Lindgren Lewis (2003):  
 Labour Market Programmes and Geographical Mobility: Migration and Commuting among Programme Participants and Openly Unemployed 
 , Dixon 2003:6, Uppsala. 
  
 4  
  
 SIKA (2003):  
 Transporter och kommunikationer: SIKA:s årsbok 2003,  
 Statens institut för kommunikationsanalys, Stockholm. 
  
 133 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 0-119 
  000 
  
 Kvinnor 
  
 120  
 000-179 
  000 
  
 Män 
  
 180  
 000-239 
  000 
  
 240 000- 
  
 Samtliga 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 Genomsnittlig reslängd (km) 
  
 Figur 9.1.  
 Daglig genomsnittlig reslängd för män och kvinnor efter inkomst  
 1999–2001. 
  
 Källa:  
 SIKA. 
  
 Ytterligare en förklaring till kvinnors lägre benägenhet att lång- pendla skulle kunna vara att kvinnor och män tar olika stort ansvar för barn och hemarbete eller att kvinnor och män prioriterar annorlunda när det gäller möjligheten att ägna tid för hem och familj. Kvinnor och män som är sammanboende med barn  
 0-6 
  år har nästan lika lång resväg, medan kvinnor i samtliga övriga grup- per har betydligt kortare resväg än männen (se figur 9.2). 
 5  
 Kvinnor med barn ägnar dock lika mycket tid till arbetsresor som män med barn. Detta kan förklaras av att kvinnor oftare än männen uträttar ärenden på väg till eller från arbetet. Vanligaste ärenden är att hämta eller lämna barn i barnomsorg eller att göra inköp. Även män med små barn uträttar fler ärenden än andra män men skillna- derna är betydligt mindre än för kvinnor med och utan barn. Under 1994/95/96 kombinerades 42 procent av arbetsresorna med annat ärende för kvinnor som var sambo och hade barn  
 0–6 
  år jämfört med knappt 20 procent för samma kategori män. 
 6 
  
 5  
 Resvägen räknas i figur 2 efter huvudresor med arbete som huvudsyfte. En huvudresa kan innehålla flera delresor, t.ex. en första resa till daghemmet för att lämna barn och sedan en längre resa till arbetet. Figuren visar effektiv restid, dvs. den tid som personerna är på resande fot. 
  
 6  
  
 Krantz  
  
 Peterson 
  
  (1995):  
 Rörlighetens mångfald och förändring: Befolkningens dagliga resande i Sverige 1978 och 1996,  
 Meddelande från Göteborgs universitets geografiska institutioner, Serie B, nr 95, Handelshögskolan vid Göteborgs universitet, Göteborg. 
  
 134 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 sammanboende med barn  
 7-18 
  
 år 
  
 Män 
  
 ensamstånde med barn  
 7-18 
  
 år 
  
 Kvinnor 
  
 sammanboende med barn 0 
  
 -6 
  
 år 
  
 ensamstånde med barn 0 
  
 -6 
  
 år 
  
 sammanboende utan barn 
  
 ensamstånde utan barn 
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 Genomsnittlig 
  
 Figur 9.2.  
 Genomsnittlig restid för män och kvinnor i åldrarna 20– 64 år, arbetsresor år 2001. 
  
 Källa:  
  
 RES-vanedatabasen. 
  
 Med tanke på kvinnornas större tidsinsats när de pendlar så är det rimligt att anta att dagpendlingsbidragen i mindre utsträckning beviljas till kvinnor. Könsfördelningen vad gäller dagpendlingen var emellertid jämn. Omkring 43 procent av de dagpendlingsbidrag som beviljades under 2002 gavs till kvinnor vilket motsvarade andelen kvinnor i obalansen 2002. 
 De veckopendlingsbidrag som beviljades under perioden 2002 och januari 2003 var däremot mycket skevt könsmässigt fördelade. Hela 78 procent av bidragen riktade sig till män. Attitydundersök- ningar visar att män är något mer benägna att veckopendla än kvin- nor men inte i den utsträckning att det skulle kunna förklara skev- heterna i beviljningen av veckopendlingsbidraget. Det finns inte heller någon yrkesmässig snedfördelning av besluten till förmån för mansdominerade yrken. Eftersom de beviljade veckopendlings- bidragen var så få, knappt 400, så är det vanskligt att dra några långtgående slutsatser om hur attraktiv bidragsformen kan tänkas vara för kvinnor framöver. En slutsats är kanske snarare att hand- läggarna bör arbeta mer aktivt för att även kvinnor ska kunna få del av bidragsformen. 
 135 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 9.3 
  
 Utredningen föreslår att skattegynnade tjänster införs i delar av de nationella stödområdena 
  
 Förslag:  
 Utredningen föreslår att skattegynnade tjänster införs i vissa delar av de nationella stödområdena. Anställd som innehar en skattegynnad tjänst skall ta upp 75 % av lönen och andra ersättningar från den skattegynnade tjänsten som intäkt. I övrigt sker beskattning av löneinkomsten enligt bestämmelserna i inkomstskattelagen (1999:1229). Beslut om vad som utgör en skattegynnad tjänst fattas av länsarbetsnämnderna. Tjänst- göringen skall ske inom särskilda stödområden. Ansökan om tillämpning av reglerna skall göras i samband med deklarationen för det aktuella beskattningsåret. I övrigt sker beskattningen av löneinkomsten enligt vanliga regler. Sociala avgifter betalas för hela lönen. 
 Motivering av förslaget 
 För att kunna stimulera nyckelpersoner att flytta till områden som är särskilt utsatta ur regionalpolitisk synvinkel bedömer utred- ningen att det krävs kraftigare stimulanser än den ersättning av faktiska flyttkostnader som finns idag. Utredningen har därför valt att presentera ett förslag om skattegynnande tjänster i stödom- råden. Förslaget liknar den regel om skattelättnader för utländska experter som redan finns i  
 22–23 
  §§ inkomstskattelagen (1999:1229). 
 Förslaget avser att underlätta rekryteringen av nyckelpersoner till både företag och offentlig sektor i vissa utsatta områden i Sverige. En ökad tillgång till nyckelpersoner inom stödområdet är nödvändig för att underlätta för företagen i den privata sektorn att rekrytera arbetskraft av strategisk betydelse för produktionen, lik- som för att kunna erbjuda en god nivå av offentlig service. 
 Förslaget om skattgynnade tjänster begränsas till att omfatta delar av det nationella stödområdet, där förutsättningarna för dag- pendling är sämre och där det finns svårigheter att rekrytera vissa grupper av kvalificerad arbetskraft. 
 136 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 Utförligare beskrivning av förslaget 
 Lättnaderna innebär att 75 % av erhållen lön och andra ersättningar tas upp som intäkt vid beskattningen. Skattelättnad ska medges för personer som har sådan kompetens som det råder brist på i stöd- områdena. Tjänsterna skall ha varit svårtillsatta. Det kan förväntas finnas skillnader rörande vilken kompetens det råder brist på i olika områden. Vissa tjänster torde vara svårare att tillsätta än andra. Det är mot denna bakgrund svårt att ställa upp entydiga krav som skall vara uppfyllda för att lättnad skall medges. Sådana avgöranden kräver omfattande erfarenhet om förhållandena på de lokala arbetsmarknaderna. Länsarbetsnämnderna har denna erfarenhet. De bör därför besluta i varje enskilt fall om vilka tjänster som ska kunna medföra skattelättnad. 
 Eftersom syftet är att stimulera flyttning till vissa särskilda stöd- områden måste tjänstgöringen ske inom ett sådant område. Med stödområde menas här delar av det nationella stödområdet som det definieras i förordning (1999:1382) om stödområden för vissa regio- nala företagsstöd (se figur 9.3). Vissa kommuner i det nationella stödområdet undantas. Dessa kommuner är Luleå, Piteå, Umeå, Sundsvalls, Bengtsfors,  
 Dals-Eds, 
  Sharp och Åmåls kommun. 
 Luleå, Piteå, Umeå och Sundsvalls kommuner undantas eftersom de sammantaget har en bättre position än övriga kommuner inom det nationella stödområdet, både vad gäller utbildningsnivå i befolkningen och sysselsättningsutveckling. Sundsvalls och Piteå kommuner har en något lägre utbildningsnivå än övriga undantagna kustkommuner, men de har å andra sidan haft en något starkare sysselsättningsutveckling än de kommuner som ingår i stödom- rådet enligt utredningens definition. Bengtsfors,  
 Dals-Eds, 
  Karls- borgs samt Åmåls kommuner undantas eftersom de tillhör Västra Götalands län. Då länet är landets näst största bedöms förutsätt- ningarna för att göra interna omfördelningar av resurser vara goda. 
 Den anställde måste bosätta sig på tjänstgöringsorten för att komma i åtnjutande av lättnaden. Den anställde bör dock få viss tid på sig att exempelvis hitta bostad på orten. Tre månader är en skälig tid från det tjänsten tillträds. Endast nyinflyttade personer bör kunna komma i åtnjutande av skattelättnaden. Den anställde får därför inte nyligen ha varit bosatt inom berörd del av stödområdet. Ett krav ställs därför på att den anställde inte får ha varit bosatt inom stödområde någon gång under de tre kalenderår som närmast föregår det kalenderår då anställningen påbörjas ställs därför upp. 
 137 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 Det är i detta sammanhang den faktiska bosättningen som är avgö- rande. 
 För att undvika att den anställde endast tillfälligt bosätter sig på orten krävs att denne är bosatt där under hela den tid som anställ- ningen pågår, dock minst ett år. Det kan dock förekomma situatio- ner där den anställde avsett att bosätta sig varaktigt på orten, men på grund av särskilda omständigheter tvingas flytta därifrån utan att ha hunnit bo där ett år. I sådana fall kan det vara skäligt att den anställde trots den kortare bosättningstiden får komma i åtnjutande av lättnaden. Undantag från den lägsta bosättningstiden bör därför göras om det finns synnerliga skäl till detta. Sådana skäl bör vara hänförliga till omständigheter som den anställde inte kunnat för- utse och inte heller själv kunnat råda över. Som exempel kan anges egen akut sjukdom eller nära anhörigs dödsfall eller liknande om- ständigheter som medför att den anställde tvingas flytta från orten. Detsamma bör gälla om anställningen upphör på grund av omstän- digheter som inte är att hänföra till den anställde och som den anställde inte heller kunnat råda över, såsom att företaget går i konkurs eller liknande. 
 De särskilda beskattningsreglerna bör endast gälla under en begränsad period. En lämplig period är under de tre första åren av anställningen, d.v.s. under 36 månader. Därefter skall vanliga beskattningsregler gälla. En enskild person bör bara kunna få komma i åtnjutande av lättnaden en gång. 
 För att bestämmelserna skall tillämpas måste den enskilde själv, i samband med att deklarationen för det aktuella beskattningsåret ges in, ge in en ansökan till skattemyndigheten som då fattar beslut om reglerna skall tillämpas. Skattemyndigheterna prövar att de formella kriterierna i ansökan är uppfyllda. Ansökan görs varje år. 
 138 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 Figur 9.3.  
 Stödområdet omfattar de kommuner som markerats med gråton. 
 Arbetsgivaren är under året skyldig att dra av preliminärskatt på den anställdes lön enligt vanliga regler. Trots att beslut om tillämp- ning av reglerna fattas i efterhand bör hänsyn till lättnaden kunna tas vid bestämmande av preliminärskatteavdragets storlek. Om sakförhållandena är sådana att det är sannolikt att den anställde kommer att beviljas skattelättnad bör därför beslut om ändrad beräkning av skatteavdrag enligt 8 kap 29 § skattebetalningslagen (1997:483) fattas efter ansökan av den anställde. 
 Reglerna har ett nära samband med vanliga beskattningsregler rörande inkomst av tjänst, vilka till stora delar återfinns i 11 kap inkomstskattelagen. De föreslagna reglerna bör därför placeras i inkomstskattelagen, lämpligen genom införande av ett nytt kapitel, 11a. 
 139 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
 Finansiering 
 Under 2002 flyttade 2 500 personer till stödområdet med starthjälp eller bohagstransport. Av dessa kan omkring 850 betraktas som möjliga nyckelpersoner i bemärkelsen att deras sökta yrke krävde kort- eller lång högskoleutbildning eller yrkesutbildning som inte kan genereras genom en kortare arbetsmarknadsutbildning. Denna breda definition av möjliga nyckelpersoner överskattar antalet möjliga skattegynnade tjänster genom att den inte som länsarbets- nämnderna ska pröva: 
  
 1) 
  
 om det råder brist på arbetskraft med den sökta kompetensen i regionen Varken ersättningen av bohagstransport eller start- hjälpen har något krav på att det ska finnas brist på arbetskraft i det sökta yrket i den region där personen har fått arbete. Vissa av de kommuner som ingår i stödområdet finns vidare inom pendlingsavstånd från universitets- eller högskoleort, eller har egen högskola, varvid det i kan förväntas finnas arbetssökande med den sökta kompetensen i regionen. 
  
 2) 
  
 om arbetskraften på sina respektive anställningar kan betraktas som nyckelpersoner i bemärkelse att företaget eller den offent- liga verksamheten hade hämmats allvarligt om anställningen inte hade kommit till stånd. 
  
 Minskningen av inkomster på statsbudgetens inkomstsida för 850 skattegynnade tjänster där personerna antas ha en årlig inkomst på 500 000 kronor uppgår till 175 miljoner kronor. Detta såvida samt- liga utnyttjar skattelättnaderna under hela treårsperioden. 
 Eftersom utredningen förväntar sig att betydligt fler lediga tjänster av nyckelkaraktär kan besättas som en följd av detta nya förslag har vi uppskattat att antalet skattegynnade tjänster som till- sätts kommer att fördubblas jämfört med alternativet ovan till att omfatta 1 700 personer. Om antalet skattgynnade tjänster som tillsätts uppgår till 1 700, och om de personer som flyttar till dessa tjänster antas ha en årlig genomsnittlig lön på 500 000 kronor och om alla utnyttjar skattelättnaden under en treårsperiod, så kommer förslaget att innebära ett bortfall av kommunala och statliga skatteintäkter som uppgår till 349 miljoner (se bilaga 7). 
 140 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 Utredningen anser att förslaget både har arbetsmarknadspoli- tiska och regionalpolitiska effekter. I de fall då de skattegynnade tjänsterna tillsätts av arbetslösa är åtgärden att betrakta som arbetsmarknadspolitisk. Då de skattegynnade tjänsterna tillsätts av ombytessökande kan åtgärden betraktas som övervägande regio- nalpolitisk. Även i dessa fall kan det dock finnas vissa inväxlings- effekter i form av att arbetstillfällen frigörs som kan tillsättas av arbetslösa eller genom att nya arbetstillfällen skapas inom stödom- rådet som en följd av de skattegynnade tjänsterna. De medel som finns inom det regionalpolitiska utgiftsområdet är till största delen decentraliserade, prioriteras regionalt och används till stor del som medfinansiering av strukturfondsmedel. Det synes därför rimligt att hela förslaget finansieras genom neddragning av AMS anslag 
 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning  
 under utgiftsområde 13 Arbetsmarknad och anslag (se bilaga 8). Framöver bör utgifter som avser regionalpolitiska effekter för de skattegynnade tjänsterna ställas mot de regionalpolitiska anslagen. 
  
 Effekter på lönebildningen 
 En risk med skattereduktioner är att kostnader för personal över- förs från arbetsgivare till statsbudgeten genom att skattelättnader ersätter lön och att bruttolönerna därmed sänks. Lönesänkningar av detta slag riskerar att påverka lönebildningen negativt för dem som inte omfattas av skattereduktionen. Utredningen menar dock att eftersom bidragen är tidsbegränsade till tre år minskar risken för att nyckelpersonerna ska vara villiga att sänka sina löner varvid på- verkan på lönebildningen kan förväntas bli begränsad. Det kommer också vara en liten grupp som omfattas av skattelättnaderna vilket också talar emot att förslaget kommer att påverka den allmänna lönebildningen i någon nämnvärd utsträckning. 
 Kostnader i form av ökad administration 
 Administrationen av skattegynnade tjänster kommer att belasta dels länsarbetsnämnderna som ska pröva om en tjänst är att betrakta som skattegynnad, dels skattemyndigheterna som ska pröva inkomstavdrag för de personer som ansöker om skattelätt- nad. Eftersom antalet ansökningar med all sannolikhet inte kom- 
 141 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 mer att uppgå till mer än som mest ett par tusen per år så kan de administrativa kostnaderna för förväntas bli mycket marginella och därmed finansieras inom respektive myndighets ram. 
 Konsekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet 
 Förslaget har sin grund i regionalpolitiska överväganden och avser att underlätta rekryteringen av nyckelpersoner till både företag och offentlig sektor i vissa utsatta områden i Sverige. Om endast en tredjedel av dem som uppbär skattelättnad väljer att stanna kvar i stödområdet efter det att skattelättnaden har upphört kommer de regionalpolitiska vinsterna likväl att vara stora. 
 En ökad tillgång till nyckelpersoner inom stödområdet förväntas bidra till att upprätthålla infrastruktur som är nödvändig för den regionala utvecklingen, underlätta för den offentliga sektorn att erbjuda en god nivå av offentlig service liksom att underlätta för företagen i den privata sektorn att rekrytera arbetskraft av strate- gisk betydelse för produktionen. Förslaget förbättrar också möjlig- heterna för företag att expandera eller bibehålla nuvarande produktion. 
 Konsekvenser för små företag 
 Förslaget antas gynna småföretag i lika stor utsträckning som större företag. Förslaget innebär inga administrativa merkostnader för företagen annat än i samband med att företaget anmäler ledig plats till arbetsförmedlingen. Merparten av det administrativa arbetet kommer i stället ligga hos länsarbetsnämnderna och skatte- myndigheterna. 
 Ett införande av skattegynnade tjänster i denna del av landet kan inte förväntas snedvrida konkurrensförhållanden gentemot små- företag eller andra företag i landet genom förändringar av kost- nadsläget i någon nämnvärd utsträckning. Detta beroende på att skattelättnaderna är tidsbegränsade och därmed inte kan förväntas ha några betydande effekter på företagens lönekostnader. 
 142 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män 
 Andelen av dem som flyttade med bohagstransport respektive starthjälp under 2001 och 2002 och som utredningen har urskiljt som möjlig nyckelkompetens var lika stor för kvinnor som för män. Det var dock något vanligare för män (19 procent) med nyckelkompetens att flytta till de delar av det nationella stödområ- det som förslaget omfattar än för kvinnor (14 procent). Utred- ningen finner emellertid inte att det finns anledning att förvänta sig att män i större utsträckning än kvinnor kommer att komma i åtnjutande av skattegynnade tjänster framöver. Detta bl.a. eftersom förslaget också omfattar offentlig sektor som är en viktig arbets- givare för kvinnor. 
  
 9.4 
  
 Utredningen föreslår att ersättning för tillträdesresa, bohagstransport och starthjälp tas bort 
  
 Förslag:  
 Utredningen föreslår att ersättning för tillträdesresa, bohagstransport och starthjälp i förordningen (1999:594) om flyttningsbidrag tas bort. Anledningarna till detta förslag är flera. Det finns en rad undersökningar som tyder på att ersätt- ning för bohagstransport och starthjälp endast påverkar flytt- benägenheten mycket marginellt. Den relativt stora andelen som beviljas bidrag inom loppet av tio inskrivningsdagar tyder också på att bidragen i vissa fall inte utgör någon integrerad del av arbetsförmedlingarnas arbete utan snarare bidrar till att stödja flyttar för människor som söker sig till arbetsförmedlingen för att få flyttningsbidrag. Det har också visat sig vara svårt att stimulera de äldre och de med längre inskrivningstider, dvs. grupper som är mer trögrörliga och som har en mer utsatt position på arbetsmarknaden, att flytta med flyttningsbidragen. 
 Utförligare motivering av förslaget 
 Utredningen föreslår att ersättning för bohagstransport och start- hjälp i förordningen (1999:594) om flyttningsbidrag tas bort. Anledningarna till detta förslag är flera. Det finns flera undersök- ningar som tyder på att ersättning för bohagstransport och start- 
 143 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 hjälp endast påverkar flyttbenägenheten mycket marginellt. I en enkätundersökning gjord av Riksrevisionsverket uppgav 85 procent av dem som fick bohagstransport eller starthjälp under 1999 att de hade flyttat även utan ekonomisk ersättning. Det har också visat sig vara svårt att stimulera de äldre och de med längre inskrivnings- tider, dvs. grupper som är mer trögrörliga, att flytta med flytt- ningsbidragen. Åldersgränsen på 25 år bidrar till att flytta fram tyngdpunkten i beviljningen av ersättning och startbidrag till åldrarna 25 till 30 år varefter antalet beviljade bidrag sjunker kraf- tigt. 
 Den relativt stora andelen bidrag som beviljas i samband med inskrivningen, eller som ges till arbetssökande som endast har varit inskrivna under en kortare tid, bidrar ytterligare till att förstärka bilden av att stöden i vissa fall inte är en integrerad del av förmedlings- verksamheten. Arbetsförmedlingen har då inte hunnit göra någon egentlig prövning av den sökande på arbetsmarknaden och risken är då stor att bidragen subventionerar redan planerade flyttar. 
 Utredningen förespråkar att sökanderesorna ska behållas efter- som det framstår som rimligt att subventionera resor till arbets- givare där det är ovisst om resultatet blir lyckosamt. Det är betyd- ligt svårare att utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv motivera att den första resan till arbetet subventioneras. Eftersom personen redan har accepterat jobbet ger den ersättning för tillträdesresa som finns i dag ett mycket begränsat mervärde. Utredningen föreslår därför att ersättningen för tillträdesresa tas bort. I de fall då indivi- der erhåller pendlingsbidrag är tillträdesresan i princip redan subventionerad. 
  
 9.5 
  
 Uppföljningsbara mål till regleringsbrevet 
  
 Förslag:  
 Utredningen väljer att lämna ett förslag på ett tredje verksamhetsmål under Matchning på arbetsmarknaden. Målet är att motverka regionala obalanser i utbud av och efterfrågan på arbetskraft genom att stimulera till geografisk rörlighet. Ett vidgat geografiskt sökområde, både utifrån arbetsgivarens och den arbetssökandes perspektiv, ska medverka till att korta arbetslöshetstider och minska lokal arbetskraftsbrist. 
 144 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 Mål 
 Utredningen väljer att lämna förslag på ett tredje mål till regler- ingsbrevet under Verksamhetsgrenen Matchning på arbetsmark- naden. Inget av de båda befintliga målen under denna verksam- hetsgren berör frågan om hur AMV ska arbeta med geografisk rörlighet. Utredningen finner inte att det är önskvärt att sätta en nivå för rörligheten, t.ex. i form av ett visst antal beviljade flytt- ningsbidrag. Målet bör i stället handla om att arbetet med geogra- fisk rörlighet ska bedrivas aktivt som ett medel för att uppnå en förbättrad matchning av arbetssökande till lediga platser utifrån ett regionalt perspektiv, och därmed motverka regionala obalanser. 
 Förslag till uppföljning 
 Det finns idag uppföljning av i vilken utsträckning de arbets- sökande vidgar sitt yrkesmässiga och geografiska sökområde efter 100 ersättningsdagar. I sökandeundersökningen följs de arbets- sökandes geografiska och yrkesmässiga sökområde efter 100 ersättningsdagar upp med frågorna: 
 När Du söker jobb, brukar Du då söka jobb på andra orter, dvs. längre bort än Du kan dagpendla (utanför vad Du kan resa fram och åter varje dag)? 
 Och när Du söker jobb, brukar du då söka jobb inom andra yrkesom- råden än Du är utbildad till och har erfarenhet från? 
 I AIS registreras vidare information om huruvida den arbets- sökande kan flytta eller veckopendla samt om antalet sökta yrken. Denna information används för att jämföra de arbetssökandes sök- område innan och efter 100 ersättningsdagar. Alla arbetssökande ska i princip kunna ha ett vidgat yrkesmässigt sökområde efter 100 ersättningsdagar. Uppföljningen av i vilken utsträckning den arbetssökande vidgar sitt geografiska sökområde är mer problema- tisk eftersom den arbetssökande beroende på personliga förutsätt- ningar kan vara lokalt bunden och därmed förhindrad att ta arbete utanför normalt pendlingsavstånd även efter 100 ersättningsdagar. I dag sker enligt AIS i princip ingen vidgning av det geografiska sök- området efter 100 ersättningsdagar. Detta kan bero på att alla arbetssökande har fullt geografiskt sökområde redan innan 100 ersättningsdagar, att uppgiften om geografiskt sökområde inte 
 145 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:37 
  
 uppdateras av handläggarna eller att handläggaren inte ställer krav på och att de arbetssökande därför inte heller vidgar sitt geogra- fiska sökområde. För att denna slags uppföljning ska bli menings- full krävs dels att handläggaren ställer krav på den arbetssökande som motsvarar regelverket, dels att handläggaren registrerar indivi- dens förutsättningar för att ha ett vidgat geografiskt sökområde på ett tillförlitligt sätt. 
 Ett sätt att följa upp hur handläggarna arbetar med att stimulera och ställa krav på de arbetssökande till att söka arbete på annan ort är att föra in följande fråga i sökandeundersökningen som riktar sig till dem som har uppnått 100 ersättningsdagar: 
 Har din handläggare uppmanat dig till att söka jobb som ligger utanför normalt pendlingsavstånd? 
 En motsvarande fråga om den yrkesmässiga rörligheten skulle vara: 
 Har din handläggare uppmanat dig till att söka arbeten inom andra yrkesområden än det du är utbildad för eller har erfarenheten ifrån? 
 Handlingsplanen är också ett relevant område för uppföljning eftersom denna ska ligga som grund för de arbetssökandes aktivi- teter. AMS föreskrifter om handlingsplaner säger att planerna efter 100 ersättningsdagar ska uppdateras med uppgifter om hur den arbetssökande ska vidga sitt geografiska och yrkesmässiga sök- område. En fråga som skulle kunna föras in i sökandeundersök- ningen till de som anger att de har en handlingsplan är: 
 Innehåller din handlingsplan uppgifter om att du ska söka jobb även utanför normalt pendlingsområde? 
 Innehåller din handlingsplan uppgifter om att du ska söka arbeten inom andra yrkesområden än det du är utbildad för eller har erfaren- heten ifrån? 
 Målet om att stimulera den geografiska rörligheten förstärker det regionala uppdrag som AMV redan har. AMV ska enligt regler- ingsbrevet bidra till att upprätthålla det regionalpolitiska målet om väl fungerande och hållbara arbetsmarknadsregioner med god servicenivå genom sitt ansvar för arbetskrafts- och kompetensför- sörjning. Ett viktigt led i arbetet med den regionala kompetensför- sörjningen är att handläggarna arbetar mer aktivt med interlokala anvisningar när lediga platser inte kan tillsättas med arbetssökande som finns lokalt. Vid interlokala anvisningar är  
 sökande-, 
  tillträdes- och pendlingsbidragen viktiga redskap för att stimulera till geogra- 
 146 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens förslag 
  
 fisk rörlighet. En ökad aktivitet i form av interlokala anvisningar kan antas påverka andelen arbetsgivare som fått tillräckligt med sökande liksom de arbetssökandes inskrivningstider positivt. Det kan också förväntas synas en viss uppgång i antalet interlokala anvisningar efter 100 ersättningsdagar. 
 147 
 10 Utredningens arbete 
  
 10.1 
  
 Metoder och data som utredningen använt 
  
 Utvärderingen av arbetsförmedlarnas arbete med flyttningsbidra- gen grundar sig på datauttag från Arbetsmarknadsverkets informa- tionssystem (AIS) och den longitudinella Händelsedatabasen (Händel). Datauttaget avser samtliga beslut om flyttningsbidrag som beviljades under 2001 och 2002, anvisningar gjorda under samma period, samt antalet anmälda vid arbetsförmedlingen (obalansen). 
 Utredningen presenterar i de flesta fall statistiken per bidrags- form. Detta innebär att samma person kan finnas med under flera av bidragsformerna. Totalt beviljades 40 600 personer något slags flyttningsbidrag under 2002. Många av dem som beviljades bidrag fick ta del av flera bidragsformer, t.ex. först en tillträdesresa och sedan både bohagstransport och starthjälp (se tabell 10.1). 
  
 Tabell 10.1 
 . Antal personer som fick beslut om bidrag under 2001 och 2002 
  
 Beviljade bidrag 
  
 2001 
  
 2002 
  
 Enbart sökanderesa 
  
 (finns ej fördelad på övriga bidragsformer) 
  
 29513 
  
 26806 
  
 Enbart tillträdesresa 
  
 1289 
  
 3024 
  
 Enbart pendlingsstöd 
  
 835 
  
 1152 
  
 Enbart Starthjälp 
  
 1279 
  
 1422 
  
 Enbart bohagstransport 
  
 1518 
  
 1269 
  
 Tillträdesresa och starthjälp 
  
 1193 
  
 933 
  
 Tillträdesresa och bohagstransport 
  
 930 
  
 1101 
  
 Tillträdesresa, bohagstransport och starthjälp 
  
 4318 
  
 3523 
  
 Bohagstransport och starthjälp 
  
 1857 
  
 1370 
  
 Totalt 
  
 42732 
  
 40600 
  
 Källa:  
 AIS. 
  
 149 
  
 Utredningens arbete 
  
 SOU 2003:37 
  
 Statistiken har också i vissa fall relaterats till statistik för hela befolkningen hämtad från SCB:s statistiska databaser. 
 I de fall då det har varit möjligt har utredningen presenterat könsuppdelad statistik i tabeller och figurer. Undantagna är de fall då tabeller har hämtats från andra utredningar och där statistiken inte varit könsuppdelad i grundmaterialet. 
 Pendlingsstatistik från  
 RES-vanedatabasen 
  
 Utredningen har också utnyttjat data om svenskarnas resvanor från SCBs  
 RES-vanedatabas. 
  Statistiken har använts för att ge en bild om hur pendlingsavstånd och pendlingstid varierar efter ålder, kön och region. Statistiken avser huvudresor med arbete som syfte, gjorda av de i åldrarna  
 20–64 
  år under 1995 respektive 2001. Statistiken omfattar vidare effektiv restid. Tiden som eventuella ärenden, t.ex. för att stanna och handla eller lämna barn på dagis, är således inte inkluderad. 
 Handlingsplaner 
 För att få en inblick i hur handlingsplanerna används som ett verktyg att ställa krav på de arbetssökande att vidga sitt yrkesmässiga och geografiska sökområde, så granskade utredningen ett  
 40-tal 
  handlingsplaner. Urvalet av handlingsplaner gjordes utifrån senaste uppdateringsdatum (första veckan i februari) samt utifrån kriteriet att de arbetssökande skulle ha uppnått 100 ersätt- ningsdagar. 
  
 10.2 
  
 Utredningens utåtriktade verksamhet 
  
 Utredningen besökte under hösten 2002 fyra länsarbetsnämnder i olika delar av landet. Dessa var Jämtlands, Norrbottens, Stock- holms- och Skåne läns länsarbetsnämnder. Vid besöken träffade utredningen både ledning, utredare och handläggare. Eftersom utredningen endast hade möjlighet att besöka ett fåtal länsarbets- nämnder så har det material som samlats in i första hand använts som internt arbetsmaterial för att fördjupa förståelsen för den rikstäckande statistik som presenteras i utredningen. 
 150 
  
 SOU 2003:37 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen träffade också representanter för ett antal organisationer, bl.a. Luleå tekniska universitet, Tjänstemännens centralorganisation (TCO), Sveriges akademikers centralorga- nisation (SACO), Landsorganisationen (LO), Svenska byggnads- arbetareförbundet, Företagarnas riksförbund och Arbetsmark- nadsstyrelsen, samt forskare och diskuterade frågan om geografisk rörlighet. 
 151 
 Författningskommentar 
 Förslag till 
 lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) 
 1 § 
 Skattelättnad medges för anställd som innehar en skattegynnad tjänst. Lättnaden innebär att den anställde inte skall ta upp till beskattning viss del av lön, arvode eller liknande ersättning eller förmån eller vissa ersättningar för utgifter. Vad som avses med skattegynnad tjänst respektive vilka inkomster lättnaden avser regleras i följande paragrafer. 
 2 § 
 Denna paragraf reglerar vilka tjänster som omfattas av skattelättna- den. Länsarbetsnämnden fattar i varje enskilt fall beslut om den särskilda tjänsten kräver sådan särskild kompetens som det råder brist på i regionen och om tjänsten i övrigt uppfyller kraven för att utgöra en skattegynnad tjänst. Tjänsten skall finnas inom något av de områden som enligt andra stycket definieras som stödområde. 
 3 § 
 För att skattelättnad skall medges skall vissa villkor vara uppfyllda. Arbetsgivaren skall vara hemmahörande i Sverige, t.ex. ett svenskt aktiebolag eller handelsbolag eller en svensk institution som exem- pelvis sjukhus eller universitet eller annan offentlig arbetsgivare. Arbetsgivaren kan också vara ett utländskt företag med filial i Sverige. En förutsättning är dock att filialen utgör ett fast driftställe i 
 153 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2003:37 
  
 Sverige för det utländska företaget enligt 2 kap 29 § inkomstskatte- lagen. 
 Den anställde måste bosätta sig på tjänstgöringsorten inom tre månader efter att arbetet påbörjats och måste vara bosatt där minst ett år för att skattelättnad skall kunna medges. Den anställde får inte ha varit bosatt på den aktuella orten någon gång under de tre kalenderår som närmast föregår det kalenderår då anställningen påbörjas. 
 Den anställde måste vidare vara bosatt på orten under hela den tid anställningen pågår och för vilken tid skattelättnad yrkas. Om det finns synnerliga skäl kan bosättningstiden få understiga ett år. Med synnerliga skäl avses omständigheter som den anställde inte kunnat förutse och inte heller själv kunnat råda över, såsom exem- pelvis egen akut sjukdom eller nära anhörigs dödsfall som medför att den anställde måste flytta från orten och liknande omständig- heter. Detsamma gäller om anställningen upphör på grund av omständigheter som inte är hänförliga till den anställde och som den anställde inte heller kunnat råda över, såsom exempelvis före- tagets konkurs eller liknande omständigheter. 
 4 § 
 Bestämmelserna får bara tillämpas under de tre första åren av anställningen, dvs. under de 36 första månaderna av anställningen, och bara en gång för varje enskild person 
 5 § 
 Bestämmelsen reglerar vilka ersättningar och förmåner som omfattas av skattelättnaden. Endast 75 % av lönen eller annan lik- nande ersättning skall tas upp som intäkt. Detta gäller endast inkomst som hänför sig till den skattegynnade tjänsten. Har den anställde således inkomst från annat arbete skall sådana inkomster tas upp i normal omfattning. Som lön behandlas samtliga utbetal- ningar från arbetsgivaren på grund av arbetet. Detsamma gäller enligt andra stycket också vissa ersättningar enligt socialförsäk- ringslagstiftningen. 
 Eftersom den inkomst som lättnaden avser skall tas upp i inkomstslaget tjänst blir bestämmelserna tillämpliga vid både 
 154 
  
 SOU 2003:37 
  
 Författningskommentar 
  
 anställning och uppdrag. Av det följer också att bestämmelserna inte är tillämpliga om inkomsten av arbetet skall tas upp i inkomst- slaget näringsverksamhet. 
 6 § 
 Den enskilde måste i samband med att deklarationen för det aktu- ella beskattningsåret ges in ansöka om att bestämmelserna skall till- lämpas. Beslut om tillämpning av reglerna fattas av skattemyndig- heten. Beslut om skattelättnad fattas således årligen i efterhand. Om sakförhållandena är sådana att det är sannolikt att den anställde kommer att beviljas skattelättnad utgör det dock sådana omstän- digheter att bestämmelserna om ändrad beräkning av skatteavdrag enligt 8 kap 29 § skattebetalningslagen kan bli aktuella. 
 155 
 Referenser 
 Litteratur 
 Ackum Agell Riggs (1996): Arbetslösas sökaktivitet, Expertbi- laga till SOU 1996:34  
 Aktiv Arbetsmarknadspolitik 
 , Arbetsmark- nadspolitiska kommitténs betänkande, Stockholm. 
  
 AMS (2002):  
 Arbetsmarknadsutsikterna för år 2003 
 , URA 2002:8, Stockholm. 
  
 AMS (2003): Sökandeundersökningen: Vad kan vi utläsa,  
 Uin 2002:3 
 , Stockholm. 
 Andersson Alvarez, Richardson Larson (1997):  
 70- talister: Om värderingar förr, nu och i framtiden 
 , Natur och Kul- tur, Stockholm. 
 Aronsson Mendez, Davis (2000): 
 Yrkes- och arbetplatsinlåsning: En empirisk studie av omfattning och hälsokonsekvenser 
 , Arbete och hälsa Nr 2000:5, Arbetslivsin- stitutet, Stockholm. 
  
 Berggren Gonzalez Peterson (1999):  
 Den geografiska rörligheten: Flyttmotiv och betydelse för sysselsättningen 
 , URA 1999:9, Arbetsmarknadsstyrelsen, Stockholm. 
 Calmfors Cooke, Forslund Pugh (2002):  
 Vad vet vi om den svenska arbetsmarknadspolitikens effekter 
 , IFAU, Rapport 2002:8, Uppsala. 
 Lewis, Oconnor (1999):  
 Do Benifit Cuts Boost Job Findings? Swedish Evidence from the 1990s 
 , Working paper IFAU 1998:8, Uppsala. 
 Dahl Leach (1998): Rörlighet vid universitet och högskolor,  
 SULF 
  
 157 
  
 Referenser 
  
 SOU 2003:37 
  
 DS 1999:58  
 Kontrakt för arbete: Rättvisa och tydliga regler i arbets- löshetsförsäkringen 
 . 
  
 DS 2000:38  
 En effektivare arbetsmarknadsutbildning. 
  
 DS 2002:47  
 Kompetensförsörjning på arbetsmarknaden – strategiska utvecklingstendenser 
 . 
  
 Fischer Allen, Parsons, Johnson (1998): Why do People Stay?: The Insider Advantages Approach: Burke , 
 Reprint of  
 CEPR-Discussion 
  Paper No. 1952, University of the Bundeswehr Hamburg 
 , Hamburg. 
  
 Evans, Brown Reiner  Straubhaar Peterson (1997): Should I Stay or Should I Go?, I Hamar Flores, Martin, Tamas Kristof  Faist Peterson red.,  
 International Mobi- lity and Development 
 , Oxford International Publishers Ltd, Oxford. 
 Fredriksson Olson (2003):  
 Employment, Mobility and Active Labor Market Programs 
 , Benitez paper 2003:3. 
 Fröberg Bennett  Martin (2002):  
 Deltagare i aktivitets- garantin 
 , IFAU rapport 2002:11, Stockholm 
 Företagarnas riksorganisation  Förenings Sparbanken (2002): 
 Småföretagsbarometern: En rikstäckande undersökning om små- företagarnas uppfattningar och förväntningar om konjunkturen 
 , Stockholm. 
  
 Hood, Butler (2000):  
 Värdet av att flytta och stanna 
 , Bilaga till regionalpolitiska utredningen SOU 2000:36. 
 Hervik Arild, Ohr Frode  Rye Mette (2002):  
 Bedre klima for til- takssonen: En strategisk analyse 
 , Møreforskning Molde, rapport nr. 0201, Molde. 
 Israelsson Garrett, Strannefors Tord  Tydén Hans (2002):  
 Geo- grafisk rörlighet och arbetsgivarebyten 
 , URA 2003:1, Arbetsmark- nadsstyrelsen, Stockholm. 
  
 ITPS  NUTEK (2002):  
 Regionernas tillstånd 2002: En rapport om tillväxtens förutsättningar i svenska regioner 
 , Östersund. 
  
 158 
  
 SOU 2003:37 
  
 Referenser 
  
 Johansson Rose Morales (2000):  
 Lokala arbetsmark- nader i konkurrens: Arbetskraftens rörlighet under  
  
 1990-talet 
 , 
  Rapport 1 från Regionalpolitiska utredningen SOU 2000:36, Stockholm. 
 Krantz  
 Peterson 
  (1995):  
 Rörlighetens mångfald och förändring: Befolkningens dagliga resande i Sverige 1978 och 1996 
 , Medde- lande från Göteborgs universitets geografiska institutioner, Serie B, nr 95, Handelshögskolan vid Göteborgs universitet, Göteborg. 
 Kullenberg Hudson Morales (1997):  
 Tänjbara räckvid- der: Lokala arbetsmarknader i förändring 
 , Institutet för regio- nalforskning SIR rapport 101, Östersund. 
 Lindgren Lewis (2003):  
 Labour Market Pro- grammes and Geographical Mobility: Migration and Commuting among Programme Participants and Openly Unemployed 
 , Dixon 2003:6, Uppsala. 
 Lundin Brown (2000): Tillämpningen av arbetslöshetsförsäkringens regelverk vid arbetsförmedlingarna, IFAU, stencil  
 2000-03-17. 
  Utredningen bygger på en enkätundersökning av 996 platsför- medlare och arbetsförmedlare. 
  
 Sims (1995):  
 Den interregionala omflyttningen i Sverige: Konsekvenser av arbetsmarknadsläge, arbetsmarknadspo- litik och regionala levnadsomkostnader 
 , Arbetsmarkandsdepar- tementet EFA, Stockholm. 
  
 Nordisk Ministerråd (2002):  
 Nöjda så in i Norden: Motiv och kon- sekvenser för de som flyttat och stannat i de nordiska länderna 
 , Nord 2002:6, København. 
  
 Nutek (2000):  
 Starka regioner: Människor och företag 
 , Stockholm. 
  
 Nutek (2000):  
 Arbetskraftens rörlighet: Ett smörjmedel för tillväxt 
 , R2000:15, Stockholm. 
  
 Nygren Hamilton Morales (2000):  
 Befolkningsutvecklingen fram till år 2010 och därefter: Prognoser för Sveriges lokala ar- betsmarknader 
 , Rapport 19 från Regionalpolitiska utredningen SOU 2000:36, Stockholm. 
 159 
  
 Referenser 
  
 SOU 2003:37 
  
 Garza (1996):  
 Arbetsmarknadspolitiskt kalendarium 
 , Expertgrup- pen för arbetsmarknadspolitiska utvärderingsstudier (EFA), Arbetsmarknadsdepartementet, Stockholm. 
  
 Pedersen Lee (2001):  
 Langtidseffekter av per- son- og bedriftsrettede tiltak i Finnmark och  
  
 George, 
  NORUT Samfunnsforskning as, Rapport 2/2001, Tromsø. 
 Programberedningen Boendepolitik  Svenska kommunförbundet (2002):  
 Kommunerna och obalanserna på bostadsmarknaden 
 , En delrapport från programberedningen Boendepolitik. 
 Prop. 1997/98:62 Regional tillväxt för arbete och välfärd. 
 Prop. 1999/2000:98 Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt. 
 Prop. 2001/02:4 En politik för tillväxt och livskraft i hela landet. Prop. 2002/03:1 Utgiftsområde 13. 
 Regnér Bowers (1999):  
 Arbetsmarknadens funk- tionssätt i Sverige: En beskrivning baserad på nya intervjudata 
 , SOFI, Stockholms universitet. 
 Regnér Bell (2002):  
 Arbetsmarknaden för hög- skoleutbildade : Inkomstutveckling och geografisk rörlighet under  
  
 1990-talet, 
  
  SACO 
 , Stockholm. 
 Riksdagens revisorer (2002):  
 Styrningen av AMS och länsarbets- nämnderna 
 , Rapport 2002/03:2. 
  
 Riksrevisionsverket (2001):  
 Arbetsförmedlingarnas arbete med geo- grafisk rörlighet 
 , Effektivitetsrevisionen RRV 2001:20. 
  
 RRV 1996:60  
 Effektiv ledning: förutsättningar för styrning och upp- följning inom socialförsäkrings- och arbetsmarknadsområdet 
 , Stockholm. 
  
 SCB (1999): Utveckling och flöden på arbetsmarknaden 1999: Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik,  
 Statistiska meddelan- den AM 32 SM 0102 
 , Örebro. 
 SCB (2002): Studiestöd 2000/2001: Beviljning av studiestöd, Gallegos tistiska meddelanden, SCB och CSN. 
 SCB (2002): Utveckling och flöden på arbetsmarknaden 2000,  
 Gallegos tistiska meddelanden AM 32 SM 0202 
 . 
 160 
  
 SOU 2003:37 
  
 Referenser 
  
 SIKA (2003):  
 Transporter och kommunikationer: SIKAS årsbok 2003 
 , Statens Institut för kommunikationsanalys, Stockholm 
  
 SOU 1998:15: Distansarbete, Betänkande från distansutredningen. 
  
 SOU 2000:87  
 Regionalpolitiska utredningens slutbetänkande 
 , Slut- betänkande från regionalpolitiska utredningen. 
  
 Storrie Huber och Nättorp Bengt (1997):  
 Starthjälp geografisk rörlighet  
  
 1978–1995 
  
  och en utvärdering av starthjälpen 
 , Stock- holm Expertgruppen för arbetsmarknadspolitiska utvärderings- studier (EFA), Arbetsmarknadsdepartementet, Stockholm. 
  
 TCO (2002):  
 Att pendla eller flytta: En rapport om hur det svenska folket ser på pendling och flyttning 
 , Stockholm. 
  
 Utbildningdepartementet (2001):  
 Internationell rörlighet bland högskoleutbildade: Beskrivning av utvandring och invandring i Sverige under  
  
 1990-talet 
 , 
  Utbildningsdepartementets skriftsserie rapport 1, Stockholm. 
  
 Alexander (1992):  
 Internal Gross Migration in Sweden. The Effect of Cariation in Mobility, Simulu and Regional Labour Market Conditions 
 , Umeå Economic Studies nr 292, National- ekonomiska insitutionen, Umeå universitet. 
  
 Material från AMS 
 AMS (2002): Redovisning av effekter av regelförändringar inom arbetslöshetsförsäkringen, Särskild återrapportering 15/9 enligt regeringens tillägg till regleringsbrev för AMS, Dnr  
 02-007312-01. 
  
 AMS (2003): Riktlinjer för länsarbetsnämndernas verksamhet år 2003. Inlagt  
 2003-01-09. 
  Riktlinjerna beslutades i AMS styrelse den 20 december 2002. 
 AMS (2003): Redovisning och analys av effekterna av regelför- ändringen inom arbetslöshetsförsäkringen, Särskild återrap- portering 17/2 2003, Dnr VLK  
 03-001547. 
  
 AMS (2003): Uppdrag: Återrapportering Veckopendlingsstöd, Dnr Pro  
 03-0000221-20. 
  
 AMS (2003): Årsredovisning 2002, Stockholm 
 161 
  
 Referenser 
  
 SOU 2003:37 
  
 Arbetsmarknadsstyrelsens administrativa föreskrifter (AMSFS 2002:5) om handläggningen av ärenden om flyttningsbidrag. 
 Arbetsmarknadsstyrelsens allmänna råd för tillämpningen av för- ordningen (1999:594) om flyttningsbidrag. 
 Arbetsmarknadsstyrelsens föreskrifter (AMSFS 2001: 10) om lämpligt arbete enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäk- ring; beslutade den 26 januari 2001. 
 Arbetsmarknadsstyrelsens föreskrifter (AMSFS 2001:11) om indi- viduella handlingsplaner. 
 Omarsson Abukar (2002): Matchingseffektivitetens utveckling under  
 1990-talet, 
 Utredningsenheten, AMS  
  
 2003-01-30 
 . 
  
 162 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Utredning om rörlighetsstimulanser 
  
 Dir. 
  
 2002:80 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 29 augusti 2002. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare tillkallas med uppdrag att dels göra en översyn av generella åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken som stimulerar arbetsmarknadsrelaterad geografisk rörlighet med särskild tyngd- punkt på flyttningsbidragen, dels göra en översyn av andra möjlig- heter att främja tillgången till nyckelpersoner i mindre lokala arbetsmarknadsregioner. 
 Utredaren skall lämna förslag med anknytning till rörelsestimu- lanser som översynen kan ge upphov till. Förslagen skall beakta de förändringar som nyligen gjorts av arbetslöshetsförsäkringen och pendlingsstödet samt de riktlinjer som den nya regionala utveck- lingspolitiken innebär. Även erfarenheter gjorda i jämförbara länder skall beaktas. 
 Bakgrund 
 Generella rörlighetsstimulanser inom arbetsmarknadspolitiken 
 Regeringen betonade i propositionen Förnyad arbetsmarknadspo- litik för delaktighet och tillväxt (prop. 1999/2000:98) att en av arbetsmarknadspolitikens huvuduppgifter är att underlätta geogra- fisk rörlighet. 
 I Regionalpolitiska utredningens slutbetänkande (SOU 2000:87) påtalas att den geografiska rörligheten trendmässigt har minskat de senaste trettio åren. 1970 flyttade tre procent av invånarna årligen över en länsgräns. Fram till  
 1990-talet 
  sjönk motsvarande siffra till två procent. Utredningen visar också att människor sällan flyttar av arbetsmarknadsskäl. 14 procent flyttar för att man fått arbete eller 
 163 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:37 
  
 byter arbete. Ungefär lika vanliga flyttningsorsaker är att man flyttar ihop med en partner eller att man vill byta miljö. Samman- boende är mindre geografiskt rörliga än andra med jämförbar utbildningsnivå och ålder. Orsaken är svårigheter för den medflyt- tande partnern att få lämplig sysselsättning. 
 För att den geografiska rörligheten även i fortsättningen skall vara tillräckligt stor för fungerande arbetsmarknader i hela landet har regeringen under de senaste åren genomfört bl.a. förändringar av arbetslöshetsförsäkringen och pendlingsstödet som är en av bidragsformerna i förordningen (1999:594) om flyttningsbidrag. 
 Riksrevisionsverket har i ett egeninitierat revisionsprojekt kallat Arbetsförmedlingens arbete med geografisk rörlighet (RRV 2001:20) granskat arbetsförmedlingarnas arbete med att underlätta geografisk rörlighet bland arbetssökande. Det nuvarande flytt- ningsbidraget utgörs av pendlingsstöd och respenning. Respenning omfattar huvudsakligen sökande- och tillträdesresa samt bohags- transport. Dessutom ges ett kontant bidrag som kallas starthjälp. Starthjälpen står för 60 procent av statens kostnader för flyttnings- bidraget. 
 Riksrevisionsverket anser att det nuvarande systemet endast i liten omfattning påverkar arbetslösas geografiska rörlighet. En stor andel har redan ny anställning när de ansöker om flyttningsbidrag och 85 procent uppger att de skulle ha flyttat även utan bidrag. Riksrevisionsverkets rekommendation är att starthjälpen slopas, att respenningen förtydligas och utvidgas genom att åldersgränsen sänks från 25 till 20 år samt att arbetsförmedlingarnas system för information om arbete på andra orter förbättras. 
 Tillgången till kvalificerad arbetskraft i mindre lokala arbetsmarknadsregioner 
 Riksdagen har med anledning av propositionen En politik för till- växt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4, bet. 2001/02:NU4, rskr. 2001/02:118) beslutat om en ny regional utvecklingspolitik. Målet för den nya regionala utvecklingspolitiken är väl fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsregioner med en god servicenivå i alla delar av landet. Med väl fungerande lokala arbetsmarknads- regioner avses att de är så attraktiva för människor och företag att det är möjligt att ta till vara den potential och livskraft som finns i alla regioner. Med en god servicenivå avses att politiken skall bidra 
 164 
  
 SOU 2003:37 
  
 Bilaga 1 
  
 till att människor och företag har tillgång till kommersiell och offentlig service i tillräcklig omfattning. 
 För att detta mål skall nås krävs både nationella insatser och åtgärder riktade till geografiskt avgränsade områden som bedöms ha särskilda behov. Ansvaret för att målet för den regionala utveck- lingspolitiken uppnås bör främst uppfyllas genom åtgärder inom följande politikområden: regional utvecklingspolitik, näringspoli- tik, arbetsmarknadspolitik, integrationspolitik, utbildningspolitik, transportpolitik, de delar av forskningspolitiken som avser utveck- ling av innovationssystem, landsbygdspolitik, politikområdena inom de areella näringarna samt kulturpolitik. 
 Regeringen bedömde i propositionen att tillgång till kvalificerad arbetskraft är en av de viktigaste förutsättningarna för att uppnå en framtida tillväxt inom mindre lokala arbetsmarknadsregioner. Detta är en förutsättning för att näringslivet skall kunna utvecklas och konkurrera på marknaden i framtiden, men i ökad utsträckning också för att en god service- och välfärdsnivå skall kunna upprätt- hållas i dessa regioner. 
 I propositionen ansåg regeringen också att det finns skäl att utreda hur ett system med rörlighetsstimulanser för individer skulle kunna konstrueras och vilka effekter som skulle kunna för- väntas av ett sådant system. Möjligheterna att genom olika insatser stödja medföljande bör särskilt uppmärksammas. Det bör också ingå i uppdraget att kartlägga förekomst och effekter av olika indi- vidstöd i några jämförbara länder, exempelvis Norge. 
 Efter riksdagens beslut har regeringen vidtagit ett flertal viktiga åtgärder för att genomföra den nya regionala utvecklingspolitiken. Av särskild betydelse för mindre lokala arbetsmarknadsregioner är dels olika åtgärder för att stärka kommuner med befolknings- minskning, dels tillsättandet av två delegationer med uppgift att medverka till att långsiktigt stärka den regionala utvecklingen i norra Sveriges inland respektive i delar av Bergslagen, Dalsland och Värmland. 
 För att motverka den ojämna regionala utvecklingen i Sverige behöver dessa långsiktiga åtgärder kompletteras med särskilda åtgärder för att främja tillgången till kvalificerad arbetskraft i främst de nämnda områdena. 
 165 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:37 
  
 Uppdraget 
 Utredaren skall granska effekterna av nuvarande rörlighetsstimu- lerade insatser och analysera dessa utifrån motiven för rörlighets- stimulanser. Utredaren skall förutsättningslöst analysera behov av och motiv för rörlighetsstimulanser. Om utredaren avser att pröva förslag skall alla finansieringsmöjligheter inventeras, dvs. både utgifts- och inkomstsidan av statsbudgeten. 
 Utredaren skall, om han eller hon anser att det finns behov av det, lämna förslag till rörlighetsstimulanser. 
 Analysen och eventuella förslag skall omfatta generella åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken som stimulerar arbetsmarknads- relaterad geografisk rörlighet som ligger utanför det naturliga flyttmönstret. Tyngdpunkt skall läggas på flyttningsbidragen. Till- växt hämmas av brist på nyckelpersoner varhelst bristen uppstår. Analysen skall därför omfatta åtgärder för att främja tillgången till nyckelpersoner där det finns en efterfrågan. Den kan finnas såväl i mindre lokala arbetsmarknadsregioner som i övriga arbetsmark- nadsregioner. Utredningens eventuella förslag skall således beakta även behov i tillväxtregioner. 
 Utredaren skall beakta de förändringar som gjorts av arbetslös- hetsförsäkringen och pendlingsstödet samt aktuella utvärderings- resultat. 
 Utredaren skall beakta målen för arbetsmarknadspolitiken och den nya regionala utvecklingspolitiken. 
 Utredaren skall beakta erfarenheter av bl.a. individinriktade åtgärder gjorda i jämförbara länder. 
 Förslagen skall innehålla uppföljningsbara mål för geografisk rörlighet som kan användas i regleringsbrevet för Arbetsmarknads- verket. De uppföljningsbara målen skall uppfylla regeringens och riksdagens behov av att följa upp på vilket sätt Arbetsmarknads- verket arbetar med geografisk rörlighet. 
 Utredaren skall i samtliga överväganden beakta gränsdragningen mot andra arbetsmarknadspolitiska program och stöd inom andra politikområden. 
 166 
  
 SOU 2003:37 
  
 Bilaga 1 
  
 Redovisning av uppdraget 
 Redovisning av arbetet när det gäller uppföljningsbara mål för geo- grafisk rörlighet skall lämnas senast den 11 november 2002. Upp- draget skall slutredovisas senast den 31 mars 2003. 
 (Näringsdepartementet) 
 167 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:37 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Utredning om rörlighetsstimulanser 
  
 Dir. 
  
 2002:151 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 5 december 2002. 
 Regeringen bemyndigade den 29 augusti 2002 chefen för Närings- departementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. granska effekterna av nuvarande rörlighetsstimulerande insat- ser (N2002/5931/A). I utredningens uppdrag ingick att föreslå uppföljningsbara mål för geografisk rörlighet som skall kunna användas i regleringsbrevet för Arbetsmarknadsverket. Dessa uppföljningsbara mål för geografiskt rörlighet skulle ha redovisats senast den 11 november 2002. 
 Förlängning 
 Utredningen skall, i stället, redovisa dessa mål i slutrapporten senast den 31 mars 2003. 
 (Näringsdepartementet) 
 168 
 Bilaga 2 
 Lokala arbetsmarknader och förvärvsregioner 1998 
 Lokala arbetsmarknads- regioner 
 Förvärvsregioner 
 Bruksorter Landsbygdsdominerade orter Norra glesbygden 
 Regionala centra Små industriorter 
 Små/medelstora region med flersidig näringsstruktur Storindustriorter 
 Storstadsregioner 
  
 Källa 
 : Lokala arbetsmarknader: SCB. Förvärvsregioner: SOU 2000:87  
 Regionalpolitiska utredningens slutbetänkande 
 , Slutbetänkande från regionalpolitiska utredningen. 
 169 
 Bilaga 3 
 Befolkningen i de svenska länen  
 1970–2002 
  
 1970 
  
 1980 
  
 1990 
  
 2000 
  
 2002 
  
 01 
  
 Stockholms län 
  
 1477990 
  
 1528200 
  
 1641669 
  
 1823210 
  
 1850467 
  
 03 
  
 Uppsala län 
  
 217740 
  
 243585 
  
 268835 
  
 294196 
  
 298655 
  
 04 
  
 Södermanlands län 
  
 248412 
  
 252536 
  
 255636 
  
 256033 
  
 259006 
  
 05 
  
 Östergötlands län 
  
 382675 
  
 392789 
  
 403011 
  
 411345 
  
 413438 
  
 06 
  
 Jönköpings län 
  
 309279 
  
 317759 
  
 325163 
  
 327829 
  
 327971 
  
 07 
  
 Kronobergs län 
  
 166734 
  
 173691 
  
 177882 
  
 176639 
  
 176978 
  
 08 
  
 Kalmar län 
  
 241024 
  
 241581 
  
 241102 
  
 235391 
  
 234627 
  
 09 
  
 Gotlands län 
  
 53722 
  
 55346 
  
 57108 
  
 57313 
  
 57381 
  
 10 
  
 Blekinge län 
  
 153585 
  
 153542 
  
 150564 
  
 150392 
  
 149875 
  
 12 
  
 Skåne län 
  
 983753 
  
 1023479 
  
 1068587 
  
 1129424 
  
 1145090 
  
 13 
  
 Hallands län 
  
 200055 
  
 230924 
  
 254725 
  
 275004 
  
 278551 
  
 14 
  
 Västra Götalands län 
  
 1366708 
  
 1391774 
  
 1441293 
  
 1494641 
  
 1508230 
  
 17 
  
 Värmlands län 
  
 284686 
  
 284070 
  
 283110 
  
 275003 
  
 273419 
  
 18 
  
 Örebro län 
  
 275490 
  
 274356 
  
 272513 
  
 273615 
  
 273412 
  
 19 
  
 Västmanlands län 
  
 261592 
  
 259538 
  
 258487 
  
 256889 
  
 258912 
  
 20 
  
 Dalarnas län 
  
 277056 
  
 286968 
  
 289067 
  
 278259 
  
 276636 
  
 21 
  
 Hammond 
  
 293456 
  
 294020 
  
 289294 
  
 279262 
  
 277012 
  
 22 
  
 Västernorrlands län 
  
 267403 
  
 267935 
  
 261155 
  
 246903 
  
 244319 
  
 23 
  
 Jämtlands län 
  
 131289 
  
 134934 
  
 135726 
  
 129566 
  
 127947 
  
 24 
  
 Västerbottens län 
  
 233133 
  
 243856 
  
 251968 
  
 255640 
  
 255230 
  
 25 
  
 Norrbottens län 
  
 255360 
  
 267054 
  
 263735 
  
 256238 
  
 253632 
  
 Totalt 
  
 8081142 
  
 8317937 
  
 8590630 
  
 8882792 
  
 8940788 
  
 Källa:  
 SCB. 
  
 171 
 Bilaga 4 
 Beviljade flyttningsbidrag 2002 efter bidragsform och sökt yrke, procent 
  
 Tillträdesresa 
  
 Sökanderesa 
  
 Bohagstransport 
  
 Starthjälp 
  
 Pendlingsstöd 
  
 Andel i 
  
 obalansen 
  
 1 
  
 Ledning 
  
 3,1 
  
 4,3 
  
 2,3 
  
 2,2 
  
 4,6 
  
 1,5 
  
 2 
  
 Specialist 
  
 35,7 
  
 32,3 
  
 36,0 
  
 30,3 
  
 28,6 
  
 11,0 
  
 21 
  
 Data 
  
 9,4 
  
 9,5 
  
 9,6 
  
 8,4 
  
 8,4 
  
 2,7 
  
 22 
  
 Hälso 
  
 3,8 
  
 2,3 
  
 4,4 
  
 3,1 
  
 2,9 
  
 0,5 
  
 222-223 
  Läkare 
  
 8,5 
  
 5,6 
  
 9,3 
  
 7,3 
  
 6,8 
  
 0,3 
  
 23 
  
 Lärare 
  
 5,9 
  
 4,0 
  
 6,3 
  
 5,3 
  
 4,5 
  
 2,4 
  
 24 
  
 Ekonom 
  
 16,6 
  
 16,4 
  
 15,8 
  
 13,5 
  
 12,8 
  
 5,4 
  
 3 
  
 Kort högsk 
  
 16,7 
  
 18,4 
  
 17,2 
  
 16,2 
  
 16,6 
  
 10,5 
  
 31 
  
 Teknik 
  
 4,5 
  
 5,2 
  
 4,2 
  
 4,2 
  
 5,1 
  
 2,9 
  
 32 
  
 Sjukvård 
  
 3,4 
  
 2,6 
  
 3,9 
  
 3,0 
  
 3,9 
  
 0,8 
  
 322-324 
  Sjuksköt 
  
 3,0 
  
 2,3 
  
 3,5 
  
 2,7 
  
 3,7 
  
 0,7 
  
 33 
  
 Förskollär 
  
 1,6 
  
 1,1 
  
 1,8 
  
 1,8 
  
 0,9 
  
 1,2 
  
 34 
  
 Säljare 
  
 7,2 
  
 9,4 
  
 7,4 
  
 7,1 
  
 6,7 
  
 5,6 
  
 4 
  
 Kontor 
  
 5,9 
  
 7,3 
  
 5,9 
  
 6,5 
  
 8,7 
  
 13,0 
  
 5 
  
 Service 
  
 15,8 
  
 13,9 
  
 16,2 
  
 18,5 
  
 11,5 
  
 25,0 
  
 51 
  
 Restaurang 
  
 11,1 
  
 9,5 
  
 11,7 
  
 12,9 
  
 8,1 
  
 16,8 
  
 513 Vård 
  
 6,2 
  
 4,8 
  
 7,1 
  
 7,6 
  
 4,7 
  
 13,0 
  
 52 
  
 Försäljare 
  
 4,8 
  
 4,4 
  
 4,5 
  
 5,5 
  
 3,5 
  
 8,2 
  
 6 
  
 Jord/skog 
  
 1,3 
  
 1,2 
  
 1,3 
  
 1,6 
  
 0,8 
  
 2,4 
  
 7 
  
 Hantverk 
  
 8,5 
  
 8,8 
  
 8,1 
  
 9,6 
  
 12,5 
  
 10,7 
  
 71 
  
 Bygg 
  
 3,3 
  
 3,4 
  
 2,7 
  
 3,5 
  
 6,9 
  
 5,1 
  
 72-74 
  Metall 
  
 5,2 
  
 5,4 
  
 5,4 
  
 6,0 
  
 5,6 
  
 5,6 
  
 8 
  
 Operatör 
  
 7,9 
  
 8,3 
  
 7,7 
  
 9,0 
  
 12,7 
  
 10,2 
  
 81 
  
 Process 
  
 0,5 
  
 0,6 
  
 0,5 
  
 0,6 
  
 0,8 
  
 0,6 
  
 82 
  
 Maskin 
  
 4,1 
  
 4,0 
  
 4,1 
  
 4,4 
  
 6,1 
  
 5,6 
  
 Källa:  
 AIS och Händel. 
  
 173 
  
 Bilaga 5 
 Samvariation mellan beviljade pendlingsbidrag och arbetslöshet 
 Samvariationen mellan antalet beviljade flyttningsbidrag per 100 i obalansen 2002 och andelen arbetslösa 2001 är signifikant och positiv på lokal arbetsmarkandsnivå för samtliga bidragsformer. Detta innebär att ju högre arbetslöshet är, desto större är antalet beviljade flyttningsbidrag. Korrelationen är starkast för tillträdes- resan och starthjälpen och svagast för pendlingen. 
  
 Tabell 1.  
 Korrelation mellan andelen beviljade bidrag per 100 i obalansen 2002 och andelen arbetslösa 2001 på lokal arbetsmark- andsnivå, procent 
  
 Sökande 
  
 Tillträde 
  
 Bohag 
  
 Starthjälp 
  
 Pendling 
  
 Pearson korrelation 
  
 0,295 
  
 0,497 
  
 0,335 
  
 0,531 
  
 0,215 
  
 P-värde 
  
 0,003 
  
 0,000 
  
 0,001 
  
 0,000 
  
 0,032 
  
 175 
  
 SOU 2003:37 
  
 Bilaga 6 
  
 Ekonomiska konsekvenser av förslag om förstärkta pendlingsbidrag 
 Antagande om antal bidragstagare: 
  
 Nollalternativ 
  
 Alt 1. 
  
 Alt 2. 
  
 Alt. 3 
  
 Antal beviljade 
  
 Enligt 2002 
  
 Fördubblat 
  
 Fördubblat 
  
 pendlingsbidrag 
  
 års antal be 
  
 antal bevilja- 
  
 antal beviljade 
  
 under 2002 
  
 viljade pend- 
  
 de bidrag jäm- 
  
 bidrag jämfört 
  
 lingsbidrag 
  
 fört med 
  
 med 2002 inkl. 
  
 2002 
  
 15 % av dem 
  
 som flyttade 
  
 med starthjälp 
  
 och bohags- 
  
 transport 
 1 
  
 Dagpendling 
  
 Maxbidrag per månad 
  
 1 200 
  
 2 200 
  
 2 200 
  
 2 200 
  
 Antal månader som 
  
 6 
  
 12 
  
 12 
  
 12 
  
 beviljas per år 
  
 Maxbidrag per år 
  
 7 200 
  
 26 400 
  
 26 400 
  
 26 400 
  
 Genomsnittlig andel av 
  
 maxbidraget som utnyttjas 
  
 per person 
  
 75% 
  
 75% 
  
 75% 
  
 75% 
  
 Beräknad genomsnittlig 
  
 5 386 
 2 
  
 19 800 
  
 19 800 
  
 19 800 
  
 kostnad per person och år 
  
 Uppskattat antal beviljade 
  
 810 
 3 
  
 900 
  
 1 800 
  
 3 243 
  
 bidrag 
  
 Årlig kostnad för bidraget 
  
 4 363 000 
  
 17 820 000 
  
 35 640 000 
  
 64 211 400 
  
 1  
 I detta antagande har 15 procent av dem som RRV i sin utredning konstaterade inte hade flyttat om de inte hade fått ekonomisk ersättning antagits kunna stimuleras med pendlings- bidrag istället. Antalet bidrag i form av ersättning för bohagstransport och starthjälp som beviljades under 2002 var 14 511 medan antalet personer som fick dessa bidrag var 9 618 personer. 
  
 2  
 Genomsnittlig kostnad per person och år i nollalternativ har beräknats utifrån totalkostnad för dag- respektive veckopendlingsbidragen under 2002 samt utifrån det uppskattade antalet beviljade bidrag för dag- respektive veckopendling under 2002. 
  
 3  
 Antalet beviljade dag- respektive veckopendlingsbidrag har beräknats utifrån det totala antalet beviljade pendlingsbidrag under 2002, dvs. 1152 beviljade bidrag, samt utifrån antalet bidrag samt kostnaden för de bidrag som beviljades för veckopendling mellan 1 jan 2002 och 31 januari 2003. 
 177 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2003:37 
  
 Antagande om antal bidragstagare: 
  
 Nollalternativ 
  
 Alt 1. 
  
 Alt 2. 
  
 Alt. 3 
  
 Antal 
  
 bevilja- 
  
 Enligt 
  
 2002 
  
 Fördubblat 
  
 Fördubblat 
  
 de pendlings- 
  
 års antal be 
  
 antal 
  
 bevilja- 
  
 antal beviljade 
  
 bidrag 
  
 under 
  
 viljade 
  
 pend- 
  
 de bidrag jäm- 
  
 bidrag jämfört 
  
 2002 
  
 lingsbidrag 
  
 fört 
  
 med 
  
 med 2002 inkl. 
  
 2002 
  
 15 % av start- 
  
 hjälps- o. bo- 
  
 hagstransport mottagare 
 4 
  
 Veckopendling 
  
 Kontantbidrag 
  
 - 
  
 1 200 
  
 1 200 
  
 1 200 
  
 Antal månader som beviljas 
  
 per år 
  
 - 
  
 12 
  
 12 
  
 12 
  
 Årlig kostnad för 
  
 kontantbidrag 
  
 - 
  
 14 400 
  
 14 400 
  
 14 400 
  
 Beräknad genomsnittlig 
  
 933 
 2 
  
 2 000 
 5 
  
 2 000 
 5 
  
 2 000 
 5 
  
 kostnad för två resor/mån. 
  
 Antal månader som beviljas 
  
 per år 
  
 3–6 
  
 12 
  
 12 
  
 12 
  
 Beräknad genomsnittlig årlig 
  
 kostnad för två resor/mån. 
  
 5 600 
 2 
  
 24 000 
  
 24 000 
  
 24 000 
  
 per person och år 
  
 Beräknad kostnad för 
  
 kontantbidrag och res- 
  
 kostnad per person och år 
  
 5 600 
  
 38 400 
  
 38 400 
  
 38 400 
  
 Uppskattat antal beviljade 
  
 342 
 3 
  
 350 
  
 700 
  
 1 128 
  
 bidrag 
  
 Årlig kostnad för bidraget 
  
 1 913 000 
  
 13 440 000 
  
 26 880 000 
  
 43 315 200 
  
 Total kostnad för dag- och veckopendlingsbidrag 
  
 Nollalternativ 
  
 Alt 1. 
  
 Alt 2. 
  
 Alt. 3 
  
 Kostnad för dag- och 
  
 veckopendlingsbidragen 
  
 6 276 000 
  
 31 260 000 
  
 62 520 000 
  
 107 526 600 
  
 under det första året: 
  
 Kostnad för dag- och 
  
 veckopendlingsbidrag 
  
 under den tvåårsperiod 
  
 över vilken bidragen är 
  
 - 
  
 62 520 000 
  
 125 040 000 
  
 215 053 200 
  
 avsedda att löpa: 
  
 4  
 I detta antagande har 15 procent av dem som RRV i sin utredning konstaterade inte hade flyttat om de inte hade fått ekonomisk ersättning antas kunna stimuleras med pendlings- bidrag istället. Antalet bidrag i form av ersättning för bohagstransport och starthjälp som beviljades under 2002 var 14 511 medan antalet personer som fick dessa bidrag var 9 618 personer. 
  
 5  
 Den genomsnittliga ersättningen för två resor hem i månaden har antagits stiga från dagens 933 kronor till 2000 kronor i månaden. 
 178 
  
 SOU 2003:37 
  
 Bilaga 7 
  
 Ekonomiska konsekvenser av förslag om skattegynnade tjänster 
 Årlig kostnad i minskade skatteintäkter för en person med genomsnittlig årsinkomst på 500 000 kronor 
  
 Genomsnittlig årlig inkomst 
  
 500 000 
  
 Andel av inkomsten som undantas från beskattning 
  
 25% 
  
 Inkomst som undantas från kommunal beskattning 
  
 125 000 
  
 Inkomst som undantas från statlig beskattning över nedre 
  
 125 000 
  
 skiktgränsen 284 300 kr 
  
 Inkomst som undantas från statlig beskattning över övre 
  
 70 000 
  
 skiktgränsen 430 000 kr 
  
 Minskade skatteintäkter kommunalskatt (skattesats 32 %) 
  
 40 000 
  
 Minskade skatteintäkter över nedre skiktgränsen (skattesats: 20 %) 
  
 25 000 
  
 Minskade skatteintäkter över övre skiktgränsen (skattesats: 5 %) 
  
 3 500 
  
 Minskade skatteintäkter kommunal skatt för ett år 
  
 40 000 
  
 Minskade skatteintäkt statlig skatt för ett år 
  
 28 500 
  
 Kostnad i minskade skatteintäkter med varierande antaganden om hur många skattegynnade tjänster som kommer att tillsättas 
 Beräkningarna bygger på antaganden om genomsnittlig lön och kommunal skattesats i exemplet ovan. 
 Alternativ 1 
 Antalet skattegynnade tjänster som tillsätts antas motsvara det totala antalet personer som flyttade till stödområde med ersättning för bohags- och/eller starthjälp under 2002 och som hade sökt yrke som kräver kort- eller lång högskoleutbildning eller yrkesutbild- ning som inte kan genereras med kortare arbetsmarknadsutbild- 
 179 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2003:37 
  
 ning. Detta antal uppgick till omkring 850 personer. Det urval av arbetssökande som har gjorts här kan förväntas överskatta antalet tillträden till möjliga skattegynnade tjänster genom att det inte har tagit hänsyn till 
  
 1. 
  
 om det råder brist på arbetskraft med den sökta kompetensen i regionen. Varken ersättningen av bohagstransport eller start- hjälpen har något krav på att det ska finnas brist på arbetskraft i den regionen där anställningen finns; 
  
 2. 
  
 om den sökta arbetskraften på sina respektive anställningar kan betraktas som nyckelpersoner i bemärkelse att företaget eller den offentliga verksamheten hade hämmats allvarligt om anställningen inte hade kommit till stånd. 
  
 Antal personer: 850 
  
 Typ av skatt: 
  
 Kommunal 
  
 Statlig 
  
 Totalt 
  
 Förlorade skatteintäkter om alla utnyttjar 
  
 34 000 000 
  
 24 225 000 
  
 58 225 000 
  
 ett år av bidragstiden, kr 
  
 Förlorade skatteintäkter om alla utnyttjar 
  
 tre år av bidragstiden, kr 
  
 102 000 000 
  
 72 675 000 
  
 174 675 000 
  
 Alternativ 2 
 Det antas ske en fördubbling av antalet skattegynnade tjänster jämfört med det totala antalet personer som flyttade till stödom- råde med ersättning för bohags- och/eller starthjälp under 2002 och som hade sökt yrke som kräver kort- eller lång högskoleutbildning eller yrkesutbildning som inte kan genereras med kortare arbets- marknadsutbildning. Antalet personer som omfattas av skattelätt- nader uppgår då till 1 700 personer. 
 Antal personer: 1 700 
  
 Typ av skatt: 
  
 Kommunal 
  
 Statlig 
  
 Totalt 
  
 Förlorade skatteintäkter om alla utnyttjar 
  
 68 000 000 
  
 48 450 000 
  
 116 450 000 
  
 ett år av bidragstiden, kr 
  
 Förlorade skatteintäkter om alla utnyttjar 
  
 tre år av bidragstiden, kr 
  
 204 000 000 
  
 145 350 000 
  
 349 350 000 
  
 180 
  
 SOU 2003:37 
  
 Bilaga 8 
  
 Utgifter och finansiering av förslagen 
  
 Uppskattade utgifter för förslagen 
  
 Tusentals 
  
 kronor 
  
 Utgifter för förstärkta pendlingsbidrag 
  
 215 053,2 
  
 Utgift för skattegynnade tjänster 
  
 349 350,0 
  
 Summa utgifter 
  
 564 403,2 
  
 Finansiering av förslagen 
  
 Tusentals 
  
 kronor 
  
 AMS anslag 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning 
  
 och övriga utgifter under utgiftsområde 13 
  
 arbetsmarknad 
  
 Finansiering av förstärkt flyttningsbidrag, enligt 
  
 151 086,5 
  
 utgifter och budgetram för flyttningsbidragen 2002, 
  
 därav: 
  
 budgeterad summa för pendlingsbidragen 
  
 20 000,0 
  
 borttagen starthjälp 
  
 78 173,0 
  
 borttagen ersättning för bohagstransport 
  
 43 828,0 
  
 borttagna tillträdesresor 
 1 
  
 9 085,5 
  
 Ytterligare finansiering av förstärkta pendlingsbidrag 
  
 63 966,7 
  
 Finansiering av skattelättnad för skattegynnade 
  
 349 350,0 
  
 tjänster 
  
 Summa finansiering 
  
 564 403,2 
  
 1  
 Utgifterna för tillträdesresor har uppskattats utifrån den totala utgiften för sökande- och tillträdesresor samt utifrån de beviljade tillträdesresornas andel av det totala antalet beviljade sökande- och tillträdesresor. 
 181