12 Vård i Sverige av utlänningar 
 I detta kapitel beskrivs reglerna för vård av personer som vistas, tillfälligt eller under längre tid, i Sverige och som kommer från ett annat land 
  
 1 
  
 . 
  
 Genom  
 EG-fördraget 
  och Europaparlamentets och rådets direk- tiv 2004/38/EG (rörlighetsdirektivet) har reglerna kommit att bli olika för dem som kommer från ett  
 EU-land 
  och dem som kom- mer från ett land utanför EU. Med  
 EU-land 
  avses här även Island, Liechtenstein och Norge eftersom  
 EES-avtalet 
  ger samma regler i dessa länder som för  
 EU-medborgare. 
  Även schweiziska medbor- gare omfattas av i stort sett av likartade regler genom ett särskilt avtal med EU. 
  
 EG-fördraget 
  
 En av de grundläggande reglerna inom EU är den fria rörligheten för varor, tjänster, kapital och personer enligt fördraget om upp- rättandet av Europeiska Gemenskapen  
 (EG-fördraget). 
  
 Den fria rörligheten för tjänster  
 (EG-fördraget 
  avdelning III kapitel 3, artikel 49 och 50) innebär i första hand att var och en ska kunna erbjuda sina tjänster i ett annat land inom EU men den innebär också att var och en ska kunna ta del av de tjänster som erbjuds i ett annat land. Det finns ingenting i fördraget som undan- tar hälso- och sjukvårdstjänster från den fria rörligheten. Det innebär att personer från ett  
 EU-land 
  ska kunna ta del av de hälso- och sjukvårdstjänster som erbjuds inom ett annat  
 EU-land. 
  De olika länderna inom EU tillämpar dock fördraget på olika sätt vilket innebär att det saknas en enhetlig praxis för hälso- och sjuk- vårdstjänster. 
  
 1  
 Landstingsförbundet 2004. Vård av personer från andra länder. 
 131 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 SOU 2005:90 
  
 Villkor för att få vistas i Sverige 
 Generella regler 
 Alla personer med giltigt pass har rätt att vistas i Sverige i tre måna- der oberoende från var i världen de kommer enligt utlänningslagen (1989:529). För vissa länders medborgare krävs även visering. För längre vistelse än tre månader behövs som regel uppehållstillstånd. Personer som avser att vistas i Sverige under längre tid än tre måna- der för arbete, studier m.m. måste i princip ha uppehållstillstånd innan de kommer hit. 
 Särskilda regler gäller för den som söker uppehållstillstånd i Sverige som flykting eller som skyddsbehövande i övrigt. En sådan utlänning får vistas i Sverige under tiden som ansökan om uppe- hållstillstånd prövas. 
 Alla personer som avser att stadigvarande bo i Sverige längre tid än ett år ska vara folkbokförda här enligt 3 § folkbokföringslagen (1991:481). Det gäller såväl utländska som svenska medborgare. Grundregeln är att det krävs uppehållstillstånd för att få folkbok- föras. 
 Regler för personer från  
 EU-land 
  
 2 
  
 För samtliga nordiska länder Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige har sedan länge gällt fri rörlighet över gränserna utan krav på uppehållstillstånd enligt 1 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529). 
 I princip gäller samma rättigheter för medborgare i  
 EU-länder 
  som för medborgare i nordiska länderna enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG (rörlighetsdirektivet). En person från ett  
 EU-land 
  behöver inte ha uppehållstillstånd för att få vistas i ett annat  
 EU-land 
  utöver de tre månader som gäller generellt. För personer från ett  
 EU-land 
  gäller uppehållsrätt utan att den först måste fastställas i ett tillståndsförfarande eller genom någon annan prövning. 
 Enligt rörlighetsdirektivet har följande grupper  
 EU-medborgare 
  uppehållsrätt: 
  
 arbetstagare och näringsidkare samt vissa grupper som inte längre är yrkesaktiva, t.ex. pensionärer, 
  
 2  
  
 SOU 2005:49  
 Unionsmedborgares rörlighet inom EU 
 . 
  
 132 
  
 SOU 2005:90 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 den som tillhandahåller tjänster i Sverige, 
  
 studerande, 
  
 arbetssökande och 
  
 familjemedlem till den som tillhör någon av dessa grupper. 
  
 Med familjemedlem avses make/maka, barn under 21 år eller annan nära släkting (äldre barn och föräldrar) som är beroende för sin försörjning av den som tillhör någon av ovanstående grupper. 
 De som kommer hit för att motta en tjänst har emellertid inte utan vidare uppehållsrätt. En person som inte tillhör någon av ovanstående grupper måste ha tillräckliga tillgångar, dvs. möjlig- heter att försörja sig själv, för att han eller hon ska ha uppehållsrätt. Om så inte är fallet får personen enbart vistas i landet under de tre månader som gäller generellt. 
 Så länge personen uppfyller villkoren i rörlighetsdirektivet gäller uppehållsrätten under obegränsad tid. En familjemedlem till en per- son med uppehållsrätt och som kommer från tredje land kan för- lora uppehållsrätten om familjeanknytningen upphör. Dock har han eller hon fortfarande uppehållsrätt om familjeanknytningen har upphört genom dödsfall. 
 De personer som uppfyller villkoren för uppehållsrätt under en fortlöpande tid på fem år har permanent uppehållsrätt i Sverige. Även andra, t.ex. den som blir pensionerad efter att ha arbetat kortare tid än fem år i Sverige, har rätt att permanent uppehålla sig i Sverige. Den som fått permanent uppehållsrätt behöver inte längre uppfylla de primära villkoren. Rätten går bara förlorad om per- sonen är borta från Sverige under en sammanhängande tid av minst två år. 
 Landstingets skyldighet att erbjuda vård 
 Varje landsting skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom landstinget enligt 3 § hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763) – HSL. 
 Landstinget skall även erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som utan att vara bosatta i Sverige har rätt till vårdförmåner i Sverige enligt förordning (EEG) 1408/71. 
 Om någon som vistas i landstinget behöver omedelbar vård ska landstinget erbjuda sådan vård även om personen inte är bosatt i landstinget, 4 § HSL. 
 133 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 SOU 2005:90 
  
 Vård till personer som är bosatta inom landstingsområdet 
 Landstinget har således skyldighet att erbjuda en god hälso- och sjukvård till alla som är bosatta i landstingsområdet. Med bosatt menas att man är folkbokförd i landstinget. Det gäller oavsett om personen är svensk medborgare eller utländsk medborgare. Denna skyldighet omfattar även dem som är kvarskrivna enligt 16 § folk- boköringslagen (1991:481) och som stadigvarande vistas i lands- tinget. 
 Patienten betalar en patientavgift till landstinget enligt 26 § HSL och landstinget finansierar resterande vårdkostnad. 
 Ett landsting som vårdar en patient som är bosatt i ett annat landsting får ersättning för kostnaderna av patientens hemlands- ting. Regler för ersättning mellan landstingen återfinns i riksavtalet för utomlänsvård som är en rekommendation från Landstingsför- bundet. 
 Personer från  
 EU-land 
  som arbetar eller söker arbete i Sverige 
 Landstinget ska även enligt 3c § HSL erbjuda en god hälso- och sjukvård till personer som vistas i landstinget utan att vara folk- bokförda och som har rätt till vårdförmån enligt förordningen (EEG) 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom EU. Med detta avses personer från  
 EU-land 
  och deras familjemedlemmar som vistats kortare tid än 12 månader i Sverige för att arbeta eller söka arbete och som därför inte är folkbokförda i Sverige. 
 Personen ska vara registrerad hos den svenska Försäkrings- kassan. Den som arbetar måste kunna visa ett anställningsintyg från arbetsgivaren i Sverige. Den som söker arbete ska vara registrerad vid svensk arbetsförmedling och kunna visa att han/hon får arbets- löshetsersättning från hemlandet. 
 Vården skall erbjudas av det landsting där personen är förvärvs- verksam eller när det gäller en person som är arbetslös i det lands- ting inom vilket denne är registrerad som arbetssökande. Samma vårdförmåner gäller familjemedlemmar till den som arbetar eller söker arbete i Sverige. Familjemedlemmar behöver inte vistas i Sverige för att få del av vårdförmåner här. 
 134 
  
 SOU 2005:90 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 Patienten betalar patientavgift enligt 26 § HSL till det landsting som tillhandahåller vården och landstinget kräver i sin tur Försäk- ringskassan på resterande vårdkostnad. Det är den svenska För- säkringskassan som finansierar vården av den som arbetar och som är registrerad i kassan men ännu inte folkbokförd i Sverige. Där- emot kräver Försäkringskassan patientens sjukvårdsförsäkring i hemlandet på betalning om patienten är arbetslös och söker arbete i Sverige. 
 Nödvändig vård till personer från  
 EU-land 
  som vistas i Sverige men som inte arbetar eller söker arbete 
 Enligt förordningen (EEG) 1408/71 ska en person under trygga omständigheter kunna vistas i ett  
 EU-land 
  och inte behöva avbryta en planerad vistelse av medicinska skäl. Vistelsen kan avse studier, besök hos vänner, turism med mera. Landstingets skyldighet omfattar därför även att erbjuda vad man kallar nödvändig vård till personer från  
 EU-land 
  som tillfälligt vistas här oberoende av orsaken till och längden av den planerade vistelsen. Med nödvändig vård avses vård vid akut sjukdom men också vård av annat skäl. Till exempel ingår provtagningar, medicinska kontroller, förebyggande mödra- och barnavård samt förlossning. 
 Nödvändig vård är mer begränsad än den vård landstinget är skyldig att erbjuda dem som är bosatta i landstinget. I begreppet ingår inte sådan planerad vård som kan vänta till dess patienten återvänder till sitt hemland. Det är den behandlande läkaren i Sverige som i det enskilda fallet avgör vad som är nödvändig vård. 
 Patienten ska betala vanlig patientavgift enligt 26 § HSL till landstinget för nödvändig vård. Landstiget får betalt av Försäk- ringskassan för resterande vårdkostnad och den svenska Försäk- ringskassa kräver i sin tur patientens sjukvårdsförsäkring i hem- landet som ska finansiera vården. Dock riktar Försäkringskassan inga sådana krav gentemot de nordiska länderna enligt lagen (2004:114) om nordisk konvention som social trygghet, artikel 15 i bilagan. Kostnaderna för nödvändig vård av nordiska försäkrade patienter stannar därför på Försäkringskassan. 
 För att styrka sin rätt att betala svensk patientavgift ska patienten visa upp sitt Europeiska sjukförsäkringskort,  
 EU-kort. 
  Av kortet framgår vem som ska betala kostnaden för vården dvs. den sjukvårdsförsäkring som patienten är ansluten till i hemlandet. 
 135 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 SOU 2005:90 
  
 Om patienten inte kan visa ett  
 EU-kort 
  måste hon själv betala hela kostnaden. Patienten kan i så fall i efterhand begära ersättning från sin sjukvårdsförsäkring i hemlandet enligt artikel 34 i förordning (EEG) 574/72. Krav på ersättning kan också baseras på artikel 49 och 50 i  
 EG-fördraget. 
  Se även avsnitt om planerad vård till patient från  
 EU-land. 
  
 Personer som kommer från land utanför EU och tillfälligt vistas i Sverige 
 Landstingen har skyldighet att ge omedelbar vård vid behov till alla personer som tillfälligt vistas i Sverige enligt 4 § HSL obe- roende av från vilket land personen kommer och orsaken till vistelsen. Begreppet omedelbar vård vid behov är mer begränsat än nödvändig vård. Det handlar om vård vid akut sjukdom och således inte planerad vård vid t.ex. kroniska sjukdomar. Patienter från länder som inte omfattas av EG:s regler ska själva betala hela vård- kostnaden för sådan omedelbar vård. Undantag gäller för Austra- lien, Algeriet och Quebec med vilka Sverige har separata avtal. 
 Personer som söker uppehållstillstånd som flykting eller skyddsbehövande i övrigt 
 Enligt överenskommelse mellan staten och Sveriges Kommuner och Landsting ska landstingen erbjuda asylsökande och utlänningar som tagits i förvar enligt utlänningslagen vård som inte kan anstå, mödravård, förlossningsvård, preventivmedelsrådgivning och vård enligt smittskyddslagen (motsvarar ungefär nödvändig vård för  
 EU-medborgare). 
  Abort är att betrakta som vård som inte kan anstå och ingår i överenskommelsen. 
 En liknande överenskommelse finns för s.k. bevispersoner, dvs. personer som efter ansökan av en förundersökningsledare beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd t.ex. ett offer för människo- handel som vistas här och ska höras i brottmål. Under ansöknings- tiden ska omedelbar vård erbjudas och under tiden med uppehålls- tillstånd ska landstinget erbjuda hälso- och sjukvård på samma villkor som till den som är bosatt i landstinget. 
 Staten ersätter landstingen för kostnader för vård av personer som omfattas av överenskommelserna. 
 136 
  
 SOU 2005:90 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 Ett förslag att ersätta överenskommelserna med en lag med motsvarande innehåll bereds för närvarande i Regeringskansliet 
  
 3 
  
 . 
  
 Planerad vård till patient från  
 EU-land 
  
 Det förekommer även att en patient från ett  
 EU-land 
  reser till Sverige enbart med syftet att få vård. Patienten kan då ha med sig ett intyg E 112 som utformats inom EU och som är en förbindelse från hemlandets sjukvårdsförsäkring att betala vården i Sverige. Patienten behöver i så fall endast betala patientavgift enligt 26 § HSL. Överskjutande vårdkostnader betalas till landstinget av För- säkringskassan i Sverige som i sin tur får ersättning från patientens sjukvårdsförsäkring i hemlandet. 
 Om patienten saknar intyg E 112 får hon själv betala hela vård- kostnaden till landstinget. Därefter kan hon begära ersättning för sina vårdkostnader från sjukvårdsförsäkringen i hemlandet. Sjuk- vårdsförsäkringen är under vissa omständigheter skyldig att ersätta patienten för kostnaderna i Sverige. Skyldigheten grundar sig på  
 EG-domstolens 
  tolkning av  
 EG-fördragets 
  artiklar 49 och 50 om fri rörlighet för tjänster  
 (EG-domstolens 
  domar i mål  
 C-158/96, 
  Kohll och  
 C-120/95, 
  Decker).  
 EU-länderna 
  tillämpar emellertid fördragets bestämmelser och  
 EG-domstolens 
  praxis på olika sätt. 
 Landstingets möjlighet att erbjuda vård på affärsmässig grund 
 Landstinget kan erbjuda hälso- och sjukvård till personer från annat land enligt lagen (2001:151) om kommunal tjänsteexport och internationellt bistånd (tjänsteexportlagen). Enligt 2 § får en kom- mun eller ett landsting tillhandahålla sådan kunskap och erfarenhet som finns i den kommunala verksamheten (kommunal tjänst) för export (tjänsteexport). Tjänsteexport betyder inte att tjänsten måste utföras utomlands. Även verksamhet i landet anses som tjänsteexport om den direkt riktar sig till en utländsk köpare. 
 Tjänsten ska vara av kommunal karaktär och ligga inom ramen för den kommunala kompetensen. En förutsättning för tjänste- 
  
 3  
  
 SOU 2003:89  
  
 EG-rätten 
  och mottagande av asylsökande, betänkande av Utredningen om mottangadevillkor för asylsökande;  
 Utrikesdepartementet 2005.  
 Förslag till lag om hälso- och sjukvård samt tandvård för asylsökande m.fl. 
 137 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 SOU 2005:90 
  
 export är att landstingen redan bedriver sådan verksamhet som den erbjuder sig att exportera. 
 Kommunal tjänsteexport ska ske på affärsmässiga grunder, 4 § tjänsteexportlagen. De produktrisker, kommersiella risker, poli- tiska risker, finansiella risker och valutarisker som tjänstexporten kan innebära ska beaktas i varje exportaffär och begränsas genom att säkerhet ställs eller genom separata garantier eller försäkringar. 
 En förutsättning är också att det finns viss överkapacitet inom en verksamhet som redan bedrivs. Det är alltså inte tillåtet att bygga upp en verksamhet som enbart eller till sin huvuddel är in- riktad på export. En tjänsteexport får inte heller inkräkta på landstingens möjligheter att erbjuda en god vård till den egna befolkningen enligt hälso- och sjukvårdslagens bestämmelser. 
 I priset för tjänsten ska ingå en viss vinstmarginal om inte annat är affärsmässigt motiverat. Det kan även vara aktuellt att ställa upp ett avkastningskrav på den tjänst som exporteras. Hur stor vinst- marginal som ska finnas i priset och vilken avkastning tjänste- exporten ska ge, ska bedömas utifrån vad som tillämpas i branschen. Ett erbjudande från landstinget får inte hämma eller snedvrida konkurrensen. 
 Ett ytterligare villkor för kommunal tjänsteexport är att det kan ske utifrån ett lågt risktagande. Den kommunala verksamheten ska enligt 8 kap. 1 § kommunallagen (1991:900) utövas på ett ända- målsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt. En tjänst som exporteras får alltså inte innebära att kommunmedlem- marnas krav på en sund kommunal ekonomi eftersätts. 
 Vad betalar patienten? 
 De personer för vilka landstinget har en skyldighet att erbjuda hälso- och sjukvård enligt 3 § och 3 c § HSL ska behandlas lika. Det innebär att alla patienter, svenska och utländska som är folk- bokförda i Sverige eller som omfattas av förordning EEG 1408/71 endast ska betala en svensk patientavgift enligt 26 § HSL. Patient- avgiften får högst vara sammanlagt 900 kronor per år för öppen vård och 80 kronor per dygn för sluten vård. Landstingen tillämpar olika avgifter inom ramen för detta högkostnadsskydd. 
 Patienter från  
 EU-land 
  som inte är folkbokförda i Sverige måste styrka sin rätt att betala svensk patientavgift. Den som arbetar i Sverige kortare tid och därför inte är folkbokförd ska kunna visa 
 138 
  
 SOU 2005:90 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 ett anställningsbevis från arbetsgivaren och vara ansluten till För- säkringskassan i Sverige. Övriga personer från  
 EU-land 
  som vistas här kortare tid oberoende av skälen till vistelsen måste visa sitt EU- kort för nödvändig vård och visa intyg E112 för planerad vård. EU- kortet och intyget är bevis på att patienten är ansluten till en sjukvårdsförsäkring som betalar vården i hemlandet enligt förord- ning EEG 1408/71. 
 En patient som saknar ett  
 EU-kort 
  eller intyg E112 kan alltid själv betala hela kostnaden för vården och i efterhand begära ersätt- ning av sjukvårdsförsäkringen i hemlandet. 
 Patienten ska själv betala hela vårdkostnaden om hon kommer från ett land som inte omfattas av EG:s regler eller som inte har ett sjukvårdsavtal med Sverige. Givetvis är det vanligt att även patien- ter från länder utanför EU har en sjukvårdsförsäkring som sedan ersätter patienten för vårdkostnader i Sverige. 
 En särskild reglering av vårdavgifter för asylsökande m.fl. finns i förordning (1994:362) om vårdavgifter m.m. för vissa utlänningar. 
 Priser för vård i Sverige 
 Landstinget finansierar endast kostnaderna för vård av dem som är folkbokförda i landstingsområdet. Landstinget ska således ha betalt för patienter som landstinget vårdar men som bor i ett annat lands- tingsområde eller i ett annat land. 
 Samtliga landsting tillämpar riksavtalet för utomlänsvård. Enligt avtalet ska landstingets priser för vård vara skäliga och baseras på självkostnad. Riksavtalet innebär att patientens hemlandsting er- sätter kostnaderna för vården till det landsting där patienten vårdas. 
 Landstingen använder i sin prissättning regionala prislistor som är överenskomna mellan landstingen inom respektive sjukvårds- region och som gäller för alla typer av vård vid regionsjukhus, läns- och länsdelssjukhus inom primärvården och för ambulanstran- sporter. Det finns sex sjukvårdsregioner i Sverige. Det är inte nödvändigt med enhetliga prisnivåer inom sjukvårdsregionen för en viss typ av vård. Prislistorna publiceras bl.a. via Internet. 
 Förteckning E används som en reservprislista när det saknas ett regionalt pris. Denna fastställs vart tredje år av Landstingsför- bundets styrelse. Enligt denna lista är priset för en vårddag på ett sjukhus 2 800 kronor oavsett specialitet. Genom utvecklingen av de regionala prislistorna har betydelsen av förteckning E minskat. 
 139 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 SOU 2005:90 
  
 De regionala prislistorna används även när Försäkringskassan i Sverige eller sjukvårdsförsäkringen för en patient från ett annat  
 EU-land 
  ska betala vården. Det gäller såväl nödvändig som plane- rad vård. Vidare används priserna när en patient från ett land utanför EU ska betala för omedelbar vård som även de ska baseras på landstingets självkostnad för vården. 
 För planerad vård på affärsmässiga grunder fastställer respektive landsting själv priserna. Priserna behöver inte baseras på lands- tingets självkostnad men som regel används de regionala prislistor- na. Vissa landsting gör i sådana fall en procentuell uppräkning av de regionala priserna. 
 Försäkringskassan reglerar betalning från ett annat  
 EU-land 
  
 Försäkringskassan i Sverige är mellanhand för betalning av all vård som ska betalas av en sjukvårdsförsäkring i ett annat  
 EU-land. 
  Grundregeln är att landstinget får betalt av Försäkringskassan för vården enligt den regionala prislistan. Detta regleras i förordningen (1994:2053) om vissa ersättningar i internationella förhållanden till landsting och kommuner enligt lagen (1962:381) om allmän försäk- ring. Försäkringskassan i sin tur kräver motsvarande ersättning från patientens sjukvårdsförsäkring i hemlandet. 
 140 
  
 SOU 2005:90 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 Sammanställning av regler för vård av patienter från annat land 
 Tabell 12.1 visar en översikt av de regler som gäller för personer från annat land som erhåller vård i Sverige. 
 Tabell 12.1 Översikt av regler vid vård av patient från annat land i Sverige 
  
 Orsak till att patienten vistas 
  
 Villkor 
  
 Vem betalar vården 
  
 i Sverige 
  
 Bosatt i Sverige 
  
 folkbokförd 
  
 svensk patientavgift 
  
 landstinget 
  
 Patient från  
 EU-land: 
 4 
  
 Arbetar minst 1 år 
  
 folkbokförd 
  
 svensk patientavgift 
  
 landstinget 
  
 Arbetar kortare än 1 år, är 
  
 registrerad hos Försäk- 
  
 svensk patientavgift 
  
 inte folkbokförd 
  
 ringskassan 
  
 Försäkringskassan 
  
 Är arbetslös och söker arbete 
  
 Arbetslösersättning från 
  
 svensk patientavgift 
  
 i Sverige 
  
 hemlandet, registrerad hos 
  
 sjukvårdsförsäkringen i 
  
 svensk arbetsförmedling 
  
 hemlandet 
  
 (EU-kort) 
  
 Tillfällig vistelse, nödvändig 
  
 EU-kort 
  
 svensk patientavgift 
  
 vård 
  
 sjukvårdsförsäkringen i 
  
 hemlandet 
  
 Besök för planerad vård 
  
 intyg E 112 
  
 svensk patientavgift 
  
 sjukvårdsförsäkringen i 
  
 hemlandet 
  
 Söker vård men saknar 
  
 Patienten hela vårdkostnaden, 
  
 EU-kort 
  eller intyg E112 
  
 sjukvårdsförsäkringen kan ersätta 
  
 i efterhand 
  
 Patient från land utanför EU: 
  
 Tillfällig vistelse 
  
 Omedelbar vård vid behov 
  
 Patienten enligt regionala pris- 
  
 listor  
 5 
  
 Besök för vård 
  
 Planerad vård 
  
 Patienten enligt pris på affärs- 
  
 mässig grund 
  
 4 
  
 Gäller även familjemedlemmar till den som arbetar eller söker arbete i Sverige. 
  
 5 
  
 Om patienten kommer från Algeriet, Australien och Quebec betalar patienten svensk patientavgift. Försäkringskassan i Sverige ersätter landstingen och får i sin tur ersättning från patientens sjukvårdsförsäkring. Sverige har separata avtal med dessa länder. 
  
 141 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 SOU 2005:90 
  
 Omfattningen av vård i Sverige till personer från annat  
 EU-land 
  
 Försäkringskassans statistik visar att 10 300 personer från ett EU- land hade fått vård av landstingen 2004. Detta var en ökning med 350 personer från 2003. Det framgår inte av statistiken vilken typ av vård patienterna har fått, men de flesta hade troligen fått nöd- vändig vård vid en tillfällig vistelse i Sverige. 
 Kostnaden för vården enligt räkningarna var sammanlagt 82,4 miljoner kronor 2004 och 66,5 miljoner 2003. Det innebär att vården kostade i genomsnitt ca 8 000 kronor 2004 och 6 700 kro- nor 2003 per patient. Den relativt stora ökningen av kostnaden per patient mellan åren förklaras troligen främst av att fler patienter kommit till Sverige för relativt kostsam högspecialiserad vård. Ökningen avser främst patienter som kommit till Stockholm från de nordiska länderna samt Grekland och Italien 
  
 6 
  
 .  
 De nordiska länderna tar inte betalt av varandra för nödvändig vård varför Försäkringskassans statistik endast redovisar planerad vård för dessa länder. Stockholm Care har ett agentkontor i Grekland som förmedlar planerad högspecialiserad vård i Stockholm för greker. 
 I tabell 12.2 redovisas antal patienter från  
 EU-land 
  som har fått vård i Sverige och för vilka betalningen förmedlats av Försäkrings- kassan i Sverige. De flesta patienter kommer från Tyskland för främst nödvändig vård. Därnäst följer i ordning Storbritannien, Frankrike, Spanien och Italien. De höga kostnaderna per patient från Norden och Grekland beror som nämnts på att den redovisade kostnaden främst avser planerad högspecialiserad och därmed rela- tivt dyr vård. Även för patienter från Italien är den genomsnittliga kostnaden högre än för patienter från övriga  
 EU-länder 
  vilket troligen beror på en högre andel högspecialiserad vård. 
  
 6  
 Verksamhetsberättelse 2004 från Stockholm Care AB, Stockholms läns landsting. 
 142 
 SOU 2005:90 Vård i Sverige av utlänningar 
 Tabell 12.2 Vård av patienter från  
 EU-land 
  i Sverige 2004 efter patientens hemland 
  
 Land 
  
 Antal 
  
 % 
  
 Kostnad 
  
 % 
  
 Kostnad per 
  
 patienter 
  
 milj. kr. 
  
 patient kr 
  
 Norden 
  
 60 
  
 1 
  
 4,3 
  
 5 
  
 71 000 
  
 Frankrike 
  
 1 218 
  
 12 
  
 6,0 
  
 7 
  
 5 000 
  
 Grekland 
  
 225 
  
 2 
  
 24,3 
  
 29 
  
 108 000 
  
 Italien 
  
 512 
  
 5 
  
 5,1 
  
 6 
  
 10 000 
  
 Spanien 
  
 1 044 
  
 10 
  
 6,1 
  
 7 
  
 5 900 
  
 Storbritannien 
  
 1 333 
  
 13 
  
 9,3 
  
 11 
  
 7 000 
  
 Tyskland 
  
 4 945 
  
 48 
  
 21,6 
  
 26 
  
 4 400 
  
 Övriga 
  
 968 
  
 9 
  
 5,7 
  
 7 
  
 5 800 
  
 Totalt 
  
 10 305 
  
 100 
  
 82,4 
  
 100 
  
 8 000 
  
 Källa: Försäkringskassan. 
 Enligt Försäkringskassans statistik är antalet patienter som kom- mer från ett  
 EU-land 
  relativt jämnt fördelade över landet medan kostnaderna för vården inte är lika jämnt fördelade. Framförallt Stockholms och Uppsala läns landsting tillhandahåller planerad högspecialiserad vård till patienter från annat  
 EU-land. 
  Tabell 12.3 visar antal patienter från annat  
 EU-land 
  2004 och kostnaderna fördelade på landsting. 
 Tabell 12.3 Vård av patient från  
 EU-land 
  i Sverige 2004 efter landsting som utfört vården 
  
 Landsting 
  
 Antal 
  
 % 
  
 Kostnad 
  
 % 
  
 Kostnad per 
  
 patienter 
  
 milj. kr. 
  
 patient kr 
  
 Stockholm 
  
 1 831 
  
 18 
  
 37,5 
  
 45 
  
 20 500 
  
 Uppsala 
  
 337 
  
 3 
  
 7,0 
  
 9 
  
 20 800 
  
 Skåne 
  
 1 564 
  
 15 
  
 10,4 
  
 13 
  
 6 700 
  
 Västra Götaland 
  
 1 512 
  
 15 
  
 8,3 
  
 10 
  
 5 500 
  
 Övriga 
  
 5 061 
  
 49 
  
 19,1 
  
 23 
  
 3 800 
  
 Summa 
  
 10 305 
  
 100 
  
 82,4 
  
 100 
  
 8 000 
  
 Källa: Försäkringskassan. 
 143 
  
 Vård i Sverige av utlänningar 
  
 SOU 2005:90 
  
 Priser för abort i Sverige 
 Abort är en medicinsk åtgärd som ingår i landstingens åtagande för dem som är bosatta inom landstingsområdet. En kvinna som är bosatt i landstinget betalar således patientavgift vid abort på samma sätt som vid andra medicinska behandlingar. 
 Landstinget får ta ut självkostnaden för en abort som ska betalas av ett annat landsting, Försäkringskassan i Sverige eller av en sjukvårdsförsäkring i ett annat  
 EU-land 
  enligt den så kallade själv- kostnadsprincipen, 8 kap. 3 c § kommunallagen (1991:900). Den innebär att kommuner och landsting inte får ta ut högre avgifter än vad som motsvarar kostnaderna för de tjänster eller nyttigheter som kommunen eller landstinget tillhandahåller. 
 Landstingens genomsnittliga kostnad för kirurgisk abort i öppen vård beräknas 2006 till 6 500 kr. I sluten vård uppgår kostnaden till 10 600 kr. Dessa uppgifter är hämtade från Sveriges Kommuner och Landstings nationella databas över kostnader per patient (KPP). 
 Priset för en abort varierar mellan landstingen. I tabell 12.4 redovisas cirkapriser för abort i de fyra landsting som har mest omfattande vård från personer från andra länder. Det finns vissa mindre variationer mellan sjukhusen i respektive landsting. 
 Tabell 12.4 Priser enligt regional prislista för medicinsk och kirurgisk abort, kronor 2006 
  
 Landsting 
  
 Medicinsk abort 
  
 Kirurgisk abort 
  
 Medicinsk abort 
  
 Kirurgisk abort i 
  
 inkl skrapning 
  
 sluten vård 
  
 Stockholms län 
  
 5 000 
  
 7 000 
  
 14 000 
  
 16 000 
  
 Uppsala län 
  
 6 400 
  
 8 400 
  
 Region Skåne 
  
 9 600 
  
 14 500 
  
 Västra Götaland 
  
 10 500 
  
 10 500 
  
 10 500 
  
 10 500 
  
 Källa: Landstingsförbundet 2005. 
 Om kvinnan ska betala den fulla kostnaden för en abort gör två av ovanstående landsting, Stockholm och Uppsala ett påslag på grund- priset. Stockholms läns landsting gör ett påslag på 15 procent på den prislista som används internt i landstinget, vilket innebär att en medicinsk abort kostar 11 000 kronor och en kirurgisk 15 500 kro- nor. I landstinget i Uppsala län är påslaget 30 procent på den regionala prislistan. En medicinsk abort kostar där 8 300 kronor och en kirurgisk 11 000 kronor. 
 144 
  
 13 
  
 Samarbete mellan länder i brottmål 
  
 I detta kapitel beskrivs de regler som gäller för Sveriges samarbete med andra länder i brottmål. Syftet med redogörelsen är att belysa i vilken utsträckning Sverige har en skyldighet att bistå andra länder med rättslig hjälp i de fall abort är straffbelagt i det andra landet. 
 En förändring av abortlagen enligt utredningens förslag innebär att utländska kvinnor ska kunna erbjudas abort i Sverige i enlighet med abortlagens övriga bestämmelser utan prövning av särskilda skäl. Utökade möjligheter för utländska kvinnor att genomgå en abort i Sverige förändrar inte tillämpningen av de regler som styr det internationella rättsliga samarbetet. 
 Rättslig hjälp i brottmål 
 Enligt lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål kan svensk åklagare eller domstol lämna ett annat land rättslig hjälp med utredning om brott. Den rättsliga hjälpen ska lämnas under samma förutsättningar som vid en svensk förundersökning eller rättegång, 2 kap. 1 §. En ansökan om rättslig hjälp ska avslås om hjälpen skulle kränka Sveriges suveränitet, medföra fara för rikets säkerhet, strida mot svenska allmänna rättsprinciper eller andra väsentliga intressen, 2 kap. 14 § första stycket. Vidare får ansökan avslås om det i Sverige redan har meddelats dom eller beslut om åtalsunderlåtelse för gärningen eller om omständigheterna annars är sådana att ansökan inte bör bifallas, 2 kap. 14 § andra stycket. Regeringen beslutar om avslag på dessa grunder, 2 kap. 15 §. 
 Rättslig hjälp kan avse förhör i samband med förundersökning i brottmål, bevisupptagning vid domstol, telefonförhör, förhör genom videokonferens samt att överföra en frihetsberövad person för förhör i ett annat land, 1 kap. 2 § första stycket. Denna typ av rättlig hjälp får lämnas även om gärningen inte är ett brott enligt svensk lag, 2 kap. 2 §. 
 145 
  
 Samarbete mellan länder i brottmål 
  
 SOU 2005:90 
  
 Den rättsliga hjälpen kan även avse husrannsakan, beslag av egendom, hemlig telefonavlyssning eller kameraövervakning samt rättsmedicinsk undersökning av en avliden person, 1 kap. 2 § första stycket. I sådana fall måste dock gärningen motsvara ett brott enligt svensk lag s.k. dubbel straffbarhet, 2 kap. 2 §. Kravet på dubbel straffbarhet för husrannsakan och beslag gäller inte i för- hållande till  
 EU-länder 
  och Norden om det gäller gärningar som kan leda till fängelse i det andra landet. 
 Om en utländsk myndighet begär att få ut sekretessbelagd infor- mation t.ex. patientjournaler som avser aborter, ska den utläm- nande myndigheten pröva om de uppgifter som begärs utlämnade skulle kunna utlämnas till svensk myndighet, 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen (1980:100). Kraven på att lämna ut denna typ av uppgifter till en annan svensk myndighet är mycket högt ställda, 14 kap. 2 § femte stycket sekretesslagen. Utlämnande av sekretessbelagda uppgifter får endast ske om det rör ett mycket allvarligt brott eller ett brott riktat mot barn. Detsamma gäller i princip om man begär ett förhör med en person som har tyst- nadsplikt. Sekretesslagen och motsvarande regler i lagen (1998:531) om yrkesutövning inom hälso- och sjukvårdens område hindrar således att sekretessbelagd information om en laglig abort i Sverige kan lämnas till ett annat land. 
 Även en begäran om rättslig hjälp som avser någon som inte har tystnadsplikt kan avslås av den myndighet som handlägger ärendet med stöd av bestämmelserna i 2 kap. 14 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. En ansökan får t.ex. enligt bestämmelsens andra stycke fjärde punkt avslås om omständigheterna i ärendet är sådana att ansökan inte bör bifallas. Enligt förarbetena till lagen avses här t.ex. fall där ett bifall till framställningen av något skäl är stötande (prop. 1999/2000:61, s. 138). 
 Det finns inget känt fall där en utländsk kvinna som genomgått en abort i Sverige eller en utländsk läkare som utfört en abort i Sverige har straffats i sitt hemland och där svenska myndigheter har medverkat med rättslig hjälp. 
 Utlämning och överlämnande för brott 
 Sverige kan bistå andra länder med utlämning eller överlämnande av brottsmisstänkta personer eller av personer som har avvikit från straffverkställighet i det andra landet. 
 146 
  
 SOU 2005:90 
  
 Samarbete mellan länder i brottmål 
  
 I förhållande till andra  
 EU-länder 
  tillämpas sedan år 2004 lagen (2003:1156) om överlämnande från Sverige enligt en europeisk arresteringsorder. Enligt lagen prövar domstol om en person ska överlämnas till ett annat  
 EU-land. 
  Överlämnande förutsätter som huvudregel dubbel straffbarhet. Undantag från kravet på dubbel straffbarhet finns för olika typer av grov brottslighet som t.ex. mord och grov misshandel (bilaga till 2 kap. 2 §). En framställan från ett annat  
 EU-land 
  om att överlämna en kvinna med syftet att lagföra eller straffa henne för en abort i Sverige eller en läkare för att ha utfört en sådan abort skulle avslås eftersom gärningen som har utförts i Sverige inte är straffbar här, 2 kap. 5 § 7. 
 Lagen (1957:668) om utlämning för brott innehåller bestämmel- ser om utlämning till länder utanför EU och Norden. Utlämning beslutas av regeringen (15 §), i flertalet fall efter att ha hört Högsta domstolen (18 §). Det finns ett absolut krav på dubbel straffbarhet (4 §). För utlämning krävs att det för brottet enligt svensk lag är föreskrivet fängelse i ett år eller mer. Att utlämna en person till ett annat land för en gärning som inte är straffbar här t.ex. abort är således inte möjligt. 
 147 
 14 Författningskommentar 
 Förslag till lag om ändring i abortlagen (1974:595) 
 5 § 
 Den nuvarande bestämmelsen i första stycket 5 § innebär ett principiellt förbud att utföra en abort eller att avbryta ett havande- skap enligt 6 § om kvinnan inte är svensk medborgare eller bosatt i landet. Socialstyrelsen kan dock av särskilda skäl lämna en utländsk kvinna tillstånd till åtgärden. Vidare har Socialstyrelsen i före- skrifter och allmänna råd (SOSFS 2004:4 (M)) om abort angivit att en kvinna som väntar på besked om asyl eller uppehållstillstånd bör anses som bosatt i landet. Hon behöver då inte ha något särskilt tillstånd av Socialstyrelsen för att få genomgå en abort eller avbryta ett havandeskap. 
 Genom att upphäva första stycket öppnas möjlighet för kvinnor från alla länder att utan prövning av särskilda skäl kunna få en abort eller avbryta ett havandeskap i Sverige. 
 6 § 
 Efter ändringen av 5 § återstår i den paragrafen endast kravet på att åtgärden ska utföras på allmänt sjukhus eller annan sjukvårdsinrätt- ning som Socialstyrelsen godkänt. Det är då endast det kravet som inte får utgöra hinder för att genomföra ett avbrytande av havande- skap i de fall kvinnans liv eller hälsa är i fara. Därför ändras ordet 
 bestämmelserna  
 i 6 § andra stycket till  
 bestämmelsen 
 . 
  
 149 
 Referenser 
 Referensgrupp med riksdagsledamöter 
 Wilson (c) 
 Tucker (mp) 
 Flynn (s) 
 Morgan (s) 
 Elliott (kd) 
 Moore (v) 
 Hanson (fp) 
 Hart (kd) 
 Rivera (c) 
 Stanley (m) 
 Fowler (fp) 
 Regler – Sverige 
 Abortlagen (1974:595). Folkbokföringslagen (1991:481). 
 Förordning (1994:362) om vårdavgifter m.m. för vissa utlänningar. Förordning (1994:2053) om vissa ersättningar i internationella för- hållanden till landsting och kommuner enligt lagen (1962:381) 
 om allmän försäkring. 
 Förordning (1996:570) med instruktion för Socialstyrelsen. Förordning (2001:100) om den officiella statistiken. Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 
 Kommunallagen (1991:900). 
 Lagen (1957:668) om utlämning för brott. 
 Lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. 
 Lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Lagen (2001:99) om den officiella statistiken. 
 151 
  
 Referenser 
  
 SOU 2005:90 
  
 Lagen (2001:115) om kommunal tjänsteexport och internationellt bistånd. 
 Lagen (2003:1156) om överlämnande från Sverige enligt en euro- peisk arresteringsorder. 
 Lagen (2004:114) om nordisk konvention om social trygghet. Sekretesslagen (1980:100). 
 Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om abort, SOSFS 2004:4 (M). 
 Utlänningslagen (1989:529). 
 Regler för medlemsstater inom EU 
 Fördraget om upprättande av Europeiska Gemenskapen  
 (EG-för- 
  draget); Treaty on European Union Member States (EC Treaty). 
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG (rörlighets- direktivet). 
 Förordning (EEG) 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familje- medlemmar flyttar inom EU. 
 Litteratur Sverige 
  
 Bygdeman, Wallace, A.  
 Fosterskada allt vanligare orsak till abort efter 18:e veckan.  
 Läkartidningen nr 8, 2005, sid.  
  
 557-9. 
  
 Görman, U.  
 Religion, sexualitet och abort.  
 Kap. 5 ur  
 Erfarenheter och egna val en bok om abort.  
 Gothia 2000. 
  
 Katolska kyrkan 1999.  
 Att värna om livet. Herdabrev från de nordiska katolska biskoparna om det ofödda barnets värdighet. 
 Lagen (1938:318) om avbrytande av havandeskap (prop. 1938:136). Lagen (1939:171) om förbud mot arbetstagares avskedande i anled- 
 ning av trolovning och äktenskap m.m. 
  
 Landstingsförbundet 2004.  
 Vård av personer från andra länder. Sammanställning av bestämmelser och finansiering via Försäk- ringskassan, Migrationsverket, patienten och landstingen. 
 Liberala studentklubben i Stockholm 1965.  
 Sex och Samhälle.  
 Tribunserien, Bonniers förlag. 
 Prop. 1946:156 om vissa ändringar i lagen (1938:318) om avbry- tande av havandeskap. 
 152 
  
 SOU 2005:90 
  
 Referenser 
  
 Prop. 1963:100 om ändring i lagen (1938:318) om avbrytande av havandeskap. 
 Prop. 1974/75:70 med förslag till abortlag. Prop. 1981/82:97 om hälso- och sjukvårdslag. 
 Prop. 1994/95:142 om fosterdiagnostik och sena aborter. Socialstyrelsen 2005.  
 Reproduktiv hälsa i ett folkhälsoperspektiv. 
  
 Socialstyrelsen 2005.  
 Aborter 2004.  
 Statistik Hälsa och sjukdomar 2005:3. 
 Socialutskottets betänkande 1986/87:SoU 5 om familjeplanering och abort. 
  
 SOU 1935:15  
 Betänkande med förslag till lagstiftning om avbrytande av havandeskap. 
  
 SOU 1937:6  
 Yttranden över preliminärt förslag till lagstiftning om avbrytande av havandeskap. 
  
 SOU 1944:51  
 Betänkande i abortfrågan avgivet av 1941 års befolk- ningsutredning. 
  
 SOU 1953:29  
 Abortfrågan, Betänkande avgivet av 1950 års abort- utredning. 
  
 SOU 1971:58  
 Rätten till abort, 1965 års abortkommitté. 
  
 SOU 1972:39  
 Abortfrågan, remissyttranden över 1965 års abortkom- mittés betänkande Rätten till abort (SOU 1971:58). 
  
 SOU 1983:31  
 Familjeplanering och abort, erfarenheter av ny lagstift- ning. 
  
 SOU 1989:51  
 Den gravida kvinnan och fostret – två individer. Om fosterdiagnostik. Om sena aborter. Slutbetänkande av utredningen om det ofödda barnet. 
 SOU 1994:37 Rapport för FN:s konferens om Befolkning och ut- veckling i Kairo 1994. Bygdeman, M. Lindahl K.  
 Sexualupp- lysning och reproduktiv hälsa i Sverige under  
  
 1900-talet. 
  
 SOU 2003:89  
  
 EG-rätten 
  och mottagande av asylsökande, betänkande från utredningen om mottagandevillkor för asylsökande. 
  
 SOU 2005:49  
 Unionsmedborgares rörlighet inom EU.  
 Betänkande av Utredningen om den fria rörligheten för unionsmedborgare. 
  
 Stockholms läns landsting 2005.  
 Verksamhetsberättelse 2004 från Stockholm Care AB. 
  
 Sims, Mccoy i ny dager.  
 Nya Doxa 1994. 
 Svenska kyrkan 2002.  
 Abortfrågan,  
 Kyrkolivsutskottets betänkande 2002:3 till Kyrkomötet 2002. 
  
 Utrikesdepartementet 2005.  
 Förslag till lag om hälso- och sjukvård samt tandvård för asylsökande m.fl. 
 153 
  
 Referenser 
  
 SOU 2005:90 
  
 Litteratur internationella förhållanden 
  
 Evans, Castillo och verklighet. Kvinnan, familjen och staten i det tidiga Sovjetryssland ur Kommunismen hot och löfte – arbetar- rörelsen i skuggan av Sovjetunionen 1917 1991.  
 Wilson, Martinez, Simmons bokförlag 2002. 
  
 International Planned Parenthood Federation (IPPF) European Network 2004.  
 Abortion Legislation in Europe. 
  
 Lag om avbrytande av havandeskap 24.3.1970/239, Finland. 
 Lag om tillämpning av lagstiftningen om bosättningsbaserad social trygghet (1573/1993), Finland. 
 Lov om svangerskapsafbrydelse og fosterreduktion (LBK nr 541 af 16/06/2004), Danmark. 
 Lov om svangerskapsavbrydd –  
 1975-06-13 
  nr 50, Norge. Lov om spesialisthelsetjensten  
 1999-07-02 
  nr 61, Norge Påven Graham.  
 Encyklika evangelium vitae  
 1995. 
  
 RFSU 2004.  
 Fokus Kairo, tio år av kamp för sexuella och reproduk- tiva rättigheter. 
 Sjukförsäkringslag 21.12.2004/1224, Finland. 
 Stakes Finland 2004.  
 Nordisk abortstatistik.  
 Statistikmeddelande 32/2004. 
 Sundhetsstyrelsen Danmark 2005.  
 Legalt provokerede aborter 2004.  
 UK The Abortion Act of 1967. 
  
 UK Government 2005.  
 Statistical Bulletin, Abortion Statistics, England and Wales. 
  
 UN 1994.  
 Programme of Action of the International Conference on Population and Development, Cairo, Egypt 1994.  
 Doc. A/- Conf. 171/13. 
  
 UN 1999.  
 Key actions for the further implementation of the Pro- gramme of Action of the International Conference on Population and Development (ICDP +5).  
 Doc.  
  
 A/S-21/5/Add.1. 
  
 UNDP 2001.  
 Abortion Policies: A Global Review (1999).  
 United Nations Population Division, Department of Economic and Social Affairs. 
  
 WHO 2003.  
 Safe Abortion: Technical and Policy Guidance for Health Systems. 
  
 WHO 2004.  
 Unsafe Abortion, Global and regional estimates of the incidence of unsafe abortion and associated mortality in 2000. 
 154 
  
 SOU 2005:90 
  
 Referenser 
  
 Irland studiebesök 
 Intervjuade personer 
  
 Ibarra,  
 Deputy Secretary, Department of Health and Children, Dublin Ireland. 
  
 Nial Behan,  
 Green, Irish Family Planning Association (IFPA, en ideell organisation, reproduktiv hälsa) Dublin Ireland. 
  
 Karen Lewis,  
 Cook Ireland. 
  
 Hill,  
 Walker. 
 Regler 
 Health (Family Planning) Act 1980. Offences Against the Person Act, 1861. 
 Regulation of Information (Services outside State for Termination of Pregnancies) Act 1995. 
 Litteratur 
 Crisis Pregnancy Agency 2004. O´Reynolds  
 Crisis Pregnancy and Pregnancy Decision Making: An Outline of Influencing Factors. 
  
 Report No 1. 
 Crisis Pregnancy Agency 2004. Conlon, C.  
 Mixed Methods Research of Crisis Pregnancy Counselling and Support Services. 
  
 Report No 12. 
 Irish Family Planning Association (IFPA) 1998.  
 Facing up to Reality, an IFPA submisson to the Interdepartemental Working Group on Abortion. 
  
 Irish Government 2000.  
 Wall Abortion. 
 Irish Government Department of Health 1995.  
 A Guide to the Regulation of Information (Services outside State for Termination of Pregnancies) Kaufman. 
  
 155 
  
 Referenser 
  
 SOU 2005:90 
  
 Polen studiebesök 
 Intervjuade personer 
  
 Piotr Kalbarczyk,  
 Executive Director, Zarzad Glówny Towarsystwa Rozwoju Rodziny (TRR, en ideell organisation, reproduktiv hälsa). 
  
 Dorota Kempka,  
 Schaefer, Parlamentet i Polen. 
 Odom, Ministry of Health, Department of European Integration and Foreign Relations. 
  
 Lowe Nowicka,  
 Executive Director, Federation for Women and Family Planning (Federa, en ideell organisation, reproduktiv hälsa). 
 Anderson,  
 prof. med. 
  
 Katarzyna Smolenska,  
 Ministry of Health, Public Health Depart- ment. 
  
 May,  
 Director, Ministry of Health, Public Health Department. 
  
 Gregory,  
 Programme Coordinator, Federa. 
  
 Wood,  
 Ministry of Health, Department of Law.  
 Wilkinson Zielinska,  
 prof. Rivera. hab. University of Warsaw. 
 Lagar 
 Family Planning, Protection of Human Fetus and Conditions for Termination of Pregnancy Act 1993. 
 Litteratur 
 Federation for Women and Family Planning (Federa) 2000.  
 The  
  
 Anti-Abortion 
  
  Law in Poland, the functioning, social effects, attitudes and behaviors. 
  
 Nederländerna studiebesök 
 Intervjuade personer 
  
 Hernandez,  
 Managing Director, CASA (Centra voor Antconceptie, Seksualiteit and Abortus). 
  
 Levine,  
 Researcher, Academic Medical Center University of Amsterdam. 
 156 
  
 SOU 2005:90 
  
 Referenser 
  
 Watson,  
 Senior Policy Advisor, Ministry of Health Welfare and Sport, den Haag the Netherlands. 
  
 Mechteld Visser,  
 Psychologist, Academic Medical Center Univer- sity of Amsterdam. 
 Lagar 
 Wet Afbreking Zwangerskap 1984. 
 Litteratur 
 Ministerie van Buitenlandse Zaken 2003.  
 Abortion. Questions and answers on Dutch policy on abortion. 
  
 Stisan 2004 (Stichting Samenwerkende Abortusklinieken Neder- land).  
 Abortus in Nederland 2003 Jaarverslag van de landelijke abortusregistratie. 
  
 157 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Utländska kvinnors rätt att få abort i Sverige 
  
 Dir. 
  
 2003:134 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 23 oktober 2003. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall utreda förutsättningarna för och kon- sekvenserna av att utländska kvinnor, som inte är bosatta i Sverige och som inte är asylsökande, får rätt att göra abort i Sverige under förutsättning att de själva står för kostnaderna. Utredaren skall belysa de konsekvenser av olika slag som en sådan möjlighet skulle kunna innebära. 
 Utredaren skall lämna förslag till de författningsändringar som han finner påkallade. 
 Bakgrund 
 Det har i olika sammanhang under det senaste året framhållits att den svenska abortlagen borde ändras så att kvinnor som inte är svenska medborgare har möjlighet att få abort i Sverige. Enligt abortlagen (1974:595) får abort endast utföras på en kvinna som är svensk medborgare eller bosatt i Sverige. När det gäller annan vård och behandling kan sådan däremot under vissa premisser erbjudas medborgare från andra länder. Det har framförts att abort bör vara likställt med annan vård och behandling. 
 De flesta andra länder har en mer restriktiv abortlagstiftning än Sverige. I somliga länder är abort helt förbjudet. I debatten har det framförts som angeläget att vi från svensk sida visar kvinnor från andra länder medkänsla och möjliggör för dem att få abort i Sverige. Här kan det vara skäl att påminna om svenska kvinnors möjlighet att under  
 60-talet 
  få abort i Polen. 
 159 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:90 
  
 Frågan har tagits upp i tre motioner under 2002/03 års riksmöte. I dessa har motionärerna yrkat att riksdagen beslutar om rätt till abort för utländska medborgare under förutsättning att de själva står för kostnaderna. Socialutskottet har avslagit motionerna med hänvisning till att Socialdepartementet överväger frågan. 
 Rättslig reglering 
 Sverige 
 Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall landstinget erbjuda hälso- och sjukvård, förutom åt dem som är bosatta inom landstinget, även åt dem som stadigvarande vistas inom landstinget och som omfattas av begreppet kvarskriven i 16 § folkbok- föringslagen. Landstinget skall erbjuda hälso- och sjukvård även till dem som, utan att vara bosatta i Sverige, har rätt till vårdförmåner i Sverige vid sjukdom och moderskap enligt vad som följer av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställd, egenföretagare eller deras familjemed- lemmar flyttar inom gemenskapen. Vård av utländska patienter i Sverige i andra fall faller när det gäller den icke akuta hälso- och sjukvården utanför landstingens vårdskyldighet enligt hälso- och sjukvårdslagen. Ett landsting kan dock på frivillig väg tillhandahålla sådan icke akut vård men detta kan bara ske när det finns över- kapacitet. Genom lagen (2001:151) om kommunal tjänsteexport och kommunalt internationellt bistånd finns ett särskilt lagstöd för landstingskommunal export av tjänster inom hälso- och sjuk- vården. 
 Abort regleras i en speciallag, abortlagen (1974:595), och där anges förutsättningarna för att ett ingrepp skall få utföras. Enligt abortlagen får abort utföras endast om kvinnan är svensk med- borgare eller utländsk medborgare och bosatt här i riket eller om Socialstyrelsen i annat fall av särskilda skäl lämnar kvinnan till- stånd. 
 Enligt Socialstyrelsens allmänna råd om tillämpning av abort- lagen (SOSFS 1989:6) har den bestämmelsen i abortlagen tillkom- mit för att motverka att kvinnor från andra länder med mera restriktiv lagstiftning söker sig hit enbart för att få abort. I de all- männa råden konstateras vidare att det har skett en avsevärd invandring till Sverige sedan abortlagen stiftades. Till allra största 
 160 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 1 
  
 delen har andelen aborter bland utländska medborgare utförts på dessa invandrade kvinnor. Ytterst få kommer hit enbart för att genomgå abort. Av de allmänna råden framgår att styrelsen till- styrker ansökningar om abort från kvinnor som har sökt uppehålls- tillstånd i Sverige och som väntar på myndigheternas besked om uppehållstillstånd. Om det är frågan om en medicinskt akut situa- tion för kvinnan har hon självfallet möjlighet att få abort i Sverige. För närvarande gör Socialstyrelsen en översyn av föreskrifterna. 
 Vård och behandling av medborgare från andra  
 EU-länder 
  
 När  
 EES-avtalet 
  trädde i kraft den 1 januari 1994 medförde det bl.a. att nya regler började gälla för människors rätt till vård inom EU/EES. 
 Akut vård ersätts av den allmänna försäkringen när det gäller personer som är försäkrade i andra  
 EU/EES-länder. 
  Patienten be- talar själv samma vårdavgift som bosatta inom landstinget. 
 En medborgare som är bosatt i ett annat  
 EU/EES-land 
  kan begära av sin behöriga institution/försäkringskassa att planerad vård genomförs i exempelvis Sverige och finansieras av hemlandets sjukförsäkring. Patienten betalar själv samma vårdavgift som bo- satta i det landsting där vården ges. Oftast tas en direkt kontakt med en svensk vårdgivare av patienten själv, berörd vårdgivare i hemlandet eller patientens behöriga institution/försäkringskassa. 
 Vård och behandling av medborgare från länder utanför EU 
 Patienter som är utländska medborgare och som är bosatta i länder utanför  
 EU/EES-området 
  med vilka Sverige saknar sjukvårdskon- ventioner har inte någon rätt till subventionerad vård av lands- tingen. Detta betyder att dessa patienter själva får betala den verk- liga kostnaden för såväl akut som planerad vård. 
 Vård och behandling av asylsökande 
 Hälso- och sjukvård för asylsökande är numera så långt möjligt organiserad på samma sätt som för befolkningen i övrigt. Av en överenskommelse mellan staten och Landstingsförbundet framgår att landstingens åtagande innebär att personer över 18 år bl.a. får 
 161 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:90 
  
 omedelbar sjukvård enligt 4 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), tandvård enligt 6§ tandvårdslagen (1985:125) samt sjukvård och tandvård som inte kan anstå, preventivmedelsrådgivning, mödra- hälsovård, förlossningsvård, vård vid abort samt vård och åtgärder enligt smittskyddslagen (1998:1472). Landstingens åtagande inne- bär även hälsoundersökning eller hälsosamtal. Barn under 18 år skall erbjudas hälso- och sjukvård och tandvård på lika villkor som barn bosatta i Sverige. I den omfattning som landstingen ger vård enligt överenskommelsen lämnas ersättning till landstingen enligt förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjuk- vård till asylsökande. 
 Kostnader 
 Hälso- och sjukvårdens kostnader för en s.k. medicinsk abort (abortpiller) är ca 1 600 kr. Kostnaden för en tidig kirurgisk abort är ca 4 500 kr och för en sen kirurgisk abort betydligt mer eftersom det då också handlar om vård på sjukhus. 
 Förhållandet i några andra länder 
 I England kan  
 icke-engelska 
  medborgare få abort om de själva står för kostnaden. 
 Under år 2002 utfördes abort på ca 10 000 kvinnor som inte var engelska medborgare. Av dessa kom ca 1 600 från Nordirland och ca 6 700 från Irländska republiken. 
 I Danmark kan en kvinna som inte är bosatt i landet få abort om hon har särskild anknytning till Danmark. Det gäller t.ex. danska medborgare som bor i utlandet. En ändring av abortlagstiftningen förbereds för närvarande. För att få abort utförd kostnadsfritt skall det även i fortsättningen krävas att kvinnan är bosatt i landet, men kvinnor från andra länder skall mot betalning kunna få aborten utförd i Danmark. 
 Uppdraget 
 Det har framhållits i debatten att abort bör likställas med annan vård och behandling. När det gäller all annan sjukvård i Sverige finns, pekar man på, möjligheten att ta emot människor från andra länder under förutsättning att de själva står för kostnaderna. 
 162 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 1 
  
 När medborgare från något annat land får vård eller behandling i Sverige är det oftast hemlandets hälso- och sjukvård som står för kostnaderna. Man får emellertid förmoda att en kvinna från ett land med en mer restriktiv abortlagstiftning än den svenska inte skulle få ingreppet betalt av sitt hemlands hälso- och sjukvård. 
 Det förekommer även att utländska medborgare som får vård eller behandling här själva står för kostnaderna. Enligt uppgift från Landstingsförbundet är omfattningen av denna planerade vård av utländska medborgare mycket liten. 
 Utredaren skall utreda om utländska kvinnor, som inte är bo- satta i landet och som inte är asylsökande, skall ges rätt att få abort i Sverige under förutsättning att de själva står för kostnaderna. 
 Samtidigt som det kan finnas en önskan att visa kvinnor från andra länder medkänsla och ge dem möjlighet att få abort i Sverige står det helt klart att det här rör sig om en rad komplexa frågor där konsekvenser av olika slag behöver belysas. 
 Att andra länder har en mer restriktiv abortlagstiftning har i många fall sin grund i kulturella och religiösa betingelser. I vissa länder har detta resulterat i att abort är en brottslig gärning. Som underlag för sina ställningstaganden skall utredaren redovisa vilka regler, bl.a. straffrättsliga, som gäller i andra länder samt mot vilken kulturell och religiös bakgrund dessa regler har kommit till. Ut- redaren ska belysa de konsekvenser andra länders mer restriktiva abortlagstiftning kan få på kvinnors reproduktiva hälsa. Utredaren skall också redovisa i vilken mån frågan om abort tas upp inom EU. 
 En annan konsekvens som skall belysas är de straffrättsliga. De stater som kriminaliserat abort kan komma att begära rättsligt bistånd från Sverige, t.ex. hjälp med husrannsakan och beslag. Sverige har i flera internationella instrument åtagit sig, särskilt i förhållande till EU:s medlemsstater, att lämna sådant bistånd. 
 I uppdraget ingår också att belysa frågan ur ett historiskt per- spektiv. Hur såg man på frågan på  
 1960-talet 
  när vi ännu inte hade den liberala abortlagstiftning vi har i dag och svenska kvinnor reste till Polen för att få abort där? Vilken omfattning hade detta och vad krävdes för att en kvinna skulle kunna göra så? 
 Utredaren skall också överväga hur opinionen i andra länder skulle kunna påverkas om utländska kvinnor ges möjlighet att få abort i Sverige. Skulle det bidra till att påskynda en ändring av andra länders abortlagstiftning eller skulle det kunna ha en kon- serverande inverkan på utvecklingen? 
 163 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:90 
  
 Vidare skall utredaren redovisa en uppskattning av de kostnader av olika slag som skulle drabba en kvinna från ett annat land om hon skulle få en abort utförd i Sverige. 
 Som underlag för sitt ställningstagande skall utredaren närmare redovisa och analysera de regler som gäller för annan vård och be- handling av utländska medborgare i Sverige samt belysa omfatt- ningen av denna. Utredaren skall också överväga och bedöma om abortingrepp kan sägas skilja sig från annan vård och behandling och vilka konsekvenser detta i så fall skulle kunna ha. 
 När annan planerad vård och behandling i dag ges i Sverige till utländska medborgare inom den offentliga vården bedöms det i varje enskilt fall om landstinget har kapacitet och möjlighet att ge sådan vård. Motsvarande förhållande finns inte inom privat verk- samhet. Utredaren skall analysera och överväga vilka konsekvens- erna skulle bli för den svenska hälso- och sjukvården om det öppnas möjlighet för utländska kvinnor att få abort i Sverige. Denna analys skall göras även mot bakgrund av de kommunal- rättsliga bestämmelser som finns. En fråga i sammanhanget är om det kan finnas risk att privat verksamhet expanderar på ett sådant sätt att det får konsekvenser för tillgången på personal inom den offentliga vården. 
 En komplikation som måste beaktas här är att en abort inte kan vänta. Om en abort skall göras är det av flera skäl angeläget att det sker så tidigt som möjligt i graviditeten. Det finns också en bortre gräns för när en abort kan och får utföras, något som i många fall skiljer abort från annan vård och behandling. 
 Om utredaren finner att abort skall kunna ges till utländska kvinnor som inte är bosatta i landet och som inte är asylsökande, skall utredaren lämna förslag till nödvändiga författningsändringar. 
 Redovisning av uppdraget 
 Uppdraget skall redovisas senast den 31 december 2004. Utredaren skall utarbeta förslag till de författningsändringar som föranleds av uppdraget. Förslagen skall kostnadsberäknas och finansiering redovisas för de föreslagna åtgärderna. 
 (Socialdepartementet) 
 164 
 Bilaga 2 
 Aktuella författningar utdrag 
 Abortlagen (1974:595) 
 1 § Begär en kvinna att hennes havandeskap skall avbrytas, får abort utföras om åtgärden vidtas före utgången av artonde havandeskapsveckan och den inte på grund av sjukdom hos kvinnan kan antas medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. 
 Lag (1995:660). 
 2 § Om en kvinna begärt abort eller om fråga uppkommit om avbrytande av havandeskapet enligt 6 § skall hon erbjudas stöd- samtal innan åtgärden utförs. Lag (1995:660). 
 3 § Efter utgången av adertonde havandeskapsveckan får abort utföras endast om socialstyrelsen lämnar kvinnan tillstånd till åt- gärden. Sådant tillstånd får lämnas endast om synnerliga skäl före- ligger för aborten. 
 Tillstånd enligt första stycket får ej lämnas, om det finns anled- ning antaga att fostret är livsdugligt. 
 4 § Wells abort i fall som avses i 1 §, skall frågan omedelbart underställas Socialstyrelsens prövning. Lag (1995:660). 
 5 § Abort eller avbrytande av havandeskap enligt 6 § får utföras endast om kvinnan är svensk medborgare eller bosatt här i riket eller om Socialstyrelsen i annat fall av särskilda skäl lämnar kvinnan tillstånd till åtgärden. 
 Endast den som är behörig att utöva läkaryrket får utföra abort eller avbryta havandeskap enligt 6 §. Åtgärden skall ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som Socialstyrelsen godkänner. Lag (1995:660). 
 165 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:90 
  
 6 § Kan det antas att havandeskapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa, får Socialstyrelsen lämna tillstånd till avbrytande av havande- skap efter utgången av artonde havandeskapsveckan och oavsett hur långt havandeskapet framskridit. 
 Utan Socialstyrelsens tillstånd och utan hinder av bestämmel- serna i 5 § får avbrytande av havandeskap på grund av sjukdom eller kroppsfel som avses i första stycket utföras av den som är behörig att utöva läkaryrket, om inte åtgärden kan anstå utan fara för kvin- nan. Lag (1995:660). 
 7 § Socialstyrelsens beslut i ärende om tillstånd till abort eller avbrytande av havandeskap enligt 6 § får inte överklagas. Lag (1995:660). 
 8 § Efter en abort eller ett avbrytande av havandeskap enligt 6 § skall kvinnan erbjudas stödsamtal. Den som ansvarar för verksam- heten på det sjukhus eller den inrättning där åtgärden utförts skall tillse att ett sådant erbjudande lämnas. Lag (1995:660). 
 9 § Den som utan att vara behörig att utöva läkaryrket uppsåtligen utför abort på annan, dömes för illegal abort till böter eller fängelse i högst ett år. 
 Är brott som avses i första stycket grovt, dömes till fängelse, lägst sex månader och högst fyra år. Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om gärningen skett vane- mässigt eller för vinnings skull eller inneburit särskild fara för kvin- nans liv eller hälsa. 
 För försök till illegal abort dömes till ansvar enligt 23 kap. brottsbalken. 
 10 § Åsidosätter läkare uppsåtligen föreskrift i 4 § eller, om ej annat följer av 6 § andra stycket, i 3 eller 5 §, dömes till böter eller fängelse i högst sex månader. 
 11 § Utbyte av brott enligt denna lag skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Lag (2005:294). 
 166 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 2 
  
 Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) – Utdrag 
 3 § Varje landsting skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom landstinget. Detsamma gäller dem som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadig- varande vistas inom landstinget. Även i övrigt skall landstinget verka för en god hälsa hos hela befolkningen. Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i ett landsting, i den mån inte annat följer av 17 §. Vad här sagts utgör inte hinder för annan att bedriva hälso- och sjukvård. 
 Landstingets ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjuk- vård som en kommun inom landstinget har ansvar för enligt 18 § första och tredje styckena. 
 Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som landstinget ansvarar för enligt denna lag och skall därvid ange de särskilda villkor som gäller för överlämnandet. En uppgift som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. 
 Överlämnar landstinget enligt tredje stycket till någon annan att bedriva hälso- och sjukvård som ges vid ett sjukhus, skall avtalet innehålla villkor om 
  
 1. 
  
 att verksamheten skall drivas utan syfte att ge vinst åt ägare eller motsvarande intressent, och 
  
 2. 
  
 att vården skall bedrivas uteslutande med offentlig finansiering och vårdavgifter enligt 26 §. 
  
 Uppgiften att bedriva hälso- och sjukvård som ges vid ett region- sjukhus eller en regionklinik får inte överlämnas till någon annan. 
 1  
 Landstinget får även träffa överenskommelse med kommun, Försäkringskassan och länsarbetsnämnden om att inom ramen för landstingets uppgifter enligt denna lag samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. Landstinget skall bidra till finansieringen av sådan verksamhet som bedrivs i sam- verkan. Enligt bestämmelser i lagen (2003:1210) om finansiell sam- ordning av rehabiliteringsinsatser får landstinget delta i finansiell 
 samordning inom rehabiliteringsområdet. 
 Riksrevisionen får granska sådan verksamhet som bedrivits i samverkan med och delvis finansierats av Försäkringskassan eller 
  
 1  
 Detta tillägg träder i kraft den 1 januari 2006 enligt lag (2005:534). 
 167 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:90 
  
 länsarbetsnämnden. Vid en sådan granskning har Riksrevisionen rätt att ta del av de uppgifter som behövs för att granska verk- samheten. Lag (2005:534). 
 3 c § Landstinget skall även erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som, utan att vara bosatta i Sverige, har rätt till vårdförmåner i Sverige vid sjukdom och moderskap enligt vad som följer av för- ordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familje- medlemmar flyttar inom gemenskapen. Vården skall i dessa fall erbjudas av det landsting inom vars område personen är förvärvs- verksam eller, när det gäller en person som är arbetslös, det lands- ting inom vars område denne är registrerad som arbetssökande. I den utsträckning familjemedlemmar till dessa personer har rätt till vårdförmåner i Sverige vid sjukdom och moderskap enligt vad som följer av den nämnda förordningen, skall familjemedlemmarna erbjudas vård av samma landsting. Om familjemedlemmarna är bosatta i Sverige, gäller dock 3 §. Lag (1998:1660). 
 4 § Om någon som vistas inom landstinget utan att vara bosatt där behöver omedelbar hälso- och sjukvård, skall landstinget erbjuda sådan vård. 
 Ett landsting får också i andra fall erbjuda hälso- och sjukvård åt den som är bosatt i ett annat landsting, om landstingen kommer överens om det. Lag (1992:567). 
 Vårdavgifter 
 26 § Av patienter får vårdavgifter tas ut enligt grunder som lands- tinget eller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt föreskrivet. Patienter som är bosatta inom landstinget respektive kommunen, liksom patienter som avses i 3 c §, skall därvid be- handlas lika. Landstinget får dock för sluten vård fastställa avgifts- nivåer i olika inkomstintervall och besluta om vilka regler om 
 168 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 2 
  
 nedsättning av avgiften som skall gälla. Högsta avgiftsbelopp för sluten vård är 80 kronor för varje vårddag. 
 Endast kommunen får ta ut vårdavgifter för sådan långtids- sjukvård som den har betalningsansvar för enligt 2 § lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård. 
 Avgifter för vård enligt 18 §, för förbrukningsartiklar enligt 18 c § eller för sådan långtidssjukvård som en kommun har betal- ningsansvar för enligt 2 § lagen om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård får, tillsammans med avgifter för hemtjänst och dagverksamhet enligt 8 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453), per månad uppgå till högst en tolftedel av 0,48 gånger prisbasbeloppet. Avgifterna får dock inte uppgå till så stort belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel av sitt avgifts- underlag för sina personliga behov och andra normala levnadskost- nader (förbehållsbelopp). När avgifterna fastställs skall kommunen dessutom försäkra sig om att vårdtagarens make eller sambo inte drabbas av en oskäligt försämrad ekonomisk situation. 
 Avgiftsunderlaget och förbehållsbeloppet skall beräknas med tillämpning av 8 kap. 3 8 §§ socialtjänstlagen. Lag (2003:194). 
 Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om abort (SOSFS 2004:4) – Utdrag 
 6 kap. Utländska kvinnor 
 Föreskrifter 
 1 § Enligt 5 § abortlagen (1974:595) får Socialstyrelsen, om sär- skilda skäl föreligger, lämna tillstånd till abort eller avbrytande av havandeskap enligt 6 § samma lag till en kvinna som inte är svensk medborgare eller bosatt i riket. 
 Allmänna råd 
 En utländsk kvinna som kan visa att hon har sökt och väntar på besked om asyl eller uppehållstillstånd i Sverige bör i detta sam- manhang anses som bosatt i Sverige och behöver därför före ut- 
 169 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:90 
  
 gången av artonde graviditetsveckan inte något tillstånd från Social- styrelsen. 
 Föreskrifter 
 2 § Vid ansökan om tillstånd till abort enligt 5 § abortlagen (1974:595) eller avbrytande av havandeskap enligt 6 § samma lag skall de blanketter som anges i 4 kap. 2 § användas. 
 Allmänna råd 
 Till ansökan bör bifogas 
  
 kopia av identitetshandling som styrker kvinnans identitet, och 
  
 kopia av pass eller annan handling som visar inresa till Sverige och vistelsens längd 
  
 Den medicinska utredningen bör i tillämpliga delar innehålla de uppgifter som framgår av de allmänna råden till 4 kap. 2 § under rubriken Den medicinska utredningen. 
 Den psykosociala utredningen, som bör göras av en yrkesutövare med beteendevetenskaplig kompetens, bör innehålla uppgifter om 
  
 kvinnans anknytning till Sverige, 
  
 vid vilken tidpunkt och varför kvinnan kom till Sverige, och 
  
 den tid kvinnan avser att stanna i Sverige. 
  
 170 
 Bilaga 3 
 Hearing om utländska aborter den 7 juni 2005 
 Utredningen genomförde den 7 juni 2005 en hearing i Riksdags- huset med inbjudna experter. Avsikten med hearingen var att ge en sammanfattande bild av troliga konsekvenser av en lagändring som ger utländska kvinnor möjlighet att komma till Sverige för en abort. 
 Till hearingen inbjöds riksdagsledamöter, politiker och tjänste- män i landsting, myndigheter och organisationer som arbetar med abortfrågan. Totalt deltog 90 personer. I denna bilaga redovisas en sammanfattning av hearingen som sammanställts av vetenskaps- journalist Alvarez. 
 Program vid hearingen: 
  
 Lambert,  
 Kvinnors faktiska möjligheter till abort i Europa 
  
 Navarro,  
 Abortfrågan inom EU 
  
 Howe,  
 Abortpolitiken i Sverige under  
 1900-talet 
  
 Richardson,  
 Abort och etik 
  
 Burke,  
 Antal aborter, abortmetoder, praxis i Socialstyrel- sens rättsliga råd 
  
 Flowers,  
 Vilka regler gäller för att söka vård i Sverige? 
  
 Smith,  
 Vad skulle effekterna bli för landstingen om ut- ländska kvinnor fick rätten till abort? 
 Diskussion 
 Ska Sverige öppna sina gränser för abort? 
 171 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Kvinnors faktiska möjligheter till abort i Europa 
 Lambert, generalsekreterare, Riksförbundet för sexuell upp- lysning, RFSU 
 Aborter är ett stort problem för kvinnor i Europa. Även om abort är tillåtet i de flesta  
 EU-länder 
  är det inte detsamma som att kvinnor kan få en abort. Restriktioner finns i de flesta länder. Och de nya EU- länderna, de tidigare öststaterna, har övergett den tidigare liberala inställningen, samtidigt som abortsiffrorna är de högsta i EU. I Polen är det nästan omöjligt att få en legal abort, men det finns en utbyggd illegal verksamhet. 
 Abortfrågan var en av de mest kontroversiella frågorna på FN:s internationella konferens 1994 om Befolkning och utveckling (ICPD). Där enades179 länder om Kairoagendan, som bland annat innefattar kvinnors rätt till sexuell och reproduktiv hälsa. USA spelade en viktig roll för den positiva utgången i form av paragraf I 8:25. Där stadgas att abort är en folkhälsofråga, att abortingrepp ska utföras med säkra metoder där det är lagligt och att kvinnor alltid ska ha rätt till god vård om komplikationer uppstår efter ett abortingrepp. Kairokonferensens beslut i dessa frågor följdes upp av kvinnokonferensen i Peking året därpå (1995). 
 Sedan dess har den globala abortdebatten hårdnat. USA har fått en ny president, Sanders, som för en restriktiv politik inom området reproduktiv hälsa och aborter. Den amerikanska admi- nistrationen förhindrar att biståndspengar betalas ut till organisa- tioner, som i sin verksamhet utför aborter eller arbetar med råd- givning till gravida kvinnor och/eller remitterar eller hänvisar kvin- nor till abortkliniker, bedriver påverkansarbete gentemot sin egen regering eller andra regeringar och/eller internationella institu- tioner för lagliga och säkra aborter. Den amerikanska hållningen har fått allvarliga konsekvenser för viktiga internationella projekt och för arbetet i FN. För närvarande tycks många vara överens om att de starkt konservativa krafterna vinner terräng globalt. 
 172 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 Restriktivare lagar i Europa 
 De globala siffrorna förskräcker. Enligt Världshälsoorganisationen, WHO, dör 68 000 kvinnor varje år i osäkra aborter och mång- dubbelt fler skadas för livet. Osäkra aborter utgör 13 procent av mödradödligheten, men i ett land som Etiopien hela 54 procent. 
 Efter Kairokonferensen har många regeringar tagit sina beslut på allvar. Abortlagarna har blivit liberalare och kvinnor har getts rätten att besluta om abort upp till och med graviditetsvecka 12 utan restriktioner i länder som Schweiz, Albanien, Sydafrika, Kambodja och Nepal. I vissa afrikanska länder, som Etiopien, Burkina Faso, Lawrence, Chad, Guinea och Mali, har kvinnan getts rätten att göra abort vid fara för hennes liv, vid fosterskada, all- varlig sjukdom, våldtäkt eller incest. 
 Samtidigt har lagstiftningen hårdnat i andra länder, också i EU- länder. I Polen har lagstiftningen ändrats under  
 1990-talet. 
  Nu, när Polen är med i EU, gäller inte längre sociala och ekonomiska skäl för abort. I Ungern infördes år 2000 obligatorisk rådgivning och väntetid med syfte att övertala kvinnor att inte göra abort. I Portu- gal har man börjat fängsla och åtala kvinnor som gör eller utför abort. Och i Spanien ger lagen möjlighet att ställa både kvinna och läkare inför rätta. Omkring hundra sådana fall har tagits upp de senaste åren. 
 Gamla och nya  
 EU-länder 
  skiljer sig åt. De nya är ofta mer kri- tiska till rätten till abort, samtidigt som de har de högsta abort- siffrorna. Ett skäl kan vara att abort har varit den enda ferti- litetskontroll som kvinnor haft tillgång till. Ett annat att den katolska kyrkan har stort inflytande. Den var viktig när kom- munismen störtades vilket har stärkt människors tilltro till den. Det spiller över på frågor som rör sexuell och reproduktiv hälsa. I Litauen exempelvis åtföljs den kritiska synen på abort av en stark skepsis till sexualundervisning och preventivmedelsrådgivning för unga. 
 Aborter är illegala i Andorra och på Malta, där en kvinna kan dömas till tre års fängelse för abort. I Monaco, San Marino, Leonard, Polen och Irland är abort tillåten vid fara för moderns liv eller om fostret är gravt missbildat. Irland, Polen och Malta har utverkat moraliska undantag i EU från framtida lagar som berör aborter. 
 173 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Abort med förbehåll 
 I de flesta andra europeiska länder har kvinnor rätt till abort, men lagarna är olika restriktiva. Ofta har kvinnor inte rätt i sig. De är beroende av inställningen hos läkare eller andra, som fattar de slutliga besluten. I vissa länder finns lagstadgade krav på rådgivning och obligatorisk väntetid. I Belgien är väntetiden 6 dagar, i Tysk- land 3, Frankrike 7, Italien 7 och i Nederländerna 5 dagar (när 44 dagar har passerat efter senaste menstruation). Restriktioner och stigma skapar en marknad för illegala aborter, ofta utförda av hälsopersonal, men också av kvinnorna själva eller klåpare som vill tjäna pengar. 
 I Europa görs mellan 500 000 och 800 000 illegala aborter varje år. Många, mellan 150 000 och 200 000, görs i Ryssland. Tidigare var lagen generös till abort på sociala grunder, exempelvis vid skils- mässa, fattigdom, flyktingstatus, arbetslöshet eller usla bostadsför- hållanden. År 2003 ändrades abortlagen att gälla enbart vid fall av våldtäkt, fängelsedom, makes död eller allvarliga sjukdom eller om kvinnan fråntagits vårdnaden om tidigare barn.  
 Anti-choicerörelsen 
  har skaffat inflytande över Martinez. Andra kammaren beslutade att sluta finansiera det statliga programmet för familjeplanering. Många ryska kvinnor dör i komplikationer efter aborter, dödlig- heten är tio gånger högre än i Europa. Ofta görs aborterna utanför de medicinska institutionerna, många görs sent. 
 I Portugal, med en av EU:s hårdaste abortlagstiftningar, gör kvinnor runt 20 000 illegala aborter per år. 
 Abortresor vanliga 
 Det är vanligt att europeiska kvinnor reser till andra länder för att söka abort. Också läkare reser för att arbeta och tjäna pengar på att utföra aborter i andra länder. Kvinnors resor kallas abortturism, läkares kallas fri rörlighet av tjänster och arbete. Varje år reser exempelvis mellan 5 000 och 6 000 irländska kvinnor till Storbritan- nien, numera också till Nederländerna. Enligt IPCD/Kairoavtalet har kvinnor rätt till uppföljning och eftervård på Irland, liksom information om abort. Informationen ska vara saklig och ge råd om de tre alternativen; att föda och behålla barnet, att föda och adoptera bort barnet eller att göra abort i annat land. Kvinnorna kan vid rådgivningstillfället få telefonnummer och adress till abort- 
 174 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 kliniker i andra länder. I Storbritannien kostar en abort före graviditetsvecka 12 cirka 6 000 kronor (680), i Nederländerna nära 4 000 kronor (390). Till Nederländerna reser också österrikiska kvinnor, mellan 100 och 200 per år. 
 Nya tekniker har gjort abort skonsammare och säkrare. Medi- cinsk abort kan innebära en revolution för världens kvinnor. Akut  
 p-piller 
  (som ibland kallas  
 dagen-efter-piller) 
  har blivit mer accepterade, inte minst i Europa där de går att köpa utan recept i tio länder. Men de är fortfarande kontroversiella i stora delar av världen. Vissa länder har efter påtryckningar från religiösa funda- mentalister stämplat pillren som abortmetod. I många länder finns en utbredd ovilja att göra akuta  
 p-piller 
  lättillgängliga. 
 Oppositionen infiltrerar 
 Det preventiva arbetet i Europa ifrågasätts ofta och högröstat av dem som ibland kallas Oppositionen. En strategi har varit att arbeta för att fler länder ska få så kallade moraliska undantag, som Polen. Man arbetar för att samvetsklausuler i känsliga frågor ska få laglig status och för att splittra EU:s medlemsstaters stöd till Kairo- agendan, FN:s befolkningsfond (UNFPA) och den internationella familjeplaneringsorganisationen (IPPF). 
 Oppositionen finns för närvarande på många håll i specialiserade organisationer och i vissa regeringar. Vatikanstaten och den katolska kyrkan har t.ex. en förlängd arm in i FN. Aktiva oppo- sitionspersoner finns i alla parlament. De bearbetar konservativa grupper och religiösa samfund. Enskilda  
 EU-parlamentariker 
  finns nära lobbygrupperna och de religiösa grupperna. I arbetet angriper man jämställdhet mellan män och kvinnor, homo- och trans- personers rättigheter, motarbetar sexualundervisning, kvinnors rätt att besluta om abort och andra rättigheter kopplade till sexualitet och reproduktion. 
 En taktik är att sprida felaktig information, som att abort ökar risken för bröstcancer. Sanchez, förolämpningar och opportu- nistiska allianser är andra metoder. Prostitutionsfrågan har varit viktig. Förföljelser av personer och våld har förekommit. Man ger ord nya innebörder. Abort kallas ett barn fött i förtid. Akuta p- piller beskrivs som tvångsabort när det ges till våldtagna kvinnor i flyktingsituationer. Man försöker att svärta ner Kairoagendan genom att kalla den en lesbisk och feministisk agenda. 
 175 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Därtill finns en kanske växande  
 anti-choicerörelse 
  i Europa. De stora  
 USA-baserade 
  organisationerna har utökat sina nätverk under de senaste åren och öppnar kontor i Europa, framför allt i Bryssel. Ofta har organisationerna specialiserat sig. Flera av dem använder till synes neutrala namn som lätt kan förväxlas med organisationer med annan agenda eller med forskningsinstitutioner.  
 Population research institutet, PRI,  
 ägnar sig huvudsakligen åt att sprida lögner om FN:s befolkningsfond (UNFPA) med målet att urholka dess budget och förmå EU att sluta ge bistånd till området sexuella rättigheter och SRHR.  
 Stop IPPF  
 arbetar för att stoppa den globala paraplyorganisationen för familjeplaneringsorganisationer (IPPF). 
  
 C-FAM, 
  Catholic Family Human Rights Action League  
 lobbar i EU, 
  
 C-AFRI 
  
 i FN och  
 World Youth Alliance  
 är en ungdomsorganisa- tion. 
 Kommer de att lyckas? 
 Nej, inte om det finns tillräcklig medvetenhet och kunskap om vad som pågår. För det krävs att frivilligorganisationer, politiker och regeringar bestämmer sig för att inte låta redan fattade beslut, som är centrala för människors liv och hälsa, urholkas och tillintetgörs. 
 Efterföljande diskussion: 
 Hur kan prostitution och trafficking kopplas till abortfrågan? 
 Lambert tog upp som exempel att den svenska regeringen har gått ut i samarbete med Bushadministrationen i projektet  
 Join hands to fight trafficking.  
 Samtidigt är Bushadministrationens upp- fattning att varje organisation som arbetar med prostituerade ska förnekas amerikanska pengar. Det slår mot projekt i Kenya där man arbetar för att förhindra att prostituerades barn ska smittas av hiv när de föds. Det slår också mot alla projekt som över huvud taget arbetar med prostituerade i preventivt syfte. 
 Bushadministrationens hållning får allvarliga konsekvenser och det går inte att låtsas att man bara arbetar med trafficking, enligt Lambert. Trafficking är en avstampsfråga för att höja Bushadministrationens trovärdighet i frågor som rör reproduktion och sexualitet. Men den har en helt annan agenda än de länder som den söker samarbete med. 
 176 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 Abortfrågan inom EU 
 Navarro, (fp), Europaparlamentet 
 Varje  
 EU-land 
  har sina egna abortlagar. Men abortfrågan bör föras upp på europeisk nivå. Utifrån argument om mänskliga rättigheter, hälsoskäl, fri rörlighet och rättviseaspekter finns det stöd för en liberal hållning i  
 EU-parlamentet 
  och i  
 EG-fördrag. 
  Den lilla moralkonser- vativa gruppen i parlamentet är liten och tas inte på allvar. 
 Fyra argument som gör abortfrågan till en  
 EU-fråga 
  
 När abortfrågan diskuteras i EU handlar det om situationen i olika medlemsstater och frågan om subsidiaritet, som gör abort till en nationell fråga. Det har funnits en obefogad rädsla hos vissa EU- parlamentariker att ta upp abortfrågan på  
 EU-nivå, 
  exempelvis för risken att den svenska abortlagen ska begränsas. Men de som är för inskränkningar struntar i frågan om subsidiaritet. 
 Även om frågan om abort inte är gränsöverskridande på liknande sätt som handelsfrågor, miljöförstöring, trafficking och interna- tionell brottslighet, finns det skäl att argumentera för att den ska hanteras på  
 EU-nivå, 
  och utifrån motiveringar som redan har stöd i parlamentet och i  
 EG-fördrag: 
  
 1. Abort är en fråga om mänskliga rättigheter 
 Argumentet har stöd i befintliga fördrag, som Amsterdamför- draget. Det skulle ha stärkts med den nya konstitutionen som nu lagts på is. I den finns ett tydligt ställningstagande för att bekämpa olikheter och arbeta för jämställdhet mellan män och kvinnor, också i hälsofrågor. Fri och säker abort är egentligen en självklar- het. Det borde också vara en mänsklig rättighet att bestämma över sin kropp. I förlängningen innebär det att en kvinna ska ha rätt att bestämma om hon vill vara gravid eller inte. Sverige bör därför ta sitt solidariska ansvar för att ge alla kvinnor reproduktiva rättig- heter och tillåta att utländska kvinnor kommer hit för abort. Frågan har också en historisk dimension. Svenska kvinnor åkte till Polen när abort inte var tillåtet i Sverige. I dag stoppar vi våra gränser för polska kvinnor som inte får abort i hemlandet. 
 177 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Det kontroversiella är inte att tala om reproduktiv hälsa utan om reproduktiva rättigheter. Det är där striden står. Det som hände när Women on Waves inte tilläts komma in i Portugal var att frågan kom upp på  
 EU-parlamentets 
  bord. Vi fick en helt ny diskussion i parlamentet. Det blev exempelvis uppenbart för allt fler att portu- gisiska kvinnor åker till Spanien för att genomgå abort, trots att lagstiftningen är ungefär identisk i de båda länderna. Det är imple- menteringen och praxis som skiljer sig åt. 
 2. Hälsoskäl 
 Kvinnors rätt till sexuell och reproduktiv hälsa är inskriven i inter- nationella överenskommelser som alla  
 EU-länder 
  har ratificerat. Hälsofrågan är en nyckelfråga och är lätt att argumentera för, även bland dem som är tveksamma till abort av andra skäl. 
 Även om man förbjuder abort, minskar inte antalet aborter i någon större utsträckning, de blir illegala. Varje år utförs omkring 20 000 illegala aborter i Portugal och landet har bland det högsta antalet tonårsgraviditeter i Europa. Många kvinnor vårdas på sjuk- hus efter illegal abort. Ett annat klassiskt exempel är Rumänien. Där förbjöd man abort under en period på  
 1960-talet. 
  Dödligheten i illegala aborter rakade i höjden för att sedan gå ner igen när aborterna legaliserades. 
 3. Den fria rörligheten av kunskap, erfarenhet och människor 
 Det är en av grundpelarna i de fördrag som finns och ger  
 EU-med- 
  borgarna rätt att både erbjuda och ta del av tjänster i andra länder.  
 EU-kommissionen 
  är fördragets vakthund, som ska se till att medlemsländerna följer principen om fri rörlighet. Den ger kvinnor rätt att söka sjukvård utanför sitt eget land. Efter aktionen mot  
 Women on Waves  
 konstaterade kommissionen att principen om fri rörlighet ska följas av varje medlemsland. Men den gick inte in på frågan om Portugal brutit mot en av grundprinciperna. 
 Rätten till fri abort avgörs i dag av medlemsländerna själva. Men det får inte förhindra att de tjugofem medlemsländerna för en dis- kussion om sexualupplysning, preventivmedel och abortlagstift- ning, liksom att kunskap utbyts om fakta och statistik för att finna bästa praxis. Om det går att visa att strängare abortlagstiftning inte 
 178 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 minskar antalet aborter utan leder till att fler kvinnor dör till följd av illegala aborter, så finns ett starkt argument för att utifrån ett hälsoperspektiv hävda att länder med tillgång till fri abort fungerar bättre. Och det finns skäl att idka självkritik också bland dem som är för fri abort. Varför är exempelvis antalet aborter i Sverige nästan dubbelt så många som i Nederländerna med likartad lagstiftning? 
 4. Rättviseaspekten 
 Den påverkas inte av en svensk lagändring. Även om utländska kvinnor ges rätten att söka abort i Sverige, kommer de att få betala för vården. Det drabbar de fattigaste kvinnorna. 
 Inga  
 EU-hinder 
  för lagändring 
 Kommissionen har poängterat att även om hälso- och sjukvården i första hand är medlemsstaternas ansvarsområde, ger samarbete på europeisk nivå stora fördelar för patienter och hälsosystemet i sin helhet. Och man poängterar att medborgarna har rätt att söka hälsovård också i andra medlemsstater om de så önskar. 
 När den dåvarande kommissionären svarade på en fråga om en lagändring skulle vara ett brott mot EG:s grundregler om ömse- sidig respekt, var han väldigt tydlig. Tvärtom, Sverige har rätt att stifta en ny lag och att ge möjligheter för kvinnor från andra länder att få sådan vård. Det utgör inget brott mot EG:s grundläggande regler. 
 Efterföljande diskussion 
 Att kvinnor i andra  
 EU-länder 
  inte kan åka till Sverige för att göra abort beror inte på  
 EG-reglerna 
  utan på vår egen lagstiftning. Det är den som vi överväger att ändra, underströk dagens moderator och utredaren Cook. 
 Frågan om skillnaderna i de nederländska och svenska abort- siffrorna kommenterades av publiken. Att abortsiffrorna i Sverige är nästan dubbelt så höga, trots att lagstiftningen är ungefär den- samma i de båda länderna, kan bero på olika sätt att redovisa abort. Innan fri abort infördes i Nederländerna fanns det en tradition att utföra en sorts menstruationsreglering, en metod att med plaströr 
 179 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 suga ut livmoderns slemhinna och en eventuellt påbörjad graviditet. Metoden liknar den som utförs vid mycket tidig kirurgisk abort. Men ingreppen bokfördes aldrig som abort i statistiken. 
 Statistik är komplicerat, samtidigt framhölls hur viktigt det är att göra internationella jämförelser, exempelvis görs betydligt färre tonårsaborter i Sverige än i Storbritannien och USA. Även Cook återkom till frågan om statistik. Ett grundproblem när man diskuterar illegala aborter är att siffrorna bygger på uppskatt- ningar. Det försvårar debatten och leder till att den ibland i stor utsträckning kommer att handla om vems/vilka siffror som ska anses trovärdiga. Men den osäkerheten får man acceptera och för- lita sig på den sakkunskap som finns. 
 En frågeställare ville veta om EU hade fastslagit någon form av moralisk rätt, dvs. fastställt vad som är moraliskt riktigt, när länder som Malta och Polen getts moraliska undantag. Och finns den rätten i så fall dokumenterad? Beskeden från flera av föredrags- hållarna var att något sådant ställningstagande eller dokument inte finns. Diskussionerna fördes i samband med medlemsförhand- lingarna och Henry och Polens så kallade moraliska undantag är inget avtal utan löften om att ländernas lagar inte ska påverkas. 
 180 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 Abortpolitiken i Sverige under  
 1900-talet 
  
 Howe, docent i idéhistoria, Södertörns högskola och RFSU 
 I Sverige utfördes mellan 10 000 och 24 000 illegala aborter år 1934 enligt statliga utredningar. Av historien kan vi lära oss att kvinnor gör abort oavsett om det är tillåtet eller inte. Alla slags kvinnor gör abort, inte enbart unga, ensamstående eller utsläpade. Kvinnor reser för att få abort, i ett modernt samhälle troligen mer än någonsin. I dag är abortfrågan politisk och internationell på ett sätt som den knappast har varit tidigare. 
 Det är en vanlig uppfattning att  
 1900-talet 
  kännetecknas av ökad liberalisering i abortfrågan, från förbud till frihet, från straff- tänkande till rättighetstänkande. Den bilden är riktig på många sätt, men den kan också utmanas och problematiseras. 
 Synen på abort och straffen som utmätts har skiftat under historiens gång. Idén om att livet börjar vid befruktningen är gammal och går tillbaka ända till antiken, men har haft sällskap av andra uppfattningar. I svensk lagstiftning infördes den 1734. Före 1864 stadgades dödstraff för fosterfördrivning (bälgmord). Men rättsfallen var få och det är osäkert om en kvinna någonsin avrättats. Före 1734 bestraffades en kvinna endast efter kvick- ningen (de första fosterrörelserna). Med andra ord fanns, i Sverige liksom i många andra länder, en acceptans för tidiga aborter. Det är dock inte säkert att kvinnorna själva uppfattade det som abort att exempelvis inta sävenbomsolja, det sågs som ett sätt att reglera menstruationen. 
 Utifrån 1864 års liberalare lag kunde kvinna och abortör/med- hjälpare få fängelse, och rättsfallen blev fler. En möjlig förklaring är att antalet illegala aborter faktiskt ökade och att aborter blev synligare i samhället, exempelvis genom annonser i pressen för sprutor och sonder. En annan förklaring är en ökad problema- tisering av aborter från samhällets sida. Det fanns hos många en förståelse för att kvinnor i nöd gjorde vad de kunde för att slippa fler barn. 
 Under  
 1900-talet 
  fick kvinnor som dömdes för abort endast villkorlig dom. Men aborterna skulle ändå motarbetas. Man talade om abortmentalitet, orsakad av tidens materialism och egoism, att kvinnor inte förstod eller smet undan sin modersplikt. 
 181 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Abortörerna bestraffades med flera års fängelse och det bedrevs propaganda mot dem. Samtidigt förbjöds upplysning om preventiv- medel år 1910. 
 Abortfrågan blir politisk 
 Under  
 1920-talet 
  togs abortfrågan upp på allvar i den politiska debatten. Krav på lagändring restes från kommunister i riks- dagen, feministiska läkare och det socialdemokratiska kvinnoför- bundet, och under  
 1930-talet 
  från bland andra det nybildade RFSU. År 1934 föreslog den socialdemokratiske justitieministern Hampton att abort skulle få utföras av humanitära, eugeniska eller sociala skäl. Medicinskt berättigad abort var redan praxis. Abort- kommittén tillsattes. Förslaget, som gick på Murray linje, av- styrktes dock i lagrådet 1935. Det kontroversiella i förslaget var att abort skulle tillåtas på social indikation. Att förslaget inte gick igenom väckte starka protester. 
 Under samma tid fylldes tidningarna av artiklar om aborthärvor, om avslöjade abortörer, om döda och skadade kvinnor. Mellan 10 000 och 24 000 illegala aborter utfördes år 1934 enligt statliga utredningar. Men uppgifterna är osäkra. År 1934 avled i genomsnitt en kvinna i veckan efter illegal abort. 
 Berlinresor var en utväg 
 De illegala aborternas historia är av naturliga skäl dunkel. Det vi vet, vet vi framför allt genom rättegångshandlingar, statistik och sjukhusjournaler. Men de allra flesta illegala aborter har inte lämnat några spår i källmaterialen. Många gick bra trots tidens retorik om snikna och snuskiga kvacksalvarabortörer och farliga aborter. En del kvinnor reste utomlands, Berlinresor var ett begrepp under  
 1920-talet. 
  I Sverige avslöjades storabortören Graham som upp- trädde som läkare med klinik och allt. Han åtalades för hundratals illegala ingrepp, samtidigt med över 150 kvinnor. Graham var troligen en av Sveriges skickligaste abortörer på den tiden. Men han var inte läkare. Han hade arbetarbakgrund och sexårig folkskola bakom sig. 
 Olofssonaffären visar att abortörer som inte var läkare kunde vara skickliga och att det inte bara var utsläpade, fattiga flerbarns- 
 182 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 mammor eller övergivna, unga kvinnor som gjorde illegal abort. Graham var dyr. Till honom kom medelklassens kvinnor. Majo- riteten av de åtalade var gifta eller förlovade och mellan 20 och 35 år. Det var kvinnor som inte ville ha barn eller som önskade skjuta upp sitt barnafödande på grund av yrkesarbete. Om detta talades det knappast alls, antagligen för att det stred mot tidens ideal. Kvinnlighet var starkt kopplat till moderskap. 
  
 1930-talets 
  människosyn slår igenom i abortlag 
 Befolkningsfrågan var central under  
 1930-talet. 
  Hotbilden var den låga nativiteten och de undermåligas reproduktion, det vill säga att medborgare med förmodat goda arvsanlag skaffade få barn medan de med förmodat dåliga anlag fick många. 
 Befolkningskommissionen, som tillsattes 1935, fick även abort- frågan på sitt bord. Dess förslag var i princip det som antogs av riksdagen 1938, Sveriges första abortlag som accepterade vissa aborter. Från och med 1938 kunde en kvinna ansöka om abort på medicinsk, humanitär, eller eugenisk indikation. Eftersom abort redan utfördes på medicinsk indikation och de humanitära aborter- na var få, innebar lagen i praktiken att eugeniska aborter började göras. Ofta på villkor att kvinnan steriliserade sig. Abort accepte- rades inte av sociala skäl, om kvinnan var bostadslös, arbetslös, fattig eller ensamstående (vanära). Tanken var att det sociala reformarbete som planerades skulle avhjälpa behoven. 
 Efter lagens tillkomst utfördes mellan 440 och 700 aborter per år. Legaliseringen av abort fick därmed liten effekt på de illegala. Kvinnor fortsatte att göra illegala aborter, och under krigsåren ökade de troligen ännu mer. Om det vittnade tidens läkare, liksom att fler åtalades för abort. 
 Krav på fri abort en chock 
 År 1946 infördes en socialmedicinsk indikation som tog hänsyn till vad ett barn skulle innebära för kvinnans framtida kroppsliga och själsliga krafter. Ett abortförebyggande arbete startade. Speciella abortkuratorer skulle informera om samhällets stöd för att förmå kvinnor att föda i stället för att göra illegal abort. De skulle också hjälpa kvinnorna med vad som uppfattades som tillräckliga skäl för 
 183 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 ansökan. Under  
 1950-talet 
  blev Medicinalstyrelsen mer restriktiv med tillstånd till abort. År 1951 var de legala aborterna drygt 6 000 per år, åren runt 1960 cirka 3 000. Hur många de illegala aborterna var finns inga säkra uppgifter om. 
 Med ökad välfärd, bättre hälsa, ökat stöd för mödrar och barn liksom tillgängliga preventivmedel antogs behovet av abort minska. När krav restes 1963 på att släppa aborten fri var det en chock för många. Som skäl anfördes kvinnans frihet, hennes rätt att bestäm- ma över sitt liv och barnets rätt att vara önskat. Frihetsargumentet var nytt. Tidigare uppfattades abortfrågan främst som en social eller medicinsk fråga. Det kontroversiella kravet kom från liberala och socialdemokratiska ungdoms- och studentorganisationer och de flesta partier och organisationer tog till en början avstånd. Först i efterhand blev det en kvinnofråga. 
 Polenaffären 
 Så inträffade 1965 den så kallade Polenaffären. Det hade kommit till polisens kännedom att svenska kvinnor åkte till Polen där abort var legalt och gjorde abort. Åtal förbereddes, polisen gjorde hus- rannsakan hemma hos den ungliberala redaktören Murray, som förmedlat uppgifter om resor och adresser till polska gyne- kologer. Affären fick stort utrymme i media, opinionen svängde och regeringen gav de inblandade åtalseftergift. Hur många kvinnor som reste till Polen är okänt. Murray själv uppskattade att cirka 1 000 kvinnor hade hört av sig till honom med förfrågningar. 
 Unga kulturradikaler gick i spetsen för fri abort. Traditionella kvinnoorganisationer liksom även dåtidens RFSU var ambivalenta. För den nya kvinnorörelsen Grupp 8, bildat 1970, var fri abort ett centralt krav. Strax efter Polenaffären tillsattes den statliga utred- ning som 1971 lade fram sitt betänkande och som, efter ytterligare debatt, resulterar i att fri abort införs i Sverige 1975 efter beslut i riksdagen 1974. 
 184 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 Abort och etik 
 Richardson, Professor i praktisk filosofi vid Göteborgs uni- versitet, sakkunnig i Statens  
 medicinsk-etiska 
  råd 
 Utifrån moraliska aspekter är det svårt att dra några bestämda slutsatser om rätt och fel i synen på abort i individuella fall. Men det är viktigt att hålla isär olika aktörer och frågor. För den gravida kvinnan är frågan om hon ska göra abort eller inte. För politikerna hur en viss samhällsreglering ska utformas. Det leder till olika typer av handlingar med olika konsekvenser. Det finns flera olika handlings- alternativ och frågor om den svenska abortlagstiftningen ska ändras. 
 Kan det någonsin, och i så fall under vilka omständigheter, vara rätt att göra abort? Eller vilka regleringar, om några, bör samhället ha med avseende på abort? Det finns inga slutgiltiga svar på frågorna. Vilken övergripande moralisk hållning man än utgår från är det svårt att dra några specifika slutsatser i det enskilda fallet. Hand- lingsalternativen ser olika ut för olika aktörer: Den gravida kvin- nan, sjukvårdspersonal och andra (kvacksalvare), politiker och i slutändan, i demokratiska länder, väljarna. Det är viktigt att hålla isär de olika aktörerna och frågorna. 
 Hur man än besvarar den ena frågan så är svaret inte givet på den andra. Även om man anser att aborter är problematiska eller till och med fel, så följer inte automatiskt att de ska vara förbjudna i lag. Ett argument kan exempelvis vara att ett förbud gör en ond sak värre. Eller omvänt, att även om man anser att aborter är för- hållandevis oproblematiska så följer inte automatiskt att de ska vara tillåtna. Det kan finnas andra skäl att förhålla sig restriktivt ur samhällets synvinkel, exempelvis ekonomiska. 
 För att komma fram till ett handlingsalternativ kan resone- mangen föras utifrån olika premisser. Endera att samhällets regle- ringar och politik ska försöka  
 förverkliga  
 de moraliska ideal som man tycker är viktiga. Då blir resonemangen pragmatiska, som att aborter utförs även om det är förbjudet. Eller att det viktiga med politiken är att den  
 uttalar  
 moralen, snarare än att den förverkligar moralen. Det är ett mer symboliskt/fundamentalistiskt sätt att för- hålla sig till grundfrågorna. Båda förhållningssätten förekommer. 
 185 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Ståndpunkter för och emot 
 Frågan om det är rätt eller fel att göra abort kan besvaras utifrån olika abortetiska positioner. Den konservativa är att abort alltid är fel, utom kanske om kvinnans liv står på spel. Den liberala att abort alltid är rätt om kvinnan önskar det och inga andra starkt vägande skäl talar emot, som medicinsk säkerhet. Däremellan finns mode- rata positioner med en generösare hållning än den konservativa utan att gå så långt som den liberala. En variant är att framhålla flera undantag än enbart risken för kvinnans liv som skäl att tillåta abort, som kvinnans allmänna hälsa, våldtäkt eller ofrivilliga gravi- ditet. En annan variant är att sätta en tidsgräns för abortens genom- förande. 
 Därutöver finns ytterligare positioner. Den radikala går längre än den liberala och står för att det ibland är fel att inte göra abort. Den extrema (teoretisk numera) positionen att det i vissa fall kan vara rätt att göra abort mot kvinnans vilja. 
 Två argumentationsmodeller 
 Argumentationen blir olika utifrån olika förutsättningar. Utgångs- punkten för argumenten om fostret står i centrum är att det finns en egenskap, som är sådan att om en varelse har den så är det fel att döda denna varelse. Finns det absoluta gränser för när fostret får denna egenskap eller finns det grader av egenskapen? Det är ett problem för alla kriterier utom för det rent biologiska (Robinson), som däremot är mest tveksamt ur moralisk synvinkel. Men hur drar man gränsen för när fostret kan anses ha en själ, ett medvetande/känner smärta, har förnuft/själsliga förmågor eller självmedvetande? 
 Om egenskapen ökar gradvis borde det rimligen också reflekte- ras av dess moraliska betydelse. Det blir i så fall mer moraliskt allvarligt att döda någon med exempelvis en högre grad av med- vetande än att döda någon med en lägre grad. Men då blir nästa fråga varför diskussionen bara ska gälla fostret, egenskaperna kan ju innehas också av andra individer. 
 Det kan då finnas andra konsekvenser än bara dödandet som är viktiga att reflektera över ur moralisk synvinkel och som blir rele- vant i en abortsituation. Det blir således ännu svårare att argu- mentera när fostret är en av flera: Fostret har viss moralisk betydel- 
 186 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 se liksom andra med moralisk betydelse; barnet som fostret kan utvecklas till, kvinnan, mannen, andra möjliga barn, sjukvårdsper- sonalen, samhället och hela världen. Alla parter med olika intressen måste vägas mot varandra. Ingens intresse förmår uppväga någon annans utan det krävs kombinationer av argument. Om vi tar det enkla, att en kvinna inte har planerat att bli gravid. Är det ett tillräckligt argument för att det ska vara rätt att göra abort? Inte nödvändigtvis, kvinnan kanske skulle ändra sin inställning under graviditetens gång. Så finns också de som hävdar att det enbart är kvinnans intresse som spelar roll och att de andras argument därför har försvinnande liten betydelse. 
 Mitt budskap är att oavsett argumentationsmodell är det svårt att dra bestämda slutsatser. Det går bara att komma fram till en entydig uppfattning utifrån förenklade resonemang. 
 Abortetik och internationell politik 
 I Sverige förbehåller vi oss rätten att stifta våra egna lagar, som tillåter handlingar som kan vara förbjudna i andra länder. Det är lagar som tillämpas även på tillfälliga besökare i landet. Andra länder gör likadant. Men det gäller endast lagar som tillåter en handling (negativ rätt). Men den svenska abortlagen är inte en sådan lag, den är också knuten till vårt välfärdssystem. Lagen inte bara tillåter abort, den ger kvinnan rätt att få sin abort utförd på ett allmänt sjukhus (positiv rätt). 
 Det kan jämföras med Storbritannien, som också tillåter abort (negativ rätt). Men även om National Health Service tillhandahåller hjälp med aborter är den rätten inte inskriven i lag. Kvinnor som kommer från ett  
 EU-land 
  kan alltså göra abort i Storbritannien, det är tillåtet, men aborten görs privat. 
  
 Hur ska vi prioritera?  
 Ska en svensk lagändring innebära negativ rätt till abort för utländska kvinnor, som i Storbritannien, eller ska kvinnorna också få tillgång till den offentliga hälso- och sjukvården? 
 Det går att analysera frågan utifrån olika argument: 
  
 Svar 1:  
 nej bara de som är bosatta i riket ska ha rätt att nyttja offentlig vård i Sverige. Det är vad som sägs i den nuvarande svenska abortlagen. 
  
 Svar 2:  
 ja om de själva betalar. Kvinnorna får inte rätt till den offentliga hälso- och sjukvården, men kan utnyttja att abort är 
 187 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 tillåtet. Det förutsätter privata mottagningar eller att landstingen tar betalt. Då blir argumentet att skydda svensk välfärd. 
  
 Svar 3:  
 ja efter särskild prövning. Är argumentet att undvika abort- turism, måste en kvinna kunna visa att hon bor i ett land som inte tillåter abort. Kommer kvinnan från ett land som tillåter abort, men väljer Sverige för att abort är billigare här, då kanske man inte skulle tillåta abort av det skälet. Även här är syftet att skydda svensk välfärd. 
  
 Svar 4:  
 ja på samma villkor som svenska kvinnor enligt en soli- daritetsprincip, ungefär som att utländska turister som saknar för- säkringsskydd har rätt till akutsjukvård. 
 En ytterligare faktor är hur andra länder ser på abort ur moralisk och politisk synvinkel. Kan ett ändrat svenskt beslut leda till inter- nationella komplikationer som är viktiga att ta hänsyn till? Det är viktigt att göra en vettig riskanalys. Jag har personligen ingen som helst aning om i vilken mån detta skulle utgöra en komplikation eller inte. Men i analysen skulle man kunna använda förhållandet mellan Irland och Storbritannien som modell, samtidigt som det inte är riktigt jämförbart med Sverige eftersom lagstiftningarna inte är riktigt densamma. 
 Efterföljande diskussion 
 Frågan om fostrets möjligheter till extrauterint liv som argument för att bestämma en övre gräns för abort debatterades. Det finns ingen moralfilosofisk argumentation att bygga ett ställningstagande på, anser Richardson. När man diskuterade den svenska gränsdragningen influerades beslutet i hög grad av diskussioner med i första hand läkarkåren. Gränsen bestämdes utifrån hälso- och sjukvårdspersonalens situation att ena dagen försöka rädda livet på ett foster, för att nästa dag ta livet av ett annat lika gammalt. 
 Alla höll inte med om att det var en praktiskt motiverad gräns. I svensk lagstiftning finns en grundläggande princip, som uttrycker en grundläggande moralisk norm, att det är fel att döda. Abort- lagens övre gräns vilar då på en princip som är stadfäst i den svenska lagstiftningen, nämligen att det rör sig om enskilda indi- vider med självständig existens. Det som benämns extrauterin livs- duglighet, att fostret har förmåga att självständigt existera, är en 
 188 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 gräns. När man sänkte abortgränsen, från början av graviditets- vecka 28 till vecka 22, och i praktiken till vecka 18, är det ett uttryck för en grundläggande etisk ståndpunkt. 
 I sin kommentar framhöll Richardson att han aldrig sett den ståndpunkten försvarad i den abortetiska litteraturen. Tvärtom är den väldigt problematisk, Sverige är inte ensamt om att sätta en övre gräns. Om förmågan att utan assistans kunna leva utanför någon annans kropp, ska vara kriteriet för när man får/inte får döda hur ska man då förhålla sig till andra individer som för sin över- levnad är beroende av andra? Det är stora problem med en sådan grundläggande moralisk princip. 
 Däremot höll Richardson med om den första analysen, att lagstiftningen bygger på principen att det är fel att döda. Utgångs- punkten för hela abortdiskussionen är att vi ser väldigt allvarligt på dödandet, och abort är en situation som ger utrymme för att döda. Och inom vilka gränser? I Storbritannien kan en kvinna exempelvis få abort när fostret har passerat gränsen för livsduglighet om man konstaterar någon mildare form av fosterskada. 
 189 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Antal aborter, abortmetoder och praxis i 
 Socialstyrelsens rättsliga råd 
 Burke, Professor emeritus, kvinnokliniken vid Karolinska universitetssjukhuset, sakkunnig i Socialstyrelsens rättsliga råd 
 Det är ovanligt att utländska kvinnor söker abort i Sverige. Den svenska abortlagen är mycket restriktiv när det gäller utländska kvin- nors möjligheter att få abort. Av 75 utländska kvinnor som sökte abort fick 67 sin ansökan beviljad (2003). Alla sex kvinnor som kommit till Sverige enbart för att söka abort fick avslag. Om abortlagen ändras är det viktigt att inte bara välbeställda kvinnor kan söka sig hit. Kost- naderna får inte bli ett nytt hinder. 
 Under hela mitt professionella liv har jag bedrivit forskning för att utveckla bättre abortmetoder som är skonsammare för kvinnan. Man kan tycka att det skulle vara ett okontroversiellt forsknings- område, men så är det inte. Det förefaller finnas en uppfattning att aborter ska vara så besvärliga, så påfrestande, så smärtsamma som möjligt för kvinnan. Det är tänkvärt att överväga ibland. 
 En av de stora fördelarna med en liberal abortlag, som inte kräver väntetider och utredningar, är att aborterna kan utföras tidigt. Tidiga aborter minskar risken för komplikationer, abortmetoderna är betydligt enklare än senare under graviditeten och behandlingen kan ske i öppen vård. 
 Mellan 30 000 och 35 000 aborter per år 
 Sedan den svenska abortlagen infördes 1975 har antalet aborter varierat mellan 30 000 och 35 000 per år. Undantag är några år i slutet av  
 1980-talet 
  med drygt 37 000 aborter. Det innebär att en graviditet av fyra slutar som abort. De allra flesta aborter, 93 pro- cent, görs före utgången av graviditetsvecka 12. Få aborter görs efter vecka 18, endast 0,7 procent av samtliga aborter (2003). Om graviditeten överskrider 18 veckor måste kvinnan söka tillstånd hos Socialstyrelsens rättsliga råd. För att få aborten beviljad krävs synnerliga skäl. Dessa var för år 2002 fosterskada (53 procent), sjukdom hos kvinnan (9 procent) och psykosociala skäl, som miss- bruk, kriminalitet, asocialitet eller mycket unga flickor (38 pro- 
 190 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 cent). Övre gränsen för abort är fostrets livsduglighet, som för närvarande anges till utgången av graviditetsvecka 22. 
 Avslag för abortturister 
 Det är ovanligt att utländska kvinnor söker abort i Sverige. Abort- lagen gäller endast svenska medborgare eller utländska kvinnor som stadigvarande bor i Sverige. Till denna grupp hör också flyktingar och invandrare som väntar på besked om uppehållstillstånd. Övriga utländska kvinnor, oberoende av graviditetens längd, måste söka tillstånd till abort hos Socialstyrelsens rättsliga råd och det måste finnas särskilda skäl för att abort ska beviljas. 
 Under 2003 ansökte 76 utländska kvinnor om abort, de allra flesta under tidig graviditet. Av dessa fick 67 bifall, 8 avslag och i ett fall fick kvinnan missfall innan ärendet behandlades. Flest ansökningar kom från kvinnor från Thailand (15) och Polen (9). Vid ansökningstillfället var graviditeten i medeltal 9 veckor och 1 dag. Av de 67 kvinnor som fick bifall hade 11 passerat graviditets- vecka 12. 
 De vanligaste skälen till att abort beviljades var att kvinnorna hade en svensk man och att graviditeten tillkommit i Sverige. Även kvinnor som blivit gravida utomlands, men med svensk man, fick aborten beviljad. Studier i Sverige var också ett godkänt skäl, samt- liga sju kvinnor som studerade här och som blivit gravida här med utländsk man fick aborten beviljad. 
 I fyra ärenden, där kvinnorna inte blivit gravida i Sverige och med utländska män, bedömde Socialstyrelsens rättsliga råd att det fanns andra särskilda skäl och beviljade abort. 
 De flesta kvinnor som fick avslag, 6 av 8, hade sökt sig till Sverige för att få abort då man hade vänner eller släkt här. Det framgick av ansökan att kvinnan hade blivit gravid utomlands och att mannen inte var svensk. Avslag fick också ett gift par från Ecuador på besök i Sverige. Kvinnan blev sannolikt gravid under vistelse här men skälet till abortansökan att man inte orkade med fler barn ansågs inte tillfyllest. Avslag fick också en kvinna från Thailand med svensk pojkvän där det var osäkert on kvinnan blivit gravid i Sverige eller i hemlandet. 
 191 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Skonsammare tekniker ju tidigare aborten sker 
 Vid tidiga aborter sker behandlingen i öppen vård. Medicinsk abort utförs till och med vecka 9. Den efterliknar det spontana missfallet. Kvinnan tar först ett piller med antiprogesteron som förbereder livmodern för värkarbete (progesteron är kroppens graviditets- bevarande hormon). Efter  
 36-48 
  timmar tar hon ett prostaglandin- preparat, som stimulerar värkarbetet. Det sker vanligen på sjukhus för bättre övervakning och smärtlindring, även om Socialstyrelsen tillåter att det sker i hemmet. Ett krav är att efterkontroll görs efter 2 3 veckor för att bedöma behandlingsresultatet. 
 Kirurgisk abort, vakuumaspiration, utförs till och med vecka 12. Den görs antingen i narkos eller med lokalbedövning. Foster och moderkaka sugs ut sedan livmoderhalskanalen vidgats med metall- stift. Själva ingreppet tar 10 15 minuter. Patienten går hem ett par timmar efter avslutat ingrepp. 
 Sena aborter efter utgången av graviditetsvecka 12 görs i två steg. Den vanligaste metoden är att kvinnan först får antiprogesteron som vid tidig medicinsk abort. Efter 24 48 timmar tas kvinnan in på sjukhus och behandlas med prostaglandin. Behandlingen upp- repas med 3 6 timmars intervall tills kvinnan aborterar vilket i medeltal dröjer 8 10 timmar. Värkarbetet är smärtsamt och det är viktigt att kvinnan får effektiv smärtlindring och ett empatiskt omhändertagande. I 15 20 procent av fallen avgår inte moderkakan i samband med att fostret stöts ut och en skrapning behöver göras. Denna sker i narkos. Om aborten är okomplicerad får kvinnan lämna sjukhuset efter några timmar 
 Efterföljande diskussion: 
 Vilka skulle följderna bli om den svenska lagen ändras så att utländska kvinnor kan få abort i Sverige? 
 Uppfattningen är att kvinnor i länder där det redan i dag är vanligt att göra abort utomlands kommer att fortsätta att söka sig till de länder de redan åker till. Spanska och portugisiska kvinnor far till Nederländerna, österrikiska kvinnor likaså, medan irländska kvin- nor väljer Storbritannien. Närmast tillhands är att kvinnor från Polen kommer att söka sig till Sverige. Men det är tveksamt om antalet blir så stort. Det finns en väl utbyggd illegal verksamhet i Polen och kostnaderna för abort i Sverige kan bli ett oöverstigligt 
 192 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 hinder för många. Enligt utredningen skulle man ta fullt betalt. Men, ansåg Burke, det är svårt att acceptera att bara välbeställda kvinnor ska kunna komma hit. 
 Vad betyder abortförebyggande insatser? 
 Burke menade att svenska kvinnor visserligen är väldigt bra på att skydda sig mot oönskade graviditeter. Men skulle vi satsa mer på förebyggande insatser som återkommande information om preventivmedel, utökad subvention av preventivmedel och utökad satsning på ungdomsmottagningar kanske aborttalen kan reduceras till häften. Gotlandsprojektet är ett exempel på detta. 
 193 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Vilka regler gäller för att söka vård i Sverige? 
 Flowers, handläggare vid avdelningen för vård och omsorg, Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) 
 Det finns ett inarbetat system inom EU för vad som gäller när EU- medborgare får vård i ett annat land. Men det är osäkert om andra länder skulle ersätta kostnaderna för en kvinna som reser till Sverige för att göra abort. Det är kvinnan själv som får betala. Tidig abort inom öppenvård kostar mellan 4 700 och 7 000 svenska kronor. En sen abort inom slutenvård kostar från 15 000 kronor och uppåt. 
 Svenska landsting har stor erfarenhet av att tillämpa EG:s regler för hälso- och sjukvård. Det finns ett väl etablerat system inom EU för att  
 EU-medborgare 
  ska kunna få sjukvård i andra länder inom unionen. Det gäller såväl akut behandling som planerad vård. 
 Vårdkostnaderna regleras på olika sätt beroende på vilken vård som ges och under vilka villkor patienten vistas i Sverige. Försäk- ringskassan kan skicka räkning till motsvarigheten till försäkrings- kassa i det land patienten är försäkrad eller patienten kan själv stå för hela kostnaden och i efterhand begära ersättning i hemlandet. 
 Det är dock mycket osäkert om försäkringskassorna i hem- länderna skulle betala för aborter utförda i Sverige. Det är kost- nader som kvinnan själv i så fall får stå för. Kostnaderna för en abort varierar beroende på ingreppets art. Tidig abort inom öppen- vård kostar 4 700 7 000 svenska kronor. En sen abort inom sluten- vård kostar från 15 000 kronor och uppåt. 
 Regler för  
 EU-medborgare 
  som söker vård i Sverige 
 1.  
 EU-medborgare 
  som vistas tillfälligt i Sverige 
 För  
 EU-medborgare 
  som vistas tillfälligt i Sverige ska landstinget tillhandahålla nödvändig vård. Hit räknas akutvård och annan medicinsk vård, kontroller och prover liksom förebyggande mödra- och barnavård, som krävs för att besökaren inte ska behöva åter- vända till hemlandet under vistelsen här. Bedömningen görs av behandlande läkare. Vården betalas av hemlandets försäkringskassa. Patienten betalar vanlig patientavgift, alltså samma vårdavgift som andra patienter inom landstinget, eller så betalar patienten själv hela 
 194 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 kostnaden för att i efterhand begära ersättning av hemlandets för- säkringskassa. 
 För planerade sjukvårdsinsatser tar landstingen emot patienter i mån av resurser och överkapacitet. Behandlingen görs upp i förväg, och patienten får sin vård betald av hemlandets försäkringskassa om kassan har utfärdat en betalningsförbindelse. 
 2.  
 EU-medborgare 
  som arbetar kortare tid i Sverige 
 En  
 EU-medborgare 
  som arbetar kortare tid än 12 månader i Sverige och därför inte är folkbokförd i Sverige ska vara registrerad hos Försäkringskassan i Sverige. Det innebär att Försäkringskassan står för kostnaderna för både nödvändig och planerad vård. Detta gäller även kvinnor som genomgår abort efter tillstånd från Socialstyrel- sen. Försäkringskassan betalar. 
 3.  
 EU-medborgare 
  som arbetar längre tid än 12 månader i Sverige 
 Den som bor och arbetar längre tid än 12 månader i Sverige ska vara folkbokförd här och har då rätt till vård på lika villkor som svenska medborgare. Patienten betalar vanlig patientavgift och har tillgång till all slags hälso- och sjukvård. Landstinget står för kost- naderna. 
 4. Arbetslös  
 EU-medborgare 
  som söker arbete i Sverige 
 En arbetslös  
 EU-medborgare 
  har rätt att söka arbete i Sverige och har då rätt till vård på lika villkor som svenska medborgare. Hem- landet betalar arbetslöshetsersättningen och eventuella sjukvårdskostnader. 
 5. Medborgare från länder utanför EU 
 Patienter som kommer från länder utanför EU saknar rätt till sub- ventionerad vård. Patienterna står själva för kostnaderna av såväl akutsjukvård som planerad vård. 
 195 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Effekterna för landstingen om utländska kvinnor fick rätten till abort 
 Smith, handläggare vid avdelningen för vård och omsorg, Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) 
 Eftersom man bara kan föra allmänna resonemang utifrån en eventuell framtida efterfrågan som man inte vet särskilt mycket om är det svårt att uttala sig om följderna för sjukvården. Här finns många osäkerheter om hur många kvinnor som kan tänkas komma, från vilka länder de skulle komma, till vilka landsting de skulle söka sig etc. Men landstingen kommer att kunna hantera den nya situationen och skapa policy för verksamheten. 
 Landstingen har endast skyldighet att tillhandahålla vård (icke akut hälso- och sjukvård) till utländska medborgare som är bosatta inom landstinget, och dimensionerar sin sjukvård därefter. För andra, utländska medborgare som inte är bosatta i Sverige, bedömer lands- tingen i varje enskilt fall om man har kapacitet och möjligheter att ge planerad vård och behandling. 
 I dag kan medborgare från andra länder komma hit för vård om de själva/deras hemland står för kostnaderna och vården är plane- rad. I vissa landsting finns särskilda bolag för att tillhandahålla sådan vård, exempelvis kan islänningar få högspecialiserad vård i Västra Götalandsregionen, specialistvård som inte kan utföras hem- ma på Island. 
 Men abort är ett undantag. Aborter faller i och med nuvarande reglering i abortlagen utanför det som gäller för andra vårdåtgärder, nämligen att en vårdgivare kan erbjuda vård till någon som söker sig hit för planerad vård. 
 Oviss efterfrågan 
 Egentligen vet vi ingenting om hur många kvinnor som skulle välja Sverige för abort om lagen ändras. Inte heller i utredningen kom- mer man att kunna bygga sina beräkningar på kvantifierade under- lag. Om den framtida situationen kan man bara föra allmänna resonemang utifrån antaganden och förhållanden som man inte vet särskilt mycket om. 
 196 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 Vi vet att kvinnor i många länder gör illegala aborter i stor utsträckning. Eftersom kvinnor redan i dag kan resa till andra europeiska länder för att göra legal abort, är en fråga vilka för- delarna skulle vara att i stället resa till Sverige. Det land som ligger närmast Sverige och där det utförs många illegala aborter är Polen. Av vilka skäl skulle polska kvinnor vid en lagändring välja legal abort i Sverige i stället för en illegal i Polen? Ett skäl skulle kunna vara att det är ett säkrare alternativ att göra aborten i Sverige. Ett annat att här finns en väl utbyggd och fungerande sjukvårdsverk- samhet. 
 Men hur många kvinnor skulle välja att komma till Sverige? 10 kvinnor per månad eller 100 eller fler? Osäkerheten är stor. Om en kvinna skulle söka sig hit är avhängigt av vilken kapacitet som finns att utföra aborter. Är möjligheterna begränsade kommer man inte att söka sig hit, för på detta liksom på andra områden finns en koppling mellan utbud och efterfrågan. 
 Till vilka landsting skulle polska kvinnor vända sig för att få abort? Landstingen i södra Sverige ligger närmast till som alterna- tiv, liksom storstädernas kliniker. Redan i dag bor många polacker i Sverige. Ändras lagen skulle abort i Sverige antagligen uppfattas som ett lättillgängligt alternativ. 
 Landstingen vana vid förändring 
 Utifrån dagens verksamhet skulle den svenska sjukvården kunna erbjuda vård till en mindre grupp kvinnor utifrån. Vid större efter- frågan är det tveksammare om resurserna räcker till inom den verksamhet som bedrivs i dag. Även andra vårdgivare än lands- tingen skulle kunna tänkas erbjuda behandling. I region Skåne utfördes till exempel ca 160 aborter i fjol på privata kliniker, finan- sierade via avtal med regionen. 
 Det blir också allt vanligare att kvinnor reser till andra länder för att få vård inom andra specialiteter av kvinnosjukvård. Kvinnor söker sig exempelvis redan i dag till Ungern och Slovenien för provrörsbefruktning eftersom den behandlingen, enligt uppgifter i media, är både billig och bra i dessa länder. 
 Kommer en ändrad lagstiftning, som leder till att privata vård- givare startar/utvidgar verksamhet med abort, leda till att per- sonalresurser skulle ryckas bort från annan sjukvårdsverksamhet? 
 197 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Också i denna fråga är slutsatsen osäker, men risken måste ändå bedömas som utomordentligt liten. 
 Landstingens hälso- och sjukvård är en ständigt föränderlig verk- samhet. Organisationen är van att verksamheten och efterfrågan skiftar i omfattning inom olika specialiteter liksom att hantera dessa förändringar. Skulle lagstiftningen ändras så att aborter blir tillåtna för utländska kvinnor, kommer landstingen att kunna han- tera den nya situationen och skapa policy för verksamheten. Varje landsting får bedöma det läge som uppkommer om lagstiftningen ändras och komma fram till hur man vill förhålla sig. 
 198 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 Diskussion Ska Sverige öppna sina gränser för abort? 
 En lagändring förutsätter att samma högklassiga sjukvård och regler ska gälla också för utländska kvinnor. Ingen tror på en anstormning av polska kvinnor om den svenska lagen ändras. En lagändring kanske inte ens behövs enligt juridisk expertis, eftersom den svenska abortlagen antagligen redan är överspelad av  
 EG-fördraget. 
  
 Situationen i Polen belystes igen under slutdiskussionen. Man var överens om att det inte kommer att bli någon anstormning av polska kvinnor om den svenska abortlagen skulle ändras. Vid sidan av de fåtal legala aborterna som görs i Polen, pågår en omfattande illegal verksamhet. Mellan 70 000 och 150 000 illegala aborter ut- förs av den sjukvårdspersonal som tidigare, när abortlagen var liberal, gjorde dem legalt. En abort kostar runt 5 000 svenska kro- nor (500). Det skulle inte heller vara straffbart för polska kvinnor att göra aborterna utomlands. 
 Det framhölls att det också är svårt för polska kvinnor att få information om preventivmedel och tillgång till  
 p-piller. 
  Och att frågan om reproduktiv hälsa inte bara är ett polskt problem, utan viktig i alla  
 EU-länder. 
  Det vanliga är att länder som har restriktiva abortlagar också är negativa till sexualupplysning etc. 
 Om den svenska lagen ändras, vilket ansvar har svensk sjukvård att göra de efterkontroller som är obligatoriska efter medicinsk abort och att följa upp eventuella komplikationer? 
 En lagändring förutsätter att samma högklassiga sjukvård och regler ska gälla också för utländska kvinnor. Det finns regler för hur sjukvården ska hantera aborter, också privata kliniker, som rätten att få träffa kurator, preventivmedelsrådgivning etc. För utländska kvinnor har svenska landsting redan i dag ett paket av rådgivande samtal, rätt till tolk etc. En huvudfråga är att abort inte särskiljs från annan sjukvård. Rent praktiskt är abortverksamheten redan i dag flexibel, hur många kvinnor som gör abort varje år varierar. Och ju tidigare aborterna görs, desto skonsammare tek- niker och färre komplikationer. 
 För eftervård krävs inte att samma instans som gjorde aborten också står för kontrollen. Enligt Kairoagendan, som slöts under FN:s internationella konferens om  
 Befolkning och utveckling  
 i 
 199 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:90 
  
 Kairo 1994 och är en överenskommelse som 179 länder ställt sig bakom, har kvinnor i alla länder rätt till eftervård efter abort. 
 Inaktuell abortlag? 
 Under debatten återkom flera gånger frågan om hur tillämplig den svenska abortlagen är utifrån EG:s regler om  
 EU-medborgares 
  rätt till fri rörlighet inom EU och rätt att få sjukvård i andra medlems- stater. I slutändan blir tolkningen avgörande för hur radikal en eventuell föreslagen lagändring blir i praktiken. Är det i själva verket så att den svenska abortlagen redan är överspelad genom  
 EG-fördraget? 
  Kan landstingen redan i dag utföra abort på EU- medborgare med stöd i  
 EG-fördraget? 
  
 Frågan behandlades av Ramirez, tidigare Socialstyrel- sens chefsjurist: Abort regleras av såväl abortlagen som hälso- och sjukvårdslagen (HSL). Av de uttalanden som gjordes i regeringens proposition inför att hälso- och sjukvårdslagen antogs framgår tydligt att medicinska ingrepp som aborter och steriliseringar ska regleras av hälso- och sjukvårdslagen. 
 Artiklarna 49 och 50 i  
 EG-fördraget 
  ger  
 EU-medborgare 
  rätt att erbjuda sina tjänster i andra  
 EU-länder 
  men också rätt för varje  
 EU-medborgare 
  att ta del av de tjänster som finns i andra EU- länder. Eftersom abort enligt svensk lag är en hälso- och sjuk- vårdstjänst ger det varje kvinna i ett  
 EU-land 
  möjlighet att här få en abort utförd. Det innebär då att förbudet i abortlagen att utföra aborter på utländska kvinnor inte gäller i förhållande till kvinnor från  
 EU-länderna, 
  inklusive Norge, Island och Leonard som omfattas av EG:s regler enligt  
 EES-avtalet. 
  Det betyder vidare att Socialstyrelsens tillstånd till en abort inte behövs för dessa kvinnor. 
 Frågan om kvinnorna har möjlighet att utnyttja denna rätt beror emellertid på dels om de är beredda att själva bekosta aborten (eller om bosättningslandet har tagit på sig betalningsansvaret), dels om vederbörande landsting har möjlighet att enligt lagen om tjänsteexport erbjuda abort som en tjänst. 
 Vidare har förordningen (EEG) 1408/71 medfört att Sverige infört en bestämmelse i 3 c § i hälso- och sjukvårdslagen att även personer från  
 EU-länder 
  som arbetar men som ännu inte blivit bosatta här, har samma rätt till hälso- och sjukvård som de som är bosatta i landet. Det innebär att en kvinna från ett  
 EU-land 
  som arbetar eller är familjemedlem till en som arbetar här har samma 
 200 
  
 SOU 2005:90 
  
 Bilaga 3 
  
 rätt till abort som en kvinna bosatt i Sverige. I det fallet har hon alltså möjlighet att få aborten utförd till samma kostnad som en i landet bosatt kvinna. 
 Slutsatsen är att i förhållande till kvinnor från  
 EU-land 
  gäller inte längre förbudet i abortlagen mot att utländska kvinnor som inte är bosatta i Sverige kan få abort här.  
 EG-fördraget 
  och förordningen (EEG) 1408/71 har alltså gjort den bestämmelsen i abortlagen ogiltig, eftersom dessa bestämmelser tar över svensk lag. 
 Ingen kan invända 
 Kan andra  
 EU-länder 
  med restriktivare abortlagstiftning dra Sverige inför  
 EU-domstolen 
  om lagstiftningen ändras? 
 Möjligen, men antagligen meningslöst eftersom det lands lag gäller där tjänsten utförts. 
 Är det möjligt för mer restriktiva länder, som Polen och Malta, att straffa kvinnor som rest till Sverige för att göra abort? 
 Polen straffar inte den kvinna som genomgått en illegal abort i Polen vilket säkert också gäller om hon genomgått en legal abort i Sverige. Däremot straffas i Polen den som anordnar abortresor till andra länder. Vad som gäller enligt lagen i Malta är inte känt. En kvinna i Portugal som genomgick en illegal abort lär ha straffats. 
 201 
 Statens offentliga utredningar 2005 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. Ku. 
  
 2. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. 
  
 Ku. 
  
 3. 
  
 Sveriges tillträde till 1995 års Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. Ku. 
  
 4. 
  
 Liberalisering, regler och marknader. + Bilagor. N. 
  
 5. 
  
 Postmarknad i förändring. N. 
  
 6. 
  
 Säkert inlåst? 
  
 En granskning av rymningarna från Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004. Ju. 
  
 7. 
  
 Försvarsfastigheter – information till riksdagen och effektiv lokalförsörjning. Fi. 
  
 8. 
  
 Behov av rörlig ledningsstödsresurs. Fö. 
  
 9. 
  
 Moore 
  
 Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel. UD. 
  
 10. 
  
 Handla för bättre klimat. 
  
 Från införande till utförande. M. 
  
 11. 
  
 Välfärdsverksamhet för sjömän. N. 
  
 12. 
  
 Bokpriskommissionens slutrapport. Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. U. 
  
 13. 
  
 Lördagsdistribution av dagstidningar. U. 
  
 14. 
  
 Effektivare handläggning av anknyt- ningsärenden. UD. 
  
 15. 
  
 Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. UD. 
  
 16. 
  
 Reformerat system för insättnings- garantin. Fi. 
  
 17. 
  
 Vem får jaga och fiska? 
  
 Rätt till jakt och fiske i lappmarkerna och på renbetesfjällen. Jo. 
  
 18. 
  
 Prospektansvar. Fi. 
  
 19. 
  
 Beskattningen vid omstruktureringar enligt fusionsdirektivet. Fi. 
  
 20. 
  
 Konsumentskydd vid modemkapning. Ju. 
  
 21. 
  
 Vinstandelar. Fi. 
  
 22. 
  
 Nya upphandlingsregler. Fi. 
  
 23. 
  
 en BRASkatt? – beskattning av avfall som förbränns. Fi. 
  
 24. 
  
 Arbetslivsinriktad rehabilitering. Framtida organisation för Arbetslivs- tjänster och Samhall Resurs AB. N. 
  
 25. 
  
 Gränslös utmaning – alkoholpolitik i ny tid. S. 
  
 26. 
  
 Mobil med bil. Ett nytt synsätt på bilstöd och färdtjänst. + Bilaga, lättläst och Rodriguez. S. 
  
 27. 
  
 Den svenska fiskerikontrollen – en ut- värdering. Jo. 
  
 28. 
  
 Dubbel bosättning för ökad rörlighet. Fi. 
  
 29. 
  
 Storstad i rörelse. 
  
 Kunskapsöversikt över utvärderingar av storstadspolitikens lokala utvecklings- avtal. Ju. 
  
 30. 
  
 Lagen om byggfelsförsäkring. En utvärdering. M. 
  
 31. 
  
 Stödet till utbildningsvetenskaplig forskning. U. 
  
 32. 
  
 Regeringens stabsmyndigheter. Fi. 
  
 33. 
  
 Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden. M. 
  
 34. 
  
 Socialtjänsten och den fria rörligheten. S. 
  
 35. 
  
 Krav på kassaregister Effektivare utredning av ekobrott. Fi. 
  
 36. 
  
 På väg mot ... En hållbar landsbygds- utveckling. Jo. 
  
 37. 
  
 Tolkutbildning – nya former för nya krav. U. 
  
 38. 
  
 Tillgång till elektronisk kommunika- tion i brottsutredningar m.m. Ju. 
  
 39. 
  
 Skog till nytta för alla? N. 
  
 40. 
  
 Rätten till mitt språk Förstärkt minoritetsskydd. Ju. 
  
 41. 
  
 Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, 
  
 integration och strukturell diskrimi- nering. Ju. 
  
 42. 
  
 Säker information. Förslag till informationssäkerhetspolitik. Fö. 
  
 43. 
  
 Vårdnad – Boende – Umgänge Barnets bästa, föräldrars ansvar. Del A + B. Ju. 
  
 44. 
  
 Sharp: Hygien och redlighet i livsmedelshanteringen. Jo. 
  
 45. 
  
 Säkra förare på moped, snöskoter och terränghjuling. N. 
  
 46. 
  
 Bättre arbetslivsinriktad rehabilitering. En fusion mellan Arbetslivstjänster och Samhall Resurs AB. N. 
  
 47. 
  
 Kärnavfall – barriärerna, biosfären och samhället. M. 
  
 48. 
  
 Ett utvecklat resurstilldelningssystem för högskolans grundutbildning. U. 
  
 49. 
  
 Unionsmedborgares rörlighet inom EU. UD. 
  
 50. 
  
 Arbetskraftsinvandring till Sverige 
  
 – 
  
 befolkningsutveckling, arbetsmarknad i förändring, internationell utblick. N. 
  
 51. 
  
 Bilen, Byrd, Bostaden. Hållbara laster 
  
 – 
  
 smartare konsumtion. Jo. 
  
 52. 
  
 Avgiftsfinansierad  
  
 livsmedels-, 
  djur- skydds- och foderkontroll – för en högre och jämnare kvalitet. Jo. 
  
 53. 
  
 Beskattning när tillgångar värderas till verkligt värde. Fi. 
  
 54. 
  
 Framtidens kriminalvård. Del 1+2. Ju. 
  
 55. 
  
 Bättre inomhusmiljö. M. 
  
 56. 
  
 Det blågula glashuset. 
  
 – 
  
 strukturell diskriminering i Sverige. Ju. 
  
 57. 
  
 Enhetlig eller differentierad mervärdes- skatt? + Bilagedel. Fi. 
  
 58. 
  
 Ny reglering av offentliga uppköps- erbjudanden. Ju. 
  
 59. 
  
 Miljöbalken; miljökvalitetsnormer, miljöorganisationerna i miljöprocessen och avgifter. M. 
  
 60. 
  
 Efter flodvågen – det första halvåret. Fö. 
  
 61. 
  
 Personuppgifter för samhällets behov. Fi. 
  
 62. 
  
 Anpassning av radio- och  
  
 TV-lagen 
  till den digitala tekniken. U. 
  
 63. 
  
 Tryggare leveranser. Fjärrvärme efter konkurs. N. 
  
 64. 
  
 en BRASkatt! – beskattning av avfall somdeponeras. Fi. 
  
 65. 
  
 Registerkontroll av personal vid hem för vård eller boende som tar emot barn eller unga. S. 
  
 66. 
  
 Makt att forma samhället och sitt eget liv – jämställdhetspolitiken mot nya mål. + Forskarrapporter. 
  
 + 
  
 Sammanfattning N. 
  
 67. 
  
 Energideklarationer. 
  
 Metoder, utformning, register och expertkompetens. M. 
  
 68. 
  
 Regionala stimulansåtgärder inom skatteområdet. Fi. 
  
 69. 
  
 Sverige inifrån. 
  
 Röster om etnisk diskriminering. Ju. 
  
 70. 
  
 Polisens behov av stöd i samband med terrorismbekämpning. Ju. 
  
 71. 
  
 Informationssäkerhetspolitik. Organisatoriska konsekvenser. Fö. 
  
 72. 
  
 Alkolås – nyckel till nollvisionen. N. 
  
 73. 
  
 Reformerad föräldraförsäkring. Kärlek Omvårdnad Trygghet. 
  
 + 
  
 Bilagor. S. 
  
 74. 
  
 Nytt djurhälsoregister – bättre nytta och ökad säkerhet. Jo. 
  
 75. 
  
 Hundgöra – att göra hundar som gör nytta. Jo. 
  
 76. 
  
 Fiskevårdens finansiering. Jo. 
  
 77. 
  
 Får jag lov? 
  
 Om planering och byggande. Del 1+2. M. 
  
 78. 
  
 Etikprövningslagstiftningen – vissa ändringsförslag. U. 
  
 79. 
  
 Vem får jaga och fiska? Historia, folk- rätt och miljö. Jo. 
  
 80. 
  
 Uppdragsarkeologi i tiden. U. 
  
 81. 
  
 Källan till en chans. Nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. 
  
 + 
  
 Särtryck: Mål och förslag. 
  
 + 
  
 Bilaga: Kunskapsöversikt. S. 
  
 82. 
  
 Personer med tungt missbruk. Stimulans till bättre vård och behand- ling. S. 
  
 83. 
  
 Kärnavfall – kostnader och finansiering. M. 
  
 84. 
  
 En ny uppgifts- och ansvarsfördelning mellan polis och åklagare. Ju. 
  
 85. 
  
 Tillsyn på försäkringsområdet. Fi. 
  
 86. 
  
 Ägaransvar vid trafikbrott. N. 
  
 87. 
  
 Svårnavigerat? Premiepensionssparande på rätt kurs. Fi. 
  
 88. 
  
 Vräkning och hemlöshet – drabbar också barnfamiljer. S. 
  
 89. 
  
 Bevakning av kollektivavtals efter- levnad. N. 
  
 90. 
  
 Abort i Sverige. S. 
  
 Statens offentliga utredningar 2005 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Säkert inlåst? 
 En granskning av rymningarna från Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004. [6] 
 Konsumentskydd vid modemkapning. [20] Storstad i rörelse. 
 Kunskapsöversikt över utvärderingar av storstadspolitikens lokala utvecklings- avtal. [29] 
 Tillgång till elektronisk kommunikation i brottsutredningar m.m. [38] 
 Rätten till mitt språk 
 Förstärkt minoritetsskydd. [40] Bortom Vi och Dom. 
 Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskrimi- nering. [41] 
 Vårdnad – Boende – Umgänge. Barnets bästa, föräldrars ansvar. Del A + B. [43] 
 Framtidens kriminalvård. Del 1+2. [54] Det blågula glashuset. 
 – strukturell diskriminering i Sverige. [56] Ny reglering av offentliga uppköps- 
 erbjudanden. [58] Sverige inifrån. 
 Röster om etnisk diskriminering. [69] Polisens behov av stöd i samband med 
 terrorismbekämpning. [70] 
 En ny uppgifts- och ansvarsfördelning mellan polis och åklagare. [84] 
 Utrikesdepartementet 
 KRUT 
 Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel.[9] 
 Effektivare handläggning av anknytnings- ärenden. [14] 
 Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. [15] 
 Unionsmedborgares rörlighet inom EU. [49] 
 Försvarsdepartementet 
 Behov av rörlig ledningsstödsresurs. [8] Säker information. Förslag till informations- 
 säkerhetspolitik. [42] 
 Efter flodvågen – det första halvåret. [60] Informationssäkerhetspolitik. 
 Organisatoriska konsekvenser. [71] 
 Socialdepartementet 
 Gränslös utmaning – alkoholpolitik i ny tid. [25] 
 Mobil med bil. Ett nytt synsätt på bilstöd och färdtjänst. + Bilaga, lättläst och Rodriguez. [26] 
 Socialtjänsten och den fria rörligheten. [34] Registerkontroll av personal vid hem 
 för vård eller boende som tar emot barn eller unga. [65] 
 Reformerad föräldraförsäkring. 
 Kärlek Omvårdnad Trygghet.+ Bilagor. [73] 
 Källan till en chans. Nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. 
  
 + 
  
 Särtryck: Mål och förslag. 
  
 + 
  
 Bilaga: Kunskapsöversikt. [81] Personer med tungt missbruk. 
  
 Stimulans till bättre vård och behand- ling. [82] 
 Vräkning och hemlöshet – drabbar också barnfamiljer. [88] 
 Abort i Sverige. [90] 
  
 Finansdepartementet 
 Försvarsfastigheter – information till riksdagen och effektiv lokalförsörjning. [7] 
 Reformerat system för insättnings- garantin. [16] 
 Prospektansvar. [18] 
 Beskattningen vid omstruktureringar enligt fusionsdirektivet. [19] 
 Vinstandelar. [21] 
 Nya upphandlingsregler. [22] 
 en BRASkatt? – beskattning av avfall som förbränns. [23] 
 Dubbel bosättning för ökad rörlighet. [28] Regeringens stabsmyndigheter. [32] 
 Krav på kassaregister Effektivare utredning av ekobrott. [35] 
 Beskattning när tillgångar värderas till verkligt värde. [53] 
 Enhetlig eller differentierad mervärdes- skatt? + Bilagedel. [57] 
 Personuppgifter för samhällets behov. [61] en BRASkatt! – beskattning av avfall som deponeras. [64] 
 Regionala stimulansåtgärder inom skatte- området. [68] 
 Tillsyn på försäkringsområdet. [85] Svårnavigerat? Premiepensionssparande på 
 rätt kurs. [87] 
 Utbildnings- och kulturdepartementet 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. [1] 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. [2] 
 Sveriges tillträde till 1995 års Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. [3] 
 Bokpriskommissionens slutrapport. 
 Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. [12] 
 Lördagsdistribution av dagstidningar. [13] Stödet till utbildningsvetenskaplig 
 forskning. [31] 
 Tolkutbildning – nya former för nya krav. [37] 
 Ett utvecklat resurstilldelningssystem för högskolans grundutbildning. [48] 
 Anpassning av radio- och  
 TV-lagen 
  till den digitala tekniken. [62] 
 Etikprövningslagstiftningen – vissa ändringsförslag. [78] 
 Uppdragsarkeologi i tiden. [80] 
 Jordbruksdepartementet 
 Vem får jaga och fiska? 
 Rätt till jakt och fiske i lappmarkerna och på renbetesfjällen. [17] 
 Den svenska fiskerikontrollen – en ut- värdering. [27] 
 På väg mot ... En hållbar landsbygds- utveckling. [36] 
 Sharp: Hygien och redlighet i livsmedels- hanteringen. [44] 
 Bilen, Byrd, Bostaden. Hållbara laster 
 – smartare konsumtion. [51] Avgiftsfinansierad  
 livsmedels-, 
  djurskydds- 
 och foderkontroll – för en högre och jämnare kvalitet. [52] 
 Nytt djurhälsoregister – bättre nytta och ökad säkerhet. [74] 
 Hundgöra – att göra hundar som gör nytta. [75] 
 Fiskevårdens finansiering. [76] 
 Vem får jaga och fiska? Historia, folkrätt och miljö. [79] 
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
 Handla för bättre klimat. 
 Från införande till utförande. [10] Lagen om byggfelsförsäkring. 
 En utvärdering. [30] 
 Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden. [33] Kärnavfall – barriärerna, biosfären och 
 samhället. [47] 
 Bättre inomhusmiljö. [55] 
 Miljöbalken; miljökvalitetsnormer, miljö- organisationerna i miljöprocessen och avgifter. [59] 
 Tryggare leveranser. Fjärrvärme efter konkurs. [63] 
 Energideklarationer. 
 Metoder, utformning, register och expertkompetens. [67] 
 Får jag lov? 
 Om planering och byggande. Del 1+2. [77] 
 Kärnavfall – kostnader och finansiering. [83] 
 Näringsdepartementet 
 Liberalisering, regler och marknader. [4] Postmarknad i förändring. [5] Välfärdsverksamhet för sjömän. [11] Arbetslivsinriktad rehabilitering. 
 Framtida organisation för Arbetslivs- tjänster och Samhall Resurs AB. [24] 
 Skog till nytta för alla? [39] 
 Säkra förare på moped, snöskoter och terränghjuling. [45] 
 Bättre arbetslivsinriktad rehabilitering. En fusion mellan Arbetslivstjänster och Samhall Resurs AB. [46] 
 Arbetskraftsinvandring till Sverige 
 – befolkningsutveckling, arbetsmarknad i förändring, internationell utblick. [50] 
 Makt att forma samhället och sitt eget liv – jämställdhetspolitiken mot nya mål. + Forskarrapporter. 
 + Sammanfattning. [66] 
 Alkolås – nyckel till nollvisionen. [72] Ägaransvar vid trafikbrott. [86] 
 Bevakning av kollektivavtals efterlevnad. [89]