Till Statsrådet och chefen för Jordbruksdepartementet 
 Regeringen bemyndigade  
 2000-04-19 
  (protokoll 12) chefen för Jordbruksdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över hur djurskyddet skall vara organiserat (Dir. 2000:31). 
 Chefen för Jordbruksdepartementet, statsrådet Welch, förordnade  
 2000-05-09 
  (protokoll § 109) f.d. generaldirektören Gibson att vara särskild utredare i Utredningen (Jo 2000:2) om hur djurskyddet skall vara organiserat. 
 Regeringen beslöt  
 2000-06-21 
  (protokoll 4) att framställning om behandling av fråga om behörig myndighet (Morrison) skall överlämnas till utredningen om hur djurskyddet skall vara organiserat. 
 Utredningen får härmed överlämna betänkandet Ett förbättrat djurskydd (SOU 2000:108). 
 Uppdraget är härmed slutfört. Stockholm den 30 november 2000 
 Gibson 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ............................................................... 
  
 7 
  
 Författningsförslaget ......................................................... 
  
 9 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen 
  
 (1988:534) 
  
 .............................................................................. 
  
 9 
  
 2 
  
 Förslag 
  
 till 
  
 förordning 
  
 om 
  
 ändring 
  
 i 
  
 djurskyddsförordningen .................................(1988:539) 
  
 12 
  
 3 
  
 Förslag 
  
 till 
  
 förordning 
  
 om 
  
 ändring 
  
 av 
  
 artskyddsförordningen ...................................(1998:179) 
  
 13 
  
 4 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1971:810) ....................med allmän veterinärinstruktion 
  
 14 
  
 1 
  
 Inledning ............................................................... 
  
 19 
  
 1.1 
  
 Utredningens direktiv ........................................................ 
  
 19 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet .............................................................. 
  
 19 
  
 2 
  
 Aktuella lagar ........................................................ 
  
 21 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 Fel! Okänt namn för dokumentets egenskap. 
 2000:108 
  
 3 
  
 Berörda verksamheter ............................................. 
  
 23 
  
 3.1 
  
 Statens jordbruksverk ........................................................ 
  
 23 
  
 3.1.1 
  
 Djuravdelningen ...................................................... 
  
 23 
  
 3.1.2 
  
 Distriktsveterinäravdelningen ................................ 
  
 25 
  
 3.1.3 
  
 Registerenheten ....................................................... 
  
 25 
  
 3.2 
  
 Centrala försöksdjursnämnden ......................................... 
  
 25 
  
 3.2.1 
  
 Centralt .................................................................... 
  
 25 
  
 3.2.2 
  
 Djurförsöksetiska nämnder .................................... 
  
 26 
  
 3.3 
  
 Statens naturvårdsverk........................................................ 
  
 26 
  
 3.4 
  
 Länsstyrelserna ................................................................... 
  
 26 
  
 3.5 
  
 Kommunerna ...................................................................... 
  
 27 
  
 3.6 
  
 Egentillsyn .......................................................................... 
  
 27 
  
 4 
  
 Omfattning ............................................................ 
  
 29 
  
 5 
  
 Målsättning och brister i nuvarande organisation ....... 
  
 31 
  
 6 
  
 Tillsyn 
  
 ................................................................... 
  
 33 
  
 7 
  
 Alternativ .............................................................. 
  
 39 
  
 8 
  
 Förslag .................................................................. 
  
 45 
  
 9 
  
 Lokalisering ........................................................... 
  
 49 
  
 10 
  
 Övriga förslag ......................................................... 
  
 51 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv .................................................... 
  
 53 
  
 6 
 Sammanfattning 
 Enligt direktiven skall utredningen se över hur djurskyddet skulle kunna organiseras i Sverige genom inrättandet av en fristående djurskyddsmyndighet. Utredaren skall därvid lämna alternativa förslag till hur en sådan myndighet skulle kunna vara organiserad, vilka befogenheter den skulle kunna ha och var den skulle kunna vara lokaliserad. I uppdraget ingår att se över de oklarheter och problem som kan finnas beträffande olika myn- digheters ansvarsområden när det gäller djurskydd samt att före- slå förbättringar. Utredaren skall redogöra för de ekonomiska konsekvenserna av sina förslag samt ange hur förslagen skall finansieras. 
 Utredningen lämnar i det följande en sammanfattning av sina förslag. 
 Tillsyn 
 Utredningen föreslår att kommunernas ansvar för djurskydds- tillsyn förs över till staten. Därmed kan frågan om behörig myn- dighet enligt  
 EU-rådets 
  direktiv lösas. 
 En ny djurskyddsmyndighet 
 Utredningen redovisar alternativa förslag till en ny djurskydds- myndighet. Utredningen förordar att Jordbruksverkets ansvar för djurfrågor samt Centrala försöksdjursnämndens ansvar förs 
 7 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2000:108 
  
 över till den nya myndigheten. Myndigheten föreslås få anslag för att kunna beställa vetenskapliga rapporter i bl.a. djurskydds- frågor. 
 Personal vid Jordbruksverkets djuravdelning och distriktsveterinäravdelning, vid Centrala försöksdjursnämnden samt länsstyrelsernas länsveterinärer, m.fl. bör erbjudas anställning vid den nya myndigheten. 
 Statens djurskyddsmyndighet föreslås bli placerad i Lund. 
 Försöksdjur 
 De regionala djurförsöksetiska nämnderna föreslås föras in un- der den nya djurskyddsmyndigheten. Vid oenighet inom nämn- den bör frågan kunna föras upp till myndighetens styrelse. 
 Veterinärers anmälningsskyldighet 
 Utredningen föreslår att veterinärinstruktionen ändras så att samtliga veterinärer (dvs. även privata veterinärer och besikt- ningsveterinärer) blir anmälningsskyldiga vid upptäckt av bris- tande djurhållning och djurplågeri. Underlåtenhet att anmäla detta föreslås kunna bli föremål för disciplinpåföljd från Veteri- nära ansvarsnämnden. 
 Förslagens genomförande 
 Samtliga förslag bör genomföras den 1 januari 2002. 
 8 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) 
 Enligt riksdagens beslut föreskrivs i fråga om djurskyddslagen (1988:534) 
 dels att i 3, 6, 7, 7a, 8, 10, 11, 12, 14, 15, 17, 18, 19a, 20, 24 och 25 §§ ordet Jordbruksverket skall bytas ut mot Djur- skyddsmyndigheten, 
 dels att i 29, 31, 32, 33 och 34 §§ ordet Länsstyrelserna skall bytas ut mot Djurskyddsmyndigheten, 
 dels att i 16 och 24 §§ uttrycket de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet i olika böjningsformer skall bytas ut mot Djurskyddsmyndigheten i motsvarande form, 
 dels att 4 och 38 §§ skall ha följande lydelse. 
 9 
 Författningsförslag SOU 2000:108 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 4 § 
  
 Djur  
 som föds upp eller hålls 
  
 Djur skall hållas och skötas i 
  
 för produktion av livsmedel, ull, 
  
 en god djurmiljö och på ett så- 
  
 skinn eller pälsar eller för att 
  
 dant sätt att det främjar deras 
  
 användas 
  
 för 
  
 ändamål 
  
 som 
  
 hälsa och  
 att hänsyn tas till 
  
 avses i 19 § eller i tävling  
 skall 
  
 djurens fysiologiska och beteen- 
  
 hållas och skötas i en god 
  
 demässiga behov 
 . 
  
 djurmiljö och på ett sådant sätt 
  
 att det främjar deras hälsa och 
  
 ger dem möjlighet att bete sig 
  
 naturligt. 
  
 Regeringen eller, efter rege- 
  
 Regeringen eller, efter rege- 
  
 ringens bemyndigande, 
  
 Jord- 
  
 ringens bemyndigande,  
 Djur- 
  
 bruksverket  
 får meddela ytterli- 
  
 skyddsmyndigheten  
 får meddela 
  
 gare föreskrifter om hur  
 så- 
  
 ytterligare föreskrifter om hur 
  
 dana djur  
 skall hållas och skö- 
  
 djuren  
 skall hållas och skötas. 
  
 tas. 
  
 38 § 
  
 Beslut 
  
 av 
  
 en 
  
 kommunal 
  
 nämnd enligt denna lag eller 
  
 enligt bestämmelser 
  
 som 
  
 med- 
  
 delats med stöd av lagen får överklagas hos länsstyrelsen. 
 Beslut, som annan statlig myndighet än regeringen i särskilt fall meddelat enligt lagen eller med stöd av regeringens förord- nande enligt lagen, får överklagas hos allmän förvaltningsdom- stol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrät- 
  
 ten. 
  
 Annat beslut som  
 Jord- 
  
 Annat beslut som  
 Djur- 
  
 bruksverket 
  
 eller annan 
  
 statlig 
  
 skyddsmyndigheten  
 eller annan 
  
 myndighet 
  
 meddelat 
  
 enligt 
  
 statlig myndighet meddelat 
  
 lagen eller 
  
 med stöd av 
  
 enligt lagen eller med stöd av 
  
 10 
  
 SOU 2000:108 
  
 Författningsförslag 
  
 regeringens förordnande enligt lagen får överklagas hos re- geringen. 
 regeringens förordnande enligt lagen får överklagas hos re- geringen. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2002. 
 11 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2000:108 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i djurskyddsförordningen (1988:539) 
 Regeringen föreskriver 
 att i djurskyddsförordningen (1988:539) uttrycken Statens jordbruksverk, Centrala försöksdjursnämnden, länsstyrel- serna eller den kommunala nämnd som utövar tillsyn enligt djurskyddslagen (1988:534) skall bytas ut mot Djurskyddsmyndigheten. 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2002. 
 12 
  
 SOU 2000:108 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring av artskyddsförordningen (1998:179) 
 Regeringen föreskriver 
 att i 5, 12, 13, 25, 29, 30, 32, 33,  
 37–42 
  §§ ordet Jord- bruksverket skall bytas ut mot  
 Djurskyddsmyndigheten 
 . 
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2002. 
 13 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2000:108 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (1971:810) med allmän veterinärinstruktion 
 Regeringen föreskriver 
 dels att i 5, 6, 13, 15a, 16 och 20§§ ordet Jordbruksverket skall bytas ut mot Djurskyddsmyndigheten, 
 dels att 1, 3, 4, 9, 12 och 15 §§ förordningen (1971:810) med allmän veterinärinstruktion skall ha följande ändrade lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 I förordningen meddelas be- stämmelser  
 för länsveterinärer 
 , för distrikts- och besiktnings- veterinärorganisationerna samt för veterinärer som utan att höra till dessa organisationer utövar veterinäryrket som an- ställda eller enskilt. 
 Statens livsmedelsverk har tillsyn över den veterinära yr- kesutövningen inom besikt- ningsveterinärorganisationen. 
 Vid annan veterinär yrkesut- övning står veterinärerna under  
 Statens jordbruksverks tillsyn. 
  
 Veterinärerna är skyldiga att till  
 Jordbruksverket 
 , Livsme- delsverket, Veterinära ansvars- 
 Föreslagen lydelse 
 1 § 
 I förordningen meddelas be- stämmelser för distrikts- och besiktningsveterinärorganisa- tionerna samt för veterinärer som utan att höra till dessa or- ganisationer utövar veterinär- yrket som anställda eller en- skilt. 
 3 § 
 Statens livsmedelsverk har tillsyn över den veterinära yr- kesutövningen inom besikt- ningsveterinärorganisationen. 
 Vid annan veterinär yrkesut- övning står veterinärerna under  
 Djurskyddsmyndighetens  
 tillsyn. 
 Veterinärerna är skyldiga att till  
 Djurskyddsmyndigheten 
 , Livsmedelsverket  
 och  
 Veteri- 
 14 
  
 SOU 2000:108 
  
 Författningsförslag 
  
 nämnden  
 och länsstyrelsen  
 nära ansvarsnämnden skynd- skyndsamt avge infordrade samt avge infordrade förklar- förklaringar, utlåtande, upp- ingar, utlåtande, upplysningar, lysningar, rapporter och årsbe- rapporter och årsberättelser. rättelser. 
  
 4 § 
  
 En veterinär skall 
  
 En veterinär skall 
  
 1. i sin verksamhet föra 
  
 1. i sin verksamhet föra 
  
 journal i den omfattning och 
  
 journal i den omfattning och 
  
 på det sätt i övrigt som 
  
 på det sätt i övrigt som 
  
 Jordbruksverket  
 föreskriver, 
  
 Djurskyddsmyndigheten 
  
 föreskriver, 
  
 2. vid förskrivning och till- 
  
 2. vid förskrivning och till- 
  
 handahållande 
  
 av 
  
 läkemedel 
  
 handahållande 
  
 av 
  
 läkemedel 
  
 följa de föreskrifter  
 Jordbruks- 
  
 följa de föreskrifter  
 Djur- 
  
 verket  
 meddelar, 
  
 skyddsmyndigheten  
 meddelar, 
  
 3. vid utfärdande av intyg 
  
 3. vid utfärdande av intyg 
  
 eller 
  
 utlåtande 
  
 visa 
  
 synnerlig 
  
 eller 
  
 utlåtande 
  
 visa synnerlig 
  
 omsorg och noggrannhet samt 
  
 omsorg och noggrannhet samt 
  
 följa de föreskrifter som  
 Jord- 
  
 följa 
  
 de 
  
 föreskrifter 
  
 som 
  
 bruksverket 
  
 eller 
  
 Livsmedels- 
  
 Djurskyddsmyndigheten 
  
 eller 
  
 verket meddelar, 
  
 Livsmedelsverket meddelar, 
  
 4. 
  
 enligt de 
  
 föreskrifter 
  
 4. 
  
 enligt 
  
 de 
  
 föreskrifter 
  
 Jordbruksverket 
  
 meddelat 
 , 
  
 Djurskyddsmyndigheten 
  
 med- 
  
 anmäla 
  
 och 
  
 rapportera 
  
 delar 
  
 anmäla 
  
 och 
  
 rapportera 
  
 misstänkta 
  
 eller 
  
 inträffade 
  
 fall 
  
 misstänkta 
  
 eller 
  
 inträffade fall 
  
 av 
  
 sådana 
  
 smittsamma 
  
 av sådana smittsamma djur- 
  
 djursjukdomar 
  
 som 
  
 inte 
  
 sjukdomar 
  
 som 
  
 inte omfattas 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 epizootilagen 
  
 av epizootilagen 
  
 (1999:657) 
  
 (1999:657) 
  
 eller 
  
 zoonoslagen 
  
 eller zoonoslagen (1999:658), 
  
 (1999:658). 
  
 5. se till att djurskyddslagen 
  
 (1988:534) och föreskrifter som 
  
 meddelats med stöd av lagen 
  
 efterlevs. 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 15 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2000:108 
  
 föreskrifter om djurs hälso- och sjukvård. Om veterinären har anledning anta att djur inte hålls eller sköts i enlighet med djurskyddslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, skall han, om förhållandet inte rättas till, anmäla detta till Djurskyddsmyndigheten. För besiktningsveterinärer finns sär- skilda bestämmelser i 12 §. 
 Föreskrifter som avses i första stycket 2 får innebära förbud mot eller villkor för användning av läkemedel som kan ge rest- substanser i livsmedel. I sådana fall skall samråd ske med Statens livsmedelsverk innan föreskrifterna meddelas. 
 9 § 
 En distriktsveterinär skall 
 1. tillhandahålla hälso- och sjukvård för husdjur, 
  
 2. anmäla till  
 Jordbruks- 
  
 2. anmäla till  
 Djurskydds- 
  
 verket och länsstyrelsen  
 fall av 
  
 myndigheten  
 fall av sådana hus- 
  
 sådana husdjurssjukdomar som 
  
 djurssjukdomar som visar sig 
  
 visar 
  
 sig mycket smittsamma 
  
 mycket smittsamma eller an- 
  
 eller 
  
 annars kan få stor 
  
 nars kan få stor spridning, 
  
 spridning, 
 3. se till att de bestämmelser följs som finns dels i miljöbalken och livsmedelslagen (1971:511) och i anslutning till lagen med- delade föreskrifter, om de angår hans verksamhetsområde, dels i föreskrifter rörande hälso- och sjukvården bland husdjuren och 
  
 djurskyddet, 
  
 4. i sin tillsyn efter förord- 
  
 4. i sin tillsyn efter förord- 
  
 nade av  
 Jordbruksverket,  
 Morris 
  
 nade av  
 Djurskyddsmyndighe- 
  
 medelsverket  
 eller länsstyrelsen 
  
 ten  
 eller Livsmedelsverket ut- 
  
 utföra besiktning eller inspek- 
  
 föra besiktning 
  
 tion. 
  
 Om en distriktsveterinär an- 
  
 Om en distriktsveterinär an- 
  
 16 
  
 SOU 2000:108 Författningsförslag 
  
 ser att det finns anledning att 
  
 ser att det finns anledning att 
  
 anmärka på något förhållande 
  
 anmärka på något förhållande 
  
 som angår  
 den eller de kommu- 
  
 som angår  
 Djurskyddsmyndig- 
  
 nala nämnder som fullgör upp- 
  
 heten  
 och om förhållandet inte 
  
 gifter inom miljö- och hälso- 
  
 rättas till, skall han anmäla 
  
 skyddsområdet  
 och om förhål- 
  
 detta till  
 Djurskyddsmyndighe- 
  
 landet inte rättas till, skall han 
  
 ten  
 och Livsmedelsverket, om 
  
 anmäla detta till  
 nämnden och 
  
 frågan berör myndighetens 
  
 länsstyrelsen samt till Jord- 
  
 verksamhetsområde. 
  
 bruksverket  
 och Livsmedels- 
  
 verket, om frågan berör myn- 
  
 dighetens verksamhetsområde. 
  
 12 § 
 En besiktningsveterinär skall se till att djurskyddslagen (1988:534) och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen efterlevs inom slakteriområdet och i djurtransporter som ankommer dit. 
 Om besiktningsveterinären har anledning att anmärka på djurskyddet inom slakteriom- rådet eller i djurtransporter som ankommer dit, skall vete- rinären, om förhållandet inte rättas till, anmäla detta till Djurskyddsmyndigheten. 
 Om en besiktningsveterinär gör sådana iakttagelser som tyder på att det kan finnas brister i djurskyddet i den be- sättning ett djur kommer ifrån, skall veterinären skyndsamt anmäla detta till Djurskydds- 
 17 
 Författningsförslag SOU 2000:108 
  
 myndigheten. 
  
 15 § 
  
 Om  
 Jordbruksverket  
 bestäm- 
  
 Om  
 Djurskyddsmyndigheten 
  
 mer det, är en distriktsveteri- 
  
 bestämmer det, är en distrikts- 
  
 när skyldig att 
  
 veterinär skyldig att 
  
 1. tjänstgöra även i annat veterinärdistrikt, 
  
 2. tjänstgöra hos  
 Jordbruks- 
  
 2. tjänstgöra hos  
 Djur- 
  
 verket eller länsstyrelsen 
 , 
  
 skyddsmyndigheten 
 , 
  
 3. tjänstgöra som officiell veterinär. 
  
 Om det finns särskilda skäl 
  
 Om det finns särskilda skäl 
  
 är en distriktsveterinär skyldig, 
  
 är en distriktsveterinär skyldig, 
  
 att mot ersättning som  
 Jord- 
  
 att mot ersättning som  
 Djur- 
  
 bruksverket  
 godkänner, tjänst- 
  
 skyddsmyndigheten 
  
 godkänner, 
  
 göra inom seminverksamheten 
  
 tjänstgöra inom 
  
 seminverk- 
  
 och den organiserade häl- 
  
 samheten och den organiserade 
  
 sokontrollverksamheten. 
  
 hälsokontrollverksamheten. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2002. 
 18 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Utredningens direktiv 
  
 Utredningens direktiv återfinns som bilaga 1 till betänkandet. 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet 
  
 Faktauppgifter till stöd för utredningen har till stor del hämtats från Utredningen om djurskyddstillsynen (SOU 1996:13, Offentlig djurskyddstillsyn), via olika myndigheters och organi- sationers hemsidor på Internet samt genom kontakter med företrädare för Statens jordbruksverk och Centrala försöks- djursnämnden. 
 Utredningen har haft hearing med företrädare för Centrala försöksdjursnämnden, Statens jordbruksverk, Statens natur- vårdsverk, universiteten i Stockholm, Linköping, Lund, Umeå, Göteborg och Karolinska Institutet, Sveriges lantbruksuniversi- tet, Svenska kommunförbundet, Lantbrukarnas Riksförbund, Sveriges Veterinärförbund, Kennelklubben, Miljö- och hälso- skyddstjänstemannaförbundet, Djurens Rätt, Djurens vänners Riksorganisation, Svenska Djurskyddsföreningen och Djurom- budsmannens Stödorganisation. 
 Utredningen har informerat med Centrala försöksdjurs- nämnden, Statens jordbruksverk och Statens livsmedelsverk i de frågor som berör respektive myndighet. 
 19 
 2 Aktuella lagar 
 Följande lagar och förordningar är aktuella: 
 Djurskyddslagen (1988:534) och djurskyddsförordningen (1988:539) 
 Förordningen med instruktion för Centrala försöksdjursnämnden (1988:581) 
 Jaktlagen (1987:259) och jaktförordningen (1987:905) Artskyddsförordningen (1998:179) 
 Miljöbalken (1998:808) 
 Allmänna veterinärinstruktionen (1971:810) Länsstyrelseinstruktionen (1990:1510) 
 Utredningen hänvisar till dessa dokument. 
 21 
 3 Berörda verksamheter 
  
 3.1 
  
 Statens jordbruksverk 
  
 Statens jordbruksverk (SJV) är central tillsynsmyndighet för djurskyddslagen och har bl.a. till uppgift att säkerställa ett gott hälsotillstånd hos husdjuren och genomföra skärpta djurskydds- krav, förebygga spridning av och bekämpa smittsamma djursjuk- domar. Verket är chefsmyndighet för distriktsveterinärorganisa- tionen. Inom verket finns bl.a. en djuravdelning, en distriktsveterinäravdelning, epizootiersättningsenheten och en registerenhet med en regional enhet i Söderhamn. Nämnda avdelningar och enheter biträds vidare av en personalenhet, en  
 IT-avdelning, 
  en administrativ avdelning med juridisk enhet, ekonomienhet och en serviceenhet. Vid verket finns för närvarande totalt ca 930 årspersoner, varav ca 350 regionalt placerade. 
  
 3.1.1 
  
 Djuravdelningen 
  
 Inom djuravdelningen finns djurskyddsenheten, djurmiljöenhe- ten, smittskyddsenheten samt ett internationellt kansli. Vid Jordbruksverket finns ett särskilt djurskyddsråd med företrädare för Sveriges lantbruksuniversitet, länsstyrelserna, Svenska Kommunförbundet, Lantbrukarnas Riksförbund, Sveriges Vete- rinärförbund, Svenska Lantarbetareförbundet och djurskyddsor- ganisationer. 
 23 
  
 Berörda verksamheter 
  
 SOU 2000:108 
  
 Djurskyddsenheten 
 Djurskyddsenheten har bl.a. till uppgift att tillämpa djurskydds- lagstiftningen, hållande, skötsel och djurhälsa för lantbrukets djur, men även försöksdjur, djur i zoobutiker, djurparker, cirkusar, ridstallar, m.m. Enheten svarar även för administrationen av CITES (utrotningshotade djur) samt artskydd av vissa djur. Vidare svarar enheten för djursjukdatasystemet samt allmänna ärenden som rör veteri- närväsendet och dess tillsyn. Vid enheten finns för närvarande ca 25 årspersoner. 
 Djurmiljöenheten 
 Djurmiljöenheten ansvarar för frågor som rör foderkvalitet, läkemedelsanvändning och animaliskt avfall. Enheten svarar vidare för avels- och produktionskontroller, semin- och embryo- verksamhet, genteknik, biologisk mångfald inom husdjursaveln, ekologisk djurhållning samt övriga husdjursfrågor. Vid enheten finns för närvarande ca 20 årspersoner. 
 Smittskyddsenheten 
 Smittskyddsenheten arbetar med förebyggande verksamhet, hälsokontroller och bekämpning av smittsamma husdjurssjuk- domar, särskilt s.k. epizootiska sjukdomar och zoonoser. Enhe- ten svarar också för frågor som rör in- och utförsel av djur och djurprodukter samt bevakningen av sjukdomsläget i andra län- der. Vid enheten finns för närvarande ca 25 årspersoner. 
 Internationella kansliet 
 Internationella kansliet samordnar internationella frågor, främst EU. Vid kansliet finns för närvarande 2 årspersoner. 
 24 
  
 SOU 2000:108 
  
 Berörda verksamheter 
  
 3.1.2 
  
 Distriktsveterinäravdelningen 
  
 Distriktsveterinäravdelningen samordnar verksamheten vid ca 80 distriktsveterinärstationer samt svarar för distriktsveterinärorganisationens ekonomi och administration. Distriktsveterinärerna svarar för dygnstäckande djursjukvård, men arbetar också med förebyggande djurhälsovård, deltar i kontroll- och bekämpningsprogram samt utför officiella veterinäruppgifter. Inom verket finns för närvarande ca 25 årspersoner. Ca 270 arbetar regionalt. 
  
 3.1.3 
  
 Registerenheten 
  
 Registerenheten svarar för djurmärkning, som omfattar anmälan om djurhållning, produktionsplatsnummer och beställning av öronbrickor, m.m. Enheten har även hand om transportregister, hundregister, slaktstatistik och företagsregister, dvs. de företagsuppgifter som används vid utbetalningar av  
 EU-stöd, 
  samt för Jordbruksverkets register över nötkreatur. Vid enheten finns för närvarande ca 40 årspersoner, varav 25 är regionalt placerade (Söderhamn). 
  
 3.2 
  
 Centrala försöksdjursnämnden 
  
 3.2.1 
  
 Centralt 
  
 Centrala försöksdjursnämnden (CFN) är en samordnande och planerande myndighet för försöksdjursfrågor. CFN är huvud- man för de djurförsöksetiska nämnderna som prövar alla plane- rade djurförsök. CFN har till uppgift att främja utvecklingen av alternativa metoder till djurförsök och fördelar årligen tillsam- mans med läkemedelsföretagen AstraZeneca och Pharmacia  Upjohn INC. forskningsanslag inom detta område. CFN samlar in och publicerar försöksdjursstatistik. CFN anordnar även kur- ser för ledamöter i de djurförsöksetiska nämnderna samt 
 25 
  
 Berörda verksamheter 
  
 SOU 2000:108 
  
 seminarier. Inom CFN finns tre utskott: alternativutskottet, ut- bildningsutskottet och etikutskottet. Vid CFN:s kansli finns för närvarande 4 årspersoner. 
  
 3.2.2 
  
 Djurförsöksetiska nämnder 
  
 För etiskt godkännande finns djurförsöksetiska nämnder (21 § första stycket djurskyddslagen). Nämnderna skall biträda dem som leder djurförsöken med råd. De 7 nämnderna finns i Stock- holm (södra resp. norra), Uppsala, Linköping, Malmö/Lund, Göteborg och Umeå och är knutna till hovrätter eller tingsrätter. Antalet ärenden varierar mellan  
 1500–1600. 
  Personalen vid nämnderna, ordförande, ledamöter och sekreterare, är arvodesanställda. En särskild utredning skall göra en översyn av förutsättningarna för djurförsöksetisk prövning (Dir. 1999:103). 
  
 3.3 
  
 Statens naturvårdsverk 
  
 Statens naturvårdsverk är central tillsynsmyndighet för jaktlagen och utfärdar jaktkungörelsen med bl.a. bestämmelser om vapen, ammunition, fångstredskap, vilthägn. Verket svarar även för un- dantag från fridlysning av björn, lodjur, varg och järv. Verket svarar också för artskydd av vissa djur. Vid verket finns ca 10 årspersoner för dessa frågor. 
  
 3.4 
  
 Länsstyrelserna 
  
 Länsstyrelserna svarar för frågor om djurskyddet inom länet. Länsstyrelserna utövar tillsyn över praktiserande veterinärers verksamheter, liksom den regionala tillsynen över djurskydds- lagen samt ledning och samordning av åtgärder mot djursjukdo- mar. Länsstyrelserna meddelar förbud mot handhavande, om- händertagande, försäljning eller avlivande av djur. Förprövning 
 26 
  
 SOU 2000:108 
  
 Berörda verksamheter 
  
 av stallar och godkännande av anläggningar för pälsdjur är exem- pel på uppgifter för länsstyrelserna. 
 Ca 50 länsveterinärer är ansvariga för djurskyddet. Hos länsstyrelserna finns även personal med kompetens i husdjurs- och byggnadsfrågor samt jurister, som vid behov deltar i beredningen av djurskyddsfrågor. 
  
 3.5 
  
 Kommunerna 
  
 Den lokala tillsynen över djurskyddslagen utövas inom kommu- nerna av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. 
 Enligt Jordbruksverkets rapport 1998:13 beräknades drygt 100 000 tillsynsobjekt inom området djurskyddstillsyn. Enligt en enkätundersökning 2000 Miljö-  hälsoskydd i kommunerna (Svenska Kommunförbundet, ISBN  
 91-7099-925-2) 
  uppskattas antalet årsarbetare inom hela området till 2 100. Av resursinsat- serna beräknas knappt 10 % avse djurskydd. 
 Tillsynen kan finansieras genom avgifter från verksamhetsut- övarna. Bruttokostnaden för djurskydd uppgår till ca 80 miljoner kr. Kostnadstäckningen uppgår dock endast till 17 %. 
  
 3.6 
  
 Egentillsyn 
  
 Ansvaret för att djur behandlas väl och skyddas mot lidande åvi- lar primärt den som har djur i sin vård. Denna s.k. egentill- syn/kontroll kan en enskild djurhållare utöva i mer eller mindre organiserad form tillsammans med någon eller några av sina bransch- eller intresseorganisationer. Sådan egentillsyn före- kommer bl.a. inom Lantbrukarnas Riksförbund (miljöhusesy- nen), Slakteriförbundet, Svenska Djurhälsovården, Svensk Fågel, Äggnäringen, Svenska Ridsportförbundet och Svenska Kennel- klubben. En närmare redovisning av denna egentillsyn återfinns i Offentlig djurskyddstillsyn (SOU 1996:13). 
 27 
 4 Omfattning 
 Djurskyddslagen anger följande definition av vilka djur som skall erhålla ett gott djurskydd: husdjur och andra djur om de hålls i fångenskap, inklusive försöksdjur. 
 Traditionellt brukar djuren delas in i följande grupper: 
 Sällskapsdjur (hundar, katter, hästar, burfåglar, smågnagare, rep- tiler, s.k. zoobutiksdjur, m.fl.) 
 Lantbrukets djur (hästar, nötkreatur, svin, får, getter, höns, kal- koner, gäss, ankor, m.fl.) 
 Renar 
 Pälsdjursuppfödning (mink, räv, chinchilla, iller) Djur i vilthägn (dovhjort, kronhjort, vildsvin) Djur i fiskodlingar (regnbågslax, öring, röding, ål) Tävlingsdjur (hästar, hundar) 
 Djurparksdjur (förutom husdjur även varg, björn, lodjur, sebra, gnu, antilop) 
 Cirkusdjur (elefanter, sjölejon, kameler, sebror, hästar, åsnor, hundar, katter m.fl.) 
 Försöksdjur (möss, råttor, marsvin, höns, hundar, katter, apor, groddjur, kräldjur, fiskar) 
 29 
  
 Omfattning 
  
 SOU 2000:108 
  
 Antalet tillsynsobjekt är drygt 100 000 st. 
  
 Antal jordbruk 
  
 60 000 
  
 Hönserier (>5 000 höns) 
  
 275 
  
 Företag med  
  
 6 987 
  
 Företag med  
 50–5 
  000 höns 
  
 1 078 
  
 Stallar 
  
 30 000 
  
 Ridanläggningar 
  
 800 
  
 Slakterier 
  
 144 
  
 Fiskodlingar 
  
 350 
  
 Vilthägn 
  
 500 
  
 Zoobutiker 
  
 650 
  
 Djurparker 
  
 250 
  
 Pälsuppfödare 
  
 207 
  
 Renskötsel 
  
 957 
  
 Seminstationer 
  
 46 
  
 Tävlingsanläggningar 
  
 47 
  
 Kennlar 
  
 12 000 
  
 Därutöver räknar Kommunförbundet med 195 000 hästar, 1,7 miljoner sällskapsdjur (hund och katt) samt 1,8 miljoner övriga djur. 
 Det är alltså fråga om ett stort antal tillsynsobjekt och ett stort antal djur som omfattas av djurskyddslagen. Det sker dessutom hela tiden förändringar av i vilka djurslag som kan förekomma. På senare tid har bl.a. strutsar förts in i Sverige för uppfödning. Uppmärksamhet har även börjat fästas på djur som används vid till exempel filminspelningar, varitéer. 
 30 
  
 5 
  
 Målsättning och brister i nuvarande organisation 
  
 Utgångspunkten för ett gott djurskydd bör vara att människan i sitt umgänge med djur bör så långt möjligt undvika stress, frustration, smärta, skador för djuren. Vid djurhållning skall också djurens hälsa främjas och hänsyn tas till djurens fysiologiska och beteendemässiga behov. 
 Innebörden av detta är att det inte kan vara fråga om ett totalförbud. Vissa former av dressyr innebär oundvikligen stress och frustration för djuret. Men dressyren kan ändå anses vara befogad, ett exempel är att lära en hund att fungera som ledar- hund. Ett annat exempel är användning av försöksdjur, vilket inte hindrar att kraven på alternativ till försöksdjur bör skärpas. 
 Den nuvarande djurskyddslagens portalparagraf (4 §) bör ändras i enlighet härmed. Formuleringen djurens fysiologiska och beteendemässiga behov är hämtad från den finska djur- skyddslagen (1996 nr 247, 2 kap. 3 §) och är mer adekvat än djurens naturliga beteende. EU använder i motsvarande sammanhang formuleringen djurens fysiologiska och etologiska behov, vilket är samma sak. 
 Det finns flera brister i nuvarande organisation av djurskyd- det. Denna utredning kommer i enlighet med sina direktiv att koncentrera uppmärksamheten främst på följande brister. 
 31 
  
 Målsättning och brister i nuvarande organisation 
  
 SOU 2000:108 
  
 1. 
  
 Den nuvarande lokala tillsynen kan inte uppfylla de formella krav EU ställer i olika direktiv. 
  
 2. 
  
 Den nuvarande organisationen, där en och samma myndighet handlägger frågor om djurskydd och jordbrukets produktivi- tet, kan misstänkliggöras för bristande objektivitet. 
  
 3. 
  
 Det saknas i dag i stor utsträckning vetenskapligt stöd för ställningstagande i olika djurskyddsfrågor. 
  
 32 
 6 Tillsyn 
 Inrättande av en central djurskyddsmyndighet kan bidra till ett förbättrat djurskydd, men väl så viktigt är den lokala tillsynen av djurskyddslagen. En aldrig så kompetent central myndighet kan rent fysiskt inte sköta den lokala tillsynen i vårt land. 
 Nuvarande förhållande 
 Jordbruksverket, som för närvarande utövar den centrala tillsy- nen över efterlevnaden av djurskyddslagstiftningen, skall sam- ordna övriga tillsynsmyndigheters verksamhet. 
 Länsstyrelserna svarar för djurskyddsfrågor inom länet samt frågor om förprövning, förbud, omhändertagande, avlivning av djur, m.m. 
 Kommunerna ansvarar för den lokala tillsynen. Ett flertal ut- redningar, bl.a. riksdagens revisorer och Utredningen om djur- skyddstillsyn, har påvisat att den lokala tillsynen i många fall är ojämn och otillräcklig. 
 EU:s direktiv 
 Inom EU har  
 EG-kommissionen 
  uttryckt en vilja att förbättra djurskyddstillsynen. Med stöd av artikel 6.2 i rådets direktiv 98/58/EG av den 20 juli 1998 om skydd av animalieproduktio- nens djur beslutade kommissionen den 17 december 1999 
 33 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2000:108 
  
 (2000/50/EG) om krav för inspektion av anläggningar där djur hålls för animalieproduktion. 
 Artikel 2.6 i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handel med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med att förverkliga den inre marknaden definierar behörig myndighet som den centrala myndigheten i en medlemsstat med behörighet att ut- föra veterinärkontroller eller avelstekniska kontroller eller  
 varje myndighet till vilken denna behörighet har delegerats 
 . 
  
 (Den engelska versionen  
 any authority to which it has delega- ted that competence. 
 ) 
  
 Jordbruksverket har i en skrivelse till regeringen påtalat att Sverige inte kan uppfylla detta direktiv. Regeringen har överlämnat skrivelsen till utredningen. 
 I följande direktiv står att det är den behöriga myndigheten, eller den myndighet till vilken denna behörighet har delegerats, som skall kontrollera att bestämmelserna i direktiven följs. Detta är uttryckt lite olika i de olika direktiven. 
 direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport – den behöriga myndigheten skall genomföra kontroller av transportmedel 
 direktiv 91/629/EEG om fastställande av lägsta djur- skyddskrav för kalvar – den behöriga myndigheten skall ansvara för att kontroller utförs 
 direktiv 91/630/EEG om fastställande av lägsta djur- skyddskrav för svinhållning – inspektioner skall genomföras på den behöriga myndighetens ansvar 
 direktiv 98/58/EG om skydd av animalieproduktionens djur 
 – den behöriga myndigheten skall utföra inspektioner för att kontrollera att bestämmelserna i direktivet följs 
 34 
  
 SOU 2000:108 
  
 Tillsyn 
  
 direktiv 99/74/EG om att fastställa miniminormer för skyddet av värphöns – medlemsstaterna skall vidta åtgärder som krävs för att den behöriga myndigheten skall kunna utföra inspektioner 
 I samtliga direktiv hänvisas till definitionen av behörig myn- dighet i direktiv 90/425/EEG. 
 I kommissionens beslut 2000/50/EG om krav för inspektioner fastställs hur de inspektioner som krävs enligt artikel 6 i direktiv 98/58/EG skall rapporteras till kommissionen. 
 Slutsats 
 Utredningen kan i likhet med Jordbruksverket konstatera att Sverige med nuvarande uppgiftsfördelning inte kan uppfylla EU:s direktiv och föreslår därför att ansvaret för den lokala till- synen förs över från kommunerna till staten. 
 Inom staten bör ansvaret åvila den behöriga myndigheten, dvs. antingen Jordbruksverket eller en ny central djurskydds- myndighet. 
 Inom myndigheten bör ansvaret ligga inom en tillsynsenhet. Det regionala ansvaret bör åvila  
 10–15 
  regionala enheter, dit per- sonalen vid länsstyrelserna, med bl.a. länsveterinärerna och per- sonal med byggnadsteknisk och juridisk kompetens, kan föras. Personal som är regionalt/lokalt placerade bör av ekonomiska och kompetensmässiga skäl samlokaliseras med de 80 veterinär- stationerna och/eller den personal som enligt förslag i Livsme- delsverkets rapport 9:2000 skall tillkomma vid Livsmedelsverket. 
 Utredningen har även prövat frågan om att utnyttja länsstyrelsernas länsveterinärorganisation, men har liksom Livsmedelsverket i nämnda rapport funnit flera problem, såsom länens numera mycket varierande storlek och att den formella styrningen i form av bl.a. omfattning, innehåll och frekvens av 
 35 
  
 Tillsyn 
  
 SOU 2000:108 
  
 tillsynen skulle behöva ske genom de regleringsbrev regeringen utfärdar. 
 Tillsyn omfattar som tidigare redovisats inte enbart djur som hålls för animalieproduktion, utan även försöksdjur, transporter, djurparker, zoobutiker, utställningar, cirkusar, ridstallar, hundgårdar, m.m. 
 En slutsats av det stora antalet djur som omfattas djurskydds- lagen är att det krävs en mångsidig kompetens hos dem som skall utöva tillsyn över att djurhållare tillämpar ett gott djurskydd. Personalen bör således ha kompetens att kunna bedöma om exempelvis följande förhållande är tillfredsställande vad avser djurens fysiologiska och beteendemässiga behov: djurens skötsel och hälsa, tekniska system för utfodring, vattning, mjölkning, ventilation, buller, renhållning, utrymme och inredning för djuren, betesmarker, transportfordon. 
 Innebörden är att det inte är möjligt att i en och samma per- son inrymma all denna kompetens utan att, i de fall där inte finns ekonomiskt utrymme att anställa ett större antal inspektörer, myndigheten i görligaste mån köper kompetens att utöva tillsynen. Detta bör vara möjligt genom samverkan med distriktsveterinärer respektive Livsmedelsverkets personal. 
 Innehåll, omfattning, intervaller, m.m. av tillsynen bör fast- ställas av myndigheten. 
 Tillsynen bör finansieras med avgifter från djurhållaren. 
 Som tidigare redovisats sker den s.k. egentillsynen avseende flera djurslag av olika bransch- eller intresseorganisationer. Den statliga tillsynen kan inte av formella skäl utövas av dessa privat- rättsliga organsationer, men ett samarbete kan likväl utvecklas till fördel för såväl staten som den enskilde djurhållaren. 
 Om dessa organisationer förankrar innehåll, omfattning m.m. i sina egentillsyns/kontrollprogram hos den statliga myndig- heten och på frivillig basis överlämnar sina rapporter till myn- digheten så kan denna använda dessa rapporter i sin prioritering av vilka tillsynsobjekt man skall besöka. Detta skall dock inte hindra myndigheten att göra oanmälda besök även hos den som erhållit positiva omdömen i egentillsynen/kontrollen. 
 36 
  
 SOU 2000:108 
  
 Tillsyn 
  
 Genom en sådan ordning, – som till dels redan förekommer i dag, – kan myndigheten ha ett underlag att bättre utnyttja sina resurser, medan den enskilde djurhållaren med god djurhållning får färre besök och därmed lägre kostnader. Organisationerna kan snabbare få möjlighet att med myndighetens hjälp få till stånd rättelse i en dålig djurhållning, vilket bör ligga i organisationens intresse. 
 Enligt uppskattningar i Svenska Kommunförbundets enkät- undersökning beräknades kostnaderna för kommunernas tillsyn till ca 80 miljoner kr år 1999. 
 I samband med nästa förhandling med kommunsektorn bör ca 80 miljoner avräknas med hänsyn till att ansvaret för tillsynen överförs till staten och ca 80 miljoner kr föras till den centrala djurskyddsmyndigheten. 
 37 
 7 Alternativ 
 Utredningen skall enligt direktiven lämna alternativa förslag till hur en fristående djurskyddsmyndighet skulle kunna vara orga- niserad, vilka befogenheter den skulle kunna ha och var den skulle kunna vara lokaliserad. 
 I det följande redovisas ett antal alternativ till en fristående djurskyddsmyndighet. Alternativen redovisas i storleksordning. Utredningen återkommer till frågan om lokalisering. 
 Alternativ 1 
 En tjänst som statlig djurskyddsombudsman inrättas med ett övergripande ansvar för djurskyddsfrågor. Konstruktionen är densamma som Naturvårdsverkets övergripande ansvar för mil- jöfrågor. Jordbruksverket, Centrala försöksdjursnämnden och Naturvårdsverket har kvar samma ansvar och befogenheter som för närvarande, men med skyldighet att före beslut som berör djurskyddsfrågor inhämta yttrande från djurskyddsombudsman- nen. 
 Centrala försöksdjursnämnden liksom de regionala djur- försöksetiska nämnderna kan föras över till djurskyddsombuds- mannen. 
 Det djurskyddsråd som för närvarande finns vid Jordbruks- verket bör föras över till djurskyddsombudsmannen. 
 Till djurskyddsombudsmannen bör knytas ett kansli (ca 25 årspersoner). 
 39 
  
 Alternativ 
  
 SOU 2000:108 
  
 Alternativ 2 
 En ny myndighet inrättas till vilken överförs de uppgifter som för närvarande åvilar djurskyddsenheten vid Jordbruksverket, dvs. att tillämpa djurskyddslagstiftningen, hållande, skötsel och djurhälsa för lantbrukets djur, men även försöksdjur, djur i zoo- butiker, djurparker, cirkusar, ridstallar, m.m. Enheten svarar även för administrationen av CITES (utrotningshotade djur), djursjukdatasystemet samt allmänna ärenden som rör veterinär- väsendet och dess tillsyn. 
 Centrala försöksdjursnämnden liksom de regionala djur- försöksetiska nämnderna förs över till den nya myndigheten. 
 Myndigheten omfattar ca 25 årspersoner. 
 Alternativet avvisas med hänsyn till att övriga enheter inom Jordbruksverkets djuravdelning arbetar med uppgifter som är nog så betydelsefulla för djurskyddet, såsom foderkvalitet, läke- medelsanvändning, avel, smittsamma sjukdomar m.m. En sådan avgränsning är närmast omöjlig och olämplig. 
 Alternativ 3 
 En ny myndighet inrättas till vilken överförs de uppgifter som för närvarande åvilar Jordbruksverkets djuravdelning dvs. utöver djurskyddsenheten, djurmiljöenheten som svarar för frågor som rör foderkvalitet, läkemedelsanvändning, animaliskt avfall, avels- och produktionskontroller, semin- och embryoverksamhet, genteknik, biologisk mångfald inom husdjursaveln, ekologisk djurhållning samt övriga husdjursfrågor, smittskyddsenheten som arbetar med förebyggande verksamhet, hälsokontroller och bekämpning av smittsamma husdjurssjukdomar, särskilt s.k. epizootiska sjukdomar och zoonoser, frågor som rör in- och utförsel av djur och djurprodukter, bevakningen av sjukdomsläget i andra länder samt internationella kansliet som samordnar internationella frågor, främst EU. 
 40 
  
 SOU 2000:108 
  
 Alternativ 
  
 Vidare överförs de uppgifter som för närvarande åvilar 
 Centrala försöksdjursnämnden  
 och de  
 djurförsöksetiska nämnderna 
 . 
  
 Myndigheten omfattar ca 100 årspersoner. 
 Alternativet innebär att sambandet som i dag finns mellan djuravdelningens uppgifter och distriktsveterinärerna bryts. Alternativet leder till andra gränsdragningsproblem. 
 Alternativ 4 
 En ny myndighet inrättas med de uppgifter som för närvarande åvilar Jordbruksverkets djuravdelning och distriktsveterinär- avdelning, som samordnar verksamheten vid ca 80 distriktsvete- rinärstationer samt svarar för distriktsveterinärorganisationens ekonomi och administration. Distriktsveterinärerna svarar för dygnstäckande djursjukvård, men arbetar också med före- byggande djurhälsovård, deltar i kontroll- och bekämpningspro- gram samt utför officiella veterinäruppgifter. 
 Vidare överförs de uppgifter som för närvarande åvilar  
 Cen- trala försöksdjursnämnden  
 och de  
 djurförsöksetiska nämnderna 
 . 
 Myndigheten omfattar ca 150 årspersoner samt ca 270 regionalt placerade distriktsveterinärer. 
 Till myndigheten förs den regionala och lokala tillsynen av djurskyddslagen. 
 Utöver dessa alternativ har utredningen även analyserat föl- jande ytterligare verksamheter: 
  
 Registerenheten  
 vid Jordbruksverket, svarar för djurmärk- ningen, som omfattar anmälan om djurhållning, produktions- platsnummer och beställning av öronbrickor, m.m. Enheten har även hand om transportregistret, hundregistret, slaktstatistik och företagsregister, dvs. de företagsuppgifter som används vid Jordbruksverkets register över nötkreatur (placerad i Söderhamn). 
 Dessa register är onekligen värdefulla vid den lokala tillsynen, men vissa av dem används också för utbetalningar av  
 EU-stöd. 
  
 41 
  
 Alternativ 
  
 SOU 2000:108 
  
 Dessa register bör göras tillgängliga för den lokala tillsynen, men upprättas och finns kvar i Jordbruksverket. Däremot är det an- geläget att regeringen tar ställning till Jordbruksverkets förslag  
 1999-09-01 
  om ett djurskyddsregister, dvs. omfattande även andra djurslag än nötkreatur. 
  
 Naturvårdsverket  
 är den centrala tillsynsmyndigheten för fredade djur och tillämpar jaktlagen och utfärdar jaktkungörelsen med bl.a. bestämmelser om vapen, ammunition, fångstredskap, vilthägn. Verket svarar även för undantag från fridlysning av björn, lodjur, varg och järv samt frågor om artskydd. 
 Försvarsmakten ansvarar genom  
 generalläkaren  
 för tillsynen över djurhälsovården, djursjukvården, djurskyddet m.m. för för- svarsmaktens djur. 
 I och för sig skulle det vara logiskt att samla ansvaret för alla djur inom en och samma organisation, men denna myndighet skulle bli av en mycket stor omfattning och med uppgift att tillämpa flera komplicerade lagar att det är en uppenbar risk att djurskyddsaspekten skulle komma att drunkna i mängden av andra arbetsuppgifter. 
 Ett fristående  
 forskningsinstitut  
 skulle kunna inrättas med uppgift att bistå Jordbruksverket, Centrala försöksdjursnämnden och Naturvårdsverket med forskningsuppgifter i fråga om djurskyddsfrågor. Myndigheten skulle kunna vara rådgivande i djurskyddsfrågor. 
 Alternativet avvisas med hänsyn till att dessa frågor spänner över flera olika ämnesområden (medicin, biomedicin, zoologi, etologi, m.fl. där forskningen skulle kräva tillgång till flera disci- pliner som med fördel kan bedrivas i en universitetsmiljö. Kra- ven på tillgång till laboratorieresurser gör detta till ett dyrbart alternativ. 
 Samtliga dessa alternativ avvisas. 
 En annat förhållande är att den centrala statliga myndighet som har att tillämpa djurskyddslagen bör ha tillgång till forsk- ning och utvecklingsarbete inom området. Det är inte enbart kunskaper inom biomedicin, zoologi och etologi m.m. utan även 
 42 
  
 SOU 2000:108 
  
 Alternativ 
  
 medicinsk kompetens för att bedöma den svåra avvägningen mellan användning av försöksdjur och angelägna vetenskapliga experiment inom läkemedelsforskningen. Vidare krävs kunska- per om att göra bl.a. ekonomiska analyser, etiska avvägningar, m.m. 
 Inom myndigheten bör finnas en tjänsteman med kompetens att beställa forskning och utvecklingsarbete inom frågor med anknytning till myndighetens verksamhetsområde samt med till- gång till anslag för att kunna beställa vetenskapliga rapporter, utvecklingsarbete av universiteten. Tjänsteman bör vara så place- rad inom myndigheten att vederbörande kan biträda vid utform- ning av olika bestämmelser för djurskyddet. 
 Kommentar till alternativen 
 Av analyserade alternativ framstår alt. 1 (Djurskyddsombuds- mannen) och alt. 4 (en ny myndighet bestående av de arbetsupp- gifter som i dag åvilar Jordbruksverkets djuravdelning och distriktsveterinäravdelning och Centrala försöksdjursnämnden) som de enda realistiska. 
 Båda alternativen har fördelar och nackdelar. 
 Alt.1 innebär ringa påverkan på den befintliga organisationen, dvs. övriga myndigheter är relativt oförändrade. Detta kan å andra sidan leda till att leda till en djurskyddsombudsman får relativt ringa genomslagskraft. 
 Alt. 4 innebär att Sverige kan uppfylla EU:s direktiv om den lokala tillsynen, men innebär samtidigt en relativt stor myndig- het. 
 43 
 8 Förslag 
 Utredningen föreslår att de uppgifter som för närvarande åvilar Jordbruksverkets djuravdelning och distriktsveterinäravdelning, Centrala försöksdjursnämnden och de djurförsöksetiska nämnderna samt den regionala och lokala tillsynen över djurskyddslagen förs över till en ny myndighet, Statens djurskyddsmyndighet. 
 Detta alternativ innebär en möjlighet att sammanföra frågor om djurskydd för de flesta djurslag, inklusive försöksdjur, och samtidigt en möjlighet att uppfylla EU:s krav på en behörig myndighet och EU:s direktiv om den lokala tillsynen. 
 Det bör ankomma på verksledningen vid myndigheten att fastställa den närmare organisationen av myndigheten. En natur- lig uppdelning kan vara en djuravdelning, en distriktsveterinär- avdelning, en tillsynsenhet, en försöksdjursenhet samt en admi- nistrativ avdelning inklusive  
 IT-personal. 
  
 Personal vid Jordbruksverkets djuravdelning och distriktsveterinäravdelning, vid Centrala försöksdjursnämnden samt länsstyrelsernas länsveterinärarer, m.fl. bör erbjudas anställning vid den nya myndigheten. 
 Till myndigheten bör föras de nuvarande djurförsöksetiska nämnderna. Myndigheten bör kunna utfärda direktiv till nämn- derna. Om oenighet uppkommer bör ledamot kunna begära att ärendet avgörs av myndighetens styrelse. I övrigt föreslås inga ändringar i avvaktan på den utredning som skall göra en översyn av förutsättningarna för djurförsöksetisk prövning. 
 Myndigheten bör i övrigt ha möjlighet att själv inrätta de råd- givande organ som erfordras. 
 45 
  
 Förslag 
  
 SOU 2000:108 
  
 Det bör ingå i myndighetens uppgifter att förse regeringen med underlag för ställningstaganden i EU. 
 Myndigheten kan beräknas uppgå till ca 150 årspersoner cent- ralt och regionalt placerade 270 distriktsveterinärer samt ca 250 årspersoner som tillsynspersonal. 
 Kostnaden för myndigheten kan beräknas till totalt 550 miljoner kr, 
 varav 150 miljoner kr överförs från Jordbruksverkets anslag och avgiftsfinansiering, 
 8 miljoner kr överförs från Centrala försöksdjursnämndens anslag, 
 45 miljoner kr överförs från Länsstyrelsernas anslag, 
 240 miljoner kr genom avgifter från veterinärverksamhet (nuvarande omsättning 324 miljoner kr minus nuvarande anslag 84 miljoner kr), 
 80 miljoner kr avseende tillsyn som för närvarande utförs av kommunerna samt genom avgifter samt 
 25 miljoner kr genom ökade anslag över statsbudgeten. 
 De ökade kostnaderna över statsbudgeten avser verksledning, viss administrativ personal, en tillsynsenhet samt anslag till beställd forskning. 
 En gränsdragning måste ske mellan Djurskyddsmyndigheten och kvarvarande verksamheter vid Jordbruksverket. Detta gäller framförallt följande områden: datasystemen, epizootiersätt- ningen och ekologiska frågor. 
 Vissa datasystem, till exempel djursjukdatasystemet bör överföras till Djurskyddsmyndigheten, medan andra, t.ex. registret för nötkreatur bör vara kvar inom Jordbruksverket, men med möjlighet för Djurskyddsmyndigheten att ta del av uppgifterna. 
 Utbetalning av epizootiersättning bör även fortsättningsvis göras av Jordbruksverket, medan underlaget för ersättningar lämnas av Djurskyddsmyndigheten. 
 46 
  
 SOU 2000:108 
  
 Förslag 
  
 Ekologiska frågor inom växt- och miljöområdet med anknytning till djurhållning bör avgöras av Jordbruksverket i samråd med Djurskyddsmyndigheten. 
 Innan Djurskyddsmyndigheten startar bör dessa och andra gränsdragningsfrågor klargöras i detalj. 
 47 
 9 Lokalisering 
 Utredning har inbjudit samtliga universitet med medicinsk fakultet till en diskussion om tänkbar lokalisering av den nya djurskyddsmyndigheten. Skälet härtill är att den Centrala försöksdjursnämnden föreslås ingå i myndigheten och att i den verksamheten bör finnas företrädare för bl.a. den medicinska och naturvetenskapliga forskningen. Med hänsyn till att personalen kan förväntas delta i EU:s olika kommittéer (motsv.) är det vidare angeläget med tillgång till en flygplats, gärna med direktförbindelse till Bryssel. 
 Lunds universitet och Sveriges lantbruksuniversitet har anmält intresse. Vidare har Skara kommun anmält intresse. 
 Veterinärmedicinska fakulteten vid Sveriges lantbruks- universitet är centrum för veterinärmedicinsk utbildning och forskning i Sverige. Vid fakulteten finns Sveriges enda veterinärutbildning. I Uppsala finns även bl.a. Uppsala uni- versitet, Statens livsmedelsverk, Statens veterinärmedicinska anstalt och Läkemedelsverket 
 Institutionen för husdjurens miljö och hälsa finns i Skara. Institutionens målsättning är att öka kunskaperna om sambandet mellan djurhälsa, miljö, beteende, djurskydd och  
 omgiv-ningshygien. 
  Detta sker genom forskning, undervisning och forskningsinformation. I Skara finns även ett av landets största djursjukhus med bred kompetens, modern och ändamålsenlig utrustning för behandling av smådjur och stordjur. 
 I Lund finns Lunds universitet med bl.a. medicinsk och natur- vetenskaplig forskning, men framförallt har Lund närheten till 
 49 
  
 Lokalisering 
  
 SOU 2000:108 
  
 Danmark och till beslutcentrum i EU. Detta är angeläget för de frekventa kontakterna mellan myndigheten och EU, inte minst vad gäller dess danska motsvarigheter. Detta är särskilt viktigt vad gäller möjligheten till gemensamma ställningstagande inom EU. Vidare bör beaktas att regionen ofta först drabbas av smittsamma djursjukdomar. 
 Utredningen föreslår att myndigheten lokaliseras till Lund. 
 50 
 10 Övriga förslag 
 Det är för närvarande enbart de statliga distriktsveterinärerna som har en skyldighet att anmäla eftersatt djurhållning. Denna skyldighet bör omfatta samtliga veterinärer, dvs. även privat- praktiserande veterinärer liksom de statliga besiktningsveterinä- rer. Allmänna veterinärinstruktionen bör ändras i enlighet här- med. 
 En veterinär som underlåter att anmäla bristande djurtillsyn bör kunna få disciplinpåföljd av Veterinära ansvarsnämnden. 
 Det är i Sverige sällsynt med grova fall av bristande djurhållning eller grova fall av djurplågeri. De flesta djurhållare är tvärtom mycket medvetna om angelägenheten att väl ta om hand sina djur och om det ändå sker beror det ofta på plötslig indisponilitet för djurhållaren. 
 Men det förekommer tyvärr fall av skandalösa förhållanden för djur. För dessa fall bör övervägas att skärpa lagstiftningen så att det blir möjligt att utdöma näringsförbud för den näringsid- kare som så vanskött sina djur. 
 51 
 Kommittédirektiv 
 Hur djurskyddet skall vara organiserat 
 Dir. 2000:31 
 Beslut vid regeringssammanträde den 19 april 2000 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare tillkallas för att se över hur djurskyddet skulle kunna organiseras i Sverige genom inrättandet av en fristående djurskyddsmyndighet. Utredaren skall därvid lämna alternativa förslag till hur en sådan myndighet skulle kunna vara organiserad, vilka befogenheter den skulle kunna ha och var den skulle kunna vara lokaliserad. I uppdraget ingår att se över de oklarheter och problem som kan finnas beträffande olika myn- digheters ansvarsområden när det gäller djurskydd samt att före- slå förbättringar. Utredaren skall redogöra för de ekonomiska konsekvenserna av sina förslag samt ange hur förslagen skall finansieras. 
 Bakgrund 
 Djurskydd är en mycket viktig fråga med etiska dimensioner. Frågan engagerar många människor och har stor betydelse för det enskilda djurets välbefinnande. Begreppet djurskydd är 
 53 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:108 
  
 emellertid inte entydigt och frågan om hur djurskyddet skall or- ganiseras blir därmed heller inte enkel. Grunden för ett gott djurskydd är djurens behov och djurskyddslagens (1988:534) bestämmelse om att djur skall behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Djurskydd är ett brett begrepp och innefattar förutom hur djur skall hållas och skötas, även ut- fodring samt förebyggande, botande och lindrande av sjukdom. Det inbegriper även kontroller av olika slag samt provtagning m.m. Vidare kan miljö- eller djurskyddskrav ställas som villkor för stödberättigande vid olika jordbruksstöd. Liknande gäller även för stöd vid export av levande djur. Även vilda djur skyddas genom t.ex. bestämmelser om jakt och olika fångstmetoder samt artskydd. Det kan finnas skäl att belysa beröringspunkterna mellan de olika myndigheter som ansvarar för djurskyddsfrågor samt utreda möjligheter till integrering respektive separering av frågorna inom och mellan myndigheter. 
 Djurskyddstillsynen behöver förbättras. Under senare år har ett flertal utredningar konstaterat att den lokala tillsyn som lan- dets kommuner ansvarar för i många fall är ojämn och otillräck- lig. Flera utredningar har även kommit med förslag om hur till- synen skall kunna förbättras. I betänkandet Djurförsök (SOU 1998:75) diskuterade utredningen hur skyddet, främst för för- söksdjur, skulle kunna förstärkas. Utredningen kom fram till slutsatsen att den nuvarande uppdelningen av djurförsöksfrågor på två centrala myndigheter inte längre kan anses adekvat. Enligt utredningen är det viktigt att samla kunskap och kompetens be- träffande en sådan komplicerad verksamhet på ett och samma ställe. Utredningen uttrycker att det är möjligt att det mest än- damålsenliga och effektiva skulle vara att inrätta en särskild myndighet som enbart har att verka för frågor som rör djur- skydd, såväl för försöksdjur som andra djur. Vid en samlad be- dömning fann utredningen att det vore mest ändamålsenligt att samla djurförsöksfrågorna under den mest resursstarka myndig- heten, dvs. Statens jordbruksverk. 
 Med utgångspunkt i redan genomförda utredningar bör oklar- heter och problem beträffande olika myndigheters ansvarsområ- 
 54 
  
 SOU 2000:108 
  
 Bilaga 1 
  
 den när det gäller djurskyddet ses över och, i den mån det be- hövs, förslag läggas fram om förbättringar. 
 Inom EU har  
 EG-kommissionen 
  uttryckt en vilja att förbättra djurskyddstillsynen. Med stöd av artikel 6.2 i rådets direktiv 98/58/EG av den 20 juli 1998 om skydd av animalieproduktio- nens djur beslutade kommissionen den 17 december 1999 (2000/50/EG) om krav för inspektion av anläggningar där djur hålls för animalieproduktion. 
 Med nuvarande organisation av djurskyddstillsynen är det i praktiken omöjligt för Sverige att uppfylla kraven i kommissio- nens beslut. 
 I syfte att ytterligare analysera formerna för djurskyddet i Sverige kan det finnas behov av att utreda hur en fristående djur- skyddsmyndighet skulle kunna vara organiserad. I detta ligger också att utreda hur en sådan myndighet skulle förhålla sig till nu befintliga ansvariga myndigheter på området och vilka befogenheter den fristående myndigheten skulle ges. 
 Sedan den nuvarande djurskyddslagen trädde i kraft år 1988 har regelverket ständigt förändrats och skärpts. Detta utesluter inte att ytterligare förbättringar kan göras. För att regelverket för djurskydd skall kunna fungera på ett bra sätt krävs att de be- slut som tas är väl genomarbetade och att tid och resurser kan avsättas för detta. Mot bakgrund av samhällets stadigt ökande intresse i etiska frågor i allmänhet och djurskydd i synnerhet är det viktigt att beslut om djurskydd grundar sig på högkvalitativa beslutsunderlag. Även Sveriges medlemsskap i EU samt ökande deltagande i internationella organisationer som Europarådet och WTO ställer höga krav på underlag för diskussioner och beslut. 
 I EU:s medlemsstater har man valt att organisera ansvaret för djurskyddsfrågor på olika sätt. I t.ex. Storbritannien ansvarar Jordbruksdepartementet och Inrikesdepartementet för djur- skyddsfrågor. Dessutom utsågs där år 1979 av regeringen ett oberoende, rådgivande organ för produktionsdjur med uppgift att på eget initiativ undersöka olika djurskyddsfrågor och publi- cera rapporter med förslag till åtgärder i de fall det fanns pro- blem. Även i Belgien, Danmark, Frankrike, Tyskland och Ne- 
 55 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:108 
  
 derländerna finns liknande organ som i Storbritannien. Även Norge har en liknande organisation. 
 Det finns följaktligen anledning att överväga om en fristående djurskyddsmyndighet även skall ges uppgiften att ta initiativ till och genomföra olika undersökningar som kan ligga till grund för beslut i djurskyddsfrågor. 
 Uppdraget 
 Mot denna bakgrund bör en särskild utredare tillkallas för att 
 se över oklarheter och problem beträffande olika myndighe- ters ansvarsområden när det gäller djurskydd och, om det finns behov av detta, föreslå förbättringar, 
 lämna alternativa förslag till hur en fristående djur- skyddsmyndighet skulle kunna vara organiserad, vilka befogenheter den skulle kunna ha och var den skulle kunna vara lokaliserad, 
 redogöra för eventuella ekonomiska konsekvenser av dessa förslag samt 
 ange finansieringsmöjligheter till förslagen. 
 Utredningsarbetet 
 Utredaren skall vid genomförandet av sitt uppdrag ta del av de utredningar och rapporter som gjorts om djurskydd och djur- skyddstillsyn, särskilt betänkandet Offentlig djurskyddstillsyn (SOU 1996:13), departementspromemorian Ändringar i djur- skyddslagen (Ds 1997:11), lagrådsremissen den 9 oktober 1997 Djurskyddet och tillsynen över hundar och katter, Jordbruks- verkets rapport En förändrad djurskyddstillsyn m.m. (1998:13) samt betänkandet Djurförsök (SOU 1998:75). 
 Utredaren skall redogöra för hur eventuella förslag förhåller sig 
 56 
  
 SOU 2000:108 
  
 Bilaga 1 
  
 till  
 EG-bestämmelser 
  på området. 
 Utredaren bör samråda med berörda myndigheter och organi- sationer. 
 Utredaren skall inhämta erfarenheter från andra länder. Samtliga förslag skall kostnadsberäknas och finansiering skall 
 redovisas för föreslagna åtgärder. 
 Redovisning av uppdraget 
 Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 1 december 2000. 
 57