3+9$$ !6  
 3+/'3-!2+ 
  
 "%(/6 /#( +/34.!$%2 
 Bilagor 
 3/5 
  
 -ILJµV¤RDSBEREDNINGEN 
  
 1 
 i 
 BILAGOR TILL MILJÖVÅRDSBEREDNINGENS BETÄNKANDE SKYDD AV SKOGSMARK BEHOV OCH KOSTNADER (SOU 1997:97): 
  
 (1.  
  
 K 
 OMMITTÉDIREKTIVEN  
 (dir 1995:167)  
 PUBLICERADE I 
 HUVUDBETÄNKANDET  
 ) 
  
 2. N  
 ATURSKYDD OCH NATURHÄNSYN I SKOGEN  
  
 ( 
 SAMMANFATTNING UR  
 S 
 KOGSSTYRELSENS  
 M 
 EDDELANDE  
  
 1-1997) 
  
 3. 
  
 S  
 KOGSRESERVAT I  
 S 
 VERIGE 
  - (  
 SAMMANFATTNING UR 
  
 N 
 ATURVÅRDSVERKETS RAPPORT  
 4707) 
  
 (4. I  
 VILKEN OMFATTNING BEHÖVER AREALEN SKYDDAD SKOG I 
  
 S 
 VERIGE UTÖKAS FÖR ATT BIOLOGISK  
 BarkerÅNGFALD SKALL BEVARAS 
  
 ( 
 RAPPORT FRÅN  
 A 
 NGELSTAM 
 , P.  A 
 NDERSSON 
 , L.) 
  
 SEPARAT DOKUMENT 
 ) 
  
 5. 
  
 F  
 ÖRDELNING AV RÖDLISTADE ARTER I OLIKA SKOGSBIOTOPER I 
  
 S 
 VERIGE 
  (  
 RAPPORT FRÅN  
 A 
 RT 
 D 
 ATABANKEN 
 ) 
  
 6. 
  
 V  
 IDSTRÄCKTA KULTURMILJÖER I SKOGEN  
  - (  
 RAPPORT FRÅN 
  
 R 
 IKSANTIKVARIEÄMBETET  
 ) 
  
 i 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 2  
 1 
  
 Bilaga 2: Naturskydd och naturhänsyn i skogen 
 (sammanfattning ur Skogsstyrelsens Meddelande  
 1-1997) 
  
 Regeringen beslutade i Januari 1996 att ge Skogsstyrelsen i uppdrag att redovisa dels omfattningen och innebörden av biotopskydd, natur- vårdsavtal och frivilliga avsättningar av mark, dels synpunkter på regelverket m.m. Vidare skulle en bedömning göras av hur stor areal skogsmark som skogsvårdslagstiftningen undantar av naturvårds- och andra hänsyn. Regeringen gav samtidigt Naturvårdsverket i uppdrag att redovisa utvecklingen efter det skogspolitiska beslutet när det gäller avsättningen av skogsreservat m.m. 
 Riksdagen beslutade år 1993 om en ny skogspolitik. Skogsstyrelsen har sedan tidigare i uppdrag att redovisa en samlad utvärdering av skogspolitiken senast i januari 1998. Föreliggande uppdrag innebär att delar av utvärderingen av skogspolitiken tidigareläggs. 
 Det skogspolitiska beslutet innebar bl.a. att ett miljömål och ett produktionsmål jämställdes. Sektorsansvaret för skogsbruket förtyd- ligades och ett antal förändringar i 1979 års skogsvårdslag gjordes. Sedan år 1993 har även arbetet med biotopskydd och naturvårdsavtal pågått. 
 Skogens miljövärden kan skyddas på flera olika sätt. De olika former av skydd och hänsyn som redovisas i rapporten är betydelse- fulla och kompletteras varandra. De skiljer sig åt i flera avseenden, t.ex. urval, storlek, varaktighet, naturtyp och samhällets möjlighet till inflytande, och är således inte utbytbara eller fullt ut jämförbara. 
 Biotopskydd 
 Skogslevande växt- och djurarter som är utrotningshotade eller på annat sätt skyddsvärda återfinns ofta i små men viktiga biotoper (livsmiljöer). För att skydda dessa infördes år 1991 bestämmelser i naturvårdslagen om s.k. biotopskydd. Skogsvårdsstyrelsen beslutar om biotopskydd på skogsmark för områden som utgörs av någon av 19 
 1 
  
 2  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1997:98 
  
 angivna biotoptyper och som är högst 5 ha stort. Skogsägaren får ersättning enligt gällande regler, men behåller äganderätten. 
 Vid slutet av år 1996 beräknas antalet biotopskydd på skogsmark vara 500 st och arealen bedöms till totalt ca 1 100 ha. Nära hälften av alla biotopskydd utgörs av urskogsartad barrskog, men samtliga 19 biotoptyper finns representerade. Biotopskydd har så här långt främst beslutats för områden som varit mycket virkesrika och aktuella för avverkning och har i genomsnitt ersatts med 35 000 kr/ha. Biotop- skyddet omfattar idag en värdefull men relativt liten areal skogsmark. Totalt beräknas ca 15 000 områden i landet under 5 ha vara lämpliga för biotopskydd. Arealen uppgår till 25  
 000–30 
  000 ha och kostnaden för att skydda dem beräknas till ca  
 800–900 
  miljoner kr. För biotop- skydd och naturvårdsavtal har regeringen anslagit ca 20 miljoner kr per år. Med nuvarande tillgång på pengar beräknas det ta upp till 50 år innan biotopskydd på skogsmark är genomfört. Skogsstyrelsen har tidigare i sin anslagsframställan för år 1997 begärt 80 miljoner kr för biotopskydd och naturvårdsavtal. 
 Med små ekonomiska resurser är skogsvårdsstyrelsens arbetssätt att i första hand be skogsägarna och skogsföretagen att avstå från att avverka eller att avvakta några år . Det innebär att problemen skjuts på framtiden. Biotopskydd har hittills prioriterats för områden som varit aktuella för avverkning och där naturvärden annars skulle gått förlorade. Biotopskydd har främst berört privatägd skogsmark. Orsa- Parker är att de största företagen hittills avstått från att avverka möjliga biotopskydd, men kommer dock att kräva ersättning om och när biotopskydd beslutas. 
 Naturvårdsavtal 
 Naturvårdsavtal är att civilrättsligt avtal som tecknas mellan Skogs- vårdsstyrelsen och en skogsägare i syfte att bevara och utveckla ett områdes naturvärden. Naturvårdsavtal används främst i sådana fall där en miljöanpassad skötsel av ett skogsområde är motiverad. Avtalen används sällan som ett rent områdesskydd. Markägaren blir genom avtalen inte skyldig att utföra viss åtgärd, men skogsvårdsstyrelsen kan ges rätt att utföra eller tillåta markägaren att utföra vissa åtgärder. 
 2 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 2  
 3 
  
 Avtalen ger i regel markägaren rätt till ersättning som utbetalas som ett engångsbelopp. Avtalen tecknas ofta på 50 år. 
 Totalt beräknas skogsvårdsstyrelserna ha tecknat ca 190 avtal omfattande drygt 1 000 ha till och med år 1996. Avtalsområdena är i genomsnitt drygt 6 ha stora. Medeltal för ersättning till markägaren är ca 6 300 kr/ha. Flest avtal har tecknats för naturtyperna lövbränne- liknande skog, naturskogsartad barr- eller lövskog samt ädellövskog. 
 Naturvårdsavtal har tillämpats sedan år 1994 och erfarenheterna är övervägande goda. Användning av avtal i naturvårdsarbetet har ett starkt stöd från skogsnäringen. Avtalen förutsätter markägarens engagemang och frivilliga medverkan och ger denne inflytande och delaktighet. Naturvårdsavtal är ett viktigt komplement till bl.a. naturreservat och biotopskydd, och kan tillvarata och befästa frivilliga avsättningar och markägarnas sektorsansvar. Avtalen används i regel på andra typer av områden än de som kan komma ifråga för biotop- skydd eller naturreservat. Naturvårdsavtal kan idag inte göras gällande mot ny ägare av fastigheten, vilket är en avsevärd begränsning. Skogsstyrelsen har föreslagit en lagändring för att komma tillrätta med detta. Avtalen skulle därefter kunna fylla en ännu viktigare och långsiktigt säkrare funktion. Avtalen är sannolikt mycket kostnads- effektiva för staten och ersättningen är i regel relativt låg. I avvaktan på en eventuell lagändring som gör avtalen gällande mot ny ägare avser dock Skogsstyrelsen att fortsatt prioritera biotopskyddsarbetet. 
 Frivilliga avsättningar 
 Skogsägare och skogsföretag har i en enkätundersökning redovisat sina frivilligt och utan ersättning avsatta hänsynsområden. Inom hänsynsområden skall inte skogsbruk förekomma som kan skada natur- eller kulturvärden. Endast områden större än 0,5 ha medräknas. 
 Var femte skogsägare och nästan alla större skogsföretag redovisar frivilliga avsättningar. Omfattningen av dessa beräknas komma att uppgå till ca 500 000 - 800 000 ha nedanför fjällnära skog när aktuella uppgifter finns för all skogsmark. Detta motsvarar ca  
 2–4 
  procent av skogsmarksarealen. De största skogsföretagen samt var tredje små- skogsägare (mindre än 5 000 ha skog) dokumenterar sina hänsyns- 
 3 
  
 4  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1997:98 
  
 områden. De största skogsföretagens uppgifter är i regel tillgängliga för myndigheter och allmänhet. De största företagen uppger att avsättningarna gäller tills vidare, medan en majoritet av mindre skogsägare uppger så länge de råder över fastigheten. Var femte småskogsägare kan tänka sig att avsätta hänsynsområden i framtiden. Två av fem är tveksamma. En majoritet av skogsägarna anser att det ekonomiska ansvaret för att undanta skogsmark från skogsbruk skall delas mellan staten och skogsnäringen. 
 De frivilliga avsättningarna är av betydande omfattning och utgör ett viktigt komplement till naturreservat och biotopskydd. De kan av flera skäl inte ersätta det lagstadgade skyddet av skogsmark och behovet av att skydda mer skog kvarstår. Skogsnäringens ambition att frivilligt avsätta skog är relativt stor. En majoritet av skogsägarna uppger även att deras kunskap och intresse för miljöfrågor i skogs- bruket har ökat under de senaste fem åren. Det är en viktig utgångs- punkt för skogsvårdsorganisationens arbete med inventering och utbildning. Frivilliga avsättningar sker på frivillighetens villkor. Skogsstyrelsen vill dock verka för att skogsägarnas intentioner tillvaratas och genom rådgivning medverkar till att rätt områden prioriteras och dokumenteras i en skogsbruksplan. Uppgifterna om de frivilliga avsättningarna är i flera avseenden osäkra och preliminära. Det är således angeläget att närmare undersöka de frivilliga avsättningarna avseende deras miljövärden och omfattning. Undersök- ningen bör upprepas om några år då nu pågående naturvärdes- inventeringar och planläggning av skog har kommit längre. 
 Skogsmark som skogsvårdslagstiftningen undantar 
 Skogsvårdslagen anger att hänsyn skall tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötseln av skog. För att ta reda på hur mycket skogsmark som lämnas av miljöhänsyn, har 1 700 h yggen undersökts. Endast s.k. hänsynsytor mellan 0,01 och 0,5 hektar medräknas. Därutöver lämnas träd och buskar spridda eller i små grupper, samt hänsyn vid röjning och gallring. Större områden (över 0,5 ha) omfattas av undersökningen av frivilligt avsatta hänsyns- 
 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 2  
 5 
  
 områden. De kan också utgöra egna bestånd där avsikten är att avverka dem vid ett senare tillfälle. 
 Vid avverkning år 1995 lämnades hänsynsytor motsvarande ca 5 procent av hyggesarealen jämfört med fem år tidigare då ca 2 procent lämnades. Av hänsynsytorna bedöms 70 procent av den arealen kunna krävas med stöd av skogsvårdslagen och resterande areal kan ses som frivillig hänsyn därutöver. För år 1995 beräknas att ca 10 000 ha hänsynsytor lämnats vid slutavverkning. För de sex åren från 1990 till 1995 är motsvarande uppgift ca 50 000 hektar. 
 Arealen hänsynsytor som lämnas vid föryngringsavverkning före- faller ha ökat betydligt under de senaste åren. Kvarlämnande av hänsynsytor i den omfattning som studien visar har sannolikt stor betydelse för skogens miljövården. Studien visar dock inte vilka miljövärden som hänsynsytorna representerar. Viss typ av hänsyn väntas få betydelse först på längre sikt som ett äldre eller avvikande inslag i nästa skogsgeneration. Andra hänsynsytor är temporärt viktiga men värdet klingar av efter några år. Det är därför vanskligt att summera arealer för en längre följd av år. 
 Skogsmark inom svårföryngrade områden närmast fjällen är undan- tagen från föryngringsavverkning, då återväxt inte kan tryggas. Dessa områden beräknas omfatta ca 230 000 hektar skogsmark. Skogsbäran- de impediment är inte skogsmark men redovisas här då de omfattas av skogsvårdslagens hänsynsregler. De beräknas uppgå till ca 3,4 miljoner hektar i landet (minst 10 procents krontäckning). 
 Synpunkter på regelverket 
 Redovisningen omfattar i första hand synpunkter på lag och förordning. I samband med att Skogsstyrelsen redovisar utvärderingen av den nya skogspolitiken i januari 1998 kommer regelverket för naturvård i skogen att belysas ytterligare. Dock bör en lagändring som möjliggör naturvårdsavtals giltighet mot ny ägare genomföras så snart som möjligt. Det kan även finnas anledning att se över listan över de biotyper som omfattas av biotopskyddsbestämmelserna. Skogssty- relsen kommer att närmare överväga om ändringar bör göras i 
 5 
  
 6  
 Bilaga 2 
  
 SOU 1997:98 
  
 föreskrifter och allmänna råd till 30 § skogsvårdslagen (t.ex. skyddet för skogliga impediment) och i allmänna råd till 21 § naturvårdslagen. 
 Nyckelbiotoper, impediment och förekomst av äldre skog 
 Skogsvårdsorganisationen genomför en inventering av nyckelbiotoper i syfte att få bättre kunskap och lägesbunden information om värde- fulla livsmiljöer för växter och djur i skogen. Resultaten skall utöver att vara ett beslutsunderlag för skogsägarna själva, användas för bl.a. Skogsvårdsstyrelsens rådgivning till skogsägare, beslut om biotop- skydd och i viss mån beslut om naturreservat på skogsmark. 
 ArtDatabanken vid Sveriges Lantbruksuniversitet har på uppdrag av Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket utrett de skogliga impedi- mentens betydelse för rödlistade arter. ArtDatabankens slutsats är bl.a. att endast en liten andel rödlistade skogsarter (ca två procent) bedöms ha sin huvudsakliga förekomst på skogliga impediment. Impedimenten är av betydelse för ytterligare fem procent av de rödlistade skogs- arterna. Impedimentens naturvärden är i hög grad beroende av att gamla och grova träd inte avverkas. ArtDatabanken rekommenderar att tillämpningsföreskrifterna till 30 § skogsvårdslagen förtydligas så att inga avverkningar eller röjningar tillåts på impediment annat än de som är direkt motiverade av naturvårdsskäl. 
 Institutionen för riksskogstaxering vid Sveriges  
 Lantbruks-univer- 
  sitet har på uppdrag av Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket lämnat uppgifter om förekomst av äldre skog s.k. naturskog. Uppgifterna har sedan bearbetats och analyserats av Naturvårdsverket i samråd med Skogsstyrelsen. Andelen äldre skog som inte påverkats av sentida skogsbruksåtgärder har beräknats till ca fyra procent av Sveriges produktiva skogsmark utanför skyddade områden och den fjällnära skogen. Uppgifterna visar på en minskning av denna andel äldre skog under de senaste 70 åren. Minskningen är mest påtaglig i Norrland. 
 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 2  
 7 
  
 Samarbetsformer 
 I rapporten redovisas tre exempel på samarbete mellan enskilda myndigheter och skogsägare av skilda kategorier, vilket skapar möjlig- heter att kombinera frivillighet med beslut om skydd och ekonomisk ersättning. Exemplen är hämtade från s.k. Vitryggslandskap i Mellan- sverige, Östergötlands eklandskap samt Vällenområdet i Uppland. 
 7 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 3  
 1 
  
 Bilaga 3: Skogsreservat i Sverige 
 (sammanfattning ur Naturvårdsverkets rapport 4707) 
 I denna rapport redovisar Naturvårdsverket ett regeringsuppdrag om avsättningen av skogsreservat efter det skogspolitiska beslutet. Vidare redovisas hur EU:s habitatdirektiv påverkat ställningstagandena i fråga om former för skydd av den biologiska mångfalden. 
 En följd av det skogspolitiska beslutet är att skogsreservaten gene- rellt sett tillmätts ökad betydelse för bevarandet av skogslandskapets biologiska mångfald. De ekonomiska anslagen för reservatsbildning har i konsekvens härmed höjts från 140 till 190 miljoner kronor per år. 
 Naturskyddet har funnits som samhällsintresse i Sverige ända sedan början av  
 1900-talet, 
  men planmässigt, organiserat bevarande av värdefulla skogar med särskilt avsatta statliga medel har pågått endast under de senaste 30 åren. Höjningen av naturskyddsanslaget efter det skogspolitiska beslutet har gett förbättrade möjligheter att skydda värdefulla områden. Under en fyraårsperiod från 1992 till 1996 har 290 värdefulla naturskogsområden med en sammanlagd areal om 96 000 hektar varav  
 46 000  
 hektar produktiv skog skyddats med medel från naturskyddsanslaget. Hälften av den skyddade skogsarealen ut- görs av fjällnära skog och en fjärdedel av barrurskogar i det övriga skogslandet. En fjärdedel består av lövskogar och andra värdefulla skogar i främst södra Sverige. 
 Den sammanlagda skyddade produktiva skogsarealen i Sverige i nationalparker, naturreservat, domänreservat och förvärvade områden uppgår till ca 832 000 hektar vilket är 3,6 procent av Sveriges produktiva skogsmark. Ca 660 000 hektar finns inom den fjällnära skogen och ca 172 000 hektar nedanför den fjällnära skogen. Den skyddade andelen produktiv skog i dessa regioner uppgår till ca 43 procent respektive 0,8 procent. 
 Former för samverkan mellan reservatsbildning och skogsbolagens landskapsplanering har utvecklats under senare tid. Detta beskrivs i rapporten med utgångspunkt från exemplet Snöberget i Norrbottens län. Det frivilliga skyddet av hänsynsområden inom storskogsbruket 
 1 
  
 2  
 Bilaga 3 
  
 SOU 1997:98 
  
 har även utretts. En prognos antyder att det frivilliga skyddet av hänsynsområden kan komma att omfatta ca 2 procent av all skogsmark i Norrland. 
 Samarbete med den ideella naturvården och  
 skogsvårds-organisa- 
  tionen i reservatsfrågor är redan idag betydelsefull och kan i framtiden få än större betydelse. Viktiga skäl till detta är den ökande kunskapen om bland annat värdefulla områden inom organisationerna och ett allt starkare engagemang i bevarandefrågorna. 
 ArtDatabanken vid Sveriges Lantbruksuniversitet har utrett de skogliga impedimentens betydelse för rödlistade arter. Slutsatserna är bl.a. att endast en liten andel rödlistade skogsarter (ca 2 procent) har sin huvudsakliga hemvist i impediment. Liksom i den produktiva skogen är värdet av impedimenten för den biologiska mångfalden i mycket hög grad beroende av att grova och döda träd inte avverkas. Eftersom sådana träd inte är entydigt skyddade i skogsvårdslagen som tillåter att enstaka träd avverkas, kan inte impedimenten med deras naturvärden anses generellt skyddade. 
 Naturskogens utveckling har analyserats med ledning av bland annat uppgifter från Riksskogstaxeringen. Andelen naturskog, det vill säga äldre skog som uppkommit genom naturlig föryngring och inte påverkats av sentida skogsbruksåtgärder, har uppskattats omfatta ca 4 procent av Sveriges produktiva skogsmark utanför skyddade områden och den fjällnära skogen. Beräkningar av Riksskogstaxeringen visar på en kontinuerlig minskning av äldre skog och naturskogsartad skog under hela  
 1900-talet. 
  förändringarna är påtagliga främst i Norrland. Avsevärd avverkning av äldre naturskogar under senare tid har också påvisats genom uppföljning av förändringar av förekomsten av naturskogar i vissa trakter. 
 EU:s habitatdirektiv berör skogsreservaten främst genom det ekologiska nätverket Natura 2000. Natura 2000 innebär att varje medlemsland skall bidra till att skapa ett nätverk av särskilda be- varandeområden. Direktivet har fått som följd att ett omfattande arbete med kartläggning av lämpade Natura  
 2000-områden 
  utförts av läns- styrelserna. Totalt har ca 2 400 områden föreslagits till Natur- årdsverket. Naturvårdsverket har bearbetat materialet och överlämnat en begränsad lista till regeringen. Regeringen har beslutat att endast gå vidare till EU med områden som redan är skyddade. Det fortsatta 
 2 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 3  
 3 
  
 urvalet och redovisningen till EU förutsätter att Natura 2000- områdena antingen är skyddade eller förankrade hos bland annat berörda markägare. Urvalet av Natura  
 2000-områden 
  följer det nationella bevarandearbetet och innebär i princip inga andra kompli- kationer i skyddsarbetet än att förankringsprocessen är tidskrävande för länsstyrelserna. En stimulans för arbetet med Natura 2000 är EU:s miljöfond LIFE som ger vissa ekonomiska bidra till skydd av områden. För 1995 uppgår bidraget till 27 miljoner kronor och för 1996 till 34 miljoner kronor enligt de beslut som hittills fattats. 
 Naturvårdsverket konstaterar att procentmål för bevarande av skogar ofta har ekonomiska utgångspunkter och att vetenskapligt odiskutabla procentmål inte varit möjliga att ställa upp. Detta gäller även för de anpassningar till natuvårdsintressena som nu görs inom skogsbruket i form av hänsynsområden och detaljhänsyn på hyggen med mera. I det praktiska reservatsarbetet är prioriteringar mellan ett stort antal skyddsvärda områden och mellan olika skogstyper en huvuduppgift. Praktiska mål för arbetet görs med utgångspunkt från detta och förväntade budgetramar. 
 Naturvårdsverket pekar även på problemen med den fortsatta avverkningen av naturskogar och på att större naturliga skogseko- system med den utveckling som kan förutses i huvudsak endast kommer att finnas kvar i reservat. Reservatens viktigaste funktion är att säkerställa sådana värdefulla skogar som inte kan förväntas bli skyddade inom ramen för det nya skogsbruket, det vill säga främst de större återstående naturskogarna inom varje skogstyp. Verksamheten under den gångna fyraårsperioden visar på att reservatsbildningen varit framgångsrik och att många var för sig mycket värdefulla skogar skyddats. Den givna ekonomiska ramen har dock tvingat fram prio- riteringar till ett begränsat antal av de kända skyddsvärda områdena. Naturvårdsverkets och länsstyrelsernas nuvarande  
 förteck-ning 
  av konkreta reservatsobjekt omfattar ca 1000 områden som kan skyddas inom en 7- till  
 10-årsperiod 
  med nuvarande anslagsnivå. 
 Som utgångspunkt för diskussionen om den fortsatta reservats- bildningen visar Naturvårdsverket på vilka prioriteringar som bör göras och resultat sin kan åstadkommas med olika alternativa anslagsnivåer. 
 3 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 1 
  
 Bilaga 5: 
 Rapport från ArtDatabanken: 
 Fördelning av rödlistade arter i olika skogsbiotoper i Sverige 
 Bakgrund 
 Som ett led i Miljövårdsberedningens utredning om behov att skydda ytterligare skog erhöll ArtDatabanken  
 1997-01-13 
  ett utredningsupp- drag om förekomsten av rödlistade arter i olika skogsbiotoper och regioner. Specifikt löd uppdraget: 
 Att bearbeta ArtDatabankens material på så sätt att antal rödlistade skogsarter visas i möjligaste mån 
  
 - 
  
 efter grad av hot (hotkategori 1+2 samt 3+4) 
  
 - 
  
 per skogsmarkstyp enligt ArtDatabankens definitioner 
  
 - 
  
 i regioner enligt bifogad karta (region 1 särskiljs dock ej) 
  
 Utgångspunkter och metodik 
 Sveriges riksdag har slagit fast att Sverige skall långsiktigt bevara alla i landet naturligt förekommande arter. Ett självklart första steg för att uppnå detta mål är att man analyserar var och i vilka biotoper det förekommer arter som idag riskerar att försvinna från landet och att man därefter prioriterar säkerställande av just de biotoper och om- råden där många arter är illa ute. Det finns givetvis också många andra viktiga skäl för att skydda områden och biotoper, t.ex. att säkerställa en god representativitet av olika naturtyper eller att bevara olika kulturhistoriska, estetiska och sociala värden. I denna utredning 
 1 
  
 2  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 inriktar vi oss enbart på den förstnämnda frågan, alltså att ta fram underlag för att säkerställa överlevnaden av våra arter, och då enbart de som är knutna till skogar. 
 I Sverige är idag 3501 arter rödlistade, fördelade på 5 kategorier (Sanders  Tjernberg 1996, Mccormick m.fl. 1995, Day m.fl. 1993; se definitioner av hotkategorierna i dessa): 
 0 – Försvunnen 
 1 – Akut hotad 
 2 – Sårbar 
 3 – Sällsynt 
 4 – Hänsynskrävande 
 Vi har klassificerat samtliga arter efter deras prefererade biotopföre- komster (max 7 per art, för de rörliga ryggradsdjuren har dock fler tillåtits). Vi har härvid utgått från en lista omfattande 67 biotoper varav vi betraktar nedanstående 21 som tillhörande skogslandskapet. 
 Det bör påpekas att biotoppreferenserna är bedömda och satta efter artens hela utbredningsområde. I praktiken kan det vara så att en art kan utnyttja olika trädslag eller biotoper i söder och i norr. Detta har vi nästan inte alls kunnat ta hänsyn till när vi korskört biotoppreferens och utbredning. I praktiken innebär det att antalet arter i vissa fall blir något för högt för vissa biotoper inom vissa regioner. Vi bedömer dock att denna effekt i praktiken är marginell och inte nämnvärt påverkar de stora mönstren. 
 Följande biotoper har vi betraktat som tillhörande skogsland- skapet: 
  
 Sta 
  
 tallskog, kalkfattig 
  
 Ska 
  
 kalktallskog 
  
 Sgr 
  
 granskog (ej sump) 
  
 Sbb 
  
 barrblandskog 
  
 Sgl 
  
 granskog med lövinslag 
  
 Sbl 
  
 barr-lövblandskog 
  
 Sek 
  
 ekskog 
  
 Sbo 
  
 bokskog 
  
 Säd 
  
 övrig ädellövskog 
  
 Shä 
  
 hässle 
  
 2 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 3 
  
 Sbj 
  
 björkskog 
  
 Sap 
  
 aspskog 
  
 Str 
  
 övrig trivialskog (ej sump) 
  
 Sal 
  
 klibbalskog 
  
 Sak 
  
 asksumpskog 
  
 Sgs 
  
 gransumpskog 
  
 Ssu 
  
 övrig sumpskog 
  
 Sra 
  
 ravinskog 
  
 Stb 
  
 trädbryn/trädridå 
  
 Shy 
  
 brandfält/hygge/stormlucka 
  
 Tra 
  
 ras- och bergbrant 
  
 Av de 3501 rödlistade arterna förekommer eller förekom ca 1950 (55%) i skogsmark, dvs i någon av ovanstående 21 biotoper (Tab. 1). Av dessa förekommer 105 i ras- och bergbranter men inte i några andra skogsbiotoper. 
  
 4ABELL  
 . Antal rödlistade arter i hotkategorierna  
 0-4, 
  totalt och i skogsmark. 
  
 (OTKATEGORI 
  
 !NTAL 
  
 !NTAL R¶DLISTADE 
  
 R¶DLISTADE ARTER 
  
 ARTER I SKOGEN 
  
 TOTALT 
  
 Försvunnen 
  
 207 
  
 87 
  
 Akut hotad 
  
 498 
  
 278 
  
 Sårbar 
  
 935 
  
 519 
  
 Sällsynt 
  
 653 
  
 350 
  
 Hänsynskrävande 
  
 1208 
  
 714 
  
 4OTALT 
  
 3501 
  
 1948 
  
 I utredningen ingick att dela upp analysen i regioner enligt karta 1. Då gränsen mellan region 1 (fjällen ned t.o.m. fjällbarrskogen) och 2 resp. 3 inte alls följer några administrativa gränser medan utbred- ningen av de rödlistade arterna i våra databaser följer  
 läns-, 
  land- skaps- och provinsgränser har det inte varit möjligt att särskilja region 1. Vi har därför tagit fram antalet rödlistade arter som är kända i olika biotoper inom respektive region  
 2-5, 
  där region 1 inkluderas i 2 och 3. 
 3 
  
 4  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 När det gäller att bedöma angelägenhetsgrad för insatser för en biotop är inte enbart antalet rödlistade arter intressant utan även andelen av dessa som är speciellt hotade. Vi har därför även angett  
 andelen  
 av arterna i kategorierna  
 1-4 
  som tillhör  
 Akut hotade  
 och  
 Sårbara  
 (kat.  
 1-2) 
  resp. andelen av alla arter (kat.  
 0-4) 
  som redan har försvunnit (0). 
 De fyra regionerna skiljer sig mycket i areal (med en faktor 10 i skogsareal från reg. 2 till 5; jfr tabell 2) vilket gör att man inte rakt av kan jämföra det totala antalet förekommande arter inom de olika regionerna. En lång rad empiriska undersökningar har funnit att när arealen minskas till en  
 10-del 
  så halveras i grova drag artantalet. Det är dock inte självklart att rödlistade arter precis följer detta generella mönster, varför det är svårt att med någon säkerhet göra omräkningar 
 av siffrorna. Likväl bör vi fortsättningsvis när vi betraktar artantals- siffrorna ha i minnet de fyra regionernas mycket olika arealer. 
  
 4ABELL  
 . Total landareal (x1000 ha) varav ungefärlig skogsbärande areal. I den senare har all militär och all skyddad mark inkluderats då skogsbärande andel av dessa inte särskiljs i Skogsstatistisk Årsbok (1996) varur statistiken hämtats. I gengäld har här diverse skogbärande impediment i myrmarker och på berg inte medtagits. Här, liksom i rapporten i övrigt, är region 1 inkluderad i region 2 och 3. 
  
 2EGION 
  
 ,ANDAREAL 
  
 0ROD SKOG 
  
 FJ¤LLBARR 
  
 SKYDDAD 
  
 MILIT¤R MARK 
  
 2 
  
 15431 
  
 9952 
  
 3 
  
 13509 
  
 9766 
  
 4 
  
 10210 
  
 6262 
  
 5 
  
 1942 
  
 894 
  
 4OTALT 
  
 41092 
  
 26874 
  
 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 5 
  
 De olika regionerna 
 Om vi analyserar förekomsterna av rödlistade arter i skogar inom de fyra olika regionerna finner vi att det finns betydligt fler rödlistade arter i söder än i norr och att andelen i kategorierna  
 Akut hotad  
 och  
 Sårbar  
 också är större i söder (Tab. 3). 
  
 4ABELL  
 3. Antal rödlistade arter i de olika regionerna samt andelen av dem som tillhör kategorierna Akut hotad eller Sårbar  
 (1-2) 
  eller Försvunnen (0). 
  
 2EGION 
  
 +AT 
  
 +AT 
  
 +AT 
  
 +AT 
  
 AV 
  
 AV 
  
 2 
  
 512 
  
 509 
  
 3 
  
 151 
  
 30 
  
 0,6 
  
 3 
  
 817 
  
 811 
  
 6 
  
 256 
  
 32 
  
 0,7 
  
 4 
  
 1583 
  
 1560 
  
 23 
  
 645 
  
 41 
  
 1,5 
  
 5 
  
 1157 
  
 1126 
  
 31 
  
 428 
  
 38 
  
 2,7 
  
 4OTALT 
  
 1948 
  
 1861 
  
 87 
  
 797 
  
 43 
  
 4,5 
  
 Siffrorna (Tab. 3) och staplarna (Fig. 1) för artantal går inte att jämföra rakt av eftersom de baseras på områden av helt olika areal. Skillnaderna mellan norr och söder är därför i verkligheten större (om de generella sambanden mellan area och artantal gäller – vilket är mycket osäkert – skulle antalet rödlistade arter per ytenhet i själva verket vara nästan 5x större i region 5 än 2). 
 5 
  
 6  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 Fig. 1.  
 Antal rödlistade skogslevande arter (kat.  
 1-4) 
  i resp. region. 
 Notera att regionernas areal är mycket olika, 
 vilket innebär att per ytenhet är skillnaderna mellan regionerna (i synnerhet 5 jämfört med 2 och 3) avsevärt större än vad staplarna visar. 
 (+1) 
 (+1) 
 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 7 
  
 Väl så viktigt som antalet arter eller täthet av rödlistade arter är att se hur många arter som är unika (endemiska i ett svenskt perspektiv) inom resp. region och som därför kräver insatser inom just den regionen för att fortleva (Tab. 4 och fig. 2). Vi ser här exempelvis att av rödlistade skogsarter i kategori  
 1-4 
  så finns det 159 arter som i landet bara förekommer i reg.  
 1-3 
  och hela 974 arter som enbart förekommer i reg.  
 4-5. 
  
 4ABELL  
 . Antal rödlistade arter generellt resp. rödlistade skogsarter (kategori  
 1-4) 
  inom resp. region/er som inte förekommer inom andra regioner i Sverige. Skillnaderna per ytenhet är i praktiken sannolikt avsevärt större eftersom regionerna skiljer mycket i areal. 
 2EGION !NTAL UNIKA !NTAL UNIKA 
  
 ARTER 
  
 SKOGSARTER 
  
 2 
  
 141 
  
 50 
  
 3 
  
 69 
  
 36 
  
 4 
  
 518 
  
 287 
  
 5 
  
 360 
  
 138 
  
 1-3 
  
 299 
  
 159 
  
 4-5 
  
 1929 
  
 974 
  
 7 
  
 8  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 Fig. 2.  
 Antal rödlistade skogsarter (kat.  
 1-4) 
  som i Sverige inte förekommer utanför resp. region. Notera att regionernas 
 areal är mycket olika, vilket innebär att per ytenhet 
 är sannolikt skillnaderna avsevärt större än vad staplarna visar. Staplarna till höger visar 
 motsvarande arter för region  
 1-3 
  resp.  
 4-5. 
  
  (+1) 
  
  (+1)  
  
 8 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 9 
  
 Antal rödlistade arter i olika skogsbiotoper i Sverige 
 Vi går nu över till att granska hur många rödlistade arter som förekommer inom resp. skogstyp (York). De olika biotoperna har mycket olika arealmässig förekomst i landet, vilket på samma sätt som ovan innebär att man, för att kunna jämföra tätheten av rödlistade arter mellan olika biotoper, borde göra en arealkompensation. Det finns emellertid en omvänd process att ta hänsyn till här, nämligen att antalet arter per ytenhet som riskerar att försvinna tenderar att vara högre ju mindre biotopareal som finns tillgänglig och framförallt högre ju större hastighet biotoparealen minskar med (förändrings- trycket mot biotopen). Här torde därför inte de i andra sammanhang empiriskt funna sambanden  
 areal–artantal 
  vara pålitliga. Vi måste därför nöja oss med att titta på det faktiska antalet arter som förekommer inom resp. biotop och inom resp. region. 
 Av tabell 5 framgår att det klart största antalet rödlistade arter är knutna till olika ädellövskogar. Andelen i högre hotkategorier  
 (1-2) 
  eller redan försvunna (0) tenderar också att vara relativt hög i ädellövskogarna. 
 Vissa av biotoperna kan vara delvis undervärderade, bl.a. på grund av bristande erfarenhet hos de personer som utfört klassificeringarna inom de olika organismgrupperna. Sålunda tror vi att asksumpskogen innehåller fler rödlistade arter än som framkommer i statistiken, likaså kan exempelvis gransumpskogen vara undervärderad. 
 9 
  
 10  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 4ABELL  
 . Antal rödlistade arter i hela landet fördelade på olika biotoper och hotkategorier. En enskild art kan förekomma i mer än en biotop. 
  
 "IOTOP 
  
 !LLA 
  
 +AT 
  
 +AT 
  
 +AT 
  
 AV 
  
 ARTER 
  
 AV 
  
 övrig ädellövskog 
  
 630 
  
 32 
  
 598 
  
 296 
  
 49 
  
 5,1 
  
 ekskog 
  
 405 
  
 12 
  
 393 
  
 213 
  
 54 
  
 3,0 
  
 bokskog 
  
 323 
  
 12 
  
 311 
  
 163 
  
 52 
  
 3,7 
  
 granskog (ej sump) 
  
 283 
  
 9 
  
 274 
  
 111 
  
 41 
  
 3,2 
  
 barr-lövblandskog 
  
 268 
  
 5 
  
 263 
  
 37 
  
 14 
  
 1,9 
  
 barrblandskog 
  
 218 
  
 7 
  
 211 
  
 83 
  
 39 
  
 3,2 
  
 ras- och bergbrant 
  
 202 
  
 10 
  
 192 
  
 98 
  
 51 
  
 5,0 
  
 trädbryn/trädridå 
  
 209 
  
 20 
  
 189 
  
 88 
  
 47 
  
 9,6 
  
 övrig trivialskog (ej sump) 
  
 193 
  
 9 
  
 184 
  
 68 
  
 37 
  
 4,7 
  
 tallskog, kalkfattig 
  
 181 
  
 8 
  
 173 
  
 76 
  
 44 
  
 4,4 
  
 aspskog 
  
 130 
  
 4 
  
 126 
  
 50 
  
 40 
  
 3,1 
  
 klibbalskog 
  
 120 
  
 1 
  
 119 
  
 39 
  
 33 
  
 0,8 
  
 övrig sumpskog 
  
 117 
  
 2 
  
 115 
  
 42 
  
 37 
  
 1,7 
  
 ravinskog 
  
 118 
  
 5 
  
 113 
  
 49 
  
 43 
  
 4,2 
  
 gransumpskog 
  
 107 
  
 3 
  
 104 
  
 46 
  
 44 
  
 2,8 
  
 granskog med lövinslag 
  
 104 
  
 3 
  
 101 
  
 52 
  
 51 
  
 2,9 
  
 björkskog 
  
 104 
  
 5 
  
 99 
  
 38 
  
 38 
  
 4,8 
  
 kalktallskog 
  
 72 
  
 1 
  
 71 
  
 24 
  
 34 
  
 1,4 
  
 hässle 
  
 54 
  
 0 
  
 54 
  
 17 
  
 31 
  
 0 
  
 brandfält/hygge/stormlucka 
  
 70 
  
 2 
  
 68 
  
 31 
  
 46 
  
 2,9 
  
 asksumpskog 
  
 31 
  
 0 
  
 31 
  
 10 
  
 32 
  
 0 
  
 10 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 11 
  
 Antal arter 
  
 0 
  
 100 
  
 200 
  
 300 
  
 400 
  
 500 
  
 600 
  
 övrig ädellövskog 
 ekskog 
 bokskog 
 granskog (ej sump) 
  
 barr-lövblandskog 
  
 barrblandskog 
 ras- och bergbrant 
 trädbryn/trädridå 
 övrig trivialskog (ej sump) 
 tallskog, kalkfattig 
 aspskog 
 klibbalskog 
  
 övrig sumpskog 
  
 ravinskog 
  
 gransumpskog 
  
 granskog med lövinslag 
  
 björkskog 
  
 kalktallskog 
  
 brandfält/hygge/stormlucka 
  
 hässle 
  
 asksumpskog 
  
 Sverige i biotoper olika i  
 4)-(1 
  arter Rödlistade 
 11 
  
 12  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 Viktiga biotoper inom de olika regionerna 
 Man kan förvänta sig att olika biotoper spelar olika stor roll för artbevarandet inom de olika regionerna. Vilka som är viktigast är bra att veta för att kunna prioritera rätt bl.a. vid planering av fortsatt säkerställande av mark. 
 Region 2 (+1) 
 Inom norra Norrland (reg. 2+1) hyser barrskogar och barr- lövblandskogar totalt flest rödlistade arter, medan störst andel i kategorierna  
 1-2 
  finns inom brandfält/h ygge/stormlucka resp. granskog med lövinslag (Tab. 6). Vi har inte gjort någon generell närmare uppdelning av brandfält/h ygge/stormlucka. Av de 46 före- kommande arterna utgörs dock 35 av ryggradslösa djur. Av d essa senare förekommer 29 på brandfält (varav 16 enbart på brandfält) och 19 på hygge/stormlucka (varav 6 enbart i den delbiotopen). 
  
 4ABELL  
 6. Antal rödlistade arter inom respektive biotop i region 2. 
  
 "IOTOP 
  
 granskog (ej sump) 
  
 163 
  
 50 
  
 31 
  
 barrblandskog 
  
 132 
  
 41 
  
 31 
  
 barr-lövblandskog 
  
 128 
  
 44 
  
 34 
  
 tallskog, kalkfattig 
  
 101 
  
 32 
  
 32 
  
 gransumpskog 
  
 79 
  
 29 
  
 38 
  
 ras- och bergbrant 
  
 75 
  
 19 
  
 25 
  
 granskog med lövinslag 
  
 67 
  
 27 
  
 40 
  
 övrig trivialskog (ej sump) 
  
 66 
  
 19 
  
 29 
  
 aspskog 
  
 63 
  
 19 
  
 30 
  
 björkskog 
  
 59 
  
 15 
  
 25 
  
 övrig sumpskog 
  
 48 
  
 12 
  
 25 
  
 brandfält/hygge/stormlucka 
  
 46 
  
 19 
  
 41 
  
 ravinskog 
  
 41 
  
 12 
  
 29 
  
 trädbryn/trädridå 
  
 22 
  
 4 
  
 18 
  
 klibbalskog 
  
 21 
  
 5 
  
 24 
  
 12 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 13 
  
 Region 3 (+1) 
 Gran- och  
 barr-lövblandskogarna 
  hyser flest rödlistade arter. Brandfält/h ygge/stormlucka, granskog med lövinslag samt gransump- skogar har störst andel arter i de båda högsta hotkategorierna (Tab. 7). 
  
 4ABELL  
 Antal rödlistade arter inom respektive biotop i region 3. 
  
 "IOTOP 
  
 granskog (ej sump) 
  
 217 
  
 68 
  
 31 
  
 barr-lövblandskog 
  
 175 
  
 58 
  
 33 
  
 barrblandskog 
  
 161 
  
 52 
  
 32 
  
 tallskog, kalkfattig 
  
 117 
  
 36 
  
 31 
  
 övrig trivialskog (ej sump) 
  
 97 
  
 21 
  
 22 
  
 gransumpskog 
  
 91 
  
 37 
  
 41 
  
 aspskog 
  
 88 
  
 25 
  
 28 
  
 granskog med lövinslag 
  
 83 
  
 36 
  
 43 
  
 ras- och bergbrant 
  
 80 
  
 28 
  
 35 
  
 övrig sumpskog 
  
 68 
  
 21 
  
 31 
  
 björkskog 
  
 68 
  
 16 
  
 24 
  
 ravinskog 
  
 66 
  
 25 
  
 38 
  
 klibbalskog 
  
 57 
  
 15 
  
 26 
  
 brandfält/hygge/stormlucka 
  
 52 
  
 23 
  
 44 
  
 trädbryn/trädridå 
  
 45 
  
 12 
  
 27 
  
 hässle 
  
 19 
  
 0 
  
 0 
  
 Region 4 
 Ädellövskogarna, i synnerhet de med blandade bestånd (övrig ädellövskog) är de som utan jämförelse innehåller flest rödlistade arter. Ekskogarna, ras- och bergbranter samt granskog med lövinslag har den högsta andelen i de högre hotkategorierna  
 (1-2). 
  
 13 
  
 14  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 En anledning till dominansen av övrig ädellövskog är att artrike- domen av träd och buskar ofta är hög i dessa skogar, vilket ger livsförutsättningar för en lång rad trädartsberoende vedinsekter och kryptogamer. Flertalet av de ekanknutna arterna förekommer också här. 
 Avgränsningen mellan å ena sidan ekskog och övrig ädellövskog och å andra sidan t.ex. trädbärande hagmarker (som ej förts till skogen) var inte alltid lätt att göra vid biotopklassificeringen. Detta betyder att siffrorna för ekskog och övrig ädellövskog skulle kunna vara både något högre och något lägre, beroende på var man drar gränsen gentemot odlingslandskapet. 
  
 4ABELL  
 Antal rödlistade arter inom respektive biotop i region 4. 
  
 "IOTOP 
  
 övrig ädellövskog 
  
 543 
  
 235 
  
 43 
  
 ekskog 
  
 372 
  
 190 
  
 51 
  
 bokskog 
  
 263 
  
 119 
  
 45 
  
 barr-lövblandskog 
  
 227 
  
 80 
  
 35 
  
 granskog (ej sump) 
  
 227 
  
 78 
  
 34 
  
 barrblandskog 
  
 178 
  
 65 
  
 37 
  
 övrig trivialskog (ej sump) 
  
 162 
  
 46 
  
 28 
  
 trädbryn/trädridå 
  
 155 
  
 52 
  
 34 
  
 tallskog, kalkfattig 
  
 149 
  
 57 
  
 38 
  
 ras- och bergbrant 
  
 132 
  
 63 
  
 48 
  
 aspskog 
  
 116 
  
 41 
  
 35 
  
 klibbalskog 
  
 98 
  
 31 
  
 32 
  
 övrig sumpskog 
  
 96 
  
 30 
  
 31 
  
 ravinskog 
  
 92 
  
 34 
  
 37 
  
 gransumpskog 
  
 84 
  
 31 
  
 37 
  
 granskog med lövinslag 
  
 80 
  
 38 
  
 48 
  
 björkskog 
  
 77 
  
 23 
  
 30 
  
 kalktallskog 
  
 71 
  
 23 
  
 32 
  
 brandfält/hygge/stormlucka 
  
 60 
  
 26 
  
 43 
  
 hässle 
  
 53 
  
 16 
  
 30 
  
 asksumpskog 
  
 29 
  
 8 
  
 28 
  
 14 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 15 
  
 Region 5 
 Också i den sydligaste regionen svarar ädellövskogarna för klart flest rödlistade arter. Bok- och ekskogen har den största andelen arter i kategorierna  
 Akut hotad  
 och  
 Sårbar  
 (kat.  
 1-2). 
  
 4ABELL  
 . Antal rödlistade arter inom respektive biotop i region 5. 
  
 "IOTOP 
  
 övrig ädellövskog 
  
 468 
  
 189 
  
 40 
  
 ekskog 
  
 304 
  
 136 
  
 45 
  
 bokskog 
  
 292 
  
 139 
  
 48 
  
 trädbryn/trädridå 
  
 146 
  
 48 
  
 33 
  
 barr-lövblandskog 
  
 131 
  
 37 
  
 28 
  
 övrig trivialskog (ej sump) 
  
 123 
  
 31 
  
 25 
  
 granskog (ej sump) 
  
 91 
  
 24 
  
 26 
  
 klibbalskog 
  
 91 
  
 22 
  
 24 
  
 barrblandskog 
  
 85 
  
 24 
  
 28 
  
 tallskog, kalkfattig 
  
 84 
  
 30 
  
 36 
  
 aspskog 
  
 75 
  
 22 
  
 29 
  
 ras- och bergbrant 
  
 66 
  
 26 
  
 39 
  
 övrig sumpskog 
  
 63 
  
 15 
  
 24 
  
 ravinskog 
  
 57 
  
 14 
  
 25 
  
 björkskog 
  
 54 
  
 14 
  
 26 
  
 kalktallskog 
  
 39 
  
 15 
  
 38 
  
 gransumpskog 
  
 32 
  
 6 
  
 19 
  
 granskog med lövinslag 
  
 31 
  
 11 
  
 35 
  
 hässle 
  
 31 
  
 6 
  
 19 
  
 brandfält/hygge/stormlucka 
  
 30 
  
 12 
  
 40 
  
 asksumpskog 
  
 25 
  
 8 
  
 32 
  
 15 
  
 16  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 Diskussion 
 Av ovanstående analys framgår att det finns avsevärt fler rödlistade arter i söder än i norr och i ädellövskogar än i andra skogar. Antalet rödlistade arter är sannolikt generellt  
 4-5 
  gånger högre per ytenhet i södra än i norra Sverige och skillnaderna i antalet unika arter (dvs sådana som i Sverige bara finns där) mellan å ena sidan regionerna 4- 5 och å andra sidan reg.  
 1-3 
  är ännu större. Dessa mönster är en följd av flera faktorer. (1) Det finns generellt ett betydligt högre artantal i söder jämfört med i norr. (2) Ädellövskogarna, som ligger i söder, är artrikare jämfört med andra skogar. (3) Det mänskliga trycket är och har varit betydligt större i söder. (4) Andelen skyddad skog i söder är endast en bråkdel av arealen skyddad i norr. 
 Att många arter är inskränkta till relativt små områden betyder också att deras livsmiljöer måste bevaras just där; det hjälper inte dessa arter att stora arealer skyddas inom andra delar av landet. Slutsatsen är att det är ytterst angeläget med ett avsevärt utökat skydd av skogar, och då i synnerhet gamla ädellövskogar, i södra Sverige. 
 Detta betyder emellertid inte att skyddet för våra arter i norra Sverige idag är tillräckligt. 509 arter i hotkategorierna  
 1-4 
  inom region 2(+1) och 811 arter i region 3(+1) är en tydlig indikation på att så inte är fallet. 
 Den  
 skogstyps-/biotopindelning 
  som använts i denna utredning är egentligen inte tillräcklig för att utkristallisera de viktigaste kvalitéer- na för de rödlistade skogsarternas fortbestånd. Det kan vara stor skill- nad på granskog och granskog. Många arter är också mera beroende av ett specifikt substrat än av den storbiotop som substratet råkar förekomma i. Generellt gäller att gammal skog, stort innehåll av död ved och näringsrikt underlag är betydligt gynnsammare än motsatsen. Näringsrikedomen är viktig för sådana arter som är direkt knutna till mark- eller fältskiktet men också för det stora antal arter som kräver grova dimensioner på träd och ved. 
 Generellt för hela landet gäller att, från arternas bevarande- synpunkt, det är avgörande vilka områden (och kvalitén av dessa) som man undantar från det rationella skogsbruket, likaså att hänsyn i 
 16 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 17 
  
 skogsbruket tillämpas också där många rödlistade arter förekommer. Hittills har säkerställandet dominerats av skogar på lågproduktiv mark. Det är inte självklart att bevarandearbetet (i den mån det alls lyckas) blir billigare med ett sådant förfarande. En högproduktiv, överårig skog kan innehålla tiotals gånger fler rödlistade arter än en lågproduktiv skog med klena dimensioner. Exempelvis förekom- mer endast ca 5% (varav 2% med huvudsaklig förekomst) av landets skogslevande rödlistade arterna inom skogliga impediment (Dawson m.fl. 1997). 
 Ädellövskogslagen har ibland påståtts lägga en grön hand över Sveriges ädellövskogar, varför ytterligare skydd ansetts onödligt. Sett ur de inneboende arternas synvinkel är detta påstående emellertid helt felaktigt. Lagen stadgar visserligen fortsatt ädellövskogsbruk, men hindrar inte avverkning av gamla träd eller borttagande av död ved. 
 I redan starkt fragmenterade landskap innebär också nedhuggning av varje skog med rödlistade arter att avstånden ytterligare ökar mellan arternas kvarvarande populationer. Detta betyder att även om vi inom någon hundraårsperiod får tillbaka de rätta strukturerna i skogarna så finns ofta inte arterna kvar inom sådana avstånd att de kan återkolonisera skogarna. Vi får biologiskt tomma skogar. För en hel del vedberoende arter, t.ex. ädellövskogslevande hålträds- knäppare, har fragmenteringen redan gått så långt att de kvarvarande populationerna är att betrakta som levande fossil som inom den närmaste hundraårsperioden oundvikligen kommer att dö ut från landet. Vi har ett stort ansvar att se till att denna grupp inte blir ännu större. 
 Ett annat generellt problem med våra skogar är att skiftande skogsbruksmetoder under tidernas lopp producerat strukturellt olika skogar. De avverkningsmogna skogar som vi idag ser föryngrades kring eller strax efter förra sekelskiftet och sköttes med skogs- bruksmetoder som i många fall har skapat en relativt god hetero- genitet. De skogar som föryngrades kring seklets mitt och som kommer att bli nästa generations gammelskogar har anlagts och brukats med metoder som skapat betydligt mera ensartade, homogena skogar. Detta kommer sannolikt att innebära att våra rödlistade arter möter en trång flaskhals inom de kommande decennierna, en flaskhals 
 17 
  
 18  
 Bilaga 5 
  
 SOU 1997:98 
  
 som sannolikt kommer att medföra att ett betydande antal skogs- levande arter helt försvinner från vårt land. 
 Slutligen bör frågan ställas hur resultaten från denna utredning kan kopplas till frågan om hur stora arealer skogsmark som behöver säkerställas? Det är omöjligt att med utgångspunkt från ovanstående siffror beräkna detta, om det överhuvudtaget alls låter sig göra utifrån dagens kunskapsnivå. Däremot kan man få en klar fingervisning om i vilka skogstyper skyddet måste utökas avsevärt. Genom att inom respektive region jämföra fördelningen av rödlistade arter inom olika skogstyper med fördelningen och kvalitén av redan säkerställd skogsmark, kan man få en bild av vilka biotoper som måste priori- teras. För flera av biotoperna räcker det med stor sannolikhet inte ens med att undanta alla hö gkvalitativa områden, utan ett återskapande måste dessutom till för att kunna behålla nästan alla arter. 
 Citerad Litteratur 
 Sanders, Alexander, M. (red.) 1996. Rödlistade ryggradsdjur i Sverige – Artfakta. ArtDatabanken, Uppsala. 
 Aronsson, M., Robles, Estrada,  
 J.-E. 
  (red.) 1995. Rödlistade växter i Sverige 1995. ArtDatabanken, Uppsala. 
 Dawson, Morris, Day, Morris, Jimenez, U., Robles, T., Johnston, T.,  
 Delgado, 
  Olsen,  Boyle, M. 1997. De trädbärande impedimentens betydelse för rödlistade arter. Art- Databanken.  
 Under tryckning. 
  
 Day, Morris, Jimenez, Vincent, Å. 1993. Rödlistade evertebrater i Sverige 1993. Databanken för hotade arter, Uppsala. 
 Skogsstatistisk Årsbok 1996. Skogsstyrelsen, Jönköping. 
 18 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 5  
 19 
  
 Rapporten har utarbetats av undertecknad men i bakomliggande klassificeringar av biotoppreferenser har dessutom deltagit Bryant, Stewart, Mccann, Oliver, Conley, 
  Mitchell, Smith samt ett stort antal personer inom flora- och faunavårdskommittéerna. Flera av dessa personer, liksom Reed, Reeves och Franklin, har dessutom deltagit i förberedelserna för uppdragets genomförande och lämnat konstruktiva synpunkter på rapportens utformning. 
  
 1997-03-20 
  
 U 
 LF  
 G 
 ÄRDENFORS 
 ArtDatabanken 
 Box 7002 
 750 07 Uppsala 
 19 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 6  
 1 
  
 Bilaga 6: 
 6IDSTR¤CKTA KULTURMILJ¶ER I 
 SKOGEN 
 5NDERLAG TILL  
 -ILJ¶V¥RDSBEREDNINGENS 
  
 SKOGSGRUPP 
 (För illustrationer se tryckt version av SOU 1997:98, Davis tryckeri  
 08-690 
  91 90, troligen klar vecka 726) 
 Målsättning och sammanfattning 
 Miljövårdsberedningens skogsuppdrag syftar till att beräkna skydds- behovet av skog. I samband med detta bör vissa kulturmiljövärden i skogsmark kunna tas tillvara och samordnas med de områden som avsätts för att skydda skog. 
 En exakt förteckning av lämpliga objekt torde kunna upprättas efter länsvisa genomgångar. Från kulturmiljösektorns synpunkt bör dock lämpliga områden skog avsättas utifrån vissa kriterier: 
  
 · 
  
 i första hand bör ett urval forntida fossila agrarmiljöer, s.k.  
  
 hackerörsområden  
 , i Götaland inkluderas för att skapa  
 referensområden  
 som undantas från modernt skogsbruk. 
  
 · 
  
 en välbevarat samband mellan kultur- och naturmiljön är önskvärt. 
  
 Hackerörsområden bevuxna med  
 lövblandskog  
 är lämpliga. 
  
 · 
  
 skogar som ännu bevarar sambandet mellan kulturlämningar och det biologiska arvet i form av hävdade lövskogar med produktiva  
  
 brunjordar  
 bör inkluderas. 
 1 
  
 2  
 Bilaga 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 · 
  
 den sydsvenska postglaciala skogshistorien är kontinuerligt på- verkad av människan. För att bevara de traditionella bondskogarnas ålderdomliga karaktär av mångfald är därför en viss kontinuerligt  
  
 hävd  
 med skogsbete och plockhuggning önskvärd. 
  
 · 
  
 andra kulturmiljöer  
 som är lämpliga att ingå i skyddade skogar är främst vissa andra typer av agrarmiljöer, förhistoriska boplats- och fångstmiljöer, samiska kulturmiljöer, bergsbruksmiljöer samt miljöer med spår efter husbehovsutnyttjande eller tidig skogs- industri. 
 Sammanfattande analys utifrån växtregioner 
 Skyddsbehovet för olika vidsträckta kulturmiljöer redovisas i det följande utifrån de åtta skogliga regioner som användes vid Riks- antikvarieämbetets underlag 1991 (figur 1). 
  
 ¶RFJ¤LLSTERR¤NG  
 I lägre delar: fångstgropssystem för älg. Hela regionen: vattenanknutna stenåldersboplatser, samiska kulturmiljöer. 
  
 .ORRLANDS INLAND  
 Hela regionen: fångstgropssystemen för älg, vattenanknutna stenåldersboplatser, tidig skogsindustri. I norr: samiska kulturmiljöer. I syd: finnbygder. 
 .ORDSVENSKA H¶GLANDETS RANDBYGDER  
 Tidig skogsindustri. Storsjöbygden: ödesbölen. Svealandsdelen: bergsbrukets lämningar. Norrlands kustlands norra del: boplatsgropar och hyddbottnar. Delar i syd: agrarmiljöer. I syd: bergsbruk och lågteknisk järnhantering. 
  
 -¤LARDALEN 
  
 Hela regionen: agrarmiljöer med röjningsröse- områden och stensträngssystem. 
 2 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 6  
 3 
  
 3YDSVENSKA H¶GLANDET  
 Hela regionen: stora komplex av röjningsröseområden och andra agrarlämningar, tidig skogs- industri. Lokalt lågteknisk järnhantering. 
 3YDLIGASTE 3VERIGES SL¤TTBYGDER SAMT V¤STG¶TA OCH ¶STG¶TAStewart  
 Hela regionen: välvda åkrar och stensträngs- 
  
 områden. 
 +UST OCH SK¤RG¥RDSBYGDEN  
 Främst Bohuslän: stenålders- boplatser. 
  
 –LAND 
  
  OCH 'OTLAND  
 Stensträngssystem och blockparceller, s.k. "celtic fields". 
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Figur 1. De åtta skogliga regioner som användes vid Riksantikvarie- ämbetets underlag 1991. 
 3 
  
 4  
 Bilaga 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 Inledning 
 Miljövårdsberedningens skogsgrupp gav i april 1996 Riksantikvarie- ämbetet i uppdrag att ge underlag för en eventuell samordning med kulturmiljöer vid avsättning av skyddad skog. Föreliggande utredning utgör avrapportering på detta uppdrag. 
 Riksantikvarieämbetet redogjorde i ett underlag till 1990 års skogspolitiska kommitté (910614) för sin syn på bevarande av kulturmiljöer vid skogsbruk. Kulturmiljöernas innehåll beskrevs utifrån åtta skogliga regioner. De viktigaste generella åtgärderna för att åstadkomma större hänsyn till kulturmiljöer är att markberedning inte bör förekomma, att större variation i trädslag och ålder är önskvärd och att det behövs en individuell anpassning av avverk- ningen och alternativ till trakthyggesbruk som bättre tar hänsyn till kulturspår, exempelvis blädning. 
 Föreliggande rapport kan ses som ett komplement till det nämnda underlaget. Eftersom det alltså redan gjorts en regional analys utgår beskrivningarna i det följande från olika typer av kulturmiljöer. 
 Från objekt till storskaliga miljöer 
 Den kunskap som vi idag har om kulturmiljön härrör i stora delar från relativt ny forskning och praxis inom kulturmiljövården. Tidigare uppfattades vanligen kulturminnen som olika slag av smärre objekt, vilka sällan var mer än några tiotals meter stora. Det rörde sig oftast om forntida gravar, hällristningar, runstenar etc., och speciellt värde- fulla byggnader. I såväl vetenskapliga som antikvariska sammanhang behandlades även objekten som tämligen lösryckta ända in på 1960- talet. 
 I vetenskapligt hänseende var ett miljötänkande etablerat i början av  
 1960-talet, 
  och i den antikvariska tillämpningen tillkom samma sak 
 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 6  
 5 
  
 senast i och med arbetena kring den fysiska riksplaneringen 1969. Planeringsprocessen har medverkat till detta liksom storskaliga exploateringar för infrastruktur och nya metoder inom skogsbruket. 
 Det är emellertid i stort sett först under det senaste årtiondet som man upptäckt att sammanhängande kulturmiljöer i sig kan vara mycket stora och omfatta mer än flera tiotals eller rentav hundratals hektar. Denna kunskap var tidigare mycket vagt formulerad, och systematise- rades först efter mitten av  
 1980-talet. 
  De mest omfattande av dessa kulturmiljöer utgörs av forntida odlingsspår, idag vanligen belägna i skogsmark. Ursprungligen har säkerligen många sådana lämningar funnits i dagens jordbruksmark, men de är där oftast bortodlade eller mycket fragmentariska. Områden med sådana fornlämningar består av såväl  
 synliga  
 delar, som gravar och odlingsrösen, skärvstenshögar etc., som ovan mark  
 osynliga  
 lämningar i form av kulturlager, husgrunder, härdar mm. 
 Mänsklig kultur har alltid funnits i skogen 
 Ur kulturmiljösynpunkt är det positivt att en viss andel skog skyddas från det moderna skogsbrukets produktionsmetoder. Ensartad skogs- odling ger ett ensartat landskap som föga står i samklang med den äldre kulturmiljön. Människans närvaro i skogen behöver dock inte alltid uppfattas som något negativt ur vare sig natur- eller kultur- miljöaspekt. Under årtusenden har människan tvärtom skapat mycket av det som vi uppfattar som värden i skogen. 
 Äldre tiders agrarsamhällen kännetecknades i hög grad av hävden av naturmiljön. Inte bara inägomarker utan även omgivande skogar präglades av skötsel och utnyttjande i olika avseenden. I så gott som hela landet har människan alltsedan istiden satt sin prägel på skogen. Skogen påverkades på en rad sätt; man tog timmer, anlade tillfälliga åkrar och gynnade skogsbete. Denna flertusenåriga inverkan av bönder på skogsekosystemen skapade, särskilt i Sydsverige, ett biologiskt mångfacetterat skogslandskap där lövskog med inslag av skottskog och grässvålar var viktiga beståndsdelar. 
 5 
  
 6  
 Bilaga 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 De senaste årens forskning har påvisat ett samband mellan den agrara hävden och balansen mellan brunjord och podsol, åtminstone i Sydsverige. Bondens långvariga och systematiska gynnande av agrart värdefullt löv och gräs har samtidigt förskjutit jordmånen i riktning mot brunjord och därmed mot en större biologisk mångfald. De omfattande planteringarna av barrskog, särskilt gran, har dock för- ändrat denna balans i riktning mot podsol och utarmning av de hävdgynnade arterna. 
 Kulturmiljön, med agrarlämningar och andra fornminnen, och en stor del av den biologiska mångfalden hänger alltså samman. Skogs- bestånden bär till en viss del ännu spår av äldre tiders agrara hävd, med gynnande av löv och gräs. Beträffande Sydsveriges brunjordar kan man anta att dessa till stor del är ett resultat av forntida bönders arbete och markinvesteringar, dvs något som omintetgörs i och med de omfattande barrskogsplanteringarna. 
 Att skapa urskogar är att skapa en ny kvalitet, åtminstone i Sydsverige, vars långsiktiga resultat är svåra att överblicka. Däremot utarmas och krymper ständigt de traditionella bondskogarna med sin hävdgynnade biologiska mångfald. 
 Vidsträckta kulturlämningar 
 Ålderdomliga fossila agrarlandskap 
 Den i särklass mest omfattande gruppen av vidsträckta kulturmiljöer utgörs av komplex med lämningar efter agrara bosättningar med flera typer av spår, som endast delvis är synliga ovan mark. Stora arealer med olika lämningar kan tillsammans bilda betydande miljöer och inte sällan kompletta forntida fossila agrarlandskap. Dessa kan vara från olika tider, från bronsålder ända till de senast decenniernas jordbruks- nedläggelse. Det som brukar redovisas som fornåkrar i antikvariska sammanhang är framför allt lämningar från tre huvudperioder:  
 bronsålder-äldre 
  järnålder, yngre  
 järnålder-medeltid, 
  respektive tiden för de stora skiftena på  
 1700-1800-talen. 
  
 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 6  
 7 
  
 Röjningsrösen utgör ett omfattande komplex av lämningar med olika datering och funktionell bakgrund. Man kan i princip särskilja tre kategorier, dels s.k. hackerör, dels troligen främst medeltida läm- ningar, och dels röjningsrösen från senare tid. Lämningarna utgörs till största delen av röjningsrösen, men omfattande komplex med hägnader, s.k. stensträngssystem, förekommer även. 
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 1. Översiktlig karta med en ungefär skalriktig redovisning av röjningsröse- områden inom del av Älvsborgs län. Uppgifter ur Riksantikvarieämbetets fornminnesregister. 
 7 
  
 8  
 Bilaga 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 De äldsta fornåkrarna utgörs av områden med röjningsrösen, s.k.  
 "hackerör",  
 som tillkom under  
 bronsålder-äldre 
  järnålder. Man avser då endast vissa röjningsröseområden, främst på Sydsvenska höglandet, med handplockade, regelbundna röjningsrösen. I litteraturen är de omnämnda som "hackerör", "hackhem", etc. De sammanhängande arealerna är normalt mycket stora, från några till flera tiotals hektar. Ofta är det svårt att avgränsa enskilda odlingsytor, och många områden av varierande storlek kan vara närbelägna och ses som ett enda stort komplex. 
 Det har antagits att områden av hackerörstyp avspeglar ett extensivt bruk med lätta handredskap eftersom man sällan ser typiska åker- former som terrasskanter eller parcellindelningar. Generellt är det endast stenar av en mansbördas storlek som lagts upp till röjnings- rösen. På mark som gjorts stenfri, eller som redan varit det naturligt, kan man samtidigt ha använt årder. 
 Fossil åkermark av hackerörstyp anses ha varit odlad extensivt i lång- tidsträda. Troligen har odlingscykeln varit 20 - 30 år. På de ytor som inte varit besådda har man förmodligen haft betesvall, som dels buffrar marken mot surhet, dels binder kväve i rotsystemen. Inom dessa områden har det troligen även ha förekommit kulturbetingade skottskogar. 
 Beträffande topografiska lägen återfinns röjningsröseområden av hackerörstyp uteslutande på lättare morän- och sandmarker. Marken kan vara såväl kraftigt kuperad som helt plan. Röjningsröseområden som antas vara medeltida förekommer i liknande mark, medan de sentida förekommer i mycket varierande stenbundna miljöer. 
 8 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 6  
 9 
  
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 2. Utbredningen av röjningsröseområden med s.k. hackerör, ungefär skalriktigt prickmarkerade. Det karterade området omfattar drygt 100 km 
 2  
 kring Växjö stad. Omkring 5% av hela arealen utgör hackerörsområden, dvs andelen i skog är högre. Uppgifter ur Riksantikvarieämbetets fornminnesregister. 
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 3: Röjningsröseområdenas fördelning på olika typer av skogar inom del av Uppsala län (5 socknar: Alunda, Ekeby, Forsmark, Harg och Hökhuvud). 
 9 
  
 10  
 Bilaga 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 4: Röjningsröseområdenas fördelning på olika typer av skogar inom del av Älvsborgs län (11 socknar: Mcpherson, Finnekumla, Hillared, Kinnarumma, Ljushult, Länghem, Månstad, Seglora, Sexdrega, Södra Säm och Tvärred). 
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 5: Röjningsröseområdenas fördelning på olika typer av skogar inom del av Kristianstad län (13 socknar: Brönnestad, Farstorp, Finja, Gumlösa, Ignaberga, Matteröd, N. Sandby, N. Mellby, Nävlinge, Stoby, Sörby, Vankiva och Vinslöv). 
 Uppgifter ur Williams fornminnesregister. 
 10 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 6  
 11 
  
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 6: Röjningsröseområdenas areal i N. Mellby socken, L län. Uppgifter ur Riksantikvarieämbetets fornminnesregister. 
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 7: Röjningsröseområdenas största längdmått i N. Mellby socken, L län. Uppgifter ur Riksantikvarieämbetets fornminnes- register. 
 11 
  
 12  
 Bilaga 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 8: Röjningsröseområdenas största längdmått i Alunda socken, Watson. Uppgifter ur Riksantikvarieämbetets fornminnes- register. 
 De dominerande hackerörsområdena återfinns på det sydsvenska höglandet och i skogsbygderna i Götalands inland, generellt över högsta kustlinjen, även om undantag finns. Hackerörsliknande röjningsrösen har under senare år även påträffats i nordöstra Uppland, 
 i vad som numera kan betecknas som utmarksmiljöer tillsammans med rösen och stensättningar av bronsålders- eller äldre järnålderstyp. Sannolikt är de av samma typ som de sydsvenska. 
 (se tryckt SOU 1997:98) 
 Exempel 9: Förteckning av röjningsröseområden i Matteröd socken, Kristianstad län, uppgifter ur Riksantikvarieämbetets fornminnes- register. 
 Eventuellt finns spridda röjningsröseområden av motsvarande typ i Värmland och Dalsland och delar av Norrland. I Riksantikvarie- ämbetets fornminnesregister, det officiella registret för fornlämningar 
 12 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 6  
 13 
  
 och andra kulturlämningar, är röjningsröseområden endast systema- tiskt dokumenterade beträffande Kristianstads och Kronobergs län. 
 Genom arkeologiska undersökningar vet man idag att det i hackerörs- områdena går att få fram väsentlig information, inte bara i de enskilda rösena, utan lika väl mellan och invid dem. Man har bland annat kunnat konstatera att områdena vanligen har en lång och komplicerad användningstid, ofta hundratals år, och att det i vissa fall ingår samtida boplatslämningar. 
 De mest kända röjningsrösena från äldre historisk tid finns på de s.k.  
 "ödesbölena"  
 i Jämtlands län . Ödesbölena var ursprungligen bond- gårdar som var i drift under vissa perioder mellan 1100- och 1400- talen. Mycket av ödeläggelsen har satts i samband med digerdöden på  
 1300-talet, 
  även om tidvis klimatförsämring var en bidragande orsak. 
 Själva åkerformerna på ödesbölena framträder som terrasser med spridda röjningsrösen. Av bebyggelsen kan enstaka husgr under synas. Ursprungligen ingick förstås även stora betes- och slåttermarker som sällan efterlämnat några synliga spår, även om de bästa markerna kan ha utnyttjats för slåtter långt efter medeltiden, ända fram i nutid. 
 Ödesbölena kännetecknas topografiskt i regel av höglänta terräng- lägena, helst vettande mot söder. Placeringen motiverades främst av klimatologiska faktorer. Ödesbölen har främst registrerats i Jämtlands län. Ett fåtal liknande områden har registrerats i Sydsveriges skogs- bygder. (Se  
 Sveriges Nationalatlas, "SNA" 
 , bd "Kulturminnen och kulturmiljövård" s. 41). 
 Det är även mycket vanligt att det förekommer  
 röjningsrösen från sen tid  
 , d.v.s. från  
 1700-1900-tal. 
  Sådana är kända över nästan hela landet. Vanligen kan de relateras till en förtätning av torp och utflyttade gårdar. I Norrland kan det dock röra sig om en nykolo- nisation. Topografiskt återfinns de sentida fornåkrarna med röjnings- rösen inom mycket varierande landskapsavsnitt. De nu övergivna åkrarna är inte systematiskt registrerade, men de förekommer över hela landet, om än glesare i Norrland. 
 13 
  
 14  
 Bilaga 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 I södra Norrland och delar av Svealand finns många finngårdar efter en kolonisation av utmarksskogar under främst  
 1500-1600-talen. 
  I dessa  
 finnbygder  
 svedjades barrskog i stor omfattning, även om man idag knappast ser några spår ovan mark. (Se SNA s. 91). 
 En typ av agrarlämning som kan bilda omfattande arealer utgörs av  
 stensträngssystem.  
 När man talar om stensträngssystem avses i regel den speciella äldre typ av hägnadskaraktär, som är tämligen vanlig på Gotland och Öland, samt i Uppland, Östergötland och delar av Västmanland. I topografiskt hänseende har de flesta typer av mark utnyttjats. På främst Gotland förekommer även stora områden med förhistoriska  
 blockparceller.  
 (Se SNA s.  
 39-40). 
  
 I Västsverige är ofta stensträngar kombinerade med tydliga spår av åkermark i s.k.  
 bandparceller,  
 vanligen från järnålder. En grupp bandformiga åkerparceller, som förekommer i stora områden i främst Västergötlands jordbruksbygder utgörs av de s.k. välvda eller  
 ryggade åkrarna  
 . Dessa tillhör de senaste två seklernas faser av jordbruksexpansion. (Se SNA s.  
 40-41). 
  
 Förhistoriska boplats- och fångstmiljöer 
 Till de kulturmiljöer som är lämpliga att inkludera i skyddad skog hör även områden med boplatser från stenåldern. Det vi idag kallar  
 boplatser  
 utgörs av platser där man funnit olika föremål som tyder på mänsklig aktivitet. Framför allt i Norrland kan man på boplatserna även påträffa anläggningar som s.k.  
 boplatsgropar,  
 och ibland även  
 hyddbottnar  
 och  
 skärvstensvallar  
 av s.k. "koksten". De kända bo- platserna är vanligen vattenanknutna. Dels finns de längs den förhistoriska havsstrandlinjen, som varierat i takt med landhöjningen, dels påträffas boplatserna längs vattendrag och sjöar. (Se SNA s. 14- 15). 
 Ända sedan stenålder har man tillämpat passiv fångst av älg och ren med  
 fångstgropar.  
 Groparna användes till dess att eldvapen infördes. Vanligen är systemen anlagda mellan, eller längs med, sjöar eller älvar 
 14 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 6  
 15 
  
 för att spärra av djurens naturliga vandringsleder. Utbredningsområdet är hela Norrlands inland och delar av det kustnära landet ända ned i Svealand ovan norrlandsgränsen. (Se SNA s.  
 60-61). 
  
 Områden med lämningar efter en  
 samisk renskötarkultur  
 omfattar hela Norrland från kust till fjäll, även om dagens samiska områden begränsas till något mer än Lappland. Lokalt kan en miljö bestå av boplatslämningar som visten och kåtatomter, gravar, fångstanlägg- ningar och kultplatser, etc. (Se SNA s.  
 64-69). 
  
 Ålderdomlig metallhantering och äldre tiders skogsutnyttjande 
  
 De oftast äldre, 
  
 lågtekniska 
  
 järnframställningsplatserna 
  
 uppvisar 
  
 relativt oansenliga 
  
 lämningar, 
  
 som  
 kolningsgropar, slaggvarp  
 och 
  
 blästerugnar.  
 Det var vanligen sluttningar eller avsatser nära myrar eller låglänt mark som togs i anspråk eftersom järnråvarorna utgjordes av myrmalm eller rödjord. Lämningar efter den lågtekniska järnfram- ställningen har påträffats på många håll i landet. (Se SNA s.  
 54-55). 
  
 Spår efter metallframställning, framför allt järn, finns åtminstone från århundradena före Rodgers och framöver. Bergsbruket i mer industriell mening uppstod under tidig medeltid, och rörde såväl järn- som koppar- och silverframställning. Bergsbruket hade till stora delar en permanent karaktär då man tog malmen från  
 gruvor  
 och då bearbet- ningen skedde på  
 hyttor  
 med masugnar, vattenhjul, rostningsgropar, smedjor, bodar, slaggvarp etc. En viktig råvara utgjordes dock av träkol, som framställdes i kolmilor; av dessa återfinns idag  
 kolbottnar  
 i tusental. Till bergsbruket hörde även hundratals  
 hammare  
 för vidareförädling. 
 Lokaliseringen av gruvor styrdes förstås av fyndigheterna. Hyttorna kunde ha en friare placering, men redan tidigt infördes vattendrivna blåsbälgar, varför man lade hyttorna vid bäckar av lagom storlek och fall. Det medeltida bergsbruket är relativt väl avgränsat till dagens Bergslagen och vissa andra områden. (Se SNA s.  
 56-59). 
  
 15 
  
 16  
 Bilaga 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 I alla landets skogsbygder har det även förekommit varierande verk- samhet av  
 husbehovsutnyttjande  
 eller  
 tidig skogsindustri  
 som efterlämnat vissa spår. Regionalt eller lokalt finns exempelvis omfattande lämningar efter tjärbränning, pottaskebränning, kolning, flottning, etc. 
 16 
 3+9$$ !6  
 3+/'3-!2+ 
  
 "%(/6 /#( +/34.!$%2 
 Bilaga 4 
 I vilken omfattning behöver arealen skyddad skog i Sverige utökas för att biologisk mångfald skall bevaras? 
 3/5 
  
 -ILJµV¤RDSBEREDNINGEN 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4 
  
 I vilken omfattning behöver arealen skyddad skog i Sverige utökas för att biologisk mångfald skall bevaras? 
  
 -Per 
  Angelstam 
 1 
 , Maldonado 
 2 
  
 1 
  
 Grimsö forskningsstation, institutionen för naturvårdsbiologi, SLU, 730 91 Riddarhyttan 
  
 2 
  
 Pro Natura, Halnagården, 545 93 Töreboda 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Komprimerad sammanfattning: 
 Denna studie utgör ett försök att beräkna hur stor areal skyddad skog av olika skogstyper som är nog för att långsiktigt bevara den biologis- ka mångfalden i Sveriges skogar. Förutsättningarna för förekomst av olika skogstyper i olika delar av Sverige och nya ekologiska kunska- per om tröskelvärden för hur djurpopulationer påverkas av fragmente- ring av sin livsmiljö används för att formulera mätbara mål för 14 olika skogstyper. I en bristanalys jämförs dessa mål med hur mycket som finns idag av dessa olika skogstyper i fyra olika delar av Sverige. Den fjällnära skogen, som till stor del (43%) redan är skyddad, be- handlas inte i denna undersökning. 
 Enligt denna bristanalys krävs för den biologiska mångfaldens långsiktiga bevarande i Sveriges i olika skogsmiljöer nedanför grän- sen för fjällnära skog att på lång sikt (ca 40 år) totalt  
 9-16% 
  av skogsmarken i olika regioner har som huvudsyfte att uppnå skogsvårdslagens miljömål. Naturhänsynen på dessa arealer skall väl överstiga det som idag kan betraktats som generella naturhänsyn och till övervägande del innebära undantag från skogsbruk. På kort sikt (inom  
 10-20 
  år) bör, utöver de 0,8% som redan är skyddade med stöd av naturvårdslagen, de skogsmiljöer med höga befintliga naturvärden (ca 3% av skogsmarken eller 700 000 ha) avsättas för naturvårdsän- damål. Ytterligare ca 1% av skogsmarken (200 000 ha) behöver bru- kas med särskild hänsyn. Dessutom fordrar en ca  
 200-årig 
  miljöskuld att ett aktivt återskapande av skogliga livsmiljöer påbörjas. Den be- dömda omfattningen av detta restaueringsbehov tilltar kraftigt från nordligaste (ca 3% av den produktiva skogsmarken) till sydligaste (11%) Sverige. 
 För att kunna identifiera hur skydd och skötsel av skog för beva- rande av biologisk mångfald skall gå till i praktiken i Sveriges skogar måste tillgången på heltäckande rumsliga data för olika skogliga mil- jöer förbättras. Vidare bör de lokala goda exempel som finns på land- skapsperspektiv i skydd och restaurering av skogsmiljöer spridas till beslutsfattare och allmänhet. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4 
  
 i 
  
 Innehållsförteckning 
  
 SAMMANFATTNING ................................................................................. 
  
 1 
  
 1 INLEDNING............................................................................................... 
  
 7 
  
 1.1 
  
 B 
 ESKRIVNING AV UPPDRAGET 
 ............................................................... 
  
 7 
  
 1.2 
  
 DEFINITIONER........................................................................................ 
  
 8 
  
 2 NATURVÅRDSBIOLOGISKA FAKTA ................................................. 
  
 9 
  
 2.1 
  
 B 
 IOLOGISK MÅNGFALD KRÄVER MÅL I FLERA SKALOR  
 ........................... 
  
 9 
  
 2.2 
  
 D 
 ET FINNS TRÖSKELVÄRDEN FÖR UTDÖENDE  
 ...................................... 
  
 12 
  
 2.3 
  
 U 
 TDÖENDE OCH ÅTERSKAPANDE GÅR TRÖGT  
 ...................................... 
  
 15 
  
 2.4 
  
 V 
 I HAR KORT TID PÅ OSS  
 ...................................................................... 
  
 16 
  
 3. SKYDDETS INTENSITET I OLIKA SKALOR I TID OCH RUM... 
  
 17 
  
 3.1 
  
 A 
 TT BEVARA STÖRNINGSREGIMER INNEBÄR INTE ALLTID ATT SKYDDA 
  
 SKOG ......................................................................................................... 
  
 17 
  
 3.2 
  
 N 
 ATURHÄNSYN PÅ DETALJNIVÅ  
 .......................................................... 
  
 18 
  
 3.3 
  
 BESTÅNDSSKALA ................................................................................. 
  
 18 
  
 3.4 
  
 O 
 M LANDSKAPSSKALAN OCH LANDSKAPSPLANERING 
 .......................... 
  
 20 
  
 4 BRISTANALYS I ALLMÄNHET .......................................................... 
  
 23 
  
 4.1 
  
 E 
 N IDEAL MODELL FÖR BRISTANALYS  
 .................................................. 
  
 23 
  
 4.2 
  
 B 
 RISTANALYS I INTERNATIONELL UTBLICK 
 .......................................... 
  
 26 
  
 5 BRISTANALYS ENLIGT VÅR MODELL - METODBESKRIVNING28 
  
 5.1 
  
 S 
 TRATIFIERING AV DEN SVENSKA SKOGEN 
 ........................................... 
  
 29 
  
 5.1.1 Fem svenska skogsregioner ........................................................ 
  
 29 
  
 5.1.2 Kort om det svenska landskapets historia ................................... 
  
 29 
  
 5.1.3 Svenska skogsmiljöer och deras störningsekologi ...................... 
  
 33 
  
 5.1.3 Brukandets förutsättningar i olika skogsregioner ...................... 
  
 41 
  
 5.2 
  
 S 
 KATTNING AV FÖRUTSÄTTNINGAR FÖR OLIKA SKOGSMILJÖER I OLIKA 
  
 REGIONER 
 .................................................................................................. 
  
 43 
  
 5.3 H 
 UR MYCKET ÄR NOG  
 ? (A 
 PPENDIX  
 A) ................................................ 
  
 43 
  
 5.4 
  
 H 
 UR MYCKET ÄR REDAN SKYDDAT  
 ? ................................................... 
  
 45 
  
 5.5 
  
 V 
 ILKEN GRAD AV SKYDD KRÄVS  
 ?........................................................ 
  
 46 
  
 6 RESULTAT .............................................................................................. 
  
 48 
  
 6.1 
  
 O 
 MFÖRING TILL ANDRA ÄGOSLAG  
 ....................................................... 
  
 48 
  
 6.2 
  
 L 
 ÅNGSIKTIGA MÅL  
 ,  
 KORTSIKTIGA MÅL OCH RESTAURERINGSBEHOV  
 ... 
  
 49 
  
 ii  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 6.2.1 Exemplet boreal successionsskog ............................................... 
  
 49 
  
 6.1.2 Exemplet ekskog ......................................................................... 
  
 51 
  
 6.2.3 Skyddsbehov för Sveriges skogar ................................................ 
  
 54 
  
 6.4 F 
 INNS DET NÅGON TÄCKNING I VERKLIGHETEN FÖR DE KORTSIKTIGA 
  
 MÅLEN  
 ?..................................................................................................... 
  
 61 
  
 6.5 S 
 KYDDSBEHOV I LANDSKAPSSKALA 
 .................................................... 
  
 64 
  
 6.6 J 
 ÄMFÖRELSE AV PRIORITERINGAR UTIFRÅN HOTADE ARTER OCH 
  
 UTIFRÅN SKOGSANALYSEN  
 ........................................................................ 
  
 65 
  
 7 DISKUSSION OCH SLUTSATSER....................................................... 
  
 67 
  
 Hutchinson DESTO STÖRRE BRIST  
 ! ............. 
  
 67 
  
 H 
 ANDLEDNING TILL DEN SOM SKA TOLKA VÅRA RESULTAT 
 ....................... 
  
 68 
  
 8 TACK ........................................................................................................ 
  
 70 
  
 9 LITTERATUR.......................................................................................... 
  
 71 
  
 10. APPENDIX 
  
 Appendix A - Motiveringar till samt genomgång av beräkningar av 
  
 långsiktiga mål och kortsiktiga mål 
  
 Appendix B - Analyser av svenska skogsmiljöer med hjälp av Riks- 
  
 skogstaxeringen (RT) 
  
 Appendix C - Bearbetning av data från den översiktliga skogsinvente- 
  
 ringen (ÖSI) 
  
 Appendix D - Nyckelbiotopsinventeringen (NBI) som underlag för 
  
 bedömning av skyddsbehovet 
  
 Appendix E - Jämförelse av nyckelbiotopsinventering och löv- 
  
 skogsinventering i Skövde kommun, en fallstudie 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 1 
  
 Sammanfattning 
  
 Uppdraget:  
 Denna rapport är resultatet av ett uppdrag från Miljö- vårdsberedningen (Jo1968:A) med syfte att uppskatta hur mycket arealen skyddad produktiv skogsmark behöver utökas för att nå de av riksdagen beslutade miljömålen. Uppskattningarna av skyddsbehovet koncentreras på produktiv skogsmark nedan gränsen för fjällnära skog (enligt SKSFS 1991:3). Uppdraget har genomförts med stöd av Na- turvårdsverket, Skogsstyrelsen m.fl. databasvärdar och i fortlöpande samråd med Miljövårdsberedningens kansli. 
  
 Metoder 
  
 :  
 Med den biologiska mångfaldens olika ansikten i det av- långa Sverige som utgångspunkt redovisas i denna rapport skyddsbe- hovet i areal uppdelat på fyra geografiskt, biologiskt och kulturellt olika regioner. Från söder till norr är dessa: den nemorala ädellöv- skogsregionen, den mellansvenska övergången mellan ädellövskog och barrskog samt den boreala barrskogsregionen som delas i en syd- lig och en nordlig del. Utgångspunkten för denna redovisning är en grundlig genomgång av 14 olika skogsmiljöers ekologi. 
 Baserat på kunskaper om ståndortens förutsättningar för att hysa olika skogstyper, ekologiska tröskelvärden för bevarande av arter i olika livsmiljöer och skogens nuvarande tillstånd görs sedan en bris- tanalys avseende de olika skogsmiljöerna. Dataunderlaget utgörs av nationella inventeringsunderlag (riksskogsstaxeringen, skogsvårdsor- ganisationens översiktliga skogsinventering på privatskogsbrukets mark (ÖSI) och olika naturvärdesinventeringar). Brister i skydd for- muleras dels som långsiktiga mål (ca 40 år) och dels som kortsiktiga mål  
 (10-20 
  år). 
 Det långsiktiga behovet av att skydda skog har beräknats som 20% av de i ett ursprungligt tillstånd förekommande arealerna av idag miss- gynnade skogstyper, åldersklasser och trädslagsblandningar. Just 20 procent har valts därför att ett flertal ekologiska studier visar att då 10 - 30% av den ursprungliga förekomsten av en livsmiljö återstår mins- kar sannolikheten för långsiktig överlevnad drastiskt. 
 Vi har noga dokumenterat våra metoder så att resultaten kan revi- deras när bättre kvantitativa beskrivningar av de miljöer som olika 
  
 2  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 arter anpassat sig till finns, och säkrare skattningar kan göras av trös- kelvärden för hur mycket som är nog för olika arter i olika livsmiljöer. 
  
 Resultat:  
 Sverige är ett avlångt land med stora skillnader i landska- pets omvandlingsgrad mellan olika regioner. Situationen för biolo- giskt mångfald i Sverige idag är främst en konsekvens av de senaste 200 åren av landskapsomvandling, och inte enbart av de sista trettio årens skogsbruk. 
 Det nya miljömålet för skogen innebär ett paradigmskifte i skogs- bruket i paritet med det framväxande intresset för virkesråvara under  
 1800-talets 
  slut. Den del av miljömålet som omfattas av begreppet biologisk mångfald ställer stora krav på anpassning av landskapsut- nyttjandet. Graden av omvandling av skogslandskapet är nu så stor att för många egenskaper (död ved, gammal skog och lövskogar) under- stigs kritiska tröskelvärden och den långsiktiga överlevnaden hos de arter som kräver dessa egenskaper är idag inte säkrad. Bevarande av biologisk mångfald kräver hänsyn och åtgärder i alla geografiska skalor medan skogsbruket traditionellt har arbetat främst i be- stånds/avdelningsskala och under  
 1990-talet 
  också i trädskala. För att maximera sannolikheten att miljömålet nås måste naturhänsynen vara god såväl i detalj- och beståndsskalan som i landskapsskalan. 
 Våra bedömningar av läget vad gäller behovet av naturhänsyn i olika geografiska skalor för den biologiska mångfalden sammanfattas ned- an. 
  
 Detaljskalan 
 . Naturhänsynen på de slutavverkade ytorna har avsevärt förbättrats under  
 1990-talet. 
  Detta är inte tillräckligt för att bevara biologisk mångfald, men minskar i viss mån behovet av skydd av skog. Bra hänsyn kommer dock att kunna tas bara under  
 20-30 
  år i framtiden eftersom gammal skog som uppkommit mer eller mindre naturligt inte längre kommer att finnas. Hänsynens kvalitet kommer därmed med nödvändighet att bli sämre för att några decennier senare återigen bli bättre. Ett viktigt skyddsbehov kvarstår därmed i be- stånds- och  
 landskaps-skalorna. 
  
 I södra Sverige finns mycket stora naturvärden på små ytor eller som detaljer i avdelningar som enligt det skogliga indelningsmateria- 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 3 
  
 let inte har några naturvärden. För att fånga in naturvärden i södra Sveriges skogar krävs i större utsträckning specialinventeringar - och en större insats av de naturvårdande institutionerna och organisatio- nerna för att nå miljömålet - till skillnad från den mer markägardrivna naturvården hos norra Sveriges större markägare. 
  
 Beståndsskalan.  
 Vår bedömning av skyddsbehovet i arealer och pro- cent av den produktiva skogsmarksarealen i respektive region redovi- sas i nedanstående tabell. Skydd är enligt vår definition något som krävs för att behålla eller återskapa kvaliteter som inte kan anses tillgodosedda av ett rationellt bedrivet skogsbruk - alltså ett något vidare begrepp än undantag från mänsklig påverkan. Det skydd som innebär undantag från skogsbruk betecknas Naturvård Orörd (NO) och Naturvård Skötsel (NS). 
 I norra Sverige finns fortfarande skog med sådana värden att bio- logisk mångfald kan vidmakthållas om avsättning av tillräckliga are- aler sker inom en snar framtid. I södra Sverige krävs däremot mycket omfattande restaurering av stora arealer för att återskapa lövskogar. 
 Vid tolkningen av resultaten måste näringens frivilliga avsättning- ar enligt den ekologiska landskapsplaneringen (ELP) beaktas, då de av olika skäl inte har kunnat dras ifrån bruttobehovet. 
  
 4  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Tabell. Sammanfattning av resultaten, areal (1 000 ha = tha) samt procent av skogs- marksarealen i nordligt boreal, sydligt boreal, boreonemoral och nemoral region (regioner enl. SKS och SNV 1997). 
  
 - 
  
 Långt behov: Långsiktigt behov av skog som bör ha någon av målsättningsklasserna Kombinerade mål 
  
 (naturhänsyn väl överstigande generell hänsyn), Naturvård Orörd (undantag från skogsbruk) eller Naturvård 
 Skötsel (dito, men med behov av aktiva naturvårdande åtgärder) inom ca 40 år 
  
 - 
  
 Kort behov: delmängd av det långsiktiga behovet av att skydda skog som existerar idag 
  
 - 
  
 Restaurering: delmängd av det långsiktiga behovet av skyddad skog som inte existerar idag 
  
 -(Bete): 
  Floyd trädbevuxen betesmark som vi valt att lyfta ur det kortsiktiga behovet i denna redovisning på grund 
 av problem med gränsdragning mot odlingslandskapet (Långt behov = Kort behov + Restaurering + Bete) 
  
 - 
  
 Kort behov NO+NS: delmängd av det kortsiktiga behovet som bedöms behöva ha målsättningsklasserna 
  
 Naturvård Orörd eller Naturvård Skötsel dvs. undantas från skogsbruk. 
  
 - 
  
 Skyddat i lag 1997: Med stöd av Naturvårdslagen skyddad skogsmark (enligt SNV och SKS 1997). 
  
 - 
  
 Brist i kort behov (NO+NS): Kortsiktigt behov av att skydda skog i klasserna NO och NS minus i lag 
  
 skyddad skog 1997, dvs. de arealer som på kort sikt bedöms innehålla biologis- ka värden av avgörande 
 betydelse för miljömålets uppfyllnad. 
  
 - 
  
 Total areal: areal (1 000 ha = tha) produktiv skogsmark samt trädbevuxen naturbe- tesmark i respektive region 
  
 (enligt Riksskogstaxeringen  
 1990-1994) 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 5 
  
 Långt 
  
 Kort 
  
 Restau- 
  
 (Bete) 
  
 Kort behov 
  
 Skyddat 
  
 Brist i kort 
  
 Total 
  
 behov 
  
 behov 
  
 rering 
  
 NO+NS 
  
 i lag 1997 
  
 beh. (NO+NS) 
  
 areal, tha 
  
 not 1 
  
 not 1 
  
 not 1 
  
 not 2 
  
 not 2 
  
 not 2 
  
 nordboreal, tha 
  
 554 
  
 352 
  
 198 
  
 - 
  
 305 
  
 90 
  
 215 
  
 6 100 
  
 % 
  
 9,0 
  
 5,8 
  
 - 
  
 5,1 
  
 1,6 
  
 sydboreal, tha 
  
 719 
  
 363 
  
 336 
  
 (20) 
  
 314 
  
 33 
  
 281 
  
 8 590 
  
 % 
  
 8,4 
  
 4,2 
  
 (0,3) 
  
 3,7 
  
 0,4 
  
 boreonemoral,tha 
  
 782 
  
 327 
  
 305 
  
 (150) 
  
 226 
  
 45 
  
 181 
  
 6 290 
  
 % 
  
 12 
  
 5,2 
  
 (1,9) 
  
 3,6 
  
 0,7 
  
 nemoral, tha 
  
 146 
  
 25 
  
 98 
  
 (23) 
  
 23,5 
  
 5,5 
  
 17 
  
 910 
  
 % 
  
 16 
  
 2,8 
  
 (2,2) 
  
 2,5 
  
 0,6 
  
 summa nedan 
  
 2 201 1 067 
  
 937 
  
 (193) 
  
 866 
  
 174 
  
 692 
  
 21 880 
  
 fjällnära gräns 
  
 10 
  
 4,9 
  
 (0,8) 
  
 4,0 
  
 0,8 
  
 not 1: från tabell 9 not 2: från tabell 10 
  
 6  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Landskapsskalan 
 . Vissa arter kräver för sin överlevnad stora samman- hängande arealer av sin skogsmiljö eller kombinationer av miljöer. För att bevara olika skogsmiljöers och de ingående arternas naturliga dynamik och samspel behövs tillika ett visst mått av stora samman- hängande skogsområden. För att klara detta krävs i vissa trakter sär- skilda satsningar på stora skyddade områden i storleksordningen 200 - 10 000 ha. På grund av vår långa markanvändningshistoria finns så- dana områden kvar enbart i norra Sverige. Men det finns även i södra Sverige landskap som har ansamlingar av bestånd med höga naturvär- den. Utförda specialinventeringar av t.ex. lövskogsrika landskap visar att utläggning av skyddade skogsmiljöer kräver ett landskapsperspek- tiv även i södra Sverige. I södra Sverige har ett drygt  
 40-tal 
  trakter med särskilt värdefull lövskog identifierats. Det finns ett behov av specialinventeringar för utformningen av skyddet för dessa och andra värdefulla skogstrakter. 
 Storskogsbruket har utvecklat ett naturvårdskoncept som främst är relevant för boreala skogar. Underlaget för detta koncept beskrivs relativt väl i det befintliga skogliga indelningsmaterialet. I de boreo- nemorala och nemorala regionerna har en stor historisk omföring av skogsmark till annan mark eller till andra skogsliknande miljöer skett. Det skogliga indelningsmaterialet är här sämre på att fånga in speci- ella naturvärden (t.ex. lång trädkontinuitet och förekomst jätteträd). Ett mer finkornigt koncept för naturvård i landskapsskalan behöver därför utvecklas specifikt för södra Sverige. 
  
 Vi har kort tid på oss:  
 Andelen ursprungliga äldre skogar av värde för bevarande av biologisk mångfald har under ca 200 år successivt mins- kat till en liten del av den produktiva  
 skogsmarks-arealen. 
  Många skogstyper har nått för den biologiska mångfaldens bevarande kritiskt låga nivåer. Avverkningen av äldre skog med naturvärden har fortsatt även under  
 1990-talet. 
  För att vända den nedåtgående trenden behöver skyddet av de återstående värdefulla bestånden ske inom en snar framtid. I annat fall reduceras enligt vår bedömning möjligheterna att bevara den biologiska mångfalden avsevärt. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 7 
  
 Behov av inventering, utbildning och goda exempel 
 : För att kunna identifiera var och hur skydd och skötsel, och framför allt återskapan- de, av skog för bevarande av biologisk mångfald skall gå till i prakti- Parker i Sveriges skogar måste tillgången på heltäckande rumsliga data för olika skogliga miljöer förbättras. De nuvarande stickproven i t.ex. riksskogstaxeringen måste kompletteras med olika typer av specialin- venteringar med fjärranalytiska metoder. 
 Vidare bör betydelsen av biologisk mångfald för bevarande av uthålliga och robusta skogsekosystem utredas. Slutligen bör de lokala goda exempel som finns på landskapsperspektiv i skydd och restaure- ring av skogsmiljöer spridas till beslutsfattare och allmänhet. 
 1 Inledning 
 1.1 Beskrivning av uppdraget 
 Denna rapport är resultatet av ett uppdrag från Miljövårdsberedningen (Jo1968:A). Bakgrunden är att Miljövårdsberedningen bl.a. skall yttra sig över i vilken omfattning arealen skyddad produktiv skogsmark behöver utökas för att nå de av riksdagen beslutade miljömålen (dir 1995:167). 
 Uppgiften är formulerad som följer: "Skatta skyddsbehovet på produktiv skogsmark nedan gränsen för fjällnära skog (enl. SKSFS 1991:3) för att klara de av riksdagen beslutade miljömålen. Analysen skall i möjligaste mån ta hänsyn till skillnader i mänsklig påverkan samt varierande biologiska, klimatologiska och geologiska förutsätt- ningar. Nödvändigt inventeringsunderlag i form av riksskogsstaxe- ringen, ÖSI och olika naturvärdesinventeringar skall användas. Beho- vet skall om möjligt redovisas i hektar, region- och skogsmiljövis, uppdelat i olika skalor och olika hänsynsgrad med vars hjälp lämpligt skyddsinstrument och kostnaden för detta kan bedömas. Uppdraget genomförs i fortlöpande samråd med MVB:s kansli." 
  
 8  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 1.2 Definitioner 
 Skogsmiljöer 
 I denna rapport definieras skog som ekosystem där träden är nycke- larter som i kombination med speciella abiotiska, biotiska och histo- riska förhållanden skapar livsmiljöer för en lång rad andra arter. Med detta synsätt utgör marker som under mycket lång tid haft ett lågt antal träd per ytenhet och som traditionellt inte räknas till produktiv skogsmark trots detta en viktig skogsmiljö. Det finns å andra sidan även skogsmiljöer som planteringar av träd på mark som inte har haft träd på mycket lång tid (t.ex. granåkrar) som inte bör betraktas som skog i en strikt ekologisk mening. Vi använder ordet skogsmiljö för att tydliggöra vår definition av skogen som en helhet. Dessa skogs- miljöer beskrivs i avsnitt 5.1.3 och sammanfattas i tabell 3a och 3b. 
 De skogliga kvaliteter av betydelse för biologisk mångfald som finns i en skogsmiljö är dels de som går att mäta med traditionella skogliga mått (t.ex. ståndort, ålder och trädslag) och dels kvaliteter som mängden död ved av olika nedbrytningsgrad, kontinuiteten på en viss plats i markegenskaper, trädskikt och förekomst av död ved (se referenser i Hansson 1997, Angelstam 1997a, b). I skogar utan mänsklig påverkan är mängden död ved mycket större än i påverkade skogar  
 (20-40% 
  jämfört med  
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 9 
  
 Skydd 
 Skydd krävs för att behålla, tillåta utvecklande av eller återskapa kva- liteter som inte kan anses tillgodosedda av ett rationellt skogsbruk som enbart strävar efter stor och värdefull virkesproduktion genom låga drivningskostnader per volymsenhet och högt pris per volymsen- het. Denna syn på skydd är alltså vidare än att se skydd som något som innebär undantag från all mänsklig påverkan. 
 2 Naturvårdsbiologiska fakta 
 2.1 Biologisk mångfald kräver mål i flera skalor 
 För många människor i dagens samhälle är biologisk mångfald ett modeord. Trots detta har begreppet en klar definition (se Heywood 1995). Med biologisk mångfald menas variationen bland allt levande. Tydligast ser man denna variation som olika arter av djur, växter och svampar. Men variationen i genetisk sammansättning och i ekosystem och biotoper - livsmiljöer - är lika viktiga delar av den biologiska mångfalden. Det finns väldigt många arter i hela Sverige - ca 50 000 arter är kända (Bernes 1994) - medan antalet typiska svenska skogs- miljöer uppgår till knappt 20. För praktiker som ska bruka skogen och nå både produktionsmål och miljömål blir slutsatsen följande:  
 Man måste sköta skogen så att de olika arternas livsmiljöer bevaras, och om det behövs, restaureras och återskapas. 
  
 Eftersom arter har olika krav på sin miljö, är olika stora och har olika ekologi, måste man tänka på hur skogen ser ut i olika geografis- ka skalor. För att nå miljömålet måste man därför arbeta på detaljnivå (träd och grupper av träd), på beståndsnivå (hänsynsytor, dvs. delar av ett bestånd, och hänsynsområden, dvs. delar av flera angränsande bestånd) och på landskapsnivå (några hundra ha i södra Sverige och många tusen ha i norra Sverige) (figur 1). 
  
 10  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 De snabbt inlemmade nya kunskaperna, insikterna liksom 1990- talets intensiva praktiska arbete för att bevara skogens biologiska mångfald har naturligt nog varit bäst i detaljskalan (t.ex. hänsyn vid slutavverkning) och sämst i landskapsskalan. Studier av allt fler art- grupper visar också att konflikterna mellan bevarande av skogsmiljöer och olika typer av markanvändning ofta blir mycket olika för välkän- da fåglar och däggdjur jämfört med för de mer okända lägre djuren, växterna och svamparna. I den förra gruppen finns flera viltarter som gynnas av skogsbruk genom att tillgången på mat ökar kraftigt. Inom den senare gruppen kan vissa arter, åtminstone i ett kortsiktigt tids- perspektiv, klaras genom ett traditionellt och fungerande hänsynsta- gande på detaljnivå och genom sparande av småbiotoper. 
 I ett längre tidsperspektiv däremot behövs för bevarande av livs- kraftiga populationer av alla naturligt förekommande arter även ett nyskapande av olika skogsmiljöer. Detta kan ske genom att nya områ- den får utvecklas fritt, så att ett ständigt nytillskott av t. ex död ved i ett visst nedbrytningsstadium eller lövskog i en viss ålder upprätthålls. Återigen andra arter behöver vissa typer av störningar som brand, översvämning, reglering av betestryck eller av den antropogena föro- reningsnivån. 
 För att nå miljömålet måste man därför tillgodose både krav på konstans - att livsmiljön är stabil över lång tid - och på dynamik - att livsmiljön förändras och finns på en viss plats bara en viss tid. Det är alltså lika normalt att vissa arter flyttar runt i landskapet som att andra har mycket svårt för att flytta på sig. 
 Medlet att bevara biologisk mångfald i ett land som Sverige, som har en lång markanvändningshistoria, och därmed en större miljöskuld att ta hänsyn till (Jernelöv 1992), måste alltså vara att bevara, nyskapa och att restaurera väsentliga naturliga och naturnära livsmiljöer, lik- som av människan under lång tid skapade kulturbiotoper. Detta måste ske i olika geografiska skalor, samt under beaktande av de processer som åtföljer dessa biotoper. Man kan vanligen inte på ett enkelt sätt ersätta skydd i en stor skala med skydd i en liten skala. Däremot är motsatsen i princip möjlig, dock inte i Sverige då många av naturvär- Mayer. i södra Sverige finns kvar endast i små friliggande objekt. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 11 
  
 Figur 1. För att bevara alla naturligt förekommande arter i alla skogsmiljöer måste krav i olika geografiska skalor tillgodoses. Skogs- bruket arbetar normalt på detaljnivå (träd och grupper av träd) och på beståndsnivå (avdelningar, hänsynsytor, dvs. delar av ett bestånd, och hänsynsområden, dvs. delar av flera angränsande bestånd). För- utsättningarna för att arbeta på landskapsnivå (från några hundra ha 
 i södra Sverige till många tusentals ha i norra Sverige) är goda i nor- ra Sverige där storskogsbruket dominerar, men är sämre i södra Sve- rige, då antalet beslutsfattare per ytenhet är mycket större än i norr. 
  
 12  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 2.2 Det finns tröskelvärden för utdöende 
 Trots att en arts livsmiljö finns kvar i landskapet i viss utsträckning kan arter vara utdöda eller vara dömda att dö ut i ett landskap eller i en region (se översikt i Andrén 1997) (figur 2). Om landskapet påver- kas så att en viss arts livsmiljö gradvis börjar minska så är minskning- en i mängden livsmiljö proportionell mot antalet individer som finns kvar. Då ungefär 70% av en kontinuerligt utbredd ursprunglig livsmiljö, till exempel gammal skog omgiven av yngre skogar eller lövskog omgiven av barrskog, finns kvar så börjar fragment av den ursprungliga livsmiljön att isoleras. Fram till denna punkt är landska- pet alltså ännu kontinuerligt och inga isolerade öar finns. Den fort- satta förändringen från ett landskap där livsmiljön är kontinuerlig i rummet till den försvinner helt innehåller två faser. 
  
 1 
  
 Den första fasen börjar då  
  
 50-60% 
  av livsmiljön ifråga är kvar och all livsmiljö är som öar i en skärgård. För arter som är helt beroen- de av att skogsfragmenten hänger ihop, och har svårt att flytta sig 
 mellan de isolerade fragmenten genom omgivningen, kommer allt- så ett landskap med mindre än  
 50-60% 
  av gammal skog att bestå av isolerade delpopulationer med liten chans till nykolonisation då populationer dör ut i enskilda bestånd. Många arter, som fåglar och många insekter, kan dock snabbt förflytta sig mellan skogsfrag- menten trots att dessa är isolerade från varandra. Många växter kan göra detsamma, men det kan ta mycket lång tid. 
  
 2 
  
 Då minskningen av livsmiljön fortsätter, och den täcker mindre än ungefär 20% av landskapet, ökar avståndet mellan kvarvarande be- stånd exponentiellt med minskad mängd livsmiljö. Då får alltså även arter som kan röra sig mellan fragment raskt ökade problem. 
  
 Från denna beskrivning kan man förvänta sig att påverkan på arter inte sker linjärt med minskad mängd livsmiljö. I början händer inte så mycket, utan först vid ett tröskelvärde sker stora förändringar i arters förekomst i landskapet. I många fall står vi efter en lång skogs- och markanvändningshistoria nära eller under sådana tröskelvärden. 
 Teoretiska modeller liksom studier av den fläckiga ugglan i nord- västra USA och vår egen vitryggiga hackspett (figur 2) liksom ett 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 13 
  
 trettiotal andra studier bekräftar detta mönster i en lång rad olika miljöer (Brown 1995, Gustafsson  Parker 1992, And- rén 1994). Fenomenet är dock huvudsakligen studerat för r yggrads- djur i landskapsskala, men för en lång rad olika livsmiljöer i olika sammanhang. Huruvida detta mönster gäller för andra artgrupper och i mindre skalor är inte studerat i detalj. Vår bedömning är dock att detta resonemang utgör en tillräckligt säker bas för en diskussion om skyddsbehovet av skog utifrån försiktighetsprincipen. 
 Vad blir konsekvenserna av tröskelvärden i praktiken? Man kan till exempel föreställa sig en liten lappmes som lever av spindlar och andra småkryp uppe i trädens kronor. När andelen äldre skog med stora träd sjunker blir bestånden mindre. Då måste lappmesen flyga till nästa bestånd och fortsätta sitt födosök. Det går bra om det inte är för långt mellan bestånden. En kort och kall vinterdag kanske inte längre räcker för att hinna äta så många spindlar så att magen är mätt. 
 Då är det stor risk att man fryser ihjäl, eller inte lika lätt hinner undan sparvugglan eller höken... Lappmesen kan även ses som en indika- torart (Angelstam 1997b) vars säkerställande garanterar insekters och lavars överlevnad i samma skogsmiljö. 
  
 14  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Figur 2. Tröskelvärden för utdöende. Vitryggig hackspett är en art som både är hotad på grund av landskapets omvandling under lång tid, och som är väl studerad. Då mängden livsmiljö (lövbrännor, översvämningsskogar eller igenväxande inägor) minskar i landskapet så minskar sannolikheten att arten ska finnas kvar (Maxwell  Vargas berg 1995). Först sakta och sedan allt snabbare. Tre viktiga saker måste påpekas. (se nästa sida) 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 15 
  
 Figur 2. forts. 
  
 - 
  
 Även i ett idealiskt vitryggslandskap är det inte 100% säkert att det alltid finns vitryggig hackspett. 
  
 - 
  
 När bara lite av den ursprungliga mängden livsmiljö finns kvar så försämras sannolikheten för överlevnad snabbt. 
  
 - 
  
 Om andelen livsmiljö är mindre än 8% så är sannolikheten för stammens överlevnad 0% 
  
 Ett stort antal forskningsrapporter rörande många olika ekosys- tem bekräftar detta generella mönster (Andrén 1994, 1997). 
 2.3 Utdöende och återskapande går trögt 
 Men vitryggen har ju inte dött ut!? En viktig anledning till att man mycket lätt underskattar risken för utdöende är att de förhållanden som är kritiska inte inträffar varje år. Om tillgången på död ved för den vitryggiga hackspetten är på gränsen att vara för liten så räcker maten kanske inte för att föda upp ett tillräckligt antal ungar så att de vuxna fåglarna kan ersättas. Om vintrarna under en period är milda så kanske det ändå räcker för att den lokala stammen inte ska minska. Men, om det blir kallt så går det åt mer mat och då svälter några fåg- lar, eller blir enklare byten för rovdjur. Då finns mindre mat kvar till nästa års hackspettungar och "plötsligt" så har vitryggen försv unnit från lokalen trots att inga avverkningar skett alls. Det var dock mycket sannolikt att detta skulle ske. Sådan är vitryggens situation i Sverige. Men eftersom vitryggen är en bra indikatorart, dvs. indikerar att många andra arter som är knutna till samma livsmiljö kan fortleva, så är trots allt satsningar på vitr yggens livsmiljö inte alls bortkastade. Tvärtom. 
 Återskapande går också trögt, både för att arter är svårspridda och för att återskapa olika livsmiljöer. En viktig del i ansträngningar- na för den biologiska mångfaldens bevarande är att man vill skapa nya livsmiljöer för att ersätta de som försvunnit. Leveranstiden är dock mycket olika lång ( tabell 1). 
  
 16  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Tabell 1. Bedömningar av "leveranstider" för olika naturvårdssortiment. Skillnaderna i varaktighet mellan olika egenskaper påverkar typen och graden av skyddsbehov. 
  
 Naturvårdssortiment 
  
 Leveranstid 
  
 Varaktighet 
  
 Medel/åtgärd 
  
 Branddödade träd 
  
 1 dag 
  
 bränning 
  
 Död ved av olika typ 
  
 nyligen bränd 
  
 1 dag 
  
 några veckor 
  
 bränning 
  
 kapad av skördare 
  
 några veckor 
  
 >10 år 
  
 aktivt skapande 
  
 nedbruten grov tall 
  
 500-1000 
  år 
  
 >500 år 
  
 fri utveckling 
  
 Mulm 
  
 >300 år 
  
 >200 år 
  
 Blöt mark 
  
 1 dag 
  
 > 500 år 
  
 dämning 
  
 Gammal triviallövskog 
  
 60 år 
  
 fri utveckling 
  
 Sumpskog 
  
 >300 år 
  
 >300 år 
  
 fri utveckling 
  
 Gammeltall 
  
 ~ 200 år 
  
 >300 år 
  
 fri utveckling 
  
 Jätteek 
  
 > 400 år 
  
 >500 år 
  
 fri utveckling 
  
 Eklandskap 
  
 > 1000 år 
  
 >1000 år 
  
 bete, fri utveckling 
  
 2.4 Vi har kort tid på oss 
 Merparten av det svenska skogslandskapet har påverkats av ett vir- kesinriktat skogsbruk i som lägst ungefär 40 år. Därmed är det inte lång tid kvar innan merparten av de skogar som kommer att slutavver- kas kommer att ha anlagts under en tid då enbart virkesproduktion var syftet. Enligt Avverkningsberäkningen (AVB) 1992 kommer andelen äldre skog i Sverige att minska med cirka 40% under det kommande halvseklet (SOU 1992:76). 
 Den tröghet som finns i såväl återskapande - som utdöendepro- cessen talar också för att agera snabbt. Det kan inte uteslutas att utdö- endetakten ökar på kort sikt. Många områden med stort antal rödlista- de arter är små till ytan och har sinsemellan stora avstånd, vilket ökar risken för lokala utdöenden. Det är därför viktigt med ett landskap- sperspektiv även på bevarandet av småbiotoper. 
 För att på bästa sätt kunna prioritera var och hur bevarandet av tillräckliga mängder av olika livsmiljöer skall ske, bedömer vi att tidsperioden för att nå de kortsiktiga målet - dvs. att bevara de befint- liga värdefulla skogsmiljöerna - är  
 10-20 
  år. Det långsiktiga målet - 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 17 
  
 dvs. att även att ha börjat restaurera skogsmiljöer - sätter vi till ca 40 år. 
 3. Skyddets intensitet i olika skalor i tid och rum 
 3.1 Att bevara störningsregimer innebär inte alltid att skydda skog 
 En mycket viktig grundbult för att bevara biologisk mångfald är att bevara störningsregimer - både naturliga och sådana som hör till det gamla kulturlandskapet (Angelstam 1996). Men detta innebär inte alltid att man ska skydda skog i traditionell mening. Att de befintliga formerna för naturskydd visar stor variation i intensitet och juridisk hemort i olika skalor i tid och rum (tabell 2) är därför en stor fördel. De måste nyttjas flexibelt; ibland för sig och ibland i kombination. 
 En grundläggande förutsättning för att bevara de naturligt före- kommande arterna i skogslandskapet är att alla de trädarter som hör till de olika skogsekosystemen är representerade. Dessutom krävs för alla trädarter att levande träd av olika åldrar och utvecklingsformer samt att död ved i olika nedbrytningsstadier finns i tillräckligt stora mängder. Träd kan bli mycket äldre (>300 år) än den ålder då de nor- malt avverkas (ca 100 år). Leveranstiden på död ved är ofta ansenlig för de mest nedbrutna stadierna. En gransumpskog blir alltså inte till i en handvändning. Många arter kräver också stora mängder av "sin" miljö i landskapet för att kunna överleva. 
 Mot bakgrund av detta innebär vanligen skydd av enbart nyckelbi- otoper (storleksordningen 1% av skogsmarken)  
 inte  
 att man bevarar biologisk mångfald på lång sikt. Det krävs därutöver att omgivande skogar behandlas så att naturvärden kan bevaras och vid behov restau- reras i dessa. 
  
 18  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 3.2 Naturhänsyn på detaljnivå 
 Skogsstyrelsen (1997) har nyligen genom en fältundersökning skattat den mängd detaljhänsyn som tas inom skogsbruket i olika delar av Sverige. Vid avverkning har i medeltal  
 4-6% 
  av arealen lämnats som hänsynsytor  
 (0,01-0,5 
  ha). Enskilda träd har inte räknats med i denna redovisning, men även de representerar idag betydande volymer. Vi- dare har omfattningen av hänsynsområden (>0,5 ha) genom en enkät skattats till ytterligare ca 300 000 ha eller ca 1,5% av arealen (SKS 1997). Tolkningen av enkäten är inte problemfri. Det är t.ex. inte helt klart hur arealen fördelar sig på områden av olika storlek. Osäkerhet råder också om hur det kommer att se ut när de stora bolagens nyin- delning och ekologiska landskapsplanering (ELP) är genomförd eller när landskapsplaner/gröna planer genomförts på privat mark. 
 Under förutsättning att dessa arealer, liksom de träd som sparats där, kommer att finnas kvar i framtiden, är vår bedömning att natur- hänsynen på detaljnivå har utvecklats avsevärt i rätt riktning. För att kunna säga att detaljhänsynen från naturvårdssynpunkt är helt till- fredsställande krävs studier där skogen undersöks både före och efter avverkning och att bättre biologisk kunskap tas fram. Detta är ett ar- bete som SKS gör inom ramen för utvärderingen av den nya skogspo- litiken och för forskningsfinansierande organ. I denna rapport kommer vi fortsättningsvis att inrikta oss på beståndsskala och däröver (se nedan). 
 3.3 Beståndsskala 
 Målsättningsklasser för skogs- och naturvårdsplaner 
 För att tydliggöra på vilket sätt naturvård bör bedrivas i olika skogs- bestånd är skogsvårdsorganisationen i färd med att arbeta fram ett system av målsättningklasser för den skogliga planeringen (Dickerson pers. medd.). Dessa målsättningsklasser har en lång tidshorisont (minst en omloppstid) till skillnad mot åtgärderna enligt skogsskötsel- kartan som har ett kort tidsperspektiv  
 (5-10 
  år). Följande fyra olika koder används: 
 SOU 1997:98  
 Bilaga 4  
  
 19 
  
 NO  
 N 
 aturvård utan produktionsintresse där området lämnas  
 O 
 rört för fri utveckling. 
 NS  
 N 
 aturvård utan produktionsintresse där området gynnas av eller kräver återkommande naturvårdande  
 S 
 kötsel. Uttag får endast göras när det motiveras av naturvårdsskäl. 
  
 K 
  
 K 
 ombinerade mål med ett uttalat produktionsintresse och ett naturvårdsintresse som vida överstiger generell hänsyn. 
 PG  
 P 
 roduktion med  
 Murrayenerell hänsyn i form av detaljhänsyn och hänsynsytor; minst enligt SVL §30. 
 Dessa olika målsättningsklasser innebär en intensitetsgradient i skyd- dandet och därmed en grund för en juridisk gradient vad gäller de olika skyddsformer som finns (tabell 2). Det är inte vår uppgift att avgöra var dessa gränser går men vi tillåter oss en grov översättning till tänkbara olika skyddsformer. 
  
 PG 
  
 inom ramen för SVL 
  
 K 
  
 inom ramen för SVL/naturvårdsavtal/reservat med viss kostnad 
  
 NS 
  
 biotopskydd/naturvårdsavtal/reservat/frivillig avsättning med 
  
 investeringskostnader och ev. skötselkostnader 
  
 NO 
  
 biotopskydd/naturvårdsavtal/reservat/frivillig avsättning med 
  
 investeringskostnader 
  
 20  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Tabell 2. Olika skyddsformers betydelse för naturvårdshänsyn i olika geografiska skalor. 
 ____________________________________________________________________ 
 skalnivå detalj bestånd landskap 
 ____________________________________________________________________ 
  
 Frivilliga avsättningar, inom t.ex. ELP 
  
 PG 
  
 X 
  
 x 
  
 - 
  
 K 
  
 - 
  
 x 
  
 - 
  
 NS 
  
 - 
  
 X 
  
 x 
  
 NO 
  
 - 
  
 x 
  
 x 
  
 Jordbrukets miljöstöd 
  
 - 
  
 x 
  
 - 
  
 Naturvårdsavtal 
  
 - 
  
 X 
  
 - 
  
 Biotopskydd 
  
 - 
  
 X 
  
 - 
  
 Naturreservat 
  
 - 
  
 X 
  
 x 
  
 Nationalparker 
  
 - 
  
 - 
  
 X 
  
 ____________________________________________________________________ 
 3.4 Om landskapsskalan och landskapsplanering 
 Individer av de flesta ryggradsdjur och många insekter har ett behov av att under en dag, en årstid eller under en årscykel röra sig mellan olika fragment av en viss livsmiljö, eller att använda olika livsmiljöer för olika behov. Hos praktiskt taget alla arter kräver vidmakthållandet av livskraftiga populationer i ett längre perspektiv, mellan olika gene- rationer, att spridning sker så att lokala utdöenden kompenseras. Detta kräver som regel att man har ett landskapsperspektiv även på hänsyn och åtgärder i detalj- och beståndsskalan. Sedan  
 1990-talets 
  början har en sådan syn gradvis vuxit fram (Angelstam  Pettersson 1996, 1997; Törnquist 1995). 
 Eftersom tolkningen av våra resultat beror på utvecklingsarbetet inom ekologisk landskapsplanering (ELP) inom skogsnäringen finner 
  
 vi 
  
 det lämpligt att kort beskriva principerna för landskapsplanering. Upprättandet av en landskapsplan innebär att man utifrån det aktu- 
  
 ella landskapets förutsättningar försöker bibehålla och/eller återskapa tillräckligt med biotoper för att bevara den biologiska mångfalden. Landskapsplanering som en praktisk metod befinner sig delvis i pro- 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 21 
  
 totypstadiet. Under  
 1990-talets 
  första år gjorde skogsvårdsorganisa- tionen och några stora skogsföretag ett antal försök. Hittills har ett  
 100-tal 
  försök gjorts, från Skåne till Lappland (Escobar och Williams pers. medd.). I en översikt av första generationens landskapsplaner (Angelstam och Pettersson 1996, 1997) hade fyra olika icke varandra uteslutande principer använts. 
  
 1. 
  
 Landskapsekologi. Denna metod utgår från kända kärnområden med höga naturvärden som man sedan vid behov försöker förstärka eller eventuellt försöker binda ihop med nätverk eller korridorer. 
  
 2. 
  
 Naturliga störningsregimer. Kunskaper om naturlandskapets dyna- mik, t. ex. med den pedagogik som  
  
 ASIO-modellen 
  försöker förmedla (Rülcker m.fl. 1994a,b, Angelstam 1994, Angelstam 1997a,b). 
  
 3. 
  
 Kulturlandskapet som bas. Historiska kartor ger utomordentliga möjligheter till att spåra olika bestånds förutsättningar t.ex. i form av olika grad av skoglig kontinuitet (Fritz 1996, Lara 1996). 
  
 4. 
  
 Icke-ekologiska 
  
  principer som t.ex. estetik. 
 Slutsatsen av genomgången var att det fanns stora regionala skillnader i angreppssätt. Eftersom människan koloniserade Sverige från söder finns en tydlig koppling mellan en avtagande andel privat mark och latitud (figur 3). I de boreala områdena blandades de båda första prin- ciperna, medan i södra Sverige var det i hög grad historiska aspekter som styrde arbetet. En fullständigare beskrivning av det praktiska arbetet med landskapsplanering i barrskogslandskapet ges av Harris m.fl. (1994) och Ramos och Duffy (1995 och ms.). 
 I detta sammanhang ges endast en komihåglista över vad som be- höver göras så snart en enhet för landskapsplanering behöver avgrän- sas och planeras. 
  
 - 
  
 en  
  
 regionindelning  
 som tar hänsyn till vilka typer av ekosystem som finns i regionen 
  
 - 
  
 en landskapsanalys med en bedömning av  
  
 landskapets förutsättningar 
  
 22  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 - 
  
 en landskapsanalys med en beskrivning av  
  
 dagsläget 
  
 - 
  
 en  
  
 bristanalys  
 som utgår från vad som är tillräckligt för att bevara den biologiska mångfalden jämfört med en beskrivning av dagsläget i det aktuella landskapet 
  
 - 
  
 målformulering  
 utifrån kritiska gränsvärden för vad som är tillräckligt för att bevara den biologiska mångfalden 
  
 - 
  
 planer för  
 genomförande 
  
 - 
  
 kontroll  
 av att målen nås 
 I de landskapsplaner som utförts med personal som tagit del av mo- dern naturvårdsutbildning fördelar sig skogsmarksarealen vanligen som 80% PG, 10% K och 10% NO + NS enligt SKS klassificering (Dickerson, pers. medd.). Notera att den detaljhänsyn som behandlas i avsnitt 3.2 ingår i arealen PG. 
 Figur 3. Andelen privat mark på olika latitud (Skogsstyrelsen 1995) 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 23 
  
 4 Bristanalys i allmänhet 
 4.1 En ideal modell för bristanalys 
 En allmän ideal modell för att ta reda på behovet av att skydda skog i ett visst geografiskt område vore att arbeta igenom följande steg: 
 Steg 1. Att dela upp det aktuella området i olika regioner med likartad sammansättning av livsmiljöer. Graden av skyddsbehov för var och en av dessa livsmiljöer beror av de speciella egenskaper som de olika livsmiljöerna har. Sådana egenskaper kan beskrivas i form av krav på orördhet (lång/kort), varaktighet (lång/kort) eller i form av förekomst av speciella störningar (brand, mulbete, luckbildning, översvämning) för att livsmiljön skall vidmakthållas på en viss plats eller i landska- pet. Om livsmiljön karakteriseras av krav på lång orördhet och har lång varaktighet och kan vidmakthållas utan speciella störningar så är skydd i traditionell mening nödvändigt. Om däremot livsmiljöns var- aktighet är kort så är traditionellt skydd av skogen inte ett effektivt medel. 
 Steg 2. Att kartera/beräkna förutsättningarna för varje typ av livsmiljö 
 i de olika delarna av en viss region. Detta kan uppskattas eller bedö- mas utifrån hur stor andel av olika marktyper som fortfarande finns kvar inom ägoslaget skog och genom kopplingen mellan olika träds- lags ekologi och ståndorten. Eftersom olika arter har olika krav på arealen av sin livsmiljö bör analysen även innefatta livsmiljöer i olika skalor, från detaljer (träd) och bestånd till landskap. 
 Steg 3. Att beräkna hur mycket av olika livsmiljöer som behövs för att de tillhörande arterna skall överleva i livskraftiga bestånd under lång tid. På landskapsnivå visar studier av ryggradsdjur att intervallet 30 - 10% kvar av en viss livsmiljö är kritisk. Motsvarande data för andra artgrupper finns ej än vad vi vet. 
  
 24  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Steg 4. Att mäta hur mycket som finns kvar i landskapet av olika livsmiljöer, respektive som redan säkerställts av olika typer av livsmiljöer genom skydd och/eller skötsel av de olika typerna av livsmiljöer 
 Steg 5. Att bedöma hur mycket som behöver förstärkas och/eller åter- skapas. Om markanvändningshistorien är intensiv och/eller mycket lång behöver man även mäta hur stora arealer som behöver restaureras för att tillsammans med de arealer som kan skyddas komma upp i den önskvärda mängden. 
 Svaret på frågan om skyddsbehov ges i form av skillnaden mellan svaren i steg 3 och steg 4. Ett plustecken indikerar överskott och ett minustecken en brist. Storleken på detta underskott indikerar hur mycket som behöver återskapas enligt steg 5. 
 Detta resonemang återges grafiskt i figur 4. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 25 
  
 Figur 4. (se text nästa sida) 
  
 26  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Figur 4.(föregående sida) Principen för bristanalys. De naturligt förekommande arterna i Sverige är anpassade till olika livsmiljöer som förr fanns i landskapet. Med förr avser vi perioden från ca år 1000 till ca år 1800 innan landskapet kom att omvandlas i snabb takt (se figur 7 om Västerbottens och Örebro län samt Skåne). Steg 1 i bristanalysen är att beräkna eller bedöma den mängd av en viss livsmiljö som förr fanns i landskapet. Steg 2 är att mäta eller upp- skatta den mängd som finns nu. Steg 3 är att jämföra den mängd som finns nu med den andel av det som fanns som är tillräcklig för att livsmiljön säkert skall kunna hysa livskraftiga stammar av de arter som är knutna till den livsmiljön. Vad man vet så varierar denna an- del mellan 10 och 30% och visas som ett horisontellt band med me- delvärdet 20%. 
 I figuren beskrivs två hypotetiska livsmiljöer. I det vänstra fallet finns livsmiljön kvar i stor omfattning och tillräckligt mycket finns och som skulle kunna bevaras. Det går även att ta bort mer av livsmiljön utan problem för bevarandet av biologisk mångfald. Den högra livsmiljön har redan reducerats kraftigt och kräver både beva- rande (den undre delen av  
 Sedan-stapeln) 
  och aktivt återskapande (den övre snedstreckade delen av  
 Sedan-stapeln) 
  för att man skall nå upp till målnivån. 
 Tyvärr tillgodoser inte verkligheten denna ideala bild av ana- lysmöjligheterna. Skälen till detta är många. För att visa på bristerna i underlaget för att genomföra en bristanalys enligt denna ideala modell kommer vi att följa arbetsgångens principer men förenkla där detta är nödvändigt. 
 4.2 Bristanalys i internationell utblick 
 Den traditionella reaktionen på lokalt och regionalt utdöende av arter är att försöka rädda enskilda arter på utrotningens brant. Under slutet av  
 1980-talet 
  reagerade forskare och praktiker i USA mot denna situ- ation eftersom en mycket liten andel av det totala artantalet, och än mindre livskraftiga populationer och funktionella uthålliga ekosystem, 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 27 
  
 kunde bevaras inom den skyddade arealen. Ett långsiktigt bevarande av hela biodiversiteten blev därmed ett betydligt större åtagande än bevarandet av de akut hotade arterna (Noss 1990, White m.fl. 1991, Mosley m.fl. 1996). Den amerikanska termen  
 gap analysis  
 (White m.fl. 1987, 1989, 1991, 1993, 1996, 1997; Quinn 1988, Anderson m.fl. 1990) blev den sammanfattande benämningen på ett systematiskt identifierande av brister i hur representativ den natur som skyddats eller sköts är för att säkerställa biologisk mångfald. Det främsta ar- gumentet för  
 gap analysis  
 är att det är förebyggande - syftet är att identifiera, avsätta och sköta lokaler eller landskapsavsnitt med hög biologisk mångfald så att livskraftiga bestånd av inhemska arter beva- ras och inte behöver riskera att nå kritiskt låga beståndstätheter. 
 White m.fl. (1993) ger en grundlig genomgång av hur  
 gap analysis  
 går till men identifierar även åtskilliga brister i denna arbetsmodell: 
  
 - 
  
 eftersom  
  
 gap analysis  
 bygger på en översik tlig kartering av livsmil- jöer behandlas vanligen inte livsmiljöer som är små 
  
 - 
  
 de vegetationskartor som vanligen används återger inte beståndsål- der i skog 
  
 - 
  
 metoden är grov och därför dålig på att återge övergångar mellan olika miljöer 
  
 - 
  
 gap analysis  
 är inget substitut för listning av hotade arter och försök att rädda utrotningshotade arter 
  
 - 
  
 gap analysis  
 är inget substitut för grundliga nationella biologiska inventeringar 
  
 - 
  
 förutom inventeringar behövs forskning för att bättre förstå de fakto- rer styr hur mycket av olika livsmiljöer som behövs och hur land- skapsförändringar påverkar olika arters sårbarhet, ekosystems stör- ningsregimer etc.. Ofta behövs sådana kunskaper för att avgränsa skyddade arealer och att genom aktiv skötsel återskapa biologisk mångfald 
  
 - 
  
 gap analysis  
 bygger på fjärranalys av vegetation och osäkra sam- band mellan vegetation och olika arter. 
 Sammanfattningsvis är  
 gap analysis  
 ett första steg i utvecklingen av ett grundligt system för bevarande av biodiversitet i en region och måste integreras i all planering av markanvändningen. 
  
 28  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Liknande resonemang har förts i Australien (Bolton  Specht 1983) och i Kanada (Iacobelli m.fl. 1995). I Europa har vi inte funnit att man tidigare gjort någon  
 gap analysis 
 . WWF och World Conservation Monitoring Centre har nyligen gjort en inventering av det digitala kartmaterialet som beskriver skogstillgång och skydd av denna i Eu- ropa för att kunna göra  
 gap analysis  
 men inte funnit några exempel på att sådan analys redan genomförts. Planer för genomförande av  
 gap analysis  
 finns i Finland (Bruce pers. medd.). 
 5 Bristanalys enligt vår modell - metodbeskriv- ning 
 Verkligheten ger ännu inte möjligheter att följa den ideala modellen som presenterades föregående kapitel. För det första råder kunskaps- brist om de naturliga skogsmiljöernas dynamik, och om hur mycket som är nog av olika skogsmiljöer för att livskraftiga stammar av olika artgrupper skall kunna bevaras. För det andra råder stor kunskapsbrist om egenskaperna hos den skog som redan har skyddats. För det tredje finns ingen yttäckande klassificering av olika svenska skogstyper och successionsstadier. Vi valde trots dessa begränsningar att arbeta oss igenom följande steg för att göra ett så fullständigt arbete som dagens kunskaper och material medger: 
  
 1 
  
 uppdelning i naturregioner på biologisk, abiotisk och historisk grund 
  
 2 
  
 uppdelning i skogsmiljöer med olika ekologi 
  
 3 
  
 genomgång av kunskaper om den skog som arterna anpassat sig till 
  
 4 
  
 analys av hur ser skogen ut idag 
  
 5 
  
 svar på frågan om hur mycket är nog 
  
 6 
  
 diskussion om hur stora arealer som kräver avsteg från normalt brukande; dvs. skydd i någon form 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 29 
  
 7 
  
 genomgång av restaueringsbehov 
  
 8 
  
 diskussion om vilken intensitet skyddet bör ha 
  
 5.1 Stratifiering av den svenska skogen 
 För att understryka skillnaderna mellan olika delar av Sverige görs och presenteras bristanalysen regionvis och skogsmiljövis. 
 5.1.1 Fem svenska skogsregioner 
 Det finns en lång tradition av att särskilja olika svenska skogs- och landskapsregioner på såväl abiotiska och biologiska grunder som his- toriska grunder (t.ex. Riksskogstaxeringens instruktion sid. 2:2, Hytö- nen 1995, SKS 1997, SNV 1997, Pettersson 1991, Sporrong m.fl. 1995). 
 Eftersom det finns tydliga kopplingar mellan abiotiska, biologiska och historiska faktorer är den klassiska uppdelningen på nemoral,  
 boreo-nemoral, 
  boreal därmed motiverad både av skogsbiologiska och praktiska skäl. Den regionindelning som använts av oss anges i figur 5 och är definierad enligt följande beskrivning av de ingående länen (enl SKS och SNV 1997). 
  
 Region 1 
  
 (fjällnära) 
  
 Fjällnära gräns (enligt SKSFS 
  
 1991:3) 
  
 Region 2 
  
 (nordligt boreal) 
  
 AC, BD under fjällnära gräns 
  
 Region 3 
  
 (sydligt boreal) 
  
 S, W, X, Y, Z under fjällnära gräns 
  
 Region 4 
  
 (boreonemoral) 
  
 AB, C, D, E, F, G, H, I, O, P, R, T, U 
  
 Region 5 
  
 (nemoral) 
  
 K, L, M, N 
  
 5.1.2 Kort om det svenska landskapets historia 
 Sverige är ett av Europas längsta länder och uppvisar stor variation både i naturtyper och den tid under vilken landskapet omvandlats. I södra Sveriges nemorala ädellövskogar och  
 boreo-nemorala 
  blandskogar är historien av mänsklig påverkan mycket lång nästan 
  
 30  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 överallt. De bördigaste markerna har på ett mycket systematiskt sätt överförts från skogsmark till kulturlandskap som under lång tid inne- höll gamla träd, död ved och lövträd - alltså egenskaper som är typis- ka för en naturligt dynamisk lövskog (figur 6). 
 Figur 5. Den använda regionindelningen av Sverige: Region 1  
 »  
 su- balpin, Region 2  
 »  
 nordligt boreal, Region 3  
 »  
 sydligt boreal, Region 4  
 »  
  
 boreo-nemoral, 
  Region 5  
 »  
 nemoral (enl SKS och SNV 1997) 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 31 
  
 Figur 6. (nästa sida) 
 På grund av trädarternas biologi och en lång tids systematiskt bruk och omvandling av landskapet finns mycket ofta en tydlig koppling mellan ståndorten och landskapets utseende. För att kunna beräkna hur stor del av skogsmarken som hyser förutsättningar för en viss skogsmiljö i olika regioner oberoende av beskrivningen av skogens nuvarande tillstånd har skogsmiljöerna därför så långt som möjligt definierats utifrån vegetationens botten- och fältskikt, men även med ledning av hur stor andel av landskapet som har omförts från ägosla- get skog eller från en skogsmiljö till en annan. I de parvisa transek- terna visas schematiskt hur denna omvandling skett i norra (överst) och i södra (underst) Sverige från förr (överst) till nu (underst). 
 I norra Sverige karakteriserades landskapet av att skogen var rik på grova träd på alla ståndorter och det fanns gott om död ved (Duffy och Little 1992, Little m.fl. under tryckning). Lövinslaget var högre och andelen skogar med mycket hög medelålder större än idag (Angelstam 1997a). Kopplingen mellan ståndort och störnings- regim var god. Övergången till ett skogsbruk inriktat på virkespro- duktion ledde till mindre och mer ensartade bestånd. Ofta har de bördigaste vattennära områdena odlats upp. 
 I södra Sverige har ett gammalt kulturlandskap, som till stor del innebar en mjuk övergång mellan naturlandskapets och det gamla kulturlandskapets störningsregimer, omvandlats till ett mer ensartat produktionslandskap. Det har starkt påverkat de skogslevande arter som under en lång tid fick sina behov tillfredsställda i trädklädda betes- och ängsmarker. Omföringen av tidigare skogbevuxen mark, ibland gles och betad och ibland tätt beskogad, har varit omfattande. Framför allt har en mycket kraftig sänkning av andelen lövskog skett i södra Sverige (Björse och Bradshaw under tryckning). 
  
 32  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Figur 6. Se figurtext föregående sida  
 . 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 33 
  
 I norra Sverige är tiden av mänsklig påverkan betydligt kortare och utan en lång tids mjuk övergång. Den omvandling av naturen som människan orsakat under de senaste 1000 åren har alltså tagit sig många olika uttryck men karakteriseras framför allt av en tilltagande förändringshastighet mot slutet av perioden (SNV 1993). I figur 7 exemplifieras denna utveckling i Skåne (nemoral region), Örebro län (på gränsen mellan  
 boreo-nemoral 
  och boreal region) och i Väster- bottens län (boreal region). Även om alla svenska landskap utgör en blandning av natur- och kulturlandskap så skiljer sig proportionerna åt väsentligt mellan olika delar av Sverige. 
 5.1.3 Svenska skogsmiljöer och deras störningsekologi 
 Vi har delat upp skogsmiljöerna i följande fem grupper: 
 A. Successionsstadier efter störning. 
 Successionen kan initieras av brand, vatten eller vind, alternativt mänsklig störning med efterföljande igenväxning. Egenskaperna i denna typ av dynamik är tillfälliga och finns i olika landskapsavsnitt vid olika tidpunkter och under kortare eller längre tid. I den boreala regionen utgörs dessa egenskaper av t.ex. färska brandfält, unga löv- successioner som senare tillåts bli gamla, sena lövsuccessioner och gammelskog. Studier från ett flertal boreala ekosystem visar att det finns en tydlig uppdelning i brandregimer mellan olika ståndorter (Engelmark 1984, 1986; Furyaev 1996, Heinselman 1996). De beskri- ver alla en tydlig gradient mellan konvexa delar av landskapet vari- från vattnet rinner bort till de delar av landskapet där vatten samlas. De högsta brandfrekvenserna, och lägsta intensiteterna, finns i olika typer av barrskogar på torra sedimentmarker. På sluttningar och flack- are ytor med frisk mark uppstår efter brand successionsskogar med barrträd och lövträd. Slutligen, i de konkava delarna av landskapet, som sällan eller aldrig torkar ut eftersom de i stor utsträckning får sitt vatten via grundvatten och inte regn, är brandfrekvensen lägst och sannolikheten för intern dynamik är stor (se figur 6). I den nemorala successionsskogen finns på liknande sätt igenväxningsstadier efter upphörd hävd. 
  
 34  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 m  
 n a tu r s k o g 
 ä n g 
 Figur 7. Människans omvandling av naturen de senaste 1 000 åren i tre olika regioner; Skåne (nemoral zon), Örebro län (på gränsen mellan boreal och boreonemoral zon) och Västerbottens län (boreal zon) (SNV 1993). I norra Sverige är tiden av påverkan kortare och utan en lång tids mjuk övergång mellan naturlandskap och kultur- landskap. Landskapsomvandlingen har alltså tagit sig många olika uttryck men karaktäriseras framför allt av en tilltagande förändrings- hastighet mot slutet av perioden. Även om nästan alla svenska land- skap utgör en blandning mellan natur- och kulturlandskap så skiljer sig proportionerna år väsentligt mellan olika delar av Sverige. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 35 
  
 B. Brandpräglade tallskogar. 
 I naturtillståndet brinner torra marker ofta, men med relativt låg inten- sitet. Detta leder till bestånd som ofta innehåller flera åldersklasser av tall liksom död ved. 
 C. Skog med intern dynamik. 
 Ibland bildar sådana bestånd sammanhängande områden, stabila nät- verk och korridorer i landskapets fuktigaste delar. Exempel på egen- skaper i sådana bestånd är ett stabilt fuktigt mikroklimat och en konti- nuerlig tillförsel av död ved. I boreal skog är gran det dominerande trädslaget, men även björk och asp finns. 
 I den nemorala skogen domineras trädskiktet på rika ståndorter av ädla skuggfördragande lövträd som ask och alm. Boken som också är skuggfördragande har en intern beståndsdynamik. 
 D. Skogsmiljöer betingade av jord och topografi 
 Dessa naturgeografiska underlag kan även ge god information om var i terrängen man kan hitta en artrik eller kalkberoende kärlväxtflora, bestånd som sannolikt haft en låg brandfrekvens, eller ravinmiljöer. Här finns ofta speciella livsmiljöer som källor och lodbranter. 
 E. Kulturlandskapets hävdade biotoper 
 Omföringen av skogsmark till jordbruksmark började tidigt och ledde till ett landskap med gradvisa övergångar mellan skog, gräsbärande mark med spridda grova gamla träd och gräsmark utan vuxna träd. Här fanns förutsättningar både för arter som var knutna till natursko- gen och arter som kommit in med utsäde eller på annat sätt spritt sig genom människans försorg. Genom slåtter och bete bevarades glest trädbevuxna gräsmarker under lång tid. Övergången till hagmark, det vill säga betade, vanligen före detta lövängar, innebar vissa föränd- ringar för marklevande organismer medan trädskiktet fortfarande är intakt och därmed en viktig skogsmiljö; även om den idag inte räknas till ägoslaget skogsmark. 
 För att kunna stratifiera skyddsbehovet av skog i olika regioner har vi arbetat med 14 olika skogsmiljöer som beskrivs i tabell 3a och i ap- 
  
 36  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 pendix B. I tabell 3b summeras de olika skogsmiljöernas egenskaper i ett försök till översikt. 
 För att kunna göra beräkningar av på hur stor del av skogsmarken som det finns förutsättningar för olika skogsmiljöer i olika regioner oberoende av beskrivningen av skogens nuvarande tillstånd har skogsmiljöerna så långt möjligt definierats utifrån vegetationstyperna 
 i botten och fältskikt (appendix B). Detta har fungerat för norra Sveri- ges barrskog och flera av sumpskogsmiljöerna men däremot inte för södra Sveriges skogsmiljöer som till en viss måste definieras med avseende på trädskiktet. Analyserna grundar sig på Riksskogstaxe- ringens data kompletterat med andra skogliga data. 
 Att schematisera olika skogstypers dynamik på detta sätt är svårt. Å ena sidan menar nog de flesta praktiker att antalet är väl stort. Men å andra sidan menar nog de flesta specialister på en enskild skogstyp att vi gjort kraftiga förenklingar. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 37 
  
 Tabell 3a. Beskrivningar av de 14 använda skogsmiljöerna. 
  
 Skogsmiljö 
  
 Beskrivning 
  
 1. Boreal successionsskog 
  
 Successionen kan initieras av brand, vatten eller vind, alternativt mänsklig störning med efterföl- 
  
 jande igenväxning. Avser egenskaper som är tillfälliga och som finns i olika landskapsavsnitt vid 
  
 olika tidpunkter. De mest typiska boreala exemplen är färska brandfält, 
  
 unga lövsuccessioner som senare tillåts bli gamla, sena lövsuccessioner och gammelskog. 
  
 Förutom vissa mycket gamla skogar har dessa olika successionsstadier kort eller medelmåttig 
  
 varaktighet och är därmed från ekologisk synpunkt tillfälliga företeelser på en viss plats i landska- 
  
 pet. Överståndare från tidigare skogsgenerationer förekommer dock ofta. 
  
 2. Boreal sumpskog 
  
 Bestånd med intern dynamik har hög genomsnittlig beståndsålder och stor  
 ålders-spridning. 
  
 med intern dynamik 
  
 Översvämning förekommer och/eller långa perioder med mycket högt grundvatten. Avsaknad 
  
 av lätt antändlig vegetation och vattenförsörjning från  
 grund-vatten 
  med liten risk för uttorkning 
  
 leder till mycket låg brandrisk. Trädskiktet domineras av skuggfördragande trädarter (gran), men 
  
 kan även ha ansenliga mängder med lövträd. Sådana bestånd bildar ofta sammanhängande områden, 
  
 nätverk eller korridorer i landskapets fuktigaste delar. Exempel på egenskaper i sådana bestånd är 
  
 ett stabilt mikroklimat och en kontinuerlig tillförsel av död ved. Sällsynta intensiva bränder kan 
  
 initiera succession. 
  
 3. Brandpräglad tallskog 
  
 Bestånd med flera åldersklasser av tall liksom nedbrytningsstadier av död ved. I naturtillståndet 
  
 upprätthålls typen genom att torra marker brinner ofta, men med relativt låg intensitet. 
  
 38  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Tabell 3a forts. 
  
 4. Nemoral successionsskog 
  
 Den nemorala successionen startar efter upphörd hävd från rester av det äldre beståndet och sker 
  
 på och i kamp med annan väletablerad vegetation (gräsmarker av olika slag). Igenväxningen 
  
 löser gradvis upp grässvålen. Bestånden blir ofta olikåldriga. Efter ny stormfällning eller avverk- 
  
 ning, svedjning och påföljande bete och/eller odling övergavs marken och fick växa igen fritt. Detta 
  
 gav upphov en kontinuerlig tillgång på successionsstadier mellan öppen eller  
 halv-öppen 
  mark med 
  
 skog. Förutom trivialllöv, en viss andel tall och gran hör ekskogen till denna 
  
 typ. Observera att ädellövskogen återfinns i bokskogen, ekskogen och i ask/almskogen. 
  
 5. Nemoral sumpskog 
  
 Bestånd med intern dynamik har hög genomsnittlig beståndsålder och stor  
 ålders-spridning. 
  
 med intern dynamik 
  
 Föryngring sker i gläntor efter fallna träd och trädgrupper. Vind och variationer i grundvattenför- 
  
 sörjning (t.ex. klibbalskog) kan ge upphov till mer storskalig störning som följs 
  
 av succession. Trädskiktet domineras av skuggfördragande trädarter (ask/alm). Sådana bestånd 
  
 bildar ofta sammanhängande områden, nätverk eller korridorer i landskapets fuktigaste delar. 
  
 Exempel på egenskaper i sådana bestånd är ett stabilt mikroklimat och en kontinuerlig tillförsel 
  
 av död ved. Observera att ädellövskogen återfinns i bokskogen, ekskogen och i ask/almskogen. 
  
 6. Ekskog 
  
 Eken är ett pionjärträd som genom betes- och kulturstörningar bildar flerskiktade  
 be-stånd 
  med 
  
 träd med mycket höga åldrar. De flesta ekskogar är därmed  
 successions-skogar. 
  Skogseken har 
  
 en mycket vid ekologisk amplitud (dvs. lik tallen) och har inslag av branddynamik. Idag finns 
  
 mest mycket sena successionsstadier med mycket lång varaktighet och extremt gamla träd i 
  
 hagar. Endast i vissa branter och i alluvialzoner finns äldre bestånd med intern dynamik (i båda 
  
 fallen orsakade av yttre störningar som ras och översvämning). Kan liksom torra tallskogar vara 
  
 flerskiktade med flera åldersklasser i beståndet. Stor tillgång på död ved i form av multnande 
  
 ved i stammens centrum och i form av grenar. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 39 
  
 Tabell 3a, forts. 
  
 7. Bokskog 
  
 Rena bokskogar är interndynamiska med föryngring inom befintliga bestånd och därmed olik- 
  
 åldriga. Historiskt har en stor andel betats och bestånden varierade då i täthet och trädslagssamm- 
  
 ansättning. Organismsammansättningen i bokskog är förskjutet mot slutna bestånd med intern 
  
 dynamik och kontinuerlig tillgång på död ved. Efter storskaliga störningar sker succession. 
  
 8.  
 Ask-almskog 
  och 
  
 Huvudsakligen interndynamiska skogar på bördig mark med föryngring inom befintliga bestånd 
  
 övrig blandädellövskog 
  
 och därmed olikåldriga och med kontinuerlig tillgång på död ved. Successionstyper förekommer 
  
 efter vind, bete och uppodling. 
  
 9. Gråalskog 
  
 Primär succession på mark och substrat som nybildats vid landhöjning, deltan, skred i nipor och 
  
 meandrande vattendrag. 
  
 10. 
  
 Topografiskt 
  
 Skogar av allehanda slag som genom sin otillgänglighet har relativt hög grad av trädkontinuitet. 
  
 betingad skog 
  
 Vissa typer av störningar (skred, ras, forsdimma) finns i denna kategori. 
  
 11. 
  
 Kalkbarrskog 
  
 Huvudsakligen granskogar med antingen intern dynamik eller ett successionsförlopp mot- 
  
 svarande boreal succession, beroende på fuktighetsförhållanden. Kalkpräglat fält och bottenskikt. 
  
 12. 
  
 Sandbarrskog 
  
 Huvudsakligen tallskogar. I kustnära lägen kännetecknas dynamiken av nykolonisation av 
  
 dyner, annars som brandpräglade tallskogar. Blottad sand utgör speciellt substrat. 
  
 13. 
  
 Trädbevuxen betesmark 
  
 Hagmarker och andra glest trädbevuxna marker på ägoslaget naturbete. 
  
 14. 
  
 Busksnår 
  
 Efter lång tids hårt nyttjande av skogen återstående buskmarker (tex. ljunghedar). Även 
  
 brynmiljöer. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 41 
  
 Tabell 3b. Svenska skogsmiljöer och deras förekomst i olika regioner (1 - fjällnära skog; 2 - nordligt boreal; 3 - sydligt boreal; 4 - boreonemoral; 5 - nemoral), typ av dynamik och yttre störningsbehov 
  
 Skogsmiljöer 
  
 Regional 
  
 Huvudsaklig typ av 
  
 Yttre 
  
 förekomst 
  
 dynamik 
  
 störningsbehov 
  
 1. 
  
 Boreal succession 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 - 
  
 2. 
  
 Boreal sumpskog 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 - 
  
 3. 
  
 Brandpräglad tallskog 
  
 1 2 3 4 5 
  
 succession ( intern 
  
 stort (tidigt), 
  
 dynamik i sen succ) 
  
 litet (sent) 
  
 intern dynamik 
  
 inget (dock interna 
  
 störn. som över- 
  
 svämning) 
  
 succession 
  
 stort 
  
 4. 
  
 Nemoral succession 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 4 
  
 5 
  
 succession ( intern 
  
 stort (tidigt), 
  
 (ej ädellöv) 
  
 dynamik i sen succ) 
  
 litet (sent) 
  
 5. 
  
 Nemoral sumpskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 4 
  
 5 
  
 intern dynamik 
  
 litet (dock interna 
  
 (ej ädellöv) 
  
 (succession) 
  
 störn. som över- 
  
 svämning) 
  
 6. 
  
 Ekskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 4 
  
 5 
  
 succession ( intern 
  
 stort (tidigt) 
  
 dynamik i sen succ) 
  
 inget (sent) 
  
 7. 
  
 Bokskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 4 
  
 5 
  
 intern dynamik, 
  
 litet (tidigt), 
  
 inget (sent) 
  
 8. 
  
 Wilson/almskog 
  
 - - - 
  
 4 5 
  
 intern dynamik 
  
 inget 
  
 9. 
  
 Gråalskog 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 - 
  
 intern dynamik, 
  
 stort (tidigt), 
  
 succession 
  
 litet (sent) 
  
 10. 
  
 Topografiskt 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 intern dynamik 
  
 litet 
  
 betingad skog 
  
 11. 
  
 Kalkbarrskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 4 
  
 5 
  
 succession, intern 
  
 stort (tidigt), 
  
 dynamik 
  
 litet (sent) 
  
 12. 
  
 Sandbarrskog 
  
 - 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 succession 
  
 stort 
  
 13. 
  
 Trädbevuxen 
  
 - 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 succession 
  
 stort 
  
 betesmark 
  
 14. 
  
 Busksnår 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 succession 
  
 stort 
  
 5.1.3 Brukandets förutsättningar i olika skogsregioner 
 På samma sätt som en lång tids markanvändningshistoria har påverkat de olika skogsmiljöerna så påverkar skogsmarkens ägostruktur förut- 
  
 42  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 sättningarna för brukandet. I figur 8 visas antalet företag som äger skog per 1 000 ha i de 24 olika svenska länen. Antalet beslutsfattare per ytenhet ökar alltså kraftigt från norr till söder. Detta kräver olika metoder för att nå miljömålet i norra respektive södra Sverige. 
 Figur 8. Antalet skogsägare per 1 000 ha skogsmark sjunker länsvis från söder till norr i Sverige. Omräknat till våra fyra regioner är medelvärdena: region 2 - 5,2; region 3 - 9,7; region 4 - 20; region 5 - 28. (Beräknat ur antalet företag i olika län enligt Lantbruksräkningen 1992, SKS  
 1995:44-45.) 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 43 
  
 5.2 Skattning av förutsättningar för olika skogsmiljöer i olika regioner 
 Landskapsanalysen består dels av en beskrivning av de naturgeogra- fiska förutsättningar som ett visst landskap har, och dels av dagens skogstillstånd. Att denna bakgrundsinformation är detaljerad är myck- et viktigt för att kunna bedöma olika landskaps förutsättningar för att hysa en ursprunglig fauna och flora och senare genomföra bristanaly- sen. Vår analys innehåller två olika steg. 
 Steg 1. Med kunskaper om topografi, jordarter, berggrund, hydro- logi och klimat kan man indirekt bilda sig en uppfattning om stånd- ortsfördelningen i det aktuella landskapet. Det enklaste är dock om man har tillgång till kartor och beskrivningar över markvegetationsty- pen. Med detta underlag kan man få en viss uppfattning om hur vanli- ga olika huvudsakliga typer av störningsdynamik tidigare har varit i landskapet. 
 Steg 2. En beskrivning av markanvändningshistoriken och tidigare störningar ger en uppfattning om hur stor del av skogsmarken som överförts till andra ägoslag som åkrar, vägar och tätorter, och om den tidigare skogsbruksintensiteten. Om en stor del av landskapet odlats upp så innebär detta att förutsättningarna för att vissa bördiga skogs- miljöer som gransumpskog i norra Sverige och  
 ask-almskog 
  i södra Sverige är starkt reducerade. Därmed är bevarandebehovet mycket stort för de skogar av dessa typer som fortfarande är intakta. 
 5.3 Hur mycket är nog? (Appendix A) 
 I detta avsnitt av analysen formuleras långsiktiga och kortsiktiga mål baserade på tillståndsbeskrivning på beståndsnivå (ståndort och trädskikt) och den historiska omföringen till andra ägoslag och skogsmiljöer samt resonemang om skyddets intensitet. Detta beskrivs utförligt i appendix A: "Motiv för målformuleringar - långsiktiga mål och kortsiktiga mål" och "Detaljerad genomgång av korrigering av långsiktiga och kortsiktiga målformuleringar för alla skogsmiljöer med hänsyn till graden av omföring mellan olika ägoslag och skogstyper samt fördelning på olika målsättningsklasser". 
  
 44  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Följande arbetsordning följs: 
 Etapp 1 - Bedömning av behovet av säkerställande i allmänhet 
  
 1. 
  
 Vår utgångspunkt är data från riksskogstaxeringen. 
  
 2. 
  
 Vid stor skillnad gentemot andra källor (t.ex. ÖSI och NBI) korri- geras värdena. 
  
 3. 
  
 Om en stor andel av landarealen i en region omförts till andra ägoslag än skog sker en uppräkning av det långsiktiga målet. 
  
 4. 
  
 Om en viss ståndort bedöms vara beskogad med ett annat trädslag än det som historiskt sett dominerat sker korrigeringar för detta i de långsiktiga målen. 
  
 Etapp 2 - Bedömning av hur säkerställande kan åstadkommas 
  
 1. 
  
 Kan andra bevarandemetoder än de som finns inom skogsvårdsla- gen och naturvårdslagen (t ex jordbrukets miljöstöd) säkerställa skogsmiljöer som inte räknas som skogsmark? Fungerar dessa meto- der inte så kan ansvaret trots allt falla inom naturvårdslagens ramar. 
  
 2. 
  
 Gruppering efter skogsmiljöns behov av skyddsintensitet som indi- kerar vilka skyddsinstitut som kan komma i fråga. För att göra detta använder vi Skogsstyrelsens målsättningsklasser PG, K, NS och NO. PG sätts per definition till 0% i denna analys då de behov som vi upp- skattat representerar en grad av skydd som överstiger PG (som ju avser detaljnivån som diskuterats i avsnitt 3.2) 
  
 Etapp 3 - Restauringsarbetets framtid 
 Under denna punkt måste framhållas att en del av det restaureringsar- bete som framgår ur bristerna (dvs skillnaden mellan långsiktigt och kortsiktigt mål) måste åtgärdas under den tidsperiod som faller under det kortsiktiga målet. Detta kan göras genom att yngre bestånd än de som valts ut i det långsiktiga målet tas i anspråk för skydd. För flera sydsvenska typer finns alldeles utmärkta förutsättningar för detta i form av "pucklar" i åldrarna  
 40-120 
  år, dvs. skog som snart kommer att ha ett ökande värde för bevarandet av biologisk mångfald. Det är dessutom viktigt att göra denna restaurering i en nära framtid eftersom det är nu som det finns pucklar och det är nu vi ställvis har mycket höga naturvärden även i dessa åldersklasser. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 45 
  
 5.4 Hur mycket är redan skyddat ? 
 I sin sammanställning av skyddad skog som finns i nationalparker, naturreservat, domänreservat samt som inköpts med naturskyddsan- slaget och ännu inte hunnit bli reservat har Naturvårdsverket (1997) kommit fram till följande fördelning mellan de fem olika svenska skogsregionerna (tabell 4): 
 Tabell 4. Andelen produktiv skogsmark som skyddas i reservat eller motsvarande (SNV 1997) 
  
 nummer 
  
 beskrivning 
  
 % skyddat av produktiv skogsmark 
  
 region 1 
  
 Fjällnära enligt SKSFS 
  
 43 
  
 region 2 
  
 AC och BD nedanför fjällnära 
  
 1,6 
  
 region 3 
  
 S, W, X, Y, Z nedanför fjällnära 
  
 0,4 
  
 region 4 
  
 AB, C, D, E, F, G, H, I, O, P, R, T, U 
  
 0,7 
  
 region 5 
  
 K, L, M, N 
  
 0,6 
  
 Naturvårdsverkets redovisning innehåller också en grov redovisning av hur arealen fördelar sig på olika objektstyper. 
 Till detta kommer de arealer som skyddats genom biotopskydd och naturvårdsavtal (SKS 1996), totalt knappt 2 000 ha. Fördelningen av dessa skyddsformer på olika skogstyper kan redovisas mer detaljerat. 
 I samband med upprättandet av ekologiska landskapsplaner sker planmässiga avsättningar, men utan lagligt skydd. Skogsnäringen redovisar arealer i storleksordningen en till ett par procent av skogs- marken såsom frivilliga avsättningar större än 0,5 ha. (SKS 1997). 
 Det är också sannolikt att omfattningen kommer att öka. De större skogsbolagen har ännu inte landskapsplanerat hela innehavet. Enskil- da skogsägare har enligt Skogsstyrelsens undersökning till stor del en positiv inställning till fortsatt frivillig naturvård. Inom privatskogs- bruket är fördelningen mellan olika målsättningsklasser i praktiken cirka 80% PG (produktion generell hänsyn), 10% K (kombinerade 
  
 46  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 mål) och 10% NS, NO (dvs med ren naturvårdsinriktning) (Dickerson pers. medd.). 
 Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket bedömer att då storskogsbru- ket nyindelat eller landskapsplanerat hela sin areal kan de frivilliga avsättningarna komma att uppgå till 300 000 - 500 000 ha bara på storskogsbrukets mark. Om man lägger till små och mellanskogsbru- kets dagsnotering på 200 000 ha, så kommer man i bästa fall upp i 700 000 ha frivilligt avsatta hänsynsområden större än 0,5 ha. Detta bidrar självfallet till att bevara den biologiska mångfalden. 
 Att kvantifiera hur mycket som kan läggas på pluskontot skyddad skog på lång sikt är dock av följande skäl en helt annan sak: 
  
 - 
  
 Det finns ännu inga officiella oberoende fältundersökningar som stöder redovisningen av avsatta arealer. 
  
 - 
  
 Det finns ytterst begränsad offentlig information om hur dessa area- ler fördelar sig på områdesstorlek eller skogsmiljö och förekomst av naturvärden däri. 
  
 - 
  
 Det är en fråga om hur varaktiga avsättningarna inom ELP är. 
  
 Därför avstår vi i denna rapport från att räkna in dessa arealer som skyddade.  
 I resultatredovisningen är behovet av att skydda skog alltså angivet utan att näringens frivilliga avsättningar helt eller delvis dragits i från.  
 Å andra sidan vill vi understryka att ELP i dess olika former i praktiken är en mycket viktig del i arbetet med att bevara skogens biologiska mångfald. 
 5.5 Vilken grad av skydd krävs? 
 Efter att ha identifierat bristerna i säkerställandet av skog bedömer vi vilka av Skogsstyrelsens målsättningsklasser som passar in för att bevara naturvärdena. Detta används sedan för att bedöma hur stor andel av skogsmiljöer, åldersklasser och lövandelar som kräver skydd som idag kan anses åstadkommas med reser- vat/biotopskydd/naturvårdsavtal/frivillig avsättning dvs. mål- sättningsklasserna NS och NO (se tabell 5 samt appendix A). 
 Tabell 5. Olika typer av skogsdynamik innebär att bevarandet av dess naturvärden måste lösas med olika metoder. (PG - produktion generell hänsyn; K - kombinerade 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 47 
  
 mål; NS - naturvård skötsel; NO - naturvård orörd, se appendix A). Den mest rele- vanta målsättningsklassen för respektive störningstyp är understruken. 
  
 Störningstyp 
  
 Målsättningsklasser 
  
 Skog med intern dynamik 
  
 ( 
 gran , bok, ask/alm, lönn, lind) 
  
 - 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO* 
  
 Successionstadier efter störning 
  
 ( 
 gran, ek, björk, asp, sälg, rönn, avenbok  
 ) 
  
 ung skog 
  
 PG 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO* 
  
 medelålders skog 
  
 PG 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO* 
  
 gammal skog 
  
 PG 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO* 
  
 gammelskog 
  
 - 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO 
  
 Brandpräglad tallskog 
  
 PG 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO 
  
 ( 
 tall 
 ) 
  
 Skogsmiljöer betingade av jord och topografi 
  
 - 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO 
  
 Kulturlandskapets hävdade biotoper 
  
 - 
  
 K 
  
 NS 
  
 - 
  
 med träd 
  
 *om det finns restaureringsbehov behöver en viss andel av skogarna få utvecklas fritt 
  
 48  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 6 Resultat 
 6.1 Omföring till andra ägoslag 
 I alla regioner är omföringen från ägoslaget skog till andra icke skogsklädda miljöer över tiden starkt beroende av höjden över havet. I tabell 6 visas hur mycket av det ursprungliga, i huvudsak skogklädda, landskapet som har övergått till andra ägoslag i olika regioner och på olika höjd över havet. 
 Tabell 6. Andel av landarealen i % inom olika höjdintervall över havsnivån som överförts till gräsmark och åker/urbana miljöer, dvs.  
 icke-skogsmiljö 
  enligt vår defi- nition (data från Riksskogstaxeringen  
 1990-1994) 
  
 Region 
  
 100-200 
  m 
  
 200-400 
  m 
  
 >400 m 
  
 Totalt 
  
 1 
  
 - 
  
 - 
  
 1,0 
  
 0 
  
 0,5 
  
 2 
  
 14,6 
  
 4,0 
  
 2,4 
  
 1,8 
  
 4,4 
  
 3 
  
 30,2 
  
 14,7 
  
 4,2 
  
 2,0 
  
 8,1 
  
 4 
  
 38,8 
  
 19,0 
  
 15,7 
  
 - 
  
 29,2 
  
 5 
  
 61,5 
  
 21,1 
  
 - 
  
 - 
  
 49,2 
  
 Gran som planterats på åkermark och sydsvensk gräsmark i nemoral zon (=granåkrar) är en vegetationstyp som ingår i ägoslaget skog men som enligt vårt sätt att se inte ekologiskt sett är skog i betydelsen att träden utgör nyckelarter för ett stort antal inhemska arter. Sådana granbestånd räknas inte med som skogsmark i denna jämförelse. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 49 
  
 6.2 Långsiktiga mål, kortsiktiga mål och restaurerings- behov 
 För en detaljerad genomgång av resultaten av våra beräkningar enligt arbetsgången i sektion 5.3 hänvisas läsaren till appendix A. Inled- ningsvis presenterar vi här arbetsgången för två exempel. Värdena är i regel avrundade till två siffrors noggranhet, varför summeringar inte alltid blir exakta. 
 6.2.1 Exemplet boreal successionsskog 
 Det första exemplet är den boreala successionens gammelskogar (dvs. ej lövbrännorna) i region 2. Successionsskogarna är den dominerande skogsmiljön i norra Sverige. De stördes en gång av skogsbränder som beroende på hur ett landskapet råkade brinna skapade olika typer av åldersfördelningar. Vår bedömning är att de boreala successionssko- garna hade en ursprunglig åldersfördelning enligt nedanstående tabell. Genom multiplikation med tröskelvärdet 0,2 fås de långsiktiga målen som inte bör understigas för de olika klasserna. Alla siffror är avrun- dade till heltal. 
 Boreala successionsskogar: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 28 
  
 6 
  
 30-69 
  
 32 
  
 6 
  
 70-109 
  
 23 
  
 4 
  
 110-149 
  
 9 
  
 2 
  
 150+ 
  
 8 
  
 2 
  
 summa 
  
 100 
  
 20 
  
 50  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Boreala successionsskogar: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell 
  
 Lövandel 
  
 andel (%) 
  
 0-20% 
  
 20-50% 
  
 >50% 
  
 0-29 
  
 28 
  
 8 
  
 10 
  
 10 
  
 30-69 
  
 32 
  
 8 
  
 12 
  
 12 
  
 70-109 
  
 23 
  
 7 
  
 8 
  
 8 
  
 110-149 
  
 9 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 150+ 
  
 8 
  
 8 
  
 0 
  
 0 
  
 Summa 
  
 100 
  
 34 
  
 + 33 + 
  
 33 = 100 
  
 Långsiktiga mål formuleras separat för nivån 20% av de understrukna åldersklasserna. De två äldsta åldersklasserna utgör gammelskogen vilket vi koncentrerar oss på här. (De understrukna åttorna i åldersklassen 70- 109 år representerar lövbrännor.) 
 Vår bedömning är att Riksskogstaxeringen (RT) återger denna huvud- sakligen boreala skogsmiljö på ett bra sätt. Totalt finns det 3,8 miljoner ha boreal sucessionsskog i region 2. Av dessa bör enligt målformulering- en 0,2*(3+3+3+8) = 3,4% eller 130 000 ha (tabell 8) utgöra det långsik- tiga målet i åldersklasserna 110 år och däröver. Viss del (0,2*(3+3) 
 =1,2%) bör dessutom ha en lövandel som överstiger 20% enligt ovanstå- ende tabell. 
 RT data visar att det i dagsläget finns skog att tillgå motsvarande det långsiktiga målet. Dvs. denna skogsmiljö har inget restaureringsbehov. Korrigering med andra källor och p.g.a. omföring till andra ägoslag behövs inte (vilket annars redovisas i tabell 9). Contorta är exempel på fel skog på fel plats i region 2. Den finns dock bara i yngre åldersklasser och är möjligen ett framtida problem. 
 I tabell 9 redovisas den slutliga bedömningen av skyddsbehovet för de boreala successionsskogarnas gammelskogar. (Långsiktigt skyddsbehov: 130 000 ha; Kortsiktigt skyddsbehov: 130 000 ha; Restaureringsbehov: 0 ha) 
 Gruppering av boreala successionsstadier efter störning efter målsätt- ningsklasser görs enligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 51 
  
 region 2 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 10 
  
 NS 
  
 10 
  
 NO 
  
 80 
  
 Av det kortsiktiga behovet bör alltså 13 000+104 000 = 117 000 ha ingå i målsättningsklasserna NO eller NS (tabell 10) och därmed skyddas. Ytterligare 10% (13 000 ha) bör ha målsättningsklass K. 
 6.1.2 Exemplet ekskog 
 Det andra exemplet är ekskogarna i region 5. Ekskogen kan störnings- ekologiskt klassas både som successionsskog och som en interndyna- misk skogsmiljö. Under de senaste 1000 åren har kulturinflytandet styrt ekskogens dynamik i mycket stor utsträckning. Vår bedömning är att detta gamla kulturlandskap tillgodosåg alla i nuvarande klimat skogslevande och hagmarkslevande arter med tillräckliga mängder av deras olika livsmiljöer så att livskraftiga stammar kunde upprätthållas (se Gärdenfors  Baranowski 1992). Våra bedömningar av fördel- ningen på åldersklasser grundar sig på tillståndet före de mycket om- välvande sista 200 åren. Naturvärdena uttrycks dock egentligen inte på ett bra sätt i åldersklasser eftersom trädkontinuitet och gammelträd inte finns med. 
  
 52  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Ekskog: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 15 
  
 3 
  
 30-69 
  
 15 
  
 3 
  
 70-99 
  
 15 
  
 3 
  
 100-129 
  
 15 
  
 3 
  
 130+ 
  
 40 
  
 8 
  
 summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Brukade ekbestånd har lång utvecklingstid och vi räknar med att man inom ramen för ekskötseln skall klara naturvärden i de fyra yngre åldersklasserna. Mål formuleras för den högsta åldersklassen (understruken). 
 Total ekskogsareal enligt RT och ÖSI skiljer sig åt betydligt för regi- on 5: 
 24 000 ha enligt RT 41 000 ha enligt ÖSI 
 Vår bedömning är att sanningen ligger mitt emellan. Det långsiktiga behovet ökas därför till (24 000+41 000)/2 = 33 000 ha. Av dessa bör enligt målformuleringen 8% eller drygt 2 000 ha (eg. 2 600, siffrorna i tabellerna är avrundade) i den äldsta åldersklassen utgöra det långsik- tiga målet (tabell 8). Det finns knappt 1000 ha gammal ekskog i denna region, varför det föreligger ett restaureringsbehov. 
 En omfattande omföring till andra markslag än skog har skett. Baserat på omföringsgraden av skogsmark till andra ägoslag under 100 m över havet i regionerna 4 och 5 (se tabell 6) är en försiktig skattning att 40 - 60% omföring har skett. Vi dubblerar därmed det långsiktiga målet till 5 200 ha. 
 Vidare är vår bedömning att en omfattande omföring av ekskogar har skett till andra ekfattiga skogsmiljöer. Vi uppskattar denna omfö- ring till att 1/3 återstår. Det långsiktiga behovet ökar därmed ytterliga- re med faktor 3 i regionerna 4 och 5 vilket ökar det långsiktiga målet 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 53 
  
 till 16 000 ha i region 5 (tabell 9). Restaureringsbehovet är nu uppe i 15 000 ha. 
 Eken är den trädart som hyser flest arter och ekskogen tillhör alltså en av våra mest artrika skogsmiljöer. Dessutom är ekskogen i Europa hårt tillbakaträngd. Vi bedömer att Sverige därmed även har ett inter- nationellt ansvar för att säkerställa de naturvärden som är knutna till ekskogen. Tillgången på önskvärda åldersklasser är låg. Trots detta anser vi att det är så viktigt att skydda denna skogsmiljö att även are- aler av yngre ålderklasser, eller som av någon anledning missats i vår selektion bör avsättas för naturvårdsändamål på kort sikt. Detta kan fylla en del av restaureringsbehovet genom att det enligt RT i ål- dersklassen  
 100-130 
  år finns minst 3700 ha i region 5, vilket vi låter ingå i det kortsiktiga målet (tabell 9). Restaureringsbehovet minskar i motsvarande grad. 
 I tabell 9 redovisas den slutliga (avrundade) bedömningen av skyddsbehovet för ekskog i region 5. (Långsiktigt skyddsbehov: 16 000 ha; Kortsiktigt skyddsbehov: 4 000 ha; Restaureringsbehov: 12 000 ha.) 
 Gruppering av ekskog efter målsättningsklasser görs enligt nedan- stående procentuella fördelning: 
  
 region 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 30 
  
 NS 
  
 40 
  
 NO 
  
 30 
  
 Av det kortsiktiga behovet bör alltså ca 1 600+1 200 = 2 800 ha (eller ca 3 000 ha) ingå i målsättningsklasserna NO eller NS (tabell 10). Ytterligare 30% (1 200 ha) bör ha målsättningsklassen K. 
  
 54  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 6.2.3 Skyddsbehov för Sveriges skogar 
 Sammanfattningsvis har vi bedömt att för att bevara biologisk mång- fald i skogsekosystemen finns ett långsiktigt behov av att skydda ca 9- 16% av skogsmarken beroende på landsdel (tabell 7). Tidshorisonten för detta bedömer vi vara cirka 40 år. 
 Arealerna representerar specifika åldersklasser och lövandelsklas- ser som vi bedömt är av stort värde för biologisk mångfald i respekti- ve skogsmiljö (se detaljerad redovisning i appendix A samt tabell 8, 9). Målsättningsklassen för dessa arealer bör vara någon av K, NS eller NO (enligt detaljerad redovisning i appendix A samt tabell 10). I de långsiktiga målen får den areal som idag finns skyddad tillgodo- räknas. 
 Det långsiktiga behovet av skyddad skog delas sedan upp i restau- reringsbehov och i skog som bör skyddas på kort sikt. Restaurerings- behovet är den del av det långsiktiga behovet av skyddad skog som inte existerar i sinnevärlden och som kräver återskapande av na- turkvaliteter. Restaureringsbehovet följer en  
 nord-sydlig 
  gradient och tilltar i  
 relativa  
 mått kraftigt från region 2 (198 000 ha - 3,2% av den produktiva skogsmarken) till region 5 (98 000 ha - 11%) (tabell 9, nedersta raden). Skogsmark bör ha avsatts eller särbehandlats för re- staurering inom tidsramen för det långsiktiga behovet av skyddad skog (ca 40 år). 
 Målet på kort sikt är den del av det långsiktiga målet som finns i dag, enligt våra skattningar. Detta är alltså de arealer som hyser eller bedöms inom en kort tid kunna hysa naturvärden av avgörande bety- delse för att bevara den biologiska mångfalden. De kortsiktiga målen bedömer vi bör ha nåtts om 10 - 20 år och de uppgår totalt till 4,9% av skogsmarksarealen nedan fjällnära gränsen. Även här får den areal som idag finns skyddad tillgodoräknas. 
 För att ytterligare närma precisera vad för sorts skydd som krävs har vi bedömt vilka målsättningsklasser som bör föreligga för de skyddade arealerna. Vi redovisar särskilt klasserna NS och NO då dessa motsvarar en skyddsgrad som idag kan åstadkommas med re- servat / biotopskydd / naturvårdsavtal / frivillig avsättning (tabell 10). 
 Från den skogsmark som vi på kort sikt bedömer behöver denna höga grad av skydd (NS+NO) har vi dragit den areal som idag är skyddad skog enligt naturvårdslagen (NVL) (se tabell 10). Vi får då 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 55 
  
 en brist i den kortsiktiga målsättningen på 3,2% av skogsmarksarealen nedan fjällnära gränsen, vilket skulle kunna ses som de arealer som säkerställandearbetet bör fokusera sig på under de närmaste  
 10-20 
  åren (tabell 10 längst ned till höger). 
 De arealer som näringen uppger sig ha avsatt frivilligt, t.ex. inom ramen för ELP, måste beaktas vid tolkningen av detta nettomål på kort sikt. 
 Tabell 7. (nästa sida) Sammanfattning av resultaten, areal (1 000 ha = tha) samt pro- cent av skogsmarksarealen i nordligt boreal, sydligt boreal, boreonemoral och nemo- ral region (regioner enl. SKS och SNV 1997). 
  
 - 
  
 Långt behov: Långsiktigt behov av skog som bör ha någon av målsättningsklasserna Kombinerade mål 
  
 (naturhänsyn väl överstigande generell hänsyn), Naturvård Orörd (undantag från skogsbruk) eller Naturvård 
 Skötsel (dito, men med behov av aktiva naturvårdande åtgärder) inom ca 40 år 
  
 - 
  
 Kort behov: delmängd av det långsiktiga behovet av att skydda skog som existerar idag 
  
 - 
  
 Restaurering: delmängd av det långsiktiga behovet av skyddad skog som inte existerar idag 
  
 - 
  
 (Bete): Areal trädbevuxen betesmark som vi valt att lyfta ur det kortsiktiga behovet i denna redovisning på grund av 
  
 problem med gränsdragning mot odlingslandskapet (Långt behov = Kort behov + Restaurering + Bete) 
  
 - 
  
 Kort behov NO+NS: delmängd av det kortsiktiga behovet som bedöms behöva ha målsättningsklasserna 
  
 Naturvård Orörd eller Naturvård Skötsel dvs. undantas från skogsbruk. 
  
 - 
  
 Skyddat i lag 1997: Med stöd av Naturvårdslagen skyddad skogsmark (enligt SNV och SKS 1997). 
  
 - 
  
 Brist i kort behov (NO+NS): Kortsiktigt behov av att skydda skog i klasserna NO och NS minus i lag 
  
 skyddad skog 1997, dvs. de arealer som på kort sikt bedöms innehålla biologis- ka värden av avgörande 
 betydelse för miljömålets uppfyllnad. 
  
 - 
  
 Total areal: areal (1 000 ha = tha) produktiv skogsmark samt trädbevuxen naturbe- tesmark i respektive region 
  
 (enligt Riksskogstaxeringen  
 1990-1994) 
  
 56  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Tabell 7 (se text föregående sida) 
  
 Långt 
  
 Kort 
  
 Restau- 
  
 (Bete) 
  
 Kort behov 
  
 Skyddat 
  
 Brist i kort 
  
 Total 
  
 behov 
  
 behov 
  
 rering 
  
 NO+NS 
  
 i lag 1997 
  
 beh. (NO+NS) 
  
 areal, tha 
  
 not 1 
  
 not 1 
  
 not 1 
  
 not 2 
  
 not 2 
  
 not 2 
  
 nordboreal, tha 
  
 554 
  
 352 
  
 198 
  
 - 
  
 305 
  
 90 
  
 215 
  
 6 100 
  
 % 
  
 9,0 
  
 5,8 
  
 - 
  
 5,1 
  
 1,6 
  
 sydboreal, tha 
  
 719 
  
 363 
  
 336 
  
 (20) 
  
 314 
  
 33 
  
 281 
  
 8 590 
  
 % 
  
 8,4 
  
 4,2 
  
 (0,3) 
  
 3,7 
  
 0,4 
  
 boreonemoral,tha 
  
 782 
  
 327 
  
 305 
  
 (150) 
  
 226 
  
 45 
  
 181 
  
 6 290 
  
 % 
  
 12 
  
 5,2 
  
 (1,9) 
  
 3,6 
  
 0,7 
  
 nemoral, tha 
  
 146 
  
 25 
  
 98 
  
 (23) 
  
 23,5 
  
 5,5 
  
 17 
  
 910 
  
 % 
  
 16 
  
 2,8 
  
 (2,2) 
  
 2,5 
  
 0,6 
  
 summa nedan 
  
 2 201 1 067 
  
 937 
  
 (193) 
  
 866 
  
 174 
  
 692 
  
 21 880 
  
 fjällnära gräns 
  
 10 
  
 4,9 
  
 (0,8) 
  
 4,0 
  
 0,8 
  
 not 1: från tabell 9 not 2: från tabell 10 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 57 
  
 Tabellerna 8, 9 och 10 återfinns på de kommande sidorna. 
 Tabell 8. Bruttoresultat av bristanalysen. Exklusive skog som är skyddad med stöd av naturvårdslagen och de frivilliga avsättni ngarna. Resonemanget bakom siffrorna utvecklas i appendix A. 
  
 - 
  
 Arealerna (tha) av de åldersklasser där vi anser att någon av målsättningarna K, NO eller NS måste föreligga. 
  
 - 
  
 Beräknade som 20% av den i naturtillståndet bedömda förekomsten i respektive åldersklass. 
  
 - 
  
 Data endast från riksskogstaxeringen. 
  
 Tabell 9. Bearbetat resultat av bristanalysen. Exklusive skog som är skyddad med stöd av naturvårdslagen och de frivilliga avsä ttning- 
  
 arna. Resonemanget bakom siffrorna utvecklas i appendix A. 
  
 - Arealerna (ha) representerar 20% av den i naturtillståndet bedömda förekomsten av naturvårdsintressanta åldersklasser och där 
  
 vi 
  
 anser att någon av målsättningarna K, NO eller NS måste föreligga. 
  
 - Grunddata från riksskogstaxeringen. 
  
 - Korrigeringar enligt nedan: 
  
 fetstil: arealen ökad/minskad p.g.a. omföring till andra ägoslag och/eller annan skogsmiljö 
  
 kursiv: arealen ökad/minskad med stöd av ÖSI 
  
 understruken: arealen ökad med stöd av NBI och/eller bedömning 
  
 SAMT KOMBINATIONER D¤RAV 
  
 Tabell 10. De kortsiktiga målen minus den skog som är skyddad med stöd av naturvårdslagen, men exklusive de frivilliga avsättni ngar- na, uppdelade på målsättningsklasserna K, NO och NS. 
 K = kombinerade mål, tolkas som områden med behov av hänsyn i betydligt högre grad än vad som krävs i skogsvårdslagen. 
 NS = naturvård skötsel, tolkas som områden i behov av reservat/biotopskydd/frivillig avsättning, då syftet med markanvändningen endast är naturvård. 
 NO = naturvård orörd, se NS. 
  
 58  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Tabell 8 (se text s. 57). LS = lång sikt, KS = kort sikt, R = restaurering. 
  
 region 2  
 (1000 ha) 
  
 region 3  
 (1000 ha) 
  
 region 4  
 (1000 ha) 
  
 region 5  
 (1000 ha) 
  
 Totalt  
 (1000 ha) 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 Successionsstadier e.störn. 
  
 - gammelskog 
  
 130 
  
 130 
  
 0 
  
 161 
  
 137 
  
 25 
  
 158 
  
 98 
  
 60 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 449 
  
 365 
  
 84 
  
 - lövbränna 
  
 120 
  
 110 
  
 10 
  
 152 
  
 99 
  
 53 
  
 149 
  
 105 
  
 43 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 421 
  
 314 
  
 107 
  
 Boreal sumpskog 
  
 179 
  
 56 
  
 123 
  
 250 
  
 63 
  
 187 
  
 211 
  
 48 
  
 164 
  
 19 
  
 2 
  
 17 
  
 659 
  
 169 
  
 490 
  
 Brandpräglad tallskog 
  
 138 
  
 39 
  
 99 
  
 123 
  
 41 
  
 82 
  
 44 
  
 19 
  
 25 
  
 0,4 
  
 0 
  
 0,4 
  
 305 
  
 99 
  
 206 
  
 Nemoral succession 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 60 
  
 8 
  
 52 
  
 49 
  
 0,3 
  
 49 
  
 109 
  
 8 
  
 101 
  
 Nemoral sumpskog 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 29 
  
 13 
  
 16 
  
 6 
  
 2 
  
 4 
  
 35 
  
 15 
  
 20 
  
 Ekskog 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 5 
  
 3 
  
 2 
  
 Bokskog 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0,8 
  
 0 
  
 0,8 
  
 8 
  
 1 
  
 7 
  
 9 
  
 1 
  
 8 
  
 Ask/almskog 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 1,9 
  
 0,7 
  
 1,2 
  
 2,6 
  
 0,4 
  
 2,2 
  
 5 
  
 1 
  
 3 
  
 Topografiskt betingad skog 
  
 16 
  
 16 
  
 0 
  
 30 
  
 17 
  
 13 
  
 23 
  
 17 
  
 6 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 71 
  
 51 
  
 20 
  
 Gråalskog 
  
 0,3 
  
 0 
  
 0,3 
  
 1,5 
  
 0,5 
  
 1 
  
 0,6 
  
 0 
  
 0,6 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 2,4 
  
 0,5 
  
 1,9 
  
 Kalkbarrskog 
  
 0 
  
 0,01 
  
 0 
  
 0 
  
 2,4 
  
 0 
  
 0 
  
 1,1 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 3,5 
  
 0 
  
 Sandbarrskog 
  
 0 
  
 0,1 
  
 0 
  
 0 
  
 0,2 
  
 0 
  
 0 
  
 0,1 
  
 0 
  
 0 
  
 0,1 
  
 0 
  
 0 
  
 0,5 
  
 0 
  
 Trädbevuxen betesmark 
  
 4 
  
 4 
  
 0 
  
 25 
  
 25 
  
 0 
  
 160 
  
 160 
  
 0 
  
 30 
  
 30 
  
 0 
  
 219 
  
 219 
  
 0 
  
 Busksnår 
  
 85 
  
 85 
  
 0 
  
 30 
  
 30 
  
 0 
  
 25 
  
 25 
  
 0 
  
 5 
  
 5 
  
 0 
  
 145 
  
 145 
  
 0 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 59 
  
 Tabell 9. (se text s. 57). LS = lång sikt, KS = kort sikt, R = restaurering. 
  
 region 2  
 (1000 ha) 
  
 region 3  
 (1000 ha) 
  
 region 4  
 (1000 ha) 
  
 region 5  
 (1000 ha) 
  
 Totalt  
 (1000 ha) 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 LS 
  
 KS 
  
 R 
  
 Successionsstadier e.störn. 
  
 - gammelskog 
  
 130 
  
 130 
  
 0 
  
 161 
  
 137 
  
 25 
  
 96 
  
 96 
  
 0 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 387 
  
 363 
  
 25 
  
 - lövbränna 
  
 120 
  
 110 
  
 10 
  
 152 
  
 99 
  
 53 
  
 87 
  
 87 
  
 0 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 359 
  
 296 
  
 63 
  
 Boreal sumpskog 
  
 179 
  
 56 
  
 123 
  
 250 
  
 63 
  
 187 
  
 105 
  
 48 
  
 57 
  
 2 
  
 2 
  
 - 
  
 536 
  
 169 
  
 367 
  
 Brandpräglad tallskog 
  
 104 
  
 39 
  
 64 
  
 92 
  
 41 
  
 52 
  
 33 
  
 19 
  
 14 
  
 0,4 
  
 0 
  
 0,4 
  
 229 
  
 99 
  
 130 
  
 Nemoral succession 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 183 
  
 26 
  
 157 
  
 49 
  
 0,3 
  
 49 
  
 232 
  
 26 
  
 206 
  
 Nemoral sumpskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 58 
  
 13 
  
 45 
  
 12 
  
 2 
  
 10 
  
 70 
  
 15 
  
 55 
  
 Ekskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 37 
  
 12 
  
 24 
  
 Bokskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 35 
  
 10 
  
 26 
  
 Ask/almskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 0,7 
  
 0,4 
  
 7 
  
 1 
  
 6 
  
 Topografiskt betingad skog 
  
 16 
  
 16 
  
 0 
  
 27 
  
 17 
  
 10 
  
 21 
  
 17 
  
 4 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 66 
  
 51 
  
 15 
  
 Gråalskog 
  
 0,3 
  
 0 
  
 0,3 
  
 1,5 
  
 0,5 
  
 1,0 
  
 0,6 
  
 0 
  
 0,6 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 2,4 
  
 0,5 
  
 1,9 
  
 Kalkbarrskog 
  
 0,1 
  
 0,01 
  
 0,04 
  
 10 
  
 2,4 
  
 7,6 
  
 10 
  
 1,1 
  
 8,9 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 20 
  
 3,5 
  
 17 
  
 Sandbarrskog 
  
 0,4 
  
 0,1 
  
 0,3 
  
 0,4 
  
 0,2 
  
 0,2 
  
 1 
  
 0,1 
  
 0,9 
  
 0,07 
  
 0,07 
  
 0 
  
 2 
  
 0,5 
  
 1,4 
  
 Trädbevuxen betesmark 
  
 4 
  
 1* 
  
 - 
  
 25 
  
 3* 
  
 - 
  
 159 
  
 10* 
  
 - 
  
 30 
  
 6* 
  
 - 
  
 218 
  
 20* 
  
 - 
  
 Busksnår 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 Summa, ha 
  
 554 
  
 352* 
  
 198 
  
 719 
  
 363* 
  
 336 
  
 782 
  
 327* 
  
 305 
  
 146 
  
 25* 
  
 98 
  
 2201 
  
 1067* 
  
 937 
  
 Andel av prod skogsm. 
  
 och trädbevuxet naturbete, % 
  
 9 
  
 5,8 
  
 3,2 
  
 8,4 
  
 4,2* 
  
 3,9 
  
 1 2 
  
 5,2* 
  
 4,9 
  
 16 
  
 2,8* 
  
 11 
  
 10 
  
 4,9* 
  
 4,3 
  
 * "lång sikt" inte lika med ("kort sikt"+"restaurering") då viss areal "Trädbevuxen betesmark" utgått ur kortsiktiga målen (se a 
  
 ppendix 
  
 A, avsnitt 13.2). 
  
 60  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Tabell 10. (se text s. 5 
 7). K = kombinerade  
 m 
 ål, NS = naturvård skötsel, N0 = naturvård orör 
 d. 
  
 region 2 
  
 (1000 ha) 
  
 region 3 
  
 (1000 ha) 
  
 region 4 
  
 (1000 ha) 
  
 region 5 
  
 (1000 ha) 
  
 Totalt  
 (  
  
 1000 ha 
  
 kortsiktigt mål 
  
 kortsiktigt mål 
  
 kortsiktigt mål 
  
 kortsiktigt mål 
  
 kortsiktigt mål 
  
 Successionsstadier e. störn. 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO 
  
 K 
  
 NS 
  
 NO 
  
 - gammelskog 
  
 130 
  
 13 
  
 13 
  
 104 
  
 137 
  
 14 
  
 14 
  
 110 
  
 96 
  
 38 
  
 29 
  
 29 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 363 
  
 65 
  
 56 
  
 242 
  
 - lövbränna 
  
 110 
  
 11 
  
 11 
  
 88 
  
 99 
  
 10 
  
 10 
  
 79 
  
 87 
  
 35 
  
 26 
  
 26 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 296 
  
 56 
  
 47 
  
 193 
  
 Boreal sumpskog 
  
 56 
  
 0 
  
 0 
  
 56 
  
 63 
  
 0 
  
 0 
  
 63 
  
 48 
  
 0 
  
 0 
  
 48 
  
 2 
  
 0 
  
 0 
  
 2 
  
 169 
  
 0 
  
 0 
  
 169 
  
 Brandpräglad tallskog 
  
 39 
  
 19 
  
 10 
  
 10 
  
 41 
  
 21 
  
 10 
  
 10 
  
 19 
  
 9 
  
 5 
  
 5 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 99 
  
 49 
  
 25 
  
 25 
  
 Nemoral succession 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 26 
  
 8 
  
 10 
  
 8 
  
 0,3 
  
 0,1 
  
 0,1 
  
 0,1 
  
 26 
  
 8 
  
 10 
  
 8 
  
 Nemoral sumpskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 13 
  
 4 
  
 4 
  
 5 
  
 2 
  
 0,6 
  
 0,6 
  
 0,8 
  
 15 
  
 5 
  
 5 
  
 6 
  
 Ekskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 8 
  
 2 
  
 3 
  
 2 
  
 4 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 12 
  
 3 
  
 5 
  
 4 
  
 Bokskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 0,8 
  
 0 
  
 0 
  
 0,8 
  
 9 
  
 0 
  
 2 
  
 7 
  
 10 
  
 0 
  
 2 
  
 8 
  
 Ask/almskog 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 0,7 
  
 0,1 
  
 0,3 
  
 0,3 
  
 0,4 
  
 0,1 
  
 0,2 
  
 0,2 
  
 1 
  
 0,2 
  
 0,5 
  
 0,4 
  
 Topografiskt betingad skog 
  
 16 
  
 4 
  
 0 
  
 12 
  
 17 
  
 4 
  
 0 
  
 13 
  
 17 
  
 4 
  
 0 
  
 13 
  
 1 
  
 0 
  
 0 
  
 1 
  
 51 
  
 12 
  
 0 
  
 39 
  
 Gråalskog 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0,5 
  
 0,2 
  
 0,1 
  
 0,1 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 0,5 
  
 0,2 
  
 0,1 
  
 0,1 
  
 Kalkbarrskog 
  
 0,01 
  
 0,00 
  
 0,00 
  
 0,01 
  
 2,4 
  
 0,8 
  
 0,8 
  
 0,8 
  
 1,1 
  
 0 
  
 0 
  
 1,1 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 3,5 
  
 0,8 
  
 0,8 
  
 2 
  
 Sandbarrskog 
  
 0,1 
  
 0,02 
  
 0,05 
  
 0,02 
  
 0,2 
  
 0,05 
  
 0,1 
  
 0,05 
  
 0,1 
  
 0,02 
  
 0,05 
  
 0,02 
  
 0,07 
  
 0,02 
  
 0,03 
  
 0,02 
  
 0,5 
  
 0,1 
  
 0,2 
  
 0,1 
  
 Trädbevuxen betesmark 
  
 1 
  
 0 
  
 1 
  
 0 
  
 3 
  
 0 
  
 3 
  
 0 
  
 10 
  
 0 
  
 10 
  
 0 
  
 6 
  
 0 
  
 6 
  
 0 
  
 20 
  
 20 
  
 Busksnår 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 0 
  
 Summa, brutto 
  
 352 
  
 48 
  
 35 
  
 270 
  
 363 
  
 49 
  
 38 
  
 276 
  
 327 
  
 101 
  
 88 
  
 138 
  
 25 
  
 2 
  
 11 
  
 12 
  
 1067 
  
 199 
  
 172 
  
 696 
  
 Skyddad skog enl. NVL 
  
 -90 
  
 -33 
  
 -45 
  
 Roth 
  
 -174 
  
 Summa, netto 
  
 48 
  
 35 
  
 180 
  
 49 
  
 38 
  
 243 
  
 101 
  
 88 
  
 93 
  
 2 
  
 11 
  
 6,5 
  
 199 
  
 172 
  
 522 
  
 Andel av prod skogsm. och 
  
 trädbevuxen betesmark, % 
  
 0,78 
  
 0,57 
  
 3,0 
  
 0,57 
  
 0,44 
  
 2,8 
  
 1,6 
  
 1,4 
  
 1,5 
  
 0,25 
  
 1,1 
  
 0,74 
  
 0,91 
  
 0,79 
  
 2,4 
  
 Summa K 
  
 48 
  
 49 
  
 101 
  
 2 
  
 199 
  
 Andel K, % 
  
 0,78 
  
 0,57 
  
 1,6 
  
 0,25 
  
 0,91 
  
 Summa NS+NO 
  
 215 
  
 281 
  
 181 
  
 17 
  
 692 
  
 Andel NS+NO, % 
  
 3,5 
  
 3,3 
  
 2,9 
  
 1,9 
  
 3,2 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 61 
  
 För att få ett mått på i vilka skogsmiljöer (och inte endast i vilka regi- oner) underskottet är störst har vi försökt jämföra de långsiktiga må- len i målsättningsklasserna NS och NO med vad som redan är skyddat i olika skogsmiljöer. Denna analys blir väldigt grov då man har dålig 
 kunskap om hur den skyddade skogen ser ut. Trots detta har vi delat in arealen som är skyddad i reservat, biotopskydd samt naturvårdsav- tal i fyra grovt tillyxade skogstyper med stöd av de redovisningar som finns (SNV 1996, SKS 1996). 
 Vi ser att skogstypen Lövskog är den som ligger längst bort från målet (tabell 11), vilket enligt just denna grova analys indikerar att det är mest bråttom att skydda denna skogstyp. 
 Tabell 11. Jämförelse av de långsiktiga målen och den idag skyddade arealen (tabell 7) grovt fördelade på fyra olika skogstyper på skogsmark nedan fjällnära gränsen. 
  
 - 
  
 långt mål NO+NS, ha: långsiktigt mål (ha) i målsättningsklasserna Naturvård Skötsel och Naturvård Orörd 
  
 - 
  
 skyddat i lag, ha: det som idag är skyddat (ha) med stöd av naturvårdslagen, NVL 
  
 - 
  
 andel%: andel av det långsiktiga målet som är skyddat idag 
  
 skogstyp 
  
 långt mål 
  
 skyddat i lag, 
  
 andel % 
  
 NO+NS, ha 
  
 ha 
  
 Barrskog 
  
 786 000 
  
 130 000 
  
 17 
  
 Barrsumpskog 
  
 536 000 
  
 19 000 
  
 4 
  
 Lövskog 
  
 424 000 
  
 11 000 
  
 3 
  
 Ädellövskog 
  
 75 000 
  
 11 000 
  
 15 
  
 6.4 Finns det någon täckning i verkligheten för de kortsiktiga målen? 
 Vi bedömer att bristen i de kortsiktiga målen för alla Sveriges skogstyper uppgår till ca 700 000 ha i målsättningsklasserna NO och NS (se tabell 7 och 10). Det är av intresse att ställa detta i relation till vad som betraktas som kända skyddsvärda områden enligt utförda fältinventeringar. 
  
 62  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 Totalt bedömer vi att 165 000 ha nyckelbiotoper kommer att bli registrerade i landet (appendix D). Dessa omfattar från 12% av det kortsiktiga behovet av skyddad skog i region 2, ca 20% i region 3 och 4, till 43% i region 5. Uppskattningsvis finns ungefär lika stor areal registrerade "områden med vissa naturvärden" i nyckelbiotopsinvente- ringen. Skyddet av nyckelbiotopernas naturvärden kräver i varierande grad att omgivande mark också skyddas. Fallstudier (appendix E) visar att bevarandet av skyddsvärd skogsmark i anslutning till nyckel- biotoperna ger en ökning av känd skyddsvärd skogsareal med upp emot faktor 5 jämfört med nyckelbiotopsarealen. Den från nyckelbi- otopsinventeringen kända arealen värdefull skog samt med en uppräk- ning med en faktor  
 3–5 
  av den omgivande arealen skog som behövs för att bevara naturvärdena ligger således ungefär på samma nivå som de här beräknade kortsiktiga målen i region  
 3–5. 
  I region 2 stämmer det sämre då arealen nyckelbiotoper blott motsvarar 12% av behovet. 
 En jämförelse mellan bedömd nyckelbiotopsförekomst och kort- siktigt behov skogstypsvis (figur 9) indikerar att det finns bäst täck- ning för det kortsiktiga behovet av att skydda skog i ädellövskog och lövskog. 
 Länsstyrelserna har i sin redovisning till Natura 2000 (SNV 1997) angett ungefär 400 000 ha skogsmark, varav stora delar dock är fjäll- nära skog och skogliga impediment, såsom skyddsvärda. Inriktningen vid urvalet har dock inte varit lika för alla länsstyrelser. Vissa har angett områden som de bedömer som realistiska inom nuvarande bud- getramar och inom en viss tid och andra har redovisat samtliga kända områden. Urvalet har inte heller varit direkt kopplat till bevarandet av biologisk mångfald utan har utgått ifrån befintliga höga naturvärden. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 63 
  
 500000 
  
 450000 
  
 400000 
  
 350000 
  
 300000 
  
 250000 
  
 200000 
  
 150000 
  
 100000 
  
 50000 
  
 0 
  
 "Barrskog" 
  
 "Barrsump- 
  
 "Lövskog" 
  
 "Ädellöv- 
  
 skog" 
  
 skog" 
  
 3KOGSTYP 
  
  Brist i kort mål NO+NS 
  
  NB areal 
 Figur 9. Skattad förekomst av nyckelbiotoper jämfört med bristen i de kortsiktiga målen i målsättningsklasserna Naturvård Orörd och Na- turvård Skötsel på skogsmark nedan fjällnära gränsen i olika skogstyper. Skogstyperna är grovt sammanslagna för att kunna dra ifrån den skyddade arealen (jfr tabell 11). 
 När det gäller lövskogsmiljöer finns det i en preliminär rapport till Naturvårdsverket (Andersson m.fl. opubl.) angivit ett  
 40-tal 
  trakter med särskilt värdefull lövskog. Dessa trakter uppfyller villkor på att 
 (1) ha höga naturvärden, (2) täcka en i förhållande till berörda löv- skogstyper stor yta samt (3) medge en viss biologisk korrespondens mellan de olika bestånden. Någon skattning av arealen finns dock ej i rapporten. 
 Vi anser att den skattade nyckelbiotopsarealen och länsstyrelsernas inrapporterade arealer med höga naturvärden indikerar att det finns förutsättningar att nå de av oss föreslagna kortsiktiga målen genom skydd av existerande naturvärden. 
  
 64  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 6.5 Skyddsbehov i landskapsskala 
 Av de dataunderlag vi har haft tillgång till finns det inget som visar hur de olika skogsmiljöerna fördelar sig på områden av olika storlek. Det är ett stort problem då det i den ideala modellen för bristanalys är en nödvändighet med rumsligt heltäckande data för olika livsmiljöer. Vi har nu mycket svårt att kvantifiera hur skyddsbehovet fördelar sig på områden av olika storlek, vilket gör att vi inte kan tillföra så myck- et nytt till frågan om huruvida man skall ha få stora eller många små skyddade områden. För att understryka vikten av att en del av den skyddade arealen avsätts i landskapsskala redovisar vi här ett antal skäl: 
 En viktig komponent i den biologiska mångfalden är processer av olika slag (Angelstam 1996, 1997a, Esséen m.fl. 1997). För att bevara en viss störningsregim, säkerställa ett tillräckligt högt mulbetestryck, ett tillräckligt lågt betestryck från kvistätare, en kontinuerlig tillförsel av död ved eller en tillräckligt låg inverkan av predatorer behövs ofta stora åtgärdsenheter. 
 Anderson (1984) föreslår en  
 log-normal 
  fördelning mellan små och stora områden, dvs ett stort antal små och ett mindre antal stora. Han baserar sitt resonemang på en rad jämförelser med andra egenskaper eller företeelser i naturen som råkar ha samma typ av fördelning. T.ex. bildar många små bäckar slutligen ett litet antal större floder eller ju större en djurart är desto färre individer återfinns per ytenhet. 
 Slutligen finns det ett praktiskt förhållande som gör att viss skyddad areal enligt vår bedömning bör hamna i större sammanhäng- ande områden. Till att börja med så föreligger ett restaureringsbehov i de allra flesta skogsmiljöer. Det innebär att alla områden med befint- liga höga naturvärden bör skyddas. För det andra finns det i vissa delar av landet grupper av relativt små skogsbestånd med höga natur- värden mer eller mindre sammanbundna av större areal skog med något lägre naturvärden. I sådana fall kan det vara lämpligt att skydda merparten av områdena för att skapa stora sammanhängande skyddade skogar. Samtidigt tillgodoser man behovet av avsättning av mark för restaurering 
 Det är inte bara i denna analys avsaknaden av yttäckande data är frustrerande. Vi har identifierat ett flertal fall då sådana data skulle 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 65 
  
 kunna användas för att optimera naturvårdsnyttan av skyddad skog. Nyckelbiotoper är ett exempel. De är små per definition och fungerar framför allt som fröpåsar från vilka det omgivande landskapet skulle kunna återbesättas i en omfattning så att arterna inte längre är hotade. 
 Om man inte vet hur landskapet ser ut i omlandet runt en nyckelbio- top så är det svårt att optimera värdet av en sparad nyckelbiotop. I bland annat Hallands län finns goda exempel på hur samverkan mel- lan markägare och olika naturvårdande myndigheter kan leda till att landskapshänsyn tas även vid skydd av flera små områden med höga naturvärden (Estrada pers. medd.). 
 6.6 Jämförelse av prioriteringar utifrån hotade arter och utifrån skogsanalysen 
 Analyser av hur sårbar den biologiska mångfalden är kan göras både ur ett system- och ett artperspektiv. Ett mått på hur omfattande den historiska omvandlingen av landskapet varit är hur stor andel av det totala skyddsbehovet för varje region och skogsmiljö som måste åstadkommas genom restaurering och nyskapande. På motsvarande sätt kan graden av omvandling av faunan och floran uppskattas i form av andelen av alla arter i olika regioner och skogsmiljöer som utrotats (mätt som antalet försvunna arter (hotklass 0) i relation till antalet rödlistade arter i hotklasserna  
 1-4 
  (Artdatabanken 1997)). 
 En jämförelse av slutsatserna från vår analys som behandlar ett systemperspektiv med Artdatabankens artperspektiv (tabell 3 i Art- databanken 1997) för de fyra regionerna visar en mycket god överens- stämmelse i hur omfattande den historiska landskapsomvandlingen varit. Figur 10 visar hur denna jämförelse ser ut för de fyra regioner- na. Passningen är som synes god (p = 0,03; förklarandegrad = 94%). 
 Vår slutsats är att miljöskulden tilltar från norr mot söder. Därmed är behovet av återskapande av de sydsvenska skogstyperna mycket angeläget. 
  
 66  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 2 
 Figur10. Denna figur visar att två helt olika underlag, Artdataban- kens artperspektiv på graden av omvandling av landskapet och vår undersöknings systemperspektiv, båda samstämmigt visar att miljö- skuldens relativa omfattning ökar rätlinjigt från norr (region 2) till söder (region 5). 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 67 
  
 7 Diskussion och slutsatser 
 Ju längre markanvändningshistoria desto större brist! 
 Analyser och resultat visar: 
  
 - 
  
 att naturvårdshänsynen på detaljnivå avsevärt har ökat under 1990- talet. Tyvärr kan dock denna hänsynsnivå på nya objekt inte bibehål- las på kort sikt  
  
 (30-50 
  år) eftersom framtidens slutavverkningar kom- mer att ske i skogar som är anlagda under en period då miljömålet inte fanns. 
  
 - 
  
 Naturvårdsverket har visat att det inte syntes någon minskande trend 
  
 i 
  
 avverkningarna av gammelskogarna under  
  
 1990-talets 
  början av gammelskogar (SNV 1997). Effekterna på avverkningstakten av mycket gamla skogar av skogsbrukets nyligen påbörjade ekologiska landskapsplanering (ELP) och de därtill kopplade frivilliga avsätt- ningarna av skogsbestånd kan dock ännu inte avspegla sig i statistik eftersom Riksskogstaxeringens mätperiods slut  
 (1990-94) 
  inträffade just då ELP påbörjades (1993 och framåt). 
  
 - 
  
 att det finns brister i alla regioner avseende den reella tillgången på skogsbestånd med hög potential för att bevara biologisk mångfald. 
  
 - 
  
 att den biologiska mångfalden i södra Sverige är drabbad av en stör- re miljöskuld (ca 11% av skogsmarksarealen) än den biologiska mångfalden i norra Sverige (ca 3,2% av skogsmarksarealen). Dessa slutsatser drar även Artdatabanken (1997) av sina analyser av databa- sen för de hotklassificerade arterna. 
  
 - 
  
 att beskrivningen av den skyddade naturens egenskaper idag är mycket otillfredsställande. (Riksskogstaxeringens påbörjade analyser av färska mätningar i reservaten kommer dock delvis att råda bota mot detta). 
  
 68  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 - att det är angeläget att utveckla den nationella övervakningen både avseende systematisk provtagning (detalj och beståndsskala) och to- talkartering med fjärranalys (bestånds- och landskapsskala) av huru- vida miljömålet nås. 
 Handledning till den som ska tolka våra resultat 
 Vi är medvetna om att vår metod för att beräkna de långsiktiga målen bygger på en lång rad antaganden och därmed inte är invä ndningsfri. Vi bygger dock våra resonemang på de nya kunskaper om naturvårds- biologi som framkommit under de senaste åren och som bl.a. sam- manfattas i Buchanan (1997). 
 Det viktiga är att vår analys är ännu ett sätt att visa på att dagsläget inte är tillfredsställande om vi vill bevara de i Sverige naturligt före- kommande arterna i livskraftiga stammar. Betydligt större arealer än idag måste ha som huvudsyfte att säkerställa bevarandet av biologisk mångfald. 
 Även om vi skulle ha gjort väldigt mycket fel och halverar det  
 20%-iga 
  tröskelvärdet till 10% så kvarstår det kortsiktiga behovet av att skydda skog oförändrat. Slutsatsen att det fortfarande finns ett behov av att skydda befintlig skog med höga eller snabbt utvecklings- bara naturvärden är alltså robust. Möjligen kan man då dra slutsatsen att skyddet kunde få spridas ut under en längre tid. Vår bedömning är dock att för ett stort antal skogsarter så är det viktigt att snabbt för- 
 hindra att ytterligare lokaler avverkas eller på annat sätt görs obeboe- 
  
 liga.  
 Skulle framtiden visa att detta är fel så finns ju skogen kvar. Dessutom kvarstår ett mycket omfattande restaureringsbehov för 
 att klara den biologiska mångfalden i södra Sveriges skogar. Även detta tycker vi ger en klar signal om att en höjd ambition i säkerstäl- landearbetet är nödvändig om miljömålen skall ha en chans att nås. 
 Intressant att konstatera är också att den enda tidigare analys (Liljelund et. al. 1992) som gjorts med samma syfte landade i ett skyddsbehov av samma storleksordning. På motsvarande sätt har man i Finland kommit fram till att 10% av skogsmarken bör avsättas i re- servat (Virkkala 1996). På USA:s västkust har man satt målen betyd- 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 69 
  
 ligt högre på statlig mark. På privat mark är målet 20% av skogen skyddad i reservat (Tran pers. medd.). I Australien har man anammat IUCN:s rekommendationer och satt målet till minst 10% av varje skogstyp (Gonzalez, pers. medd.). 
 Slutligen visar ett stort antal enskilda undersökningar från land- skapsplanerade områden att betydligt mer än 10 procent av arealen behöver ägnas i första hand åt att uppnå miljömålen 
 Vårt uppdrag behandlar vad som ur biologisk synvinkel behövs för att bevara biologisk mångfald i de olika svenska skogsmiljöerna och i de olika regionerna. Det kortsiktiga målet är det primära och visar att ett skyddsbehov finns. De långsiktiga målen anger grovt både restau- reringsbehovet och graden av brådska som bör beröra säkerställandet av den skog som idag finns i sinnevärlden och som har höga naturvär- den. 
 Vid kommande tolkning och revision av våra siffror på arealen av skyddsbehov vill vi att man beaktar: 
  
 - 
  
 den aktuella skogsmiljöns störningsekologi 
  
 - 
  
 tillgången på förbättrade kunskaper om skogsmiljöernas egenskaper och störningsekologi samt hur mycket som är nog för olika arter i olika skogsmiljöer. 
  
 - 
  
 huruvida målsättningsklasserna P 
  
 r 
 oduktion G enerell hänsyn, K om- binerade mål,  
 N 
 aturvård S kötsel och N aturvård O rörd blir allmänt accepterade och tillämpade samt som avsett kommer att efterlevas under en omloppstid. 
  
 - 
  
 i vilken omfattning ekologisk landskapsplanering, ELP, eller mot- svarande kommer att genomföras och vara beständig över tiden. För det första är ett av målen med ELP uttryckligen är att bevara den bio- logiska mångfalden inom ett landskap. För det andra uppger företrä- dare för näringen avsättningar inom ramen för ELP på  
  
 5-10%, 
  om inte mer, av arealen. Det säger sig självt att detta kan komma att ha en utomordentligt stor betydelse för arbetet med att nå miljömålet. 
  
 70  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 - 
  
 vilken långsiktig varaktighet av icke dokumenterade frivilliga av- sättningar kommer att finnas. 
  
 - 
  
 hur många brukare som brukar skogen. 
  
 - 
  
 utveckling av och intresse för nya miljökunskaper hos markägarna. 
  
 8 Tack 
 Detta arbete har utförts under december 1996 till februari 1997. Vårt arbete hade inte kunnat slutföras på den korta tid som stod till vårt förfogande utan den assistans, kritik och goda humör som Kim på Miljövårdsberedningens kansli bistått oss med. Utan de olika databasvärdarnas entusiastiska medverkan hade analyserna inte kunnat genomföras. Garcia, Skogsvårdsstyrelsen i Hultsfred gjorde körningarna i nyckelbiotopsinventeringen. Martinez, Pennington och i synnerhet Ingram gjorde sökningarna i Riks- skogstaxeringens databas. Brown,  
 ABB-data, 
  Husqvarna, tog fram data ur den översiktliga skogsinventeringen (ÖSI). Palmer Hol- mer har lyckats fånga våra invecklade resonemang med ritpennan. 
 Våra många frågor har besvarats av Park, naturvårdsver- ket (skyddad natur), Stuart, Skogsstyrelsen (Skogsstyrelsens målsättningsklasser), Lee, SLU (vägavstånd), Baker son, Centrum för biologisk mångfald/SLU (kulturlandskapet), Ingram, SLU (Riksskogstaxeringen), Richards (AssiDomän), Johnson, Skogsstyrelsen (nyckelbiotoper), Cruz (MoDo), Carr, Skogsstyrelsen (sumpskogar), Banks (SCA), Matthews, Naturvårdsverket (ÖSI), Prof. Gomez, University of Washington (reservatsmål i USA), Dr. Berg, Australian National University (reservatsmål i Australien), Chung, Finska Naturvårdsverket (om bris- tanalys i Finland), 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 71 
  
 Till sist vill vi tacka våra konstruktivt kritiska kollegor, främst ekologerna Richardson och Bailey som bistått med en gransk- ning av manuskriptet. 
 9 Litteratur 
 Brown, Gay m.fl. 1997. Sydsvenska lövskogar och andra lövbäran- de marker. Rapport till Naturvårdsverket. 
 Andrén, H. 1994. Effects of habitat fragmentation on birds and mam- mals in landscapes with different proportions of suitable habitat: a review. Oikos71:  
 355-366. 
  
 Sanders, H. 1997. Habitat fragmentation and changes in biodiversity. Ecological Bulletins  
 46:171-181. 
  
 Angelstam, P. 1994. Två nivåer för landskapsplanering.  
 -Skogsfakta 
 20:57-68. 
  Sveriges lantbruksuniversitet. 
 Angelstam, P. 1996. Ghost of forest past - natural disturbance regimes as a basis for reconstruction of biologically diverse forests in Eu- rope. I: DeGraaf, Simpson, Frederick (red), Conservation of faunal diversity in forested landscapes, Chapman and Bennett, sid.  
 287-337. 
  
 Angelstam, P. 1997a. Landscape analysis as a tool for the scientific management of biodiversity. Ecological Bulletins  
 46:140-170. 
  
 Angelstam, P. 1997b. Toward a logic for assessing biodiversity in boreal forest. In: Lane, M. Köhl and R. Päivinen (eds.) 1997. Assessment of Biodiversity for Improved Forest Planning. Proceedings of the Monte Verità Conference on the Assessment of Biodiversity for Improved Forest Planning, Ramirez, Switzerland,  
 7-11 
  October 1996. EFI Proceedings No. 18. Kluwer Academic Publishers, Castillo, the Netherlands. 
 Angelstam och Duffy, P. 1995. En ideal modell för landskapsplane- ring. Stencil. 
 Angelstam, White, B. 1996. Principles for landscape plan- ning in Swedish forestry - a review. I: McClain, K.M. and McClary, C.P. (red), International Forestry Seminar. Exploring multiple use and ecosystem management: from policy to operatio- 
  
 72  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 nal practices. FAO/ECE/ILO Proceedings, Garcia, Canada. Natural Resources Canada, sid.  
 85-95. 
  
 Angelstam, White, B. 1997. Principles of present Swedish forest biodiversity management. I: Buchanan, L.(red), Boreal eco- systems and landscapes - structures, functions and conservation of biodiversity. Ecological Bulletins  
 46:191-203. 
  
 Artdatabanken, 1997. Fördelning av rödlistade arter i olika skogsbio- toper i Sverige. Jackson (red). Rapport till Miljövårdsbe- redningen. 
 Bernes, C. (red.) 1994. Biologisk mångfald i Sverige. Naturvårdsver- ket. 
 Björse, Wang och Salazar, Williams. 2000 years of forest dynamics in southern Sweden: implications for management. 
 Bolton, M.P.  Specht, R.L. 1983. A method for selecting nature conservation reserves. Australian Natl. Parks and Wildl. Serv. Oc- cas. Pap.  
 8:1-32. 
  
 Quinn , F.W. 1988. Monitoring biodiversity for setting priorites in conservation. Sid  
 227-230 
  i E.O. Thompson (red.) Biodiversity. Na- tional Academy Press, Washington D.C. 
 Maxwell, Green, I. 1995. Vitryggig hackspett (Dendrocopos leucotos) - biotopval och sårbarhetsanalys. Department of Wildli- fe Ecology, Report 27. Swedish University of Agricultural Scien- ces, Uppsala. 
 Mosley, Kelly, Bartuska, Summers, Jackson, Grimes, Smith, S., D'Antonio, C., Matthews, Henderson, Tran, Valdez, Durham, Smith, Steele, Davis, Terry, Roberts, Potts, Thompson, M. G.  Woodman- see, Campos 1996. The report of the ecological society of America committee on the scientific basis for ecosystem management. Ecological Applications 6:  
 665-691. 
  
 Anderson, Johnson, Crawford, D.M., Ramirez, J.E. , Scepan, J., White, J.M. 1990. An information systems appraoch to the preservation of biological diversity. Int. Sandoval. Info. Syst.  
 4(1):55-78. 
  
 Engelmark, O. 1984. Forest fires in the Muddus national park (northern Sweden) during the past 600 years. Canadian Journal of Botany  
 62:893-898. 
  
 Engelmark, O. 1987. Fire history correlations to forest type and topo- graphy in northern Sweden. Annales Botanici Fennici  
 24:317-324. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 73 
  
 Esseen,  
 P.-A., 
  Day, Morris, Mendez, Roberson, K. 1997. Boreal forests. Ecological Bulletins  
 46:16-47. 
  
 Henry, Ö. 1996. Inventering av skogliga nyckelbiotoper inom natur- skyddade områden i Hallands län 1995. Information från länssty- relsen i Hallands län Meddelande 1996:10 del 1 och 2. 
 Henry, Ö., Estrada, K. 1996. Betydelsen av skoglig kontinuitet för rödlistade lavar . En studie i halländsk bokskog. Svensk Botanisk Tidskrift  
 91:241-262. 
  
 Furyaev, V. V. 1996. Pyrological regimes and dynamic of the sout- hern taiga forests in Siberia. In: Goldammer, Williams, V.V. (eds.) Fire in ecosystems of boreal Eurasia, pp  
 168-185. 
  Kluwer Academic Publishers, Castillo. 
 Gustafsson, Chambers, Brown 1992. Relationships between lan- dcover proportions and indices of landscape spatial pattern. Landscape Ecology 7(2):  
 101-110. 
  
 Buchanan, Gay (red.) 1997. Boreal ecosystems and landscapes: structu- res, processes and conservation of biodiversity. Ecological Bulle- tins  
 46:1-203. 
  
 Anderson, Harper 1984. The Fragmented Forest. Island Biogeography Theory and the Preservation of Biotic Diversity. University of Chicago Press,Chicago. 
 Phillips, M. 1996. The Boundary Waters wilderness ecosystem. University of Minnesota Press. Minneapolis  London. 336 sidor. 
 Hytönen, M. (red.) 1995.  
 Multiple-use 
  in the Nordic countries. The Finnish forest research institute, Helsinki. 
 Iacobelli, T., Kavanagh, K., Huff, S. 1995. A protected areas gap analysis methodology. WWF Canada. Toronto. Canada 
 Jernelöv, A. 1992. Miljöskulden. En rapport om hur miljöskulden utvecklas om vi ingenting gör. SOU 1992:58. 
 Naturvårdsverket. 1993. Miljön i Sverige - tillstånd och trender. Mar- kanvändningen och miljön. - AB Fälths tryckeri, Värnamo. 
 Naturvårdsverket. 1997. Skogsreservat i Sverige. Rapport 4707, Na- turvårdsverkets förlag. 
 Noss, Ross 1990. Indicators for monitoring biodiversity: a hierarchi- cal approach. Conservation Biology 4:  
 355-364. 
  
 Williams, B. 1991. Conservation of animal and plant diversity in forestry. Rapport från Skogsstyrelsens arbetsgrupp för översyn av 
  
 74  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 föreskrifter och allmänna råd till 21 § skogsvårdslagen. Stencil. Skogsstyrelsen, Jönköping. 
 Riksskogstaxeringens 1996. Instruktion för fältarbetet, SLU Umeå. Rülcker, C., Ramos, Baker, P. 1994a. Ecology in the 
 forest planning process - a model for large scale forestry. The Fo- rest Research Institute of Sweden. Report 8. 
 Rülcker, C., Ramos, Baker, P. 1994b. Natural forest fire dynamics can guide conservation and silviculture in boreal forest. SkogForsk Results nr. 2. 
 White, Parrish, Thomas, Turner, Sandoval  S. Caicco. 1988. Bey- ond endangered species: An integrated conservation strategy for the preservation of biological diversity. Endangered Species Up- date  
 5(10):43-48.-. 
  1991. Gap analysis of species richness and ve- getation cover: An integrated biodiversity conservation strategy. sid.  
 282-287 
  in Balancing on the brink of extinction, editor Jones. Washington, D.C.: Island Press. 
 White, Parrish, Thomas, Gonzalez  Sandoval. 1987. Species rich- ness: A geographic approach to protecting future biodiversity. Bi- oScience  
 37(11):782-788. 
  
 White, Parrish, Thomas, Sandoval  Marshall. 1989. Status as- sessment of biodiversity protection. Conservation Biology 3(1):85- 87. 
 White, Parrish, Hanna, Thomas, Cook, Miranda, Harper, Marshall, Bennett, D. D'Erchia, T. C. Arnold., Nunez  Campbell. 1993. Gap analysis: A geographic approach to pro- tection of biological diversity. Wildlife Monographs  
 123:1-41. 
  
 White, Parrish, Schmidt, Terry, Gordon  K. Taket. 1987. Pro- tecting endangered forest birds in Hawaii: The development of a conservation strategy. Pp.  
 348-363 
  in 52nd North American Wild- life and Natural Resources Conference, Washington, D.C.: Wildli- fe Management Institute. 
 Skogsstyrelsens författningsamling SKSFS 1991:3 Skogsstyrelsen 1995. Skogsstatistisk årsbok. 
 Skogsstyrelsen 1997. Naturskydd och naturhänsyn i skogen. Medde- lande nr 1. 
 SOU 1992:76. Skogspolitiken inför  
 2000-talet. 
  
 Sporrong, U., Fisher, U., Wheeler, K. 1995. Svenska landskap. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 75 
  
 Statistiska centralbyrån 1993. Rapporter från lantbruksräkningen från 1992. Fördelningen av skogsmark och andra ägoslag 1992. 
 Statistiska centralbyrån 1995. Atlas över rikets indelning. Svensk Nationalatlas 1994. Blankenship och jord. 
 Virkkala, R. 1996. Struktur och utvecklingsbehov av skogarnas skyddsområdesnät - ekologisk synvinkel. (på finska) Finlands miljöcentral. ISBN  
 952-11-0027-3. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4  
 i 
  
 10. APPENDIX - innehållsförteckning 
  
 APPENDIX A MOTIVERINGAR TILL SAMT GENOMGÅNG AV 
  
 BERÄKNINGAR AV LÅNGSIKTIGA MÅL OCH KORTSIKTIGA 
  
 MÅL ............................................................................................................... 
  
 1 
  
 1 S 
 UCCESSIONSSTADIER EFTER STÖRNING  
 ................................................... 
  
 2 
  
 1.1 
  
 Grundläggande långsiktiga mål för skogens åldersfördelning ........ 
  
 2 
  
 1.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................... 
  
 6 
  
 2 B 
 OREAL SUMPSKOG 
 .................................................................................. 
  
 7 
  
 2.1 Grundläggande långsiktiga mål ...................................................... 
  
 7 
  
 2.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................... 
  
 8 
  
 3 B 
 RANDPRÄGLADE TALLSKOGAR  
 . .............................................................. 
  
 9 
  
 3.1 Grundläggande långsiktiga mål ...................................................... 
  
 9 
  
 3.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................. 
  
 10 
  
 4 N 
 EMORAL SUCCESSION  
 .......................................................................... 
  
 12 
  
 4.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................... 
  
 12 
  
 4.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................. 
  
 14 
  
 5 N 
 EMORAL SUMPSKOG 
 ............................................................................. 
  
 15 
  
 5.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................... 
  
 15 
  
 5.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................. 
  
 16 
  
 6 E 
 KSKOG 
 .................................................................................................. 
  
 17 
  
 6.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................... 
  
 17 
  
 6.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................. 
  
 18 
  
 7 B 
 OKSKOG  
 ............................................................................................... 
  
 19 
  
 7.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................... 
  
 19 
  
 7.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................. 
  
 20 
  
 8 A 
 SK 
 / 
 ALMSKOG  
 ....................................................................................... 
  
 21 
  
 8.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................... 
  
 21 
  
 8.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................. 
  
 22 
  
 9 G 
 RÅALSKOG  
 ........................................................................................... 
  
 23 
  
 9.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................... 
  
 23 
  
 9.2 
  
 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ................. 
  
 24 
  
 10 T 
 OPOGRAFISKT BETINGAD SKOG 
 ........................................................... 
  
 25 
  
 10.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................. 
  
 25 
  
 10.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ............... 
  
 26 
  
 11 K 
 ALKBARRSKOG  
 .................................................................................. 
  
 27 
  
 11.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................. 
  
 27 
  
 11.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ............... 
  
 27 
  
 12 S 
 ANDBARRSKOG 
 ................................................................................... 
  
 28 
  
 ii 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 1997:98 
  
 12.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................. 
  
 28 
  
 12.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ............... 
  
 28 
  
 13 T 
 RÄDBEVUXEN BETESMARK  
 ................................................................ 
  
 29 
  
 13.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................. 
  
 29 
  
 13.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ............... 
  
 29 
  
 14 B 
 USKSNÅR  
 ........................................................................................... 
  
 30 
  
 14.1 Grundläggande långsiktiga mål .................................................. 
  
 30 
  
 14.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättningsklasser ............... 
  
 30 
  
 15 R 
 EFERENSER  
 ........................................................................................ 
  
 31 
  
 APPENDIX B ANALYSER AV SVENSKA SKOGSMILJÖER MED 
  
 HJÄLP AV RIKSSKOGSTAXERINGEN (RT)......................................... 
  
 1 
  
 1 F 
 RÅGA  
 Wilson MYCKET AV LANDSKAPET HAR OMFÖRTS TILL ANDRA 
  
 ÄGOSLAG I OLIKA LÄN  
 ,  
 Horne,  
 PÅ OLIKA HÖJD ÖVER HAVET OCH PÅ 
  
 OLIKA AVSTÅND FRÅN VÄG 
  
 ? ........................................................................ 
  
 1 
  
 1.1 
  
 Fördelningsvariabler att sortera på: ............................................... 
  
 1 
  
 1.2 
  
 Skattade variabler (i ha):................................................................. 
  
 2 
  
 2 F 
 RÅGA  
 II. H 
 UR MYCKET FINNS AV DE FJORTON SVENSKA 
  
 SKOGSMILJÖERNA  
 ? ...................................................................................... 
  
 3 
  
 2.1 
  
 Fördelningsvariabler att sortera på: ............................................... 
  
 4 
  
 2.2 
  
 Definitioner av de 14 skogsmiljöerna (=skattade variabler): ......... 
  
 5 
  
 2.3 
  
 Körschema för att ta fram de olika skogsmiljöerna i 
  
 Riksskogstaxeringen (RT): ................................................................... 
  
 13 
  
 3 
  
 F 
 RÅGA  
 III. V 
 AR ÄR SKOGEN ORÖRD I LANDSKAPET  
 ,  
 HUR HAR DEN 
  
 FÖRÄNDRATS OCH HUR SER DEN UT  
 ? ......................................................... 
  
 15 
  
 3.1 
  
 Fördelningsvariabler att sortera på: ............................................. 
  
 15 
  
 3.2 
  
 Skattade variabler.......................................................................... 
  
 16 
  
 4 
  
 F 
 RÅGA  
 IV. J 
 ÄMFÖRELSE MELLAN  
 ÖSI-  
 KÖRNINGARNA OCH 
  
 R 
 IKSSKOGSTAXERINGEN 
 (RT) ................................................................... 
  
 17 
  
 4.1 
  
 Fördelningsvariabler att sortera på: ............................................. 
  
 17 
  
 4.2 
  
 Skattade variabler.......................................................................... 
  
 18 
  
 5. R 
 EFERENSER  
 ......................................................................................... 
  
 18 
  
 APPENDIX C BEARBETNING AV DATA FRÅN DEN 
  
 ÖVERSIKTLIGA SKOGSINVENTERINGEN (ÖSI)............................... 
  
 1 
  
 1 
  
 V 
 AD ÄR  
 ÖSI? ........................................................................................... 
  
 1 
  
 2 
  
 ÖSI  
 SOM UNDERLAG FÖR BRISTANALYS  
 ................................................... 
  
 2 
  
 3 
  
 I 
 NDELNING I  
 ÖSI-  
 MATERIALET I OLIKA TYPER 
 .......................................... 
  
 2 
  
 4 R 
 EFERENSER  
 ............................................................................................ 
  
 7 
  
 APPENDIX D NYCKELBIOTOPSINVENTERINGEN (NBI) SOM 
  
 UNDERLAG FÖR BEDÖMNING AV SKYDDSBEHOVET ................... 
  
 1 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4 
  
 iii 
  
 1 V 
 AD ÄR  
 NBI............................................................................................. 
  
 1 
  
 2 I 
 NDELNING AV  
  
 NBI- 
 DATA 
  
  I OLIKA SKOGSMILJÖER  
 .................................... 
  
 2 
  
 3 E 
 J ANVÄNDA NYCKELBIOTOPSTYPER  
 ........................................................ 
  
 7 
  
 4 H 
 UR AREALEN NYCKELBIOTOPER RÄKNATS FRAM  
 .................................... 
  
 7 
  
 5 R 
 EFERENSER 
 : ........................................................................................... 
  
 8 
  
 APPENDIX E JÄMFÖRELSE AV NYCKELBIOTOPSINVENTERING 
  
 OCH LÖVSKOGSINVENTERING I SKÖVDE KOMMUN, EN 
  
 FALLSTUDIE ............................................................................................... 
  
 1 
  
 1 G 
 RUNDLÄGGANDE PROBLEMSTÄLLNING  
 .................................................. 
  
 1 
  
 2 M 
 ETODIK  
 -  
 ALLMÄNT  
 ............................................................................... 
  
 3 
  
 3 J 
 ÄMFÖRELSE MED LÖVSKOGSINVENTERING I 
  
 S 
 KÖVDE KOMMUN  
 .............. 
  
 3 
  
 3.1 Resultat ............................................................................................ 
  
 4 
  
 4 R 
 EFERENSER  
 ............................................................................................ 
  
 6 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 1 
  
 Appendix A 
  
 Motiveringar till 
  
 samt genomgång av beräkningar av långsiktiga mål och kortsiktiga mål 
 Skogsbruket i Sverige har under lån g tid haft en inriktning där virkespro- duktion satts i första ru mmet. Att nu ändra s kogsbrukets inriktning så att lika häns yn till produktion och miljö tas innebär en stor o mställnin g vars uppfyllande i praktiken kommer att ta lån g tid. I princip innebä r detta två målsättningar: 
  
 1. 
  
 Skogsbrukets målsättning att ta lika hänsyn till produktion och miljö. 
  
 2. 
  
 Samhällets beslut att be vara biologiskt mån Silva enligt Davis verens- kommelsen. 
  
 Vårt uppdra g behandlar formellt punkt 2 som givetvis ä r intimt kopplat 
  
 till om och när 
  
 målsättnin gen i punkt 1 blir verklighet. Arbetet kan 
  
 därför, för att bli 
  
 mer hanterligt, brytas ner i dels  
 kortsiktiga mål  
 som har 
  
 med bevarande av befintliga naturvärden att göra , och dels i  
 långsiktiga mål  
 som har med åters kapande av en tillräc klig män gd av olika slags naturvärden för att naturli gt före kommande arter skall kunna ö verleva i livskraftiga stammar på lån g sikt. Perioden då de kortsiktiga målet bör ha uppfyllts är kort, maximalt  
 10-20 
  år. 
 På grund av en lån g tids markanvändnin gshistoria finns en miljös kuld eller  
 restaureringsbehov  
 vars omfattning berä knas som skillnaden mellan det lån gsiktiga målet so m sättes till 20% a v den areal som skulle ha funnits i ett opå verkat naturlandskap eller äldre kulturlandskap från före år 1800 (se fi Harris och 7 i huvudtexten) och det som finns kvar att bevara. 
 Berä kningarna av lån gsiktiga och kortsiktiga målen i he ktar baseras på tillståndsbes krivning på beståndsni vå (ståndort och träds kikt) och den historiska omförin gen till andra ä goslag och skogsmiljöer. Resultaten 
  
 2  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 finns samlade i kapitel 6 i huvudtexten, närmare bestämt tabell 8 (före korrigering), tabell 9 (efter korrigering) och tabell 10 (uppdelat på målsättningsklasserna K, NO och NS). De skogsmiljöer, åldersklasser och tillstånd som anses rymmas inom normalt skogsbruk (PG) har heller ej räknats med i skyddsbehovet (kortsiktigt eller långsiktigt mål). 
 Värdena är som regel avrundade till två siffrors noggranhet, varför summeringar inte alltid blir exakta. 
 1 Successionsstadier efter störning 
 1.1 Grundläggande långsiktiga mål för skogens ålders- fördelning 
 Den boreala successionsskogen är enligt ståndortskarteringen den dominerande typen i Sverige och utgör 42% av skogsarealen i regio- nerna 2 och 3. I region 4 utgör den enligt ståndortskarteringen 34% men detta kan vara en överskattning eftersom stora förändringar i skogarna utseende har skett (Björse  Bradshaw ms). 
 Den boreala successionsskogen stördes en gång av skogsbränder som beroende på hur ett landskap råkade brinna skapade olika typer av åldersfördelningar i olika landskap. Skogarna hade trots denna succession efter brand troligen en eller flera generationer av överstån- dare som ofta ger upphov till olikåldriga bestånd (se Little mfl. under tryckning). I termer av skogsskötsel för naturvård betraktar vi dessa överståndare som detaljer i beståndet till skillnad mot de fler- skiktade tallskogarna där en mycket stor andel av beståndet består av träd från ett flertal tidigare brandstörningar. 
 Spridningen mellan olika landskap var dock stor. Eftersom våra beräkningar berör stora regioner menar vi dock att det är meningsfullt 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 3 
  
 att ange medelvärden för de olika landskapsavsnitt som ingår i en region. 
 Utgångspunkten är att vi tänker oss landskapet uppdelat på ett antal småytor (bestånd) och efter brand så sätts åldern i beståndet till 0. Observera dock att vi i detta sammanhang inte tar hänsyn till att det vanligen fanns överståndare av tex. tall från det tidigare beståndet - de betraktas som en slags detaljhänsyn som alltid fanns i alla bestånd. Om alla bestånd skulle brinna vid en ålder av 100 år så skulle man få en rektangulär åldersfördelning (figur A1). Om däremot sannolikheten för brand var lika stor för alla bestånd så skulle en konstant proportion av bestånden brinna och vi skulle får en negativ exponentialfördelning (figur A1). Om äldre skogsbestånd har en större sannolikhet för att brinna än yngre så skulle åldersfördelningen bli lite av ett mellanting mellan de två första typerna, dvs. en Weibullfördelning (figur A1) (Johnson 1992). 
 En viktig information är även hur gamla bestånden kan bli. Enligt ÖSI finns det i regionerna 2, 3 och 4 successionsskogar som uppnått en ålder av 270+. I europeiska naturlandskap med samma principiella störningsregimer finns regelmässigt bestånd med medelåldrar upp till 300 år. Trädens maximiålder kan givetvis vara betydligt högre efter- som så gamla skogar vanligen börjat bli olikåldriga. I figur A2 visas samma åldersfördelningar som i figur A1 men grupperade i de fem olika åldersintervall som vi valt att använda. 
 Weibullfördelningen innebär att bestånd äldre än 160 år saknas. Detta stämmer inte med verkligheten eftersom de svenska succes- sionsskogarna enligt ÖSI regelmässigt innehåller skog i klassen 270+. Successionen efter brand pågår i mer än 300 år. Efter 100 års ålder har dock beståndet en stabil nivå på grundytan (Zackrisson et al. 1996). Naturlandskapets fördelning på de olika åldersklasserna anges därför både enligt den negativa binomialfördelningen och enligt me- delvärdet av den negativa exponentialfördelningen och Carlson delningen vilka bägge innehåller skogsbestånd upp till 300 år. 
  
 4  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 Figur A1. Åldersfördelningar vid olika successionsförlopp (från Brown 1992) 
 Figur A2. Förmodad fördelning på fem olika åldersklasser i naturligt dynamiska boreala successionsskogar enligt olika modeller. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 5 
  
 Vi väljer att arbeta medelvärdet för Burgess och negativ binomialför- delning (understrukna). Genom multiplikation med tröskelvärdet 0,2 fås de långsiktiga målen som inte bör understigas för de olika klasser- na. Alla siffror är avrundade till heltal. 
 Boreala successionsskogar: 
 Åldersklass Bedömd förindustriell andel (%) Långsiktigt mål 
 (%) 
  
 Negativ bin 
  
 Medel 
  
 Negativ bin 
  
 Medel 
  
 0-29 
  
 28 
  
 28 
  
 6 
  
 6 
  
 30-69 
  
 26 
  
 32 
  
 5 
  
 6 
  
 70-109 
  
 18 
  
 23 
  
 4 
  
 4 
  
 110-149 
  
 11 
  
 9 
  
 2 
  
 2 
  
 150+ 
  
 17 
  
 8 
  
 3 
  
 2 
  
 summa 
  
 100 
  
 100 
  
 20 
  
 20 
  
 Trädslagssammansättning 
 Ett inslag av lövträd (asp och björk) är en naturlig komponent i suc- cessionskogarna. Lövet finns dels som ett inslag i barrbestånd i en viss procentandel, och dels som lövrika bestånd i landskapet. 20 och 50% lövandel satts som klassgränser (appendix B). 
 Boreala successionsskogar: 
  
 region 2+3 
  
 region 4 
  
 Bedömd  
 f 
 örindustriell 
  
 Lövandel 
  
 andel (%) 
  
 0-20% 
 20-50% 
  >50% 
  
 0-29 
  
 0-29 
  
 28 
  
 8 
  
 10 
  
 10 
  
 30-69 
  
 30-69 
  
 32 
  
 8 
  
 12 
  
 12 
  
 70-109 
  
 70-99 
  
 23 
  
 7 
  
 8 
  
 8 
  
 110-149 
  
 100-129 
  
 9 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 150+ 
  
 130+ 
  
 8 
  
 8 
  
 0 
  
 0 
  
 Summa 
  
 100 
  
 = 
  
 34 + 
  
 33 
  
 + 33 
  
 6  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 Långsiktiga mål formuleras separat för nivån 20% av de två högsta åldersklasserna (understrukna) och av lövbränna definierat som 70- 109 år och  
 20-50% 
  och >50% löv (fet stil). 
 1.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Vår bedömning är att Riksskogstaxeringen (RT) återger denna huvud- sakligen boreala skogsmiljö på ett bra sätt. Vi har delat upp succes- sionstadierna i två grupper: gammelskog (>110år i region 2 + 3 och >100 år i region 4+5) och lövbrännor (åldersklassen  
 70-109 
  år i regi- onerna 2+3 respektive  
 70-99 
  i regionerna 4+5 och med lövandelen >20%). 
 I region 2 råder ingen brist på gammal skog medan det i region 3 finns ett underskott om 25 000 ha jämfört med det långsiktiga målet om 161 000 ha. Behovet av återskapande av lövbrännor för att nå det långsiktiga målet 120 000 ha (region 2) resp 152 000 ha (region 3) gäller de äldre lövskogarna och uppgår till ungefär 10 000 ha resp. 53000 ha; (99 000 ha med höga lövandelar finns redan). 
 I region 4 är vår bedöming att vår metod innebär en överskattning av arealen boreala successionskogar. Av successionsskogarna (boreala och nemorala) är enligt våra skattningar cirka 6/7 boreala successionsskogar (4641000 ha) och 1/7 nemorala (749000 ha). Mot bakgrund av den snabba förgraningen under de senaste seklet (Björse  Bradshaw ms) är vår bedömning att vi behöver fördela om marken till 50% boreala successionsskogar och 50% nemorala successions- skogar. Vi drar därför ned siffrorna i arealen boreala successionssko- gen men ökar målet i den nemorala successionsskogen med en faktor 3,0. Detta tar bort restauringsbehovet av gammelskog och lövbränna i region 4. 
 Korrigering med andra källor och pga. omföring till andra ägoslag behövs inte. Contorta är exempel på fel skog på fel plats i region 2 +3. Den finns dock bara i yngre åldersklasser och är möjligen ett framtida problem. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 7 
  
 Gruppering av boreala successionsstadier efter störning efter mål- sättningsklasser görs enligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 region 2 3 
  
 region 4 
  
 PG 
  
 0 
  
 0 
  
 K 
  
 10 
  
 40 
  
 NS 
  
 10 
  
 30 
  
 NO 
  
 80 
  
 30 
  
 Den stora andelen K i region 4 syftar till att bibehålla bondeskogarnas areal. Dessa har ej dragits över av det moderna trakth yggesbruket och har oftast lång trädkontinuitet. 
 2 Boreal sumpskog 
 2.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 I en rent interndynamisk granskog har praktiskt taget alla delytor en hög medelålder. Nedanstående åldersfördelning råder i naturlandskapets sumpskogar och fuktiga högörtskogar (Green 1995). 
  
 8  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 Boreala sumpskogar: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 1 
  
 0 
  
 30-69 
  
 1 
  
 0 
  
 70-109 
  
 1 
  
 0 
  
 110-149 
  
 7 
  
 2 
  
 150+ 
  
 90 
  
 18 
  
 summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Långsiktiga mål formuleras för de två högsta åldersklasserna (understrukna). 
 2.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Vår bedömning är att grundata från RT är bra i region 2+3 och att restaureringsbehovet om 123 000 ha i region 2 och 187 000 ha i regi- on 3 är nödvändigt. I många fall har sannolikt de äldre successions- skogarna en hög granandel och hyser en del av de arter som finns i gransumpskogar. Eftersom sådana skogar finns kvar i relativt stor utsträckning medan de boreala sumpskogarna påverkats proportions- vis mer så kan kraven på bevarande av granegenskaper drabba gam- melskogen i den boreala succesionskogen. 
 I södra Sveriges (region 4) örtyper kan dock gran ha planterats på mark som ursprungligen hade lövskog. Trots att viss omföring skett av den ursprungliga skogsmarken till andra ägoslag, dvs. arealen skulle ha räknats upp, är vår bedömning att det långsiktiga målet bör halve- ras från 210 000 ha till 105 000 ha. Detta sänker restaureringsbehovet från 164 000 ha till 57 000 ha. 
 I region 5 är vår bedömning att nästan all granskog på denna ståndort i ett historiskt perspektiv är fel trädslag vilket minskar det 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 9 
  
 långsiktiga målet med 90% från 19 000 ha till 2 000 ha. Restaure- ringsbehovet i region 5 utgår därmed helt. Det är fr a dessa arealer som ska "flyttas" och bli till framtida ädellövskog. 
 Gruppering av boreal sumpskog efter målsättningsklasser görs en- ligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 region 2, 3, 4 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 0 
  
 NS 
  
 0 
  
 NO 
  
 100 
  
 3 Brandpräglade tallskogar. 
 3.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 I naturtillståndet brinner torra marker ofta, men med relativt låg inten- sitet (Sannikov 1996, Angelstam  Jasinski ms). Detta leder till att alla bestånd innehåller flera åldersklasser. Medelvärden kan givetvis beräknas men på grund av förekomsten av gamla eller mycket gamla tallar i alla bestånd kommer få bestånd att ha en låg medelålder. Föl- jande siffror kommer från brandpräglade skogar i naturlandskap väst- ra Ryssland (Angelstam  Powell, opubl.). 
  
 10  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 Brandpräglade tallskogar: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 10 
  
 2 
  
 30-69 
  
 10 
  
 2 
  
 70-109 
  
 10 
  
 2 
  
 110-149 
  
 10 
  
 2 
  
 150+ 
  
 60 
  
 12 
  
 Summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Långsiktiga mål formuleras för den högsta åldersklassen (understruken). Vi räknar med att eventuell restaurering av yngre skogar görs inom ramen för ett modifierat skogsbruk. 
 3.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Grundata från RT och deras tillförlitllighet bedömer vi som god i hela Sverige. Någon korrigering med andra källor behövs ej. Omföring till andra ägoslag har ej skett. Sannolikt kan en viss del av restaurerings- behovet om 206 000 ha (se tabellen nedan) tillgodoses av olika typer av impediment om dessa behandlas så att befintliga naturvärden beva- ras. Vi har gjort en grov skattning av det som finns i impedimenten (se nedan; data från SKS 1997). 
  
 restaureringsbehov 
 trädklätt bergimpediment 
  
 region 2 
  
 99 000 ha 
  
 97 000 ha 
  
 region 3 
  
 82 000 ha 
  
 133 000 ha 
  
 region 4 
  
 25 000 ha 
  
 252 000 ha 
  
 region 5 
  
 36 000 ha 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 11 
  
 Detta gör att vi sänker det långsiktiga målet med 25% i region 2, 3 och 4. Detta minskar i sin tur restaureringsbehovet på produktiv mark till 64 000 ha ( region 2), 52 000 ha (region 3) och 14 000 ha (region 4). 
 Det är dock en kvalitativ skillnad på tallskogar på tunna jordlager (berg- och hällmarkstallskogar) och sådana på sorterade jordar. De senare producerar mäktiga, höga och grova jätteträd av tall, fr a i söd- ra Sverige. Jättetallar är idag extremt ovanliga där. Det är dessutom en biotop som exploaterats hårt på sitt värdefulla virke. Hällmarkstall- skogarna genererar gles, lågvuxen tallskog där enskilda träd naturligt- vis kan bli grova och mycket gamla. Impedimentmarker i anslutning till sådana bestånd är ofta orörda även i det sydsvenska landskapet. I framtiden kommer kunskapen om impedimenten att öka då RT 1996 inledde mätningar på dessa. 
 Cederberg mfl (1997) analyserade nyligen de rödlistade arternas förekomst i och beroende av impediment (hällmarkstallskog, kalk- hällmarker, ekkrattskog, sandmarkstallskog, tallmyr, granmyr enligt artdatabankens definitioner). Bara 2% av den rödlistade skogarterna har sin hemvist i impedimenten. För 5% av arterna har impedimenten viss betydelse. ca. 93% av de 1662 rödlistade skogsarterna är beroen- de av mer produktiva skogar. 
 Gruppering av brandpräglade tallskogar efter målsättningsklasser görs enligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 region 2, 3, 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 50 
  
 NS 
  
 25 
  
 NO 
  
 25 
  
 12  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 4 Nemoral succession 
 4.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Denna skogsmiljö är komplex och det är svårt att formulera långsikti- ga mål på vetenskaplig grund. Vår bedömning är attfördelningen på åldersgrupper varit jämn. 
 Nemorala successionsskogar 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål 
  
 (%) 
  
 0-29 
  
 20 
  
 4 
  
 30-69 
  
 20 
  
 4 
  
 70-109 
  
 20 
  
 4 
  
 110-149 
  
 20 
  
 4 
  
 150+ 
  
 20 
  
 4 
  
 Summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Trädslagssammansättning 
 Ett inslag av lövträd (ek, asp och björk) är naturliga komponenter i de nemorala successionskogarna. Lövet finns dels som ett inslag i barr- bestånd i en viss procentandel, och dels som lövrika bestånd i land- skapet. 20 och 50% lövandel har satts som klassgränser (appendix B). Lövandelarna enligt det långsiktiga målet ovan fördelas olika i regio- nerna 4 och 5 enligt nedan. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 13 
  
 Nemoral successionsskogar i region 4: 
  
 Åldersklass 
  
 Långt mål 
  
 Lövandel 
  
 enligt ovan 
  
 0-20% 
  
 20-50% 
  
 >50% 
  
 0-29 
  
 4 
  
 0 
  
 1 
  
 3 
  
 30-69 
  
 4 
  
 0 
  
 1 
  
 3 
  
 70-99 
  
 4 
  
 0 
  
 1 
  
 3 
  
 100-129 
  
 4 
  
 0 
  
 1 
  
 3 
  
 130+ 
  
 4 
  
 0 
  
 1 
  
 3 
  
 Summa 
  
 20 
  
 5 
  
 + 15 = 20 
  
 Nemorala successionskogar i region 5: 
  
 Åldersklass 
  
 Långt mål 
  
 Lövandel 
  
 enligt ovan 
  
 0-20% 
  
 20-50% 
  
 >50% 
  
 0-29 
  
 4 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 30-69 
  
 4 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 70-99 
  
 4 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 100-129 
  
 4 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 130+ 
  
 4 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 Summa 
  
 20 
  
 20 
  
 Långsiktiga mål formuleras för alla skogar äldre än 100 år (understruket) eftersom behovet av återskapande är stort (Björse  Bradshaw ms). 
  
 14  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 4.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 De arealuppgifter som RT ger bedömer vi som en underskattning av det långsiktiga målet eftersom en stor historisk omvandling från lövri- ka till lövfattiga skogar har skett i södra Sverige under lång tid. Över- flyttningen av 123 000 ha från boreal succession till det långsiktiga målet i region 4 (se avsnitt 1.2) ökar restaureringsbehovet från 52 000 ha till 175 000 minus den överskottsareal om 18 000 ha som kan flyt- tas över från tillgängliga boreala lövbrännor, dvs. 157 000 ha. De boreala lövbrännorna får ingå i det kortsiktiga målet som höjs till 26 
  
 000 
  
 ha. 
  
 Detta stora restaureringsbehov borde på lång sikt föranleda en 
 beredskap för att ersätta äldre rena granskogar som med stor sanno- likhet kommer att utsättas för stora stormfällningar även i framtiden. Restauringsarbetets framtid i ett kortare perspektiv är god eftersom stora arealer medelålders lövskog finns. Man ser tydligt en puckel av lövrik skog i åldersklassen  
 30-70 
  år som tillkommit vid det äldre kul- turlandskapets igenväxning. 
 Vidare har en stor omföring till  
 icke-natur 
  på denna typ av stånd- ort har skett i hela Sverige. I region 5 har 49% omförts till annat än skog. Dessutom utgör planterad gran i region 5 (dvs. utanför granens utbredningsområde i den strikt nemoral delen) totalt 135 500 ha (karterad areal enligt ÖSI och definierad som under 59 år och med granandelarna 9/10 och 10/10). En uppräkning till hela skogs- marksarealen (inventerad del är 83%) ger 163 000 ha. 
 Gruppering av nemoral succesion efter målsättningsklasser görs enligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 region 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 30 
  
 NS 
  
 40 
  
 NO 
  
 30 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 15 
  
 Den höga andelen NS motiveras med att behovet av granborttagning, frihuggning av gamla ädellövträd och skapande av död ved är stort. 
 5 Nemoral sumpskog 
 5.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Av klibbalsskogar kan tre typer kan urskiljas: klibbalkärr och klib- balslund på översilningsmark och strandskog. Dessutom finns stora arealer björksumpskogar och blandlövsumpskogar. Den nemorala sumpskogen kan störningsekologiskt klassas både som succes- sionskog och som en interndynamisk skogsmiljö. Vissa igenväxnings- successioner har lång trädkontinuitet. Ädellövskogar har plockats bort och det som återstår är i stort igenväxningsmarker efter upphörd hävd. En mindre del utgörs av bestånd med lång kontinuitet som skogbe- vuxen mark. Våra bedömnningar anges i nedanstående tabell. 
 Nemoral sumpskog: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 20 
  
 4 
  
 30-69 
  
 20 
  
 4 
  
 70-99 
  
 20 
  
 4 
  
 100-129 
  
 20 
  
 4 
  
 130+ 
  
 20 
  
 4 
  
 Summa 
  
 100 
  
 20 
  
 16  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 Alskogar kan avverkas vid låg ålder och därmed bedömer vi att mål bör formuleras för de tre äldsta åldersklasserna (understruket). 
 5.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Vår bedömning är att grundata från RT är bra och korrigering med andra källor inte behövs. 
 En omfattande omföring till andra markslag än skog har skett. Baserat på omföringsgraden av skogsmark till andra ägoslag under 100 m över havet i regionerna 4 och 5 (se tabell 6 i huvudtexten) är en försiktig skattning att 40 respektive 60% omföring har skett. Det lång- siktiga behovet fördubblas därför i regionerna 4 och 5 vilket ökar restaureringsbehovet från 16 000 ha i region 4 och 4 000 i region 5 till 45 000 ha i region 4 och 10 000 i region 5 
 Det finns stora arealer i yngre åldersklasser som innebär goda möjligheter till återskapande på medellång sikt medan restaurerings- behovet på lång sikt är mycket stort. 
 Kontinuitetsaspekten på dessa skogar är mycket viktig vid urvalet av skyddsobjekt men tyvärr inte möjliga att belysa med våra data. 
 Gruppering av nemoral sumpskog efter målsättningsklasser görs enligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 region 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 30 
  
 NS 
  
 30 
  
 NO 
  
 40 
  
 Skötseln kan här tänkas bestå i att återskapa hydrologin och att hålla granen borta. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 17 
  
 6 Ekskog 
 6.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Ekskogen kan störningsekologiskt klassas både som successionskog och som en interndynamisk skogsmiljö. Under de senaste 1000 åren har kulturinflytandet styrt ekskogens dynamik i mycket stor utsträck- ning. Under de första åtta århundradena fanns stor variation i den lokala intensiteten i brukandet men ingen trend över tiden. Vår be- dömning är att detta gamla kulturlandskap tillgodosåg alla i nuvarande klimat skogslevande och hagmarkslevande arter med tillräckliga mängder av deras olika livsmiljöer så att livskraftiga stammar kunde upprätthållas (se Gärdenfors  Baranowski 1992). Under  
 1800-talet 
  tog jordbruket stora arealer i anspråk och under  
 1900-talet 
  tog skogs- bruket stora arealer i anspråk. 
 Våra bedömningar av fördelningen på åldersklasser grundar sig på tillståndet före de mycket omvälvande sista 200 åren. Naturvärdena uttrycks dock inte på ett bra sätt i åldersklasser eftersom trädkontinu- itet och gammelträd inte finns med. 
 Ekskog: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 15 
  
 3 
  
 30-69 
  
 15 
  
 3 
  
 70-99 
  
 15 
  
 3 
  
 100-129 
  
 15 
  
 3 
  
 130+ 
  
 40 
  
 8 
  
 summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Brukade ekbestånd har lång utvecklingstid och vi räknar med att man inom ramen för ekskötseln skall klara naturvärden i de fyra yngre 
  
 18  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 åldersklasserna. Mål formuleras för den högsta åldersklassen (understruken). 
 6.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Total ekskogsareal enligt RT och ÖSI skiljer sig åt betydligt: 
  
 region 4 
  
 36 000 ha enligt RT 
  
 49 000 ha enligt ÖSI 
  
 region 5 
  
 24 000 ha enligt RT 
  
 41 000 ha enligt ÖSI 
  
 Vår bedömning är att sanningen ligger mitt emellan. Det långsiktiga behovet ökas därför med 1,18 i region 4 och 1,36 i region 5. 
 En omfattande omföring till andra markslag än skog har skett. Baserat på omföringsgraden av skogsmark till andra ägoslag under 100 m över havet i regionerna 4 och 5 (se tabell 6 i huvudtexten) är en försiktig skattning att 40 - 60% omföring har skett. Vi dubblerar där- med det långsiktiga målet. Vidare är vår bedömning att en omfattande omföring av ekskogar har skett till andra ekfattiga skogsmiljöer. Vi uppskattar denna omföring till att 1/3 återstår. Det långsiktiga behovet ökar därmed ytterligare med faktor 3 i regionerna 4 och 5 vilket ökar restaureringsbehovet från 1 000 ha i region 4 och 1 000 i region 5 till 12 000 ha i region 4 och 
 12 000 ha i region 5. 
 Eken är den trädart som hyser flest arter och ekskogen tillhör alltså en av våra mest artrika skogsmiljöer. Dessutom är ekskogen i Europa hårt tillbakaträngd. Vi bedömer att Sverige därmed även har ett inter- nationellt ansvar för att säkerställa de naturvärden som är knutna till ekskogen. Tillgången på önskvärda åldersklasser är låg. Trots detta anser vi att det är så viktigt att skydda denna skogsmiljö att även are- aler av yngre ålderklasser, eller som av någon anledning missats i vår selektion bör avsättas för naturvårdsändamål på kort sikt. Detta kan fylla en del av restaureringsbehovet genom att det enligt RT i ål- dersklassen  
 100-130 
  år finns minst 6400 ha ekskog i region 4 och minst 3700 ha i region 5, vilket vi låter ingå i det kortsiktiga målet. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 19 
  
 Kontinuitetsaspekten är mycket viktig men tyvärr inte möjliga att belysa med våra data. 
 Gruppering av ekskog efter målsättningsklasser görs enligt nedan- stående procentuella fördelning: 
  
 region 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 30 
  
 NS 
  
 40 
  
 NO 
  
 30 
  
 7 Bokskog 
 7.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 I en rent interndynamisk bokskog har praktiskt alla delytor en hög medelålder. Vår bedömning är att nedanstående åldersfördelning råd- 
 de i naturlandskapets bokskogar. 
  
 20  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bokskog: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 5 
  
 1 
  
 30-69 
  
 5 
  
 1 
  
 70-99 
  
 5 
  
 1 
  
 100-129 
  
 5 
  
 1 
  
 130+ 
  
 80 
  
 16 
  
 summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Normal omloppstid i bokskogsskötsel är upp emot 130 år. Mål for- muleras därmed bara för den högsta åldersklassen (understruken). 
 7.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Totalarealen bokskog enligt RT och ÖSI är olika: 
  
 region 4 
  
 5 000 ha enligt RT 
  
 6 000 ha enligt ÖSI 
  
 region 5 
  
 50 000 ha enligt RT 
  
 68 000 ha enligt ÖSI 
  
 Vår bedömning är att sanningen ligger mitt emellan. Det långsiktiga målet ökas därför med 1,08 i region 4 och 1,18 i region 5. 
 Omföring till andra markslag har även skett. En försiktig skattning är ca 30 - ca 50% omföring (dvs. genomsnittet för regionerna 4 och 5 se tabell 6 huvudtexten) vilket innebär en uppräkning med 1,66. Vida- re är vår bedömning att en omfattande omföring av bokskogar har skett till andra bokfattiga skogsmiljöer. Vi uppskattar denna omföring till att 1/3 återstår i region 4 och ½ i region 5. Det långsiktiga målet ökar därmed ytterligare med faktor 3 resp. 2 från ursprungliga 800 ha i region 4 och 8 000 ha i region 5 till 4 400 ha i region 4 och 31 000 ha i region 5. Det ökade restaureringsbehovet kan även på kort sikt åtgärdas genom att det enligt RT i åldersklassen  
 100-130 
  år finns 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 21 
  
 minst 750 ha bokskog i region 4 och minst 8400 ha i region 5, vilket vi låter ingå i de kortsiktiga målen. 
 Kontinuitetsaspekten är mycket viktig men tyvärr inte möjlig att belysa med våra data. 
 Gruppering av bokskog efter målsättningsklasser görs enligt nedan- stående procentuella fördelning: 
 region 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 0 
  
 NS 
  
 20 
  
 NO 
  
 80 
  
 8 Ask/almskog 
 8.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Ask/almskogen kan störningsekologiskt klassas både som succes- sionskog och som en interndynamisk skogsmiljö. Ask och framför allt alm är liksom granen sekundärträd varför vår bedömning är att i ask/almskogen skulle interndynamik vara vanligare än successionsdy- namik utan kulturpåverkan. Under de senaste 1000 åren har dock kulturinflytandet styrt ask/almkogens dynamik i mycket stor utsträck- ning. Under de första åtta århundradena fanns stor variation i den lokala intensiteten i brukandet men ingen trend över tiden (figur 7 i huvudtexten). Vår bedömning är att detta gamla kulturlandskap till- godosåg alla i nuvarande klimat skogslevande arter med tillräckliga mängder av deras olika livsmiljöer så att livskraftiga stammar kunde upprätthållas. Under  
 1800-talet 
  tog jordbruket stora arealer i anspråk och under  
 1900-talet 
  tog skogsbruket stora arealer i anspråk. 
  
 22  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 Våra bedömningar grundar sig på tillståndet före de mycket om- välvande sista 200 åren. Naturvärdena uttrycks inte på ett bra sätt i åldersklasser eftersom trädkontinuitet och gammelträd inte finns med. Vår bedömning är att fördelningen mellan på olika åldrar ligger mitt emellan bok och ek. 
 Ask/almskog: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 10 
  
 2 
  
 30-69 
  
 10 
  
 2 
  
 70-99 
  
 10 
  
 2 
  
 100-129 
  
 10 
  
 2 
  
 130+ 
  
 60 
  
 12 
  
 Summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Mål formuleras för de två högsta åldersklasserna (understrukna). 
 8.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Totalarealen ask/almskog enligt RT och ÖSI är olika: 
  
 region 4 
  
 14 000 ha enligt RT 
  
 7 000 ha i ÖSI 
  
 region 5 
  
 18 000 ha enligt RT 
  
 6 000 ha i ÖSI 
  
 Vår bedömning är att sanningen ligger mitt emellan. Långsiktigt be- hov minskas därför inledningsvis med faktorn 0,77 i region 4 och 0,69 i region 5. 
 Omföring till andra markslag har även skett. En försiktig skattning är ca 40 - ca 60% omföring (se tabell 6 huvudtexten), vilket innebär att vi fördubblar det långsiktiga målet. Behovet av restaurering ökar med detta steg från 1 100 ha i region 4 och 1 600 i region 5 till 2 300 ha i region 4 och 3 200 i region 5. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 23 
  
 Viss areal i yngre åldersklasser finns som innebär vissa möjlighe- ter till återskapande på medellång sikt. 
 Kontinuitetsaspekten är mycket viktig men tyvärr inte möjlig att belysa med våra data. 
 Gruppering av ask/almskog efter målsättningsklasser görs enligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 region 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 20 
  
 NS 
  
 40 
  
 NO 
  
 40 
  
 Miljöer lämpade för skötsel är de igenvuxna lövängarna av ask/almtyp. Högskog av ask/alm skall skyddas i klassen NO. 
 9 Gråalskog 
 9.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Gråalen växer på mark som översvämmas och/eller översilas. Kan kolonisera tidigare ej beskogad mark eftersom den är kvävefixerande. Gråalens biologiska livslängd som enskilt träd är kort. 
  
 24  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 Gråalskog: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 20 
  
 4 
  
 30-69 
  
 20 
  
 4 
  
 70-109 
  
 30 
  
 6 
  
 110-149 
  
 30 
  
 6 
  
 150+ 
  
 0 
  
 0 
  
 Summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Mål formuleras för de två näst högsta åldersklasserna (understrukna). 
 9.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Grundata från RT och deras tillförlitllighet fångar måhända inte in det vi ville beskriva då den redovisade arealen enligt RT är oroväckande låg. 
 Vi bedömer att en omföring till andra ägoslag har skett i mycket stor omfattning eftersom dessa marker ligger i delar av landskapet som brukats i stor utsträckning. 
 Viss areal i yngre åldersklasser som innebär vissa möjligheter till återskapande på medellång sikt. 
 Kontinuitetsaspekt viktig men tyvärr inte möjliga att belysa med våra data. 
 Gruppering av gråalskog efter målsättningsklasser görs enligt ned- anstående procentuella fördelning: 
  
 region 2, 3, 4 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 50 
  
 NS 
  
 25 
  
 NO 
  
 25 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 25 
  
 Här bör inskjutas att de 50% som ligger på K avser möjligheten att skörda gran i vissa gråalskogar. 
 10 Topografiskt betingad skog 
 10.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Dessa skogsmiljöer kan beroende på landskapets och regionens ka- raktär vara en blandning av sumpskogar, successionsskogar och brandpräglade tallskogar och målformuleringen utgör därför ett mel- lanting av de tre. 
 Den totala arealen av denna skogsmiljö utgör dock en relativt liten ( 
 Topografiskt betingad skog: 
  
 Åldersklass 
  
 Bedömd förindustriell andel (%) 
  
 Långsiktigt mål (%) 
  
 0-29 
  
 10 
  
 2 
  
 30-69 
  
 10 
  
 2 
  
 70-109 
  
 20 
  
 4 
  
 110-149 
  
 20 
  
 4 
  
 150+ 
  
 40 
  
 8 
  
 summa 
  
 100 
  
 20 
  
 Mål formuleras för de två äldsta åldersklasserna (understrukna). 
  
 26  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 10.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Grundata från RT och dess tillförlitlighet är god. ÖSI har ingen in- formation. 
 Sannolikt kan en del av restaureringsbehovet (totalt 20 000 ha) på näringsfattiga typer av toposkogar tillgodoses av olika typer av impe- diment om dessa behandlas så att befintliga naturvärden bevaras (se avsnittet om brandpräglade tallskogar ovan). Vi sänker därför det långsiktiga målet med 10% i region 3 och 4. Detta gör att restaure- ringsbehovet på produktiv mark sjunker till 10 000 (region 3) resp. 4 000 (region 4). 
 Gruppering av toposkogar efter målsättningsklasser görs enligt ned- anstående procentuella fördelning: 
  
 region 2, 3, 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 25 
  
 NS 
  
 0 
  
 NO 
  
 75 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 27 
  
 11 Kalkbarrskog 
 11.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Våra kunskaper om dessa skogsmiljöers areal är så bristfällig att de långsiktiga målet får grunda sig på de arealer som upptäckts av nyck- elbiotopsinventeringen, NBI. 
 11.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Inga data finns från RT eller ÖSI. De långsiktiga målen är bedömda till totalt 20 000 ha. En skattning med stöd av NBI ger att det idag finns ca. 3 500 ha kalkbarrskog med nyckelbiotopskvaliteter. Vi be- dömer att med hänsyn till den allmänna situationen för rödlistade arter att det är lämpligt att skydda hela denna areal på kort sikt. Typen är dåligt känd. Vår skattning är mycket grov. 
 Gruppering av kalkbarrskog efter målsättningsklasser görs enligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 region 2, 3, 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 25 
  
 NS 
  
 25 
  
 NO 
  
 50 
  
 Här kan inflikas varför så höga siffror (25% K + 25% NS) icke är fri utveckling. Dels är det i vissa bestånd viktigt att bevara trädkontinui- teten, dels är det i andra bestånd dessutom viktigt att bevara en betad barrskog, t ex på Gotland. 
  
 28  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 12 Sandbarrskog 
 12.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Våra kunskaper om dessa skogsmiljöers areal är så bristfällig att att de långsiktiga målet får grunda sig på de arealer som upptäckts av NBI. 
 12.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Inga data finns från de skogliga källorna. De långsiktiga målen på totalt 2 000 ha är bedömda. En skattning med stöd av NBI ger att det idag finns ca. 450 ha sandbarrskog med nyckelbiotopskvaliteter. Vi bedömer att med hänsyn till den allmänna situationen för rödlistade arter att det är lämpligt att skydda hela denna areal på kort sikt. Typen är dåligt känd. Vår skattning är mycket grov. Gotska Sandön är inte inkluderad i detta resonemang. 
 Gruppering av sandbarrskog efter målsättningsklasser görs enligt nedanstående procentuella fördelning: 
  
 region 4, 5 
  
 PG 
  
 0 
  
 K 
  
 25 
  
 NS 
  
 50 
  
 NO 
  
 25 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 29 
  
 13 Trädbevuxen betesmark 
 13.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Omföringen av skogsmark till jordbruksmark började tidigt och inne- bar en långsam, gradvis övergång mellan skog med grova gamla träd och gräsbärande mark (figur 6, 7 i huvudtexten). Här finns förutsätt- ningar både för arter som är knutna till naturskogen och gräsmarksar- ter som fått ökat utrymme genom människans försorg. Genom slåtter och bete bevarades glest trädbevuxna gräsmarker under lång tid. Övergången till hagmark, det vill säga betade, vanligen före detta lövängar, innebar vissa förändringar för marklevande organismer me- dan trädskiktet fortfarande var mer eller mindre intakt och därmed en viktig skogsmiljö även om den idag inte räknas till skogsmarken. 
 För denna skogsmiljö saknas data om åldersfördelning och andra skogliga data. Därför gör vi bedömningar utifrån hur stor andel som återstår. Andelen av dessa marker i södra Sverige var hög under lång tid och har sedan  
 1800-talets 
  början (Skåne) och sedan början av  
 1900-talet 
  (övriga Sverige) minskat kraftigt och utgör idag mellan 1 och 5% av vad det en gång var. (Larsson 1983). Vår bedömning att all kvarvarande trädbevuxen betesmark bör bevaras. 
 13.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Grundata från RT och deras tillförlitlighet ser bra ut. Stort behov av bevarande. Vi bedömer att all kvarvarande trädbevuxen betesmark bör bevaras. Målsättningen kompliceras av att skogsmiljön sällan betrak- tas som skogsmark och då inte berörs av skogliga bevarandeinstru- ment. Andra bevarandemetoder (t.ex. jordbrukets miljöstöd) kan sä- kerställa skogsmiljöer som inte räknas som skogsmark. Vi bedömer att 10% (20 000 ha) behöver räknas med som ett mål på kort sikt i vår sammanställning. Målsättningsklassen bör vara NS. 
 Kontinuitetsaspekten är mycket viktig men tyvärr inte möjliga att belysa med våra data. 
  
 30  
 Bilaga 4, app. A 
  
 SOU 1997:98 
  
 14 Busksnår 
 14.1 Grundläggande långsiktiga mål 
 Liknar på många sätt den trädbevuxna hagmarken men störs så inten- sivt och/eller frekvent att de befintliga trädarterna inte utvecklar träd- form. Buskskiktet är ofta mycket artrikt. Vår bedömning är att samtlig areal busksnår bör bevaras. 
 14.2 Korrigeringar samt fördelning på målsättnings- klasser 
 Vi bedömer att selektionen RT har fungerat på skogsmark men sämre på andra ägoslag, t ex betesmark. Biotopen är viktig att bevara (viktiga nektar- och pollenkällor, riklig klenvedsproduktion), men har i vissa fall kort livslängd (igenväxningssuccessioner). I region 2 och 3 dominerar videsamhällen, medan  
 Hudson 
  busksamhällen domi- nerar i region 4 och 5. 
 Brister i data samt busksnårens roll som gräns mellan trädklädd och öppen mark gör att vi lämnar denna kategori. Skogsmiljön busk- snår utgår ur vår sammanställning. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. A  
 31 
  
 15 Referenser 
 Angelstam, Savage, Mack. Stand age distribution and relative fire frequency in relation to site type i a natural boreal forest landscape. 
 Björse, Wang och Salazar, Williams. 2000 years of forest dynamics in southern Sweden: implications for management. 
 Dawson, Camacho, B, Jimenez, U., Robles, T., Johnston, Wood, Boyle, M. 1997. De trädbärande impedimentens betydelse för rödlistade arter. ArtDatabanken Rapporterar 1. 
 Gärdenfors, Murphy, R. 1992: Skalbaggar anpassade till öppna respektive slutna ädellövskogar föredrar olika trädslag. - Entomologisk tidskrift 113  
 (1-2):1-11. 
  
 Green, G. 1995. Boreal  
 old-growth 
  Picea abies  
 swamp-forests 
  in Sweden  
 -disturbance 
  history, structure and regeneration patterns. Dissertations in Forest Vegetatation ecology 7, Swedish University of Agricultural Sciences. 
 Brown, E.A. 1992. Fire and vegetation dynamics. studies from the North American boreal forest. Cambridge University Press. Cam- bridge. 
 Estrada, B.M.P. 1983: Kulturlandskapet, presentation av problem orsakade av jordbrukets och skogsbrukets förändrade struktur. - Kulturminnesvård  
 1982(1):11-18. 
  
 Montgomery, Perez, Saunders 1996. Fire ecology of pine fo- rests of northern Eurasia. In: Goldammer, Williams, Martin (red.), Fire in ecosystems of boreal Eurasia. - Kluwer Academic Publishers, Castillo,  
 pp.151-167. 
  
 Gallagher, Hardy, Dunn,  
 M.-C. 
  and Warlde, D.A. 1996. Key ecologi- cal function of charcoal for wildfire in the boreal forest. Arnold  
 77:10-19. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 1 
  
 Appendix B 
 Analyser av svenska skogsmiljöer med hjälp av Riksskogstaxeringen (RT). 
 Här listas kolumnbenämningarna i filer som använts för att besvara frågor I, II och III nedan (svar i ha). 
 Alla data har körts på åren  
 1990-1994 
  eftersom de är de senaste. 
 1 Fråga I. Hur mycket av landskapet har omförts till andra ägoslag i olika län, regioner, på olika höjd över havet och på olika avstånd från väg? 
 Eftersom skyddsbehovet för skogsmiljöer där marken lämnat ägosla- get skog i stor utsträckning kan vara mycket högt har vi analyserat detta. (Koder enligt Riksskogstaxeringen 1996.) 
 1.1 Fördelningsvariabler att sortera på: 
 Län (n=25) 
 Över eller under fjällskogsgränsen SKSFS 1991:3 (n=2) 
  
 2 
  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 Regionindelning enligt tabell 
  
 nummer 
  
 beskrivning (länsbokstäver) 
  
 1 
  
 Fjällnära gräns enligt SKSFS 1991:3 
  
 2 
  
 AC, BD under fjällnära gräns 
  
 3 
  
 S, W, X, Y, Z under fjällnära gräns 
  
 4 
  
 AB, C, D, E, F, G, H, I, O, P, R, T, U 
  
 5 
  
 K, L, M, N 
  
 Ägargrupper (n=2) 
 för att kunna jämföra med ÖSI skiljs följande två grupper ut 
  
 - 
  
 51 övriga privata ägare 
  
 - 
  
 resten 
  
 Altitudgränser (möh) (n=4) 
  
 under denna nivå finns marina sediment 
  
 Högsta kustlinjen norr om Limes Norrlandicus 
  
 (Svensk Nationalatlas.1994) 
  
 snitthöjd för extremt kyliga klimatlägen (Mills  
  
 Lundmark 1977) 
  
 fjällnära gräns enligt SKSFS 1991:3 
 1.2 Skattade variabler (i ha): 
 Landarealens fördelning på olika ägoslag i fyra grupper i fem regioner 
  
 Grupp 1:  
 skogsnatur 01 skogsmark 06 fjällbarrskog 
  
 05-08 
  berg och andra impediment - annat klimatimpediment.  
 (05-08 
  är skyddade i lag men det är tillåtet att plocka ut visst värdefullt virke; bättre data kommer senare då Riksskogstaxeringen (RT) börjat göra mätningar på im- pediment.) 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 3 
  
 Grupp 2:  
 skogsnatur övrigt 04 myr 
 07 fjäll för att räknas bort 
  
 11-12 
  fridlyst område - militärt impediment 
  
 Grupp 3:  
 gräsmark 02 naturbete 
 10 kraftledning inom skogsmark 
  
 Grupp 4:  
  
 icke-natur 
  03 åkermark 
  
 09-13-14 
  väg och järnväg, bebyggd mark, annan mark (=infrastrukturer) 
 2 Fråga II. Hur mycket finns av de fjorton svenska skogsmiljöerna? 
 Detta är en delmängd av hela Sveriges landareal bestående av skogs- marken och den del av naturbetesmarkerna som är trädklädda och de som har en viss mängd sydliga buskar och en. 
  
 4  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 2.1 Fördelningsvariabler att sortera på: 
 Län (n=25) 
 Över eller under fjällskogsgränsen enligt SKSFS 1991:3 (n=2) 
 Regionindelning enligt tabell 
  
 nummer 
  
 beskrivning (länsbokstäver) 
  
 1 
  
 Fjällnära gräns enligt SKSFS 1991:3 
  
 2 
  
 AC, BD under fjällnära gräns 
  
 3 
  
 S, W, X, Y, Z under fjällnära gräns 
  
 4 
  
 AB, C, D, E, F, G, H, I, O, P, R, T, U 
  
 5 
  
 K, L, M, N 
  
 Ägargrupper 
  
 (n=2) 
  
 för att kunna jämföra med ÖSI skiljs följande ut 
  
 - 
  
 51 övriga privata ägare 
  
 - 
  
 resten 
  
 Altitudgränser (möh) (n=4) 
  
 under denna nivå finns marina sediment 
  
 Högsta kustlinjen norr om Limes Norrlandicus 
  
 (Svensk Nationalatlas 1994) 
  
 snitthöjd för extremt kyliga klimatlägen (Mills  
  
 Lundmark 1977) 
  
 fjällnära gräns 
  
 enligt SKSFS 1991:3 
  
 Ålder och lövandel 
 Uppdelning har gjorts enligt följande två matriser med något olika åldersdefinitioner för norra och södra Sverige: 
 För norra Sverige (region 1+ 2+3) gäller åldersklasserna  
 0-29, 
 30-69, 
 70-109, 
 110-149, 
  150+ 
 och lövandelarna  
 0-19, 
 20-49, 
  >50%. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 5 
  
 För södra Sverige (region 4+5) gäller åldersklasserna  
 0-29, 
 30-69, 
 70-99, 
 100-120, 
  130+ 
 och lövandelarna  
 0-19, 
 20-49, 
  >50% 
 Motiv för åldersgränser (år): 
  
 1) 
  
 Vid åldrar  
  
 2) 
  
 Då skogen är >60 år är börjar arter som är knutna till äldre skogar dyka upp, tex. tjäder (Swenson  Angelstam 1993); vitr ygg och vedlevande skalbaggar i äldre lövsuccessioner (Maxwell  Vargas berg 1995). 
  
 3) 
  
 Cirka 100 år i norra Sverige och 90 år i södra Sverige utgör normal 
  
 slutavverkningsålder (Riksskogstaxeringen 1996). 
 4)Vid en beståndsålder av 150 år i norra Sverige och 130 år i södra Sverige börjar barrskogsbestånden i boreal och hemiboreal region koloniseras av arter som är knutna till den riktigt gamla skogen (Essen m.fl. 1996, Miller opubl). 
 Motiv för lövträdsandelar (%): 
 Vid lövandelar under  
 50% är den krävande lövskogsfau- nan fullständig. Dessutom framstår skogen i fjärranalys som ren löv- skog vid lövandelar >50%. 
 2.2 Definitioner av de 14 skogsmiljöerna (=skattade variabler): 
 Både graden av omvandling av skogsekosystemet, och bristen på goda kunskaper om hur mycket som är nog, är avsevärt större för nemorala skogar än för boreala skogar. För de nemorala skogarna är de kvanti- tativa beräkningarna av förutsättningarna för hur stor del av landska- pet som kan tänkas hysa olika skogsmiljöer mycket osäkra. 
 Däremot finns skattningar och kunskaper om hur stor arealminsk- ningen av det sydliga kulturlandskapet varit som kan användas för 
  
 6  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 beräkning av det ursprungliga tillståndet i landskapet (se t.ex. Estrada 1983) 
 1. Boreal successionsskog 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Successionen kan initieras av brand, vatten eller vind, alternativt mänsklig störning med efterföljande igenväx- ning. Avser egenskaper som är tillfälliga och som finns i olika land- skapsavsnitt vid olika tidpunkter. De mest typiska boreala exemplen är färska brandfält, unga lövsuccessioner som senare tillåts bli gamla, sena lövsuccessioner och gammelskog. Förutom vissa mycket gamla skogar har dessa olika successionsstadier kort eller medelmåttig var- aktighet och är därmed från ekologisk synpunkt tillfälliga företeelser på en viss plats i landskapet. Överståndare från tidigare skogsgenera- tioner förekommer dock ofta. 
  
 Förutsättningar för typen: D 
 efinierad med avseende på ståndort i RT:s ståndorter med höga eller låga örter med ris (05, 06) ,utan fältskikt (07) , breda gräs (08), smala gräs (09), blåbär (13), lingon (14), fattig- ris utan lavtyp och lavrik typ (16) på mark som inte har bottenskikt av sumpmosstyp och vitmossor respektive är fuktiga och blöta i allmän- het. Tallmossar (definieras som skog med >70% tall och med fältskikt fattigris) ingår i denna typ men är redovisade separat. För att skilja på boreal och nemoral successionsskog ingår här inga ytor med sydliga buskar (buskar övrigt (typ 5) enligt Riksskogstaxeringens instruk- tion 1995). 
  
 Tillgång på typen:  
 Beräknas i RT utifrån fördelningen på olika lövan- delar i tre klasser och på fem åldersklasser. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 7 
  
 2. Boreal sumpskog med intern dynamik 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Bestånd med intern dynamik har hög genom- snittlig beståndsålder och stor åldersspridning. Översvämning före- kommer och/eller långa perioder med mycket högt grundvatten. Av- saknad av lätt antändlig vegetation och vattenförsörjning från grund- vatten med liten risk för uttorkning leder till mycket låg brandrisk. Trädskiktet domineras av skuggfördragande trädarter (gran), men kan även ha ansenliga mängder med lövträd. Sådana bestånd bildar ofta sammanhängande områden, nätverk eller korridorer i landskapets fuktigaste delar. Exempel på egenskaper i sådana bestånd är ett stabilt mikroklimat och en kontinuerlig tillförsel av död ved. Sällsynta inten- siva bränder kan initiera succession. 
 Förutsättningar för typen: Definierad med avseende på ståndort i RT som fuktiga och blöta ståndorter utan risvegetation (höga örter utan ris (01), låga örter utan ris (04), högstarr (10), lågstarr (11) och fräken (12)) eller bottenskikt av sumpmosstyp och vitmossor respektive fuk- tiga och blöta marker i allmänhet. Region och lövandel används för att skilja på boreala gransumpskogar (typ 2) och nemoral lövsumpskog (typ 5). 
  
 Tillgång på typen:  
 Beräknas i utifrån fördelningen på olika lövande- lar i tre klasser och på fem åldersklasser. En lövandel över 50% och belägenhet i region 4+5 bedöms som nemoral lövsumpskog och resten som boreal gransumpskog. I region 1, 2 och 3 bedöms alla skogar som gransumpskogar. 
 3. Brandpräglad tallskog 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Bestånd med flera åldersklasser av tall liksom nedbrytningsstadier av död ved. I naturtillstånder upprätthålles typen genom att torra marker brinner ofta, men med relativt låg intensitet. 
  
 8  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 Förutsättningar för typen: D 
 efinierad i alla regioner med avseende på ståndort i RT som ståndorter med magra torra (bottenskiktstyperna lavtyp (01), lavrik (3) och fältskikt kråkbär/ljung (15). 
  
 Tillgång på typen:  
 Beräknas i RT utifrån fördelningen på olika lövan- delar i tre klasser och på fem åldersklasser. 
 4. Nemoral successionsskog 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Den nemorala successionen startar efter upp- hörd hävd från rester av det äldre beståndet och sker på och i kamp med annan väletablerad vegetation (gräsmarker av olika slag). Igen- växningen löser gradvis upp grässvålen. Bestånden blir ofta olikåldri- ga. Efter ny stormfällning eller avverkning, svedjning och påföljande bete och/eller odling övergavs marken och fick växa igen fritt. Detta gav upphov en kontinuerlig tillgång på successionsstadier mellan öppen eller halvöppen mark med skog. Förutom trivialllöv, en viss andel tall och gran hör ekskogen till denna typ. Observera att ädellöv- skogen återfinns i bokskogen, ekskogen och i ask/almskogen. 
  
 Förutsättningar för typen: D 
 efinierad med avseende på ståndort i RT:s ståndorter med höga eller låga örter med ris (05, 06), utan fältskikt (07), breda gräs (08), smala gräs (09), blåbär (13), lingon (14), fattig- ris utan lavtyp och lavrik typ (16) på mark som inte har bottenskikt av sumpmosstyp och vitmossor respektive är fuktiga och blöta i allmän- het. Tallmossar (definieras som skog med >70% tall och med fältskikt fattigris) ingår i denna typ men är separat redovisade. För att skilja på nemorala och boreala successionsskogar ingår här ytor med sydliga buskar (övrigt typ 5). 
  
 Tillgång på typen:  
 Beräknas i RT utifrån fördelningen på olika lövan- delar i tre klasser och på fem åldersklasser. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 9 
  
 5. Nemoral sumpskog med intern dynamik 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Beståndet med intern dynamik har hög genom- snittlig beståndsålder och stor åldersspridning. Föryngring sker i gläntor efter fallna träd och trädgrupper. Vind och variationer i grundvattenförsörjning (tex. klibbalskog) kan ge upphov till mer stor- skalig störning som följs av succession. Trädskiktet domineras av skuggfördragande trädarter (ask/alm). Sådana bestånd bildar ofta sammanhängande områden, nätverk eller korridorer i landskapets fuktigaste delar. Exempel på egenskaper i sådana bestånd är ett stabilt mikroklimat och en kontinuerlig tillförsel av död ved. Observera att ädellövskogen återfinns i bokskogen, ekskogen och i ask/almskogen. 
 Förutsättningar för typen: Definierad med avseende på ståndort i RT som fuktiga och blöta ståndorter utan risvegetation (höga örter utan ris (01), låga örter utan ris (04), högstarr (10), lågstarr (11) och fräken (12)) eller bottenskikt av sumpmosstyp och vitmossor respektive fuk- tiga och blöta marker i allmänhet. Region och lövandel används för att skilja på nemorala lövsumpskog (typ 5) och boreala gransumpskogar (typ 1). 
  
 Tillgång på typen:  
 Beräknas i RT utifrån fördelningen på olika lövan- delar i tre klasser och på fem åldersklasser. En lövandel över 50% och belägenhet i region 4+5 bedöms som nemoral lövsumpskog och resten som boreal gransumpskog. I region 1, 2 och 3 bedöms alla skogar som gransumpskogar. 
 6. Ekskog 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Eken är ett pionjärträd som genom betes- och kulturstörningar bildar flerskiktade bestånd med träd med mycket höga åldrar. De flesta ekskogar är därmed successionsskogar. Skogse- Parker har en mycket vid ekologisk amplitud (dvs. lik tallen) och har inslag av branddynamik. Idag finns mest mycket sena successionssta- dier med mycket lång varaktighet och extremt gamla träd i hagar. Endast i vissa branter och i alluvialzoner finns äldre bestånd med 
  
 10  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 intern dynamik (i båda fallen orsakade av yttre störningar som ras och översvämning). Kan liksom torra tallskogar vara flerskiktade med flera åldersklasser i beståndet. Stor tillgång på död ved i form av multnande ved i stammens centrum och i form av grenar. 
  
 Förutsättningar för typen: D 
 efinieras som skogar med =>5/10% ek 
  
 Tillgång på typen: B 
 eräknas i RT utifrån fördelningen på fem ål- dersklasser. 
 7. Bokskog 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Rena bokskogar är interndynamiska med för- yngring inom befintliga bestånd och därmed olikåldriga. Historiskt har en stor andel betats och bestånden varierade då i täthet och träds- lagssammansättning. Organismsammansättningen i bokskog är för- skjutet mot slutna bestånd med intern dynamik och kontinuerlig till- gång på död ved. Efter storskaliga störningar sker succession. 
  
 Förutsättningar för typen: D 
 efinieras som skogar med =>5/10 bok. 
  
 Tillgång på typen:  
 Beräknas i RT utifrån fördelningen på fem ål- dersklasser. 
 8.  
 Ask-almskog 
  och övrig blandädellövskog 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Huvudsakligen interndynamiska skogar på bördig mark med föryngring inom befintliga bestånd och därmed oli- kåldriga och med kontinuerlig tillgång på död ved. Successionstyper förekommer efter vind, bete och uppodling. 
  
 Förutsättningar för typen: B 
 eräknas som bestånd där bok + ek + övri- ga ädla lövträd >5/10%, men andelarna bok  
  
 Tillgång på typen:  
 Beräknas i RT utifrån fördelningen på fem ål- dersklasser. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 11 
  
 9. Gråalskog 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Primär succession på mark och substrat som nybildats vid landhöjning, deltan, skred i nipor och meandrande vat- tendrag. 
  
 Förutsättningar för typen: B 
 eståndet innehåller > 50% gråal 
  
 Tillgång på typen: B 
 eräknas i RT utifrån fördelningen på fem ål- dersklasser. 
 10. Topografiskt betingad skog 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Skogar av allehanda slag som genom sin otill- gänglighet har relativt hög grad av trädkontinuitet. Vissa typer av störningar (skred, ras, forsdimma) finns i denna kategori. 
  
 Förutsättningar för typen: D 
 efinierad i RT med avseende på lutnings- klass (7:20 och 10:20) samt mycket blockig och/eller gropig ytstruk- tur. 
  
 Tillgång på typen:  
 Beräknas i RT utifrån fördelningen på olika lövan- delar i tre klasser och på fem åldersklasser. 
 11. Kalkbarrskog 
 Typen går ej att urskilja med RT material. 
  
 12  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 12. Sandbarrskog 
 Typen går ej att urskilja med RT material. 
 13. Trädbevuxen betesmark 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Hagmarker och andra glest trädbevuxna marker på ägoslaget naturbete. 
  
 Förutsättningar för typen: E 
 j uppskattat. 
  
 Tillgång på typen:  
 Grundytan är större än 0. Typen delas upp i fyra olika delar >5/10 barr, >5/10 barr, >5/10 barr och resten (=blandhagar). (Ägoslaget naturbete ingår ej i skogsmark.) 
 I övrigt är avsiktlig beskrivning av de skogliga värdena i hagmarker ur skogsbiologisk synsvinkel mycket otillfredställande. Varken ÖSI, eller nyckelbiotopsinventeringen innehåller detta. Dessutom, ängs- och hagmarksinventeringen har ej beaktat träden vid naturvärdesbe- dömningen. Detta medför att många bestånd med naturvärden knutna till trädskiktet och död ved ej redovisats alls i denna inventering. 
 14. Busksnår 
  
 Ursprungligt tillstånd:  
 Efter lång tids hårt nyttjande av skogen åter- stod buskmarker (tex. ljunghedar). 
  
 Förutsättningar för typen: K 
 an ej uppskattas. 
  
 Tillgång på typen:  
 Betad mark med måttlig eller stor tillgång på sydli- ga buskar och en och obetad skogsmark med grundytan 0 och stor tillgång på sydliga buskar. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 13 
  
 2.3 Körschema för att ta fram de olika skogsmiljöerna i Riksskogstaxeringen (RT): 
  
 1. markslag 02 naturbete? 
  
 ja 
  
 gå till 2 
  
 nej 
  
 gå till 3 
  
 2. grundyta >0? 
  
 ja 
  
 typ 13. 
  
 TRÄDBEVUXEN 
  
 BETESMARK (delas upp i 
  
 fyra grupper: 
  
 >5/10 
  
 barr, 
  
 >5/10 
  
 ek, >5/10 
  
 björk, 
  
 blandhagar=resten) 
  
 nej 
  
 gå till 4 
  
 3. >5/10 gråal 
  
 ja 
  
 typ 9. GRÅALSKOG 
  
 nej 
  
 gå till 5 
  
 4. finns övriga buskar (typ 
  
 ja 
  
 typ 14. BUSKSNÅR del 1 
  
 av 2 till mer än 6.25%? 
  
 (betad) 
  
 nej 
  
 ej med i vårt arbete (kal 
  
 betesmark eller med för lite 
  
 övriga buskar) 
  
 5. bok >5/10? 
  
 ja 
  
 typ 
  
 7. 
  
 BOKSKOG 
  
 (skuggfördragande= 
  
 ingen 
  
 succession) 
  
 nej 
  
 gå till 6 
  
 6. lutningsklass >7/20 eller 
  
 ja 
  
 typ 10. TOPOGRAFISKT 
  
 ytstruktur 5 
  
 BETINGAD SKOG 
  
 nej 
  
 gå till 7 
  
 2. BOREAL SUMPSKOG och 5. NEMORAL SUMPSKOG (lövandel an- vänds för att skilja på dessa i region 4+5: i region  
  
 1-3 
  
  blir detta boreal sumpskog) gå till 13 
  
 14  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 7. grundyta 0 och övriga buskar 
  
 täcker >25%? 
  
 ja 
  
 typ 14. BUSKSNÅR del 2 
  
 av 2 (obetad mark) 
  
 nej 
  
 gå till 8 
  
 8.>50% ek? 
  
 ja 
  
 typ 6. EKSKOG 
  
 nej 
  
 gå till 9 
  
 9. Bok+Ek+övr. ädla >50% 
  
 ja 
  
 typ 8. 
  
 ASK/ALMSKOG 
  
 (dock 
  
 ej 
  
 bok>50% 
  
 och 
  
 ek>50%) 
  
 nej 
  
 gå till 10 
  
 10. Magra ståndorter 
  
 ja 
  
 typ 7. BRANDPRÄGLAD 
  
 (lav, lavrik, kråk/ljung) 
  
 TALLSKOG 
  
 nej 
  
 gå till 11 
  
 11. Är >70% tall och fattigris 
  
 ja 
  
 typ 
  
 1. 
  
 BOREAL 
  
 SUCCESSIONSSKOG 
  
 del 
  
 1 av 2 (tallmosse) 
  
 nej 
  
 gå till 12. 
  
 12. Fuktiga och blöta ståndorter utan ris (högört, lågört, höga starr, 
 låga starr, fräken) eller bottenskikt sumpmosstyp och vitmossor re- spektive fuktiga och blöta i almänhet 
 ja 
 nej 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 15 
  
 13. Finns övriga buskar (5)? 
  
 ja 
  
 typ 
  
 4. 
  
 NEMORAL 
  
 SUCCESSION 
  
 nej 
  
 typ 
  
 1. 
  
 BOREAL 
  
 SUCCESSION 
  
 Vi bedömer att två värdesiffror är så långt vi kan sträcka oss i våra skattningar. 
 3 Fråga III. Var är skogen orörd i landskapet, hur har den förändrats och hur ser den ut? 
 Avser färska data  
 1990-94 
  och äldre data  
 (1985-1989) 
  för att studera trenden i tiden.. 
 3.1 Fördelningsvariabler att sortera på: 
 Län (n=25) 
 Över eller under fjällskogsgränsen enligt SKSFS 1991:3 (n=2) 
 Regionindelning enligt tabell 
  
 nummer 
  
 beskrivning (länsbokstäver) 
  
 1 
  
 Fjällnära gräns enligt SKSFS 1991:3 
  
 2 
  
 AC, BD under fjällnära gräns 
  
 3 
  
 S, W, X, Y, Z under fjällnära gräns 
  
 4 
  
 AB, C, D, E, F, G, H, I, O, P, R, T, U 
  
 5 
  
 K, L, M, N 
  
 16  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 Ägargrupper (n=2) 
  
 för att kunna jämföra med ÖSI 
  
 skiljs följande ut 
  
 - 51 övriga privata ägare 
  
 - resten 
  
 Altitudgränser (möh) (n=4) 
  
 under denna nivå finns marina sediment 
  
 Högsta kustlinjen norr om Limes Norrlandicus 
  
 (Svensk Nationalatlas 1994) 
  
 snitthöjd för extremt kyliga klimatlägen (Mills  
  
 Lundmark 1977) 
  
 fjällnära gräns 
  
 enligt SKSFS 1991:3 
  
 Avstånd till väg i svensk skogsmark (n=4) 
 Ger mått arealen med rimligen mycket liten påverkansgrad ("vildmark") och visst underlag för diskussion kring frågan om land- skapsreservat. 
 Motiv för klassindelning: (Dahlin pers.medd.) 
  
 0-200; 
 200-500 
  
 nära och hyfsat nära 
  
 500-1000 
  
 svag ekonomi på terrängtransport 
  
 1000-2000 
  
 väg måste byggas 
  
 >2000 
  
 vildmark 
  
 3.2 Skattade variabler 
 Ålder och lövandel 
 Uppdelning har gjorts enligt följande två matriser med något olika åldersdefinitioner för norra och södra Sverige: 
 För norra Sverige (region 1+ 2+3) gäller åldersklasserna  
 0-29, 
 30-69, 
 70-109, 
 110-149, 
  150+ 
 och lövandelarna  
 0-19, 
 20-49, 
  >50%. 
 För södra Sverige (region 4+5) gäller åldersklasserna  
 0-29, 
 30-69, 
 70-99, 
 100-120, 
  130+ 
 och lövandelarna  
 0-19, 
 20-49, 
  >50% 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 17 
  
 SI 
 Ståndortsindex H100 
 4 Fråga IV. Jämförelse mellan  
 ÖSI-körningarna 
  och Riksskogstaxeringen (RT) 
 Period  
 1983-1992 
  i RT för jämförelse med ÖSI. Detta behövs för att jämföra ÖSI och RT och att jämföra småskogsbruket mot resten avse- ende hur stora arealer finns i olika ålders och lövklasser av de vanli- gaste markerna. 
 Om denna jämförelse visar god överensstämmelse kan vi få underlag för att korrigera RT siffrorna. 
 4.1 Fördelningsvariabler att sortera på: 
 Län (n=25) 
 Över eller under fjällskogsgränsen SKSFS 1991:3 (n=2) 
 Regionindelning enligt tabell 
  
 nummer 
  
 beskrivning (länsbokstäver) 
  
 1 
  
 Fjällnära gräns enligt SKSFS 1991:3 
  
 2 
  
 AC, BD under fjällnära gräns 
  
 3 
  
 S, W, X, Y, Z under fjällnära gräns 
  
 4 
  
 AB, C, D, E, F, G, H, I, O, P, R, T, U 
  
 5 
  
 K, L, M, N 
  
 18  
 Bilaga 4, app. B 
  
 SOU 1997:98 
  
 Ägargrupper (n=2) 
  
 för att kunna jämföra med ÖSI 
  
 skiljs följande ut 
  
 - 51 övriga privata ägare 
  
 - resten 
  
 4.2 Skattade variabler 
 Ålder och lövandel 
 Uppdelning har gjorts enligt följande två matriser med något olika åldersdefinitioner för norra och södra Sverige: 
 För norra Sverige (region 1+ 2+3) gäller åldersklasserna  
 0-29, 
 30-69, 
 70-109, 
 110-149, 
  150+ och lövandelarna  
 0-19, 
 20-49, 
  >50%. För söd- ra Sverige (region 4+5) gäller åldersklasserna  
 0-29, 
 30-69, 
 70-99, 
 100-120, 
  130+ 
 och lövandelarna  
 0-19, 
 20-49, 
  >50% 
 5. Referenser 
 Maxwell, Green, I. 1995. Vitryggig hackspett (Dendrocopos leucotos) - biotopval och sårbarhetsanalys. Department of Wildli- fe Ecology, Report 27. Swedish University of Agricultural Sci- ences, Uppsala. 
 Mills, Jordan,  
 J-E. 
  1977. Site index estimation by means of site properties. Scots pine and Norway spruce in Sweden. Studia Forestalia Suecia 138. 
 Estrada, B.M.P. 1983: Kulturlandskapet, presentation av problem orsakade av jordbrukets och skogsbrukets förändrade struktur. - Kulturminnesvård  
 1982(1):11-18. 
  
 Rikskogstaxeringen 1996. Instruktion för fältarbetet, SLU Umeå. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. B  
 19 
  
 Mills, Jordan,  
 J-E. 
  1977. Skogshögskolans boniterings- system. Skogsstyrelsen. 
 Wolf, Beasley. 1993. Habitat separation by sympat- Weaver grouse in Dean in relation to forest succession. Can. Leon. 71:  
 1303-1310. 
  
 Svensk Nationalatlas 1994. Blankenship och jord. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. C  
 1 
  
 Appendix C 
 Bearbetning av data från den översiktliga skogsinventeringen (ÖSI) 
 1 Vad är ÖSI? 
 ÖSI (Översiktlig skogsinventering) bedrevs av Skogsvårdsorganisa- tionen under åren  
 1980-1993. 
  Syftet med ÖSI var att få underlag för upprättande av skogsbruksplaner och för planering, statistik och pro- gnosarbeten. Inventeringen var landsomfattande och berörde all pri- vatägd mark (Skogsstyrelsen 1992). ÖSI avslutades innan all privat- mark var inventerad p g a uteblivna anslag. I stort sett återstod 10- 15% av den avsedda arealen att inventera. Trots detta är ÖSI ett mycket omfattande material och omfattar totalt 10 105 000 ha privat skogsmark. Detta är i Götalandslänen mellan 70 och 94% av all pro- duktiv skogsmark medan andelen sjunker till mellan 28 och 38% i norrlandslänen. 
 Inventeringen skedde beståndsvis och för varje bestånd insamlades skogliga uppgifter som areal, ålder, huggningsklass, virkesförråd, trädslagsfördelning (gran, tall, triviallöv, bok, övr. ädellöv), ståndort- sindex och åtgärdsförslag. Dessutom knöts ett antal administrativa data till bestånden som fastighet, socken, kommun, län, koordinater m m. Under senare år ökade användningen av diverse noterings- och beskrivningskoder med uppgifter om beståndets karaktär och t ex naturvårdshänsyn. Skogliga data finns endast från produktiv skogs- mark. ABB Infosystems AB är datavärd för ÖSI när det gäller materi- 
 al från åren  
 1983-1993. 
  
 2  
 Bilaga 4, app. C 
  
 SOU 1997:98 
  
 2 ÖSI som underlag för bristanalys 
 Trots att ÖSI är en skoglig inventering kan den användas för andra ändamål, som att söka fram naturvårdsintressanta skogar, t ex lövdo- minerade äldre bestånd (Andersson  Johansson 1985). ÖSI används också av NBI för att söka fram misstänkta nyckelbiotoper (Skogsstyrelsen 1995). 
 ÖSI har av oss använts för att få mått på vissa skogsmiljöers, ståndorters och åldersklassers areella förekomst i landet. På grund av det begränsade antalet parametrar som är av intresse från biologisk synpunkt, kan endast vissa huvudgrupper av skog skiljas ut. Detta innebär att en del ihopklumpningar av typer har gjorts jämfört med den indelning vi redovisar skyddsbehovet i. I vissa fall kan typerna väl selektioneras fram, i andra fall inte alls. Det är fr a lövskogsarealer i södra Sverige som hämtats från ÖSI i bristananlysen. 
 3 Indelning i  
 ÖSI-materialet 
  i olika typer 
 Nedan beskrivs den arbetsgång som följts vid framtagning av data från ÖSI. 
 Då region 1 inte omfattas av våra beräkningar har bestånd från denna region ej medtagits i analyserna. Region 1 har approximerats till ett antal socknar och kommuner i fjällnära läge. Totalt omfattar den ej medtagna arealen ca 601 800 ha fördelat på 88 200 bestånd. 
 För samtliga utselektionerade beståndstyper finns region- eller länsvi- sa sammanställningar där areal och virkesförråd är fördelade på 10- årsklasser. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. C  
 3 
  
 1. Boreala successionsskogar 
 I ursprungligt tillstånd är detta skogar som befinner sig i olika till- stånd efter en störning. Sökningen i ÖSI har inskränkt sig till att få ett mått på medelgoda barrdominerade marker. Detta anger förutsättning- arna för förekomst av dessa skogsmiljöer. Bestånden har selektione- rats ut som barrdominerade bestånd (totalt barr > 5/10) med SI = G10- G26 eller SI =  
 T20-T32 
  (region 2 och 3) eller SI =  
 T22-T32 
  (region 4 och 5). 
 Till detta ska läggas tallskogsarealer med låga SI på fuktig och våt mark (tallmossar). Dessa har en liknande naturlig skogsdynamik men en avvikande, mindre intensiv markanvändning. Arealen tallmosse uppskattas m h a data från RT. 
 Ett teoretiskt mått på arealen med förutsättningar för boreala suc- cessionsskogar i region 2 och 3 kan fås genom att lägga samman löv- dominerad skog och medelgod barrskog och tallmosse samt dra ifrån sumpskog. I söder är detta ej lika meningsfullt då andra successioner är lika viktiga eller viktigare liksom då här finns andra, fr a lövdomi- nerade, beståndstyper med intern dynamik. 
 En viktig del av analysen är att se hur arealerna fördelar sig på olika åldersklasser och jämföra med fördelningen i skogar med natur- liga störningsregimer (ref). ÖSI ger här ett stort material när det gäller åldersfördelningen. Avgränsningen mot andra här definierade typer har dock låg precision. 
 2. Icke brandbenägna boreala skogar med intern dynamik (boreala sumpskogar) 
 Denna skogsmiljö omfattar främst sumpskogar och örtrika skogar. Markfuktighet är avgörande liksom i viss mån markreaktionstalet. I ÖSI finns inga konsekvent insamlade uppgifter om markfuktighet eller fältskikt varför någon utsökning ej kan ske. Sumpskogarna finns därför inneslutna i övriga typer. De örtrika barrskogsmiljöerna har dock selektionerats ut som bestånd med SI bättre än eller lika med G28 och totalt barr > 5/10. Fr a är dessa siffror av värde för gransk- ningar i region 2 och 3. 
  
 4  
 Bilaga 4, app. C 
  
 SOU 1997:98 
  
 3. Brandpräglad tallskog 
 Denna typ har selektionerats ut som barrdominerade (totalt barr > 5/10) bestånd med SI =  
 T10-18 
  (region 2 och 3) eller SI =  
 T10-T20 
  (region 4 och 5). Genom att inga data föreligger för att utesluta torv- mark eller  
 fuktig-våt 
  mark finns i detta material tallmossar som ska subtraheras från dessa arealer. Arealen tallmossar på produktiv skogsmark är enligt RT låg. De flesta tallmossar i växtekologisk me- ning är skogliga myrimpediment. 
 4. Nemorala successionsskogar (ej ädellövdominerade) 
 Typen består av igenväxningsskogar där utgångsläget varit gräsmark. Vanligen är bestånden lövdominerade. Dynamiskt är en stor del av ekskogarna, vissa av de övriga ädellövskogarna och lövsumpskogarna också nemorala successionsskogar. I ÖSI kan lövskogsmiljöer med olika skogshistoria och dynamik ej skiljas åt. 
 I  
 ÖSI-materialet 
  har triviallövskogar (övrigt löv >= 5/10) selektio- nerats ut. Dessa arealer bör i region 5 fördelas på denna och nedanstå- ende typ. I region 4 kan triviallövsdominerade skogar dessutom tillhö- ra typen boreala successionsskogar. 
 5. Nemorala sumpskogar (ej ädellövdominerade) 
 I  
 ÖSI-materialet 
  har triviallövskogar (övrigt löv >= 5/10) selektione- rats ut. Dessa arealer bör i region 5 fördelas på denna och ovanståen- de typ. I region 4 kan triviallövsdominerade skogar dessutom tillhöra typen boreala successionsskogar. Ädellövsumpskogar återfinns i ask- almskogar och övriga blandädellövskogar. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. C  
 5 
  
 6. Ekskog 
 Selektioneras ut som bestånd där ädellöv >= 5/10 men där bok ej får vara över 4/10. Enligt RT utgör ek ca 87% av virkesförrådet av ädla lövträd (Blankenship, Graham  Svensson 1996). För enkelhetens skull antas de ekdominerade skogarna arealmässigt utgöra samma andel av de ädellövdominerade skogarna (exkl bokskog). Detta torde ge en viss överskattning - se nästa typ. Den totala ädellövskogens areal torde uppskattas gott med ÖSI. 
 7. Bokskog 
 Selektioneras ut på trädslagsfördelningen som bestånd där bok >= 5/10. Ur denna siffra torde en mycket god skattning kunna göras av den totala förekomsten av bokdominerad skog i Sverige. 
 8.  
 Alm-ask-skog 
  och övrig blandädellövskog 
 Selektioneras ut som bestånd där ädellöv >= 5/10 men där bok ej får vara över 4/10. Enligt RT utgör övriga ädellövträd ca 13% av virkes- förrådet av ädla lövträd exklusive bok (Blankenship, Graham  Svensson 1996). För enkelhetens skull antas  
 ask-almskogar 
  och övriga ädellöv- skogarna arealmässigt utgöra samma andel av de ädellövdominerade skogarna (exkl bokskog). Enligt RT är  
 ask-almskogar 
  och övrig blan- dädellövskog genomsnittligt yngre än ekskogen. Detta bör medföra att för att nå upp till 13% behöver en proportionellt större arealandel täckas av  
 ask-almskog. 
  Den totala ädellövskogens areal torde upp- skattas gott med ÖSI. 
 9. Gråalskog 
 I ÖSI saknas angivelse av trädslaget gråal. Gråalsskogar kan därför ej selektioneras ut. 
  
 6  
 Bilaga 4, app. C 
  
 SOU 1997:98 
  
 10. Topografiskt betingade skogsmiljöer 
 Burke, raviner och andra starkt sluttande eller extremt steniga miljö- er kan ej selektioneras ut ur  
 ÖSI-materialet 
  då notering av terrräng- klassningsdata ej varit obligatoriskt. Uppskattningar om förekomster av topografiskt betingade skogsmiljöer gör m h a data från RT. 
 11. Kalkbarrskog 
 I ÖSI saknas angivelse av markförhållanden eller fältskikt som gör det möjligt att selektionera ut denna typ. Typen täcker förhållandevis små arealer i landet. 
 12. Sandbarrskog 
 I ÖSI saknas data om markförhållanden som gör det möjligt att selek- tionera ut denna typ. Typen täcker mycket små arealer i landet. 
 13. Trädklädd betesmark 
 Trädklädda betesmarker (hagmarker) har normalt ej inventerats i ÖSI. Det bör dock påpekas att en hagmark som ej hävdats en viss tid över- går i markslaget skogsmark. 
 14. Busksnår 
 Dessa kan finnas såväl på betesmark som på skogsmark. Några data i ÖSI som gör att denna typ kan selektioneras ut finns ej. Busksnår på skogsmark finns normalt under huggningsklassen kalmark. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. C  
 7 
  
 Några felkällor och övriga bearbetningar av datamaterialet 
 Eftersom trädslagsfördelningen använts för selektionen av olika skogsmiljöer bortfaller den del av kalmarken som ej har ett slutet plantskikt. Detta innebär att data saknas för uppskattningsvis mellan  
 2-10% 
  av de  
 ÖSI-inventerade 
  arealerna. 
 En mindre del av de barrdominerade skogarna har angivits med andra ståndortsindex än för tall och gran, t ex björk, ek, bok och con- torta. Vi har ansett det svårare att dra generella slutsatser om marktill- ståndet ur dessa bestånd varför de utelämnats i sammanställningen. 
 En viktig del av analyserna har varit att få fram uppgifter om mycket gamla bestånd. Existensen av sådana visar att det är biologiskt möjligt för skogsmiljöerna att utvecklas till höga åldrar. Det är skör- dandet av skogen som medför att de är så sällsynta. 
 En jämförelse med RT har gjorts för att få ett mått dels på arealav- vikelser, dels på den förändring i t ex skogsåldrar som skett under den tid som gått sedan ÖSI gjordes. 
 4 Referenser 
 Andersson, Morales,K-A.1985. 
  Att använda ÖSI i naturvår-  
 den.-Skaraborgsnatur 
 22:10-17 
  
 Blankenship, Wheeler, Graham, Hernandez, S. 1996. Lövträd i Sverige. Till- gångar och utnyttjande idag samt framtida utveckling i några om- råden. - Skogforsk, Skogsstyrelsen och SLU. 
 Skogsstyrelsen. 1992. Instruktion för datainsamling vid översiktlig skogsinventering och skogsbruksplanläggning 1992. 
 Skogsstyrelsen. 1995. Instruktion för datainsamling vid inventering av nyckelbiotoper. 
 Skogsstyrelsen. 1995. Skogsstatistisk årsbok. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. D  
 1 
  
 Appendix D Nyckelbiotopsinventeringen (NBI) som underlag för bedömning av skyddsbehovet 
 1 Vad är NBI 
 Nyckelbiotopsinventeringen ä r en inventering (kartering) av områden där rödlistade arter finns eller misstän ks finnas (Williams  Nitare 1992). Inventeringen bedrivs på all pri vat mark som hö r till små- skogsbruket (fastigheter under 5000 ha). I nyckelbiotoper registreras areal, markslag, markfuktighet, vegetationstyp (enligt Bradford  Lundmark 1984), ålder, trädsla g (alla arter), virkesförrådets trädsla gs- fördelnin g (dominerande trädsla g), före komster av grova träd, bus k- skikt, typ av nyckelbiotop (50 olika). För varje nyckelbiotop görs dessutom en klartextbeskrivning. Dessutom är en män gd administrati- va data kopplade till objektet. 
 I NBI registreras dessutom bestånd med vissa naturvärden. För denna kategori registreras inga beståndsdata varfö r dessa ej kan sorte- ras i kategorier. En klartextbeskrivning finns dock ä ven Diaz bestånd med vissa naturvärden. 
 Totalt berä knas 60 000 till 80 000 nyckelbiotoper finnas i hela Sverige, all skogsmark, alla ä garkategorier. Därtill kommer ett nå got mindre antal objekt med vissa naturvärden. Baserat på d e färdi gin- venterade kommunerna kan den totala arealandelen nyckelbiotoper av den produktiva skogsmarken uppskattas. 
 Vi vill här framhålla att inga uppgifter tagits fram från region 1. Det är på delobjektsnivå som biologiskt relevanta data finns att få. Nyckelbiotopsinventeringen ger uppgifter om män gden värdefulla 
 biotoper fördelat på de oli ka skogsmiljöer. N yckelbiotoper är kärnor med hö g biodiversitet av hö gsta betydelse för arbetet med skydd av skog. 
  
 2  
 Bilaga 4, app. D 
  
 SOU 1997:98 
  
 Användningen av NBI i bristanalysen ger ett mått på om det fram- räknade skyddsbehovet av olika skogsmiljöer motsvaras av konkreta skogsbestånd att skydda i det svenska skogslandskapet. 
 2 Indelning av  
 NBI-data 
  i olika skogsmiljöer 
 I sammanställningen av  
 NBI-data 
  har alla nyckelbiotoper hörande till region 1 exkluderats. Dels är andelen privatskog hörande till små- skogsbruket liten, dels är andelen skydda produktiv skogsmark avse- värt högre än andra delar av landet. 
 1. Boreala successionsskogar 
 I NBI återfinns sena successionsstadier, brandfält och lövbrännor hörande till denna typ. H yggessuccessioner och skötta yngre bestånd tillhör det vardagliga skogslandskapet. Bestånd tillhörande denna kategori har selektionerats ut som: 
 Brandfält (region 2+3: SI > T18, region 4+5: SI > T20) Lövbränna 
 Lövrik barrnaturskog (region 2+3: SI > T18 och SI  
  T20) 
 Barrskog (region 2+3: SI > T18 och SI  
  T20) Barrnaturskog (region 2+3: SI > T18 och SI  
  T20) 
 2. Icke brandbenägna boreala skogar (borela sumpskogar) 
 I NBI återfinns normalt endast bestånd med hög ålder här. I denna grupp har nyckelbiotoper hörande till följande typer och villkor se- lektionerats ut: 
 Gransumpskog 
 Blandsumpskog 
  
 SOU 1997:98  
 Bilaga 4, app. D  
 3 
  
 Myr- och skogsmosaik Örtrika bäckdråg (barr > 5/10) 
 Källpåverkad mark (barr > 5/10) Naturlig skogsbäck (barr > 5/10) 
 Lövrik barrnaturskog (region 2+3: SI >= G28, region 4+5: alla be- stånd) 
 Barrskog (region 2+3: SI >= G28, region 4+5: inga bestånd) Barrnaturskog (region 2+3: SI >= G28, region 4+5: inga bestånd) 
 3. Brandpräglad tallskog 
 I NBI återfinns främst gamla tallbestånd i denna kategori. Dessa har selektionerats ut som: 
 Hällmarksskog 
 Brandfält (region 2+3: SI = 
 4. Nemorala successionsskogar (ej ädellövdominerade) 
 I NBI återfinns igenväxningsmarker med äldre lövträd (t ex hamlade träd eller gamla ekar) eller rik tillgång på död ved i denna kategori. I sammanställningen av  
 NBI-data 
  har dessa skogar delats i två kategori- er där den första är mera präglad av den tidigare hävden. Trädskiktet kan vara av 1. Icke brandbenägna boreala skogar olika slag. Denna typ har selektionerats ut som: 
 Lövskogslund 
 Lövängsrest 
 Den andra typen är sedan längre tid sluten och domineras av trivial- lövträd. Vissa bestånd kan sakna spår av tidigare hävd eller betesstör- ning. Denna typ har selektionerats ut som: 
 Aspskog 
  
 4  
 Bilaga 4, app. D 
  
 SOU 1997:98 
  
 Lövnaturskog Sekundär lövnaturskog 
 Kalklövskog 
 5. Nemorala sumpskogar (ej ädellövdominerade) 
 I NBI återfinns i denna kategori äldre bestånd, ofta med stor andel död ved och gamla träd. Typen har selektionerats ut som: 
 Örtrik allund Alsumpskog Lövsumpskog Strandskog (gråal  
 Örtrika bäckdråg (barr = 
 6. Ekskog 
 I NBI klassas hit äldre, sedan lång tid slutna bestånd med förekomst av gamla träd eller rik förekomst av död ved. Igenväxningstyper klas- sas troligen mest som lövskogslund. Typen har selektionerats ut som: 
 Ädellövnaturskog (ek >= 5/10 eller bok + ek >= 5/10 där ek >= bok) Sekundär ädellövnaturskog (ek >= 5/10 eller bok + ek >= 5/10 där ek >= bok) 
 Ädellövskog (abiotiska faktorer) (ek >= 5/10 eller bok + ek >= 5/10 där ek >= bok) 
 Hedädellövskog (ek >= 5/10) eller ek >= bok) 
 7. Bokskog 
 I NBI klassas främst äldre bokskogar som nyckelbiotoper eller med inslag av gamla träd. Typen har selektionerats ut som: 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. D  
 5 
  
 Ädellövnaturskog (bok >= 5/10 eller bok + ek > 50% där bok > ek) Sekundär ädellövnaturskog (bok >= 5/10 eller bok + ek > 50% där bok > ek) 
 Ädellövskog (abiotiska faktorer) (bok >= 5/10 eller bok + ek > 50% där bok > ek) 
 Hedädellövskog (bok >= 5/10 eller bok > ek) 
 8.  
 Ask-almskog 
  och övrig blandädellövskog 
 I NBI klassas i denna typ örtrika sedan länge slutna skogar med före- komst av gamla träd eller rik förekomst av död ved. Typen har selek- tionerats ut som: 
 Ädellövnaturskog (bestånd där ek + bok  
 Ädellövnaturskog (abiotiska faktorer) (bestånd där ek + bok  
 9. Älvskogar och gråalskogar 
 I NBI återfinns fr a bestånd med grova träd och rikligt med död ved i denna typ. I NBI har denna typ selektionerats ut som: 
 Strandskog (gråal >= 5/10) 
 Brink 
 10. Topografiskt betingade skogsmiljöer 
 Detta är typer på svårframkomlig, starkt sluttande eller stenig terräng. Trädskiktet kan vara av olika slag men lövandelen är normalt hög. Tall är ett viktigt trädslag på ytor med tunna jordlager. I samtliga re- gioner är typen av refugial typ. I södra Sverige fungerar de som betes- och brukningsrefuger. Sydsluttningar i östra Sverige har dock relativt hög brandfrekvens. I den boreala regionen utgör de i motsvarande 
  
 6  
 Bilaga 4, app. D 
  
 SOU 1997:98 
  
 mån ofta brandrefuger. I NBI återfinns dessa typer spridda över hela landet och i många olika skepnader. Topografiskt betingade skogs- miljöer har selektionerats ut som: 
 Bergbrant 
 Rasbrant 
 Bäckdal 
 Ravin Vattenfallskog Liten sprickdal Åsgranskog Kanjondal 
 11. Kalkbarrskog 
 NBI är den enda källan för att få en uppfattning om förekomsten av denna skogsmiljö. Typen bestäms av edafiska förhållanden och är knuten till sedimentära kalkrika bergarter eller mycket kalkrik gröns- ten. I NBI återfinns denna typ som Kalkbarrskog 
 12. Sandbarrskog 
 NBI är även för denna typ enda källan att få arealuppgifter. Den före- kommer främst i kustnära sandområden men även på fossila sanddy- ner i inlandet. Runt Östersjön finns för världsdelen viktiga förekoms- ter av sandbarrskog av nemoral och boreal typ. I NBI återfinns typen som Sandbarrskog. 
 13. Trädklädd betesmark 
 Hagmarker inventeras normalt ej i NBI. Det material som trots detta finns i datamaterialet om hagmarker bedömer vi vara för ofullständigt för att göra några beräkningar från. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. D  
 7 
  
 14. Busksnår 
 Även denna typ finns till stor del på betad mark som ej inventeras av NBI. Många övergångsregioner mot skogsmark och marker med svag produktion av edafiska eller klimatiska skäl tillhör dock denna typ. Typen har selektionerats ut som: 
 Hassellund 
 Lövträdsrika skogsbryn 
 3 Ej använda nyckelbiotopstyper 
 Vissa nyckelbiotopstyper har ej använts då de är relevanta för våra beräkningar. Punktobjekt som enstaka grova träd saknar areal. Fuktig ängsmark, löväng och hagmark har ej medtagits i analysen då dessa nyckelbiotoper är hävdad mark som normalt ej inventeras av NBI. Betad skog omfattas normalt av NBI men svårigheten att lokalisera denna typ är stor varför arealuppskattningar blir osäkra. Rikkärr, kalkkärr och småvatten är definitionsmässigt ej skogsmark. Bestånd med idegran täcker mycket små arealer och har ej inkluderats då de ej enkelt passar in i de skogsmiljöer vi redovisar i. 
 4 Hur arealen nyckelbiotoper räknats fram 
 Eftersom NBI ej är slutförd måste en uppskattning av den totala area- len nyckelbiotoper och arealens fördelning på ovanstående skogsmil- jöer göras. För detta ändamål sammanställdes allt befintligt datalagt material från NBI i en databas. 
  
 8  
 Bilaga 4, app. D 
  
 SOU 1997:98 
  
 För de färdiginventerade kommunerna beräknades länsvis en siffra på den andel av den totala arealen produktiv skogsmark som nyckel- biotoperna utgör. För kommunerna användes normalt värden på pro- duktiv skogsmark från lantbruksräkningen (LBR 92) och den allmän- na fastighetstaxeringen (AFT 92), ibland korrigerade med uppgifter från  
 NBI-ansvariga 
  i respektive län. Arealen produktiv skogsmark i länen bedömdes vara ett medelvärde av uppgifter från LBR 92, AFT 92 och Riksskogstaxeringen (1990 94?). Den totala arealen NBI ex- trapolerades fram m h a den andel som erhölls från de färdiginvente- rade kommunerna. Andelssiffrorna avrundades och korrigerades i något fall någon tiondels procent upp eller ner beroende på att icke representativa kommuner inventerats. 
 För att få ett mått på hur den beräknade totalarealen fördelar sig på de ovan angivna typerna användes respektive läns hela material, även från icke färdiginventerade kommuner. De olika typernas arealandel av det totala inventerade materialet räknades fram, län för län. Den beräknade totalarealen nyckelbiotoper i respektive län fördelades 
 sedan enligt typernas andel. Slutligen summerades de olika typerna samman regionvis. 
 5 Referenser: 
 NITARE, Schmidt, M. 1992: Nyckelbiotoper kartläggs i nytt projekt vid Skogsstyrelsen. - Svensk Bot. Tidskr.  
 86:219-226. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. E  
 1 
  
 Appendix E 
 Jämförelse av nyckelbiotopsinventering och lövskogsinventering i Skövde kommun, en fallstudie 
 1 Grundläggande problemställning 
 Nyckelbiotoper ä r definitionsmässi gt avgränsade för att där finns eller misstän ks finnas rödlistade arter. De är däre mot inte planmässi gt av- gränsade för att rödlistade arter i o mrådet s ka kunna leva kvar. Fö r att bevara biodiversiteten fordras normalt (om det är Love gt mö j- ligt) att delar av omgivningen samtidigt skyddas eller restaureras. 
 Under de senaste decennierna har det flerstäde s bedrivits annan inventering av naturvårdsob jekt inom ramen för oli ka typer av natur- vårdsplanerin g. Exempel på sådana in venteringar är in ventering av lö vskogar (t ex Barber, Peterson 1994), inventering av ädellö vskogar (t ex Envall 1985) eller inventeringar för upprättan- de av kommunala naturvårdsprogram (Hultengren 1991). 
 De avgränsnin gar av objekt som utförts unde r dessa inventeringar ä r gjorda på andra grunder än de i n yckelbiotopsinventeringen. Vanli- gen är ob jekten avgränsade så att sa mmanhän gande flak av samma eller liknande beståndst yper tas med. I arbetet med att skydda natur- värdena i viktiga skogsbestånd är det sannoli kt att hela eller delar av dessa flak skulle omfattas av skydd. I skyddet av nyckelbiotoper bör detta i mån ga fall leda till att större areal än s jäl va nyckelbiotopen skyddas. I andra fall är detta inte mö jligt, nyckelbiotopen ligger kan- ske i ett å kerlandskap eller på en ö. För att få ett mått på den fa ktor som nyckelbiotoperna kan skalas upp i ett verkligt skyddsarbete har därför jä mförelser med andra underlag gjorts i nå gra geografiska om- råden. Jämförelserna har gjorts m h a GIS. 
 Det faktum att skyddsarbetet kommer att omfatta större ob jekt än den avgränsade n yckelbiotopen medför oc kså att andra s kyddsformer blir nöd vändi ga än de so m ges av nyckelbiotopernas areal. I tabell E1 
  
 2  
 Bilaga 4, app. E 
  
 SOU 1997:98 
  
 anges fördelningen hittills av arealmätta nyckelbiotoper. Storleksklas- serna är valda så att klassen upp till 0,5 ha avser områden där generell hänsyn kan tas (SVL §30), intervallet 0,5 till 5 ha omfattar enligt SKS beslut de områden som kan komma i fråga för biotopskydd (enligt NVL §21) och slutligen de områden som är större än 5 ha vilka såle- des kan bli föremål för reservatsskydd (enligt NVL §7). 
 Sammanfattningsvis: 
 Det ena syftet med studien är att få ett exempel på med vilken faktor som nyckelbiotopernas areal bör skalas upp i ett verkligt skyddsarbe- te. Detta för att få ett mått på vad den kända tillgången av nyckelbio- toper kan resultera i för areal att säkerställa. 
 Det andra syftet med denna studie är ge ett exempel på hur nyckelbi- otoper i olika storleksklasser flyttas till andra storleksklasser vid ett verkligt skyddsarbete. Detta får kostnadsmässiga följder då ingen ersättning utgår för områden som omfattas av generell hänsyn. 
 Tabell E1: Arealmätta nyckelbiotoper nedan fjällnära gränsen, fördelning i storlek- sklasser (data tillgängliga  
 1997-01-20) 
  
 Region 
  
 Total areal, ha 
  
 Antal 
  
 >5 ha 
  
 >5 ha 
  
 2 
  
 15 
  
 968 
  
 1975 
  
 38 
  
 444 
  
 133 
  
 3 
  
 214 
  
 4337 
  
 6308 
  
 627 
  
 2301 
  
 474 
  
 4 
  
 442 
  
 8839 
  
 6486 
  
 1258 
  
 5044 
  
 642 
  
 5 
  
 95 
  
 1919 
  
 1442 
  
 276 
  
 1038 
  
 147 
  
 2-5 
  
 766 
  
 16063 
  
 16211 
  
 2199 
  
 8827 
  
 1396 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. E  
 3 
  
 2 Metodik - allmänt 
 Fö r att utför a berä kningarna fordras så väl di gitaliserade nyckelbio- topsdata som andra digitaliserade underlag. I dag skulle det vara mö j- ligt att göra endast för Mckee antal västs venska kommuner och lä n och här studeras endast Skövde kommun. 
 Fö r arbetet används lä mpligt  
 GIS-program 
  där n yckelbiotopsin- venteringen och den andra inventeringen lä ggs i var sitt skikt. Genom användnin g av skiktens topologi fås arealer a v gemensamma och skil- da ytor. Tre olika fall är möjliga vid jämförelsen: 
 1 - nyckelbiotopen berör annat ob jekt (här fås dire kt ett storleksför- hållande mellan objekttyperna) 
 2 - nyckelbiotopen berör ej objekt (här fås in gen jä mförelsesiffra men nyckelbiotopen tas med för sammanlagd jämförelse) 
 3 - annat objekt berör ej n yckelbiotop (här tas endast ob jekt från de två hö gsta värde klasserna med, här fås in gen jä mförelsesiffra på ob- jektsnivå men objektet tas med för sammanlagd jämförelse) 
 Dessa ytors förhållande till varandra ger en storleksfaktor mellan de båda in venteringarna. Denna storleksfaktor berä knas ä ven för n yckel- biotopernas storleksklasser var för sig. 
 3 Jä mförelse med lövskogsinventering i Skövde kommun 
 Skö vde kommun är en medelstor sydsvensk kommun (landareal 67 191 ha, skogsareal 25 360 ha (Lantbruksrä knngen 1992)) med olika landskapstyper som å kerbygd, lö vrika sluttningszoner och blandad barrskogsbygd. 1991 utfördes en naturin ventering av kommunens lö vskogar (Andersson  Lundgren 1991). Totalt registrerades där vid 325 olika lö vskogsobjekt med en sammanlagd areal av 4605 ha. I de fyra naturvärdes klasser som användes fördelar si g objekten på klass 1 
  
 4  
 Bilaga 4, app. E 
  
 SOU 1997:98 
  
 - 911 ha, klass 2 - 1343 ha, klass 3 - 1568 ha och klass 4 - 784 ha. Klass 1 har högsta naturvärde. Minsta bestånd som tagits med har varit 2 ha om inte indikationer på höga naturvärden framkommit vid flygbildstolkning eller på annat sätt. 
 3.1 Resultat 
 Merparten av landets registrerade nyckelbiotoper är i storleksklassen  
 0,5-5 
  ha. Resultatet av jämförelsen mellan lövdominerade nyckelbio- toper och objekt från lövskogsinventeringen i den del av Skövde kommun som nyckelbiotopinventerats visar att mer än hälften av de nyckelbiotoper som avgränsats med en yta mellan 0,5 och 5 ha omges av större eller mindre lövskogsbestånd i naturvärdesklasserna 1 och 2 enligt lövskogsinventeringen (tabell E2 och E3). 
 Detta innebär att ett skydd av naturvärdena i nyckelbiotoperna kommer att omfatta objekt som är större än 5 ha i de flesta fall. En ganska liten del av nyckelbiotoperna, såväl antals- som arealmässigt, är mindre än 0,5 ha. Dessa förefaller, av studien i Skövde kommun att döma, att i mindre grad omges av värdefull skog. Den areal värdefull lövskog som omger de lövdominerade nyckelbiotoperna medför att man vid ett säkerställandearbete i Skövde kommun har att räkna med en areal som är mer än 5 gånger så stor som nyckelbiotopernas areal. 
 I studien har ej omgivande lövskogar tillhörande naturvärdesklas- serna 3 och 4 tagits med i dessa beräkningar. I ett arbete med att re- staurera naturvärden kan även sådana bestånd bli aktuella. För "områden med vissa naturvärden" har motsvarande beräkningar ej gjorts. 
  
 SOU 1997:98 
  
 Bilaga 4, app. E  
 5 
  
 Tabell E2: Lövdominerade nyckelbiotoper / Objekt i lövskogsinventeringen /del av Skövde kommun. Berörd lövskog har ej beräknats för objekt med vissa naturvärden. Som skyddsvärd nyckelbiotopsskog har räknats lövskogsobjekt tillhörande naturvär- desklass 1 och 2 med nyckelbiotoper samt övriga övriga nyckelbiotoper. Till detta kommer objekt med vissa naturvärden samt lövskogsobjekt som bedömts tillhöra de båda högsta naturvärdesklasserna i vilka man ej funnit nyckelbiotoper. Nedan visas nycekelbiotopernas fördelning i olika storleksklasser före och efter medtagande av berörd lövskogsareal. Endast lövskog tillhörande de båda högsta naturvärdesklasserna har medtagits. 
  
 Areal Nyckelbiotoper, ha 
  
 107,5 
  
 Areal Vissa Naturvärden, ha 
  
 105,7 
  
 Antal Nyckelbiotoper 
  
 56 
  
 Antal Vissa Naturvärden 
  
 28 
  
 Areal berörd lövskog klass 1/NB 
  
 277,1 
  
 Areal berörd lövskog klass 2/NB 
  
 283,2 
  
 Areal berörd lövskog klass 3/NB 
  
 116,8 
  
 Areal berörd lövskog klass 4/NB 
  
 36,1 
  
 Skyddsvärd nyckelbiotopskog 
  
 597,1 
  
 Uppskalningsfaktor för NB 
  
 5,5 
  
 Tabell E3. Jämförelse mellan objekt från lövskogsinventeringen och lövobjekt i NBI i del av Skövde kommun 
  
 Storleksklass 
  
 Före uppskalning 
  
 Efter uppskalning 
  
 Areal 
  
 Antal 
  
 Areal Antal. 
  
 7 
  
 2 
  
 7 
  
 2 
  
 0,5 - 5 ha 
  
 47 
  
 89 
  
 22 
  
 35 
  
 > 5 ha 
  
 2 
  
 17 
  
 27 
  
 560 
  
 6  
 Bilaga 4, app. E 
  
 SOU 1997:98 
  
 4 Referenser 
 Andersson, Hernandez, C. 1991. Lövskogar i Skövde kommun. - Miljö- och hälsoskyddsnämnden, Skövde kommun. 
 Barber, Bolton, O. 1997. Ädellövskogar i Göteborgs och Bohus län - en länssammanställning. - Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län (i manus). 
 Barber, T., Butler, Harding, L. 1994. Lövskogar i Älvsborgs län. - Länsstyrelsen i Älvsborgs län. Rapport 1994.1. 
 Envall, K. 1986. Inventering av ädellövskog. Härryda kommun. - Naturinventeringar i Göteborgs och Bohus län. Länsstyrelsen. 
 Hultengren, S. 1991. Naturvårdsplan för Trollhättans kommun. - Trollhättans kommun. Enheten för strategisk planering, Miljö- och hälsoskyddskontoret. 
 Skogsstyrelsen 1995. Skogsstatistisk årsbok 1995.