sou 1999 121  
 Avkorporativisering och lobbyism 
 – konturerna till en ny politisk modell 
 En bok från  
 PISA-projektet 
  
 Hardy 
 Hancock 
 Thompson 
 PerOla Öberg 
 Demokratiutredningens forskarvolym XIII 
 SOU 1999:121 
 SOU och Ds som ingår i 1999 års nummerserie kan köpas från Fakta Info Direkt. 
  
 Beställningsadress: 
  
 Fakta Info Direkt, Kundservice 
  
 Box 6430, 113 82 Stockholm 
  
 Tel:  
 08-587 
  671 00, Fax:  
 08-587 
  671 71 
  
 E-post: 
  order@faktainfo.se 
  
 Grafisk formgivning: Wood, Jupiter 
  
 ISBN  
 91-7610-755-8 
  
 Elanders Gotab, Stockholm 1999 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Förord 
 Ett av Demokratiutredningens uppdrag är att summera och värdera de senaste årens demokratiutredningar och demokratiforskning, ett annat att stimulera det offentliga samtalet om demokratin. Av de skä- len har redan åtskilliga demokratiforskare medverkat på våra temase- minarier runtom i landet liksom i flera av våra debattorienterade små- skrifter. Av de skälen ges också den här boken ut. 
 Det här är en av tretton böcker där drygt ett hundra forskare inom samhällsvetenskap och humaniora belyser olika aspekter av den svenska folkstyrelsens utveckling. Författarna är verksamma inom drygt tio vetenskapliga ämnesområden. Artiklarnas vetenskapliga kvalitet har vanligtvis säkerställts genom att författarnas kollegor granskat dem inom ramen för institutionernas forskarseminarier. 
 Forskarvolymerna har tillkommit efter en genomgång av den demokratirelevanta forskning som pågår på universitet och högsko- lor. En del forskare har ombetts att redovisa forskningsläget jämte sina egna, pågående eller nyligen avslutade studier. Andra har fått uppdraget att genomföra studier inom områden som forskningen eftersatt men som Demokratiutredningen behöver kunskap om. Tack vare att nästan alla som blivit ombedda också lämnat ett bidrag har denna breda, om än långt ifrån fullständiga exponering av våra kun- skaper om demokratin blivit möjlig. Att forskarna ser det som en del av sin yrkesroll att leverera underlag för det offentliga samtalet är värt att notera med tillfredsställelse. Inte för att forskarna skulle sitta inne med alla svaren. Men för att deras olika teoretiska infallsvinklar och verklighetsbilder kanske kan göra det politiska samtalet mer insiktsfullt. Det är en mångfald som komplicerar. 
 Avkorporativisering och lobbyism 
 Att analysera lobbningens demokratiska för- och nackdelar är en av Demokratiutredningens uppgifter. Hur går det t.ex. med pluralis- men, offentligheten och den politiska jämlikheten? I småskriften  
 Lobbning  
 (SOU 1998:146) gav vi utrymme för några olika erfarenhe- ter och principiella perspektiv. 
 I den här boken redovisas resultaten från ett såväl teoretiskt som 
 3 
  
 F 
 ÖRORD 
 empiriskt ovanligt omfattande statsvetenskapligt forskningsprojekt. Som brukligt i våra skrifter har Demokratiutredningens ledamöter inte tagit ställning till bokens innehåll. När det gäller författarnas arbetsfördelningen har kapitel 1, 2, 3 och 5 författats av  
 Hardy, Thompson  
 och  
 PerOla Anderson  
 tillsammans.  
 Hancock  
 ansvarar ensam för kapitel 4. Det allra sista kapitlet är forskar- nas gemensamma sammanfattning. 
 Wells4 
 Innehåll 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT  
 ............................ 
  
 9 
  
 Påverkan inifrån: demokrati och korporativism ............................. 
  
 10 
  
 Påverkan utifrån: aktioner, kontakter och opinionsbildning ......... 
  
 12 
  
 En typologi över olika former av politiskt deltagande ................... 
  
 13 
  
 Lobbying – innebörd och politisk betydelse ................................... 
  
 16 
  
 Den demokratiska utgångspunkten ................................................. 
  
 18 
  
 2. D 
 EN House  
 ........................... 
  
 21 
  
 Korporativismens innebörd.............................................................. 
  
 22 
  
 Beslutskorporativism ........................................................................ 
  
 23 
  
 Beredningskorporativism.................................................................. 
  
 27 
  
 Kommittéväsendet ....................................................................... 
  
 28 
  
 Remissväsendet ............................................................................ 
  
 31 
  
 Genomförandekorporativism........................................................... 
  
 34 
  
 Verkens styrelser.......................................................................... 
  
 36 
  
 Rådgivande organ......................................................................... 
  
 38 
  
 Organisationernas förändrade roll ................................................... 
  
 40 
  
 Avkorporativiseringens politiska innebörd ..................................... 
  
 43 
  
 Det nya styrelseskicket................................................................ 
  
 43 
  
 Maktens förskjutning och förändrade karaktär ......................... 
  
 45 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLK RÖRELSER OCH POLITISK MAKT  
 .... 
  
 47 
  
 Frågor om det utomparlamentariska agerandet .............................. 
  
 48 
  
 Vilken kunskap har vi i dagsläget? .............................................. 
  
 50 
  
 Företagens och organisationernas samhällskontakter .................... 
  
 57 
  
 Professionaliseringen av samhällskontakter.................................... 
  
 64 
  
 Kontaktavdelningarnas historia .................................................. 
  
 67 
  
 Kontaktavdelningarnas betydelse ............................................... 
  
 68 
  
 Vad engagerar företagen och organisationerna? ............................. 
  
 70 
  
 Vilka offentliga företrädare kontaktar man? ................................... 
  
 75 
  
 Vilka vänder sig företagen till?.................................................... 
  
 75 
  
 Vilka vänder sig organisationerna till?........................................ 
  
 80 
  
 Vad är syftet med kontakterna? ....................................................... 
  
 91 
  
 Sker det någon samordning? ............................................................ 
  
 95 
  
 Företagens och organisationernas politiska kontakter................. 
  
 102 
  
 5 
  
 I 
 NNEHÅLL 
  
 Bilagor .............................................................................................. 
  
 106 
  
 1. Urval och bortfall................................................................... 
  
 106 
  
 2. Tabellbilaga............................................................................. 
  
 110 
  
 3. Enkätens utformning ............................................................. 
  
 111 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS  
 ...................... 
  
 115 
  
 Utvecklingen i dag: Informell påverkan och 
  
 intressegruppspluralism ............................................................. 
  
 116 
  
 Vad vet vi om informell påverkan? ................................................ 
  
 117 
  
 Vilken bild frammanar debatten?.............................................. 
  
 118 
  
 En påtryckarbransch på frammarsch?....................................... 
  
 121 
  
 Vikten av genomslag i media ..................................................... 
  
 123 
  
 Vad visar tidigare forskning om informellt politiskt 
  
 deltagande? ................................................................................. 
  
 125 
  
 En demokratisk idealsituation........................................................ 
  
 131 
  
 Det offentliga rummet ........................................................... 
  
 132 
  
 Kontroll över dagordningen...................................................... 
  
 132 
  
 En preliminär tillämpning av idealsituationen.......................... 
  
 133 
  
 PR-företagens 
  politiska verksamhet .............................................. 
  
 135 
  
 Vad gör ett  
 PR-företag?............................................................. 
  
 136 
  
 En politisk konsultmarknad ...................................................... 
  
 137 
  
 Den politiska konsultverksamhetens utveckling och 
  
 omfattning .................................................................................. 
  
 139 
  
 Vem arbetar med politisk påverkan?......................................... 
  
 142 
  
 Hur går  
 PR-företagen 
  tillväga? ................................................. 
  
 144 
  
 Konsult eller uppdragsgivare – varifrån kommer frågan? ....... 
  
 144 
  
 Arbetsmetoder ........................................................................... 
  
 147 
  
 Formulering av argument .......................................................... 
  
 148 
  
 Indirekt påverkan.................................................................... 
  
 149 
  
 Direkt påverkan ...................................................................... 
  
 154 
  
 Etiska och moraliska riktlinjer .................................................. 
  
 162 
  
 Vilka kundgrupper efterfrågar  
 PR-företagens 
  tjänster?.......... 
  
 164 
  
 Portarna öppnas för lobbyister?................................................ 
  
 168 
  
 Sammanfattning av verksamhetens karakteristiska drag ......... 
  
 171 
  
 Politisk konsultverksamhet ur demokratisk synvinkel ................ 
  
 174 
  
 Effekter på det offentliga rummet – tillgänglighet och 
  
 öppenhet ..................................................................................... 
  
 175 
  
 Effekter på de folkvaldas kontroll över dagordningen ............ 
  
 177 
  
 Samtalet medborgare emellan: Konsultverksamhetens två 
  
 ansikten....................................................................................... 
  
 178 
  
 En unik strategi för varje unik fråga ......................................... 
  
 181 
  
 Bilaga: Enkät.................................................................................... 
  
 183 
  
 6 
  
 I 
 NNEHÅLL 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH 
  
 TRANSPORT POLITIKEN  
 .............................................................. 
  
 187 
  
 Samordnad politisk påverkan ......................................................... 
  
 187 
  
 Politisk påverkan inom transportsektorn...................................... 
  
 189 
  
 Transportsektorns nätverksorganisationer.................................... 
  
 196 
  
 Svenska Vägföreningen.............................................................. 
  
 197 
  
 Buss och samhälle....................................................................... 
  
 202 
  
 Rail Forum Sweden.................................................................... 
  
 204 
  
 Närsjöfartsforum/Sjöfartsforum .............................................. 
  
 207 
  
 Svenskt Flyg ............................................................................... 
  
 210 
  
 Alliansernas sammansättningar................................................. 
  
 214 
  
 Transportintressen i beslutsprocessen och i opinionsbildning .... 
  
 219 
  
 Nätverksorganisationernas medverkan och genomslag i 
  
 beslutsprocessen......................................................................... 
  
 219 
  
 Nätverksorganisationernas medverkan och genomslag i 
  
 opinionsbildningen .................................................................... 
  
 224 
  
 Demokrati och intressekamp inom transportpolitiken................ 
  
 231 
  
 Bilagor .............................................................................................. 
  
 234 
  
 1. Svenska Vägföreningens styrelse ......................................... 
  
 234 
  
 2. Medlemmar i Buss och Samhälle  
 (1998-10-28).................... 
  
 234 
  
 3. Medlemsföretag i Rail Forum Sweden.................................. 
  
 235 
  
 4. Närsjöfartsforums/Sjöfartsforums styrelse ........................ 
  
 236 
  
 5. Föreningen Svenskt Flygs styrelse........................................ 
  
 238 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL 
  
 2000- 
  
 TALET  
 ................................................................................. 
  
 239 
  
 Konturerna till en ny politisk modell ............................................ 
  
 240 
  
 Det finns flera olika möjligheter att påverka politiken............ 
  
 240 
  
 Korporativismen förtvinar gradvis men lever fortfarande....... 
  
 242 
  
 Det folkliga deltagandet minskar – eliternas engagemang 
  
 ökar ............................................................................................. 
  
 243 
  
 Även storföretag satsar på politik – ibland med andras hjälp . 
  
 244 
  
 Två eliter med olika nätverk och skilda prioriteringar............. 
  
 245 
  
 Politiska konsulter för dem med resurser och för näringslivet 
  
 247 
  
 Trafikpolitik – lobbying och alliansbyggande.......................... 
  
 248 
  
 Ett mer pluralistiskt system ...................................................... 
  
 249 
  
 Vad händer med demokratin? ........................................................ 
  
 249 
  
 Vilka former av deltagande är effektiva? .................................. 
  
 251 
  
 Hur beaktas jämlikheten?.......................................................... 
  
 252 
  
 Hur påverkas möjligheten till insyn?........................................ 
  
 254 
  
 Noter........................................................................................... 
  
 257 
  
 7 
  
 I 
 NNEHÅLL 
  
 R 
  
 EFERENSER  
 ............................................................................... 
  
 277 
  
 Intervjuer .................................................................................... 
  
 277 
  
 Offentligt tryck och organisationstryck........................................ 
  
 278 
  
 Tidningar och tidningsartiklar........................................................ 
  
 279 
  
 Litteratur och övrigt källmaterial ................................................... 
  
 281 
  
 F 
  
 ÖRFATTARPRESENTATIONER  
 ................................................ 
  
 291 
  
 D 
 EMOKRATIUTREDNINGENS FORSKARVOLYMER  
 ............... 
  
 293 
  
 8 
 1. Att påverka demokratiska beslut 
 Folkstyrelsen bygger på tanken att medborgarnas önskemål ska väg- leda de politiska besluten. I en demokrati behövs därför fungerande metoder för medborgarna att förmedla sina åsikter till beslutsfat- tarna. De allmänna valen är naturligtvis ett av de viktigaste instru- menten för detta. Det är också anledningen till att det minskade val- deltagandet måste betraktas som ett allvarligt problem. 
 Alldeles bortsett från hur väl de allmänna valen fungerar, fordras emellertid ytterligare kanaler för att medborgarnas åsikter ska nå fram till de valda politikerna. Inte ens de mest utpräglade elitdemo- kraterna – de som inte anser att det är viktigt att många deltar i politi- Bowers och inte heller att elitens åsikter i varje läge behöver avspegla fol- kets – menar att de valda representanterna ska isoleras från det övriga samhället. Politikerna bör informera sig om de åsikter som finns bland medborgarna, och medborgarna har i sin tur rätt att framföra sina önskemål till dem som är utsedda att fatta besluten. 
 Hur en sådan kontaktverksamhet mellan politiker och väljare i realiteten går till kan emellertid variera i betydande grad. Vissa med- borgare kontaktar personligen sina valda företrädare. Andra väljer att ingå i en medborgarsammanslutning som aktivt försöker påverka politikerna. Andra åter arbetar på en arbetsplats – ett privat företag eller en myndighet – som anser sig ha anledning att framföra syn- punkter till dem som beslutar om angelägenheter som berör verk- samheten. Organisationer, företag och myndigheter sköter i viss utsträckning sitt politiska deltagande själva, men tar ibland också hjälp av professionella rådgivare. Utgångspunkten för våra egna undersökningar inom ramen för forskningsprojektet  
 Politiska institu- tioner och strategiskt agerande  
 (PISA) 
 1  
 är att dessa verksamheter utgör den mer vardagliga sidan av vår representativa demokrati, och att mer kunskap om detta ger oss nyckeln till en ökad förståelse av det levande styrelseskicket. 
 Det övergripande syftet med denna skrift är således att beskriva och från demokratisk synpunkt karakterisera den styrelsemodell som präglar svensk politik på tröskeln till  
 2000-talet. 
  Framställningen 
 9 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 inleds i detta första kapitel med att vi preciserar de begreppsliga verk- tyg som nyttjas i de följande kapitlen. Den empiriska analysen består av två typer av studier. I kapitel 2 och 3 tecknas de generella mönst- ren i det svenska styrelseskicket. Kapitel 4 och 5 ägnas däremot åt ett par mer specifika och moderna inslag i denna modell. I det avslutande sjätte kapitlet sammanfattas resultaten. 
 Påverkan inifrån: demokrati och korporativism 
 Oavsett i vilken egenskap medborgarna försöker påverka politiken kan de utnyttja olika metoder eller vägar för att nå fram till besluts- fattarna. Den grundläggande skiljelinjen går här mellan vad vi skulle kunna kalla för institutionaliserat och  
 icke-institutionaliserat 
  delta- gande. För att precisera denna distinktion måste vi kunna klargöra innebörden av begreppet institution. Hur det ska gå till förefaller emellertid allt annat än självklart att döma av de olika definitionsvari- anter som samhällsvetenskapen kan uppvisa. Vi anser att en institu- tion ska förstås som  
 en mekanism som vilar på en regel eller en hel uppsättning regler som uppfattas, åberopas och erkänns av aktörerna 
 . 
 2 
  
 I det här fallet handlar det således mer bestämt om regler som avgränsar vilka som får delta i offentligt beslutsfattande. Dessa regler behöver inte vara formellt beslutade och nedtecknade, men ska av de centrala aktörerna legitimt kunna åberopas som något som gäller. Det innebär att vallagarna och den parlamentariska styrelseformen är exempel på sådana regelsystem. Och den senare var enligt vår defini- tion en institution långt innan den 1974 kodifierades i en skriven grundlag. 
 Inom ramen för ett institutionaliserat deltagande går rågången mellan demokratiskt och  
 icke-demokratiskt 
  grundade institutioner. Det institutionaliserade deltagande som baseras på demokratiska principer innebär givetvis medborgarnas deltagande i det parlamenta- riska systemet. Den enskilde medborgarens traditionella deltagande går då via partiarbete och valsedel, och därmed genom det representa- tiva systemet. En annan central möjlighet att utöva inflytande är att själv vara ledamot i fullmäktige eller riksdag. Men också organisatio- ner och företag kan inom ramen för ett demokratiskt system arbeta för att  
 deras  
 kandidater får plats i dessa organ genom att engagera sig i de politiska partierna. Det innebär att man med hjälp av sina anställda eller organisationsmedlemmar utnyttjar det  
 parlamentariska systemet 
 . Detta ligger i huvudsak vid sidan av det som uppmärksam- 
 10 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 mas i den här skriften. Det berörs mest i förbifarten och som ett spe- cialfall i kapitel 2. 
 Institutionaliserat deltagande behöver dock inte nödvändigtvis vila på demokratiska principer. Tidigare fanns en regelrätt korporativ representation i den politiska församlingen genom ståndsriksdagen, något som försvann i och med representationsreformen 1866. En mer eller mindre institutionaliserad representation för korporationer förekommer emellertid fortfarande, fast nu i andra organ än i parla- mentet och i mindre omfattning än tidigare. Medborgarsammanslut- ningar och organiserade intressen har nämligen kunnat påverka poli- tiken inte minst genom direkt representation i statliga utredningar och andra mer permanenta förvaltningsorgan såsom statliga verksty- relser. Denna inflytandeväg, när medborgarsammanslutningar ges en direkt möjlighet att delta i utformningen av offentlig politik, brukar benämnas  
 korporativism 
 . 
 Med det språkbruk vi förordar innebär således korporativism att vissa organiserade intressen ges en särställning genom att staten insti- tutionaliserar sin kontakt med just dessa och därmed upphöjer dem till legitima deltagare i den offentliga beslutsprocessen. Vissa parts- intressen kommer med andra ord att ingå som erkända inslag i det offentliga beslutsfattandet. Om detta skulle vara den dominerande deltagandeformen skulle vi ha att göra med ett rent korporativt sys- tem snarare än en demokrati. Rör det sig i stället om korporativa arrangemang inom ramen för en i övrigt fungerande parlamentarisk demokrati har vi snarare att göra med ett demokratiskt system med vissa orena inslag. I forskningen på området har Sverige vanligen fått utgöra det typiska exemplet på en sådan demokrati med starka inslag av korporativa arrangemang. 
 I detta avseende har det dock på senare tid skett en rad viktiga för- ändringar. Utredningsväsendet används idag annorlunda än tidigare: Under en lång period var stora utredningar med representation från partier och intresseorganisationer en mycket viktig del av den svenska modellen, men numera tillsätts i allt större utsträckning enmansutredningar och alla kommittéer ges i uppdrag att arbeta betydligt snabbare än förr. Sedan sju år tillbaka har dessutom intresseorganisationernas formella representation i förvaltnings- myndigheters styrelser upphört. Frågan om vad som i realiteten åter- står av medborgarnas inflytande inom ramen för det korporativa sys- temet är ämnet för kapitel 2. 
 Det går givetvis också att tänka sig andra institutionella former av  
 icke-demokratiskt 
  deltagande än det korporativistiska, även om det senare är det vanligen förekommande, åtminstone inom ramen för de 
 11 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 västliga demokratierna. I ett nepotistiskt system är det släktskap som utgör den erkända grunden för politiskt deltagande medan det i ett klientelistiskt system är etnisk och kulturell identitet eller stamtill- tillhörighet som avgör om man får audiens hos makthavaren. 
 Påverkan utifrån: aktioner, kontakter och opinionsbildning 
 Mot dessa institutioner står de andra formerna av påverkan där inte tillträdet till beslutsfattaren är begränsat till några få erkända och till beslutsstatus upphöjda parter. Deltagandet innebär i detta fall påver- kan utifrån och på partsintressets eget initiativ. De  
 icke-institutio- 
  naliserade inflytandevägarna är många, men vi har funnit det lämpligt att dela in dem i tre huvudkategorier, en uppdelning som grundar sig på deras olika närhet till besluten: direkt påverkan på besluten, påverkan direkt mot beslutsfattarna samt påverkan av den allmänna opinionen. 
 Försök att direkt påverka politiska beslut vid sidan av de institu- tionaliserade inflytandevägarna innebär att man medverkar i någon typ av  
 direkta aktioner 
 . Här tar aktörerna handgripligen del i beslutet genom blockader och olika varianter av civil olydnad och försöker därmed påverka beslutssituationen eller förhindra vad som redan har blivit bestämt. Syftet kan visserligen vara att i första hand väcka opi- nion; aktörerna kanske inte ens tror att man direkt ska kunna för- ändra något. Det handlar ändå om att man  
 de facto  
 ingriper i besluts- processen. 
 En andra påverkansmetod av  
 icke-institutionaliserad 
  art som är central i vår framställning är de  
 direkta eller riktade kontakterna  
 med politiker och tjänstemän. Här handlar det om att aktören i personliga möten, via telefon, brevledes eller genom något annat medium kon- taktar och direkt inriktar sig på någon eller några utvalda offentliga företrädare, vilka i sin tur kan påverka enskilda beslut. Även om den här typen av personkontakter kan ske väl så regelbundet och kanske också reglerat som i ett korporativt system, är det inte givet vem som dyker upp. Det  
 icke-institutionaliserade 
  ligger i att det inte finns någon begränsning eller reglering av vem som ges chansen att tala för sin sak. 
 Detta sätt att genom direktkontakter utöva politiskt inflytande bör i sin tur särskiljas från sådan verksamhet som avser att indirekt påverka beslutsfattarna genom att riktas mot den allmänna opinionen eller andra för beslutsfattarna viktiga grupper. Detta senare betecknar 
 12 
  
 1. 
  
 A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
  
 vi 
  
 opinionsbildning 
  
 . 
  
 Det är möjligt att ta ytterligare ett steg bort från själva beslutet (eller om man så vill påverka i ett tidigare skede). Normalt föreställer vi oss att opinionsbildning innebär att aktörerna själva öppet deltar i den allmänna debatten. En annan indirekt variant av opinionspåver- kan är att ta  
 kontakt med media  
 för att få sin ståndpunkt belyst utan att själv behöva uppträda öppet som debattör. 
 En typologi över olika former av politiskt deltagande 
 De distinktioner och begreppspreciseringar som vi gjort ger som resultat en typologi över olika former av politiskt deltagande. Den kunde ha sett annorlunda ut. I forskningen om medborgarnas indivi- duella politiska agerande brukar man således presentera långa listor över olika sätt att delta. 
 3  
 Den bakomliggande tanken är att man sär- skiljer de aktiviteter som individerna själva gör en åtskillnad mellan. Därmed blir det normalt sett också viktigt att beakta innehållet i en kontakt. Skillnaden mellan att skriva på en namnlista och att skänka pengar till stöd för samma politiska ändamål beror på en skillnad i vad man faktiskt gör. I vår föreställningsvärld är det däremot en skill- nad mellan olika sätt att agera endast om det riktar sig mot olika håll. 
 Vår bakomliggande tanke är försöka fånga demokratiskt relevanta skiljelinjer. Från demokratisk synpunkt – vi återkommer till detta resonemang senare – är det inte bara viktigt att skilja mellan att direkt och öppet delta i opinionsbildningen och att göra det genom att påverka journalister och redaktörer. Även de övriga distinktionerna i nedanstående figur är relevanta i just demokratiskt hänseende. 
 13 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 Figur 1.1. Det politiska deltagandets former 
 Är deltagandet institutionaliserat? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Demokratiska 
  
 principer? 
  
 Direkt relation 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 till besluten? 
  
 Parlamentarisk 
  
 t.ex. 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 demokrati 
  
 korporativism 
  
 Direkt relation till 
  
 Direkta 
  
 beslutsfattare? 
  
 aktioner 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Direkt relation till 
  
 Direkta kontakter 
  
 opinionen? 
  
 (Lobbying) 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Opinions- 
 Media- bildning  
  
 kontakter 
 Som vi redan påpekat går den avgörande tudelningen i figuren mellan ett institutionaliserat deltagande – aktörerna uppfattar, åberopar och erkänner ett gemensamt regelverk för det politiska deltagandet – och ett deltagande som inte är institutionaliserat. Man kan förvisso tänka sig att även de senare formerna av deltagande blir institutionaliserade, endera genom praxis eller genom formella beslut. 
 4  
 Om man avgränsar möjligheterna till personliga kontakter med offentliga företrädare till en bestämd krets aktörer har lobbyismen förvandlats till korporati- vism eller någon annan form för  
 icke-demokratisk 
  representation. Till exempel kan det genom praxis utvecklas ett system där det är kontakterna med de stora branschorganisationerna och endast med dessa som anses giltiga för kommunikationsdepartementet. Och när arrangemang av typen Hagaöverenskommelser eller kontakter med Direktörsklubben blir allmänt vedertagna idéer för hur den ekono- miska politiken ska förankras har man också övergivit pluralismen till förmån för korporativa arrangemang. 
 Om de direkta aktionernas politik i sin tur institutionaliserades skulle det innebära att vissa aktörer  
 de facto  
 tilläts ingripa i besluts- processen genom att genomföra direkta och formellt sett olagliga 
 14 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 aktioner utan att man utdelade några påföljder. Man kan exempelvis tänka sig  
 Greenpeace-anhängare 
  som stoppar kärnkraftstransporter eller aktivister från Plogbillsrörelsen som avrustar kärnvapen utan att bestraffas; Eller att fackföreningsrörelsen genomför vilda strejker och storföretag bojkottar skatter de ogillar med politikernas goda minne. Dessbättre har vi inget vedertaget begrepp för ett sådant till- stånd annat än att vi då skulle hamna i en form av rättslöshet satt i system. Det vore en ordning där lagtrots i vissa fall godtas. 
 Vad gäller opinionsbildning är det fria ordet den demokratiska normen. Alla har i princip rätt att säga vad de så önskar och ingens uttrycksmöjligheter får begränsas. Det är emellertid fullt rimligt att det skulle kunna uppstå en institutionalisering också av opinionsbild- ningen så att deltagandet regleras med avseende på vem som ges till- träde till mediearenan. Om man med hänvisning till vem man är – exempelvis att man är regeringsföreträdare, industri- eller organisa- tionsledare – också skulle anses ha given plats på  
 DN-debatt 
  eller i  
 TV-soffan 
  har vi således fått ett odemokratiskt opinionsbildnings- system. Om vi tillåter oss att dra slutsatser utifrån ett fåtal och till omfånget begränsade studier, 
 5  
 förefaller vi vara tämligen nära en sådan situation. 
 Alla politiska aktörer – såväl individuella som kollektiva – kan alltså ägna sig åt en eller flera av dessa aktiviteter. En sådan aktör kan antingen välja att agera på egen hand eller med hjälp av konsulter, professionella personer eller företag som specialiserat sig på denna typ av verksamhet. Man kan även bygga allianser med andra aktörer som man delar intressen med. Det är de varianterna av deltagande som ska undersökas i denna skrift. 
 Efter kapitel 2 som i huvudsak behandlar det korporativa systemet kommer vi i tur och ordning att koncentrera oss på några viktiga aktörer som på detta sätt försöker utöva inflytande över politiken. De direkta aktionerna lämnas i stort sett därhän därför att den for- men av deltagande i praktiken är en tämligen obetydlig del av vårt nuvarande styrelseskick. 
 6  
 Kapitel 3 utgörs av en undersökning av de 1 200 största organisationerna i Sverige samt de 500 största företagen med avseende på direkta kontakter och opinionsbildning i dess olika former. I kapitel 4 undersöks de företag som specialiserat sig på poli- tisk konsultverksamhet – de så kallade lobbyingkonsulterna. Här berörs flertalet  
 icke-institutionaliserade 
  påverkansformer som dessa professionella påverkare kombinerar i olika politiska kampanjer. I kapitel 5 koncentreras uppmärksamheten till en mycket speciell typ av stora allianser mellan olika typer av aktörer. Inom kommunika- tionssektorn har det blivit särskilt vanligt att sådant samarbete insti- 
 15 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 tutionaliseras i speciella organisationer. Vägföreningen, Rail Forum Sweden, Svenskt Flyg och Sjöfartsforum är exempel på sådana vars verksamhet ägnas uppmärksamhet i det kapitlet. 
 Lobbying – innebörd och politisk betydelse 
 En utgångspunkt för boken är föreställningen om att korporativis- men är på nedgång samtidigt som lobbyismen alltmer tycks framstå som en viktig politisk deltagandeform. En viktig fråga blir då vad av det ovanstående som bör beskrivas som lobbying. Vår uppfattning är att det inte bör reserveras enbart för en viss typ av aktörer. Alla kan ägna sig åt lobbying, och det oavsett om lobbyisten gör det själv eller med hjälp av någon annan. 
 I den allmänna debatten finns tendenser till att avgränsa lobbying till vem som utför aktiviteten snarare än till vad aktiviteten består i. Med en sådan missriktad begreppsbildning kommer den politiska påverkan som utförs av professionella och för syftet betalda lobbyis- ter, informationskonsulter eller mäklare – det som på norska så väl- funnet kallas för en mellomman 
 7  
 – att betraktas som lobbying, medan motsvarande politikerkontakter som tas av Volvo, LO och Industriförbundet faller utanför. Detta är en avgränsning som förbi- ser att lobbying är en speciell typ av verksamhet som är oberoende av vem som utför den. Synsättet riskerar samtidigt att leda till att man idealiserar vissa typer av aktörer. Påverkansförsök av de traditionella intressegrupperna och idérörelserna betraktas utan förbehåll som tra- ditionellt folkrörelsearbete, medan de som påverkar på uppdrag (lobbykonsulterna) ställs vid skampålen som de onda som säljer sig till högstbjudande. 
 Vår linje innebär således att såväl enskilda medborgare som alla typer av organiserade intressen – alltifrån IOGT, Pingströrelsen, och Metallettan till Fondkommissionärerna, Åkarna och KREAB – kan använda sig av lobbying för att söka uppnå sina mål. Det är själva aktivitetens mer generella egenskaper som bestämmer om det ska kallas för lobbying eller inte. Detta handlar givetvis inte om mer kon- kreta kännetecken som att lobbying i någon sorts amerikaniserad variant enbart skulle innefatta det personliga mötet i lobbyn, poängen är snarare att det är frågan om en  
 icke-institutionaliserad 
  kontakt, vare sig det sker skriftligt eller i ett personligt möte. 
 Alla typer av aktörer kan således syssla med lobbying. Av det föl- jer emellertid inte att all verksamhet som syftar till påverkan ska 
 16 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 karaktäriseras som lobbying. Det skulle innebära att begreppet får en så urvattnad betydelse att det betyder allt och samtidigt ingenting. Påverkan i form av traditionellt parlamentariskt arbete, partiaktivite- ter eller inom ramen för ett korporativt arrangemang bör inte benäm- nas lobbying eftersom dessa deltagandeformer innebär att man försö- ker utöva inflytande inifrån systemet. Inte heller direkta aktioner eller olika varianter av opinionspåverkan bör innefattas under begreppet lobbying. I stället vill vi reservera lobbying för direkta kontakter med beslutande politiker eller tjänstemän som bereder ett visst ärende. Endast det som i figuren ovan benämns påverkan genom direkta kontakter betraktas således som lobbying. 
 8  
 Det innebär att vi med lobbying menar  
  
 icke-institutionaliserade 
  
  direktkontakter med politiker eller tjänstemän i syfte att påverka offentligt beslutsfattande. 
  
 9 
  
 Därmed inte sagt att de andra påverkansmöjligheterna är mindre viktiga. Det kan mycket väl vara så att opinionsbildning – där man själv deltar eller indirekt påverkar opinionen genom att förmå media att förmedla sina synpunkter – både är vanligare och har större genomslagskraft. I en politisk påverkanskampanj ingår väldigt ofta både lobbying och opinionsbildning. Det är också skälet till att vi i den här skriften inte bara koncentrerar oss på den del som vi själva anser bör benämnas lobbying, utan försöker att med ett bredare grepp reda ut vilka påverkansvägar som kollektiva aktörer försöker utnyttja i dagens Sverige. 
 Vi vill ytterst sett förstå hur ett system fungerar. Av metodiska och rent forskningspraktiska skäl finns anledning att identifiera och undersöka separata former av politiskt deltagande, men vi är i grund och botten intresserade av styrelseskicket i dess helhet. De alternativ som i realiteten har någon relevans – korporativism, pluralism och juridisk demokrati 
 10  
 – kan preciseras som kombinationer av olika del- tagandeformer enligt nedanstående figur: 
 Figur 1.2. Tre alternativa styrelseskick 
 Parlamentarisk demokrati plus 
  
 Korporativa 
  
 arrangemang 
  
 Lobbying 
  
 Opinionsbildning 
  
 Korporativism 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Pluralism 
  
 X 
  
 X 
  
 Juridisk demokrati 
  
 X 
  
 17 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 De tre alternativen skiljer sig åt med avseende på hur pass direkt som de organiserade intressena är involverade i det offentliga beslutsfat- tandet. Opinionsbildning är en del av samtliga varianter som här beaktas. Förekomsten av lobbying är enligt detta sätt att se inte någon skiljelinje mellan korporativism och pluralism, men väl mellan pluralism och juridisk demokrati. Den form av korporativism vi kän- ner från våra demokratier – ibland särskiljs den från äldre varianter av korporativism med hjälp av tillägg som neo eller fri – rymmer inte bara korporativa arrangemang, utan även lobbying och opinions- bildning. 
 11 
  
 Den demokratiska utgångspunkten 
 Det som i grund och botten motiverar ett studium av det politiska deltagandets olika former är att deltagandet både utgör centrala delar av och har avgörande effekter på demokratin. Hur dessa olika typer av aktiviteter ska värderas utifrån demokratiska principer kommer att diskuteras mera utförligt i det avslutande kapitel 6. Redan inlednings- vis vill vi dock peka ut vad som från demokratiska utgångspunkter bör ägnas särskild uppmärksamhet i en analys av enskilda medborga- res och sammanslutningars politiska deltagande. 
 Flertalet framställningar om demokratins tillstånd brukar utgå från Thomas berömda idealtyp, 
 12  
 som preciserar en fullkomlig demokrati med hjälp av fem kriterier: 
 13 
  
 politisk jämlikhet  
 präglar beslutsprocessen 
  
 beslutsprocessen ger möjlighet till ett  
  
 effektivt deltagande 
  
 den politiska beslutsprocessen ger möjlighet till  
  
 upplyst kunnande 
  
 folket eller dess företrädare har  
  
 kontroll över dagordningen 
  
 alla vuxna  
 som permanent lyder under lagarna  
 tillhör folket 
  
 I sin avhandling om demokratin inom partierna kritiserar Young detta val av demokratisk utgångspunkt. Problemet sägs vara att Burns kriterier underförstår ett direktdemokratiskt ideal där normen är direkt delaktighet i beslutsfattandet. 
 14  
 Det är i förlängningen av detta argument inte heller klart vad man utifrån Morales ska kräva av den reellt existerande representativa demokratin, den formen för demokrati som äger relevans för vår framställning. Vi är på den här punkten inte ense med Martinez, utan tror att problemet snarast har att göra med hur Burns kriterier preciseras och operationaliseras. Inget av dessa kriterier blir ointressant i en representativ demokrati. 
 18 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 Allt annat lika är således de former av deltagande att föredra som ger alla lika reella möjlighet att utöva inflytande över det offentliga beslutsfattandet. Givet samma  
 ceteris  
  
 paribus 
 -antagande 
  följer också att vi från demokratiska utgångspunkter förordar de deltagandefor- mer som ger medborgarna utrymme för ett politiskt engagemang som är meningsfullt i den meningen att det kan ha verklig effekt på de beslut som fattas inom ramen för det offentliga. Den politiska beslutsprocessen bör för det tredje vara utformad så att deltagarna har reella möjligheter att bilda sig en uppfattning om de alternativ som står till buds. Det är sedan folket eller dess representanter som bör ha kontroll över dagordningen. Det är inte bara i själva beslutsfa- sen som folkmakt och politisk jämlikhet bör råda. Även makten över vad som politiseras bör värderas utifrån samma slags kriterium. Och sist och slutligen hör det till demokratins grundläggande värde att deltagande i politiken bör ha en allmän karaktär. De politiska delta- gandeformerna kan därför värderas utifrån ett kriterium som säger att ingen mera permanent bör vara utesluten från möjligheten att utöva inflytande. 
 Det säger sig självt att dessa kriterier inte alls behöver vara enkla att tillämpa i praktiken. En av de komplikationer som vi avslutnings- vis blir tvungna att hantera är det faktum att vi ytterst sett egentligen inte är intresserade av att värdera enskilda deltagandeformer, utan ett system eller en kombination av deltagandeformer. Svensk politik är i realiteten en blandmodell, där den renodlade parlamentariska demo- kratin lever i symbios med andra mer eller mindre harmonierande former för politiskt deltagande. 
 En annan tänkbar svårighet är att de fem kriterierna tenderar att glida samman. Det finns en risk att man värderar samma fenomen flera gånger, dvs att en och samma förtjänst eller brist blir konterad mer än en gång. Ett sätt att hantera detta problem är givetvis att nog- grant precisera sitt analysverktyg så att de fem kriterierna går att hålla isär. En annan möjlighet, som vi kommer att ta fasta på, är att för- enkla genom att slå samman några av kriterierna. Det fjärde kriteriet, kontroll över dagordningen, bör utgå därför att det särskiljer en bestämd fas av beslutsprocessen. De resterande kriterierna bör gå att tillämpa på den fasen liksom på övriga faser av beslutsprocessen. Det femte kriteriet, alla vuxna skall vara inkluderade, kan uppfattas som en aspekt av det första. Det handlar om en viktig del av den politiska jämlikheten. Vi menar således att det i grund och botten går att urskilja tre demokrativärden, som bör ligga till grund för en slutgiltig bedömning av svensk demokrati: meningsfullt folkligt  
 deltagande 
 , politisk  
 jämlikhet  
 och  
 öppenhet  
 för insyn. 
 15 
  
 19 
  
 1. A 
 TT PÅVERKA DEMOKRATISKA BESLUT 
 Samhället har genomgått omvälvande förändringar, men det är fortfarande den klassiska demokratins ideal som ska förverkligas. Den politiska makten ska kunna återföras på folket självt – som den svenska grundlagen proklamerar: All offentlig makt i Sverige utgår från folket. Folkmakten ska vidare utövas under jämlika former – sinnebilden är givetvis den allmänna och lika rösträtten. Och den politiska maktutövningen och dess mekanismer ska slutligen ligga i öppen dager. Den demokratiskt förankrade makten måste alltid tåla ljuset. Precis som på den grekiska agoran bör även den moderna demokratins maktutövning vara synlig och begriplig för var och en som bemödar sig att förstå de politiska sammanhangen. 
 16 
  
 20 
 2. Den gamla modellen vittrar bort* 
 Det svenska styrelseskicket kunde tidigare lämpligen beskrivas som ett slags legering av parlamentarism och korporativism. Den sittande regeringen var förankrad i riksdagens partigrupper. Organisatio- nerna, särskilt de som hävdade löntagarnas, arbetsgivarnas och bön- dernas intressen, spelade en avgörande roll för politikens inriktning inom sina respektive områden. Numera anses det däremot vara ett mer eller mindre allmänt accepterat faktum att korporativismen, som en del av den gamla svenska modellen, har gått i graven; den förr så träffande benämningen förmår inte längre fånga de väsentliga dragen i den svenska styrelseformen. Denna nya sanning om svensk politik lanserades först av den svenska maktutredningen. Tesen har därefter upprepats av bland andra West i  
 Samhället och de organiserade intressena  
 – det lossnande greppet är där den metafor som nyttjas – och Hardy i  
 Politik som intressekamp  
 – under rubriken Från ämbetsmannastat via korporativism till en partistat. 
 17 
  
 Tesen om korporativismens död liknar emellertid fortfarande mest en gissning. Dess empiriska underbyggnad är långt ifrån veten- skapligt tillfredsställande. Maktutredningens påstående åtföljs av tämligen magra belägg. Roberson har en mer systematisk ansats, men lider av att hans data ursprungligen samlades in utifrån helt andra syf- ten. Hans avgörande bevis blir till sist beslutet att formellt avskaffa intressegruppsrepresentationen i de statliga verkens styrelser. Vilka intressen de kvarvarande ledamöterna reellt sett företräder undersöks däremot inte. Om korporativismen som institution lever vidare har vi således ingen vetskap om. Pearson undersökning, slutligen, begränsar sig till beslutsfattandets beredningsfas – det empiriska materialet hämtas från kommittéväsendet – och bygger dessutom på ett speciellt urval av politiska områden. De drygt hundra beslutspro- cesserna tenderar alla att höra hemma i kategorin politiska stridsfrå- 
 * Kapitlet är en omarbetad och utvidgad version av Maddox, Yang  Öberg 1997. 
 21 
  
 2. D 
 EN House 
 gor med den risk för snedvridning av resultatet detta kan tänkas med- föra. 
 Det huvudsakliga syftet med detta kapitel är mot denna bakgrund att utsätta tesen om korporativismens död för en ordentlig prövning. Ambitionen är att tillhandahålla ett vetenskapligt nöjaktigt svar på frågan om vad det blivit av den svenska korporativismen. 
 Korporativismens innebörd 
 Som man frågar får man svar. Denna enkla formulering är väl snarast uttryck för en sorts folklig visdom, men kan icke desto mindre sägas fånga kärnan i det vetenskapliga förhållningssätt som går under benämningen kritisk rationalism och förknippas med filosofen Williams. En bedömning av hur korporativismen har utvecklats beror givetvis ytterst av hur samhällsutvecklingen faktiskt har gestaltat sig. Men bedömningen är också beroende av hur vi definierar och hur vi mäter fenomenet korporativism. 
 När det gäller den svenska korporativismen kan man emellertid undra om det egentligen spelar så stor roll hur vi exakt väljer att pre- cisera begreppen. Den empiriska forskningen om hur korporativis- men varierar i olika länder har visat att Sverige ligger i topp och att resultat gäller nästan oavsett hur man har definierat och mätt korpo- rativism. Förslagen på definitioner och mätinstrument är då ändå ganska många och disparata. I något fall handlar det därtill om direkt olämpliga definitioner; man tenderar att blanda samman korporati- vism med såväl dess förutsättningar som dess effekter. 
 18  
 Det faktum att slutsatsen blir ungefär densamma nästan oavsett hur man mäter, säger oss en hel del om hur verkligheten är beskaffad. Flera olika egenskaper hos västvärldens industriländer har samvarierat under efterkrigstiden. Men att låta sådana empiriska samband påverka begreppsbildning och utveckling av mätinstrument är inte att rekom- mendera. 
 Vår utgångspunkt, som närmare utvecklades i kapitel 1, är att kor- porativism avser ett särskilt sätt att arrangera det offentliga besluts- fattandet. Det handlar om att  
 organiserade intressen under institutio- naliserade former medverkar i den offentliga beslutsprocessen 
 . Vi anser att detta någorlunda tar fasta på kärnan i det annars ganska spretiga begrepp som lanserades av Johnson, 
 19  
 den nutida statsve- tare som mer än någon annan förknippas med den moderna korpora- tivismforskningen. Det knyter dessutom väl an till den innebörd som Hatfield redan i slutet av  
 1930-talet 
  gav åt begreppet fri 
 22 
  
 2. D 
 EN House 
 korporativism. 
 20  
 Det yttersta uttrycket för korporativism i vår bemärkelse är att korporationer själva direkt deltar i det parlamenta- riska beslutsfattandet, något som lämpligen kan benämnas  
 beslutskor- porativism 
 . I konsekvens med detta kan vi dessutom urskilja olika former av  
 beredningskorporativism  
 respektive  
 genomförandekorporati- vism 
 . Dessa olika typer av korporativism bör rent begreppsligt sär- skiljas från sådant som intresseorganisationers makt eller förekom- sten av politiskt samförstånd. Det är däremot möjligt att empiriskt pröva om det finns ett samband mellan korporativism och makt och mellan korporativism och samförstånd. 
 Förutom dessa påpekanden kan det finnas anledning att upprepa vad vi sade i det första kapitlet om alternativen till korporativism. Vad är styrelseskicket om det nu inte är korporativt? Med utgångspunkt från ovanstående definition är det meningsfullt att urskilja två alter- nativa ordningar. 
 21  
 Vi kan tänka oss ett system med medverkan från de organiserade intressena utan att detta regleras formellt eller infor- mellt. Med tanke på litteraturen på området bör en sådan ordning benämnas intressegruppspluralism eller enbart  
 pluralism.  
 Den tredje modellen innebär kort och gott att de organiserade intressena hålls borta från det offentliga beslutsfattandet. Styrelseskicket får då i huvudsak den karaktär som föreskrivs i konstitutionen och doktrin- historiskt är  
 juridisk demokrati  
 en lämplig benämning. 
 22 
  
 Beslutskorporativism 
 Från en strikt konstitutionell synpunkt upphörde den svenska kor- porativismen för mer än hundra år sedan. Korporativismen – en rätts- ligt reglerad och systematiskt tillämpad grupprepresentationen i poli- tiskt beslutande organ – gick i graven i och med avskaffandet av ståndsriksdagen 1866. Någon motsvarande ordning har sedan dess formellt sett aldrig tillämpats. 
 Man kan dock notera att idéer om att konstitutionellt återuppliva beslutskorporativismen länge närdes inom delar av den politiska högern. 
 23  
 Främst kom detta till uttryck vid tiden för det demokra- tiska genombrottet, då vissa konservativa lanserade tanken att en korporativt sammansatt första kammare skulle kunna tjäna som en kvalitetsgarant och motvikt till den demokratiskt valda andra kam- maren. Korporativismen uppfattades således som ett tänkbart alter- nativ till vänsterkrafternas demokrati. Även om man kunde knyta an till den egna historien, var det uppenbart att inspirationen i första hand hämtades från den samtida diskussionen på kontinenten. 
 24  
 Som 
 23 
  
 2. D 
 EN House 
 ett slags sammanfattande bedömning, bör dock framhållas att det i Sverige aldrig fanns något starkt stöd för dessa idéer, inte ens bland de konservativa. 
 Bedömningen av den svenska beslutskorporativismen blir inte nödvändigtvis lika kategoriskt avvisande om vi i stället anlägger ett mer realistiskt perspektiv. Vi frågar oss då om det i svensk politik regelmässigt, som ett slags  
 de facto  
 verkande politisk institution, förekommit att representanter för organiserade intressen haft möj- lighet att medverka i det parlamentariska beslutsfattandet. Det är främst två välkända omständigheter som då kan framhållas. 
 Inom vissa partier, främst socialdemokraterna men även center- partiet, har det varit kutym att i olika sammanhang reservera platser för olika delar av rörelsen. Fackföreningsrörelsen har således alltid haft några av sina främsta företrädare placerade i det socialdemokra- tiska partiets ledande organ, och i praktiken även haft ett antal platser vikta för sig i riksdagen. 
 25  
 Är denna form av  
 facklig-politisk 
  samver- kan ett slags korporativism? Ja möjligen bör det förstnämnda benäm- nas korporativism. Det tycks nämligen i stort sett bara vara en for- malitet att i den socialdemokratiska partistyrelsen byta ut den avgå- ende  
 LO-ordföranden 
  mot den nye. Företeelsen är då uttryck för något mer än enbart ett empiriskt mönster. Det är en sedvana som vuxit sig fast och blivit till en institution. Så vill vi däremot inte karakterisera förekomsten av fackföreningsfolk i den socialdemokra- tiska riksdagsgruppen. Att företräda LO är givetvis ett starkt kort när man inom socialdemokratin lägger fast sina riksdagslistor, men här handlar det snarast om en mobiliseringsstärkande realitet som en valstrategiskt bevandrad valberedning är tvungen att beakta. Det handlar även här om ett empiriskt mönster som vissa givetvis försö- ker åberopa som om det vore en institution, men när det kommer till kritan kan LOs dominans ifrågasättas och även motverkas genom helt andra typer av hänsynstaganden. 
 Det brukar också ofta framhållas att vissa yrkesgrupper eller intressen av tradition haft monopol på sin sektor inom riksdagen. Sinnebilden för den svenska korporativismen är den ordning som tidigare rått inom jordbrukspolitiken. De föreningsaktiva jordbru- karna fanns starkt representerade i riksdagen och dominerade full- ständigt i jordbruksutskottet. När jordbrukspolitiken skulle utredas hämtades en stor andel av kommitténs ledamöter från jordbruksut- skottet och lantbrukets intressesammanslutningar. Efter det att riks- dagen fattat sitt beslut tilldelades jordbrukets egna organisationer en aktiv roll i själva genomförandet och var starkt representerade i jord- bruksmyndigheternas styrelse. Möjligen var jordbrukspolitiken 
 24 
  
 2. D 
 EN House 
 extrem i detta avseende, men det kan inte uteslutas att mönstret går igen även på flera andra områden. 
 För att i någon mån kunna ta ställning till detta har vi gjort en egen undersökning av fyra av riksdagens utskott. 
 27  
 En tänkbar indi- kator på förekomsten av beslutskorporativism är här utskottsleda- möternas yrkesbakgrund. En annan indikator är ledamöternas orga- nisatoriska bakgrund, särskilt om de innehaft förtroendeuppdrag i yrkessammanslutningar eller klassorganisationer. Nedanstående tabell visar utvecklingen sedan början av  
 1970-talet, 
  dvs. sedan Sveri- ges riksdag fick sin nuvarande utskottsindelning. 
 Tabell 2.1. Andel utskottsledamöter med yrkesbakgrund inom sektorn samt med förtroendeuppdrag i klassorganisation inom sektorn 
  
 1970– 
  
 73– 
  
 76– 
  
 79– 
  
 82– 
  
 85– 
  
 88– 
  
 91– 
  
 94– 
  
 73 
  
 76 
  
 79 
  
 82 
  
 85 
  
 88 
  
 91 
  
 94 
  
 98 
  
 Tot. 
  
 Yrkesbakgrund inom sektorn 
  
 Jordbruksutskottet 
  
 62 
  
 59 
  
 62 
  
 60 
  
 66 
  
 61 
  
 38 
  
 35 
  
 32 
  
 52 
  
 Arbetsmarknadsutskottet 
  
 15 
  
 30 
  
 29 
  
 16 
  
 18 
  
 12 
  
 17 
  
 20 
  
 19 
  
 Utbildningsutskottet 
  
 50 
  
 46 
  
 47 
  
 58 
  
 61 
  
 56 
  
 68 
  
 42 
  
 42 
  
 52 
  
 Trafikutskottet 
  
 23 
  
 27 
  
 16 
  
 27 
  
 16 
  
 28 
  
 30 
  
 29 
  
 28 
  
 25 
  
 Uppdrag i klassorganisation 
  
 Jordbruksutskottet 
  
 37 
  
 44 
  
 56 
  
 50 
  
 53 
  
 48 
  
 36 
  
 12 
  
 12 
  
 36 
  
 Arbetsmarknadsutskottet 
  
 31 
  
 48 
  
 48 
  
 45 
  
 32 
  
 44 
  
 47 
  
 32 
  
 40 
  
 Utbildningsutskottet 
  
 3 
  
 15 
  
 9 
  
 6 
  
 15 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 5 
  
 6 
  
 Trafikutskottet 
  
 17 
  
 20 
  
 6 
  
 10 
  
 6 
  
 9 
  
 5 
  
 0 
  
 5 
  
 8 
  
 Oavsett utskott slås man av att den egna sektorn är väl representerad inom respektive utskott. Jordbrukare och skolfolk har som synes haft en särskilt stark ställning inom respektive sakområde. Båda dessa yrkesgruppers position har emellertid kraftigt försvagats under senare tid och skiljer sig nu bara marginellt från motsvarande yrkes- grupper inom arbetsmarknads- och trafikutskottet. 
 Jordbrukets starka politiska ställning framträder även om vi i stäl- let uppmärksammar ledamöternas organisatoriska bakgrund. Under vissa mandatperioder har mer än hälften av utskottets ledamöter haft en bakgrund som förtroendevald inom böndernas egen intresseorga- nisation, LRF. Böndernas position har emellertid försvagats märkbart under senare tid. Av tabellen framgår dessutom att jordbruksutskot- tet inte är unikt. Även arbetsmarknadsutskottet utmärks av att dess ledamöter haft uppdrag inom olika klassorganisationer, i detta fall i huvudsak någon av löntagarorganisationerna. Här har också dessa organisationers försvagning varit mera måttlig. 
 25 
  
 2. D 
 EN House 
 Frågan är nu om detta mönster lämpligen bör uppfattas som uttryck för ett slags beslutskorporativism, som en sorts informell förlängning av den gamla ståndsriksdagen i det moderna demokra- tiska parlamentet. Det vore i så fall jordbrukets ställning som bäst passade för en sådan tolkning. Och då blir slutsatsen också att korpo- rativismen kraftigt har urholkats under senare tid. Alternativet är att tolka detta mönster som uttryck för en långtgående specialisering inom riksdagen. Partipolitiken kännetecknas av en funktionell sekto- risering. Denna tolkning får ett tydligt stöd om vi ser ledamöternas olika uppdrag. I nedanstående diagram återges andelen ledamöter med offentliga uppdrag, i kommittéväsendet och i myndigheter, eller privata engagemang inom respektive sektor. 
 Figur 2.1. Andel ledamöter med uppdrag inom sektorn 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 8E8 
  
 60 
  
 78 
  
 50 
  
 -R8 
  
 40 
  
 $8 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 70-73 
  
 73-76 
  
 76-79 
  
 79-82 
  
 82-85 
  
 85-88 
  
 88-91 
  
 91-94 
  
 94-98 
  
 Mönstret är mycket tydligt. Utskottsledamöterna är specialiserade inom sitt eget sakområde. En statistisk kontroll visar att ledamöterna skaffar sig fler uppdrag inom den egna sektorn ju fler mandatperioder de tillhör utskottet. Samtidigt finns också en svag tendens till minsk- ning av denna typ av specialisering, vilket kan förklaras av en ökad omsättning av ledamöterna under senare mandatperioder. 
 Slutsatsen av denna genomgång blir därmed att den svenska riks- dagen, åtminstone på dessa fyra områden, präglas av en mer eller mindre långtgående specialisering. Vissa intressen torde därmed ha särskilt stort inflytande över den offentliga politikens utformning inom sitt eget område. Detta empiriska mönster kan även uppfattas som en indikation på förekomsten av beslutskorporativism. Den variation som förekommer visar i så fall att korporativismen märkts 
 26 
  
 2. D 
 EN House 
 av olika mycket inom olika sektorer – dess kärnområden har varit jordbruks- och arbetsmarknadspolitiken där respektive klassorgani- sationer haft en synnerligen stark ställning. Utvecklingen över tid indikerar dessutom att korporativismen har avtagit kraftigt inom jordbrukspolitiken, men mera måttligt inom arbetsmarknadspoliti- Bowers. Frågan är emellertid om mönstret kan ges en sådan tolkning. Förhåller det sig verkligen så att klassorganisationernas representa- tion i vissa utskott kan ses som ett slags  
 de facto  
 institutionalisering av dessa korporationers deltagande. Här är vi, i brist på riktigt bra data, ändå en aning skeptiska. Vi tror att det är betydligt mera rimligt att se just detta empiriska mönster som en bieffekt av specialise- ringen, vilket i så fall talar för att det inte gör skäl för beteckningen korporativism. Sammanfattningsvis betyder detta också att vi därmed även kan avföra tanken om att det i det fördolda skulle finnas en liv- aktig beslutskorporativism. 
 Beredningskorporativism 
 Det är i första hand två former för beredningskorporativism som forskare brukar uppmärksamma: de organiserade intressenas delta- gande i kommitté- respektive remissväsendet. Det är således på dessa områden som vi har möjlighet att utnyttja resultat från tidigare forskning, men det är också här som vi funnit anledning att genom- föra vissa egna primärundersökningar. 
 Om tid, resurser och fantasi funnits i obegränsad omfattning, skulle vår kartläggning av beredningsprocessen även ha innefattat ett par andra sinsemellan tämligen olikartade företeelser. I så fall borde vi undersöka den eventuella förekomsten av  
 delningskorporativism 
 , dvs. att intresseorganisationer medverkar vid delningen av en kommande proposition. Men tyvärr måste vi konstatera att det på också denna punkt saknas systematiska studier, varför vi egentligen inte har möj- lighet att uttala oss om omfattningen av denna typ av verksamhet. Den andra typen av företeelse som idealt sett borde ingå i vår studie är det som på femtiotalet gick under benämningen Harpsundsdemo- krati, dvs. en ordning med regelbundet förekommande uppgörelser mellan regeringen och arbetsmarknadens parter rörande den ekono- miska politiken. Vi vet att det finns liknande exempel även senare:  
 Haga-uppgörelserna 
  under  
 1970-talets 
  början, 
 28  
 Rosenbadsöverens- kommelsen 1984 följt av nya försök till  
 Haga-överläggningar 
  samt Rehnbergavtalen under  
 1990-talet. 
 29 
  
 Problemet är emellertid att vi 
 27 
  
 2. D 
 EN House 
 inte kan bedöma förekomsten och omfattningen av motsvarande överläggningar över tid. 
 Kommittéväsendet 
 Den för Sveriges del särpräglade kombinationen av små departement och fristående ämbetsverk har inneburit att kommittéväsendet fått en mycket central roll i den parlamentariska beslutsprocessen. Denna politiska omständighet avspeglar sig även i forskningen; deltagandet inom den offentliga utredningsverksamheten är förhållandevis väl kartlagt. Förutsättningarna borde således vara gynnsamma för att kunna uttala sig om utredningskorporativismens utveckling. Så enkelt är det dock inte, eftersom den tidigare forskningen som regel utgått från en helt annan frågeställning. Man har främst intresserat sig för relationen mellan administration och parlament. Företrädare för det korporativa Sverige har då tillsammans med alla andra som varken innehar allmän tjänst eller är riksdagsledamot ingått i en slaskhög med benämningen  
 övriga 
 . Efter en del pusslande med flera olika äldre undersökningar kan vi emellertid göra en grov uppskatt- ning av hur korporativismen gestaltat sig inom kommittéväsendet. 
 30 
  
 Att döma av dessa resultat har utredningskorporativismen aldrig varit någon dominerande företeelse inom det svenska kommitté- väsendet – den har för övrigt alltid varit underordnad ämbetsmanna- staten. Data indikerar att den nådde sin kulmen i början av efterkrigs- tiden, men också att den nedåtgående trenden bröts i mitten av 1980- talet. Mätt på detta sätt ger således den tidigare forskningen oss ingen anledning att dödförklara korporativismen. 
 Om vi däremot i stället begränsar oss till de politiskt mer viktiga beslutsprocesserna, tycks det som om förändringarna slår igenom både snabbare och starkare. Ämbetsmännens fortsatt starka nume- rära ställning i det parlamentariska beslutsfattandet kan således för- klaras av den stora mängden rutinärenden och rent tekniska utred- ningsuppdrag.  
 Organisations-Sverige 
  delar emellertid byråkratins öde. Från  
 1970-talet 
  och framåt har intresserepresentanterna trängts ut av partifolket. Samtidigt bör det också framhållas att korporativis- men alltid varit begränsad till vissa sektorer, särskilt  
 jordbruks-, 
  arbetsmarknads- och socialpolitik. Inte ens då den svenska korporati- vismen stod på sin höjdpunkt under  
 1950-talet 
  kom den till uttryck inom författnings- och utrikespolitiken. Vissa andra politiska sekto- rer (skolpolitiken) präglades också snarast av den gamla ämbetsman- nastatens kvardröjande och inte av framväxten av den nya korporati- vismen.  
 31 
  
 28 
  
 2. D 
 EN House 
 Det är mot ovanstående bakgrund som vi har valt att göra en egen kompletterande primärundersökning. Den kan inte alls mäta sig med de tidigare undersökningarna vad gäller omfattning – vi granskar ledamöterna (1 901 stycken) i samtliga utredningar (509 stycken) som blivit tillsatta åren 1960, 1970, 1980, 1985, 1990 och 1995 – men tack vare att vi själva har kontroll över begreppsbildning och opera- tionaliseringar kan vi ändå förhoppningsvis förbättra precisionsgra- den. 
 32 
  
 En första sådan klargörande åtgärd är att särskilja enmansutred- ningarna från de egentliga kommittéerna. Det framgår då till en bör- jan att andelen  
 enmansutredningar  
 har ökat markant. 
 33  
 De svarade för ungefär en tredjedel av de kommittéer som tillsattes 1960. Trettiofem år senare, 1995, var motsvarande andel två tredjedelar. 
 Det visar sig dessutom att den typiska enmansutredningen hand- has av en  
 ämbetsman 
 . Så har det alltid varit och så är det fortfarande, även om man kan registrera en tydlig tendens till politisering över tid. Idag hämtas ungefär en fjärdedel av enmansutredarna från något av de politiska partierna, vilket kan jämföras med 1960 då partierna svarade för mindre än en tiondel. Intresseorganisationerna och det privata näringslivet har tillsammans aldrig svarat för mer än ett fåtal procent. I den mån man kan tala om någon utveckling, har den emel- lertid snarast inneburit en ökad andel för de organiserade intressena. 
 Beredningskorporativismen har således i första hand kommit till uttryck i flermannautredningar, i regelrätta kommittéer. Utveck- lingen över tid framgår av nedanstående diagram: 
  
 Figur 2.2. Fördelning av kommittéledamöter  
 1960–95 
  (förutom 
  
 enmansutredningar) 
  
 Övriga  Vet ej 
  
 Organisationsrepr. 
  
 Partiföreträdare 
  
 Ämbetsmän 
  
 29 
  
 2. D 
 EN House 
 Det mest iögonenfallande är här partiernas framryckning på ämbets- männens bekostnad. Den relativt sett beskedliga förändringen av enmansutredningarna slår här igenom med full kraft. De politiska partierna har från mitten av åttiotalet kommit att dominera utred- ningsväsendet. 
 34  
 Resultatet var förväntat. Möjligen fanns skäl att tro att partiernas dominans skulle ha blivit än mer förkrossande. Det är nämligen den bild som förmedlas i Pearson tidigare undersök- ning. Skillnaden är emellertid den att vi här registrerar deltagandet i samtliga kommittéer, medan partierna tar monopol på beredningen av de politiskt mer brännbara och viktigare frågorna. 
 En andra iakttagelse är att representanterna för intresseorganisa- tioner, näringsliv och fria sammanslutningar – den grupp som när- mast skulle bära upp det korporativa Sverige – aldrig varit särskilt stor. Den svarade som mest 1960 för nästan precis en femtedel av samtliga ledamöter och sjönk gradvis fram till 1990 ända ner till under tio procent. Den sista mätpunkten, 1995, indikerar emellertid att utredningskorporativismen fortfarande är vid liv och att tidigare decenniers nedgång inte rymmer någon automatik för framtiden. 
 Utöver detta finns anledning att påtala ett par viktiga nyanser. Helt i linje med tidigare forskning kan vi registrera en mycket tydlig sektorsvariation. Korporativismen står hela tiden starkast inom soci- alpolitiken (detta får här även innefatta arbetsmarknads- och bostadsdepartementet). Jordbruks- och näringspolitik i allmänhet, som ju också brukar förknippas med den korporativa staten, svarar för den allra kraftigaste nedgången. Den mottrend som kan skönjas i slutet av mätperioden har, visar det sig, sitt ursprung i den offentliga verksamheten. Förutom de socialpolitiska delarna av staten, härrör den från utbildnings- och civildepartementet, vilka förr dominerades av ämbetsmännen. De resterande delarna av regeringskansliet – justi-  
 tie-, 
 utrikes-, 
  försvars- och finansdepartementet, vilka kan sägas svara för statens kärnområden – rymmer aldrig några större inslag av kor- porativism, varför inte heller deras variation över tid har någon större betydelse. 
 En mer detaljerad och noggrann analys av denna sektorsvariation bekräftar ovannämnda bild. I nedanstående diagram illustreras ande- len företrädare från privata organisationer i samtliga flermannakom- mittéer som tillsatts inom  
 kommunikations-, 
  jordbruks- och arbets- marknadsdepartementet åren  
 1960–95. 
  
 30 
  
 2. D 
 EN House 
 Figur 2.3. Andel organisationsföreträdare inom kommittéväsendet (för- utom enmansutredningar) 
  
 40 
  
 35 
  
 30 
  
 25 
  
 20 
  
 15 
  
 10 
  
 5 
  
 0 
  
 60-65 
  
 66-70 
  
 71-75 
  
 76-80 
  
 81-85 
  
 86-90 
  
 91-95 
  
  $UEHWVPDUNQDG 
  
  .RPPXQLNDWLRQ 
  
 -RUGEUXN 
  
 Resultatet är tydligt. Korporativismen kvarstår på det hela taget oför- ändrad inom arbetsmarknadspolitiken, medan den drastiskt har minskat inom både kommunikations- och jordbrukspolitiken. 
 Det vore slutligen intressant att närmare skärskåda i vad mån kor- porativismens nedgång (men även dess blygsamma uppgång i slutet av mätperioden) drabbar skilda intressen i olika grad. Är det de klas- siska folkrörelserna som förlorat mark eller kan vi här spåra en poli- tisk reträtt från näringslivet? Frågor av detta slag vore mycket intres- santa att besvara, inte minst för att därigenom ge underlag för slut- satser om den politiska maktens förskjutning. Här tvingas vi emellertid ta hänsyn till materialets beskaffenhet. Våra slutsatser ris- kerar att bli väldigt skakiga när vi bryter ner vårt urval till de under- grupper som krävs för att besvara frågor av ovannämnda slag. Men i den mån vi kan registrera några tydliga tendenser, framgår att ned- gången slagit mot alla typer av korporationer, även om producent- organisationerna på jordbruks- och bostadsmarknaden kanske drab- bats allra mest. Det är i så fall den planhushållande statens forna stöd- trupper som mer än andra har förlorat fotfästet.  
 35 
  
 Remissväsendet 
 En remissomgång är som regel en naturlig förlängning av ett utred- ningsarbete. När en kommitté överlämnat sitt betänkande till reger- ingen, är det nämligen brukligt att låta ämbetsverk och andra instan- ser yttra sig över det framlagda förslaget. Att döma av deras egna 
 31 
  
 2. D 
 EN House 
 uppfattningar är det viktigt för organisationerna att få medverka även i denna del av beslutsprocessen. 
 36  
 Därav följer emellertid inte att remissdeltagande skulle vara ett effektivt sätt för organisationerna att påverka politiken. Man kan dessutom hävda att remissdeltagande är en problematisk indikator på korporativism. Det rör sig i och för sig om en institutionaliserad form för politiskt deltagande, men det för korporativismen utmärkande saknas, att det finns formella eller informella regler för  
 vem  
 som deltar. 
 Den tidigare forskningen om remissväsendet lyfter fram ett mycket distinkt utvecklingsmönster. Fram till slutet av  
 1970-talet 
  – därefter finns inga uppgifter – pågår en ständig tillväxt av remissin- stanser. Det historiska mönstret är att remisserna först och främst gick ut till berörda myndigheter. Att  
 dessutom  
 hämta in synpunkter från allehanda privata sammanslutningar är en företeelse som synes vara förknippad med demokratin och kravet på en folkligt förankrad stat. Den allmänna slutsatsen tycks också vara just den, att allt fler typer av institutioner och organiserade intressen dras in i remiss- väsendet. Den enda typen av remissinstans som inte ständigt breder ut sig är de statliga myndigheterna, men det råkar vara den kategori som redan tidigare alltid finns med. På den privata sidan är det pro- fessionella sammanslutningar som hela tiden dominerar, men arbets- marknadens organisationer och folkrörelser svarar för den starkaste ökningen. 
 37 
  
 Frågan är hur detta skall tolkas. Roberson drar egentligen ingen slut- sats alls, utom att han noterar att intresseorganisationerna inte alls har dragit sig tillbaka eller försvunnit på just denna arena. Möjligen låter han därmed antyda att resultatet talar emot tesen om korporati- vismens död. Även frånsett att medverkan i remissväsendet inte är något särskilt bra mått på korporativism, vill vi hävda att just detta resultat snarast indikerar ett slags urholkning av korporativismen. Mönstret är ju att de privata intressesammanslutningarna först grad- vis erövrar remissväsendet, vilket kan tolkas som en ökning av kor- porativismen. De organisationer som uppfattas vara legitima repre- sentanter för skilda grupper och intressen ges möjlighet att offentligt företräda sin korporation. Men när den trenden fortsätter i så måtto att alla aktörers medverkan tilltar, betyder det att deltagandet föränd- rar innebörd. Att beredas tillfälle att svara på en remiss blir då inte längre ett tecken på att man är utvald eller erkänd. Vi skulle då snarast ha att göra med en tilltagande pluralism inom staten. 
 En svaghet med ovanstående resonemang är att det empiriska underlaget enbart omfattar perioden fram till 1978. Oavsett hur vi väljer att uppfatta utvecklingen från 1922 fram till 1978, innebär det 
 32 
  
 2. D 
 EN House 
 att vi saknar dataunderlag för den period som är särskilt intressant att granska i detalj. För att om möjligt råda bot på detta har vi gjort en egen datainsamling. Vårt material är de förteckningar som upprättas på departementet över vilka instanser som anmodas eller bereds till- fälle att avge synpunkter på en utredning av något slag. 
 Vi har kartlagt samtliga sådana tillgängliga remisslistor hos arbets-  
 marknads-, 
  jordbruks- och kommunikationsdepartementet från 1971 och framåt, samt samtliga remisslistor hos alla departement utom utrikesdepartementet för tioårsperioden  
 1987–96. 
 38 
  
 Resultatet av denna undersökning ger ett tämligen tydligt besked om vad som hänt med den svenska staten de senaste decennierna. I den mån de tre departementen erbjuder en representativ bild (åren  
 1971–86), 
  skulle slutsatsen bli att korporativismen inom remissväsendet har urholkats inifrån. Antal remissinstanser har ökat (från ungefär 30 till knappt 55), samtidigt som andelen organisationer har förblivit i stort sett konstant (mellan 35 och 40 procent 
 39 
 ). Det betyder att statsmakten delar ut sina erkännanden till olika organisationer på ett allt mer lätt- vindigt sätt. Det blir således också allt mindre intressant att få ett sådant erkännande. 
 Figur 2.4. Andel organisationer av samtliga remissinstanser  
 1971–1997 
  
 60 
  
 50 
  
 Kommunikation 
  
 40 
  
 Arbetsmarknad 
  
 30 
  
 Jordbruk 
  
 20 
  
 Samtliga utom 
  
 UD 
  
 10 
  
 $QWDO 
  
 UHPLVVLQVWDQVHU 
  
 0 
  
 71-73 
  
 74-76 
  
 77-79 
  
 80-82 
  
 83-85 
  
 86-88 
  
 89-91 
  
 92-94 
  
 95-97 
  
 En mer finstilt analys avslöjar givetvis vissa nyanser. Mest intressant att notera är då tendensen till en minskad andel organisationer under det senaste decenniet. Det offentliga skulle då vara i färd med att återerövra förlorad mark. En annan typ av förskjutningar har ägt rum 
 33 
  
 2. D 
 EN House 
 på den privata sidan. I nedanstående diagram illustreras hur balansen mellan arbetsmarknadens parter 
 40  
 har förändrats sedan början av  
 1970-talet 
  inom de tre sektorer vi valt att specialstudera och sedan mitten av  
 1980-talet 
  för hela det politiska spektrat. 
 Figur 2.5. Balansen mellan arbete och kapital bland remissinstanserna 
  
 10 
  
 Kommunikation 
  
 5 
  
 0 
  
 Arbetsmarknad 
  
 -5 
  
 Jordbruk 
  
 -10 
  
 -15 
  
 Samtliga 
  
 utom 
  
 UD 
  
 -20 
  
 71-73 
  
 74-76 
  
 77-79 
  
 80-82 
  
 83-85 
  
 86-88 
  
 89-91 
  
 92-94 
  
 95-97 
  
 Bilden uppvisar inget enhetligt mönster. En grovhuggen tolkning ger emellertid vid handen att löntagarorganisationerna till en början stärkte sin ställning inom arbetsmarknads- och kommunikationspoli- tiken och att det rådde en tämligen god balans inom alla de tre sekto- rerna i mitten av  
 1980-talet. 
  Inom arbetsmarknadspolitiken har detta förhållande i stort sett stått sig, om än med vissa pendelslag över tid. I de båda andra sektorerna har det däremot skett en återgång till en situation som verkar motsvara ett normaltillstånd för politiken i stort, där näringslivet har ett visst om än litet överläge. 
 Genomförandekorporativism 
 I svensk politik har organiserade intressen givits mycket stora möj- ligheter att påverka den offentliga förvaltningen. 
 41  
 Det korporativa systemet har därmed kommit särskilt tydligt till uttryck just inom politikens genomförandeled. Representanter för de stora intresse- organisationerna har inkorporerats i genomförandet i så hög grad att de till och med tagit plats som fullvärdiga medlemmar av centrala myndigheters beslutande organ, styrelsen. Intresseorganisationerna 
 34 
  
 2. D 
 EN House 
 har dessutom inbjudits att delta i en mängd delegationer och råd inom förvaltningsapparaten. 
 I det här avsnittet redovisar vi resultatet av våra egna undersök- ningar av dessa båda former av genomförandekorporativism. Ytterli- gare ett område som borde inkluderas för att ge en fullständig bild av den svenska korporativismen, men som inte kommer att behandlas här, är intresserepresentationen i regionala och lokala myndigheter. 
 42  
 Vid sidan av de partssammansatta förvaltningsorganen brukar 
 även den svenska modellen för lönepolitiska uppgörelser pekas ut som en viktig del av det korporativa systemet. 
 43  
 Som regel är nog detta helt fel tänkt. Den klassiska varianten av löneuppgörelser – starkt centraliserade förhandlingar – sköttes nämligen helt utan stat- lig inblandning. De var därför snarast exempel på korporativismens motsats. En reservation ska då göras för att dessa fria uppgörelser underförstått kan ha varit en del av den offentliga politiken. 
 44  
 I den mån så var fallet kan man också här tala om ett slags genomförande- korporativism. 
 Annars illustrerar förhållandet på arbetsmarknaden behovet av att hålla isär det som är förutsättningar för korporativa arrangemang och de korporativa lösningarna som sådana. Möjligen kan man säga att när förutsättningarna var goda för att få till stånd fungerande korpo- rativa arrangemang – arbetsmarknadens parter var få, starka och cen- traliserade – fanns inget behov av dem. De centrala två- och seder- mera trepartsöverenskommelser  
 (SAF–LO–TCO) 
  som förekom under 1950- och  
 1960-talen 
  var i huvudsak fria förhandlingsöverens- kommelser utan annan statlig inblandning än maningar till återhåll- samhet. 
 45  
 När förutsättningarna för att arrangera samtal mellan par- terna och staten å andra sidan hade försämrats – ett större antal för- handlingsorganisationer och mer självständiga förbund och lokala organisationer – ökade behovet av en statligt ledd samordning. Under 1970- och  
 1980-talens 
  ekonomiska kris kom staten i allt högre grad att i utbyte mot offentlig politik (skattepolitik etc) försöka förmå parterna till återhållsamhet i lönebildningsprocessen. 
 Den något röriga situationen på svensk arbetsmarknad kan dock komma att stabiliseras inom kort. Det synes finnas ett intresse hos både arbetsgivare och löntagare att försöka hitta en mer hållbar lös- ning på de problem som funnits. Ett sådant tecken är det sk Industri- avtalet som slöts 1997 mellan industrisektorns parter. Avtalet, som uppkom i ett läge när staten bland annat hotade att intervenera med lagstiftning om obligatorisk medling, kom att utgöra grunden för förhandlingarna på arbetsmarknaden i sin helhet. Det är ännu för tidigt att uttala sig om hur långt detta kommer att föra men det fanns 
 35 
  
 2. D 
 EN House 
 bedömare som ganska snart jämställde händelsen med det klassiska Saltsjöbadsavtalet. 
 46  
 Och även om de klassiska centrala uppgörelserna inte återkommer på nationell nivå finns tydliga tendenser till att kor- porativa arrangemang är på väg tillbaka på  
 EU-nivå 
  där europafacken, arbetsgivarna på europanivå och kommissionen gemensamt är i färd med att utforma en långtgående europeisk arbetslagstiftning. 
 47 
  
 Verkens styrelser 
 Den senare tiden har en omfattande förändring av ämbetsverkens styrning ägt rum. I och med riksdagens beslut våren 1992 avskaffades den formella förvaltningskorporativismen. I vissa myndigheter fick intressegruppsrepresentanterna stanna kvar i särskilda rådgivande organ, även sedan de lämnat styrelserna. Efter detta, som brukar betraktas som det avgörande avkorporativiseringsbeslutet, sitter såle- des alla styrelseledamöter formellt på personliga mandat. 
 48  
 Det ute- sluter givetvis inte att de samtidigt är inflytelserika personer i de stora intresseorganisationerna. Den intressanta frågan som här söker sitt svar är därmed hur omvälvande dessa förändringar har varit i  
 praktiken.  
 Andelen av olika typer av representanter har undersökts tidigare, men dessa undersökningar har använt helt olika urval och indelningar vilket gör det omöjligt att analysera förändringar över tid. 
 49  
 Vi har därför genomfört en egen undersökning som omfattar tiden  
 1960–1997. 
 50 
  
 Antalet centrala ämbetsverk med styrelser ökade kontinuerligt under lång tid (1960 fanns 34 styrelser med 318 ledamöter och trettio år senare 91 styrelser med 825 ledamöter). Men de senaste åren har det skett en minskning (1997 fanns 75 styrelser med 633 ledamö- ter). 
 51  
 Det innebär givetvis att förutsättningarna för korporativt inflytande inom statsförvaltningen har minskat under senare år. För- ändringen motsvarar den som tidigare beskrivits inom utredningsvä- sendet där antalet enmansutredningar har blivit vanligare. 
 36 
  
 2. D 
 EN House 
  
 Figur 2.6. Fördelning av ledamöter i statliga verksstyrelser  
 1960–1997 
  
 Övriga 
  
 Organisationsrepr. 
  
 Partiföreträdare 
  
 Ämbetsmän 
  
 I figur 2.6 ser vi samma mönster som visat sig tidigare i den här arti- keln. Den stora förskjutningen som ägt rum de senaste decennierna är att ämbetsmännen tappat mark medan andelen partiföreträdare har ökat. Övriga förändringar är i jämförelse med detta enbart krusningar på ytan. Inom gruppen ämbetsmän har det emellertid pågått en intressant utveckling. I början av perioden kom en majoritet av dessa representanter från det berörda verket. Idag utgör den gruppen enbart en fjärdedel av ämbetsmännen. I stället har de högskoleverk- sammas andel av ämbetsmannarepresentanterna mer än fördubblats; var femte ämbetsman hämtas numera från högskolan. Om så upp- märksamheten riktas mot korporativismens utveckling kan vi kon- statera att andelen representanter för intresseorganisationerna under hela perioden har legat runt tjugo procent. Efter det formella avkor- porativiseringsbeslutet har det skett en mycket liten nedgång med tre procentenheter. Det mest betydelsefulla tecknet på den pågående avkorporativiseringen registrerades emellertid redan omkring 1980, då partiernas företrädare blev fler än intresseorganisationernas. 
 Förändringarna vad gäller den traditionellt korporativa represen- tationen är alltså inte särskilt stora. Men det kan ändå finnas anled- ning att undersöka vilka som eventuellt har vunnit på de små föränd- ringar som ägt rum. Särskilt intressant är att balansen mellan lön- tagarrepresentanter (arbete) och företrädare för näringslivet (kapital) har förskjutits. De senaste decenniernas reduktion av organisationer- nas ställning har nämligen slagit hårdare mot löntagarna än det pri- vata näringslivet. Löntagarnas organisationer har förlorat något mer än det organiserade näringslivet, samtidigt som det  
 icke-organiserade 
  näringslivet inte alls har drabbats av motsvarande åderlåtning. Det 
 37 
  
 2. D 
 EN House 
 handlar inte alls om någon dramatisk maktförskjutning, men tenden- sen är densamma som tidigare registrerats inom remissväsendet. 
 Om myndigheternas verksamheter delas upp i sektorer återfinns samma trender, men mer accentuerat inom vissa sektorer än i andra. Ämbetsmännens minskade inflytande har framför allt skett inom  
 social omsorg  
 och  
 infrastruktur 
 . Partierna har flyttat fram sina positio- ner ordentligt inom alla sektorer. De största omvälvningarna har emellertid skett inom  
 arbetsmarknadssektorn 
 . Där har dessutom för- ändringarna ägt rum under de senaste åren. Löntagarorganisationerna hade som mest 42 procent av ledamöterna (1980), siffran är nu nere i 20 procent. Även näringslivsorganisationerna har tappat inflytande rejält inom arbetsmarknadssektorn, från 33 procent (1960) till bara 5 procent 1997. Tillsammans har samtliga organisationer minskat med 38 procentenheter. Samtidigt har partierna (+ 28 procentenheter) och  
 icke-organiserade 
  näringslivsrepresentanter (+ 13 procentenhe- ter) gått framåt. Ämbetsmännen har aldrig varit särskilt starka inom arbetsmarknadssektorn och har heller inte tappat något. Inom denna sektor kan vi med andra ord tala om en reell avkorporativisering. 
 Vi kan alltså konstatera att det skett en viss, men ingen dramatisk, avkorporativisering (med undantag från arbetsmarknadssektorn) som framför allt innebär att partierna nu har fler representanter än intresseorganisationerna. Förändringen inleddes emellertid före det att SAF:s opinionsoffensiv initierades och flera år före det formella avkorporativiseringsbeslutet. I relationen arbete och kapital har arbete förlorat i inflytande i och med att avståndet mellan andel näringslivsrepresentanter och representanter för löntagarna har ökat sedan 1990. SAF:s strategi tycks därmed ha varit mycket framgångs- rik. 
 Den kraftfullaste förskjutningen sett över hela tidsperioden är emellertid den från ämbetsmän till partifolk. I jämförelse med den mest markanta maktförskjutningen inom svensk statsförvaltning de senaste åren, den från männen till kvinnorna, ter sig emellertid även det senare som en mindre omvälvande förändring. I vår undersök- ning utgjorde kvinnorna 4 procent av styrelseledamöterna 1960, en andel som 1997 hade ökat till 43 procent. 
 52 
  
 Rådgivande organ 
 Den verksamhet som bedrivs och de beslut som bereds vid de statliga myndigheterna försiggår i realiteten till stor del i mindre delegatio- ner, arbetsgrupper, råd och permanenta kommittéer. För partsintres- 
 38 
  
 2. D 
 EN House 
 sena kan det således vara väl så viktigt att befinna sig i några av dessa mindre glamourösa positioner som att sitta i myndighetens ledning. Även om partsdeltagandet avtar i toppen kan det också fortfarande vara fullt utbyggt längre ner i organisationen. Huvudresultatet i vår egen undersökning bekräftar dock i huvudsak mönstret från våra övriga delundersökningar: Deltagandet har minskat påtagligt under de senaste 15 åren och i synnerhet under  
 1990-talet. 
  De stora intres- seorganisationerna ingår emellertid fortfarande i en mängd olika underlydande organ. 
 Studien bygger på de uppgifter som de fyra stora organisationerna på arbetsmarknaden själva lämnat i uppdragsregister (LO) och kalen- drar (SAF), samt verksamhets- och revisionsberättelser (SACO res- pektive TCO). Om vi med hjälp av detta material studerar utveck- lingen under åren 1980 till och med 1996 är huvudresultatet att det sker en kraftig minskning både av antalet partsrepresentanter och av antalet statliga organ med partsrepresentation. 
 53  
 Följande figur visar förändringen i absoluta tal med avseende på antalet organ som orga- nisationerna uppger att de är representerade i. 
 Figur 2.7. Arbetsmarknadsorganisationernas representation i statliga organ  
 1980–96 
  
 600 
  
 500 
  
 /2 
  
 RUJDQ$QWDO 
  
 400 
  
 72 
  
 300 
  
 6$2 
  
 200 
  
 6$) 
  
 100 
  
 0 
  
 1980 
  
 1985 
  
 1990 
  
 1996 
  
 Vi kan således finna en generellt nedåtgående trend där den stora för- ändringen sätter in någon gång efter 1990. Detta gäller alla organisa- tioner, även TCO vars utveckling annars avviker från de övrigas med en kraftig uppgång under  
 1980-talet. 
  Den i absoluta tal största ned- gången görs av LO, från 541 organ till 222, medan SAF börjar på en 
 39 
  
 2. D 
 EN House 
 låg nivå, 29, och hamnar på en än lägre, 11 organ (varav 9 kan ses som arbetsmarknadsorgan). 
 54 
  
 Även om nedgången berör alla organisationer kan utvecklingen faktiskt tolkas så att den gynnar SAF:s relativa inflytande. Det kor- porativa systemet har genom åren varit ett viktigt stödjeben för den fackliga rörelsen in i politiken. Landsorganisationen har genom ett omfattande deltagande i statens olika delar haft möjligheten att påverka besluten i önskad riktning. SAF bygger sin maktställning på finansiella resurser snarare än medlemsresurser och har inte alls haft samma omfattande formella representation. 
 55  
 Genom minskningen av representation i de centrala myndigheterna blir LO mer likt SAF i sitt förhållande till staten (och det socialdemokratiska partiet) och förlorar således detta försteg. 
 Vid sidan av huvudresultatet, en generell nedgång i organisatio- nernas deltagande och därmed arbetarrörelsens minskade makt, kan det emellertid vara på sin plats att påpeka att det kvarstår ett icke för- aktfullt deltagande. Hur vi än väljer att mäta – antalet representanter i allmänhet eller inom arbetsmarknadspolitiken, antal organisationer i allmänhet eller i sektorsorganen – finns de stora arbetsmarknadsor- ganisationerna trots allt kvar i flera myndigheter. Och det gäller inte minst inom arbetsmarknadspolitiken. Landsorganisationen hade 1996 fortfarande närmare ett hundratal och SAF knappt ett femtiotal representanter i olika myndigheter med anknytning till olika sektors- organ. Men trots detta påpekande är det svårt att blunda för att det skett en avsevärd och generell bantning av organisationernas repre- sentation. 
 56 
  
 Organisationernas förändrade roll 
 Under ett flertal år har samhällsvetare och debattörer, utan alltför övertygande belägg, nästan mekaniskt upprepat att korporativismen brutit samman och att styrelseskicket därmed också fått en mer plu- ralistisk prägel. I den här undersökningen har vi med empiriska belägg kunnat bekräfta att ryktet om korporativismens sammanbrott är kraftigt överdrivet, även om det ändå rymmer ett korn av sanning. I den mån korporativa arrangemang någonsin varit av betydelse har de nämligen delvis trängts undan och fått ge plats för andra konstel- lationer. Det är dock ingen utveckling som kommit plötsligt och i ett enda slag. 
 Huvudresultatet är emellertid inte att partsintressenas ställning har reducerats i någon dramatisk mening. Den viktigaste föränd- 
 40 
  
 2. D 
 EN House 
 ringen har i stället varit att politikerna under de senaste årtiondena, i långt större utsträckning än tidigare, kommit att kraftigt dominera både beredning och genomförande av besluten. 
 57  
 Såväl kommittévä- sende som ämbetsverkens styrelser befolkas således i allt högre grad av politiker. Och det är i första hand ämbetsmännen som fått lämna plats för partiföreträdare och departementens politiskt tillsatta tjäns- temän. Eftersom balansen mellan intresseföreträdare och politiker förändrats till de senares fördel kan vi alltså tala om en avkorporativi- sering. 
 Vid sidan av politikerdominansen präglas kommittéväsendet av den ökande användningen av enmansutredningar. Intresseorganisa- tionerna har aldrig spelat någon överväldigande roll inom utrednings- väsendet. Partsintressenas betydelse i det gångna beredningsarbetet ska således inte överdrivas och inte heller är det tal om något parter- nas definitiva återtåg från kommittéerna. Som vi sett marginalisera- des parterna till att utgöra cirka en tiondel av kommittéernas ledamö- ter för att sedan öka sin andel något under nittiotalets inledning. Rik- tas blickarna mot remissväsendet kan vi också där se en märkbar tendens. Allt fler deltar i remissarbetet och det är inte längre ett fåtal privilegierade som erhåller status som remissinstans. Det har blivit en ökad trängsel utanför beslutsfattarnas dörrar och konkurrensen om politikernas uppmärksamhet har ökat. Inom verkstyrelserna kan vi ana samma utveckling som inom kommittéväsendet. Vi ser en liten men fullt märkbar tillbakagång för intresseorganisationerna, och främst då för löntagarintresset, men alls inte så kraftig som förväntat. Det viktiga är istället ämbetsmännens reträtt och partiväsendets ökade inflytande över förvaltningsledningen. 
 Slutsatsen är således att arbetsmarknadens organisationer – de som tillsammans med böndernas sammanslutningar främst bar upp den fria korporativismen – bara delvis har trängts undan eller själv- mant dragit sig tillbaka från det offentliga beslutsfattandet. 
 Det vore emellertid oklokt att utifrån dessa resultat även dra slut- satsen att organisationerna i motsvarande mån har förlorat sin roll i svenskt samhällsliv. Även om organisationernas förstelning nu och då varit populära debattämnen och trots en tydlig nedgång under det allra senaste decenniet, är det svenska folkets deltagande i frivilliga sammanslutningar av olika slag fortfarande imponerande stort. 
 58  
 Medlemsaktiviteten må vara liten, men organisationernas politiska betydelse kan mycket väl kvarstå fastän de nu har en annan relation till den politiska makten. 
 Att fackföreningsrörelsen marginaliserats från det direkta besluts- fattandet hänger heller inte samman med att dess betydelse för lönta- 
 41 
  
 2. D 
 EN House 
 garna minskat. Enligt Maktutredningen kulminerade organisations- gradens utveckling 1986, för att därefter successivt avta. Den svenska utvecklingen ansågs vara densamma som i övriga länder i västvärl- den. 
 59  
 I ljuset av en längre tidsserie med beräkningar av organisa- tionsgraden (se följande figur) kan Maktutredningens slutsatser ifrågasättas. 
 Figur 2.8. Facklig organisationsgrad  
 1980–1997 
  (procent) 
 60 
  
 Den tillbakagång som kunde förmärkas efter 1986 och fram till 1989 fortsatte visserligen ytterligare ett år för att nå en bottennotering 1990 på 80,9 procent. Efter det året har emellertid organisationsgra- den ökat för att nu vara i närheten av de tal som utmärkte  
 1980-talets 
  mitt. Om vi i stället räknar bort 1986 och snarast ser det året som ett extremt undantag tycks således den internationella trenden  
 inte  
 slå igenom i Sverige, här råder en relativt konstant organisationsgrad runt 83 procent. Utvecklingstrenderna blir i stället allt mer olikartade i stater med olika facklig tradition. Den ökade heterogeniseringen på arbetsmarknaden har inte slagit igenom på det sätt som Maktutred- ningen förutspådde. 
 61  
 Det minskade formella deltagandet i korpora- tiva arrangemang har inte lett till att de fackliga organisationerna har övergivits. De står lika starka som tidigare med avseende på med- lemsresurser. De tvingas emellertid använda dem på ett nytt sätt och i konkurrens med allt fler aktörer på den politiska marknaden. 
 Riktar vi blicken utanför de fackliga organisationerna finns flera motsägelsefulla trender. Även om deltagandet i frivilliga sammanslut- ningar är större än någonsin har de traditionella folkrörelserna ham- 
 42 
  
 2. D 
 EN House 
 nat i en nedåtgående spiral med minskande medlemstal och mins- kande aktivitet. Det är också dessa organisationer som har ingått i samtalet med politikens företrädare. Däremot är livaktigheten större bland lösligare former av organisationer och i studiecirkelverksamhet av olika slag. 
 62 
  
 Avkorporativiseringens politiska innebörd 
 En systematisk genomgång av tidigare forskning kompletterad med några egna primärundersökningar har visat att ryktet om den svenska korporativismens död inte är helt grundlöst. Visst är det överdrivet och visst finns det anledning att peka på motstridiga tendenser i det empiriska materialet. Men trots sådana reservationer återstår det fak- tum att något mycket påtagligt har hänt med den svenska staten inom loppet av de två, tre senaste decennierna. Genom lägre grad av indirekt riksdagsrepresentation för de gängse partsintressena ser vi mindre av det som skulle kunna göra skäl för benämningen besluts- korporativism. De senaste tjugo åren har också inneburit ett avta- gande deltagande från intresseorganisationernas sida i kommittéer och i verksstyrelser. Till det kan vi lägga att remissväsendet har urhol- kats inifrån. Såväl berednings- som förvaltningskorporativism har således avtagit. Även om staten från gång till annan önskar få par- terna att ta ansvar för löneramar och inflationsbekämpning finns det fog för att påstå att vi här har lämnat det traditionella sammanträdan- dets styrelseform. 
 Den rimliga tolkningen är således att korporativismen i någon mån har minskat i betydelse. Hur skall då detta i sin tur tolkas? Utan att här kunna leverera några slutgiltiga svar, vill vi avslutningsvis peka ut vad det är för slags svar vi efterlyser. Vi vill veta dels vad som kom- mer i korporativismens ställe, dels vad denna förändring innebär för den politiska maktens förskjutning. Väl medvetna om att vi är tvungna att pressa det empiriska materialet, drar vi vissa slutsatser på basis av de registrerade utecklingstendenserna. Om inte annat tjänar detta som välgrundade hypoteser som åtminstone delvis kan prövas i de efterföljande kapitlen. 
 Det nya styrelseskicket 
 Vi vill här pröva tre alternativa tolkningar av hur det moderna svenska styrelseskicket bör karaktäriseras och vilken utveckling som 
 43 
  
 2. D 
 EN House 
 är mest trolig: Den juridiska demokratin, intressegruppspluralism och, varför inte, en korporativism av nytt snitt. Den juridiska demo- kratin kan beskrivas genom att i den nuvarande ordningen lyfta fram politikens tendens till att konstitutionaliseras, att det centrala poli- tiska beslutsfattandet alltmer kommit att efterlikna författningens bokstav. Partsintressena hålls på replängds avstånd. Även om allt fler röster gör sig hörda i allehanda frågor och genom okonventio- nella medel hörs det ökande larmet en bra bit från det alltmer ren- odlade politiska beslutsfattandet. Helt i enlighet med en sådan tolk- ning har också det formella politiska beslutsfattandet blivit alltmer dominerat av partierna och parlamentarikerna. Detta är ett av de mest framträdande resultaten i den här undersökningen. Vi har i så fall fått en tydligare åtskillnad mellan statsmakten och  
 icke-offentliga 
  intres- sen i enlighet med den modell som Chavez förespråkade. Vi rör oss i så fall från den fria korporativismen mot den renodlade juri- diska demokratin. 
 Men även om intresseorganisationerna utestängs från de formali- serade uppdragen, eller helt enkelt drar sig undan på eget bevåg, sak- nas alls inte kanaler till makthavarna. I den nya uppgiften ingår att i konkurrens med allt flera olika grupper och enskilda röster fungera som påtryckare, informatör och opinionsbildare. Karakteriseringen av det nya styrelseskicket som  
 pluralism  
 tycks oss därför än mer träf- fande. I vart fall tycks svensk politik träda in i en mindre ordnad och överblickbar politisk ordning, präglad av lobbyverksamhet och min- dre synliga nätverk. 
 Det finns emellertid ytterligare en, delvis kompletterande, tolk- ning som innebär att vi visserligen fått en ökad (intressegrupps)plu- ralism på central nivå men att korporativismen fortfar att frodas på andra politiska nivåer. Vi har inte själva undersökt hur relationen mellan partsintressena och det offentliga ser ut inom regionerna, kommunerna eller den Europeiska unionen. 
 63  
 Men vi vet att arbets- marknadens parter fortfar att representeras i olika arbetsmarknads- organ på länsnivå. Och den politiska utvecklingen har inneburit ett kraftigt ökande ansvar för de folkvalda kommunala och regionala makthavare och förvaltningen på dessa nivåer. Kommunaliseringen och den i internationaliseringens tidevarv ökade betydelse olika regi- oner fått, förändrar också den relativa maktfördelningen mellan det lokala och det centrala. Att intresseorganisationerna inte längre finns vid statens köttgrytor kan helt enkelt betyda att de är tomma och bara värda att vända ryggen. Kanske gör de bedömningen att det finns mer att hämta i de kommunala och regionala grytorna. 
 Den preliminära slutsatsen och den hypotes som i första hand bör 
 44 
  
 2. D 
 EN House 
 prövas är mot bakgrund av ovanstående resonamang att svensk poli- tik kännetecknas av en viss förskjutning från korporativism till intressegruppspluralism. 
 Maktens förskjutning och förändrade karaktär 
 Om vi sedan tillåter oss att använda deltagande i exempelvis korpora- tiva arrangemang som indikatorer på makt, kan vi även dra ytterligare ett antal slutsatser. En förändring av det svenska styrelseskicket, mot ökad pluralism, har i så fall medfört två väsentliga maktförskjut- ningar. 
 Vi har för det första registrerat en viss ökning av näringslivets inflytande, på bekostnad av löntagarorganisationernas. Näringslivet påstås dessutom ligga långt framme när det gäller att utnyttja tekni- ker för att vända opinioner med hjälp av media och att använda sig av professionell lobbying. Hur det mer bestämt förhåller sig kommer att framgå i nästa kapitel, men Svenska Arbetsgivareföreningens tidiga omvandling från förhandlingsorgan till ren lobbyingorganisa- tion kan ses som ett uttryck för detta. 
 64 
  
 Vi kan för det andra tänka oss att detta innebär en förskjutning från de organiserade medborgarna till de  
 icke-organiserades 
  fördel. I ett renodlat korporativt system utövas allt politiskt inflytande med hjälp av och genom organisationerna. En större betoning av lobbying och uppbyggnaden av informella kontaktnät kan därför jämförelsevis förstärka möjligheterna för enskilda aktörer. Det innebär att indivi- duella maktresurser och traditionella klasskillnader i ännu högre grad än tidigare kan komma att göra sig gällande. 
 Avkorporativiseringen kan därmed komma att innebära att ett av det svenska samhällets särdrag tonas ner. Till skillnad mot de flesta andra länder har Sverige nämligen utmärkts av att det funnits två eli- ter, inte en. Det beror på att arbetarrörelsens organisationsnät utgjort en viktig rekryteringsbas för eliten. Politiskt har det inneburit att den svenska makteliten haft jämförelsevis mer radikala och liberala upp- fattningar, samt en bredare social förankring. 
 65  
 Om nu förändring- arna mot ett mer pluralistiskt samhälle för med sig att organisationer i allmänhet och löntagarorganisationer i synnerhet försvagas, får vi alltså en mer traditionell elit även i Sverige. Detta kan uppfattas som ett sunt och naturligt sammanbrott för en sedan länge förlegad makt- struktur. Men det skulle utan tvivel även innebära en försämring för de redan politiskt fattiga i Sverige. 
 Det finns givetvis ingen automatik i den politiska utvecklingen. 
 45 
  
 2. D 
 EN House 
 Organisationerna behöver ju inte alls stillasittande och tigande finna sig i att bli politiskt marginaliserade. Det är i själva verket inte alls troligt. Hur det faktiskt förhåller sig framgår av nästa kapitel där vi redogör för organisationernas och storföretagens politiska strategier. 
 46 
 3. Näringsliv, folk- rörelser och politisk makt 
 Försäkringsväsendet levde under  
 1930-talet 
  under hotet att förstatli- gas och i branschen fruktade man att  
 Johnson 
  socialdemokratiska regering skulle ta initiativ för att reformera hela området. För att påverka den politiska utvecklingen enades man från branschens sida om vad de kallade för en monopolkommitté – en kampanjorganisa- tion som med olika medel skulle försöka vända opinionen och riksda- gen i en ny riktning. Man utarbetade utifrån tyska förlagor anti- monopolmaterial och argumentsamlingar. Ett särskilt problem var att de borgerliga riksdagsledamöterna uppfattades allt mer kallsinniga visavi försäkringsbolagen. Skulle försäkringsbranschen klara av att hålla socialdemokraterna stången behövde man ha deras politiska motståndare på sin sida. För att få till stånd detta blev ett grepp att ta kontakt med de borgerliga partierna och i vart och ett av dem utbilda vad man kallade för försäkringssakkunniga. En framgångsrik lobby- verksamhet här kunde ge ett starkt försvar för de privata försäkrings- bolagen bland de folkvalda. 
 66 
  
 Exemplet är valt på måfå för att illustrera den informella politiken av lite äldre årgång. Vi skulle kunnat gå mycket längre tillbaka i tiden och ändå hittat likartade exempel, den personliga kontakten mellan parlamentariker och berörda intressen har alltid utnyttjats för att informera och påverka. 
 Ett mycket färskare och samtidigt omskrivet exempel kan hämtas från frågan om förmånsbilbeskattningen. Under 1995 hade en arbets- grupp med företrädare för  
 finans-, 
  miljö- och näringsdepartementen slipat på ett förslag som gick ut på att höja skatten på förmånsbilar. 
 Förslaget hade givetvis också stöd från miljörörelsen och media speg- lade företeelsen som de välavlönades förmån. Drygt ett år senare, i november 1996, klubbade riksdagen igenom förslaget att i stället sänka skatten på förmånsbilar. Vad hade hänt däremellan? Visserligen hade SJ drivit på och med hjälp av en lobbykonsultfirma givit besluts- fattarna den information och de argument som var gynnsamma för 
 47 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 en skattehöjning. Bilbranschen och metallfacket lyckades emellertid genom en välplanerad kampanj vända frågan till sin fördel. Genom goda kontakter, påtryckningar, manifestationer och information till beslutsfattare och media samt professionellt stöd kunde man vända ett hotande nederlag till en stor framgång. 
 67 
  
 Händelseförloppet är troligen bara unikt i ett avseende, att det blev offentligt känt genom en artikelserie i en av våra dagstidningar. 
 68  
 Det är som vi sett inte heller någon ny företeelse. Parlamentariker, regeringsföreträdare och förvaltning har alltid behövt få kunskap och utsatts för påtryckningar från de enskilda medborgare, företag och organisationer som på ett eller annat sätt berörts av de beslut man fattat eller ämnat fatta. Den demokratiska beslutsprocessen har i praktiken således aldrig fungerat oberoende av omvärlden. 
 Men något nytt tycks nu ändå ha kommit in i det politiska livet, åtminstone om man ska tro vad media påstår och vad som hävdas i riksdagsdebatten. Traditionell verksamhet med syfte att påverka poli- tiska beslut tycks ha genomgått en professionalisering. Tecken tyder också på att organisationer i ökad omfattning anställer personer med uppdrag att genomföra regelrätta kampanjer och att bygga upp och utnyttja politiker- och mediakontakter. Och till skillnad från tidigare uppträder numera också professionella lobbyister på scenen, konsul- ter som hyr ut sin kompetens i politikerpåverkan till den som önskar få tjänster utförda. I de debattskrifter som har tagit upp frågan häv- das ofta att lobbyverksamhet överhuvudtaget ökat i omfattning och betydelse, särskilt som de gamla formerna för de organiserade intres- senas politiska deltagande inte längre fungerar som de gjorde tidi- gare. 
 69 
  
 Frågor om det utomparlamentariska agerandet 
 I allmänna ordalag syftar det här kapitlet till att kartlägga företagens och de organiserade intressenas olika samhällskontakter. Vi kan där- med också ge ett bidrag till den så aktuella frågan om lobbyingen i Sverige. Men samhällskontakterna innefattar mer än det man vanli- gen kallar för lobbying. Vi tänker oss att just den typen av informella kontakter kan kompletteras med andra sätt att försöka utöva påver- kan. Det är troligen så att mediakontakter och opinionsbildning är väl så viktiga i den mix av åtgärder som utmärker många av de kam- panjer som man i dagligt tal kallar lobbying. Den ofta omskrivna lob- bykampanjen från Lärarförbundets sida har till största delen varit en 
 48 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 mediakampanj som kopplats samman med lobbyinsatser för att skapa ett tryck på beslutsfattarna. 
 70  
 På samma sätt har polisernas och sjuk- sköterskornas kampanjer för högre löner och bättre arbetsvillkor bedrivits via media. Dessa exempel antyder dessutom att modern lobbying också bedrivs med hjälp av politiska konsulter. Åtminstone de mest resursstarka samhällsaktörerna – hit må vi räkna både storfö- retag och de större intresseorganisationerna – tycks ha utvecklat ett mer professionellt sätt att påverka de politiska beslutsfattarna. 
 Av de anförda exemplen om politiska kampanjer och lobbying framgår att språkbruket inte är helt entydigt och distinkt. En första uppgift för en forskare blir därför att precisera sina egna begrepp, de analytiska verktyg med vars hjälp man kan undersöka och resonera om verklighetens beskaffenhet. I vårt första kapitel har vi angivit hur vi anser att det politiska deltagandet bör spjälkas upp i olika underka- tegorier. Vid sidan av korporativa arrangemang urskiljer vi här poli- tiskt deltagande i form av direkta aktioner, direkta kontakter (lobby- ing), opinionsbildning och mediakontakter (se figur 1.1 i kapitel 1). Huvudsyftet i detta kapitel är att med hjälp av den typologin beskriva storföretagens och organisationernas politiska deltagande. 
 I det vetenskapliga samtalet finns en tendens att främst intressera sig för förklaringsfrågor. Den politiska debatten i sin tur har som regel uppmärksamheten riktad mot värderingsfrågor. Ibland är vi emellertid i första rummet intresserade av att få goda beskrivningar av ett visst samhällsfenomen. Följdfrågor rörande orsaksförhållanden och värderande bedömningar kommer i andra hand, och framstår inte ens som särskilt intressanta innan vi vet hur saker och ting förhåller sig. Riktigt så enkelt är väl inte fallet när det gäller storföretagens och organisationernas politiska agerande. Däremot kan man nog hävda att följdfrågorna infinner sig ganska enkelt så snart vi har preciserat den överordnade synpunkt som beskrivningen utgår från. 
 Genomgående i denna volym är att vi har en demokratiteoretisk utgångspunkt. Hur det informella deltagandet i politiken – och den professionalisering den här verksamheten genomgått – ska värderas handlar således i grund och botten om hur det påverkar demokratin. Det är då ett antal frågor som genast anmäler sig:  
 Vem har möjlighet att delta? Vad händer med maktutövningens öppenhet?  
 Och  
 Hur för- ändras möjligheterna att påverka?  
 Inbäddade i dessa frågor finns också flera frågor om orsak och verkan. Som exempel kan nämnas att vår undersökningsuppläggning ytterst sett tänkes ge svar på vad slags resurser som är avgörande för olika aktörers möjlighet att utöva poli- tiskt inflytande. 
 49 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Vilken kunskap har vi i dagsläget? 
 Den korporativa staten i svensk tappning tycks vara på väg att, om inte vittra sönder så, åtminstone slipas av. Vi såg i det föregående kapitlet att de traditionella partsintressena fått mindre inflytande på flera olika sätt. Intresseorganisationernas (indirekta) representation i riksdagen är idag betydligt svagare än för bara ett årtionde sedan. Och både berednings- och förvaltningskorporativismen har försva- gats då parternas såväl formella som reella deltagande i kommittéer och verksstyrelser har avtagit. I formell mening avskaffades den kor- porativa staten i och med arbetsgivarnas uttåg ur verksstyrelserna och det därpå följande beslutet att inte heller andra partsintressen skulle finnas kvar. Men även om olika särintressen på det här sättet hålls på replängds avstånd från den direkta beslutsarenan är vår tolkning att det är pluralismen och inte Lowis juridiska demokrati som är på väg att förverkligas. Dennes ideal är att minimera kontak- terna mellan de folkvalda och särintressena. Politikerna ska istället endast styras av konstitutionen. Att man nu motar bort partsintres- sena från de direkta beslutsarenorna betyder dock inte att politiken isoleras från omvärlden som Baker skulle önska. Vad vi tycks se är i stället en förvandling av styrelseskicket i en riktning där rösterna blir fler, konkurrensen om politikernas uppmärksamhet ökar och att per- sonliga kontakter och nätverk fått ökad betydelse till förfång för det traditionella ordnade sammanträdet. 
 Ett av det svenska samhällets särdrag har också varit att den poli- tiska eliten inte varit en elit utan två. I både Maktutredningen och i Demokratirådets skrifter har bilden av två eliter mejslats fram; en elit sprungen ur folkrörelserna, särskilt den socialdemokratiska arbetar- rörelsen, och en mer traditionell borgerligt präglad näringslivs- och ämbetsmannaelit. I det föregående kapitlet ställdes därför också frå- gan om avkorporativiseringen leder till att vi får en mer traditionell elit även i Sverige. Slutsatsen skulle vara giltig om förskjutningen också motsvaras av en snedfördelning avseende vem som dominerar de mer informella kanalerna. Hur det förhåller sig med den saken återstår att undersöka. För att besvara frågor om makt och inflytande behöver vi noggrant studera den nya informella politiken. 
 Vad vet vi då om de centrala utomparlamentariska aktörernas poli- tiska agerande och i synnerhet deras agerande i form av lobbying, mediakontakter och opinionsbildning? Som vanligt finns det en benägenhet att dra generella slutsatser på grundval av enskilda, ofta särskilt uppmärksammade och lyckosamma, aktioner. Helt utan sys- tematiska kunskaper är vi förvisso inte. Typiskt för den befintliga 
 50 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 forskningen är emellertid att den försummat aktörerna själva. Den har i stället främst utgått från de politiska institutioner, de offentliga maktorgan, som varit föremål för företagens och organisationernas intresse. 
 71 
  
 De återkommande undersökningarna av riksdagens ledamöter hör hemma i denna kategori. Huvudintrycket av dessa är att riksdagsleda- möterna åtminstone sedan 1985 haft en relativt omfattande men också ganska stabil kontaktverksamhet med organisationsvärlden (se Tabell 3.1). Med undantag för 1988, som tycks uppvisa en tillfällig svacka, så har åtminstone hälften av de folkvalda regelbundet kontak- ter med såväl arbetsmarknadens organisationer som med någon av de övriga organisationerna. Våra parlamentariker lever förvisso inte, som man kanske kunde förledas att tro, i en ständig närhet till de stora starka svenska intresseorganisationerna. Men med tanke på att tabellen visar förhållandena för riksdagens samtliga ledamöter är det ändå noterbart att drygt en tredjedel säger sig ha regelbundna kon- takter med LO och en fjärdedel med olika företagarorganisationer. Men även om vi inte ser någon dramatisk uppgång för lobbyverksam- het i form av organisationskontakter kan noteras att det för några få organisationer finns en klart stigande trend, nämligen för SAF och övriga företagarorganisationer. Näringslivet tycks trots allt ha fått ett något ökat tillträde till parlamentarikerna. 
 Med samma slags institutionella perspektiv kartlade Maktutred- ningen våren 1988 i detalj  
 departementens  
 kontaktmönster, vilket bland annat innefattade kontakter med de organiserade intressena och näringslivet. 
 72  
 Huvudresultatet var att departementen och dess tjänstemän (regeringskansliet) främst har kontakt med tjänstemän från statliga myndigheter och andra departement. Kontakten med all- mänheten tar också stor plats för regeringskansliet, liksom med orga- nisationerna och media. Departementen har däremot inte alls lika mycket kontakt med företag, kommuner och landsting, samt de poli- tiska partierna. Bilden var i viss mån annorlunda om vi enbart ser till departementens politiska ledning, statsråden. Något tillspetsat kan man säga att statsråden prioriterar kontakter med olika större väljar- grupper. I topp ligger således allmänheten och media. Det senare kan ju uppfattas som ett indirekt sätt att möta väljarna. Därefter kommer kontakterna med partier och organisationer. Ett nästan genomgående drag är också att statsråden har mycket mera omvärldskontakter än den genomsnittlige departementstjänstemannen. Undantaget är här kontakterna med tjänstemän från andra departement och från statliga myndigheter. 
 Maktutredningens studie medger även jämförelser mellan depar- 
 51 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Tabell 3.1. Andel riksdagsledamöter med regelbunden 
 *  
 kontakt med olika organisationsföreträdare (%) 
  
 1985 
  
 1988 
  
 1994 
  
 1998 
  
 Arbetsmarknadsorganisationer 
  
 LO 
  
 34 
  
 25 
  
 40 
  
 37 
  
 TCO 
  
 14 
  
 9 
  
 18 
  
 15 
  
 SACO 
  
 5 
  
 2 
  
 8 
  
 7 
  
 LRF 
  
 9 
  
 8 
  
 16 
  
 11 
  
 SAF 
  
 7 
  
 3 
  
 11 
  
 13 
  
 Företagarorganisationer 
  
 15 
  
 9 
  
 20 
  
 25 
  
 Någon av arbetsmarkn.org. 
  
 50 
  
 38 
  
 58 
  
 55 
  
 Övriga organisationer 
  
 Handikapporg. 
  
 11 
  
 8 
  
 12 
  
 15 
  
 Miljöorg. 
  
 11 
  
 14 
  
 14 
  
 11 
  
 Kvinnoorg. 
  
 23 
  
 23 
  
 24 
  
 Pensionärsorg. 
  
 6 
  
 9 
  
 13 
  
 Religiösa org. 
  
 14 
  
 8 
  
 6 
  
 12 
  
 Internationella org. 
  
 18 
  
 16 
  
 20 
  
 21 
  
 Någon av de övriga org. 
  
 47 
  
 33 
  
 48 
  
 50 
  
 Genomsnittligt antal svarande 
  
 331 
  
 320 
  
 322 
  
 324 
  
 *  
 Med regelbunden kontakt avses svaren minst en gång i veckan och en eller ett par gånger i månaden. 
 Kommentar: Tabellen bygger på de riksdagsenkäter som genomförts med samtliga riksdagsledamöter 1985, 1988, 1994 respektive 1998 av Moreno, Day och Duncan vid Statsvetenskapliga institutionen, Göteborgs uni- versitet (Holmberg  Esaiasson 1988:65; Esaiasson  Holmberg 1996:254; Esaias- son m.fl. 1995; Brothén 1999). 
 tementen. Det visar sig bland annat att organisationerna relativt sett har starkast ställning i  
 jordbruks-, 
  arbetsmarknads- och kommunika- tionsdepartementet. Företagen däremot spelar störst roll för indu-  
 stri-, 
  miljö och  
 energi-, 
  samt kommunikationsdepartementet. 
 Om vi enbart begränsar oss till de kontakter som främst intresse- rar oss framträder följande bild (skalan är konstruerad så att värdet 100 motsvarar dagliga kontakter): 
 52 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Figur 3.1. Departementens kontakter med vissa aktörer 
 Statsråden 
 Regeringskansliet 
  
  Massmedia 
  
  Allmänhetens uppvaktning 
  
  Organisationer 
  
  Företag 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 (Uppgifterna hämtade från Koch 1989: Maktens Nätverk.) 
 Den genomsnittlige departementstjänstemannen har ganska mycket kontakt med både allmänheten, organisationer, media och företag. Om allmänheten knackar på dörren varannan dag, så handlar det ungefär om var tredje dag för media och organisationer och var fjärde dag för företagen. Ett statsråd är ännu mer upptagen med kontakter med omvärlden. I grova drag handlar det om en fördubbling jämfört med departementet i gemen. Mönstret är annars ungefär detsamma även om man på marginalen kan registrera en viss förskjutning mel- lan typen av aktörer: statsråden är mer utsatta för (eller utnyttjar) medias bevakning. 
 En likartad undersökning av den politiska elitens kontaktmönster genomfördes några år senare. I fokus stod denna gång politiker och tjänstemän på såväl nationell som lokal nivå. Intresset riktades i för- sta hand mot de kontakter som tas inom och mellan dessa båda grup- per, men studien ger även viss information om de externa kontak- terna. Huvudresultatet härvidlag illustreras i nedanstående figur (ska- lan är denna gång konstruerad så att värdet 200 motsvarar daglig kontakt medan ungefär 40 står för veckovis kontakt): 
 53 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Figur 3.2. Politikers och tjänstemäns externa kontakter 
  
 Riksdagsledamöter 
  
 Statssekreterare 
  
 -RXUQDOLVWHU 
  
 Generaldirektörer 
  
 0HGERUJDUH 
  
 Departementsråd 
  
 Verkstjänstemän 
  
 ,QWUHVVHRUJD 
  
 Affärsverkstj.män 
  
 QLVDWLRQHU 
  
 3ULYDWD 
  
 Kommunpolitiker 
  
 I|UHWDJ 
  
 Kommunala tj.män 
  
 0 
  
 40 
  
 80 
  
 120 
  
 160 
  
 (Uppgifterna hämtade från Shaw mfl. 1999. Data insamlades 1990/91.) 
 Mönstret är tydligt. Politikerna, särskilt på lokal nivå, lever nära all- mänheten och möter ofta även media. Det framgår också att de lokala tjänstemännen omger sig med ett tätare nätverk än de nationella. 
 Intressant att notera är också att företagen spelar en relativt sett större roll för ämbetsverken, särskilt affärsverken, än för övriga maktcentra. 
 Den generella slutsats som i övrigt dras från denna elitundersök- ning är att statssekreterarna tycks vara det politiska systemets nav. Delar man upp på olika externa aktörer verkar företagen mest rikta sig till verkens och affärsverkens tjänstemän, intresseorganisatio- nerna fokusera på kommunpolitiker och statssekreterare medan medborgarna kontaktar de politiska representanterna och då i första hand kommuners politiska ledningar. 
 73 
  
 I den mån man kan uttala sig om förändring över tid utifrån de här studierna, de flesta uttalar sig om en enda tidpunkt, tycks ändå ut- vecklingen gå mot fler och tätare kontakter. Detta får visst stöd ock- så i de delstudier som genomförts inom ramen för vårt eget projekt. 
 Flera av  
 PISA-projektets 
  rapporter handlar om att kartlägga lob- 
 54 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 bying och informell politisk påverkan med hjälp av lättillgängligt material som finns arkiverat hos berörda offentliga myndigheter. I några av studierna har man fokuserat på skrivelser riktade till depar- tement, utskott och kommittéer. En undersökning gäller skrivelser ställda till utskott och departement inom sektorerna kommunika- tion, arbetsmarknad, respektive jordbruk under de senaste tre årtion- dena. Huvudresultatet är att antalet skrivelser har ökat markant men att det inte nödvändigtvis beror på att lobbyverksamheten skulle ha ersatt korporativa överläggningar. Det är snarare ärendemängden som ökat vilket i sin tur givit upphov till fler skrivelser. I den mån skrivelser ska ses som en kanal för inflytande och påverkan återspeg- lar också undersökningen de traditionella intressemönstren. Flera splittrade intressen är aktiva inom kommunikationsområdet, arbets- marknadsområdet präglas av två balanserande intressen och jord- brukssektorn domineras av producentintresset. Samtidigt har dessa utmanats av andra och nya intressen och författaren dristar sig till att tro att nya intressen genom utövandet av lobbying vinner terräng på bekostnad av de gamla. 
 74 
  
 I en specialstudie av arbetslöshetsförsäkringens förändring under- söktes på samma sätt i vad mån lobbyverksamhet i allmänhet och i synnerhet från de stora arbetsmarknadsorganisationerna ökade gen- temot kommitté, utskott och departement om man jämförde KAS- reformen 1974 med reformen 1994. Den alldeles tydliga slutsatsen är att om man undersöker lobbying genom att mäta mängden skrivelser så har lobbyverksamheten ökat över tid. Och det är också klart att LO och TCO då har bidragit till ökningen av informell påverkan. Man har också agerat i allians med varandra. Arbetsgivarföreningen tycks däremot inte alls ha varit involverad enligt den här undersök- ningen, ett resultat som inte verkar rimligt med tanke på vad vi redan vet om organisationens agerande och intresse i just dessa frågor. 
 75  
 Det sista antyder ett av problemen med den här typen av mätningar, att skrivelser ofrånkomligen är ett trubbigt instrument för att mäta informell påverkan. Det är inte formella inlagor vi i första hand tän- ker på när vi talar om lobbying. Speciellt arbetsmarknadens och näringslivets stora och dominerande organisationer har många andra mer informella vägar att gå och personliga kontaktnät att utnyttja. Så även om vi kan dra slutsatsen att skrivelsemängden ökat och också att de stora fackliga organisationerna ökat sin verksamhet härvidlag så är det inte alldeles säkert att vi därmed uttalat oss om en tillta- gande lobbying. 
 Ett alternativ eller komplement till den här typen av översikter är då i stället att studera några få fall mer i detalj eller att ställa mer ingå- 
 55 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 ende frågor till ett mindre antal offentliga företrädare. I studien av arbetslöshetsförsäkringen kompletteras kvantitativa data med några intervjuer som ger ytterligare stöd till idén om en ökad lobbyaktivitet och opinionsbildning över tid. Också i en studie av trafiknätverkens påverkansförsök där trafikutskottets ledamöter intervjuats ges visst stöd till tanken om en ökande lobbyverksamhet. 
 76  
 I ett flertal andra fallstudier beskrivs hur organisationer, företag och till och med kom- muner på egen hand eller med hjälp av lobbyföretag söker vinna beslutsfattarnas öra. 
 77  
 Här är då i stället problemet att vi inget kan säga om omfattningen eller utvecklingen över tid. Risken är att vi drar slutsatser om det generella utifrån data om det specifika. 
 Om vi kompletterar studier av organisationers agerande med att också se på vad vi vet om medborgarnas deltagande upptäcker vi att de slutsatser som Maktutredningen en gång drog om ökad medbor- garaktivitet faktiskt inte riktigt håller streck. När Demokratirådet tio år efter Maktutredningens undersökning från 1987 upprepade frå- gorna visade det sig visserligen att medborgaren är mer aktiv vad gäl- ler enkla deltagandeformer som att skriva under namninsamlingar och bojkotta varor. Men deltagande i form av kontakter med politi- ker, tjänstemän, organisationer och media har stagnerat och i några fall också gått tillbaka. 
 78  
 Demokratirådets egen huvudsynpunkt om utvecklingen av medborgarnas politiska aktivitet är att deltagandet via de representativa kanalerna stagnerar och till och med minskar. Men deras data pekar således på att också den enskildes lobbyverk- samhet, om inte minskar så, åtminstone upphört att öka i omfatt- ning. 
 Utgångspunkten för merparten av den tidigare forskningen har alltså varit den offentliga maktens institutioner. Med hjälp av dessa analyser kan vi uttala oss om det korstryck av skilda påverkansförsök som den offentliga makten ständigt blir utsatt för. Men som vi sett har det hitintills i stort sett saknats systematiska data som fokuserat på de organiserade intressenas agerande. Det finns här skäl att upp- märksamma en på norsk och dansk botten nyligen genomförd longi- tudinell studie av alla riksorganisationers påverkan, som har denna mer systematiska ansats. Den ger stöd åt tanken att korporativistiska arrangemang fått ge vika för mer informellt agerande från organisa- tionernas sida. I likhet med vad som hänt i Sverige har deltagande i myndigheter, kommittéer och andra offentliga organ avtagit. Samti- digt har kontakterna med parlamentariker och förvaltning ökat signi- fikant. Det tycks dock vara så att det framför allt är de stora traditio- nella organisationerna, de som representerar arbete och kapital, som kompenserat sina förlorade positioner i korporativa organ. 
 79 
  
 56 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Vår egen undersökning har en likartad uppläggning även om vi ännu saknar data över tid. Vi riktar med andra ord intresset mot aktö- rerna själva och deras val av strategier för att påverka politiskt beslutsfattande. Inom projektets ram, men delvis i andra samman- hang, har vi försökt ringa in de stora organisationernas och de nya lobbykonsulternas arbete. Det senare återkommer vi till i nästa kapi- tel. Undersökningen i det här kapitlet är ett bidrag till mer systema- tisk generell kunskap om partsintressenas agerande och utgår från de riktigt stora medborgarsammanslutningarnas, företagens och intres- seorganisationernas egna uppfattningar om hur de kontaktar de offentliga företrädarna och media. Däremot underlåter vi här att stu- dera medborgarnas informella påverkan. Det är eliterna, företrädarna för storföretag och organisationer, som står i centrum. 
 Syftet är således att klargöra hur de mest centrala utomparlamen- tariska aktörerna utformar sitt politiska agerande. Vår analys grundar sig på två i det närmaste identiska enkäter riktade till Sveriges 500 största företag och ungefär 1 200 av de större organisationerna. Enkäterna skickades ut under våren 1999 och vi fick in svar från knappt 70 procent av företagen och knappt 80 procent av organisa- tionerna. 
 80 
  
 Företagens och organisationernas sam- hällskontakter 
 Hur gör då storföretagen och organisationerna för att försöka påverka det offentliga beslutsfattandet på ett sätt som inte är institu- tionaliserat i form av exempelvis korporativa arrangemang? Vårt sätt att försöka komma åt detta är att i två enkäter ställa frågor om hur dessa olika aktörer ordnar sina samhällskontakter. I ett första steg handlar det om att ange vad för slags politiskt deltagande dessa sam- hällskontakter utgör. Här har vi redan urskiljt fyra olika typer av icke institutionaliserat politiskt deltagande: direkta aktioner, lobbying, opinionsbildning samt mediakontakter. Vår avsikt med att fråga om aktörernas samhällskontakter är att vi med hjälp av det kan ringa in de tre senare. Även om ett och annat storföretag eller någon av de här stora organisationerna skulle kunna tänkas nyttja någon form av direkt aktion (exempelvis Greenpeace) har vi här gjort bedömningen att det trots allt förekommer så sällan att den inte skulle ge några utslag i en enkät av just det här slaget. För att undersöka aktionspo- litik på ett fruktbart sätt behövs helt andra tillvägagångssätt. 
 81 
  
 Det kan således grovt sett röra sig om tre olika slag av  
 icke-insti- 
  
 57 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 tutionaliserat deltagande som vi ställer frågor om. Organisationer och företag kan etablera något slags direkt kontakt med de offentliga företrädarna, vilket i frågebatteriet formuleras som att Vi kontaktar själva. Det motsvarar vad vi vill benämna  
 lobbying 
 . Aktörerna kan också direkt och på egen hand, genom att medverka i media eller på konferenser eller dylikt, delta i offentlig debatt. Detta är i vår ter- minologi det samma som  
 opinionsbildning 
 . De kan också mer indi- rekt skapa ett tryck mot beslutsfattarna eller indirekt söka skapa opi- nion genom att ta kontakt med mediaföreträdare, vad vi här kallar för  
 mediakontakter 
 . Frågan formuleras här: Vi kontaktar media för att genom deras uppmärksamhet få vår sak belyst. Utöver detta kan man också tänka sig att dessa olika typer av påverkansförsök sker med hjälp av  
 konsulter 
 . Dessa kan bidra med professionell hjälp inom vart och ett av dessa påverkansområden. De kan bistå med att ta kon- takter med politiker, tjänstemän och media, eller bidra med debattun- derlag och information till såväl påtryckare som offentliga företrä- dare. Eftersom dessa kommit att bli en mycket omdebatterad förete- else ställer vi också konkreta frågor om dessa konsulters del i företagens och organisationernas politiska deltagande. 
 82 
  
 För de svenska storföretagen ser bilden ut på följande sätt: 
 Tabell 3.2. Företagens samhällskontakter 
  
 Enstaka 
  
 Någon 
  
 Flera 
  
 Någon 
  
 S:a % 
  
 Har hänt 
  
 Antal 
  
 Aldrig 
  
 gång 
  
 gång/år 
  
 ggr/år 
  
 gång/mån(N) 
  
 % 
  
 ggr/år 
  
 Kontaktar 
  
 3 
  
 30 
  
 12 
  
 29 
  
 26 
  
 100 
  
 97 
  
 4,6 
  
 beslutsfattare 
  
 (318) 
  
 Kontaktar 
  
 15 
  
 41 
  
 13 
  
 20 
  
 10 
  
 100 
  
 85 
  
 2,7 
  
 media 
  
 (305) 
  
 Debatterar 
  
 15 
  
 51 
  
 14 
  
 15 
  
 4 
  
 99 
  
 85 
  
 2,0 
  
 själva 
  
 (306) 
  
 Anlitar 
  
 57 
  
 33 
  
 4 
  
 4 
  
 2 
  
 100 
  
 43 
  
 0,8 
  
 konsulter 
  
 (293) 
  
 Det vanligaste sättet att försöka påverka är att man själv kontaktar en offentlig beslutsfattare. Nästan alla storföretag uppger att det har skett åtminstone någon gång. Det är också relativt vanligt att storfö- retagen kontaktar media eller själva deltar i samhällsdebatten, medan mindre än hälften av storföretagen uppger att de någon gång har anli- tat en konsult. Om vi dristar oss till att översätta svarsalternativen aldrig, enstaka gång, någon gång, flera gånger och någon gång i måna- den till absoluta tal – 0, 1, 2, 5 och 10 gånger per år – kan vi också 
 58 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 räkna ut ett medeltal. 
 83  
 Det visar sig då att storföretagen i genomsnitt tar kontakt med en beslutsfattare 4,6 gånger per år, dvs ungefär var- annan månad om man nu räknar bort semesterperioderna. Direkt- kontakten med media och det egna debattdeltagandet förekommer inte alls lika ofta. Det rör sig om 2,7 gånger respektive 2,0 gånger per år. Ännu mera sällan anlitas en konsult: I genomsnitt sker det 0,8 gånger per år. 
 I korthet betyder det att storföretagens politiska agerande i första hand består av försök till direkt påverkan av de offentliga beslutsfat- tarna. Ibland kontaktar man media, och då och då deltar man själv i den offentliga debatten. Det är däremot inte alls särskilt vanligt att man anlitar konsultfirmor. Men vad gäller det senare kanske man ändå bör fundera en vända ytterligare innan slutsatsen definitivt läggs fast. Att kontakta en politisk konsult nästan en gång per år är måhända inte alls något marginellt. Kanske borde vi i stället betona att denna typ av samhällskontakt är så annorlunda till sin karaktär, att det snarast är förvånande att storföretagen gör detta så pass ofta. 
 Man skulle kunna tänka sig att de olika formerna för politisk påverkan delvis fungerar som varandras alternativ. En sådan hypotes vägledde länge forskningen om medborgarnas individuella politiska deltagande. Den motsatta tesen skulle vara att det råder kumulativ ojämlikhet, att det är en liten grupp av mångsysslande elitmedbor- gare som står för merparten av deltagandet. Frågan undersöktes senast av Demokratirådet som fann att det visserligen råder en viss kumulativitet men att dessa samband är relativt svaga. De framhåller i stället att lågt deltagande i ett visst avseende ofta kompenseras av högre deltagande i en annan medborgarroll. 
 84  
 När det gäller storfö- retagens och organisationernas politiska agerande är den kumulativa ojämlikheten mer markerad. Det kan nämligen konstateras att det finns mycket starka inbördes sammanhang mellan dessa typer av påverkansformer. De fungerar således inte som varandras substitut. De företag som anlitar konsultfirmor ägnar sig även åt de mer vanliga påverkansformerna. 
 85 
  
 Som man kunde förvänta spelar företagets storlek stor roll i detta sammanhang. Det handlar om mer än en fördubbling av engage- manget om man jämför de små storföretagen med de riktigt stora (mer än 5 000 anställda). Mätt på detta relativa sätt är effekten större för de mindre vanliga påverkansformerna. Det är således mer än fyra gånger så vanligt bland de riktigt stora storföretagen att man anlitar konsulter. Om vi i stället ser effekten i absoluta tal, förhåller det sig precis tvärtom. En ökning av företagets storlek med säg 1 000 anställda får störst effekt på den egna kontaktverksamheten som då 
 59 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 ökar med knappt en halv gång per år (lutningen på linjen är 0,46). Motsvarande ökning av företagsstorleken får däremot bara halva den effekten på anlitandet av politiska konsulter (lutningen på den linjen är 0,22). Storlekseffekten mätt i absoluta termer illustreras i följande figur. 
 86 
  
 Figur 3.3. Antalet samhällskontakter beroende på företagets storlek 
  
 Antal ggr/år 
  
 8 
  
 Kontaktar 
  
 7 
  
 själva 
  
 6 
  
 Kontaktar 
  
 5 
  
 media 
  
 4 
  
 Debatterar 
  
 3 
  
 själva 
  
 2 
  
 Anlitar 
  
 1 
  
 konsulter 
  
 0 
  
 0 
  
 2 
  
 4 
  
 6 
  
 8 
  
 10 
  
 Företagsstorlek (anställda i tusental) 
 Organisationernas samhällskontakter följer i allt väsentligt samma mönster. Precis som storföretagen agerar även organisationerna i för- sta hand på egen hand och det vanligaste är att man själva tar kontakt med de offentliga beslutsfattarna. Nästan alla organisationer har någon gång tagit en egen kontakt med en beslutsfattare och nästan alla har också någon gång kontaktat media respektive deltagit i den offentliga debatten. Det är däremot ovanligt att man anlitar konsul- ter. Det är enbart en tredjedel av organisationerna som någon gång har gjort detta. 
 Organisationerna är med ett undantag mer engagerade än storfö- retagen. En närmare jämförelse ger nämligen vid handen att storföre- tagen i något större utsträckning anlitar konsulter. Detta framgår av följande figur: 
 60 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Figur 3.4. Företagens och organisationernas samhällskontakter (ggr/år) 
 $QOLWDU NRQVXOW 
 'HEDWWHUDU VMlOYD 
  
  Företag 
 .RQWDNWDU PHGLD 
  
  Organisationer 
 .RQWDNWDU VMlOYD 
  
 Det alldeles dominerande sättet att komma till tals med offentliga företrädare är således att själva ta kontakt med dem. Per år handlar det om drygt 6 gånger för organisationerna och knappt 5 gånger för företagen. Därnäst kommer kontakten med media (drygt 4 respek- tive knappt 3 ggr/år), följt av det egna debattdeltagandet (drygt 3 res- pektive knappt 2 ggr/år i medeltal). Att ta kontakt med en informa- tionskonsult, lobbyist eller liknande professionell påtryckare är fortfarande en mycket ovanlig form av agerande. Som tidigare påta- lats kan man emellertid undra vad vi här kan förvänta oss. Att de större organisationerna och storföretagen i genomsnitt anlitar en konsult nästan en gång per år kan ju samtidigt betraktas som förvå- nande mycket. Det är dyra tjänster och det är först när något mer komplicerat ska göras som det skulle kunna uppfattas som rimligt att söka hjälp utanför den kompetens som man själva besitter. 
 I vårt urval ingår vitt skilda organisationer vilka vi har grupperat i några olika kategorier: Branschorganisationer, fackföreningar, arbets- givareorganisationer, yrkesorganisationer (yrkessammanslutningar som exempelvis Advokatsamfundet, hantverkarföreningar eller olika läkaresällskap som inte är fackliga organisationer), idéburna och reli- giösa organisationer (med undantag för de politiska partierna), akti- vitetsorganisationer (sport och fritidsorganisationer) samt övriga intresseorganisationer. Att beteckna dem som övriga intresseorgani- sationer betyder inte att de består av en obetydlig restpost. De här organisationerna representerar visserligen en mängd skilda samman- slutningar, men det är tydliga intressen. Och det är då de intresseor- ganisationer som grundar sig på andra intressen än just arbetsplats och yrke. Här samlas man runt de intressen som de olika medborgar- rollerna ger uttryck för, som boende, patient eller som elev; intressen 
 61 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 knutna till ålder eller att man tillhör en minoritet med vissa intressen (alltifrån handikapp till etniskt grundade intressen). Hit har räknats också en del trafikrelaterade organisationer och folkrörelser som exempelvis nykterhetsorganisationerna och Folkets Husrörelsen. 
 En intressant fråga är nu om samma mönster som vi fann vad gäl- ler företagen också framträder för olika typer av organisationer eller om valet av påverkansformer skiljer sig mellan dem på något mer avgörande sätt. I följande tabell återges medelvärden för var och en av de olika typerna av organisationer: 
 Tabell 3.3. Organisationernas samhällskontakter (antal ggr/år) 
  
 Kontaktar 
  
 Kontaktar 
  
 Debatterar 
  
 Anlitar 
  
 Typ av organisation: 
  
 Beslutsfattare 
  
 Media 
  
 själva 
  
 konsulter 
  
 Intresse 
  
 7,0 
  
 5,3 
  
 4,2 
  
 0,6 
  
 Bransch 
  
 7,0 
  
 4,7 
  
 3,5 
  
 0,9 
  
 Fackförening 
  
 6,2 
  
 4,2 
  
 3,3 
  
 0,5 
  
 Arbetsgivare 
  
 6,1 
  
 3,8 
  
 3,5 
  
 0,9 
  
 Yrke 
  
 4,8 
  
 2,5 
  
 2,3 
  
 0,2 
  
 Idé  religion 
  
 4,7 
  
 3,7 
  
 2,8 
  
 0,2 
  
 Aktivitet 
  
 5,1 
  
 3,6 
  
 2,0 
  
 0,2 
  
 Samtliga typer av 
  
 6,0 
  
 4,2 
  
 3,2 
  
 0,5 
  
 organisationer 
  
 (885) 
  
 (846) 
  
 (831) 
  
 (751) 
  
 Den generella rangordning mellan påverkansformerna råder som vi ser också inom samtliga organisationstyper. Men det står samtidigt klart att aktivitetsgraden varierar märkbart mellan olika slags orga- nisationer. Det betyder att de organisationstyper som ligger högt vad gäller en kanal också ligger högt på andra och att de som tar få egna kontakter också mer sällan debatterar eller tar kontakter via pro- fessionella lobbyister. Genomgående mest aktiva är exempelvis de traditionella intresseorganisationerna – dessa kontaktar beslutsfat- tare och media samt ger sig in i debatten mer än andra, medan de lig- ger strax efter täten vad gäller kontakter med informationskonsul- terna. Genomgående lågt ligger däremot idérörelser, religiösa sam- fund samt olika slag av aktivitetsorganisationer. 
 Förutom detta allmänna mönster kan det vara intressant att mer i detalj studera anlitandet av konsulter. Vi ser då för det första att detta generellt sett sker sällan – vilket inte ska sammanblandas med att det är av marginell betydelse – och för det andra att variationen mellan olika organisationer trots allt är märkbar (mellan 0,2 och 0,9 gånger per år). Vi kunde tidigare konstatera att just denna form av påverkan utmärkte storföretagen. Detta förhållande går igen även här. Det 
 62 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 tycks således vara näringslivet (branschorganisationer och arbetsgi- varorganisationer) som framför allt gör bruk av de politiska konsul- terna. En tankegång som ofta förs fram av informationskonsulterna själva är att deras verksamhet skulle komplettera de stora och resurs- starka företagens och organisationernas egen verksamhet rörande lobbying och opinionsbildning. 
 87  
 Redan här kan vi nog konstatera att denna föreställning är felaktig. Det är i första hand de allra största och mest framträdande företagen och organisationerna som både är mest aktiva på egen hand och dessutom anlitar professionella konsul- ter. 
 En helt annan djupdykning i materialet är att specialstudera de företag och organisationer som anger att de mycket ofta har kontakt med beslutsfattare. Här kan det vara intressant att faktiskt få veta de absoluta siffrorna. 
 Förvånande många av organisationerna har egna kontakter åtminstone någon gång i månaden, hela 375 organisationer (42 pro- cent) är så pass aktiva (cirka 55 procent av branschorganen och 45 procent av de övriga intresseorganisationerna). Det är en betydligt mer exklusiv skara som regelbundet vänder sig till konsultbranschen, i enkäten rör det sig om 43 stycken som gör så flera gånger per år eller mer (knappt 6 procent). Och här är det arbetstagarorganisatio- nerna som dominerar (15 st) tätt följda av övriga intresseorganisatio- ner (12) och näringslivsorganisationer – bransch och arbetsgivare – som tillsammans är lika många. 
 88  
 Dessa siffror är dock relativt svår- tolkade. Att ha en enda kontakt med informationskonsulter eller lob- byister kan å ena sidan betyda ett mycket stort åtagande och att man anger flera sådana möten är å andra sidan inte nödvändigtvis ett tecken på att man lägger ut många stora jobb på entreprenad. Men det tycks ändå vara så att det är de starka organisationerna på arbets- marknaden som ofta utnyttjar dessa så omskrivna konsultföretag. 
 Generellt sett är det annars gruppen övriga intresseorganisatio- ner som är mest aktiv. Det är företrädare för den här gruppen som själv ofta tar kontakt, som (i den mån organisationerna överhuvudta- get gör det) regelbundet och ofta har kontakter via lobbyister, mycket ofta har kontakter med media samt deltar frekvent i den offentliga debatten. Genomgående aktiva, fast något mindre, är också branschorganisationerna, arbetsgivare och arbetstagare. Det är bland de här olika grupperna vi finner de professionella lobbyisterna. Övriga organisationstyper ligger lågt. Studerar vi gruppen intresse- organisationer närmare kan vi, utan att för den skull peka ut de enskilda organisationerna, göra ytterligare en uppdelning för att karakterisera vilka som är de mest aktiva. Av de som åtminstone en 
 63 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 gång i månaden tar egna kontakter med någon offentlig företrädare representerar så många som 19 st olika patient- och handikappgrup- per, här finns 16 boenderelaterade organisationer, 14 studentorgani- sationer och lika många utbildnings- och kulturorganisationer. Av de återstående sysslar 8 st med olika typer av internationellt arbete medan de övriga 30 utgör en sorts regnbågskoalition av skilda intres- sen, varav flera har sina rötter i de gamla folkrörelserna. 
 Också bland företagen är det relativt många som tillhör gruppen av riktigt politiskt aktiva, det är en dryg fjärdedel av företagen (86 st) som åtminstone någon gång i månaden själva tar kontakt med offent- liga företrädare. Och det har ett mycket tydligt samband med stor- lek. I gruppen företag med upp till 1 000 anställda är det cirka 20 % som tillhör de mest aktiva. Bland de företag med mellan 5 000 och 10 000 anställda stiger andelen till 46 % och bland de allra största (över 10 000 anställda) är över 85 % mycket aktiva. Precis som bland organisationerna är gruppen som anlitar lobbykonsulter mycket exklusiv. Det är totalt 29 företag i vårt urval som gör så några gånger eller fler under ett år. 
 Professionaliseringen av samhälls- kontakter 
 Vi har redan stött på en sorts professionalisering av företagens och organisationernas samhällskontakter, nämligen framväxten av en sär- skild konsultverksamhet. En annan yttring av denna professionalise- ring är att företagen och organisationerna själva anställer sådana kon- sulter, dvs att man bygger upp en särskild enhet eller avdelning med uppgift att svara för samhällskontakterna. 
 Tabell 3.4. Företag med avdelning för samhällskontakter (procent) 
  
 500–1 
  000 
  
 1  
 000–5 
  000 
  
 > 5 000 anst 
  
 Samtliga 
  
 Ja – Speciell avdelning 
  
 15 
  
 23 
  
 35 
  
 65 
  
 30 
  
 Annan avdelning 
  
 23 
  
 29 
  
 31 
  
 20 
  
 29 
  
 Nej 
  
 62 
  
 48 
  
 34 
  
 15 
  
 41 
  
 S:a 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 (N) 
  
 (13) 
  
 (169) 
  
 (119) 
  
 (20) 
  
 (321) 
  
 Om Ja eller annan avd – 
  
 Antal anställda (medel) 
  
 1,7 
  
 2,0 
  
 2,2 
  
 3,9 
  
 2,3 
  
 (N) 
  
 (3) 
  
 (58) 
  
 (53) 
  
 (14) 
  
 (128) 
  
 64 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Av vår undersökning framgår att tre av tio storföretag har en speciell avdelning som ansvarar för företagets samhällskontakter. Ungefär lika många storföretag låter en annan avdelning svara för detta. Näs- tan sextio procent av storföretagen identifierar således detta som en speciell uppgift. Här finns en tydlig skillnad mellan de stora (över 
 1 000) och de inte fullt så stora företagen. Skillnaden förstärks ännu mer om man skiljer ut de riktigt stora storföretagen (mer än 5 000 anställda). Här är det ungefär två tredjedelar av företagen som har en speciell avdelning inom företaget med ansvar för samhällskontak- terna. 
 Det är sammanlagt 128 företag som uppger att de har personer anställda för att ansvara för dessa kontakter och 96 av dessa har en särskild avdelning för samhällskontakter. Precis som man kan för- moda är storleken på den avdelningen beroende av företagets storlek. Det är dock ingen stor skillnad, både de små och stora företagen har en avdelning för samhällskontakter med i medeltal cirka 2 anställda. I de allra största företagen är emellertid avdelningen dubbelt så stor, nästan 4 anställda. 
 Som man kunde misstänka har även många organisationer en rela- tivt väl utbyggd funktion för samhällskontakter. Så pass många som 310 organisationer har egna avdelningar för sådana syften och ytterli- gare 239 har personal med sådana uppgifter (sammanlagt närmare 62 procent). Det vanligaste är att man har en person som är anställd för att sköta dessa uppgifter. Men 153 organisationer har mellan 2 och 5 anställda och så många som 30 organisationer har mer än fem anställda som ska syssla med samhällskontakterna. Lägger vi samman antalet anställda på storföretagens avdelningar för samhällskontakter med motsvarande personer inom organisationerna skulle vi således få en grupp professionella lobbyister och opinionsbildare som åtmins- tone uppgår till mellan 1 250 och 1 300 personer. 
 89 
  
 Till en del kan ju mönstret ha att göra med vilken typ av organisa- tioner dessa är. I vårt urval ingår såväl riksorganisationer som lokala föreningar. Om vi därför skiljer på olika nivåer framträder följande samband: 
 65 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Tabell 3.5. Kontaktavdelningar i organisationer på skilda nivåer 
 (%) 
  
 Lokal nivå 
  
 Distriktsnivå 
  
 Brown 
  
 Samtliga 
  
 Ja 
  
 30 
  
 35 
  
 40 
  
 35 
  
 Annan avdelning 
  
 24 
  
 25 
  
 31 
  
 27 
  
 Nej (+ej svar) 
  
 46 
  
 40 
  
 29 
  
 38 
  
 (N) 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 (378) 
  
 (171) 
  
 (333) 
  
 (889) 
  
 Vi ser här att förekomsten av avdelningar för samhällskontakter mest är förbehållet riksorganisationerna. Här har över 70 procent av orga- nisationerna åtminstone någon som är anställd eller ansvarar för att sköta organisationens samhällskontakter, vilket kan jämföras med 54 procent av de lokala organisationerna. 
 Inte alls oväntat visar det sig att även de olika typerna av organisa- tioner skiljer sig åt. 
 Tabell 3.6. Kontaktavdelningar i olika typer av organisationer (%) 
  
 Arbets- 
  
 Idé  
  
 Övriga 
  
 Bransch 
  
 givare 
  
 Yrke 
  
 Facklig 
  
 Religion 
  
 Aktivitet 
  
 intressen Samtliga 
  
 Ja 
  
 37 
  
 42 
  
 30 
  
 34 
  
 23 
  
 30 
  
 44 
  
 36 
  
 Annan avd. 
  
 22 
  
 23 
  
 21 
  
 28 
  
 33 
  
 25 
  
 29 
  
 27 
  
 Nej 
  
 42 
  
 35 
  
 48 
  
 38 
  
 44 
  
 45 
  
 28 
  
 38 
  
 S:a (N) 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 (74) 
  
 (57) 
  
 (56) 
  
 (292) 
  
 (86) 
  
 (142) 
  
 (182) 
  
 (889) 
  
 Om ja – antal 
  
 3,3 
  
 3,8 
  
 1,8 
  
 3,0 
  
 1,9 
  
 2,2 
  
 3,0 
  
 2,8 
  
 anställda 
  
 (32) 
  
 (23) 
  
 (20) 
  
 (100) 
  
 (30) 
  
 (54) 
  
 (103) 
  
 (362) 
  
 Det finns som vi ser tydliga skillnader mellan de olika organisations- typerna. Yrkesorganisationer, gruppen som omfattar idérörelser och religiösa organisationer samt i viss mån aktivitetsorganisationer lig- ger lågt i förhållande till de övriga. Av dessa mer alerta är det grup- pen övriga intresseorganisationer och arbetsgivarorganisationer som ligger i topp, om man avser förekomst av särskilda avdelningar. Ser vi till antalet anställda med uppgift att sköta samhällskontakterna så är det bransch- och arbetsgivarorganisationerna som utgör en grupp för sig. Här finns i medeltal  
 3–4 
  anställda. Mönstret där yrkessam- manslutningar, idé- och religiösa organisationer ligger lågt vad gäller professionaliseringen av samhällskontakterna är således tydlig. Och det är framför allt arbetsgivarorganisationerna som har gott om egna lobbyister. Gör vi en direkt jämförelse mellan näringslivets elit och 
 66 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 den för svenska förhållanden förekommande löntagareliten har här näringslivet ett visst försteg. 
 Är det då nivå eller typ av organisation som bäst förklarar den variation som kan observeras? Tittar vi närmare på näringslivets och arbetets organisationer, arbetsgivare och branschorganisationer res- pektive arbetstagare, samt de stora intresseorganisationerna och sam- tidigt kontrollerar för organisationsnivå ser vi att sambandet i stort sett håller för branschorganisationerna (som dock är väldigt få), arbetstagarna och intresseorganisationerna medan det motsatta gäller för arbetsgivarna. Det betyder att arbetsgivarorganisationerna tycks vara bättre utrustade, och kanske mer aktiva, lokalt, medan intresse- organisationerna är mer fokuserade på rikspolitiken. 
 Att man har en särskild avdelning med ansvar för samhällskontak- ter är av stor betydelse. Det kommer att framgå längre fram. 
 Kontaktavdelningarnas historia 
 De särskilda avdelningarna för samhällskontakter är i likhet med den politiska konsultverksamheten ett fenomen på tillväxt. Vi kan kon- statera att dessa avdelningar är ett relativt nytt fenomen i företags- världen. Det är endast ett företag av tio som hade en sådan avdelning före  
 1980-talet 
  (den undre kurvan i nedanstående figur). I tre företag (av tio) etablerades avdelningen under  
 1980-talet 
  (den vänstra stapeln når upp till 30) och i hela sex företag av tio har avdelningen tillkom- mit så sent som under  
 1990-talet. 
  
 Figur 3.5. Tidpunkt för inrättande av särskilda kontaktavdelningar. 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 50-talet 
  
 60-talet 
  
 70-talet 
  
 80-talet 
  
 90-talet 
  
  Andel 
  
  Andel org. 
  
  Kumulativt företag 
  
 Kumulativ org 
 Bilden ser något annorlunda ut om vi i stället granskar organisatio- nerna. De flesta kontaktavdelningarna har tillkommit sent även här. Hälften är så unga att de tillkommit under det allra senaste decen- 
 67 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 niet (den högra stapeln når upp till 50). Men redan på  
 1950-talet 
  före- kom ett betydande antal sådana avdelningar särskilt inom vissa typer organisationer (den övre kurvan startar på en nivå som motsvarar ungefär 15 procent). I nedanstående tabell kan vi urskilja ytterligare detaljer i detta mönster. 
 Tabell 3.7. Inrättande av kontaktavdelningar i olika typer av orga- nisationer 
  
 Arbets- 
  
 Idé  
  
 Intressen 
  
 Bransch 
  
 givare 
  
 Yrke 
  
 Fackliga 
  
 Religion 
  
 (övrigt) 
  
 Aktivitet 
  
 Samtliga 
  
 -  
 50-tal 
  
 29 
  
 5 
  
 20 
  
 14 
  
 15 
  
 18 
  
 8 
  
 15 
  
 60-tal 
  
 6 
  
 5 
  
 0 
  
 3 
  
 0 
  
 4 
  
 0 
  
 3 
  
 70-tal 
  
 6 
  
 20 
  
 0 
  
 10 
  
 8 
  
 18 
  
 8 
  
 12 
  
 80-tal 
  
 6 
  
 35 
  
 10 
  
 21 
  
 31 
  
 16 
  
 20 
  
 20 
  
 90-tal 
  
 53 
  
 35 
  
 70 
  
 52 
  
 46 
  
 45 
  
 64 
  
 51 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 101 
  
 100 
  
 101 
  
 (17) 
  
 (20) 
  
 (10) 
  
 (63) 
  
 (13) 
  
 (51) 
  
 (25) 
  
 (199) 
  
 Samtliga 
  
 9 
  
 10 
  
 5 
  
 32 
  
 7 
  
 26 
  
 13 
  
 100 
  
 Vissa av de gamla folkrörelserna var tidigt ute med att professionali- sera sitt politiska engagemang. I det gamla organisations- och folk-  
 rörelse-Sverige 
  förekom således avdelningar för samhällskontakter redan på  
 1950-talet 
  och i vissa fall också långt före dess. Förvisso bland de fåtaliga branschorganisationerna, men även fackföreningar och andra intresseorganisationer, och faktiskt till en del också hos religiösa sammanslutningar, förekom sådana avdelningar ett par decennier före det att samhällskontaktverksamhet fick ett mer gene- rellt och rejält uppsving. Men när den nya utvecklingen tog fart på  
 1970-talet 
  var det arbetsgivarorganisationerna som tog ledningen tätt följda av övriga intresseorganisationer. Kulmen i deras uppbyggnad av avdelningar för samhällskontakter låg under 1970- och  
 80-talen. 
  För återstoden av organisationsvärlden ser vi, i likhet med företags- världen, en rejäl tillväxt först under det innevarande decenniet. På det här viset kan man säga att näringslivet och dess organisationer har stärkt sin ställning på senare tid. 
 Kontaktavdelningarnas betydelse 
 Det är tydligt att organisationerna generellt sett har mer samhälls- kontakter än vad företagen har – organisationerna kontaktar oftare beslutsfattare och media respektive deltar i den politiska debatten. 
 Undantaget är emellertid kontakterna med informations- och lobby- 
 68 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 konsulter där företagen genomgående har mer av sådana än vad orga- nisationerna har, något som gäller oavsett hur de själva har organise- rat sig. Det är också så att den organisation eller det företag som har en egen avdelning för samhällskontakter påverkar mer än de som inte har någon sådan – de tar själva kontakt med politiska företrädare och media i högre grad, deltar livligare i debatten och är också de som mest använder sig av professionella informatörer och lobbykonsulter. Det här illustreras tydligt i följande figur: 
 Figur 3.6. Samhällskontakternas omfattning och professionalisering 
  
 K 
  
 o 
  
 K 
  
 o 
  
 D 
  
 e 
  
 A 
  
 n 
  
 n 
  
 n 
  
 b 
  
 l 
  
 tak 
  
 att 
  
 it 
  
 tak 
  
 ar 
  
 k 
  
 t 
  
 t 
  
 e 
  
 r 
  
 a 
  
 rb 
  
 a 
  
 rm 
  
 o 
  
 ns 
  
 e 
  
 ar 
  
 s 
  
 e 
  
 u 
  
 s 
  
 d 
  
 ä 
  
 l 
  
 lt 
  
 lu 
  
 ia 
  
 ts 
  
 v 
  
 a 
  
 fatt 
  
 a 
  
 r 
  
 e 
  
  Organisation med avdelning 
  
  Organisation utan avdelning 
  
  Företag med avdelning 
  
  Företag utan avdelning 
 För både organisationerna och företagen gäller således att det främsta medlet för politisk påverkan är de egna kontakterna följda av, och med avtagande betydelse, mediakontakt, debattdeltagande och lob- bykontakter. Men det är också uppenbart att det finns ett samband mellan de olika aktörernas förmåga eller vilja att ta kontakt med det offentliga livet och om man har egna avdelningar för samhällskontak- ter eller inte. Det här kan antingen tolkas som att de företag och organisationer som har en egen sådan avdelning helt enkelt kan öka insatsen rejält på alla områden eller att de som är aktiva påverkare också skaffar sig egna avdelningar. Oavsett vad som leder till vad finns tydliga skillnader. Allra mest syns skillnaderna när det gäller företagens förmåga att ta mediakontakter, men det är en skillnad som också gäller alla andra sätt att påverka. Det gäller också huruvida man anlitar konsulter eller inte. Det är således inte alls den svage som tar hjälp utifrån, det är den redan professionelle som har möjlighet till det – åt den som har skall varda givet. Det visar sig också att skillnaden mellan de som har och de som inte har egen avdelning är 
 69 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 något större bland företagen än bland organisationerna, tydligast gäl- ler det just mediakontakterna. 
 Vad engagerar företagen och organisationerna? 
 Föga överraskande finner vi att storföretagens samhällskontakter i första hand syftar till att värna om den egna verksamheten. Sextio procent av företagen angav att deras samhällsbevakning hade just detta syfte. Mer än fyrtio procent pekade också ut miljön. Av de åtta ämnen som var givna på förhand är det tillståndsfrågor, arbetsrätten och arbetsmiljön som engagerar storföretagen minst. 
 Figur 3.7. Innehållet i företagens samhällskontakter (andel som svarar ja) 
 Arbetsrätt 
 TillståndPatent 
 Arbetsmiljö 
 InfraTransport 
 Konkurrens 
 SkatterSubventioner 
 Miljö 
 Egen verksamhet 
  
 Finns det någon skillnad mellan stora och små storföretag? Svaret framgår av nedanstående figur. För att bringa ordning i all informa- tion har vi genomfört en faktoranalys som visar att de sju ämnesom- rådena (egen verksamhet har uteslutits) kan hänföras till tre olika grupper. Arbetsrätt och arbetsmiljö hör samman – kallas här för  
 Arbete  
 – och det visar sig att dessa frågor främst intresserar de mindre storföretagen, åtminstone är intresset svagt från de riktigt stora före- tagen (över 5 000 anställda). Förhållandet är det motsatta för kon- kurrensfrågor samt skatter och subventioner, vilka bildar en egen faktor –  
 Marknadsvillkor 
 . Här finns ett klart positivt samband mellan företagsstorlek och intresse för frågan. Det är i den här frågan de rik- tigt stora koncernerna lägger ner sin kraft. Utöver detta finns tre ämnesområden (miljö, transporter och tillstånds  patentärenden) som handlar om näringsfrågor mer allmänt, här kallade för  
 Näringfrå- 
  
 70 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
  
 gor 
 , som visar sig vara intressanta för storföretagen oavsett storlek. 
 90  
 Om vi ser närmare i figuren ser vi att effekterna inte ska överdrivas (det rör sig om några tiondelars förändring på en skala mellan 0 
 och 1) men att de trots allt existerar. Storleken spelar roll för vad man intresserar sig för. 
 Figur 3.8. Samhällskontakternas inriktning på olika ämnesområden 
 91 
  
 Grad av intresse 
  
 0,6 
  
 Marknadsvillkor 
  
 0,5 
  
 (F3) 
  
 0,4 
  
 Näring (F1) 
  
 0,3 
 0,2 
 Arbete (F2) 
 0,1 
 0 
  
 0 
  
 2 
  
 4 
  
 6 
  
 8 
  
 10 
  
 Företagsstorlek (anställda i tusental) 
 Frågan om vilka ämnen som engagerar har i undersökningen en påtaglig slagsida åt arbetsmarknad och näringsliv. Det finns ett flertal ämnesområden som vore relevanta för organisationsvärlden men som inte täcks in av de svarsalternativ som anges i vår enkät. Trots detta kan det vara intressant att se hur svarsmönstret ser ut även för orga- nisationerna som åtminstone till vissa delar är tydligt inriktade på just de typer av frågor som faktiskt ställs. 
 Figur 3.9. Innehållet i organisationernas samhällskontakter (andel ja) 
 7LOOVWnQG 3DWHQW 
 .RQNXUUHQV 
 ,QIUD 7UDQVSRUW 
 0LOM| 
 $UEHWVPLOM| 
 6NDWWHU 6XEYHQWLRQHU 
 $UEHWVUlWW 
 (JHQ YHUNVDPKHW 
  
 71 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Om vi bortser från den egna verksamheten tycks skatter och subven- tioner vara det enda ämnesområde som både företag och organisatio- ner lägger ner mycket arbete på. I övrigt ser prioriteringarna ganska olika ut. För organisationerna är det faktiskt arbetsrättsfrågor som ligger i topp. Drygt 40 procent av organisationerna har kontakter som handlar om sådana frågor, motsvarande för storföretagen är knappt 20 procent. I 30 procent av svaren lyfts också arbetsmiljön fram. De två frågor som tillhör de minst intressanta för företagen är således de viktigaste i organisationernas samhällskontakter. Miljön som är en viktig fråga för företagen är däremot ingen central fråga för organisationerna. Möjligen avspeglar detta också de olika gruppernas fokusering på den egna verksamheten. Arbetsmarknadens organisa- tioner är välrepresenterade i urvalet och förklarar rimligen dessa frå- gors centrala plats här. Och flertalet företag som tillhör tillverknings- industrin tvingas hantera myndigheternas krav på produkterna i mil- jöhänseende. 
 På det här sättet kan det tidigare specifikt svenska mönstret med två skilda politiska eliter, en mer traditionell elit nära förbunden med näringslivet och en socialdemokratisk löntagarelit som framför allt baserats på fackföreningsrörelsen, reproducerats när de nya typerna av påverkansformer fått ökad tyngd. 
 92  
 En sådan slutsats kräver dock ett närmare studium av hur olika typer av organisationer agerar. 
 En första slutsats av en sådan mer ingående analys är det enkla konstaterandet att organisationerna har lite olika profiler sinsemel- lan. Bryter vi upp resultatet på de olika typerna av organisationer ser vi således att de fokuserar på olika sakområden. I följande tabell ser vi hur stor  
 Ja-andel 
  det finns inom respektive grupp (För att under- lätta tolkningen har de enskilda värden som ligger över medelvärdet markerats med fetlagd stil): 
 72 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Tabell 3.8. Inriktningen på olika organisationers samhälls- kontakter (andel ja) 
  
 Arbets- 
  
 Idé  
  
 Bransch 
  
 givare 
  
 Yrke 
  
 Fack 
  
 religion 
  
 Intresse 
  
 Aktivitet 
  
 Samtliga 
  
 Egen verk- 
  
 63 
  
 38 
  
 51 
  
 25 
  
 79 
  
 70 
  
 88 
  
 55 
  
 samhet 
  
 Arbetsrätt  
  
 16 
  
 51 
  
 53 
  
 85 
  
 18 
  
 15 
  
 7 
  
 43 
  
 Anställning 
  
 Skatt  
  
 51 
  
 45 
  
 26 
  
 28 
  
 33 
  
 27 
  
 27 
  
 31 
  
 Subvention 
  
 Arbetsmiljö 
  
 10 
  
 32 
  
 34 
  
 67 
  
 6 
  
 5 
  
 4 
  
 30 
  
 Miljö 
  
 40 
  
 34 
  
 13 
  
 24 
  
 11 
  
 17 
  
 21 
  
 22 
  
 Infra  
  
 26 
  
 38 
  
 17 
  
 28 
  
 0 
  
 11 
  
 6 
  
 18 
  
 Transport 
  
 Konkurrens-  
 41 
  
 40 
  
 19 
  
 18 
  
 1 
  
 8 
  
 6 
  
 16 
  
 frågor 
  
 Tillstånd  
  
 13 
  
 8 
  
 4 
  
 2 
  
 21 
  
 10 
  
 8 
  
 8 
  
 Patent 
  
 Branschorganisationer, arbetsgivare och fackliga organisationer ligger över medelvärdet inom flertalet områden, det är således dessa typer av organisationer – de som tidigare också dominerade det korporativa samtalet – som dominerar organisationsvärldens samhällskontakter, åtminstone när det gäller just dessa frågor. Och aktivitetsorganisatio- ner, yrkessammanslutningar, de idéburna och religiösa organisatio- nerna samt övriga intresseorganisationerna ligger under medelvärdet inom flertalet områden. Men har de också olika profiler? 
 Om vi undantar det som här kallas den egna verksamheten (som mycket väl kan innefatta några av de ämnen som räknas upp) så foku- serar branschorganisationerna på skattefrågor följda av konkurrens- respektive miljöfrågor. Arbetsgivarorganisationerna ligger relativt högt inom flertalet områden men pekar speciellt ut arbetsrättsfrågor och frågor om skatter och subventioner och i viss mån miljö, trans- port och konkurrensfrågor. Däremot ligger man anmärkningsvärt lågt vad gäller arbetsmiljö. Det är i stället ett av de fackliga organisa- tionernas mycket starka ämnen, tillsammans med arbetsrätts- och anställningsfrågor. I övrigt har de fackliga organisationerna en rela- tivt låg profil (även om man inom flera ämnesområden ligger över medelvärdet för alla organisationerna). I den mån yrkesorganisatio- nerna agerar så rör det sig om arbetsrätts- och anställningsfrågor, de idéburna och de religiösa organisationernas huvudområden tycks vara skatter och subventioner liksom patent- och tillståndsfrågor. Också för aktivitetsorganisationer och de övriga intresseorganisatio- 
 73 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 nerna är det (fast på jämförelsevis låg nivå) skatter och subventioner som är huvudämnet. De starka intresseorganisationerna är nästan uteslutande inriktade på den egna verksamheten och dominerar denna typ av ämnen (som innehållsmässigt kan betyda det mesta) tillsammans med religiösa organisationer och branschorgan. Frågan om tillstånd och patent är framför allt en fråga för de religiösa organi- sationerna och har troligen att göra med kontakter inför olika arrang- emang o dyl. 
 Med hjälp av faktoranalys kan man urskilja hur de olika ämnesom- rådena hör samman. Även här får man då fram tre distinkta fråge- komplex –  
 Arbete  
 (arbetsrätt  anställning och arbetsmiljöfrågor),  
 Näringspolitik  
 (skatter  subventioner, infrastruktur  transport, konkurrensfrågor samt miljö) och  
 Tillståndsfrågor  
 (tillstånd  patent). 
 93  
 Om vi också grupperar de olika organisationerna i några större huvudtyper – en löntagarelit (fack- och yrkesorganisationer), en näringslivselit (bransch och arbetsgivare) samt övriga – erhåller vi följande ganska tydliga resultat: 
  
 Figur 3.10 Eliternas sakfrågeprofiler (indexmedelvärde 0 – 100) 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 Löntagareliten 
  
 40 
  
 Näringslivspolitik 
  
 30 
  
 Övriga 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Arbete 
  
 Näringspolitik 
  
 Tillstånd 
  
 Det är alldeles tydligt att de två traditionella arbetsmarknadseliterna har distinkt olika fokusering i sitt politiska påverkansarbete. Lönta- gareliten är inriktad på att påverka de offentliga företrädarna i frågor som rör just arbetsmarknadssektorn. Skillnaden mellan de fackliga organisationerna och de övriga är mycket markant härvidlag. Näringslivets elit å andra sidan, dvs arbetsgivare och branschorgani- sationer, fokuserar i första hand på näringslivfrågorna. Skillnaden är dock i detta fall mindre markerad gentemot de andra eliterna. Här bör emellertid noteras att denna inriktning från näringslivselitens sida förstärks av att de stora företagen också är inriktade på just dessa frågor. Intresset för tillståndsfrågor är genomgående svagt – det rör 
 74 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 frågeställningar som trots allt ganska få av organisationerna priorite- rar och som också har marginell politisk betydelse. Kontakterna handlar troligen främst om att legalisera den egna verksamheten och de egna arrangemangen. Löntagarorganisationerna och näringslivets intressesammanslutningar fokuserar således sin lobbyverksamhet gentemot det offentliga livet på helt olikartade frågor – problemom- råden som är direkt knutna till deras centrala intresseområden. 
 Den svenska modellen med två distinkta makteliter tycks bestå. Att man övergivit korporativa arrangemang tycks inte förändra detta grundläggande förhållande. De två elitgrupperna fokuserar på två skilda frågekomplex – arbetsmarknadsfrågor respektive näringslivs- frågor – och bildar i sitt lobbyarbete på det viset två olika politiska kontaktnät. 
 94  
 Den slutsatsen leder oss naturligen över till frågan om vilka beslutsfattare företagen och organisationerna försöker påverka. 
 Vilka offentliga företrädare kontaktar man? 
 Nästa steg är att fråga efter vilka offentliga beslutsfattare företagen och organisationerna vänder sig till. Låt oss börja med att se på hur företagen riktar in sina påverkansförsök. 
 Vilka vänder sig företagen till? 
 Resultatet för storföretagens del framgår av nedanstående tabell: 
 75 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Tabell 3.9. Företagens kontakt med olika offentliga beslutsfattare 
  
 Enstaka Ganska 
  
 Mycket 
  
 Före- 
  
 Antal 
  
 Aldrig 
  
 tillfällen 
  
 ofta 
  
 ofta 
  
 S:a 
  
 kommer ggr/år 
  
 Lokala tjm 
  
 7 
  
 39 
  
 39 
  
 15 
  
 100 
  
 93 
  
 2,9 
  
 (305) 
  
 Lokala politiker 
  
 9 
  
 45 
  
 37 
  
 9 
  
 100 
  
 91 
  
 2,7 
  
 (317) 
  
 Ämbetsmän 
  
 22 
  
 52 
  
 22 
  
 4 
  
 100 
  
 78 
  
 2,1 
  
 (305) 
  
 RD-ledamot 
  
 28 
  
 59 
  
 12 
  
 2 
  
 100 
  
 72 
  
 1,7 
  
 (313) 
  
 Statsråd/-sekr. 
  
 45 
  
 43 
  
 10 
  
 3 
  
 100 
  
 55 
  
 1,5 
  
 (302) 
  
 Regeringstjm. 
  
 46 
  
 38 
  
 11 
  
 5 
  
 100 
  
 54 
  
 1,7 
  
 (300) 
  
 RD-tjm 
  
 53 
  
 41 
  
 6 
  
 0 
  
 100 
  
 47 
  
 1,1 
  
 (295) 
  
 Rikspolitiker 
  
 56 
  
 38 
  
 6 
  
 1 
  
 100 
  
 44 
  
 1,1 
  
 (298) 
  
 EU-tjm 
  
 64 
  
 30 
  
 6 
  
 1 
  
 100 
  
 36 
  
 0,9 
  
 (304) 
  
 EU-politiker 
  
 70 
  
 27 
  
 3 
  
 1 
  
 100 
  
 30 
  
 0,7 
  
 (302) 
  
 Mönstret är tydligt. Storföretagens politiska agerande är främst riktat mot det lokala planet. Därnäst kommer de centrala ämbetsmännen och riksdagsledamöterna. Regeringen, både politiker och tjänstemän i kanslihuset, bildar en tredje grupp. Det är slutligen en ganska liten uppmärksamhet som riktas mot den europeiska scenen. Ett annat generellt drag är att det inom alla arenor förutom riksdagen är så att tjänstemännen har ett något större påverkanstryck på sig än vad poli- tikerna har. Vänder man sig till departementet är det departements- tjänstemannen man vänder sig till, på lokal nivå och på  
 EU-nivå 
  är det också tjänstemännen som är första prioritet. Vänder man sig till riksdagen är det däremot i första hand de folkvalda man vill påverka. 
 De olika mönstren framträder ännu tydligare när man lyfter fram antal kontakter per år. 
 95 
  
 76 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Figur 3.11. Företagens kontakter med offentliga beslutsfattare (ggr/år) 
 Lokala tjm 
 Lokala politiker 
 Ämbetsmän 
  
 RD-ledamot 
  
 Reg.-tjänstemän 
  
 Statsråd/sekr 
 Partiföreträdare 
  
 RD-tjänstemän 
  
 EU-tjänstemän 
  
 EU-politiker 
  
 0 
  
 0,5 
  
 1 
  
 1,5 
  
 2 
  
 2,5 
  
 3 
  
 3,5 
  
 Innan några långtgående slutsatser dras utifrån detta bör vi konsta- tera att resultatet till en del är helt självklart. Det förhåller sig ju på det sättet att antalet lokala beslutsfattare är betydligt större än antalet aktörer på den högre nivån. Och tvärtom finns det mycket få EU- företrädare. Av det skälet vore det anmärkningsvärt om mönstret hade varit det motsatta. 
 96  
 Men därav följer inte att figurens mönster inte skulle säga något väsentligt om hur den politiska verkligheten är beskaffad. Det framförs ofta teser om politikens internationalisering och att politiken bedrivs allt längre från dem som berörs. Även om data här avspeglar elitens agerande så framgår det emellertid att politiken till mycket stor del fortfarande är lokal och nationell. Och samtidigt bör vi också stanna upp inför det faktum att resultatet avspeglar antalet möjliga företrädare på olika nivåer. Givet de fåtal företrädare för EU som företagen kan rikta sig till är det ändå anmärkningsvärt att man i genomsnitt ändå tar sådana kontakter näs- tan en gång per år. Om dessa kontakter blir allt viktigare i framtiden är det ur demokratisk synvinkel viktigt att få veta om de här kontak- terna också varierar med vilka resurser man har. Är detta de riktigt stora aktörernas tummelplats? Hur ser då motsvarande mönster ut om man jämför företag inom olika storleksklasser? 
 77 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Tabell 3.10. Företagens kontakt med olika offentliga beslutsfattare (ggr/år) 
  
 Koncern- 
  
 1 000– 
  
 mödrar 
  
 500–999 
  
 5 000 
  
 > 5 000 
  
 Samtliga 
  
 Lokala tjm 
  
 0,8 
  
 2,4 
  
 3,4 
  
 5,4 
  
 2,9 
  
 Lokala politiker 
  
 1,4 
  
 2,2 
  
 3,1 
  
 5,1 
  
 2,7 
  
 Ämbetsmän 
  
 1,3 
  
 1,6 
  
 2,3 
  
 4,8 
  
 2,1 
  
 RD-ledamot 
  
 2,0 
  
 1,3 
  
 1,9 
  
 4,0 
  
 1,7 
  
 Statsråd/-sekr. 
  
 1,4 
  
 1,0 
  
 1,5 
  
 5,2 
  
 1,5 
  
 Regeringstjm. 
  
 1,5 
  
 1,2 
  
 1,7 
  
 5,2 
  
 1,7 
  
 RD-tjm 
  
 0,5 
  
 0,8 
  
 1,1 
  
 3,1 
  
 1,1 
  
 Partiföreträdare 
  
 1,1 
  
 0,8 
  
 1,3 
  
 2,6 
  
 1,1 
  
 EU-tjm 
  
 1,0 
  
 0,6 
  
 1,1 
  
 3,0 
  
 0,9 
  
 EU-politiker 
  
 0,8 
  
 0,4 
  
 0,9 
  
 2,3 
  
 0,7 
  
 Anmärkning: Koncernmödrar är formellt sett (om man mäter storlek med hjälp av antal anställda) ganska små företag men har tagits med i analysen då de de facto är moderföretag till de storföretag som finns i urvalet. 
 Det finns som synes ett ganska starkt samband mellan storlek och agerande. Ju större företag desto oftare kontaktar man de offentliga företrädarna. Undantaget här är koncernmödrarna som formellt sett är små företag (mätt i antalet anställda) men som företräder mycket stora koncerner. De tycks koncentrera sitt agerande visavi riksdag och regering och har relativt de andra företagen en ganska omfat- tande  
 EU-påverkan. 
  I övrigt gäller tesen genomgående. Företag med upp till 1 000 anställda agerar långt mer sällan än de riktigt stora före- tagen oavsett vilka offentliga företrädare det rör sig om. 
 Storlek har med andra ord genomgående betydelse, men det är samtidigt så att effekten i  
 relativa  
 termer är olika stor för olika typer av beslutsfattare. Den största effekten har företagens storlek då vi ser till den sortens kontakter som är minst vanliga, dvs kontakten med Europaparlamentarikerna i Bryssel. De allra största företagen har här mer än fem gånger så många kontakter som de små storföretagen, upp till tre gånger per år jämfört med knappt en halv gång per år för de mindre. Minst effekt har storleken då vi ser de mest vanliga kon- takterna, de som riktas mot lokala politiker och tjänstemän. Det är dock viktigt att skilja mellan relativ och absolut effekt, det relativa måttet är direkt avhängigt varierande storlek på basen för beräk- ningen. En ökning från exempelvis 1 till 2 är således relativt större än en ökning från 5 till 9 (en ökning med 50 % jämfört med 44 %) trots att det senare innebär en mycket starkare utveckling i absoluta tal 
 78 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 (kan åskådliggöras genom att jämföra lutningen mellan regressions- linjerna). I följande figur (koncernmödrarna uteslutna) kan vi se de reella effekterna av storlek för vilka man tar kontakt med: 
 Figur 3.12. Samband mellan företagsstorlek och graden av påverkan av politiker och tjänstemän på olika arenor (ostandardiserad regressions- koefficient). 
  
 Antal kontakter / år 
 6 
 5 
 4 
 3 
 2 
 1 
 0 
  
 0 
  
 2 
  
 4 
  
 6 
  
 8 
  
 10 
  
 Företagsstorlek (anställda i tusental) 
  
  Kommunpol. 
  
 RD-ledamot 
  
 EU-parlament. 
  
 K-tjm 
  
  Dep.tjm 
  
 EU-tjm 
  
 Här visar det sig att företagsstorlek snarast betyder mer för kontakt- frekvensen med departementstjänstemännen än för andra kontakter, i övrigt ser utvecklingen ganska likartad ut. Och storlekseffekten är i realiteten mindre när det gäller kontakterna med  
 EU-nivån. 
 97 
  
 Om man studerar förändringarna i detalj går det också att upptäcka att effekterna är något större längre upp på storleksskalan när det gäller kontakter med riksdagsledamöter och  
 EU-tjänstemän. 
  Företag som har mer än 5 000 anställda tycks ha ett större försteg här före det medelstora företaget än vad det medelstora har visavi ett litet storfö- retag. Dessa variationer är dock marginella i förhållande till det huvudresultat som gäller oavsett vilka offentliga företrädare man önskar påverka – ju större företag desto fler kontakter. 
 Både det generella resultatet och att vissa kontakter dessutom har starkare storleksvillkor gränsar till ett generellt demokratiskt pro- blem. Vi vet från en nyligen utkommen rapport från Demokratirådet att det på individnivå (fortfarande) finns ett klart samband mellan socioekonomiska resurser och medborgarnas politiska deltagande. I synnerhet gäller det svårare deltagandeformer som exempelvis kontakter med offentliga företrädare. Med låg utbildning följer syste- matiskt mycket lägre grad av politiskt deltagande i form av kontakter. 
 79 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Om det i framtiden kommer att krävas mer av kontakter finns det risk att klyftan vidgar sig. Resultatet här ovan pekar på att det här sambandet även återfinns på kollektiv nivå. Med ökade resurser följer ökad grad av kontakter och sambandet är dessutom starkare i vissa svårare kontakter (dock ej ännu på  
 EU-nivå). 
 98 
  
 Nu är inte några av företagen i undersökningen direkt resurssvaga och inte heller kan de ses som medborgarnas representanter. Så kan man däremot betrakta en del av de organisationer som ingår i undersökningen. 
 Vilka vänder sig organisationerna till? 
 I jämförelse med företagen har organisationerna genomgående fler kontakter. Huvudmönstret är annars detsamma som vi sett för före- tagen: Den lokala politiken är mest i fokus medan det europeiska intresset är ganska svagt. Organisationerna, tagna tillsammans, riktar främst sitt intresse mot de lokala politikerna och tjänstemännen (över 3,5 kontakter per år) samt visavi riksdagsledamöterna och den centrala förvaltningen (drygt 3 kontakter per år). På en distinkt lägre nivå kommer de kontakter man tar med regering, tjänstemän i reger- ing och riksdag samt kontakter med partiföreträdarna (knappt 2,5 kontakter/år). En alldeles egen grupp bildar  
 EU-politikerna 
  och tjänstemännen vilka organisationerna tycks ha ett ringa intresse för (drygt 1 kontakt per år). Detta huvudresultat illustreras också i föl- jande figur: 
 Fig.3.13. Organisationernas kontakter med olika offentliga besluts- fattare (ggr/år) 
 . 
  
 Lokala politiker 
 Lokala tjm 
  
 RD-ledamöter 
  
 Central förvaltn. 
  
 Regerings-tjm 
  
 Statsråd/sekr. 
 Partiföreträdare 
  
 Riksdags-tjm 
  
 EU-tjm 
  
 EU-politiker 
  
 0 
  
 0,5 
  
 1 
  
 1,5 
  
 2 
  
 2,5 
  
 3 
  
 3,5 
  
 4 
  
 80 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Vi kan här se att det bildas fem olika grupper av politiska företrädare med lite olika betydelse för aktörerna. Den här skillnaden avspeglar givetvis att också organisationerna befinner sig på olika nivåer och att ett flertal organisationer i urvalet just har en lokal förankring (över 60 %). Kontakterna med kommunala politiker och tjänstemän domi- neras således i viss mån av de direkt lokalt förankrade och i synnerhet av distriktsorganisationer av olika slag. Grundmönstret är sedan att kontakterna ökar markant om vi går från lokal- och distriktsnivå till riksnivå. Följande figur illustrerar detta väl där de olika beslutsfat- tarna grupperats efter politisk nivå och då bildar tre arenor – kommu- nen, rikspolitiken och  
 EU-nivån. 
  
 Figur 3.14. Organisationsnivå och kontakter på den kommunala, natio- nella och europeiska arenan (antal kontakter per år i genomsnitt) 
  
 6 
  
 5 
  
 4 
  
 Kommun 
  
 3 
  
 Nation 
  
 2 
  
 EU 
  
 1 
  
 0 
  
 Lokal- 
  
 Distrikts- 
  
 Riksorganisation 
  
 Här bekräftas först grundmönstren – att lokala kontakter är viktiga för organisationer på alla nivåer och att det samtidigt finns ett grund- läggande samband mellan kontaktnivå och organisationsnivå. Vissa detaljer bör uppmärksammas. Det är tydligt att den kommunala are- nan framför allt befolkas av distriktsorganisationer. Vid sidan av den lokala dominansen kan vi emellertid också se att riksorganisatio- nerna är nästan lika aktiva här som de lokala organisationerna är. Agerandet på nationell nivå och på  
 EU-arenan 
  överensstämmer med det förväntade sambandet men vi kan också se att kontakter på den nationella arenan är något mer förbehållet riksorganisationer än vad kontakter med  
 EU-företrädare 
  är (vilket illustreras av den något kraftigare lutningen på rikskurvan). De politiska arenor som anses växa i betydelse – de lokala och den europeiska – är relativt sett min- dre dominerad av riksorganisationerna som agerar på den arena som är satt under press efter  
 EU-inträdet. 
  Ser vi lite närmare på  
 EU-kon- 
  takterna är kanske det mest iögonenfallande inte att riksorganisatio- 
 81 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 nerna har fler kontakter än andra utan att de lokala och distriktsorga- nisationerna har så pass omfattande kontakter som de ändå tycks ha. 
 En del av förklaringen till att riksorganisationer har mer kontakter med de offentliga företrädarna på nationell och internationell nivå handlar givetvis om arbetsfördelning mellan lokalorganisation och riksorgan. Men det handlar säkerligen också om professionell organi- sation. I följande figur ser vi vilken betydelse det har för hur mycket man kontaktar olika företrädare om man har en egen avdelning för samhällskontakter jämfört med om man inte har någon sådan. För att få en bättre helhetsbild redovisar vi data från både företags- och orga- nisationsenkäten. Betydelsen av särintressenas professionalisering framgår tydligt: 
 Figur 3.15 Betydelsen av lobbyavdelning för företagens och organisatio- nernas agerande på olika arenor 
  
 L 
  
 L 
  
 R 
  
 C 
  
 D 
  
 S 
  
 P 
  
 R 
  
 E 
  
 E 
  
 o 
  
 o 
  
 D 
  
 e 
  
 e 
  
 a 
  
 a 
  
 D 
  
 U 
  
 U 
  
 k 
  
 k 
  
 p 
  
 r 
  
 a 
  
 a 
  
 - 
  
 n 
  
 . 
  
 tr 
  
 ti 
  
 - 
  
 p 
  
 la 
  
 la 
  
 le 
  
 tr 
  
 tjm 
  
 å 
  
 f 
  
 tjm 
  
 t 
  
 o 
  
 d . 
  
 d 
  
 ö 
  
 jm 
  
 p 
  
 a 
  
 F 
  
 /s 
  
 r 
  
 li 
  
 tjm 
  
 ö 
  
 e 
  
 o 
  
 m 
  
 r 
  
 e 
  
 tr 
  
 ti 
  
 ö 
  
 k 
  
 k 
  
 l. . 
  
 v 
  
 r 
  
 ä 
  
 e 
  
 te 
  
 a 
  
 d 
  
 . 
  
 a 
  
 r 
  
 r 
  
 l 
  
 r 
  
 tn 
  
 e 
  
 . 
  
  Organisation - ej avdelning 
  
  Organisation - avdelning 
  
 Företag - ej avdelning 
  
 Företag - avdelning 
 Det sker som vi ser inga egentliga avvikelser från den prioritering av arenor som redan tidigare redovisats. Det lokala spelar mest roll, det europeiska minst. Men vi ser också tydligt vilken betydelse för kon- taktfrekvensen som uppbyggnaden av en egen lobbyavdelning tycks ha, såväl för företag som för organisationer. Företag som har egna avdelningar för samhällskontakter har genomgående fler kontakter också än de organisationer som ingen avdelning har. Företag med sådan avdelning kontaktar  
 EU-företrädare 
  nästan lika ofta som de oorganiserade träffar sina lokala företrädare. Nästan samma effekt kan också avläsas för organisationerna –  
 EU-tjänstemän 
  och parla- mentariker kontaktas lika ofta eller mer av de professionella som riksdagsledamöter, den centrala förvaltningen eller departementsfö- reträdarna får möta organisationerna utan lobbyavdelningar. 
 82 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Vare sig nu organisationer representerar intressen på lokal- eller riksnivå eller har egna avdelningar för samhällskontakter är det emel- lertid troligt att de här mönstren ser lite olika ut för olika organisa- tionstyper, olika intressen riktar sig till skilda offentliga företrädare. Om vi studerar de olika typerna av organisationer var för sig och kombinerar frågan om hur ofta de själva tar kontakt med frågan hur ofta det i så fall sker med de olika typerna av företrädare får vi föl- jande tabell för hur många gånger organisationstypen i genomsnitt kontaktar dessa per år: 
 Tabell 3.11. Organisationernas offentliga kontakter – organisa- tionstyp och kontakt med olika beslutsfattare (antal kontakter i medeltal/år) 
  
 Arb.- 
  
 Yrkes- 
  
 Arbets- 
  
 Idé  
  
 Intresse- Aktivitets 
  
 Bransch 
  
 givare 
  
 org. 
  
 tagare 
  
 Relig. 
  
 org. 
  
 org. 
  
 Samtliga 
  
 Lokala 
  
 3,4 
  
 4,1 
  
 2,5 
  
 4,5 
  
 1,7 
  
 4,3 
  
 3,2 
  
 3,9 
  
 politiker 
  
 Lokala tjm 
  
 3,8 
  
 4,3 
  
 2,9 
  
 3,9 
  
 2,2 
  
 4,6 
  
 3,5 
  
 3,8 
  
 RD-ledamot 
  3,8 
  
 3,0 
  
 1,6 
  
 3,9 
  
 1,2 
  
 3,8 
  
 2,2 
  
 3,4 
  
 Central- 
  
 4,8 
  
 3,4 
  
 2,7 
  
 3,1 
  
 1,4 
  
 3,9 
  
 2,2 
  
 3,3 
  
 förvaltning 
  
 Regerings- 
  
 4,3 
  
 2,8 
  
 1,8 
  
 2,3 
  
 0,8 
  
 3,2 
  
 1,6 
  
 2,6 
  
 tjm 
  
 Statsråd/ 
  
 3,5 
  
 2,6 
  
 1,5 
  
 2,8 
  
 0,7 
  
 3,0 
  
 1,5 
  
 2,6 
  
 statssekr. 
  
 Partiföre- 
  
 2,5 
  
 2,0 
  
 1,0 
  
 2,8 
  
 0,8 
  
 2,5 
  
 1,3 
  
 2,3 
  
 trädare 
  
 RD-tjm 
  
 2,8 
  
 2,5 
  
 1,2 
  
 2,2 
  
 0,7 
  
 2,5 
  
 1,4 
  
 2,2 
  
 EU-tjm 
  
 3,0 
  
 2,4 
  
 0,7 
  
 1,2 
  
 0,3 
  
 1,4 
  
 0,7 
  
 1,4 
  
 EU-politiker 
  
 2,0 
  
 1,9 
  
 0,4 
  
 1,5 
  
 0,3 
  
 1,4 
  
 0,6 
  
 1,4 
  
 Kontakt ngn 
  
 7,1 
  
 6,1 
  
 4,7 
  
 6,2 
  
 4,3 
  
 7,1 
  
 5,1 
  
 6,3 
  
 beslutsf. 
  
 Här kan dras två typer av slutsatser. Läser vi tabellen kolumn för kolumn ser vi vilka offentliga företrädare de olika organisationerna fokuserar på och vilka de bryr sig mindre om, här får vi reda på orga- nisationernas kontaktprofiler. Men det går också att jämföra organi- sationerna med varandra för att se vilka som agerar mycket respek- tive lite gentemot de olika beslutsfattarna. För att underlätta den ana- lysen rekapituleras i den sista raden respektive organisations medelaktivitet oavsett arena (där värdena genomgående är högre än när de anmodas att precisera vilka de kontaktar). 
 När det gäller den senare frågan överensstämmer i stort sett det 
 83 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 generella resultatet med aktiviteten visavi de olika arenorna. Bransch- organisationerna är tillsammans med övriga intresseorganisationer de mest aktiva och ligger förutom på den kommunala arenans nivå klart över de genomsnittliga nivåerna för respektive arena. Den här grup- pen av organisationer är framför allt inriktade på förvaltningen, i för- sta hand centralt (central förvaltning 4,8 och departement 4,3 kon- takter/år), men är på varje nivå fokuserad på förvaltningen. Därnäst kontaktar man riksdagsledamöterna. Branschsidan har jämfört med de andra organisationstyperna relativt omfattande kontakter med  
 EU-företrädarna. 
  
 Arbetsgivarna har sina flesta kontakter visavi kommuntjänstemän och politiker (4,3 respektive 4,1 kontakter/år), därefter följer den centrala förvaltningen och riksdagsledamöterna (3,3 respektive 3,0). De fackliga organisationerna tillhör också de mest aktiva och har vid sidan av fokuseringen på kommunföreträdare i allmänhet en långt tydligare politisk inriktning än andra grupper, kommunpolitiker och  
 RD-ledamöter 
  tillhör de primära målgrupperna (4,5 respektive 3,9). Facken tycks härigenom lägga vikt vid kontakterna med partiföreträ- darna. De övriga intresseorganisationerna tillhör genomgående de mest aktiva, men är också de mest fokuserade på kommunerna, följda av den centrala förvaltningen, riksdagsledamöterna samt departe- mentstjänstemännen och deras ledningar. 
 De här nämnda organisationstyperna är de som genomgående ofta kontaktar de olika arenorna. Yrkesorganisationer, idé- och religiösa grupper samt aktivitetsorganisationer ligger under den genomsnitt- liga kontaktfrekvensen oavsett vilken arena man studerar. Vid sidan av kommunala kontakter profilerar gruppen yrkesorganisationer på den centrala förvaltningen (2,7). I övrigt ligger man jämförelsevis lågt. De idéburna och religiöst präglade organisationerna är nästan uteslutande inriktade på det kommunala, företrädesvis tjänstemän- nen medan aktivitetsorganisationerna också har en viss kontaktverk- samhet med riksdagsledamöter och central förvaltning (2,2 för båda). 
 Pluralism skulle idealt sett kunna innebära att de olika organisa- tionerna kompletterar varandra. En översiktsbild tycks dock ge vid handen att det inte sker någon tydlig och riktigt markerad arbetsför- delning av mer jämlikt slag, så att alla de olika organisationstyperna har kontakt med och tillgång till makten men på distinkt olika sätt. Även om man har sina olika profiler så är det genomgående draget i stället möjligt att tolka som ojämlik tillgång till makten – det finns en grupp av organisationer som utmärks av att ha en låg kontaktfrek- vens på alla arenor medan andra är aktiva på flertalet arenor. Vi har redan sett att de två makteliter som representerar löntagare (som i 
 84 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 vårt material utgörs av de fackliga organisationerna) och näringsliv (sammanslagning av bransch och arbetsgivare) fokuserar på olika ämnesområden. Jämför vi löntagar- och näringslivseliten med de övriga så har de två traditionella eliterna genomgående fler kontakter än de andra organisationerna. Om vi här koncentrerar oss på de två traditionella maktblocken kan vi peka ut tydliga skillnader mellan hur dessa eliter också koncentrerar sig på olika arenor, en variation som framgår av följande figur där vi först urskiljer hur man uppmärksam- mar kommunens beslutsfattare, den nationella arenan (består av samtliga offentliga företrädare på nationell nivå) samt  
 EU-företrä- 
  darna i sina kontakter. 
 Figur 3.16. Löntagar- och näringslivskontakter gentemot  
 kommunal-, 
  nationell- och  
 EU-arena 
  (Antal kontakter/år i genomsnitt. Additiva index mäter kontakter på arenorna) 
  
 5 
  
 4,5 
  
 4 
  
 3,5 
  
 3 
  
 Näringslivselit 
  
 2,5 
  
 Löntagarelit 
  
 2 
  
 1,5 
  
 1 
  
 0,5 
  
 0 
  
 Kommun 
  
 Nation 
  
 EU 
  
 Vi ser här återigen att  
 EU-kontakterna 
  ligger lägst medan de kommu- nala är mest frekventa, något som alltså gäller oavsett vilken av de tra- ditionella eliterna vi studerar. Men det väsentliga resultatet här är att de två eliterna samtidigt har olika inriktningar. Det är uppenbart att löntagarorganisationerna är mer lokalt inriktade än vad näringslivets organisationer är (en differens på ca 0,5). Den svenska kommunen har alltmer tagit över statens uppgifter och blivit den svenska model- lens välfärdsproducent. Detta är också den politiska nivå som lönta- gareliten i högre grad riktar in sig på. Näringslivet i sin tur har en än mer markerad fokusering på den nationella och framför allt på EU- arenan (differenserna här är 0,5 resp. 1). De här olikartade profilerna kan i sin tur kopplas samman med den moderna statens förändring. Den nationella nivån anses ibland förlora i betydelse gentemot den 
 85 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 lokala politiken och den europeiska arenan framstår som en allt vikti- gare politisk spelplan. Här lägger de två eliterna olika vikt vid dessa två arenor. 
 Men man bör uppmärksamma att de två eliterna, oavsett vilken nivå man befinner sig på, också riktar sina påverkansförsök mot olika typer av beslutsfattare. I följande figur kan vi se hur de två makt- blocken har helt olika profil vad gäller kontakterna visavi politiker respektive tjänstemän: 
 Figur 3.17. Löntagar- och näringslivskontakter gentemot politiker och tjänstemän samt gentemot parlamentariker och partiföreträdare (Antal kontakter/år i genomsnitt. Additiva index mäter kontakter på arenorna) 
 4 
 3,5 
 3 
 2,5 
  
  Politiker 
 2 
  
  Tjänstemän 
 1,5 
 1 
 0,5 
 0 
  
 Näringslivseliten 
  
 Löntagareliten 
  
 Löntagareliten riktar i första hand sina kontakter gentemot politi- kerna, näringslivseliten fokuserar på tjänstemännen. 
 Resultaten är stabila. Studerar vi saken närmare ser vi att löntagar- inriktningen blir i det närmaste identisk oavsett om man väljer att urskilja politiker på alla nivåer eller om man bara ser på rikspoliti- kerna (riksdagsledamöter, partiföreträdare, statsråd  statssekrete- rare). Och skillnaden i fokus mellan elitgrupperna blir ännu mer mar- kerad om vi avgränsar politikerarenan till att utgöras av parlamentari- ker och partiföreträdare, de två grupper som har den tydligaste formellt representativa rollen på nationell nivå. Det är inte helt orim- ligt att tänka sig att detta också till viss del avspeglar den traditionella socialdemokratiska alliansen mellan parti och klassorganisationerna och då företrädesvis fackföreningsrörelsen. 
 99 
  
 Denna löntagarelitens tonvikt vid politikerkontakter och också större kontaktfrekvens än näringslivets gäller således också på den nationella arenan trots att näringslivet lägger mer krut på kontakter med den nationella arenan i sin helhet än på andra nivåer. Detta 
 86 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 hänger bland annat samman med att branschorgan och arbetsgivare är inriktade mot den statliga förvaltningen och inte alla offentliga företrädare på den nationella arenan. Näringslivets kontakter är näm- ligen, och som vi redan konstaterat, generellt starkt fokuserade på tjänstemännen och även här ger olika sätt att avgränsa tjänstemanna- arenan (nivå, delar av förvaltningen etc) i det närmaste identiska resultat. Om vi till näringslivets organisationer också lägger till age- randet direkt från företagens sida förstärker det bilden av att närings- livseliten kraftigt tycks rikta sina kontakter mot den statliga byråkra- tin, tjänstemän i allmänhet men också den framväxande maktfaktor som EU utgör. Näringslivet kan tänkas försöka stärka sitt grepp om framtidens beslutscentra. De två traditionella eliterna tycks således leva vidare även i lobbyismens samhälle, åtminstone i så motto att de ingår i relativt olikartade nätverk och söker påverka olika typer av beslutsfattare. 
 En återblick på de undersökningar av arenornas externa kontakter som beskrevs inledningsvis ger också stöd till de slutsatser vi dragit här. Där ser vi att företagen i första hand kontaktar tjänstemännen på olika nivåer (fig.3.2) och att fackföreningsrörelsen i form av LO har tre gånger fler kontakter med riksdagsledamöterna än vad SAF har och nästan dubbelt så många som företagarorganisationer i gemen (tab.3.1). 
 En invändning mot de här resonemangen skulle kunna vara att det egentligen är helt andra bakomliggande egenskaper hos organisatio- nerna som spelar roll för vilken inriktning deras kontakter har. Det faktum att organisationerna  
 representerar näringslivet eller löntagarna  
 skulle då i realiteten inte ha någon betydelse, utan bara avspegla att dessa organisationstyper är olika i andra och mer grundläggande avseenden. Vi bör då istället lyfta fram faktorer som  
 lobbyavdelning- ar 
 s betydelse,  
 organisationsnivå  
 och organisationernas faktiska  
 närhet till beslutsfattarna 
 , dvs att det helt enkelt är stockholmsbaserade orga- nisationer som står för agerandet. För att pröva en sådan invändning har vi därför i en och samma analys prövat alla de enskilda faktorer- nas effekter (med hänsyn tagen till alla andras betydelse) för vilken inriktning kontakterna har. 
 Ett första generellt resultat är att alla dessa fyra variabler (som kursiverats här ovan) har en självständig betydelse oavsett vilken arena man studerar. En organisation som tillhör den närings- eller arbetsmarknadspolitiska eliten (fack, arbetsgivare och bransch), som i någon form har speciella anställda som sköter samhällskontakterna och är en riksorganisation med säte i Stockholm är således med stor sannolikhet en organisation med stark lobbyprofil. Undantaget är 
 87 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 den kommunala arenan där inte organisationsnivå har någon effekt och stockholmsbaseringen tycks vara till direkt nackdel (det är med andra ord inte alls lika självklart för en stockholmsbaserad lokal- eller distriktsorganisation att vända sig till kommunföreträdare som det är i stads- och landsbygdskommuner). En organisation med svag lobby- profil har generellt sett de motsatta egenskaperna – det är ingen arbetsmarknadsorganisation, det är en lokal- eller distriktsorganisa- tion som saknar professionella påtryckare och har sin bas utanför Stockholm. Men också bilden av den dubbla eliten får stöd, vilket kan visas i följande tabell där arbetsmarknadseliten delats upp ytterligare och består av en näringslivselit och en löntagarelit (övriga organisa- tioner ej tagits med). 
 Tabell 3.12. Sambandet mellan organisationsegenskaper och anta- let kontakter med olika offentliga arenor (multivariat regression, ostandardiserade regressionskoefficienter) 
  
 Modellens för- 
  
 Vad förklaras? 
  
 Förklaringsfaktorer 
  
 klaringskraft 
  
 Arena – 
  
 Näringsliv – 
  
 Avdelning, 
  
 Annan ort el. 
  
 K.ontakt med: 
  
 Löntagarelit 
  
 anställd el. inget Organisations- 
  
 Stockholm? 
  
 (0-10) 
  
 (0-1) 
  
 (1-2-3) 
  
 nivå  
 (1-2-3) 
  
 (1-2) 
  
 Adj. R 
 2 
  
 Kommunen 
  
 (0,6) 
  
 1,1 
  
 0,8 
  
 -2,2 
  
 0,10 
  
 Riket 
  
 (0,5) 
  
 0,9 
  
 0,9 
  
 (0,5) 
  
 0,23 
  
 EU 
  
 (-0,4) 
  
 0.7 
  
 0,6 
  
 (0,0) 
  
 0,18 
  
 Politik 
  
 0,8 
  
 0,9 
  
 0,6 
  
 (-0,3) 
  
 0.14 
  
 Rikspolitiker 
  
 1,0 
  
 0,9 
  
 0,8 
  
 (0,1) 
  
 0.17 
  
 RD-ledparti 
  
 1,2 
  
 1.0 
  
 0,8 
  
 (-0,2) 
  
 0,15 
  
 Förvaltning 
  
 (-0,2) 
  
 0,9 
  
 0,9 
  
 (-0,1) 
  
 0.23 
  
 Statsförvaltn. 
  
 (0,1) 
  
 0,9 
  
 1,1 
  
 (0,6) 
  
 0.28 
  
 Regering 
  
 (0,3) 
  
 0.8 
  
 1,0 
  
 1,1 
  
 0,28 
  
 Värden som inte är signifikanta på 95  
 %-nivån 
  har satts inom parentes. 
 R 
 2  
 anger förklarad varians dvs hur stor del av variationen i kontakter för respektive arena som förklaras sammantaget av just dessa variabler. Den är genomgående rela- tivt liten. 
 En mer fullständig tabell återfinns i Bilaga 2 (Tab.3.12b) där tre olika resultat anges för varje arena – det första anger effekten oavsett vad kontakterna rör sig om (samma som ovan), de andra två måtten anger effekterna när vi begränsat analysen till samhällskontakter som rör arbetsmarknadsfrågor respektive kontakter i närings- livsfrågor. 
 88 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Konkret uttryckt talar siffrorna i de fyra första kolumnerna om hur stor (positiv eller negativ) förändring av antalet kontakter som upp- kommer om man förändrar värdet ett steg på respektive variabel (och med hänsyn taget till vilken effekt de andra samtidigt har). 
 100  
 Ser vi exempelvis på den andra kolumnen längst upp ser vi att agerandet visavi kommunarenan ökar med lite drygt en kontakt per år (1,1) om vi jämför de organisationer som inte har någon avdelning eller några anställda (värde 1) med de som överhuvudtaget har någon anställd som sysslar med samhällskontakter (värde 2). 
 101  
 Huvudresultaten kan illustreras grafiskt med följande cirkeldiagram. En större cirkel förklarar mer än en mindre och varje tårtbit anger respektive orga- nisationsegenskaps betydelse för inriktningen av kontakter på just den angivna arenan: 
 Figur 3.18. Organisationers egenskaper – dess betydelse för vilka arenor som fokuseras i samhällskontakterna 
  
 Näring/Löntagare 
  
 Avdelning 
  
 Nivå 
  
 Stockholm 
  
 5LNHW 
  
 )|UYDOWQLQJ 
  
 (8 
  
 3ROLWLNHU 
  
 .RPPXQHQ 
  
 Först några huvudresultat – vi kan lägga märke till att effekterna av de variabler som rör professionalism respektive organisationsnivå i stort sett kvarstår oavsett arena. Huruvida organisationen tillhör löntagar- eller näringslivseliten spelar framför allt roll för kontak- terna med politikerna och nästan inte alls för kontakterna med för- 
 89 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 valtningen. Huruvida organisationen är baserad i Stockholm eller ej har främst betydelse för kommunarenan (och en negativ sådan). Det här bör utvecklas. 
 Att organisationsnivå och professionalism har stor betydelse för kontaktnivå och inriktning är helt naturligt – aktörer som organiserat sig för att effektivt kunna handha kontakter med det offentliga livet och som gör det på central nivå för att tillvarata sina medlemsorgani- sationers intressen, är givetvis mer offensiva i sina kontakter än andra. Organisationsnivå slår igenom kraftigast när det gäller kontak- ter med statsförvaltning och regering, ser vi i tabellen rör det sig om en ökning med cirka 1 kontakt. Fördjupas analysen (se bilaga 2) och vi också avgränsar kontakterna till att röra arbetsmarknadsfrågor slår organisationsnivå igenom än kraftigare på kommunal nivå. Minst betydelse har organisationsnivå när det gäller kontakter i närings- frågor med politiker samt i kommunala näringsfrågor. Men effek- terna är också svagare vad gäller EU, något som också gäller grad av professionalism. Att ha särskilt anställda eller att ha en egen avdel- ning för samhällskontakter har annars genomgående relativt stor betydelse (en stabil ökning med cirka 1 kontakt per år oavsett arena). Betydelsen av stockholmslokalisering är, utifrån vad man skulle kunna förvänta sig, genomgående förvånande liten. Det spelar dock stor roll – men omvänt – på den kommunala arenan där stockholms- baserade organisationer i långt mindre grad än andra tar kontakter (märk väl att det gäller oavsett om det rör sig om lokala organisatio- ner eller inte) samt också genomgående i näringsfrågor (exempelvis en ökning på nästan 2 kontakter per år i kontakterna med regeringen 
 – se bilaga 2). 
 Den viktiga slutsatsen är emellertid att organisationernas tillhö- righet till någon av de två sfärerna eller eliterna fortfar att ha bety- delse för kontakternas inriktning på olika arenor, även när man tar hänsyn till grad av professionalism, organisationsnivå och stock- holmsnärhet. Här bekräftas således att löntagareliten fokuserar på kontakterna med politikerna oavsett vilka kombinationer av politiska företrädare vi studerar (och här har effekten faktiskt förstärkts om vi jämför med resultatet i fig.3.17). På den kommunala nivån gäller det speciellt i kontakter som rör sakfrågor med arbetsmarknadspolitisk inriktning (1,3 kontakter) och på de politiska arenorna slår det ige- nom oavsett inriktning (från 0,8 upp till 1,5 kontakter). Det motsatta gäller i viss mån  
 EU-kontakterna, 
  åtminstone i den generella mät- ningen. Tillhör organisationen näringslivet ökar sannolikheten att den också tar kontakt med  
 EU-företrädare. 
 102 
  
 Däremot gäller inte längre att näringslivseliten riktar in sig mer på de offentliga företrä- 
 90 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 darna också på riksnivå. Jämfört med tidigare mätningen (fig.3.16) ser vi snarare att kontakterna ökar signifikant om organisationen till- hör löntagareliten. Tidigare resultat har snarast att göra med att näringslivseliten i långt större utsträckning än löntagarna består av centralorganisationer och är mer professionaliserat. När det gäller kontakterna med förvaltningen finns ingen större skillnad mellan de två eliterna, men vi får här inte blanda ihop nivå med skilda inrikt- ningar. Vi vet sedan tidigare att de båda lägger ner mycket krut på den arenan. 
 Vad är syftet med kontakterna? 
 Ett företag eller en organisation kan givetvis ha olika syften med sina samhällskontakter. Med hjälp av ett batteri frågor har vi för det första försökt utröna i vad mån dessa organiserade intressen i sina kontak- ter med politiker eller tjänstemän försöker initiera nya förslag (är proaktiva), reagerar på gällande förhållanden eller andras förslag (är reaktiva), eller om syftet i första hand är att långsiktigt bygga upp kontakter med dessa offentliga företrädare. För det andra har vi ställt frågor om man i kontakterna med media främst syftar till att få dessa att behandla verksamheter eller enskilda sakfrågor på ett visst sätt, om kontakterna handlar om att bygga upp långsiktiga relationer eller om det helt enkelt handlar om att själva träda fram i media genom att skriva egna artiklar. 
 Det huvudsakliga resultatet är här att varken företag eller organi- sationer i någon nämnvärd utsträckning skiljer mellan dessa syften. Ligger man högt i en fråga tenderar man att markera högt också i de andra. När kontakter tas har man i en viss, om än vag bemärkelse alla dessa syften i åtanke. Alternativt har man helt enkelt svårt att i efter- hand diskriminera mellan dessa olika syften. De mönster som kan urskiljas utöver den här generella tendensen handlar således om nyanser. 
 Vi vet redan att såväl företag som organisationer oftare vänder sig direkt till de offentliga företrädarna än att ta vägen via media. Ser vi på syftena bakom kan några nyanser urskiljas. Bland företagen verkar aktiviteterna rangordnas så att man prioriterar att bygga upp långsik- tiga kontakter med de offentliga företrädarna, före att proagera res- pektive reagera. Också i förhållande till media är det de långsiktiga kontakterna som prioriteras följt av kontakter i enskilda frågor. Däremot tas mediakontakter långt mer sällan för att skriva egna artiklar. Organisationerna gör samma avvägning mellan att gå direkt 
 91 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 på de offentliga företrädarna och att arbeta via media, den första typen av kontakter är genomgående mer frekvent förekommande. Det går däremot inte att urskilja någon typ av syfte som man priori- terar i kontakterna med politiker och tjänstemän. I den mån det går att diskriminera mellan olika syften bakom mediakontakterna är fak- tiskt det mest vanliga syftet att bilda opinion genom att själv skriva artiklar. Förhållandet är alltså det motsatta det som råder bland före- tagen. Ett annat genomgående drag är att organisationerna genomgå- ende tar fler kontakter. De här övergripande resultaten sammanfattas i följande figur: 
 Figur 3.19. Syftet bakom företagens och organisationernas kontakter 
  
 4,5 
  
 4 
  
 3,5 
  
 Proagera 
  
 3 
  
 Reagera 
  
 2,5 
  
 Kontakter 
  
 Långs.politikerkontakt 
  
 / år 
  
 2 
  
 Media - sakfråga 
  
 1,5 
  
 Långs.mediakontakt 
  
 1 
  
 Skriva artikel 
  
 0,5 
  
 0 
  
 Företag 
  
 Organisationer 
  
 Det generella mönstret – att det är relativt små skillnader mellan olika syften – gäller också om man jämför företag med olika storlek eller företag som skiljer sig åt med avseende på professionalitet. Vi vet redan att större företag respektive företag med egna lobbyavdel- ningar tar fler kontakter än de små respektive än de som inga kon- taktavdelningar har. Den slutsatsen bekräftas också här – ju större och mer professionell desto fler kontakter. En skillnad mellan små och stora företag är dock större när det handlar om att agera via media i sakfrågor eller att bygga upp långsiktiga relationer med mediaföreträdare än vad som gäller när man tar kontakter med andra syften. Huvudresultatet gäller också för organisationerna om vi byter ut storlek mot organisationsnivå – organisationer med hög grad av professionalitet och (i något mindre utsträckning) riksorganisationer agerar mer i alla avseenden än lokala organisationer och än sådana som inte har några anställda för samhällskontakter. 
 En intressant nyansering av det generella mönstret framträder dock när vi studerar om det finns något samband mellan syftet med 
 92 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 samhällskontakten och med vilken typ av beslutsfattare företagen kontaktar. I nedanstående tabell är dessa samband angivna med hjälp av ett rangordningsmått (som kan variera mellan 0 och 1): 
 Tabell 3.13. Samband mellan syfte och typ av beslutsfattare ( 
 Allen rho 
 ) 
  
 Initiera förslag till 
  
 Upplysa om andras 
  
 förändringar 
  
 förslag el. beslut 
  
 Bygga upp lång- 
  
 – Proagera 
  
 – Reagera 
  
 siktiga kontakter 
  
 Organisa- 
  
 Organisa- 
  
 Organisa- 
  
 Företag 
  
 tioner 
  
 Företag 
  
 tioner 
  
 Företag 
  
 tioner 
  
 Lokala tjänstemän 
  
 0,24 
  
 0,72 
  
 0,17 
  
 0,71 
  
 0,49 
  
 0,76 
  
 Lokala politiker 
  
 0,27 
  
 0,69 
  
 0,21 
  
 0,65 
  
 0,54 
  
 0,75 
  
 Ämbetsmän 
  
 0,32 
  
 0,72 
  
 0,33 
  
 0,70 
  
 0,37 
  
 0,71 
  
 RD-ledamot 
  
 0,37 
  
 0,81 
  
 0,37 
  
 0,81 
  
 0,44 
  
 0,76 
  
 Statsråd eller stats- 
  
 0,40 
  
 0,73 
  
 0,45 
  
 0,73 
  
 0,39 
  
 0,67 
  
 sekreterare 
  
 Regeringstjänstemän 
  
 0,42 
  
 0,65 
  
 0,49 
  
 0,63 
  
 0,38 
  
 0,61 
  
 RD-tjänstemän 
  
 0,33 
  
 0,65 
  
 0,32 
  
 0,64 
  
 0,35 
  
 0,60 
  
 Rikspolitiker 
  
 0,34 
  
 0,63 
  
 0,33 
  
 0,65 
  
 0,32 
  
 0,61 
  
 EU-tjänstemän 
  
 0,24 
  
 0,47 
  
 0,28 
  
 0,46 
  
 0,26 
  
 0,47 
  
 EU-politiker 
  
 0,26 
  
 0,49 
  
 0,29 
  
 0,50 
  
 0,39 
  
 0,48 
  
 Vilka slutsatser kan då dras av dessa samband? Först och främst bör det konstateras att det generellt sett finns ett förhållandevis starkt samband mellan samtliga frågor om initiativ och frågorna om vilka arenor man vänder sig till. Det finns en mycket klar tendens till att det är samma företag respektive organisation som engagerar sig mycket, oavsett vilken typ av beslutsfattare det gäller och oavsett vad syftet är. 
 Men det finns ändå vissa nyanser. Studerar vi företagen ser vi att den som har för avsikt att initiera en ny fråga, i första hand vänder sig till regeringskansliet och dess politiska ledning (fetlagt i tabellen). Däremot vänder man sig inte till det lokala planet eller till EU (kursi- verat). Samma slutsats kan dras när syftet är att upplysa om redan lagda förslag. Detta ombesörjs främst genom kontakter med reger- ingen och dess tjänstemän och även här kommer det lokala planet och i viss mån EU på undantag. Mönstret är annorlunda när det gäller företagens ambition att bygga upp långsiktiga kontakter. Här är det i stället den lokala nivåns beslutsfattare som står i förgrunden. Riksdag och regering är också förhållandevis viktiga, medan Europa inte hel- ler här spelar någon stor roll, åtminstone inte  
 EU-parlamentarikerna. 
  
 93 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Bland organisationerna gäller att dessa när de initierar och reagerar främst kontaktar parlamentarikerna och departementsledningarna. Mönstret när det gäller att bygga upp långsiktiga kontakter är något annorlunda. Även här är de folkvalda en viktig grupp men också de lokala politikerna och tjänstemännen tillhör dem som man i hög grad vänder sig till. I likhet med organisationerna är  
 Europa-kontakterna 
  lågt prioriterade oavsett vilken typ av syfte som ligger bakom kon- takterna. 
 Man skulle nu kunna tänka sig att olika typer av organisationer ändå syftar till lite olika saker med sina kontakter, att vissa snarast är ute efter att reagera medan andra inriktar sig mer på att föregripa för- ändringar genom att bygga upp långsiktiga kontakter eller att pro- agera. En uppdelning mellan olika organisationstyper ger dock inga stora skillnader som går utöver vad som redan redovisats när det gäl- ler kontaktfrekvens i allmänhet. Följande tabell visar medelvärden av antal kontakter per år för de olika organisationerna där den högsta frekvensen markerats: 
 Tabell 3.14. Organisationstyp, syfte med kontakt med offentliga företrädare och kontaktfrekvens (genomsnittligt antal kontakter/ år) 
  
 Arbets- 
  
 Idé  
  
 Bransch 
  
 givare 
  
 Yrke 
  
 Fack 
  
 Aktivitet 
  
 religion 
  
 Intresse 
  
 Företag 
  
 Samtliga 
  
 Initiera 
  
 4,8 
  
 4,3 
  
 3,3 
  
 4,2 
  
 2,4 
  
 2,9 
  
 5,3 
  
 2,5 
  
 4,1 
  
 Reagera 
  
 4,7 
  
 4,4 
  
 3,1 
  
 4,4 
  
 2,3 
  
 2,5 
  
 5,0 
  
 2,3 
  
 4,0 
  
 Långsikt. 
  
 5,2 
  
 4,2 
  
 3,6 
  
 4,1 
  
 2,7 
  
 3,3 
  
 5,0 
  
 2,8 
  
 4,1 
  
 relationer 
  
 Skillnaderna är som synes inte stora mellan olika typer av organisa- tioner. Det finns dock en tendens till lite olika betoningar, även om man inte ska överdriva detta. Det dominerande motivet bakom arbetsgivarorganisationerna och de fackliga organisationerna tycks vara att man reagerar, idéburna och religiösa organisationer markerar främst initieringen medan övriga organisationstyper framhåller lång- siktiga relationer som ett motiv bakom kontakterna. Till den sista gruppen hör också företagen. 
 En likartad analys av organisationernas mediakontakter visar att facket liksom övriga intresseorganisationer tenderar att betona det långsiktiga arbetet, aktivitetsorganisationer och arbetsgivare sätter den sakliga behandlingen något före övriga motiv medan bransch, yrkessammanslutningar och de idéburna och religiösa organisatio- 
 94 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 nerna i likhet med företagen ger artikelskrivandet ett visst försteg i opinionsarbetet. 
 Det är också så att de som är intresserade av arbetsmarknadsfrå- gor har en markerat starkare inriktning på att reagera på lagda förslag och beslut, medan en inriktning på näringslivsfrågor ger en generellt högre kontaktfrekvens inom alla områden. Det finns däremot inga som helst skillnader mellan löntagareliten och näringslivseliten i det här avseendet, trots att det är deras frågor som resulterar i lite olika profiler. En motsvarande analys av mediakontakterna visar att näringslivets organisationer eller löntagareliten inte heller här är inriktade på något specifikt syfte även om intresse för näringslivsfrå- gor ger generellt högre kontaktfrekvenser inom alla områden. 
 Frågan om vilket syfte företagen och organisationerna har när de kontaktar konsulter dras med samma svårighet som när det gäller att skilja ut syftet med den egna kontakten med media och offentliga företrädare. De diskriminerar inte nämvärt mellan olika syften – lig- ger man högt i ett avseende ligger man regelmässigt också högt i ett annat och vice versa. Om vi rangordnar tycks dock det i första hand handla om att få hjälp med att initiera frågor, att reagera på lagda för- slag och beslut samt att få hjälp med att skriva artiklar i media. När det gäller just dessa tre olika motiv till konsultkontakter finns också ett tydligt försteg för näringslivets organisationer gentemot löntaga- reliten. I övriga avseenden, där intresset generellt är svagt, är också skillnaderna mellan eliterna i det närmaste obefintliga. 
 Sker det någon samordning? 
 De politiska aktörerna kan ofta öka sina möjligheter att utöva infly- tande genom att ingå allianser och samarbeta med andra. När de poli- tiska partierna gör så sker det inför öppen ridå och vi får som väljare i något skede ta ställning till om samarbetet bör belönas eller om vi ska dra undan vårt stöd. Men möjligheten att samarbeta med andra står givetvis öppen i större eller mindre utsträckning även för de utom- parlamentariska aktörerna, även om vi som medborgare knappast ser vilka allianserna är eller hur detta påverkar de folkvalda. Det ligger här nära till hands att tänka sig att företagens och organisationernas storlek och resurser har stor betydelse för om man mäktar med att agera också med andra. Det skulle då förstärka de redan mäktigas inflytande. Vår enkät ger oss några inblickar i hur samarbetsmönst- ren faktiskt gestaltar sig. Låt oss börja med företagens nätverk. 
 När storföretag finner anledning att ingå allianser i syfte att för- 
 95 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 stärka sin politiska slagkraft är det först och främst inom den egna koncernen man söker stöd. Därnäst kommer branschorganisationer. Andra företag och arbetsgivarorganisationer bildar en tredje grupp och de fackliga organisationerna kommer inte långt därefter. Politi- kerna hamnar tillsammans med övriga organisationer tydligt i botten. 
 Figur 3.20. Företagens samordning av sina samhällskontakter 
  
 Aldrig 
  
 Någon gång 
  
 Koncernledning 
 Branschorg. 
 Annat företag 
 Arbetsgivarorg. 
 Fackliga org 
 Myndigheter 
 Övr. Organisationer 
 Politiker 
  
 -80 
  
 -60 
  
 -40 
  
 -20 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 Ett generellt drag tycks vara att förekomsten av allianser ökar med företagsstorlek, men att det inte är frågan om några riktigt stora skill- nader. Inte heller spelar förekomst av en egen avdelning för samhälls- kontakter någon avgörande roll för alliansviljan. Det finns ett visst positivt samband mellan att utnyttja informationskonsulter och att ingå i allianser med andra, men för man in det som en förklaringsfak- tor tillsammans med andra tänkbara orsaker försvinner detta i det närmaste helt. Det tycks snarare vara så att olika allianskonstellatio- ner uppstår beroende av vilka sakfrågor man är intresserad av. Om vi tillsammans med de återkommande frågorna om företagsstorlek och grad av professionalism (om man har någon anställd eller har en egen lobbyavdelning eller inte) också för in de tre sakfrågor som är viktiga för företagens samhällskontakter – arbete, marknadsvillkor och näring – uppstår följande mönster: 
 96 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Tabell 3.15. Sambandet mellan företagens val av allianspartners och företagens storlek, professionalisering respektive kontakter- nas innehåll 
  
 Modellens för- 
  
 Vad förklaras? 
  
 Förklaringsfaktorer 
  
 klaringskraft 
  
 Typ av allians – 
  
 Sakfråga: 
  
 Samarbete med: 
  
 Företags- 
  
 Avdelning 
  
 Marknads- 
  
 Sakfråga: 
  
 Sakfråga: 
  
 (0-1-2-3) 
  
 storlek 
  
 för kontakt 
  
 villkor 
  
 Näring 
  
 Arbete 
  
 Adj. R 
 2 
  
 Koncern 
  
 0,3 
  
 0,2 
  
 0,4 
  
 (0,3) 
  
 (0,1) 
  
 0,09 
  
 Annat företag 
  
 (0,0) 
  
 (0,1) 
  
 (0,1) 
  
 0,5 
  
 (-0,2) 
  
 0,05 
  
 Bransch 
  
 (0,1) 
  
 (0,1) 
  
 0,5 
  
 0,7 
  
 (0,0) 
  
 0,10 
  
 Fack 
  
 (0,1) 
  
 (0,1) 
  
 0,2 
  
 0,5 
  
 (0,1) 
  
 0,09 
  
 Arbetsgivare 
  
 (0,1) 
  
 (0,0) 
  
 0,3 
  
 0,4 
  
 0,3 
  
 0,07 
  
 Organisationer 
  
 0,2 
  
 (0,1) 
  
 (0,0) 
  
 0,4 
  
 (0,1) 
  
 0,06 
  
 Politiker 
  
 (0,1) 
  
 0,1 
  
 (-0,1) 
  
 0,4 
  
 (-0,2) 
  
 0,07 
  
 Myndigheter 
  
 (0,1) 
  
 (0,1) 
  
 (-0,1) 
  
 0,5 
  
 (-0,2) 
  
 0,06 
  
 Multivariat regression,  
 ostand.b-koefficient 
  där graden av samarbete varierar mellan 0 – 3. 
 Värden som inte är signifikanta på 95  
 %-nivån 
  har satts inom parentes. 
 Modellerna förklarar genomgående lite av alliansmönstret. Det visar sig också att de mer institutionella faktorerna som företagens storlek och om de har professionaliserat sina samhällskontakter inverkar i överraskande liten grad på om man samarbetar och med vilka man i så fall samarbetar. Mönstret är här att de större företagen i högre grad samarbetar med de stora koncernerna och med övriga organisationer än vad de mindre företagen gör. De företag med mer professionellt organiserad kontaktverksamhet har en (mycket svag) tendens till något ökad samordning med koncerner och politiker. I övrigt finns inga märkbara effekter. Det tycks vara sakfrågans karaktär som avgör om man ska ge sig in i ett samarbete med andra aktörer eller inte, sna- rare än företagens storlek eller professionella uppbyggnad. 
 Det tydligaste resultatet är att de företag som är inriktade på näringsfrågor har en långt större benägenhet än övriga att söka allian- ser med alla andra aktörer. Det mest omfattande samarbetet tycks ske med andra företag, branschorgan, fackliga organisationer samt med myndigheter. Det är också bara de företag som är inriktade på näringsfrågorna som överhuvudtaget har samarbete med politiker och myndigheter. Infrastrukturprojekt som rör miljö och transporter är mycket ofta sammankopplade med politiska beslut och involverar också olika myndigheters aktiva medverkan. 
 103  
 Man kan också upp- märksamma att de fackliga organisationerna är väsentliga samarbets- 
 97 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 partners för dessa. Undantaget från den här företagsgruppens intresse för allianser är att samarbetet med koncerner ligger lågt (och där är sambandet inte heller signifikant). 
 Företag som tar kontakter med offentliga företrädare i frågor som rör marknadsvillkor har en benägenhet att samverka med koncerner, branschorgan, arbetsgivare och i viss mån de fackliga organisatio- nerna. Här håller man tydligt sig borta från politiker och myndighe- ter som i dessa frågor är mer av motparter. Kontakter i arbetsmark- nads- och arbetsmiljöfrågor leder generellt sett inte till några allianser med andra aktörer förutom att arbetsgivarorganisationerna här fram- står som företagets stöd. Det finns också ett svagt negativt samband med politiker – ett intresse för frågan leder snarare till en lägre grad av samarbete. Här finns tydligen en rågång mellan ett företags- och arbetsgivarintresse gentemot beslutsfattarna. 
 Går vi nu över till organisationernas samarbetsmönster kan vi utgå från följande figur: 
 Figur 3.21. Organisationernas allianspartners 
  
 Aldrig 
  
 Förekommer 
  
 Andra m. formell koppling 
 Centralorg. 
 Riksorganisation 
 Övriga org. 
 Politiker 
 Myndigheter 
 Fackliga org. 
 Företag 
  
 -100 
  
 -50 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 För organisationernas del är således mönstret ett helt annat. Vi ser här en tydlig gruppering runt de stora central- och riksorganisatio- nerna, speciellt som den grupp av allianspartners som hamnar främst är dessas kopplingar till sina medlemsorganisationer, det som inne- fattas i kategorin Andra organisationer till vilka ni har formaliserad koppling. Här uppstår ett i det närmaste självklart alliansmönster som ligger i den organisatoriska uppbyggnaden. Man utnyttjar sin större organisationstillhörighet i central- eller riksorganisation eller mobiliserar sina medlemsorganisationer. Den formella organisatio- nen ger styrka. Skillnaderna är relativt små med avseende på vilka man väljer att samarbeta med, även om det tycks vara minst vanligt 
 98 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 att organisationerna samordnar sig med myndigheter, fackliga orga- nisationer och företagen. Organisationsvärlden tycks vara relativt fri- stående från företagssfären, även om det sker sådana allianser också. Om vi vänder på analysen och istället studerar vilka organisationer 
 som samverkar mer och vilka som agerar mer på egen hand kan vi först studera om samarbetet sker spontant eller på formaliserad väg (två dimensioner som framkommer vid en faktoranalys). Här är det tydligt att det är de traditionella organisationerna, och då främst arbetsgivarna och de fackliga organisationerna, som främst använder sig av de formella strukturerna i sina alliansbyggen. Skillnaderna är dock inte så stora mellan de olika organisationstyperna. Men det är också samma organisationer, med de fackliga i en klar ledning före arbetsgivarna, som söker mest samarbete utanför den egna formella organisationen. Övriga organisationer har relativt likartade sam- arbetsambitioner, förutom de idéburna och religiösa organisatio- nerna som ligger i särklass lägst med avseende på den här typen av allianser. I den mån dessa organisationer samverkar med andra rör det sig om den egna riksorganisationen. Det övergripande mönstret framgår av följande figur: 
 Figur 3.22. Eliternas formella och informella samarbete (från aldrig till mycket ofta: 0 – 3) 
  
 1,4 
  
 1,2 
  
 1 
  
 0,8 
  
 Löntagare 
  
 Näringsliv 
  
 0,6 
  
 Övriga 
  
 0,4 
  
 0,2 
  
 0 
  
 Formell samordning 
  
 Informell samordning 
  
 Vid sidan av att man genom stark organisering utvecklar samarbete inom de egna organisationerna så är det således de två traditionella maktblocken som tycks vara de som genererar alliansbyggande också på informell väg. Genom att på det här viset skaffa sig länkar till andra sfärer i samhället skaffar de sig en starkare maktposition än om de bara skulle umgås i den egna kretsen. 
 104  
 I synnerhet tycks lönta- gareliten vara aktiv i det här avseendet. Frågan är då om de olika eli- 
 99 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 terna har olika samarbetsmönster om vi koncentrerar oss till det här spontana samarbetet. Vi ser i det följande att så är fallet. 
 Figur 3.23. Löntagarelitens och Näringslivselitens alliansprofiler (från aldrig till mycket ofta: 0 – 3) 
 Företag 
 Övr.org. 
 Näringslivselit 
 Myndigheter 
  
  Löntagarelit 
 Politiker 
 Fack 
  
 0 
  
 0,5 
  
 1 
  
 1,5 
  
 2 
  
 2,5 
  
 Den fackliga organisationselitens spontana samarbete utanför den egna organisationen är konsistent med vad vi tidigare pekat ut, man vänder sig i första hand till andra fackliga organisationer och till poli- tiker. Näringslivseliten är sparsam med samarbete med just dessa, här är istället samarbetet med företagsvärlden det primära. Man tycks helt enkelt bilda ett näringslivets maktblock. Om vi utgår från den här uppdelningen mellan löntagarelit och näringslivselit och i likhet med i analysen av företagens alliansmönster för in dels andra institu- tionella förhållanden och dels de innehållsliga aspekterna av kontak- terna finner vi att sakfrågorna också här är av stor betydelse. 
 Tabell 3.16. Organisationernas egenskaper och valet av allians- partners 
  
 Modellens för- 
  
 Vad förklaras? 
  
 Förklaringsfaktorer 
  
 klaringskraft 
  
 Näringsliv- 
  
 Avdelning 
  
 Sakfråga: 
  
 Sakfråga: 
  
 Typ av allians – samarbete 
  
 löntagare 
  
 för kontakt 
  
 Arbete 
  
 Näring 
  
 med:  
 (0-1-2-3) 
  
 (1-2) 
  
 (1-2-3) 
  
 (0-10) 
  
 (0-10) 
  
 Adj. R 
 2 
  
 Facklig allians 
  
 1,3 
  
 (0,0) 
  
 0,4 
  
 0,5 
  
 0,43 
  
 Övriga organisationer 
  
 (0,1) 
  
 (0,0) 
  
 (-0,0) 
  
 0,6 
  
 0,05 
  
 Företagsallians 
  
 -0,4 
  
 (0,1) 
  
 (0,1) 
  
 0,6 
  
 0,12 
  
 Politiker 
  
 (0,2) 
  
 (0,1) 
  
 (0,3) 
  
 (0,3) 
  
 0,05 
  
 Myndigheter 
  
 (0,0) 
  
 0,2 
  
 (-0,0) 
  
 (0,3) 
  
 0,03 
  
 Multivariat regression,  
 ostand.b-koefficient 
  där graden av samarbete varierar mellan  
 0–3. 
  
 Värden som inte är signifikanta på 95  
 %-nivån 
  har satts inom parentes. 
 100 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Vi ser här att, vilket kan framstå som ganska naturligt, det är löntaga- reliten och samtidigt ett intresse för sakfrågor som berör arbetsmark- nad, arbetsrätt och arbetsmiljö men i lika hög grad också intresse för näringsfrågor, som genererar samarbete med de fackliga organisatio- nerna. Och ett samordnat agerande med företagsvärlden är tydligt förbehållet organisationsvärldens näringslivselit. Om kontakterna med de offentliga företrädarna berör näringsfrågor är detta också något som ökar sannolikheten att man samordnar sina kontaktförsök med företagen. Vi kan också uppmärksamma att de olika förklarings- faktorerna sammantaget spelar en större roll för att förklara variatio- nen av samarbete när det gäller de två sfärer – fack och företag – som de här maktblocken redan per definition är relaterade till. Fackliga organisationer samarbetar med andra fack medan bransch- och arbetsgivarorganisationer söker samarbete med företagen. I övrigt är förklaringskraften mycket låg. 
 Vi ser också att en fokusering på näringsfrågor kan vara en kataly- sator för att organisationer ska samordna sitt agerande nästan oavsett vilka allianspartners det gäller. Samma faktor var som vi såg också viktig för företagens samordning av samhällskontakterna. Det finns också tendenser till att allianserna med politikerna ökar om kontak- terna handlar om arbetsmarknadsfrågor och i någon mån om det är den fackliga eliten som står bakom. 
 105  
 Organisationernas grad av pro- fessionalisering tycks bara spela en viktig roll för samarbetet med andra när det rör sig om allianser med offentliga myndigheter. 
 Sammantaget kan framhållas att de två eliterna fortfar att struktu- rera den svenska politiska kartan. Här ser vi att det skapas samarbets- mönster i två olika sfärer med avseende på vilka som samarbetar och om vad kontakterna faktiskt handlar. Vi kan också se att professiona- liseringen av samhällskontakterna spelar en ganska marginell roll för alliansbildningarna förutom när det gäller att få till stånd ett samar- bete med myndigheter (och om man sänker säkerhetsnivån, också samarbetet med politiker). Det framhålls ibland från konsultbran- schens sida att man fyller ett behov i dagens samhälle därför att klyf- tan mellan näringsliv och politik har vidgats, man har helt enkelt svårt att förstå varandra. Möjligen ger data här stöd för en närbesläk- tad tanke, att en ökad professionalisering ökar förutsättningarna för att samarbete ska uppstå mellan organisationerna och just dessa poli- tiska aktörer. 
 101 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Företagens och organisationernas politiska kontakter 
 I vår undersökning av lobbying i Sverige står de största företagen och organisationerna i fokus. Av tidigare undersökningar vet vi visserli- gen att det är enskilda medborgare som står för de flesta av de folk- valdas och departementens kontakter med omvärlden. Men vi vet också att de organiserade intressena traditionellt sett har haft ett mycket starkt inflytande på svensk politik. Frågan är således i vilken omfattning den svenska företags- och organisationseliten kontaktar våra politiska företrädare och hur de gör för att påverka det offentliga beslutsfattandet. Om vi mycket kort ska sammanfatta några av de mer centrala slutsatserna innebär det följande: Att företagens och organisationernas samhällskontakter är omfattande och har genom- gått en ökad professionalisering, att lobbying ger de redan stora ökade förutsättningar till inflytande och att de traditionella eliterna på arbetsmarknaden, näringslivseliten och den elit som formeras runt löntagarnas organisationer, fortfar att utgöra två stora maktblock i svensk politik även när formerna för politisk påverkan förändras. Det går dock att spåra en viss förskjutning till näringslivets fördel. 
 *** 
 Vår undersökning bekräftar vad tidigare studier av de offentliga före- trädarnas kontaktnät också observerat – organisationerna har gene- rellt sett fler kontakter med offentliga företrädare än vad företagen har. Detta gäller vare sig det rör sig om att direkt ta kontakt, att gå via media eller att ge sig in i den offentliga debatten. Det är väl också fullt begripligt. Organisationer är skapade i syfte att främja något intresse eller någon idé som flera har gemensamt och som därmed underlättar ett gemensamt agerande medan företagets främsta syfte alltid är att producera eller sälja något (det är möjligen förvånande att inte skillnaderna trots allt är större). Av samma skäl är det också lika rimligt att företagen oftare än organisationerna anlitar konsulter för att påverka någon offentlig företrädare. Eftersom det ligger utanför kärnan i företagets verksamhet tvingas man söka professionell hjälp, medan organisationerna klarar detta mer på egen hand. 
 Vi har också sett att det är långt vanligare att såväl företag som organisationer i första hand tar kontakterna på egen hand. Minst förekommande är att anlita konsulter. Det är emellertid i det här sammanhanget viktigt att lyfta fram att kontaktverksamheten i sin helhet otvivelaktigt blivit allt mer professionaliserad. Vid sidan av att man köper tjänster för att utöva påtryckningar, om än i ganska blyg- 
 102 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 sam skala, så växer det också fram en egen kår av anställda och egna avdelningar för samhällskontakter på företagen och i organisatio- nerna. Även om det i åtminstone organisationsvärlden länge funnits ombudsmän och andra organisationsföreträdare som i praktiken sysslat med vad som numera kallas för samhällskontakter och lobby- ing så är detta trots allt en företeelse som vuxit dramatiskt under de senaste två decennierna. Ungefär 70 % av företagens respektive orga- nisationernas kontaktavdelningar har inrättats under 1980- och 90- talet och hälften av organisationernas avdelningar för samhällskon- takter har tillkommit under det senaste decenniet. 
 När informationskonsulter och professionella lobbyister dök upp på arenan blev också lobbying en fråga på den politiska dagord- ningen. För kritikerna symboliserade de en utveckling där beslut kunde köpas för pengar eftersom välpaketerad information och påtryckning nu blev en plånboksfråga. Konsultföretagen har å andra sidan hävdat att de snarare fungerar som mellanhand och förmedlare till de företag och organisationer i samhället som annars inte skulle komma till tals. De anses ha ökat antalet röster som riktas mot beslutsfattarnas öra. Som vi redan påtalat är det nu trots allt ganska sällan företagen och organisationerna använder sig av dessa företag. Frågan är dock hur det ska tolkas. Vi vill paradoxalt nog framhålla att det är förvånansvärt ofta som man trots allt tar hjälp av professionella lobbyister, med tanke på vad en enda kontakt kan innebära i så väl insatser som kostnader. Och här kan ett annat centralt tema lyftas fram – ju större desto mer eller Åt den som har skall varda givet. 
 Det är således i första hand de riktigt stora företagen liksom de företag och organisationer som redan har egna avdelningar för sam- hällskontakter som också vänder sig till dessa nya påtryckare. Över- huvudtaget finns ett samband mellan graden av professionalism i form av egna resurser eller utnyttjande av konsulter och mängden politiska kontakter, liksom att de stora företagen eller organisationer som också är centralorganisationer har fler kontakter än de som inte är det. Bland organisationerna kan man också se en tydlig och ganska självklar tudelning mellan å ena sidan de som direkt organiserats för att tillvarata vissa specifika intressen visavi det omgivande samhället och beslutsfattarna – arbetsmarknadens och näringslivets organisa- tioner och i synnerhet övriga intresseorganisationer – och å andra sidan de organisationer som har mer sammansatta syften och där aktiviteter och gemenskap är mer framträdande drag, alltifrån religi- ösa samfund till idrottsföreningar. En organisation med stark lobby- profil är således en riks- och centralorganisation som tillhör den närings- eller arbetsmarknadspolitiska eliten (fack, arbetsgivare och 
 103 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 bransch) eller är en typisk intresseorganisation, har i någon form spe- ciellt anställda för att sköta samhällskontakterna och är baserad i Stockholm. En organisation med svag lobbyprofil negerar allt detta – den har ingen koppling till arbetsmarknaden, är en lokalt förankrad organisation utanför Stockholm, man har ingen professionell påtryckare i sina led och man är inriktad på de egna medlemsaktivite- terna. 
 Det finns skäl att här fundera över om vi här utifrån kvantitativa data drar för långtgående slutsatser om skillnader mellan olika orga- nisationers och företags påverkansförsök? Ja, på ett sätt spelar data här oss ett spratt. Men det troliga är faktiskt att vi systematiskt  
 underskattar  
 skillnaderna mellan relativt opolitiska organisationer som idrottsklubbar och gemenskapsrörelser och de mer politiskt fokuserade aktörerna genom att inte ta hänsyn till kvalitativa skillna- der mellan olika typer av kontakter. Om vi gör tankeexperimentet att varje kontakt också får avsedd effekt så jämställer vi de facto en mel- lansvensk pingstförsamlings påverkan på en kommunal tjänsteman för att få tillstånd att arrangera ett torgmöte med Telias inflytande över Post- och Telestyrelsens marknadsanpassning av teletrafiken. Om vi till sådana kvalitativa skillnader med avseende på den politiska betydelsen av påverkansförsöken också fogar att de stora elefan- terna genomgående agerar mer så har vi således byggt in en systema- tisk underskattning av skillnaderna mellan de politiskt aktiva och de mindre aktiva. 
 Mot vilka riktas då försöken att påverka? Trots att det här rör sig om de största företagen och organisationerna i Sverige så tas emeller- tid de flesta kontakterna med lokala politiker och tjänstemän. Minst kontaktförsök görs med  
 EU-företrädare. 
  Detta gäller såväl företag som organisationer. Det finns flera resultat som i likhet med detta är likartade för flertalet företag och organisationer och som därmed pekar i en och samma riktning. Samtidigt tycks de för den svenska modellen två särpräglade eliterna med sin bas på arbetsmarknaden, det som här kallats för löntagareliten respektive näringslivseliten, fortsätta att sätta en tydlig prägel på svensk politik genom att ha olika inriktningar i sitt påverkansarbete. Näringslivet, företagen tillsam- mans med arbetsgivare och branschorganisationer, har en tydligare fokusering på  
 EU-företrädare 
  och – i kraft av att man består av många centralorganisationer – en markerat nationell inriktning. Man vänder sig först och främst till tjänstemännen, de som bereder och implementerar besluten och i många fall också initierar frågorna, sna- rare än till de folkvalda formella beslutsfattarna. De frågor man foku- serar på är marknadsvillkor och näringspolitik. Löntagareliten, här 
 104 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 representerad av fackföreningsrörelsen, har en tydlig lokal, men i viss mån också nationell inriktning. Och framför allt vänder man sig till de politiska företrädarna i frågor som rör arbete och näringspolitiska frågor. I den mån man söker allianser utanför den egna formella strukturen så formas å ena sidan en näringslivskoalition och å den andra sidan en  
 fackligt-politisk 
  koalition. De traditionella dragen i svensk politik tycks på det här sättet också införlivas i och överföras till det nya politiska landskap som präglas av lobbyism och medialise- ring. 
 105 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Bilagor 
 1. Urval och bortfall 
 Vår uppgift har varit att karakterisera de stora företagens och organi- sationernas samhällskontakter, något som innefattar både traditionell mötesverksamhet och det som i dagligt tal kallas för lobbyverksam- het. Detta har gjorts genom att låta dessa aktörers ledningar (eller de som dessa utsett) besvara en relativt kortfattad enkät (se bilaga nedan). Urvalet är därför inte slumpmässigt utan ett eliturval där det är de allra största vi vill kunna fånga in. Vad som ska anses ligga i begreppet stor har både för företagen och för organisationerna definierats utifrån antalet anställda. För företagens del är detta ett både rimligt och lättåtkomligt storleksmått (årsomsättning vore ett annat alternativ), medan det för organisationernas del är mer proble- matiskt. 
 Med hjälp av SCB:s företagsregister valdes inledningsvis ut samt- liga privata företag i Sverige med minst 500 anställda. Dessa 457 stor- företag kompletterades sedan med de 31 koncerner som inte hörde till den ursprungliga gruppen men som var moderbolag åt något eller några av de ursprungliga storföretagen. Av dessa koncerner hade 29 färre än 500 anställda vilket förklarar att vi i urvalet faktiskt har med storföretag med relativt få anställda. Enkäten skickades ut per post i mitten av januari 1999 till 488 företag. Till dags dato vet vi att urvalet har minskat med 2 företag (företag har lagts ned eller slagits samman med annat företag) . Efter tre påminnelser har nu 335 företag svarat, vilket innebär en svarsfrekvens på strax under 70 procent. 
 Organisationsurvalet är lite mer komplicerat. Det som vi egentli- gen menar när vi talar om en stor organisation har väl inte att göra med antalet anställda utan har snarare att göra med antalet medlem- mar, många organisationer driver sin verksamhet i stort sett på ideell basis. Vi har dock som grundprincip valt att hålla oss till ett och samma urvalskriterium, men av i första hand praktiska skäl. Vi har för att kunna genomföra analysen utnyttjat SCBs företagsregister och därmed begränsat oss till det där tillgängliga anställningskriteriet. För att inte missa organisationer som har få anställda men med en stor medlemskader har vi lagt gränserna för sådana typer av organisatio- ner på en relativt låg nivå. Vi har därför med samtliga arbetsgivarorga- nisationer samt yrkesorganisationer med minst 1 anställd. För bransch- och fackliga organisationer samt religiösa samfund ligger gränsen på minst 5 anställda, övriga intresseorganisationer minst 10 och för idérörelser och aktivitetsorganisationer minst 20 anställda. 
 106 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 Sammanlagt blev det 935 organisationer. För att ändå inte tappa någon av de stora organisationerna har vi sedan kompletterat med de som saknades i urvalet men som fanns med i  
 Folkrörelse- och Organi- sationsguiden  
 för året 1998 och som hade mer än 25 000 medlemmar. Här tillkom ytterligare 268 organisationer. Som vi uppfattar det har inga av de som bör vara med hamnat utanför vårt slutliga urval. Det slutliga urvalet omfattar 1 203 organisationer, då det försvunnit några genom naturlig avgång, dvs de har upphört eller visat sig före- komma flera gånger men under olika namn. Efter tre påminnelser har nu 917 organisationer svarat vilket innebär en svarsfrekvens på 76,2 procent. 
 Företagsurvalet och det bortfall vi har där framgår av följande tabell: 
 Tabell B.1. Företagsenkäten – urval och svar 
  
 Andel av de 
  
 Andel av de 
  
 Antal anställda 
  
 Har ej svarat 
  
 Har svarat 
  
 som ej svarat som svarat 
  
 Urval (%) 
  
 0–499 
  
 51,7 
  
 48,3 
  
 9,9 
  
 4,2 
  
 5,9 
  
 (29) 
  
 500–999 
  
 29,6 
  
 70,4 
  
 49,7 
  
 53,1 
  
 52,3 
  
 (253) 
  
 1 
  
 000–1 
  499 
  
 28,9 
  
 71,1 
  
 14,6 
  
 16,1 
  
 15,6 
  
 (76) 
  
 1 
  
 500–1 
  999 
  
 28,6 
  
 71,4 
  
 6,6 
  
 7,5 
  
 7,2 
  
 (35) 
  
 2 
  
 000–2 
  999 
  
 28,2 
  
 71,8 
  
 7,3 
  
 8,4 
  
 8,0 
  
 (39) 
  
 3 
  
 000–4 
  999 
  
 34,8 
  
 65,2 
  
 5,3 
  
 4,5 
  
 4,7 
  
 (23) 
  
 5 
  
 000–9 
  999 
  
 33,3 
  
 66,7 
  
 4,6 
  
 4,2 
  
 4,3 
  
 (21) 
  
 10 
  
 000– 
  
 30,0 
  
 70,0 
  
 2,0 
  
 2,1 
  
 2,0 
  
 (10) 
  
 31,1 (151) 
  
 68,9 (335) 
  
 100 % (151) 100 % (335) 100 % (486) 
  
 Av tabellen framgår att bortfallet är tämligen normalt fördelat vad gäller den grundläggande variabeln företagsstorlek. Jämför man andelen för varje kategori i urvalet med hur stor andel som svarat res- pektive inte svarat ser vi att det överhuvudtaget är relativt små diffe- renser. De tre fördelningarna är mycket lika varandra. Den största avvikelsen är således fortfarande relativt marginell och rör just den speciella grupp i urvalet som utgörs av koncerner. Knappt hälften av dessa har svarat vilket kan jämföras med att samtliga övriga svarsfrek- venser ligger uppåt 70 procent. Eftersom den här delkategorin är liten (6 procent av urvalet) påverkar det resultatet i mycket liten grad. Tendensen är rimligen att man kommer att kunna underskatta företagens politiska aktivitet något eftersom man kan anta att det är just den här företagsgruppen som är mest politisk aktiv. Det bekräf- tas dock knappt om man exempelvis ser på i vilken grad man bland 
 107 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 dessa agerar på egen hand i kontakter med offentliga företrädare jäm- fört med övriga. Här framgår att i den här speciella koncerngruppen inte finns någon som aldrig tagit sådana kontakter. De mest aktiva finns dock i den andra gruppen. Skillnaderna är således mycket små. 
 I följande översikt kan vi se hur urvalet respektive bortfallsgrup- pen ser ut med avseende på olika organisationstyper: 
 Tabell B.2. Organisationsenkäten – Urval och svar 
  
 Andel av de 
  
 Andel av de 
  
 Har ej 
  
 svarat Har svarat 
  
 som ej svarat som svarat 
  
 Urval 
  
 Branschorg. 
  
 21,2 
  
 78,8 
  
 7,3 
  
 8,5 
  
 8,2 
  
 (99) 
  
 Arbetsgivarorg. 
  
 13,2 
  
 86,8 
  
 3,5 
  
 7,2 
  
 6,3 
  
 (76) 
  
 Yrkes- 
  
 20,8 
  
 79,2 
  
 5,2 
  
 6,2 
  
 6,0 
  
 (72) 
  
 organisationer 
  
 Arbetstagarorg. 
  
 19,6 
  
 80,4 
  
 25,5 
  
 32,7 
  
 31,0 
  
 (373) 
  
 Idé och 
  
 35,3 
  
 64,7 
  
 16,8 
  
 9,6 
  
 11,3 (136) 
  
 religiösa org. 
  
 Övriga 
  
 17,0 
  
 83,0 
  
 13,3 
  
 20,2 
  
 18,5 
  
 (223) 
  
 intresseorg. 
  
 Aktivitetsorg. 
  
 36,2 
  
 63,8 
  
 28,3 
  
 15,6 
  
 18,6 
  
 (224) 
  
 Samtliga 
  
 23,8 
  
 (286) 
  
 76,2 (917) 
  
 100 (286) 
  
 100 (917) 
  
 100 (1 203) 
  
 I den mån det uppstår någon snedfördelning att tala om är det de reli- giösa och idéburna organisationerna respektive de så kallade aktivi- tetsorganisationerna (och i viss mån yrkesorganisationerna) som är underepresenterade och har en lägre svarsfrekvens än genomsnittet samtidigt som de övriga intresseorganisationerna och arbetsgivar- organisationerna är överrepresenterade. Det är å andra sidan en rela- tivt liten skevhet och av en art som vi inte finner särskilt störande. När vi talar om de stora organisationerna i politiken är det inte lokala frikyrkoförsamlingar, idrottsklubbar eller mer skråliknande yrkes- och kamratföreningar vi i första hand avser. Möjligen är ett problem att vi i bortfallet kan ha en överrepresentation av de idérörelser som tillhör kärnan i  
 Organisations-Sverige. 
  Dessa är dock så få i vårt urval att den lilla skevhet som finns knappast kan påverka resultatet. Hade däremot fackföreningsrörelsen eller branschorganisationerna under- representerats hade vi haft allvarliga problem med vårt bortfall. Så är nu inte fallet. 
 Ser vi på variabler som storlek, geografisk spridning liksom orga- nisationsnivå så karakteriseras bortfallet av en smärre överrepresenta- tion av organisationer på landsbygd (64 mot 56 procent) samt att lokala organisationer förekommer oftare (52 mot 42 procent) än 
 108 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 bland de som svarat. Däremot är det faktiskt något färre små – 0 till 9 anställda – organisationer i bortfallet, även om skillnaderna härvidlag är marginella (27 mot 30 procent). Således är storstadens riksorgani- sationer överrepresenterade bland de som besvarat enkäten. Då vi vill uttala oss just om de största och mest betydelsefulla organisationerna är det trots allt inget stort problem att det är de som ligger vid den nedre gränsen som är underrepresenterade i vår undersökning. 
 Konsekvensen av svarsbilden är att vi riskerar att i någon mån överrepresentera organisationernas politiska aktivitet. Det är rimligt att tro att de grupper som är underrepresenterade i vår undersökning 
 – aktivitetsgrupper samt idéburna och religiösa organisationer har lägre politisk aktivitet än andra, på samma sätt som lokala organisa- tioner är mindre aktiva än riksorganisationer. De sambandsanalyser vi gör i kapitlet styrker också en sådan tolkning. (Vi kan t ex se att 56 procent av övriga intresseorganisationer själva kontaktar offentliga företrädare ofta (1/mån) medan bara 27 procent av de idéburna och religiösa grupperna gör så och lite drygt 30 procent av aktivitetsorga- nisationerna; av de lokala organisationerna har 33 procent sådana kontakter i jämförelse med riksorganisationernas 49 procent; jämför vi landsbygden med storstaden är skillnaden lite mindre men ändå tydlig, 40 mot 46 procent.) 
 109 
  
 3. 
  
 N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
  
 2. 
  
 Tabellbilaga 
  
 Tabell 3.12b. Sambandet mellan organisationsegenskaper och antalet kontakter med olika offentliga arenor (multivariat regres- sion, ostand.regr.koeff.) 
  
 Arena – 
  
 Näringsliv – 
  
 Avdelning, 
  
 Organisations- 
  
 Annan ort el. 
  
 Kontakt med: 
  
 Löntagarelit 
  
 anställd el. inget nivå 
  
 Stockholm? 
  
 (0-10) 
  
 (0-1) 
  
 (1-2-3) 
  
 (1-2-3) 
  
 (1-2) 
  
 Adj. R 
 2 
  
 Kommunen 
  
 (0,64) 
  
 1,05*** 
  
 0,82*** 
  
 -2,24*** 
  
 0,10 
  
 Arbetsmarknad 
  
 1,30** 
  
 1,22*** 
  
 1,39*** 
  
 -2,64*** 
  
 0,15 
  
 Näringsfrågor 
  
 0,89* 
  
 1,26*** 
  
 (0,46) 
  
 -1,15* 
  
 0,10 
  
 Riket 
  
 0,54* 
  
 0,90*** 
  
 0,929*** 
  
 (0,47) 
  
 0,23 
  
 Arbetsmarknad 
  
 (0,71) 
  
 0,98*** 
  
 0,843*** 
  
 (0,36) 
  
 0,22 
  
 Näringsfrågor 
  
 (0,58) 
  
 0,86*** 
  
 0,752** 
  
 1,27** 
  
 0,24 
  
 EU 
  
 -0,42* 
  
 0.72*** 
  
 0,63*** 
  
 (0,01) 
  
 0,18 
  
 Arbetsmarknad 
  
 (-0,18) 
  
 0,75*** 
  
 0,64*** 
  
 (-0,01) 
  
 0,21 
  
 Näringsfrågor 
  
 (-0,07) 
  
 0,78*** 
  
 0,56** 
  
 (0,70) 
  
 0,20 
  
 Politik 
  
 0,77*** 
  
 0,92*** 
  
 0,61*** 
  
 (-0,26) 
  
 0.14 
  
 Arbetsmarknad 
  
 1,01** 
  
 0,99*** 
  
 0,70*** 
  
 (-0,35) 
  
 0,16 
  
 Näringsfrågor 
  
 1,07*** 
  
 0,99*** 
  
 (0,47) 
  
 (0,66) 
  
 0,18 
  
 Rikspolitiker 
  
 1,02*** 
  
 0,90*** 
  
 0,80*** 
  
 (0,11) 
  
 0.17 
  
 Arbetsmarknad 
  
 1,12** 
  
 0,94*** 
  
 0,78*** 
  
 (0,04) 
  
 0,15 
  
 Näringsfrågor 
  
 1,21*** 
  
 0,89*** 
  
 0,71** 
  
 0,91* 
  
 0,19 
  
 RD-ledparti 
  
 1,22*** 
  
 0.95*** 
  
 0,78*** 
  
 (-0,20) 
  
 0,15 
  
 Arbetsmarknad 
  
 1,44*** 
  
 0,98*** 
  
 0,78*** 
  
 (-0,16) 
  
 0,13 
  
 Näringsfrågor 
  
 1,47*** 
  
 0,90*** 
  
 0,76** 
  
 (0,59) 
  
 0,16 
  
 Förvaltning 
  
 (-0,15) 
  
 0,91*** 
  
 0,935*** 
  
 (-0,103) 
  
 0.23 
  
 Arbetsmarknad 
  
 (0,23) 
  
 1,03*** 
  
 0,960*** 
  
 (-0,202) 
  
 0,26 
  
 Näringsfrågor 
  
 (-0,01) 
  
 0,95*** 
  
 0,677** 
  
 0,834* 
  
 0,24 
  
 Statsförvaltn. 
  
 (0,11) 
  
 0,90*** 
  
 1,10*** 
  
 (0,63) 
  
 0.28 
  
 Arbetsmarknad 
  
 (0,35) 
  
 1,00*** 
  
 0,94*** 
  
 (0,53) 
  
 0,27 
  
 Näringsfrågor 
  
 (0,12) 
  
 0,86*** 
  
 0,83*** 
  
 1,35** 
  
 0,27 
  
 Regering 
  
 (0,30) 
  
 0.84*** 
  
 1,03*** 
  
 1,07** 
  
 0,28 
  
 Arbetsmarknad 
  
 (0,39) 
  
 0,85*** 
  
 0,99*** 
  
 0,93* 
  
 0,26 
  
 Näringsfrågor 
  
 (0,35) 
  
 0,89*** 
  
 0,77** 
  
 1,87*** 
  
 0,20 
  
 * = sig. 90 %; ** = sig. 95 %; *** = sig. 99 % 
 Inriktning mot arbetsmarknadsfrågor innebär att kontakter tas i åtminstone en av de två arbetsmarknadsrelaterade ämnena. Inriktning mot näringsfrågor innebär att kon- takter tas i åtminstone ett av de fyra näringspolitiska ämnena. 
 110 
  
 3. 
  
 N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
  
 3. 
  
 Enkätens utformning 
  
 FÖRETAGENS SAMHÄLLSKONTAKTER (Motsvarande skickades ut till organisationerna) 
 FÖRETAGENS SAMHÄLLSKONTAKTER  
 är en undersökning inom forskningsprojekten  
  
 PISA  
  
 ( 
  
 Politiska Institutioner och Strategiskt Agerande)  
  
 och  
  
 MIISA  
  
 ( 
  
 Makt, Idéer, Intressen på Svensk Arbetsmark- nad 
  
 ), två projekt som bedrivs vid den statsvetenskapliga institutio- nen, Uppsala Universitet. Huvudsyftet är att kartlägga hur medbor- garna, intresseorganisationer, företag och andra mer tillfälliga opinio- ner kan komma till tals inom ramen för den svenska demokratin. 
  
 Den enkät ni har framför er är ställd till de 500 största företagen i Sverige. En snarlik enkät går samtidigt ut till de drygt 900 största organisationerna. Efter att ni besvarat enkäten skickas formuläret tillbaka till oss. Ett portofritt svarskuvert bifogas för detta ändamål. Ju förr ni har möjlighet att skicka det ifyllda formuläret desto bättre. 
 Vi är nu mycket tacksamma om ni skulle vilja ägna en liten stund åt att hjälpa oss i denna forskningsuppgift. Vi har utgått från att er tid är knapp och vi har därför hållit ner antalet frågor. Enkäten är alltså gan- ska kort, knappt 3 sidor, och tar nog inte mer än 10 – 15 minuter att besvara. 
 Skriv vid behov en kommentar i marginalen om ni finner det svårt att besvara någon fråga, men försök så långt möjligt ändå markera något av de givna svarsalternativen. 
 Vi vill understryka att det inte är de enskilda svaren utan det övergri- pande mönstret som är av intresse för oss. Vad något enskilt företag eller enskild organisation svarat kommer aldrig att framgå av resultat- redovisningen. 
 Om ni har frågor om undersökningen, ta gärna kontakt med någon av oss. 
 Vänliga hälsningar, 
  
 Professor  
 Hardy 
  
 Fil PorterThompson 
  
 Fil Wise 
  
 (018-471 
  34 58) 
  
 (018-471 
  13 13) 
  
 (018-471 
  33 34) 
  
 111 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
 1 a) Finns i ert företag en speciell avdelning eller personal med ansvar för att kontakta offentliga företrädare (politiker/tjänstemän) och media? 
  
 Ja 
  
 Nej Nej, men annan avd. el. person 
  
 med andra uppgifter har ansvaret 
  
 b) 
  
 Hur många är anställda för sådan verksamhet? __________________ 
  
 c) 
  
 Om du svarat Ja på 1a) – När organiserades denna avdelning? ______ 
  
 2. 
  
 När ert företag (ledningen, er avdelning för samhällskontakter eller annan informationspersonal) eller att ni genom att anlita någon annan (sam- hällsinformatör, lobbykonsult, informationskonsult eller annan form av PR- bolag) haft kontakt med offentliga företrädare (politiker, tjänstemän) har det enligt din uppfattning oftast rört följande frågor (kryssa i ett eller flera 
  
 alternativ): 
  
 a 
  
 Konkurrensfrågor 
  
 b 
  
 Skatter och subventioner 
  
 c 
  
 Infrastruktur och transporter 
  
 d 
  
 Miljö 
  
 e 
  
 Arbetsmiljö 
  
 f 
  
 Arbetsrätt och anställning 
  
 g 
  
 Den egna verksamheten, produkteneller tjänsten  
  
 h 
  
 Tillstånd och patent 
  
 f 
  
 Övrigt (ange vilket nedan) 
  
 _____________________________________ 
  
 3. Vad är din uppfattning om hur ofta ert företag gör bruk av följande typer av samhällskontakter för att komma till tals/få kontakt med offentliga före- trädare: 
  
 Någon gång Flera ggr 
  
 1-2 
  ggr 
  
 Enstaka 
  
 Aldrig 
  
 i månaden 
  
 varje år 
  
 varje år 
  
 tillfälle 
  
 inträffat 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 a  
 Vi kontaktar själva offentliga 
  
 företrädare (politiker el tjänstemän) 
  
 b  
 Vi anlitar lobbyföretag, informa- 
  
 tionskonsult, samhällsinformatör el.dyl. 
  
 c  
 Vi kontaktar media för att genom deras 
  
 uppmärksamhet få vår sak belyst 
  
 d  
 Vi deltar i offentlig debatt (TV, radio, 
  
 press, seminarier, utfrågningar etc) 
  
 4. När ert företag har kontakter med olika offentliga företrädare för att dis- kutera politiska beslut eller frågor som berör företaget, hur ofta enligt din uppfattning sker detta med följande offentliga företrädare? 
  
 Det händer Det händer Det händer Det händer 
  
 mycket 
  
 ganska 
  
 vid enstaka 
  
 aldrig 
  
 ofta 
  
 ofta 
  
 tillfällen 
  
 a 
  
 Riksdagsledamöter 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 b 
  
 Tjänstemän i riksdagen 
  
 112 
  
 3. N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
  
 c 
  
 Statsråd/Statssekreterare 
  
 d 
  
 Tjänstemän i regeringskansliet 
  
 e 
  
 Företrädare för central förvaltning 
  
 f 
  
 Partiföreträdare på riksnivå (som inte 
  
 är riksdagsledamot eller statsråd) 
  
 g 
  
 Politiker i kommun el landsting 
  
 h 
  
 Tjänstemän i kommun el landsting 
  
 i 
  
 EU-parlamentets 
  ledamöter 
  
 Villarreal 
  
 Företrädare,  
 EU-organ 
  (ex.kommission) 
  
 5. När ert företag kontaktar offentliga företrädare, hur ofta är då enligt din uppfattning syftet att: 
  
 Mycket 
  
 Ganska 
  
 Vid enstaka 
  
 Aldrig 
  
 ofta 
  
 ofta 
  
 tillfällen 
  
 a  
 Initiera förslag till förändringar 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 eller beslut 
  
 b  
 Upplysa om för- eller nackdelar med 
  
 redan lagda förslag eller fattade beslut 
  
 c  
 Bygga upp långsiktiga kontakter bland 
  
 politiker eller tjänstemän 
  
 6. När ert företag kontaktar media, hur ofta är då enligt din uppfattning syftet att: 
  
 Mycket 
  
 Ganska 
  
 Vid enstaka 
  
 Aldrig 
  
 ofta 
  
 ofta 
  
 tillfällen 
  
 a  
 Få kontakter med journalister och 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 media för att verksamhet eller förslag 
  
 ska behandlas på ett sakligt sätt 
  
 b  
 Bygga upp långsiktiga kontakter med 
  
 journalister och media 
  
 c  
 Framställa en ståndpunkt/bilda 
  
 opinion genom att få en artikel skriven 
  
 7. När ert företag anlitar lobbykonsultföretag, informationskonsult, sam- hällsinformatör eller någon annan form av  
 PR-bolag 
  i era kontakter med offentliga företrädare, hur ofta är enligt din uppfattning syftet att: 
  
 Mycket 
  
 Ganska 
  
 Vid enstaka 
  
 Aldrig 
  
 ofta 
  
 ofta 
  
 tillfällen 
  
 a 
  
 Initiera förslag till förändringar 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 eller beslut 
  
 b 
  
 Upplysa om för- eller nackdelar med 
  
 redan lagda förslag eller fattade beslut 
  
 c 
  
 Bygga upp långsiktiga kontakter bland 
  
 politiker eller tjänstemän 
  
 d 
  
 Få kontakter med journalister och 
  
 media för att verksamhet eller förslag 
  
 ska behandlas på ett sakligt sätt 
  
 e 
  
 Bygga upp långsiktiga kontakter med 
  
 journalister och media 
  
 f 
  
 Framställa en ståndpunkt/bilda 
  
 opinion genom att få en artikel skriven 
  
 113 
  
 3. 
  
 N 
 ÄRINGSLIV 
 ,  
 FOLKRÖRELSER OCH POLITISK MAKT 
  
 8. 
  
 När ert företag kontaktar offentliga företrädare (på egen hand eller med hjälp av lobbykonsultföretag, informationskonsult eller liknande), enligt din uppfattning, hur ofta händer det att ni samordnar detta med följande: 
  
 Mycket 
  
 Ganska Vid enstaka 
  
 Aldrig 
  
 ofta 
  
 ofta 
  
 tillfällen 
  
 a 
  
 Moderföretag/Koncernledning 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 b 
  
 Annat företag 
  
 c 
  
 Branschorganisationer 
  
 d 
  
 Fackliga organisationer 
  
 e 
  
 Arbetsgivarorganisationer 
  
 f 
  
 Övriga organisationer 
  
 g 
  
 Politiker 
  
 h 
  
 Kommunala el. statliga myndigheter 
  
 FRÅGA 8 och 9 som den ställdes till ORGANISATIONERNA: 
 8. När er organisation kontaktar offentliga företrädare (på egen hand eller med hjälp av lobbykonsultföretag, informationskonsult eller liknande), enligt din uppfattning, hur ofta händer det att ni samordnar detta med föl- jande: 
  
 Mycket 
  
 Ganska Vid enstaka 
  
 Aldrig 
  
 ofta 
  
 ofta 
  
 tillfällen 
  
 a 
  
 Centralorganisation 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 b 
  
 Riksorganisation 
  
 c 
  
 Andra organisationer till vilken ni 
  
 har formaliserad koppling 
  
 d 
  
 Fackliga organisationer 
  
 e 
  
 Övriga organisationer 
  
 f 
  
 Företag 
  
 g 
  
 Politiker 
  
 h 
  
 Kommunala el. statliga myndigheter 
  
 (Om ni själva är en central- eller riksorganisation, stryk det alternativet.) 
 9. Hur många medlemmar har er organisation – 
  
 Antal individer? 
  
 _________ 
  
 Antal medlemsorganisationer? 
  
 _________ 
  
 Annan enhet för medlemskap? 
  
 _________ 
  
 (Stryk alternativ som inte är tillämpligt) 
 9 resp. 10. Egna kommentarer om företagets/organisationens samhällskon- takter och kommentarer till frågorna: ____________________________ 
 __________________________________________________________ 
 10 resp. 11. Om ni har möjlighet vore vi tacksamma om ni kan skicka oss er senaste verksamhetsberättelse eller årsredovisning. 
 Stort tack för er medverkan 
 114 
 4. Politisk påverkan på konsultbasis 
 Möjligheten att påverka och delta i politiken är ett av demokratins fundament. När förutsättningarna och formerna för politiskt delta- gande förändras väcker detta frågor om effekterna på den demokra- tiska beslutsprocessen och på maktförhållandena. En sådan föränd- ring, som många påstår äger rum, är de politiska konsulternas – eller lobbyingfirmorna som de ibland lite oegentligt kallas – allt viktigare roll i det politiska livet. Såväl i massmedia som i politiska debatter påtalas detta fenomen. Men dessvärre saknas i stor utsträckning kun- skap om denna eventuella förändring och i vad mån den har effekter på demokratin. Det här kapitlet syftar till att avhjälpa denna kun- skapsbrist. Det handlar om en process i två steg;  
 att på ett systematiskt och välmotiverat sätt söka efter empiriska data och att sedan dra slutsat- ser om effekter på maktsituationen och den demokratiska beslutsproces- sen. 
  
 Det föregående kapitlet gav en inblick i hur företag och organisa- tioner går tillväga för att påverka beslutsfattarna. De agerar oftast på egen hand men det händer också att utomstående konsulter hyrs in för att öka möjligheterna till politiskt inflytande. Det är framför allt hos näringslivets allra största aktörer som detta tycks ha blivit en del av en strategi för effektiv politisk påverkan. 
 Trots verksamhetens till synes knappa utbredning riktas upp- märksamhet allt oftare mot  
 PR-byråer 
  som erbjuder tjänster som syf- tar till politisk påverkan. De senaste åren har denna konsultmarknad debatterats vid upprepade tillfällen. Kritikerna betraktar verksamhe- ten närmast som ett hot mot demokratin. Korridormaffia, Sveri- ges dolda makthavare, professionella smusslare och åsiktsbran- schens legoknektar 
 106  
 är några mindre smickrande benämningar som förekommit. Man menar bland annat att konsultbyråerna bidrar till att beslut fattas i skymundan där möjlighet till insyn saknas och att politiska aktörer ges möjlighet att påverka utan att själva synas. Att på detta sätt köpa politisk påverkan anses dessutom strida mot demo- kratiska principer. Förespråkarna däremot, ser konsultverksamheten som ett bidrag till att kommunikationsproblem kan överbryggas; att 
 115 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 klyftan mellan politiken och näringslivet blir mindre, att informatio- nen till både beslutsfattare och organiserade intressen blir bättre och besluten därmed mer välgrundade. 
 Att en politisk konsultmarknad växt fram aktualiserar i statsve- tenskapligt perspektiv flera principiellt viktiga frågor. Hur utompar- lamentariska aktörer går tillväga för att komma till tals och vilka kanaler till beslutsfattarna som står till buds handlar om hur styrelse- skicket fungerar i praktiken. Frågan om formerna för politiskt delta- gande sedan förverkligar det ideal där vi så långt det är möjligt får demokratiskt fattade beslut handlar om styrelseskickets demokra- tiska förankring och hur styrelseskicket i detta avseende  
 bör  
 fungera. Denna fråga är särskilt motiverad i det här fallet eftersom åsikterna om den politiska konsultverksamhetens effekter på demokratin går isär. 
 Det här kapitlet är därför ämnat att på ett systematiskt och nyan- serat sätt kartlägga och diskutera den politiska konsultverksamheten. Uppgiften blir sedan att diskutera vad den kan tänkas innebära för maktförhållanden och demokratiskt beslutsfattande. Som en utgångspunkt för diskussionen tjänar en demokratisk idealsituation för hur demokratin skall förverkligas. Idealsituationen, som har sitt ursprung i den deliberativa demokratisynen, är en vidareutveckling av de kriterier som identifierades i det första kapitlet. 
 Utvecklingen i dag: Informell påverkan och intressegrupps- pluralism 
 Det svenska styrelseskicket är på väg in i ett skede där formaliserat deltagande minskar i betydelse och påverkan i allt större omfattning sker längs informella kanaler. Så kan man formulera den här skriftens övergripande synpunkt. Detta betyder nödvändigtvis inte att de kor- porativa beslutsformerna helt och hållet avvecklats eller försvunnit, eller att medborgarna för den skull helt upphört att bry sig om parti- politiken eller de allmänna valen. Men medborgarsammanslutningar- nas deltagande genom partsrepresentation i offentliga beslutsfat- tande församlingar med förhandlingar och traditionella sammanträ- den har gått tillbaka. Att valdeltagandet och intresset för de politiska partierna har sjunkit är också ett faktum. 
 107 
  
 Kanaler till makthavarna saknas dock inte men de tycks ha ett annat utseende och fungera på andra sätt. Ett kännetecken är emel- lertid att de saknar den grund av regelverk som, så att säga, formalise- rade deltagandet via de parlamentariska och korporativa systemen. 
 116 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Nu har det politiska deltagandet istället fått en informell karaktär. Grovt uttryckt innebär detta att det som står till buds för våra med- borgarsammanslutningar och andra utomparlamentariska aktörer är att efter egen förmåga hitta fram till beslutsfattarna längs informella vägar. Vad står då det  
 informella  
 deltagandet för och hur ska dessa vägar till inflytande lämpligen förstås? 
 Med en återblick på figur 1.1 i det första kapitlet – det vill säga den del som rör  
 icke-institutionaliserat 
  deltagande – kan vi närma oss svar på frågan. Där spjälkas politiskt deltagande upp på olika varianter; direkta kontakter med beslutsfattare eller tjänstemän (lobbying) och deltagande i debatten genom egen opinionsbildning eller genom kon- takter med media. 
 108  
 En sådan uppdelning är givetvis enbart ett analy- tiskt verktyg eftersom alla tre tillvägagångssätten kan användas sam- tidigt och för att påverka en och samma fråga. 
 109  
 Enligt detta resone- mang bör undersökningen i det här kapitlet hållas öppen för alla de tre sätten att påverka eftersom det inte kan uteslutas att konsulter anlitas för samtliga påverkansmetoder. Av föregående kapitel fram- gick dessutom att konsulter anlitas för varierande arbetsuppgifter. 
 Parallellt med att informellt politiskt deltagande fått en mer fram- skjuten plats har de inflytelserika aktörerna på den politiska arenan blivit fler liksom strategierna för att påverka. 
 110  
 I kapitel två konstate- rades att det som utmärker dagens styrelseskick är tilltagande intres- segruppspluralism. I tidskriften  
 Makt och Media  
 karaktäriserar Carter situationen på följande sätt: 
 I det gamla  
 Ombuds-Sverige 
  var det organisationernas och företagens formella styrka och förmåga att omvandla denna i en väloljad representa- tiv apparat som gav styrka och makt. I det nya  
 Opinions-Sverige 
  är det istället organisationernas och företagens förmåga till lobbying och opini- onsbildning som ger styrka och makt. 
 111 
  
 Då utgångspunkten är att lobbying och opinionsbildning har fått ökad betydelse, är det med empiriska data kring dessa sätt att delta i politiken som vi kan öka förståelsen för det styrelseskick med vilket Sverige styrs idag. 
 112 
  
 Vad vet vi om informell påverkan? 
 Till skillnad från den detaljerade forskningen om korporativismen 
 113  
 är kunskapsluckorna fortfarande många vad gäller politiskt delta- gande via informella kanaler. Att frågorna kring de varianter av påver- kan som omfattas av detta begrepp engagerar allt fler är emellertid 
 117 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 tydligt. Forskning och en rad inslag i olika medier uppmärksammar direkta kontakter (lobbying), opinionsbildning och mediakontakter. Ett antal riksdagsmotioner som syftar till någon form av kontroll av lobbyister har dessutom gjort området till ett politiskt spörsmål. 
 114 
  
 Inom forskningen har man exempelvis undersökt direkta kontak- ter genom att försöka få en uppfattning om politiska nätverk och genom att titta på uppvaktningar av utvalda myndigheter, departe- ment, riksdagsutskott och fackliga organisationer. 
 115  
 Opinionsbild- ning har undersökts genom att se hur organisationer och företag för ut sina idéer mot en bredare träffyta. 
 116  
 En studie av SvD Brännpunkt och  
 DN-debatt 
  ger inblick i omfattning och betydelse av mediakon- takter. 
 117  
 En fallstudie av ett politiskt ärende – beskattning av för- månsbilar – ger en förståelse för hur alla tre varianterna av påverkan kan användas i en och samma kampanj. 
 118  
 Dessa forskningsarbeten tar emellertid upp politisk påverkan som sker på konsultuppdrag endast i några enstaka fall. Av särskilt stort intresse är därför två undersökningar, från 1984 respektive 1989, som fokuserar på just denna typ av verksamhet. 
 119 
  
 I media har  
 PR-byråer 
  som arbetar med lobbying och opinions- bildning främst uppmärksammats i samband med artikelserier i Aftonbladet och Dagens Nyheter. 
 Vilken bild frammanar debatten? 
 Majoriteten av de artiklar som skrivits om lobbying och opinions- bildning intar på ett eller annat sätt en kritisk hållning till dessa sätt att påverka. Själva syftet är ofta att avslöja hur företag eller organisa- tioner – direkt eller via opinion – gått tillväga för att påverka ett beslut med resultatet att demokratiska principer åsidosatts. Det är främst fråga om fall där företagens eller organisationernas egna repre- sentanter kontaktar tjänstemän och förtroendevalda eller sätter i gång en mediakarusell. I enstaka artiklar presenteras fall där detta skett via en konsultfirma. Sammantaget visas en bild upp där person- liga kontakter och nätverk inom det politiska etablissemanget, jour- nalistisk kompetens och kunskap om den politiska beslutsprocessen ger utdelning. 
 Ett flertal artiklar återknyter till diskussionen om hur formellt inflytande gått tillbaka. Ett sådant exempel är Sundlings artikel från 1993 i  
 Makt och media  
 som ingående beskriver en svensk politisk utveckling där lobbying och opinionsbildning blir allt viktigare för att nå framgång hos beslutsfattarna. I artikeln hävdas, att liksom 
 118 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Sverige förändrats från industrisamhälle till informationssamhälle, är det svenska styrelseskicket på väg från representationsmakt till påtryckarmakt. 
 120 
  
 Det finns en rad fall där lobbyinsatser varit tydliga och där man kan se att de också haft inverkan på de beslut som fattats. Några påtryckargrupper märks särskilt tydligt. Här framträder givetvis LO och andra fackliga organisationer. Olika yrkesgrupper drar periodvis uppmärksamheten till sig. Vi har exempelvis sett hur  
 polis-, 
  sjukskö- terske- och lärarfacken bearbetat opinion och beslutsfattare. En annan stark grupp är näringslivet. Här märks kanske framför allt bil- industrin, miljöfarlig och energiintensiv industri. De stora intresseor- ganisationerna har också en framskjuten plats bland dem som lyckas göra sig hörda, exempelvis LRF, SAF och Skattebetalarnas förening för att endast nämna några få. I konkurrensen om uppmärksamheten märks också ett par statliga verk som har egna och delvis skattefinan- sierade lobbyorganisationer. Det är våra verk på kommunikations- området, Luftfartsverket, Sjöfartsverket och det statliga affärsverket SJ det är fråga om. Åt dessa ägnas bokens nästa kapitel. 
 Hur det gick till när riksdagen skulle fatta beslut i  
 PVC-frågan 
  är ett exempel på lobbying i beslutsprocessens slutskede. Jordbruksut- skottet hade i november 1995 antagit ett lagtextförslag om förbud mot  
 PVC-produktion. 
  Över en helg lyckades Chen genom idogt telefonerande och faxande till utskottets ledamöter ändra i texten. På måndagen innehöll lagförslaget – till bland annat Daléus förvåning – några nya meningar som innebar öppningar för  
 PVC-produktion. 
 121 
  
 Frågan om beskattning av förmånsbilar är förmodligen ett av de mest väldokumenterade fallen vi har av lobbying och opinionsbild- ning. Genom intensiva insatser lyckades bilindustrin inte bara vända hela förslaget från att ha inneburit en skattehöjning till att i slutänden resultera i en skattesänkning. 
 122  
 Lobbyisterna fick också förmånsbil- beskattningen att växa till en tung politisk fråga som enligt DN kom upp även i oväntade sammanhang som ett diskussionsämne i korrido- rer och under sammanträdespauser. En av finansdepartementets representanter tyckte att han fick frågor om förmånsbilar var han än befann sig 
 123 
 . 
 I samband med diskussionerna kring kärnkraftsavvecklingen märks den energikrävande industrins lobbyister vars mål är att för- hindra kärnkraftsavvecklingen. Dessa representerar i första hand Industriförbundets branschorganisationer från elintensiv industri som driver informationskampanjer på bred front. 
 124 
  
 En mängd andra intresseorganisationer utmärker sig periodvis i 
 119 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 och med målmedveten opinionsbildning och bearbetning av besluts- fattare i samband med att specifika frågor blir aktuella. Ett sådant exempel är Skattebetalarnas förening som syntes frekvent i media och, enligt Göteborgsposten, arbetade nära politikerna i samband med att debatten om fastighetsskatten nådde sin höjdpunkt. Frågan visar hur beslutsfattare vänt sig direkt till lobbyisterna för att få information. Det var riksdagsledamoten Johnson (kd) som engagerade sig i fastighetsskattefrågan och arbetade för ett mild- rande förslag för de värst drabbade. Men då ingen på varken finansut- skottet eller finansdepartementet hade tid att hjälpa till med att få fram något underlag vände sig istället Lee direkt till Skatte- betalarnas förening. 
 125  
 Att hålla sig framme och visa beslutsfattarna att man finns till hands med information och faktamaterial kan alltså ge stor utdelning. 
 En uppsjö av organiserade intressen utmärker sig periodvis i och med målmedveten opinionsbildning och bearbetning av beslutsfat- tare. De fall som tagits upp här utgör givetvis en ytterst liten del av den myriad av påverkansförsök på beslutsfattare och opinion som ständigt äger rum. Även om vi inte kan dra långtgående slutsatser av dessa, är de exempel på hur informell påverkan kan gå till och vilka aktörer det kan röra sig om. Vi kan exempelvis se att lobbying och opinionsbildning kan vara avgörande för att påverka ett beslut i en viss riktning och att det med genomtänkta strategier och ansträng- ningar är möjligt att till och med ändra ett besluts ursprungliga rikt- ning och att näst intill förmå politikerna till kovändningar. Av exem- plen från energiområdet och i fastighetskattefrågan anar vi dessutom att implementeringen av redan fattade beslut kan försvåras. 
 Genom att finnas till hands med information och material är det möjligt att få politikernas uppmärksamhet. Men att finnas till hands och att skapa opinion kräver naturligtvis resurser. Föga över- raskande visar fallen ovan att näringslivets kapitalstarka representan- ter är inflytelserika samt att det förekommer koalitionsbildningar mellan olika intressen och att dessa kan vara av stor vikt för utgången av ett beslut. 
 126  
 Där statens subventioner är stora är också lobbyverk- samheten intensiv, det vill säga på kommunikationsområdet. Att man även vid statliga verk anser det nödvändigt att arbeta via lobbyorgani- sationer visar på betydelsen av att kunna nå beslutsfattarna längs informella vägar och att politiskt deltagande går mot en ökad profes- sionalisering. 
 I Aftonbladets artikelserie beskrivs lobbying som ett direkt hot mot att politiska beslut fattas i demokratisk ordning. Lobbyisterna anklagas för att styra bort de politiska besluten från offentlig debatt 
 120 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 med resultatet att vi får beslut som tillkommer i det fördolda bakom lyckta dörrar. Man menar också att även om det pågår en öppen diskussion finns det bakom alla viktiga politiska beslut lobby- ister som agerar dolda makthavare och skapar en inofficiell politisk arena som är skyddad mot insyn och dit andra saknar tillträde. I arti- kelserien framställs lobbying som mer eller mindre professionellt hemlighetsmakeri och allra värst i sammanhanget tycks den lobby- verksamhet och opinionsbildning vara som en grupp företag bedriver på uppdrag av andra intressen. Storföretagen anlitar  
 PR-bolag, 
  eller har egna anställda, vars uppgift är att bevaka den politiska beslutspro- cessen. Mot betalning propagerar de för just de fakta och uppgifter som deras uppdragsgivare vill ska komma fram, – skriver Aftonbla- det. 
 127 
  
 En påtryckarbransch på frammarsch? 
 De som utför lobbyuppdrag åt andra företag eller organisationer kal- lar sig sällan lobbyister utan föredrar att titulera sig informations- eller  
 PR-konsulter. 
 128 
  
 Det är inte helt lätt att avgöra exakt hur stor denna verksamhet är men det är uppenbart att lobbying och opini- onsbildning som bedrivs på konsultuppdrag sker i liten skala i jämfö- relse med den verksamhet som organiserade intressen driver med egna representanter. I dagsläget är det emellertid näst intill omöjligt att få en uppfattning om konsultverksamhetens egentliga betydelse för påverkan i olika frågor och för beslutens utfall. 
 I samband med att DN följde upp turerna kring förmånsbilbe- skattningen och upptäckte att SJ engagerat konsultfirman JKL för att agera i frågan, ägnades en av seriens artiklar delvis åt intervjuer med konsulter från några olika  
 PR-företag. 
  Hur de tar sig an en uppgift beror på hur ärendet ser ut, strategierna är lika många som beslu- ten, men man följer vanligtvis en huvudlinje. Till att börja med ägnar de mycket tid åt att analysera frågan och ringa in viktiga beslutsfattare. De funderar också på vilka åsiktsfränder som kunden eller den egna organisationen har i frågan. Lobbyisten söker gärna upp sådana som borde ha samma intressen för att inspirera dem att göra något. Ibland kanske lobbyistens egen organisation inte vill synas. 
 129 
  
 Skribenterna bakom Aftonbladets artikelserie har vänt sig till flera  
 PR-företag 
  som erbjuder lobbying och opinionsbildning och kartlagt deras politiska kopplingar. Det är framför allt anknytning till mode- raterna, socialdemokraterna och folkpartiet som märks. Aftonbladet 
 121 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 menar att resultatet av de starka politiska kopplingarna blir att grän- serna mellan folkvalda politiker och lobbyister luckras upp och att lobbying i sig inte är något nytt men att pengar i samband med att en konsultverksamhet växt fram spelar en mycket större roll i lobby- sammanhang än tidigare. 
 130 
  
 Aftonbladet är inte ensam om att ta upp de partipolitiska relatio- nerna i  
 PR-konsultbranschen. 
  Det finns en efterfrågan på avsuttna riksdagsledamöter, skriver Moderna Tider, som tar upp det dubbel- bottnade faktum att det av någon anledning inte är någon som reage- rar nämnvärt då toppolitiker efter sitt mandat går över till organisa- tioner eller näringsliv. Ett par exempel är Jackson övergång till posten som chefsekonom på Industriförbundet och nyligen tillträdda Graham som ansvarig för Alfa Lavals samhällskontakter. När politiker söker sig till  
 PR-branschen 
  hörs däremot upprörda rös- ter. Detta var fallet då norska toppolitiker gick över till  
 PR-firman 
  Rhodes, något som utmynnade i skarp kritik i media och bland deras partikollegor. 
 131 
  
 I en tidigare artikel i Aftonbladet kritiseras konsultverksamheten av Martin. Han beskriver  
 PR-konsulter 
  som sysslar med poli- tisk påverkan som en skrämmande yrkeskår som ger intrycket av att det de sysslar med är som vilken affärsmässig verksamhet som helst. Men skillnaden är – menar Green – att det här är en bransch där man har som uppgift att genom teknik och kunnande påverka politiska beslut och att verksamheten därmed är nära förbunden med demokratins innersta väsen, nämligen hur makten utövas i sam- hället och vem som ytterst bestämmer. Han anser att konsultverk- samheten bidrar till att politiken kommersialiseras och att fram- gångar för konsulterna i det politiska beslutsfattandet likställs med god  
 cash-flow 
  för  
 PR-företagen. 
 132 
  
 Green skriver att då PR- branschen ägnar sig åt politisk påverkan sker det i tysthet, det vill säga att offentlig insyn saknas liksom att påverkansförsökens avsän- dare är osynliga och att detta utgör ett hot mot demokratin. 
 Ett liknande resonemang för professor Henry. En av anled- ningarna till att vi har avlönade parlamentsledamöter är att den demokratiska dialogen skulle vara allmänt tillgänglig och att kostna- derna för detta skulle delas av alla medborgare, menar han. West anser att dialogen håller på att kommersialiseras – att bli en fråga om pengar. En annan negativ effekt är ett samhälleligt pris för  
 PR-branschen 
  då denna drar till sig politiska talanger och att den all- männa, för alla tillgängliga politiska debatten därför går miste om begåvningar. 
 133 
  
 De flesta politiker tycks vara överens om att lobbyisterna tjänar 
 122 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 ett viktigt informationssyfte, att informationen är nödvändig. Men ett par uttalanden visar samtidigt att det råder delade meningar. Det finns ingen anledning att ta till sig information som saknar avsändare eftersom man måste kunna värdera informationen, säger en riksdags- ledamot till DN. 
 134  
 Andra upprörs över att det inte ställs några for- mella krav på lobbyister och förespråkar registrering liknande det system som tillämpas i Washington DC. 
 135  
 Smith (fp) däre- mot, säger till Göteborgsposten att det inte är särskilt ofta som man möter lobbyfirmorna och att organisationer kanske köper deras tjänster men själva står som avsändare. Pilsäter påpekar vidare att påverkan är ofta informell, goda vänner emellan. Såväl seniorkonsul- terna på de stora PR- och reklambyråerna som topparna i intresseor- ganisationerna är många gånger rekryterade från partierna. Gräns- dragningsproblem om vem det egentligen är som ska registreras skulle därför kunna uppstå i samband med att ett sådant kontrollsys- tem införs. Uttalandet väcker också frågan om interna nätverks och personliga kontakters betydelse i politiken. Pilsäter hävdar slutligen att lobbyisterna inte utgör något problem, utan att det verkliga pro- blemet är alltför snålt tilltagna utredningsresurser. 
 136 
  
 Författarna till Aftonbladets artikelserie skyller politikerna för att ha en naiv inställning till lobbying, att få ens ifrågasätter lobbyister- nas upplysningar. De betraktar dem som en viktig informationskälla men anser att de inte påverkas av informationen. Enligt Aftonbladet använder en riksdagsledamot till och med uttrycket  vi när hon beskriver sina kontakter med en socialdemokratisk  
 PR-byrå. 
  Men Aftonbladet pekar också på att det politiska tempot blivit snabbare, att beslutsunderlagen därmed skulle ha blivit sämre vilket ökar beho- vet av den information som lobbyister kan bistå med. 
 137 
  
 Det är en tvetydig bild som ges ovan av politisk konsultverksam- het. Den säger oss emellertid att det finns inslag i detta sätt att delta i politiken som står i konflikt med demokratiska värderingar. Frågor som framställningen ovan främst ger anledning att fundera över är om verksamheten bidrar till en för allmänheten mindre synlig poli- tisk beslutsprocess och till att resursstarka påtryckare flyttar fram sina positioner på bekostnad av andra grupper och de folkvaldas kon- troll. 
 Vikten av genomslag i media 
 Gemensamt för de artiklar som hänvisas till ovan är att de ger en bild av politisk påverkan där media har en framskjuten roll. I  
 Makt och 
  
 123 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
  
 Media  
 diskuterar Carter mediernas utveckling och deras för- stärkta maktposition. Då förmågan till lobbying och opinionsbild- ning blivit en i allt större utsträckning avgörande faktor för att komma till tals är den massmediala uppmärksamheten viktig för att nå framgångsrika resultat gentemot beslutsfattare. 
 138  
 Mediarollen debatteras också i Moderna Tider; utvecklingen innebär att journalis- terna fått ett starkare grepp om vad debatten ska handla om. Det är inte längre fråga om – som tidigare – att återge politikers åsikter. Samtidigt har nyhetsmedierna ökat markant i antal, vilket bidrar till en splittring av journalistiken som kollektiv där ingen enskild kanal eller journalist kan bestämma dagordningen. 
 139  
 Den massmediala utvecklingen har på så sätt fått två huvudsakliga effekter på förutsätt- ningarna för att genom media vinna gehör hos opinion och besluts- fattare; den pluralistiska mediemarknaden har ökat olika intressens manöverutrymme samtidigt som det ökade mediautbudet gör det svårare att dra uppmärksamheten till sig. 
 Svårigheten att få genomslag i media kommer fram i DNs inter- vjuer med representanter för  
 PR-företagen 
  Idétorget och Mitchell. De är ense om att konkurrensen om utrymme i medierna har hårdnat och att det blivit nödvändigt att ha en mycket bättre nyhetsvinkel nu än för bara några år sedan för att komma in i radio, TV och tidningar. De menar att det är vanligt med spökskrivare och att detta är en för dem vanligt förekommande arbetsuppgift. Ett knep för att nå framgång i media är att presentera opinionsundersök- ningar och utredningar. Lobbying bygger på, menar Smith på Idétorget, att först intressera någon för ett ämne, en fråga men att det inte behöver betyda att vederbörande själv skriver artiklarna, remisserna eller vad det nu kan vara. 
 140  
 Green hävdar i Aftonbla- det att media utnyttjas på ett icke önskvärt sätt; att  
 PR-konsulterna 
  planterar ut nyheter och att journalisterna blir lobbyisternas okri- tiska budbärare. 
 141  
 Enligt hans resonemang förefaller en  
 PR-byrås 
  agerande på uppdrag av Redareföreningen vara ett exempel på detta. 
 Att få uppmärksamhet i media var en av anledningarna till att Redareföreningen anlitade en  
 PR-konsultfirma 
  (Rikta Kommunika- tion). Redareföreningen ansåg att oroväckande många medlemsbolag lämnade Sverige och att den svenska rederinäringen var hotad. Bland annat fanns ett behov av att skapa bättre anställningsvillkor för bran- schen. Rikta skötte kontakterna med media, man bjöd in utvalda journalister till pressmöten som fick god uppslutning från dagstid- ningar, fackpress, radio och TV. Föreningens representanter tränades att konfrontera media. Rikta skrev och distribuerade pressmeddelan- den till berörda departement, regeringskansliet och partierna och 
 124 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 bevakade senare Socialdemokraternas partikongress å Redarefören- ingens vägnar. I ett meddelande från Kommunikationsdepartementet tillstår snart Baxter att en bibehållen svensk handelsflotta kräver mycket speciella lösningar och att svensk lagstiftning måste anpassas. 
 Det visade sig alltså att det hela handlade om att Redareföreningen måste nå ut med sitt budskap. Detta ställde krav på en kompetens som föreningen saknade. Rikta hyrdes då in och utarbetade en stra- tegi som lyfte fram Redareföreningens fråga och gav den ett nyhets- värde. I efterhand möttes Rikta av kritik för att inte ha stått som avsändare i utskicken till journalister utan istället kallat sig press- jour. 
 142 
  
 Kanske exemplifierar detta ett fall av vad Green anser är att plantera ut nyheter. Rikta höll först en mer allmän presskonferens. En rapport av Sjöfartens analysinstitut om konkurrensvillkor i frågan sändes sedan ut till nyckeljournalister. 
 143  
 Här kan vi ana att journa- listernas inställning hade kartlagts innan de fick rapporten. Kanske medförde detta att en kritisk debatt förhindrades. 
 Några inledande exempel och en kortfattad diskussion om lobby- ing och opinionsbildning säger oss något om hur organiserade intres- sen kan gå tillväga för att påverka beslutsprocessen. Vi har tagit del av en till stor del kritisk bild som ges i några tidningsartiklar av politisk konsultverksamhet. Några intervjuer med politiker och  
 PR-konsul- 
  ter samt fallet Redareföreningen bidrar dock till ett breddat perspek- tiv. 
 Framställningen ovan ger en inblick i medias utveckling och roll samt exempel på hur media kan användas. Här får vi – liksom i före- gående avsnitt – en tvetydig bild av den politiska konsultverksamhe- ten. Att media är en viktig kanal kan ses som en indikation på att beslutsprocessen omges av öppenhet och att debatten är tillgänglig för en stor allmänhet. Samtidigt ställs krav på kompetens. Höga nyhetskrav är ett tecken på att de som saknar resurskrävande kompe- tens däremot får svårt att komma till tals och löper risk att ställas utanför debatten. 
 Vad visar tidigare forskning om informellt politiskt deltagande? 
 Politisk konsultverksamhet har kartlagts tidigare, dels i Lewis undersökning Svenska företag som politiska påtryckare från 1989, och dels i en uppsats från 1984 av Hammond – Om lob-  
 byist-konsulter 
  i Sverige som är en sann pionjärstudie på området. 
 125 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Månströms studie syftar till att kartlägga politisk konsultverksam- het och ett tjugotal riksdagsledamöters inställning till denna. Under- sökningen ger oss den tidigaste versionen av verksamheten, resulta- ten är följaktligen intressanta för jämförelser över tid av hur konsult- verksamheten utvecklats. I intervjuundersökningen deltar fyra konsulter från fyra olika företag, både konsulter och företag är ano- nyma. Knight får i de fyra fallen till stor del likartade svar vilket gör att en ganska tydlig bild av verksamheten växer fram. Intervjufrå- gorna handlar om vilka faktorer som styr åtagandet av uppdrag, hur vanliga kontakter är med riksdag, departement och media och vad som bestämmer valet av arbetsmetoder. För att en konsult skall åta sig ett uppdrag måste kundens och konsultens åsikter stämma över- ens i frågan. Konsulterna hjälper sina kunder att skapa opinion via media eller att påverka beslutsfattare mer direkt genom att göra upp själva planen för hur kunden bör gå tillväga. Det kan exempelvis handla om att försöka avvärja lagförslag som försämrar förutsätt- ningarna för ett företags verksamhet. Knight drar slutsatsen att det är mycket ovanligt att konsulterna personligen kontaktar besluts- fattare för sina kunders räkning. Det är framför allt företag och branschorganisationer som vänder sig till konsultföretagen. Politisk påverkan är långt ifrån den huvudsakliga sysselsättningen – den utgör  
 5–20 
  procent av företagens totala verksamhet. 
 144 
  
 Riksdagsledamöterna som deltog i undersökningen ombads att ta ställning till några påståenden om lobbykonsulternas verksamhet. Bland dessa var moderaterna minst negativa medan vänsterpartist- erna visade sig vara motståndare till verksamheten. 
 145 
  
 Ett projekt inom Maktutredningen 1989 fokuserade på politiska aktiviteter i några större svenska företag. Undersökningen som utfördes av Perez uppvisade både en ökad medvetenhet hos näringslivet i fråga om politikens betydelse för hur företagsklimatet ser ut och att företagen blivit alltmer angelägna om att försöka påverka politiska beslut. Det är dels framväxten av en konsultmark- nad och dels att det skett en uppvärdering av PR och samhällskon- takter i företagen. 
 146  
 Som ett belägg för detta hänvisar Navarro till en rapport sammanställd för Sveriges Public Relations Förenings räk- ning som noterar att PR i allt större utsträckning blivit en lednings- funktion i företagen och att företagen satsar stora summor på PR och informationsåtgärder. 
 147 
  
 Av undersökningen framgår att det var i början på  
 1970-talet 
  som konsulter – vanligen med erfarenhet från riksdagen eller kanslihuset 
 – började åta sig lobbyuppdrag. Navarro klargör svårigheten med att få fram absoluta tal för  
 PR-branschens 
  storlek, men också att den 
 126 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 ökat mellan 1976 och 1988 och att det är här som en växande andel av medlemmarna i Sveriges Public Relations Förening återfinns. 
 148 
  
 Ett problem med att kartlägga och mäta omfattningen av det verk- samhetsområde som syftar till politisk påverkan, är att denna verk- samhet är svår att avgränsa från konsultfirmornas övriga områden. De sysslar sällan endast med detta och ett och samma uppdrag kan omfatta olika  
 PR-moment 
  med andra syften än att påverka besluts- fattare, uppger Navarro. I undersökningen (en telefonenkät) ingår 12 byråer, 10 av dessa har politisk påverkan som löpande inslag i verksamheten. 
 149  
 Knight lyckades för sin undersökning 1984, trots försök, endast hitta fyra konsulter. Detta kan ses som en indika- tion på att antalet konsulter ökat och att de 1989 hunnit få ett star- kare fäste och tydligare profil och därför också är lättare att lokali- sera. Navarro skattar antalet heltidstjänster inom konsultbranschen till  
 15–20 
  stycken per år och att cirka 60 konsulter från tid till annan arbetar med politisk påverkan. Uppdrag som syftar till poli- tisk påverkan utgör en varierande del av informationsföretagens totala verksamhet; från mindre än 10 procent till som mest 70 pro- cent. Det är dessutom ovanligt att konsulterna är specialiserade på politisk påverkan. Men i jämförelse med Weeks resultat –  
 5–20 
  procent – ser vi ändå en ökning av verksamhetens andel. De 12 kon- sultbyråer som ingick i Terrell undersökning utförde uppdrag som helt eller delvis inbegrep politisk påverkan åt sammanlagt  
 130–150 
  klienter per år. Av dessa var ungefär 100 privata företag. De domine- rades av stora och medelstora företag varav de flesta tillhörde skiktet under de 20 allra största svenska företagen. Konsulterna tyckte sig se ett ökat intresse hos organisationer och myndigheter för uppdrag som syftar till politisk påverkan. 
 150 
  
 Av undersökningen framgår att opinionsbildning och uppmärk- samhet i media blivit allt viktigare, samtidigt har antalet aktörer blivit fler som konkurrerar om uppmärksamheten. Detta kräver i sin tur att aktörerna utvecklar alltmer sofistikerade metoder för att göra sig hörda. 
 151  
 Inom vilka politiska områden uppdragen ligger hänger sam- man med vilka frågor som är aktuella och inom vilka områden viktiga beslut kommer att fattas. Miljö- och energifrågors ökade aktualitet under  
 1980-talet 
  och deras direkta anknytning till industrin kan sägas vara en orsak till ett ökat behov av att påverka beslut under just den tidsperioden. 
 152  
 En av Terrell centrala slutsatser är, i likhet med Weeks, att konsulterna själva normalt inte framför sina kunders synpunkter till beslutsfattarna utan att detta görs av kunden själv. Verksamheten kan snarare beskrivas som rådgivning. Trots detta uppges konsulternas personliga kontakter vara avgörande för upp- 
 127 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 dragens utgång. 
 153  
 Exakt hur viktiga eller av vilket slag dessa kontak- ter är framgår inte av undersökningen, men då konsulterna uppges ha ett förflutet i riksdagen eller kanslihuset tyder detta på att kontakter med politiker och tjänstemän är viktiga. Navarro hävdar att det är kommunikationsproblemen – skillnader i beslutskulturer, språk- bruk och kunskaper – mellan näringsliv och politiker som är den grundläggande orsaken till att det finns en marknad för politiska påtryckarkonsulter. 
 154 
  
 Weeks och Terrell undersökningar ger en bild av konsult- verksamheten och dess utveckling sedan  
 1980-talets 
  början. Williams schen tycks ha växt, men det är ovanligt att konsulterna bedriver direkt lobbying mot beslutsfattarna, det rör sig snarare om rådgi- vande insatser. Knight kunde konstatera att moderata riksdags- män vid  
 1980-talets 
  början var förhållandevis positiva till politisk konsultverksamhet medan det fanns en skepticism mot verksamhe- ten som var tydligare ju längre till vänster på den politiska skalan riksdagsledamöterna stod. Anledningen till detta var rädslan för att konsultmarknaden ger näringslivet ökade möjligheter till inflytande, att tillgången på ekonomiska resurser i större grad blir avgörande för att komma till tals och att den politiska konsultverksamheten därmed knappast kan anses stärka samhällets demokratiska principer. 
 155  
 Utöver detta utvecklar inte Knight någon diskussion i demokra- tiskt perspektiv. 
 Informellt politiskt deltagande har tidigare undersökts inom ramen för  
 PISA-projektet 
  i ett flertal uppsatser. Utifrån diskussionen om avkorporativiseringen och den ökade betydelsen av informella sätt att påverka har man undersökt omfattningen av lobbying genom att kartlägga inkomna skrivelser och uppvaktningar av statsråd till vissa politiska sektorer. 
 156  
 Mer specifika påverkansförsök har också undersökts; påtryckningar på Arbetslivsfonden och turerna kring beskattning av förmånsbilar. 
 157  
 Dessa undersökningar nämner endast i några enskilda fall politiska konsulter, men de ger en god bild av den miljö i vilken konsulterna verkar. 
 I en uppsats från 1995 jämför Rubio Vaverka lobbying mot den amerikanska kongressen och mot riksdagens trafikutskott. Under- sökningen visade att påverkansförsök på trafikutskottet i form av skrivelser inkomna till utskottet  
 1971–1995 
  ökade under två perio- der,  
 1983–91 
  och  
 1992–93. 
  Vaverka menar att vikten av lobbying ökar även i Sverige trots de många olikheterna mellan det svenska och det amerikanska politiska systemet. Han förutspår möjligheten att det i Sverige, liksom i USA under  
 80-talet, 
  inom ett par år kan bli vanligt med  
 guns-for-hire-lobbyister. 
  Denna trend har redan inletts i 
 128 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Sverige, men omfattningen är fortfarande förhållandevis liten. Men Vaverka anser en tydlig skillnad vara att medan koalitioner mellan intressen är vanliga i USA förekommer de i Sverige nästan uteslu- tande mellan kommuner, landsting och länsstyrelser. Han hävdar emellertid att omfattningen av koalitioner mellan intressen troligen kommer att öka även i Sverige. 
 158 
  
 En undersökning som Castillo har genomfört av upp- vaktningar och förfrågningar till Kommunikations- och Utbildnings- departementen  
 1993–95 
  visar däremot att försöken att lobba mot dessa departement inte ökat under tidsperioden. Andelen uppvakt- ningar som skett via konsulter var dessutom låg. Av 79 svaranden använde en aktör konsulter flera gånger per månad. En aktör valde alternativet en gång per månad, 6 stycken valde alternativet en eller ett par gånger per år, 17 stycken valde alternativet sällan och övriga alternativet aldrig. Med andra ord säger oss resultatet att 90 procent av de svarande aktörerna aldrig eller sällan vänt sig till konsulter för att påverka vid Kommunikations- och Utbildningsdepartementet  
 1993–95. 
 159 
  
 Man bör dock inte utesluta risken med att Hanna undersökning sträcker sig över en kanske alltför kort tidsperiod för att det ska vara möjligt att dra några betydande slutsatser i fråga om förändringar över tid. 
 160 
  
 PerOla Anderson undersökte 1997 omfattningen av lobbying mot Arbetslivsfonden och kom fram till att fondens chefer aldrig eller nästan aldrig har stött på professionella lobbyister. Anderson konstate- rar mot bakgrund av sin egen och Hanna undersökning att makthavarna vill inte träffa ombud utan de berörda själva. Däremot finns det ett växande antal företag som erbjuder informationstjäns- ter. Deras huvudsakliga arbete går dock ut på att förse representan- terna med faktauppgifter och hjälp att lägga upp taktiken. 
 161  
 Även om professionella lobbyister mycket sällan försökt påverka Arbets- livsfonden är Anderson samtidigt försiktig i slutsatserna då han framhål- ler att påverkansmetoder med säkerhet varierar beroende på vilken typ av myndighet det gäller. Han förutspår emellertid en ökad bety- delse av inhyrda professionella lobbyister eftersom organiserade intressen har allt mer genomtänkta mediastrategier och avsätter mer resurser för att genomföra sådana. 
 162 
  
 Mot bakgrundsresonemanget att en konsultbransch som sysslar med politisk påverkan expanderar i samband med att betydelsen av lobbying ökar totalt sett, kunde man kanske förväntat sig resultat i Hanna och Vance undersökningar som mer direkt talar för att en sådan utveckling skett. Men som Weeks och Terrell undersökningar visar, och också Anderson antyder, så innebär konsult- 
 129 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 verksamheten sällan att konsulterna kontaktar beslutsfattare å sina kunders vägnar. I och med detta är det troligt att verksamhetens egentliga omfattning inte kan mätas genom att gå till beslutsfattarna. Det måste istället ske på annat sätt. 
 Beskattning av förmånsbilar togs tidigare upp som ett exempel på en fråga där lobbying och opinionsbildning var omfattande och spe- lade stor roll för beslutets utfall. Hur de olika aktörerna försökte påverka skattebeslutet har studerats inom  
 PISA-projektet 
  i en upp- sats av Hayes. I sin analys kommer Henry fram till att påverkan i demokratiskt hänseende skedde i både negativ och positiv riktning. Beslutsprocessen omgavs av öppenhet då det var svårt för aktörerna att skapa en politik i tysthet, det vill säga att upprätthålla diskreta kontakter med departement och politiker. Men öppenhetens baksida, menar Henry, är att budskapen i allt större grad når besluts- fattarna via media och därför måste ha en massmedial bäring. Den presentation som görs i media är ofta ensidig; källor och avsändare saknas och skribenten/tidningen har redan tagit ställning i frågan. Detta tror Henry är den huvudsakliga orsaken bakom en växande konsultbransch; För att nå in på redaktionerna krävs en medveten- het om journalistiska krav på nyhetsvärde och snabba analyser. Orga- nisationer som vill påverka gör alltså säkrast i att hyra in denna kom- petens eller att anställa den själva. Henry skriver vidare att SJ valde att inte delta offentligt i diskussionerna om bilskatten och att detta var möjligt genom att hyra in konsultfirman JKL. JKL uppges ha age- rat för SJs räkning i riksdagskorridorerna utan att någon varken kände till syfte eller uppdragsgivare. Vi vet att slaget om skatten vanns av bilindustrin men koalitionen SJ, miljö- och kollektivtrafik- rörelsen uppges med JKLs hjälp ha lyckats bättre än de annars skulle ha gjort. 
 163 
  
 En annan studie ger belägg för det vi varit inne på tidigare; att media har stort inflytande över samhällsdebatten. Av de artiklar som publicerades på  
 DN-debatt 
  under en viss tidsperiod var skribenten och redaktören i ungefär hälften av fallen i kontakt med varandra innan artikeln publicerades. Istället för att vänta och se vilka inlägg som trillar in under dagen har redaktörerna själva till stor del tagit initiativet. De kontaktar aktuella debattörer och efterfrågar artiklar om ämnen som ligger i tiden. Vi kan alltså konstatera att en redak- tion kan ha stort inflytande över vem som ges möjlighet att komma till tals och att de själva kan kontakta potentiella skribenter. Genom initiativ och urval kan redaktörer delvis styra och förstärka uppmärk- samheten, skriver Nelson. Studien omfattar DN och SvD – två av våra mest inflytelserika dagstidningar – men vi kan se resultatet som 
 130 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 en indikation på att det kan underlätta för opinionsbildare att ha goda kontakter bland journalister och redaktörer. 
 164 
  
 Vi har fått veta att det i opinionsbildande syfte är viktigt att synas i media. Ökad konkurrens om uppmärksamheten gör att det är vik- tigt att kunna skapa ett nyhetsvärde av en fråga. Men det är samtidigt en splittrad bild som framträder. Kontakter och nätverk används men att konsulter påverkar beslutsfattare personligen uppges ändå vara ovanligt. Att hjälpa kunder att på andra sätt nå beslutsfattare tycks däremot vara vanligare. I riksdagen är man inte ense, vissa kräver registrering av lobbyister, andra tycker att en sådan diskussion är överdriven. De undersökningar som gjorts visar också att det inte är särskilt ofta som beslutsfattare kontaktas av lobbykonsulter. Samti- digt förutspås en lobbyutveckling i amerikansk anda. 
 En demokratisk idealsituation 
 Den moderna demokratiteorin har allt mer kommit att kretsa kring idén om den  
 deliberativa demokratins ideal 
 . Det deliberativa synsättet utgår från att det är genom medborgarnas  
 noggranna gemensamma  
 överväganden som vi når lösningen på demokratins problem. Att sträva efter en situation som främjar meningsutbytet medborgarna emellan är därför likställt med att skapa förutsättningar för demokra- tins förverkligande. Ytterst handlar det därför om att föra ett  
 samtal  
 myndiga  
 medborgare  
 emellan om sådana angelägenheter där vi stän- digt är tvungna att finna praktiska lösningar. 
 165  
  
 Dialogen  
 eller  
 samta- let  
 bör således vara den absoluta grunden i ett demokratiskt styrelse- skick. Tanken är att dialogen skall hjälpa eller tvinga oss att se frågor i ett större perspektiv där egna intressen inte blir allenarådande, och på så sätt göra oss mer toleranta och upplysta. Resultaten blir en poli- tisk debatt och politiska beslut som präglas av större allmänoriente- ring. 
 166 
  
 Att betrakta demokratin ur denna synvinkel är emellertid knap- past ett förutsättningslöst koncept. Frågan är vilka krav som måste vara uppfyllda för att vi skall kunna forma ett styrelseskick där med- borgarstyrelsen förankras genom dialog medborgare emellan. I Sverige är det Demokratirådet som tidigare har uppmärksammat tan- Bowers om demokrati som dialog. Fokus har då främst riktats mot den politiska opinionsbildningen och mot fastställandet av den politiska dagordningen. För att demokratin skall förverkligas reses krav på  
 offentlighet  
 och krav på demokratisk, eller i praktiken, de  
 folkvaldas kontroll över dagordningen 
 . 
 167 
  
 131 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Det offentliga rummet 
 Demokratin – det vill säga dialogen – kräver något som kan kallas debattens och beslutsprocessens offentlighet; ett offentligt rum, som skall vara öppet för alla och ge alla samma möjlighet att göra sig hörda. Alltså skall alla vara likställda inför möjligheten att fram- föra sina argument och att påverka den politiska dagordningen. Det som skall vara utslagsgivande är argumenten i sig och inget annat. 
 168  
 Offentligheten fungerar på så sätt som ett självcensurerande filter som tvingar fram en debatt där dåliga argument utan förankring sor- teras bort. Systemet bör därför vara arrangerat så att man når över- enskommelser genom att de privata, själviska och egendomliga öns- kemålen förändras genom offentlig debatt och [offentlig] konfron- tation, som på grund av just offentlighetens ljus blir en förnuftig diskussion med samhällets bästa för ögonen. 
 169 
  
 Kontroll över dagordningen 
 En demokrati där man valt att förverkliga medborgarstyret via ett representativt system förutsätter de folkvalda representanternas kon- troll över den politiska dagordningen. För det svenska styrelse- skicket betyder det att riksdagen skall ha kontroll över vilka frågor som kommer upp till behandling i den beslutsfattande försam- lingen. 
 170  
 Idealet är en aktiv riksdag som ser som sin uppgift att både fatta de avgörande samhällsbesluten och på ett tidigt stadium förutse kommande samhällsproblem. Initiativen till dagordningen måste komma ur en  
 bred öppen debatt  
 och inte ur förstatligade eller privata intressen där  
 insyn  
 för allmänheten saknas. Idén om den breda debatten och kravet på insyn är nära förbunden med det nöd- vändiga i politikens  
 offentlighet 
 . 
 Dessa båda krav, kraven på offentlighet och de folkvaldas kontroll över dagordningen, kan ses som kriterier som måste eftersträvas för hur vi kan förverkliga demokratin. Det är lätt att inse att de båda kra- ven inte fungerar som skilda moment, utan att de snarare förutsätter varandra. Än viktigare i detta sammanhang är att de kan återföras på två av de demokratikriterier som formulerades i bokens första kapi- tel. De krav som här kommer att uppmärksammas förenas således av att de fokuserar på  
 genomskinlighet  
 i beslutsprocessens alla faser och på det demokratiska styrelseskickets mest grundläggande begrepp,  
 jämlikhetstanken.  
 Beslutsprocessen skall så långt det är möjligt vara öppen och tillgänglig för granskning. Dagordningen skall växa fram ur en  
 öppen debatt  
 dit  
 alla ges tillträde på lika villkor 
 . Jämlikhetsper- 
 132 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 spektivet avser alltså både öppenhet och tillträde – det vill säga lika berättigande att både granska och att delta. 
 Idealmodellen sätter vår förmåga att konkretisera abstrakta begrepp på prov, men så här långt blir vi knappast klokare av att bättre försöka förstå vad den egentligen innebär genom att gräva dju- pare i de olika begreppens betydelse. 
 171  
 Vi bör istället fokusera på den politiska konsultverksamheten och förklara hur den kan relateras till demokratiidealet. Därför är det lämpligt att inledningsvis se hur den bild vi hittills fått av verksamheten ter sig i ljuset av idealmodellens kriterier. Därmed tar vi också ett första steg från idéplanet till den mer handfasta verkligheten. 
 En preliminär tillämpning av idealsituationen 
 Vi har fått veta att förmågan till informellt deltagande i politiken – lobbying och opinionsbildning – förutspås bli viktigare och att allt fler intressen konkurrerar om beslutsfattarnas uppmärksamhet. Det är hur man agerar i syfte att påverka i den nya konkurrenssituationen som är centralt i det här sammanhanget. Tesen som säger att  
 kampen om makten är likställd med kampen om uppmärksamheten 
  
 172 
 , leder oss att fundera över om ökat politiskt deltagande i form av lobbying och opinionsbildning medför maktförskjutningar och effekter på det demokratiska beslutsfattandet. Här är riksdagsdebatten med de folk- valdas egna iakttagelser och synpunkter en användbar infallsvinkel. I några motioner pekas lobbyingens och opinionsbildningens grund- läggande för- och nackdelar ut; lobbyister är å ena sidan en oumbärlig källa till information. Å andra sidan är det de resursstarka intresse- grupperna som har möjlighet att komma till tals genom lobbying och opinionsbildning. De påstås ha direkt inflytande över beslutsproces- sen och debatt i media. Genom sitt agerande påstås de också bidra till beslutsprocessens slutenhet. Det varnas för att de folkvalda går dessa gruppers ärenden. Detta väcker frågor både om det  
 offentliga rummets funktioner  
 och de  
 folkvaldas kontroll över dagordningen 
 . Vi kan där- med tydligt se att det är just dessa två kriterier som är relevanta för det som skall undersökas. 
 173 
  
 Då syftet är att  
 ur en demokratisk synvinkel beskriva den verksam- het hos  
 PR-företag 
  som syftar till politisk påverkan  
 är det – direkt uti- från modellens kriterier – möjligt att formulera tre grundläggande frågeställningar som får vägleda den förestående undersökningen och den diskussion som kommer att föras: 
  
 133 
  
 4. 
  
 P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
  
 1) 
  
 Hur påverkas beslutsprocessens tillgänglighet och öppenhet av verk- samheten? 
  
 2) 
  
 Vilka effekter har verksamheten på de folkvaldas kontroll över dag- ordningen? 
  
 3) 
  
 Kan konsultverksamheten sammantaget betraktas som ett bidrag till samtalet medborgare emellan? 
  
 De artiklar som tagits upp varierar i fråga om djup och analys, men om man tar den i Aftonbladets fall braskande kvällstidningsjournalis- tiken med en nypa salt, tror jag ändå att artiklarna kan tjäna som en god grund för fortsatt diskussion. Flera av artiklarna och ett par av riksdagsmotionerna visar upp en bild av en verksamhet som är viktig i informationssyfte. Den vidgar beslutsfattarnas kunnande och leder på så vis till bättre grundade beslut. Artiklarna uppvisar icke desto mindre en bild av att förmågan till effektiv lobbying och opinions- bildning kräver kompetens och kontakter och är en fråga om resur- ser. Kritiken är särskilt skarp mot lobbying och opinionsbildning på konsultuppdrag och den bottnar främst i betydelsen av tillgången på ekonomiska resurser – att politisk påverkan kan köpas för pengar och att denna påverkan sker i skymundan från offentlig insyn. För ideal- modellens del innebär kritiken att det  
 offentliga rummet  
 som skall vara tillgängligt på lika villkor för alla, riskerar att sättas ur spel. Inom det politiska etablissemanget finns betydelsefulla nätverk som används av lobbyister, de har via dessa möjlighet att arbeta nära beslutsprocessen, detta gäller även dem som på konsultuppdrag ägnar sig åt politisk påverkan. Då argumenten kan nå beslutsfattarna utan förankring, genom att ta en genväg förbi den offentliga diskussio- nens filter, är det förmågan att nå fram till beslutsfattarna som avgör och inte argumenten i sig. Att lobbyister använder nätverkens direkta kanaler till beslutsfattarna väcker därför frågor både om allmänhetens möjlighet till insyn och kritisk granskning och om argumentens egentliga förankring. Direkta kanaler till beslutsfattarna ställer även frågan om  
 de folkvaldas kontroll över dagordningen  
 på sin spets. De två tidigare undersökningarna av konsultbranschen tyder däremot på att man genom rådgivande verksamhet hjälper uppdragsgivare att nå fram till beslutsfattare och att konsulterna inte ägnar sig åt direkt påverkan av beslutsfattare åt sina uppdragsgivare. 
 Att skapa genomslag i media är ett vanligt sätt och ofta en förut- sättning för att nå fram till opinion och beslutsfattare. Att köpa in kompetens från en  
 PR-byrå 
  kan vara en lösning för att möta de jour- nalistiska kraven men detta kräver givetvis ekonomiska resurser. Här kan konsultverksamheten ses som ett bidrag till att argument kom- 
 134 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 mer fram i offentlighetens ljus och kan utsättas för allmänhetens granskning. Trots den ljusa sidan är det emellertid tveksamt om kra- ven på nyhetsvärde, kompetens och resurser bidrar till att medierna utgör det offentliga forum som vi kanske föreställer oss. Alla har inte samma möjligheter att göra sig hörda och media riskerar därför att förlora i värde även som  
 självcensurerande filter 
 . Samtidigt som anli- tandet av konsulter kan hjälpa viktiga argument att bli synliga är det möjligt att verksamheten trots detta bidrar till en likriktning av en debatt dominerad av resursstarka intressen och färdiga slutsatser. Det är intressenas partiska budskap som är det centrala och det är just att föra fram dessa som  
 PR-bolagens 
  kunder betalar för. Detta medför risken att frågor belyses otillräckligt och att det inte skapas en  
 bred öppen debatt  
 ur vilken initiativen till den politiska dagordningen tas. Detta väcker frågor om hur opinionsbildning påverkar förutsättning- arna för de folkvaldas kontroll över dagordningen. Det är exempelvis ingen självklarhet att en dylik debatt bidrar till de folkvaldas möjlig- heter att på ett aktivt sätt  
 förutse kommande samhällsproblem  
 inom samhällets vida spektrum av områden. I resonemang som endast består av ställningstaganden och där alla argument inte ges möjlighet att konfronteras löper samtalet medborgare emellan risk att inskrän- kas. 
 För att få klarhet är det av vikt att undersöka konsulternas arbets- metoder närmare samt att försöka ta reda på betydelsen av personliga kontakter i arbetet. För att få en bättre inblick i vilka kontakter det kan röra sig om, innehåller undersökningen frågor om konsulternas tidigare erfarenheter från politik och förvaltning samt hur frekvent man i sitt arbete är i kontakt med departement, riksdagsutskott och journalister. Att undersöka konsultfirmornas kundprofil är ett sätt att se vilka grupper som väljer detta sätt att delta i politiken. Något av kritikens kärna mot konsultverksamheten handlar ju om det oetiska i att för pengar kunna köpa politisk påverkan. Det är därför även av intresse att ta reda på om pengar ensamt styr åtagandet av uppdrag eller om det finns andra premisser att ta fasta på. 
  
 PR-företagens 
  politiska verksamhet 
 Vi skall i det här avsnittet ta del av en undersökning av politisk påver- kan som sker på konsultuppdrag. Resultaten kommer här också att diskuteras med den demokratiska idealmodellen som utgångspunkt. Konsulter som arbetar med lobbying och opinionsbildning har inter- vjuats och besvarat en enkät. 
 174  
 Majoriteten av företagen där konsul- 
 135 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 terna är verksamma återfinns i  
 PR-branschen. 
  Hur  
 PR-byråernas 
  verksamhet ser ut är emellertid inte givet. Som en upptakt till det här avsnittet är det därför lämpligt att först få inblick i  
 PR-branschens 
  olika arbetsområden. 
 Vad gör ett  
 PR-företag? 
  
 I Sverige finns två branschorganisationer för verksamma inom PR; PRECIS (Public Relations Consultants on Sweden) som är en före- tagsorganisation och Sveriges informationsförening som vänder sig till enskilda personer. Det råder inte något nära förhållande förening- arna emellan, 
 175  
 men Sveriges informationsförening presenterar defi- nitioner som förklarar vad  
 PR-verksamheten 
  går ut på. Föreningen väljer i sin branschbeskrivning att låta  
 public relations 
 ,  
 public affairs  
 och andra begrepp som används om en organisations kunskapsöver- föring och attitydpåverkan internt och externt ingå i informations- begreppet. Föreningens egen beskrivning av informationsverksamhe- tens innehåll och syfte kan sammanfattas i följande fyra punkter: 
  
 1) 
  
 Informationsverksamhet bygger på planerad kommunikation och fyller en viktig funktion i varje företag, verk, institution, organisa- tion och förening. 
  
 2) 
  
 Informationsverksamheten förvaltar och utvecklar organisatio- nens förtroendekapital och skapar därmed handlingsutrymme för pågående och planerad verksamhet. 
  
 3) 
  
 Informationsverksamheten tjänar olika intressen i en organisa- tion. För ledningen är den ett strategiskt och operativt instrument när det gäller att utveckla intressenternas kunskap, inställning och engagemang. 
  
 4) 
  
 För medarbetare är informationsverksamheten ett medel att uppnå delaktighet. Information är en förutsättning för en demo- kratisk beslutsprocess. 
  
 176 
  
 PR-branschens 
  grundläggande affärsidé är alltså att för en annan organisations räkning vara ett verktyg som i olika avseenden syftar till att förbättra organisationens verksamhet och förutsättningar. Det handlar om att åt uppdragsgivaren utarbeta formerna för hur budskap tillkännagörs gentemot uppdragsgivarens intressenter: 
  
 Ägare/finansiärer 
  
 Marknad/kunder/leverantörer 
  
 Anställda/medlemmar 
  
 136 
  
 4. 
  
 P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
  
 Samhälle/opinionsbildare. 
  
 Föreningen presenterar informationsarbetets olika områden: 
  
 Intern information 
  
 Samhällskontakt 
  
 Samhällsinformation 
  
 Massmedierelationer 
  
 Ekonomisk information 
  
 Marknadskommunikation. 
  
 PR tillhör alltså en mångfasetterad och komplex bransch där verk- samhet som syftar till politisk påverkan är en av många uppgifter. Av arbetsområdena ovan är det främst  
 samhällskontakt 
 ,  
 samhällsinforma- tion  
 och  
 massmedierelationer  
 som kan kopplas till politisk påverkan. 
 En politisk konsultmarknad 
 Vilka är då de företag som på konsultuppdrag arbetar med lobbying och opinionsbildning? Tidigare artiklar och undersökningar ger en första fingervisning om vilka företag det rör sig om. Men det är främst genom organisation PRECIS 
 177  
 som urvalet för den förestå- ende undersökningen har gjorts. 
 178  
 Sammanlagt 14 företag ombads att delta i undersökningen. 
 Konsulterna tillfrågades att först delta i en intervjuundersökning med öppna svar och sedan att besvara en enkät med fasta svarsalter- nativ. 
 179  
 Av de 14 företagen intervjuades konsulter från 10 olika före- tag, 9 företag besvarade enkäten och 7 deltog i båda undersökning- arna. Två företag deltog inte i någon av undersökningarna. 
 180 
  
 Tabellen nedan är en översikt över de företag som ingått i under- sökningen. Kreab, Wildellgruppen,  
 Burson-Masteller, 
  JKL och ISAK ingick i Terrell undersökning 1989. Även Martinez och Nguyen ström ingick men då som Relationskonsult AB respektive BNL. Av övriga företag som fanns med 1989 har ASKUS gått mot en mer finansiell inriktning, Speech Dynamics är ett enmansföretag med varierande och periodvis verksamhet och Strategy ABs verksamhet är nu mycket liten i jämförelse med 1989. Åkerblom  Partners finns inte kvar som självständig  
 PR-byrå 
  men verksamheten har delvis uppgått i  
 Burson-Marsteller. 
 181 
  
 Några företag har alltså försvunnit sedan 1989, eller minskat sin verksamhet. Med detta i åtanke tycks branschen vid en första anblick inte ha ökat i den omfattning som debatten ger intryck av. Men vi kan av tabellen nedan se att det nu är 
 137 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 fråga om något större företag och att några av de nyare företagen, de med startår 1989 eller senare, har en relativt stor andel eller ett flertal anställda som arbetar med lobbying och opinionsbildning. Det måste därmed finnas en marknad för denna typ av verksamhet. Att några av företagen i Terrell undersökning försvunnit eller gått mot en annan typ av verksamhet kan rimligen inte bero på brist på den här typen av arbetsuppgifter utan måste ha andra orsaker. 
 Tabell 4.1.  
 PR-företag 
  som Simpson att delta i undersökningen 
  
 Andel lobbying 
  
 och opinions- 
  
 Konsulter 
  
 Antal 
  
 bildning av 
  
 inom lobbying 
  
 intäkts- 
  
 företagens 
  
 och opinions- 
  
 Deltagit i: 
  
 Företag 
  
 Startår 
  
 personer 
  
 verksamhet 
  
 bildning 
  
 Intervju 
  
 Enkät 
  
 Kreab 
  
 1970 
  
 40 
  
 Vet ej 
  
 Vet ej 
  
 X 
  
 – 
  
 Clay 
  
 1970 
  
 50 
  
 Vet ej 
  
 1 
  
 X 
  
 – 
  
 Lambert 
  
 1981 
  
 20 
  
 40 % 
  
 Vet ej 
  
 X 
  
 X 
  
 JKL 
  
 1985 
  
 22 
  
 30 % 
  
 Vet ej 
  
 X 
  
 X 
  
 CARTA 
  
 1969 
  
 17 
  
 Vet ej 
  
 2–3 
  
 X 
  
 X 
  
 Benson AB 
  
 1990 
  
 28 
  
 10–20 
  % 
  
 4–5 
  
 X 
  
 X 
  
 Rikta Kommunikation 
  
 1990 
  
 19 
  
 Vet ej 
  
 5 
  
 X 
  
 X 
  
 AB 
  
 Mitchell 
  
 1989 
  
 10 
  
 Vet ej 
  
 3 
  
 X 
  
 – 
  
 Idétorget 
  
 1989 
  
 11 
  
 50 % 
  
 6–7 
  
 X 
  
 X 
  
 Sagt  Gjort 
  
 1994 
  
 6 
  
 100 % 
  
 6 
  
 X 
  
 X 
  
 Lexivision/ins 
  
 1993 
  
 59 
  
 5 % 
  
 2 
  
 – 
  
 X 
  
 Andréasson PR AB 
  
 1982 
  
 18 
  
 – 
  
 – 
  
 – 
  
 – 
  
 Svenska  
 PR-byrån 
  AB 1957 
  
 5 
  
 – 
  
 – 
  
 – 
  
 – 
  
 ISAK – Information 
  
 – 
  
 3 
  
 80 % 
  
 3 
  
 – 
  
 X 
  
  Samhällskontakt 
  
 Källor: Kolumn 2 och 3 (förutom ISAK som inte är med i PRECIS): http:// www.precis.se/stat97.htm (december 98), övriga kolumner: egen intervju- och enkätundersökning (se bilaga) 
 Av tabellen framgår, som nämndes ovan, att politisk påverkan i de flesta fall endast utgör en viss del av företagens totala verksamhet. I flera fall var det inte helt lätt för de tillfrågade att ange exakt i vilken utsträckning man arbetar med politisk påverkan. Det tydligaste exemplet är Kreab där olika slags verksamhet inte betraktas som från varandra avskilda sektorer. Istället har man valt att rubricera verk- samheten som  
 integrerad kommunikation.  
 Vid sex av företagen kunde man ange ungefärliga siffror för i vilken utsträckning uppdragen syf- tar till politisk påverkan genom att antingen uppge antalet anställda för denna typ av uppgifter eller ungefärlig procentuell andel av före- 
 138 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 tagets totala verksamhet. Vid de övriga fem företagen uppgavs däre- mot mer exakta uppgifter. 
 Det är således svårt att här få fram ett medeltal för andelen poli- tisk påverkan för branschens verksamhet totalt sett. 
 182  
 Det vi däre- mot kan se är att skillnaderna är stora mellan företagen och att några har en jämförelsevis tydlig inriktning på politiskt anknutna uppdrag. Utmärker sig gör Idétorget,  
 Lambert 
  och ISAK samt Sagt  Gjort vars verksamhet till hela 100 procent utgörs av opinionsbild- ning. 
 Det är också vanligt med uppdrag där politisk påverkan förekom- mer som ett delmoment i kombination med andra syften; av nio enkätsvar uppgav en rent politiska uppdrag som  
 mycket vanliga 
 , tre valde alternativet  
 vanliga 
 , tre alternativet  
 ovanliga  
 och två alternativet  
 ej förekommande 
 . 
 183  
 Detta bidrar naturligtvis till svårigheten att i undersökningssyfte avgränsa politisk påverkan från andra arbetsom- råden. Problemet var också tydligt i Terrell undersökning. 
 Den politiska konsultverksamhetens utveckling och omfattning 
 Att avgöra i vilken utsträckning  
 PR-företagens 
  konsultverksamhet har effekt på den politiska debatten och de beslut som fattas ter sig näst intill omöjligt. Vad vi däremot kan se är att  
 PR-branschen 
  expan- derat och således rimligen den politiska verksamheten med denna. Av de 14 företag som ombetts delta i undersökningen startade 6 stycken sin verksamhet  
 1989–94 
  vilket talar för en ökning under  
 90-talets 
  början. Nyanställningar som skett under året talar också för en branschökning. 
 184  
 Branschorganisationen PRECIS start 1990 talar också för en tydligare profilering av  
 PR-branschen. 
  
 Även det kraftigt stigande medlemsantalet i Sveriges informa- tionsförening är en användbar måttstock i sammanhanget. Tabellen nedan visar att medlemsantalet mer än fördubblats mellan 1988 och 1998 från 1 250 till 3 000 personer. Andelen konsulter ökade med hela 27 procent mellan 1976 och 1988. Konsulterna minskade under nästa tioårsperiod från 33 procent till 20 procent, men i och med ök- ningen till 3 000 medlemmar 1998 medförde detta samtidigt att anta- let konsulter steg från drygt 400 till 600. De här siffrorna säger inget om hur många av dessa som sysslar med politisk påverkan, men de 
 139 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 speglar en tydlig branschökning och ett kontinuerligt ökande antal konsulter under de senaste 20 åren. 
 Tabell 4.2. Medlemmar i Sveriges informationsförening 
  
 År 
  
 Antal 
  
 Antal konsulter 
  
 Andel konsulter (%) 
  
 1976 
  
 700 
  
 42 
  
 6 
  
 1988 
  
 1 250 
  
 412 
  
 33 
  
 1998 
  
 3 000 
  
 600 
  
 20 
  
 Källa: För 1976 och 1988: Carlberg 1989. 
 För 1998: Telefonupplysning, Sveriges informationsförening (980511). 
 Vid Affärsvärldens konsultguide har man noterat ett ökat intresse för uppdrag som inbegriper lobbying och opinionsbildning. 
 185  
 Inter- vjusvaren gav ett liknande intryck; att efterfrågan ökat något på denna typ av uppdrag, men att det däremot inte skett någon markant ökning under de senaste åren eller att man vid  
 PR-byråerna 
  inte sät- ter in några särskilda åtgärder i syfte att inför framtiden specialisera sig på politisk påverkan. 
 Hos samtliga företag som ingått i intervjuundersökningen – även vid de företag som i liten utsträckning sysslar med politisk påverkan 
 – har den politiska aspekten funnits med som företagsidé redan vid firmans start. Lobbying och opinionsbildning kan därför inte betrak- tas som ett arbetsområde som växt fram helt plötsligt som en ny del av företagens verksamhet. Med andra ord har de äldre byråerna – CARTA, Kreab och Wildell Gruppen – alltså tagit uppdrag som syf- tar till politisk påverkan ända sedan de startade 1969 och 1970. 
 En jämförelse över tid av andelen av företagens verksamhet som syftar till politisk påverkan indikerar att verksamheten ökat. 1984 intervjuade Hammond inom ramen för en  
 c-uppsats 
  i statskun- skap fyra  
 PR-konsulter. 
  Vid det företag som sysslade minst med poli- tisk påverkan motsvarade denna andel 5 procent av företagets totala verksamhet. Den högsta andelen som förekom var 20 procent. Av undersökningen framgår inte vilka de fyra konsulterna är eller vilka företag de representerar. Tabell 1 visar emellertid att 6 av  
 PR-byrå- 
  erna som var verksamma vid tidpunkten för Weeks undersök- ning. Risken är därför stor att andelen  
 5–20 
  procent inte stämmer helt för i vilken utsträckning företagen arbetade med politisk påver- kan vid  
 1980-talets 
  mitt. Terrell undersökning i samband med maktutredningen 1989 omfattade 12 företag av vilka 10 hade politisk påverkan som löpande inslag i verksamheten. Här var andelen poli- 
 140 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 tisk påverkan som minst 10 och som mest 70 procent. Som vi såg i tabell 1 ligger de nu aktuella siffrorna på  
 5–80 
  procent och på 5 till 100 procent om Sagt  Gjort som uteslutande arbetar med opinions- bildning tas in i beräkningen. Förutom att branschen blivit större kan vi med det tillgängliga materialet urskilja en viss ökning av andelen politisk påverkan hos de enskilda företagen under  
 1984–1998. 
  
 Tabell 4.3 Politisk påverkan vid  
 PR-företagen 
  
 År 
  
 Andel politisk påverkan vid  
 PR-företagen 
  
 1984 
  
 Dominguez% 
  
 1988 
  
 10–70 
  % 
  
 1998 
  
 5–80 
  % (100 %*) 
  
 Källor: Månström 1984, Carlberg 1989, 1998: Enkät och intervjuer, se även Tabell 1. *100 % gäller för Sagt  Gjort som endast arbetar med opinionsbildning 
 Utöver detta kan vi notera ett ökat intresse från före detta riksdagsle- damöter att som enmansföretagare ta lobbyliknande uppdrag. Det är framför allt  
 Mcdaniel (s) och Mitchell (fp) som uppmärksammats. I nuläget är det dock bara Lewis som dri- ver ett eget konsultföretag. 
 Navarro uppskattade den sammanlagda omfattningen av politisk påverkan vid  
 PR-byråerna 
  till motsvarande  
 15–20 
  heltidstjänster men att verksamheten från tid till annan sysselsätter ca 60 personer. Av de 14 nu aktuella  
 PR-byråerna 
  var det endast möjligt att få uppgift på antalet konsulter verksamma inom lobbying och opinionsbildning vid 9 byråer. Av tabell 1 framgår att det vid dessa företag rör sig om sammanlagt  
 32–35 
  personer. Låter vi sedan den procentuella andelen lobbying och opinionsbildning vid de två företag som angett denna  
 (Lambert 
  40 % och JKL 30 %) motsvara samma andel av antalet intäktspersoner vid de två företagen kommer vi upp i knappt 50 personer. Medan jämförelsen i tabell 3 visar att politisk påverkan utgör en ökande del av  
 PR-branschen 
  visar inte den mätning på anta- let konsulter som gjorts här på att verksamheten ökar. Men fattas gör de som arbetar med politisk påverkan vid Kreab, Diaz och Svenska  
 PR-byrån, 
  vilka sammanlagt har 48 intäktspersoner. Dess- utom är det i och med det gångna årets många nyanställningar troligt att de siffror som anges här inte stämmer exakt med nuläget. Det är sammanfattningsvis rimligt att anta att antalet konsulter som åtmins- tone tidvis arbetar med politisk påverkan är större än 50 och möjligen också större än Terrell skattning från 1989 på 60 konsulter. 
 186  
 Till 
 141 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 detta kommer också egenföretagare som den före detta riksdagsleda- moten  
 Mcdaniel, advokater och konsulter vid företag som inte tillhör PRECIS. 
 187 
  
 Vi har inte lyckats komma fram till den politiska konsultverksam- hetens exakta omfattning men kan konstatera att den har ökat och att några av  
 PR-byråerna 
  utmärker sig med en tydligare inriktning på tjänster som syftar till politisk påverkan. 
 Vem arbetar med politisk påverkan? 
 Att de som sysslar med lobbying och opinionsbildning ofta har en politisk bakgrund bekräftas av både intervju- och enkätundersök- ningen. Flera har ett partipolitiskt engagemang med erfarenhet från uppdrag på olika nivåer. I några fall är konsulternas partipolitiska anknytning mycket tydlig och några av  
 PR-byråerna 
  har också fått en partipolitisk stämpel till följd av detta. Det är framför allt anknytning till Moderaterna, Socialdemokraterna och Folkpartiet som märks. Flera har också erfarenhet från tjänster i regeringskansliet och riksda- gen, konsulterna har därmed en bredare förankring inom politiken än ett partipolitiskt engagemang. 
 Tabell 4.4. Antal anställda vid  
 PR-företagen 
  som har/har haft poli- tiskt förtroendeuppdrag eller viss tjänst 
  
 Sammanlagt antal 
  
 Andel av antal 
  
 med erfarenhet från 
  
 intäktspersoner 
  
 Uppdrag/tjänst: 
  
 politik/förvaltning 
  
 (%) 
  
 Politiskt förtroendeuppdrag 
  
 48–49 
  
 27 % 
  
 Anställning hos politiskt parti 
  
 12 
  
 7 % 
  
 Till regeringskansliet knuten tjänst 
  
 16 
  
 9 % 
  
 Till riksdagen knuten tjänst 
  
 6 
  
 3 % 
  
 Källa: Enkätfråga 4 (se bilaga) Siffrorna gäller endast de nio företag som deltagit i enkätundersökningen. De har sammanlagt 185 intäktspersoner av vilka långt ifrån alla sysslar med politisk påverkan (jfr med kolumn 3 och 4 i tabell 1.) 
 Med enkätens utfall som grund kan vi påstå att det finns ett generellt samband mellan  
 PR-konsulter 
  och partipolitiskt engagemang. Av de totalt 185 intäktspersonerna vid tiden för undersökningen vid de företag som svarat på enkäten har  
 48–49 
  personer erfarenhet från politiska förtroendeuppdrag och 12 har varit anställda hos ett poli- tiskt parti. Det sammanlagda antalet konsulter som uppges arbeta med politisk påverkan vid de företag som svarat på enkäten kan upp- 
 142 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 skattas till  
 32–42 
  personer (tabell 1, kolumn 4 och 5). I runda tal sammanfaller detta med det antal som har partipolitisk bakgrund. Det är å andra sidan inget som garanterar att det rör sig om exakt samma personer. Generellt sett är 27 procent en stor andel med erfa- renhet från politiska förtroendeuppdrag inom en och samma yrkes- grupp. Men långt ifrån alla de 185 intäktspersonerna sysslar med lob- bying och opinionsbildning. Det är framför allt två företag – Lexivi- sion ins och Crawford gruppen – som ger ett stort utslag i beräkningen. Företaget har 59 respektive 50 intäktspersoner men endast 5 procent av verksamheten utgörs av politisk påverkan vid Lexivision ins och endast en person arbetar med detta vid Wildell Gruppen. Sambandet kan därför mycket väl vara starkare mellan dem som arbetar med politisk påverkan och har erfarenhet från parti eller förvaltning än vad siffrorna ovan visar. Intervjusvaren belyser dessutom frågan. 
 De som intervjuats poängterar att goda kunskaper om hur det politiska etablissemanget fungerar är en förutsättning för att vara framgångsrik som konsult i politiska sammanhang. Ett helhetsin- tryck av intervjuerna är att politiska kunskaper omfattar många olika aspekter; insikt om de förtroendevaldas situation, hur denna formar deras tänkande, handlingsutrymme, och förhållningssätt gentemot dels det egna partiet och dels andra parter som opposition, opinion och väljare. Absolut nödvändigt är att ha kunskap om rutinerna kring ärendegången som leder fram till de politiska besluten. Förståelse för, och helst vana vid det politiska språket och det politiska resone- manget är viktigt. Erfarenhet från riksdagens och regeringskansliets tjänstemannakårer är sammanfattningsvis en fråga om att ha för ändamålet rätt kunskaper men partipolitisk erfarenhet tycks vara det vanligaste och mest effektiva sätt att uppnå detta. I fråga om utbild- ningsbakgrund framträder samhällsvetenskaplig och journalistisk inriktning men här finns också jurister, ekonomer, socionomer och informatörer representerade. 
 Resultaten bekräftar alltså artiklarnas påståenden om nära relatio- ner mellan  
 PR-företagen 
  och politiken. Frågan är sedan om politik och tjänstemannabakgrund betyder något för hur pass nära besluts- processen man arbetar. Den kritik som förts fram ligger bland annat i att nära kontakter mellan lobbyister och politiker bidrar till att vi får en beslutsprocess som ligger utom räckhåll för insyn och offentlig- het. Följden påstås bli att gränserna mellan de folkvalda och de som försöker påverka besluten blir otydliga. Här kommer vi tillbaka till själva forskningsuppgiften – att se hur den politiska konsultverksam- heten ser ut i ljuset av krav på politikernas kontroll över dagord- ningen och beslutsprocessens öppenhet och offentlighet. För att 
 143 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 kunna ta ställning till detta krävs att vi tittar närmare på hur verksam- heten fungerar. 
 Hur går  
 PR-företagen 
  tillväga? 
 Att se hur  
 PR-konsulterna 
  går till väga i sitt arbete som syftar till po- litisk påverkan är ett led i att hitta några av verksamhetens karaktäris- tiska drag. Av intresse är att ta reda på vem som initierar uppdragen. Är det  
 PR-företagen 
  som aktivt initierar ärenden och profilerar sig mot vissa kundkategorier eller är det kunden som söker upp  
 PR-före- 
  tagen? Det är angeläget att fundera över om uppdragens ursprung in- verkar på kontrollen över den politiska dagordningen samt om vissa intressen gynnas framför andra. Frågor om vikten av personliga kon- takter och i vilken utsträckning politiker, tjänstemän och journalister kontaktas av  
 PR-företagen 
  har också en central roll. Slutligen skall vi också se om något i övrigt styr deras åtagande av uppdrag och på vilka grunder detta i så fall sker. Kapitlet avslutas med en diskussion om vad som rimligen inverkar på omfattningen av lobbying och opi- nionsbildning; under vilka förutsättningar bedöms det informella deltagandet – lobbying och opinionsbildning – i politiken öka? 
 Konsult eller uppdragsgivare – varifrån kommer frågan? 
 Enligt intervjuresultaten marknadsför sig inte  
 PR-firmorna 
  nämnvärt hos potentiella kunder. De flesta kontakter med uppdragsgivare knyts via nätverk och rekommendationer av tidigare kunder. Till övervägande del är det uppdragsgivarna som tar den inledande kon- takten med  
 PR-företagen 
  men här finns några undantag. I ett fall där det är vanligare att företaget initierar den inledande kontakten än att kunden gör det, förklarar konsulten i fråga anledningen till detta. Företaget har ett särskilt profilområde (miljö) där man besitter spets- kompetens. Detta styr valet av vem man erbjuder sina tjänster. Kon- sulten i fråga menar att man inom profilområdet har möjlighet att bedöma vad som kommer att hända. Man vet hur beslutsutgången troligen kommer att se ut för ärenden inom just det området, och vilka grupper besluten skulle kunna vara till nackdel för och följaktli- gen vilka som behöver hjälp att föra fram sina budskap. Anledningen till att eventuella kunder kontaktas är att man tycker sig se en väx- ande fråga, till exempel att ett företag på grund av sin verksamhet ris- kerar att komma att möta en negativt inställd opinion. Konsulten 
 144 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 menar att det händer att man ser en utveckling och att man vet att en kund borde ha intresse av en viss fråga. 
 I två andra fall uppges att uppdrag initieras från båda hållen och i ett fall är man mer precis; 80 procent av företagets uppdrag initieras av kunden. Vid sex företag av de tio som ingick i intervjuundersök- ningen är det i huvudsak eller uteslutande kunden som står för den inledande kontakten. När det motsatta ändå sker tycks det främst vara fråga om tidigare kunder och röra frågor som ligger särskilt i tiden. Orsak till att kontakt tas med kunden kan exempelvis vara att man vet att något kommer att hända inom ett visst område, att man ser en utveckling av en fråga eller en opinion som borde vara av intresse för en kund eller att det finns ett personligt engagemang hos konsulten. I två fall uppges att man skulle vilja arbeta mer på detta sätt. 
 Utifrån intervjusvaren kan man alltså konstatera att det i de flesta fall är uppdragsgivaren som initierar ärenden men att det motsatta förekommer och att det finns ett flertal anledningar till detta. Det tycks också finnas en skönjbar önskan att arbeta mer på det sättet. Frågan belyses ytterligare i enkätundersökningen men ur en annor- lunda frågeställning. Företagen Simpson bedöma i vilken utsträckning uppdragen innebär att: 
  
 att driva ett ärende från grunden, det vill säga att placera ett ärende på den politiska agendan som tidigare inte varit aktuellt eller vid tillfället legat nere/inte varit ämne för diskussion 
  
 att påverka/ytterligare lyfta fram ett ärende som på något sätt redan befinner sig på den politiska agendan i och med pågående debatt, utredning eller remissförfarande. 
  
 Tabell 4.5. Nya eller gamla frågor? 
  
 Ganska 
  
 Mycket 
  
 Aldrig 
  
 Ovanligt 
  
 Vanligt 
  
 vanligt 
  
 vanligt 
  
 Lyfta fram en ny fråga 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 Lyfta fram en redan aktuell fråga 
  
 – 
  
 – 
  
 2 
  
 4 
  
 3 
  
 Källa: Enkätfråga 5a och b (se bilaga) 
 Att driva ett nytt ärende helt från grunden tycks ganska vanligt men det förekommer i mindre utsträckning än att ytterligare lyfta fram ett redan befintligt ärende. Vid ett företag är det dock mycket vanligt och vid två företag ganska vanligt. Här finns en risk att den politiska agendan inte växer fram hos dem som frågan berör direkt. Istället 
 145 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 styrs och formas den på initiativ av någon som offentligt inte repre- senterar den berörda intressegruppen. Initiativen till dagordningen skall komma ur en bred öppen debatt och inte ur privata intressen där insyn för allmänheten saknas. Här ligger med andra ord en fara i att frågor skapas på  
 PR-företagens 
  premisser och enligt deras förut- sättningar. Det är rimligt att anta att dessa är en kombination av före- tagens kompetens, preferenser, och ekonomiska intressen, men också konsulternas personliga politiska engagemang. Att frågor ini- tieras på  
 PR-företagens 
  villkor minskar representationsmaktens möj- ligheter att forma och kontrollera den politiska dagordningen. Att lyfta fram en fråga från grunden kan också innebära att  
 PR-företagen 
  har ökad frihet att styra hur turerna kring ärendet kommer att se ut. Effekten blir att  
 PR-företagen 
  kan bestämma vem som ges möjlighet att komma till tals i frågan och när; det vill säga vilka argument som kommer fram och därmed hur en eventuell debatt kommer att se ut. För uppdragsgivarnas del kan möjligen företagens preferenser samti- digt betyda att en fråga måste se ut på ett visst sätt eller ha en särskild anknytning för att intressera  
 PR-företagen. 
  Nackdelen blir då att intressen och frågor som av en eller annan anledning inte är intres- santa för  
 PR-företagen 
  eller frågor om vilka kompetens saknas, riske- rar att få en sämre utgångspunkt redan från början. Att komma till tals och få fram budskap med hjälp av en konsult behöver således inte bara bero på uppdragsgivarens betalningsförmåga, utan också på vilka frågor som  
 PR-byråer/konsulter 
  av andra skäl ser intresse i att driva. 
 Men dessa risker bör inte överdrivas – majoriteten av uppdragen initieras ändå från uppdragsgivarna själva. I de flesta fall arbetar PR- företagen med frågor som redan innan de nått deras bord varit aktu- ella vilket rimligtvis innebär att de inte har samma möjlighet att styra argumenteringen. Under intervjuerna påpekade dessutom två kon- sulter att kunderna ofta är för sent ute; när  
 PR-företagen 
  kontaktas är den politiska processen ofta för långt gången för att det skall vara möjligt att åstadkomma verkliga förändringar i besluten. 
 Men det är också möjligt att se en annan sida av att  
 PR-företagen 
  på eget initiativ kan skapa politiska ärenden eller styra upp nya frågor. För att de folkvalda skall ha kontroll över dagordningen kräver ideal- modellen att de – förutom att de fattar de avgörande besluten – på ett tidigt stadium skall förutse kommande samhällsproblem. Eftersom vi saknar garantier för att de folkvalda uppfyller detta ideal kan frågor, oavsett hur de lyfts fram, bottna i ett brett intresse och vara ett vik- tigt komplement till den politiska agendans sammansättning. Trots att  
 PR-företagens 
  verksamhet som syftar till politisk påverkan i vissa infallsvinklar inte är helt i linje med det här arbetets demokratiska 
 146 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 kriterier, skymtar andra orsaker till att den demokratiska beslutspro- cessen naggas i kanten och som inte har sitt ursprung i  
 PR-företagens 
  sätt att agera. Orsakerna har att göra med beslutsprocessens utveck- ling i stort och har berörts i tidigare stycken. Det är företrädesvis fråga om ett uppskruvat politiskt tempo, brist på utredningsresurser, och medias allt starkare förankrade maktposition. 
 Arbetsmetoder 
 Som nämnts ovan ligger uppdragen inom många olika ämnesområ- den. Av intervjuerna framgår att en del uppdrag är gigantiska och sträcker över lång tid medan andra är kortare och kanske mer inten- siva. Med bland annat detta i åtanke faller det sig tämligen naturligt att arbetsinsatserna varierar från uppdrag till uppdrag vilket medför att arbetsmetoderna är svårundersökta. Här kan en inledande distink- tion vara att skilja på arbetsinsatser som syftar till  
 direkt  
 och  
 indirekt  
 påverkan gentemot beslutsfattare. Av artiklarna framgick att media är en viktig kanal för att nå fram till beslutsfattarna och att  
 PR-företa- 
  gens uppgift ofta handlar om att hantera medias krav på nyhetsvärde och att skapa opinion. Riksdagsdebatten om registrering av lobbyis- ter fokuserar till viss del på medias roll men också på att politiskt del- tagande går mot en mer lobbyistisk utveckling som liknar den ameri- kanska med intensifierad påverkan direkt på beslutsfattarna. Tidigare undersökningar visar emellertid att direkt påverkan konsult och beslutsfattare emellan är ytterst ovanligt. För  
 PR-företagens 
  del tycks det närmast handla om att bistå kunden med någon form av handlingsplan. Vi skall närmare försöka ta reda på hur  
 PR-företagen 
  går till väga i det arbete som syftar till att påverka politiken. 
 Ett samlat intryck från intervjuundersökningen är att  
 PR-företa- 
  gen utvecklar egna metoder och modeller för hur uppdragen utförs. Generellt är det emellertid viktigt att inledningsvis föra en diskussion med uppdragsgivaren om uppdraget, att noggrant analysera och klar- göra uppdragets mål och målgrupper. Sedan utvecklas strategin för uppdraget; vilka kommunikativa insatser som krävs och hur argu- menten skall formuleras. Målet är att hitta det för situationen opti- mala verktyget, påpekar en av konsulterna. 
 188 
  
 Sammanfattningsvis har diskussion och utbyte av synpunkter på uppdragens sakinnehåll en framskjuten plats i kontakten mellan kon- sulter och uppdragsgivare. Syftet är att hitta de rätta och mest effek- tiva formerna för hur budskapen skall förmedlas för att man skall nå den aktuella målgruppen. 
 147 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Formulering av argument 
 På grund av att varje uppdrag kräver sin specifika lösning var det i intervjuerna svårt att få mer detaljerade uppgifter på i vilken utsträck- ning olika arbetsmetoder används. I enkätundersökningen däremot Simpson de svarande att bedöma i vilken utsträckning på en skala  
 ald-  
  
 rig-alltid 
  
 de använder utvalda arbetsmetoder. 
 I intervjuerna antyddes att man bistår uppdragsgivaren med att formulera argument för de frågor som uppdragsgivaren vill driva. Enkäten tog upp två sätt att göra detta, dels att bedriva egna efter- forskningar om fakta i ärenden med syfte att befästa/formulera argu- ment, dels att engagera utomstående med expertinflytande för att de skall ta ställning i en fråga. Vi såg i fallet med Redareföreningen att Rikta distribuerade en rapport från Sjöfartens analysinstitut. I för- månsbilsfrågan såg vi att SJ och Naturskyddsföreningen – hjälpta av JKL – också använde expertutlåtanden 
 189  
 för att driva på debatten och för att förankra argument och budskap. 
 190 
  
 Båda metoderna är vanliga och att  
 PR-företagen 
  gör efterforsk- ningar i syfte att formulera argument åt kunden är mer regel än undantag. (Att göra och presentera opinionsundersökningar används förmodligen också i delvis samma syfte men fanns inte med som svarsalternativ i enkäten.) 
 Tabell 4.6. Koalitioner och formulering av uppdragens argument 
  
 Aldrig 
  
 Sällan 
  
 Ibland 
  
 Ofta 
  
 Alltid 
  
 Engagerat experter att ta ställning 
  
 – 
  
 1 
  
 5 
  
 3 
  
 – 
  
 i en fråga 
  
 Research i syfte att befästa 
  
 – 
  
 – 
  
 2 
  
 4 
  
 2 
  
 argument 
  
 Sammanfört/försökt sammanföra 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 4 
  
 – 
  
 Koalitioner 
  
 Källa: Enkätfråga 3a (se bilaga). Ett bortfall på frågan research i syfte att befästa argument. 
 Att leta samarbetspartners till kunden – att föra samman grupper som kan ha intresse av att driva en och samma fråga – förekommer vid flera av företagen. Detta sätt att arbeta poängterades också i inter- vjuundersökningen. I en av artiklarna som jag tidigare hänvisade till framhölls att vissa vänner är särskilt bra att ha – framför allt inom miljörörelsen. Detta tycks exempelvis ha varit fallet i förmånsbilsfrå- gan då SJ valde att samverka med Naturskyddsföreningen. Att intres- 
 148 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 segrupper sammanförs för att agera gemensamt i en fråga framstår i demokratisk bemärkelse främst som något positivt. En fråga som drivs av samverkande grupper är rimligen bredare förankrad än ett litet avgränsat privat intresse. Vi drar oss till minnes att argumenten som ligger till grund för beslut inte skall komma ur privata enskilda intressen utan ur en bred öppen debatt. Inom ramen för att koalitio- ner bildas kan flera få möjlighet att komma till tals och besluten som fattas kan således formas av flera intressen än de kanske annars skulle ha gjort. En tänkbar risk är dock att svagare grupper passar olika bra att samarbeta med vid olika tillfällen, det vill säga att det är intresset hos några starka och inflytelserika grupper som är avgörande för om de svagare kommer till tals eller ställs utanför de politiska koalitio- nerna. Då blir också effekten att det är förmågan att bilda koalitioner istället för det på bred front förankrade argumentet som är avgörande för hur den politiska dagordningen kommer att se ut. 
 Indirekt påverkan 
 Opinionsbildningens innebörd preciserades i det inledande kapitlet som eget deltagande i den offentliga debatten. Insatserna görs i syfte att via den allmänna opinionen eller en utvald grupp påverka besluts- fattarna. Att genom kontakter med media låta någon annan föra fram en ståndpunkt betraktas i vår definition som en från opinionsbild- ning avgränsad påverkansform. Gemensamt för dem båda är att det handlar om att påverka utan direkta relationer till beslutsfattarna. Men påverkan genom kontakter med media innebär enligt definitio- nen att den som vill nå fram till beslutsfattarna själv inte är tvungen att framträda som aktör och därmed kan agera längre bort ifrån det beslut man har för avsikt att påverka. 
 Det finns alltså olika sätt att använda media som kanal till besluts- fattarna. Ett är det som Rikta använde på uppdrag åt Redarefören- ingen; att bistå uppdragsgivaren med journalistkontakter genom att ordna presskonferenser eller presseminarier dit journalister bjuds in. Av intervjuerna framgick att ett alternativ är att uppdragsgivaren får hjälp med  
 research 
 , artiklar, och faktaunderlag till artiklar. Det kan också vara fråga om att presentera opinionsundersökningar, annonser och informationsmaterial. Att opinionsbildning kan vara allt från kampanjer till debattartiklar, att vägen till politiken går via opinio- nen och att denna kommer att spela en allt viktigare roll i framtiden är ett par centrala påståenden som framkom under intervjuerna. 
 Enkätsvaren bekräftar att man överlag ofta skriver artiklar eller 
 149 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 alternativt ser till att de blir skrivna genom att bjuda in utvalda jour- nalister eller på andra sätt informerar journalister. Men tabellen nedan visar också på undantag; att man i några fall sällan eller aldrig arbetar på det sättet. 
 Tabell 4.7. Indirekt påverkan – sätt att nå ut via media 
  
 Aldrig 
  
 Sällan 
  
 Ibland 
  
 Ofta 
  
 Alltid 
  
 Författat artiklar/Utkast till artiklar 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 6 
  
 – 
  
 Ordnat pressmöte/Bjudit in 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 5 
  
 – 
  
 journalister 
  
 På annat sätt försett journalister 
  
 – 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 2 
  
 med material 
  
 Källa: Enkätfråga 3a (se bilaga) 
 Ett mönster framträder emellertid som visar ett samband mellan frekvensen av de olika sätten att använda media. Det är nämligen i stort sett samma företag som exempelvis ofta skriver artiklar för en kunds räkning som använder andra sätt att nå ut i media. Mediepro- fessionaliseringen är därmed tydligare hos några av företagen då de mer konsekvent än andra arbetar på det sättet. 
 Fallet Redareföreningen är också ett exempel på samverkan mel- lan några olika sätt att gå tillväga. Rikta skötte kontakter med journa- lister, ordnade pressträffar och skickade ut pressmeddelanden, i upp- draget ingick också att förse utvalda journalister med en rapport från Sjöfartens analysinstitut om konkurrensvillkor och att kartlägga mediernas hållning i frågan. 
 191  
 Vi vet sedan tidigare att det bland PR- företagens anställda finns många med journalistisk bakgrund. Men Riktas agerande i rederifrågan, liksom medias inflytande och roll som opinionsbildare i stort, föranleder oss att ta reda på mera om betydel- sen av kontakter mellan  
 PR-företag 
  och journalister. 
 I tabellerna nedan ser vi att man ofta är i kontakt med journalister 
 – i sju av de nio fallen minst en gång per vecka. Dessutom bedöms personliga kontakter med journalister överlag som mer eller mindre viktiga för att lyckas bra med ett uppdrag och inte i något av fallen som oviktiga. Att dessa kontakter i fyra fall anses vara närmast en förutsättning för att lyckas bra med ett uppdrag och i tre fall bedöms 
 150 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 som viktiga är en tydlig indikation på samverkan mellan  
 PR-konsul- 
  ter och journalister. 
 192 
  
 Tabell 4.8. Bedömning av hur ofta företaget har kontakt med 
  
 Någon gång per 
  
 Någon gång/vecka, 
  
 Flera gånger 
  
 Kontakt med: 
  
 Aldrig 
  
 månad/sällan 
  
 flera gånger/månad 
  
 per vecka 
  
 Journalister/ 
  
 – 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 Skribenter 
  
 Källa: Enkätfråga 7 (se bilaga) 
 Om vi drar oss till minnes en av  
 PR-branschens 
  grundläggande affärsidéer – att utarbeta formerna för hur ett budskap tillkännagörs gentemot olika målgrupper – verkar det rimligt att med den informa- tion vi har fått, anta att det är viktigt att känna till skribenters åsikter och kunskap i olika frågor. Vet man det inte tar man förmodligen reda på det, exempelvis genom att kartlägga vilka åsikter som förs fram av vem och i vilka medier. Överlag förenklar samarbete och goda kontakter med journalister utan tvekan arbetet med att få ut det avsedda budskapet med de rätta ståndpunkterna i de rätta medierna. I ett av enkätsvaren påpekas emellertid att även om personliga kontak- ter är bra att ha är det ändå nyhetsvärdet som är avgörande för jour- nalisten. 
 Frågan som sedan följer är hur detta resonemang ser ut i ljuset av det offentliga rummets ideal. Att nå ut via media är ofta avgörande i kampen om uppmärksamheten och att få inflytande i politiken. 
 Medias betydelse som politisk påtryckare anses ha ökat under senare år. Det är också vanligt att  
 PR-företagen 
  använder media som kanal för att väcka beslutsfattarnas uppmärksamhet och att nå dem via en skapad opinion. Rimligen bidrar företagens verksamhet i det här avseendet till att frågor och argument görs tillgängliga för en större allmänhet och därmed kommer ut i offentlighetens blickfång. I en lättillgänglig öppen debatt kan då argumenten vägas mot varandra. Dåligt grundade argument kan sorteras bort – de som inte tål offentlighetens ljus – och de argument som är i linje med  
 samhällets bästa  
 ges möjlighet att prägla samhällsutvecklingen. Argument som dessutom underbyggs av bevis och fakta i och med  
 PR-byråernas 
  efterforskningar och engagemang av experter, bidrar till att vi får bättre möjlighet att ta ställning till välgrundade och verklighetsbase- rade argument. 
 Mot bakgrunden att förmågan att väcka uppmärksamhet i media 
 151 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 spelar stor roll för att komma till tals visar sig ytterligare en ljus sida av  
 PR-företagens 
  verksamhet. De intressen som saknar den nödvän- diga kompetensen eller kontakterna har svårt att göra sig hörda. 
 Deras frågor och argument som kanske annars riskerar att inte komma fram ges tillträde till en större offentlighet. Därmed blir de tillgängliga för en bredare allmänhet som kan ta upp frågan till dis- kussion. Ur ett sådant perspektiv bidrar konsultverksamheten till förutsättningarna för att vi får en bred debatt där den öppna diskus- sionens självcensurerade filter kan ställa argumenten i centrum och därmed till upplysta beslut med förankring på en bred front. 
 Negativa aspekter saknas dock inte. Vi såg att det är vanligt att  
 PR-företagen 
  arbetar med att formulera de argument som skall hjälpa kunderna att driva sina frågor. Att argumenten sedan förs fram med ett tydligt bakomliggande syfte att övertyga, kan samtidigt utgöra en risk för att de så att säga diskuterar och drar slutsatserna åt oss. Då materialet främst består av ställningstaganden och den objektiva upp- lysningen är bristfällig löper vi risk att få en styrd och likriktad debatt. För de enskilda medborgarna krymper därmed tillgången på objektiv information och på att frågor belyses ur flertalet perspektiv. Det är med andra ord inte säkert att iordningställda argument och budskap skapar den vitala breda debatt som är önskvärd för att den skall kunna betraktas som ett fullgott bidrag till den demokratiska beslutsprocess enligt de kriterier vi ställt upp. 
 Att  
 PR-konsulterna 
  kan erbjuda kompetens och kontakter inom media öppnar också sannolikt möjligheterna för uppdragsgivare att agera utan att behöva framträda öppet. En rimlig följd är att informa- tionen då inte kommer att värderas utifrån den egentliga källan, utan från en till synes mer neutral avsändare – en journalist som fått i upp- drag eller tillfrågats att skriva om en viss fråga. Genom den resurs som  
 PR-byråernas 
  mediakunnande och kontakter med skribenter utgör, ges aktören – beroende på frågans karaktär och situation – en större möjlighet att välja i vilken utsträckning man vill kopplas sam- man med en viss ståndpunkt i en fråga. Därmed är det till synes möj- ligt, liksom också definitionen av detta sätt att påverka förespråkar, att på ett större avstånd från beslutsfattarna få inflytande över utvecklingen i en fråga utan att själv behöva träda fram och argumen- tera öppet. 
 När vi överväger den negativa aspekten kan vi inte bortse från hur media utvecklats. Det är tänkbart att konkurrensen om uppmärk- samhet i media och ökade krav på nyhetsvinkling gör att argumen- tens formulering prioriteras framför deras egentliga innehåll för att kunna möta de journalistiska kraven. Det ligger också nära till hands 
 152 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 att vara kritisk mot en utveckling där man måste ha experthjälp för att kunna göra sig hörd – något som inte minst kräver resurser. 
 Att diskutera just resursfrågan är viktigt i det här sammanhanget. En demokrati bygger på medborgarnas deltagande och att deltagan- det sker enligt jämlikhetsprinciper. Den offentliga diskussionen skall vara tillgänglig för alla och endast argumentens hållbarhet och för- ankring är utslagsgivande. Idealmodellens grundsten innebär således krav på jämlikhet. I grunden är det fråga om jämlikhet på individnivå. Men med den representativa demokratiska tradition vi har, finns det anledning att använda jämlikhetstanken i överförd betydelse på de många organiserade intressen som företräder medborgarna. Ur demokratisk synvinkel – med avseende på just jämlikhetstanken – kan den massmediala utvecklingen ifrågasättas. Med de krav som ställs på nyhetsvinkling har alla medborgare – varken i egenskap av enskild medborgare eller genom sina företrädare – knappast samma möjlighet att komma till tals och påverka genom media. I slutänden blir det en fråga om resurser och möjligen också tillgång till kontakt- nät. Detta är i sig inget nytt. Men det som vi skall ägna en tanke åt är vilken roll  
 PR-företagen 
  spelar i sammanhanget. Å ena sidan ser vi en positiv utveckling. Den kompetens man inte har råd att anställa finns att hyra in då man står inför ett visst problem. Å andra sidan är det tänkbart att  
 PR-företagens 
  verksamhet som syftar till politisk påver- kan bidrar till en utveckling där det blir alltmer vedertaget att för pengar köpa politiskt inflytande. Med resurser kan man få hjälp med att lägga upp en hel mediestrategi. I en sådan utveckling försämras de resurssvaga gruppernas förutsättningar att komma till tals. 
 Den demokratiska idealmodellen ställer också krav på de folkval- das kontroll över dagordningen. I förmånsbilsfrågan såg vi att det med uttänkta strategier och medias hjälp är möjligt att blåsa upp en fråga till oanade dimensioner. Förmånsbilsbeskattningen var givet- vis ett viktigt spörsmål som förtjänade uppmärksamhet. Men frågan är om inte de resursstarka aktörerna – företrädesvis bilindustrin och SJ – fick oproportionellt stor uppmärksamhet. Om denna typ av age- rande är något som alltmer kommer att prägla den framtida politiska utvecklingen kommer vissa frågor och intressen rimligtvis att komma i skymundan till förmån för de som har kompetens och resurser att agera på ett sådant sätt. 
 Det är med andra ord både positiva och något mer tveksamma sidor som framträder då de ses i ljuset av idealmodellens kriterier. I avsnitten där vi tog del av den bild som media ger av lobbying och opinionsbildning på konsultbasis och de motioner som lagts fram i frågan, ligger kritiken delvis i att  
 PR-företagen 
  styr media. Att defi- 
 153 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 niera det som att styra är ett kanske aningen starkt uttryck, men visst har de möjlighet att påverka det som skrivs och därmed hur debatten ser ut. 
 Men än påtagligare kritik riktas mot att konsulterna påstås utföra uppdrag i beslutsprocessens absoluta närhet, att de därmed får infly- tande över de beslut som fattas och att gränserna mellan dem och de folkvalda blir grumliga. Lobbyföretagen tränger in i förvaltning och beslutsprocess och ägnar sig åt dold styrning, hävdar Marshall (vpk) i en motion redan 1982. 
 193  
 Frye (m) argumenterar i en senare motion att lobbyverksamheten florerar ymnigt i riksdagen och inte skiljer sig från lobbying av amerikanskt snitt. 
 194  
 Det påstås också att det händer att riksdagsledamöter tar emot färdigskrivna motioner från intressegrupper och att  
 PR-företagen 
  bistår uppdrags- givare i samband med remissrundor. Tidigare undersökningar hävdar dock att  
 PR-företagen 
  inte arbetar på det sättet. För att få bättre klar- het i hur nära beslutsprocessen  
 PR-företagen 
  befinner sig och om det skett några förändringar sedan tidigare undersökningar, ställdes frå- gor i avsikt att ta reda på i vilken utsträckning insatserna syftar till direkt påverkan; att genom direkta relationer till beslutsfattarna försöka påverka besluten. 
 Direkt påverkan 
 Att konsulterna representerar uppdragsgivare gentemot beslutsfat- tare eller andra som kan tänkas ha inflytande över beslutsprocessen är inte särskilt vanligt. Sju av dem som intervjuats uppger att man per- sonligen inte uppsöker beslutsfattare eller andra med inflytande över beslutsprocessen för att påverka för uppdragsgivarens räkning. Att försöka påverka personligen är därmed något som uppdragsgivaren vanligtvis får stå för själv. De tre övriga respondenterna svävar däre- mot något på målet och ger inte tydliga svar. En av dessa menar att man rör sig i politiska kretsar och att det händer att man försöker göra riksdagsledamöter uppmärksamma på en fråga och att det då handlar om personer som man redan känner. En annan uppger också att han känner dem han vill påverka och att de vet vem som är hans uppdragsgivare. Samma konsult är också den ende av de tio som intervjuats som uppger att det i arbetet är praktiskt att ha möjlighet att röra sig fritt i riksdagshuset. Av intervjusvaren att döma sker per- sonlig påverkan – i den mån de förekommer – via redan etablerade nätverk. Här kommer sannolikt den politiska och yrkesmässiga bak- grunden inom parti, riksdag eller departement väl till pass. 
 154 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 I enkäten ombads konsulterna att bedöma i vilken utsträckning de använder arbetsmetoder som innebär att de arbetar nära beslutspro- cessen och som därmed kan betyda att påverkan av mer direkt slag sker. På frågan i vilken utsträckning konsulterna diskuterar kunders ärenden direkt med beslutsfattare bedömdes detta ske  
 aldrig  
 i två och  
 sällan  
 i tre fall. I tre fall sker det  
 ofta  
 och i ett fall  
 alltid 
 . Att ingen valt svarsalternativet  
 ibland  
 skulle kunna betyda att några av företagen generellt arbetar närmare beslutsfattarna och beslutsprocessen. Att diskutera med beslutsfattare behöver nödvändigtvis inte betyda att det sker i direkt syfte att påverka, men gränsen mellan att påverka och informera eller diskutera är å andra sidan hårfin. Även om det direkta syftet inte är att påverka görs beslutsfattaren medveten om en fråga vilket möjligen kan leda till öppningar för uppdragsgivaren. Att diskutera ett ärende med beslutsfattare eller annan som har god insikt i beslutsprocessen kan rimligen också ske med syftet att bevaka den politiska utvecklingen i någon fråga åt en uppdragsgivare. I tabellen ser vi att företagen  
 ibland, ofta  
 eller  
 alltid  
 agerar politiska utkikstorn åt sina kunder. 
 Enkätsvaren visar också att det är vanligt att  
 PR-företagen 
  arrang- erar möten mellan uppdragsgivare och beslutsfattare. I fem fall sker det  
 ofta  
 och är något som alla i mer eller mindre utsträckning ägnar sig åt. Relationsbyggande insatser betonades i ett par fall i enkäten som särskilt viktiga. Politikerna är stressade och hinner inte med att upprätthålla kontakten med näringslivet; tid måste ges för att tala till punkt, var ett av argumenten som framkom under intervjuerna. Att bygga långsiktiga relationer framträder som ett av de vanligaste syftena med att konsulter anlitas. I och med att uppdragsgivaren ofta sammanförs med beslutsfattare bidrar konsultverksamheten på så sätt till att direkt påverkan – lobbying – rimligtvis förekommer. 
 155 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Tabell 4.9. Metoder att nå fram direkt till beslutsfattarna 
  
 Aldrig 
  
 Sällan 
  
 Ibland 
  
 Ofta 
  
 Alltid 
  
 Diskuterat kunds ärende med politi- 
  
 2 
  
 3 
  
 – 
  
 3 
  
 1 
  
 ker/annan nära beslutsprocessen 
  
 Arrangerat möte mellan kund och 
  
 – 
  
 1 
  
 3 
  
 5 
  
 – 
  
 beslutsfattare 
  
 Bevakat den politiska utvecklingen 
  
 – 
  
 – 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 åt kund 
  
 Författat remissvar/Förslag till 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 – 
  
 – 
  
 remissvar 
  
 Författat motioner underlag/Förslag 
  
 3 
  
 2 
  
 4 
  
 – 
  
 – 
  
 till motioner 
  
 Källa: Enkätfråga 3a (se bilaga) 
 195 
  
 Av enkätundersökningen framgår att andra sätt att agera gentemot beslutsfattare också förekommer om än i mindre omfattning. Det händer att kunden får hjälp med att agera remissinstans eller att för- fatta motioner även om det inte är särskilt vanligt. 
 Intervju- och enkätundersökningen har visat att erfarenhet från beslutsprocessen, och framför allt från partipolitiken, är vanligt bland  
 PR-företagens 
  anställda. Intervjuerna visade att kontakter inom poli- tiken spelar roll för vem man diskuterar kunders frågor med – i den mån det förekommer. De arbetsmetoder som tagits upp ger också en fingervisning om att kontakter är av betydelse för  
 PR-konsulternas 
  arbete. Att arrangera möten mellan kund och beslutsfattare och att bevaka den politiska utvecklingen förenklas rimligen av nära kontak- ter och förtroendefulla relationer till dem som har inflytande över beslutsprocessen. Mycket nära kontakter med beslutsfattare kan väl snarast betraktas som en förutsättning för att skriva motioner/ underlag till motioner. Troligen rör det sig då om att inom ramen för någon form av samarbete eller samförstånd mellan riksdagsledamot, uppdragsgivare och konsult emellan i en fråga att skriva en motion. Men tyvärr visar inte undersökningen på vems initiativ motioner skrivs då en konsult anlitas för detta. 
 Vi har ovan sett exempel på arbetsmetoder som konsultföretagen använder när de utför uppdrag som syftar till politisk påverkan. Hur de går tillväga samt konsulternas politiska engagemang och yrkes- mässiga bakgrund väcker frågor om frekvensen och betydelsen av direkta kontakter med politik och förvaltning. I de båda tabellerna nedan får vi ett tydligare grepp om betydelsen av detta. Det är knap- past någon överdrift att påstå att resultaten är i linje med tesen om 
 156 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 nätverkens betydelse i politiken. Personliga kontakter bedöms vara  
 absolut nödvändiga  
 eller  
 viktiga  
 i de flesta fall. Alla står dessutom i mer eller mindre utsträckning i förbindelse med departement och riksdagsutskott. En av dem som svarat på enkäten noterar i margina- len att han ofta tar kontakt med enskilda riksdagsledamöter men att formella kontakter med utskott sällan förekommer. 
 Tabell 4.10. Bedömning av hur ofta företaget/ngn på företaget har kontakt med departement resp. riksdagsutskott 
  
 Någon gång per 
  
 Någon gång/vecka, 
  
 Flera gånger 
  
 Kontakt med: 
  
 Aldrig 
  
 månad/sällan 
  
 flera gånger/månad 
  
 per vecka 
  
 Departement 
  
 – 
  
 2 
  
 6 
  
 1 
  
 Riksdagsutskott 
  
 – 
  
 5 
  
 3 
  
 1 
  
 Källa: Enkätfråga 7 (se bilaga) 
 Vid första anblicken av resultaten i tabell 11 är det lätt hänt att lik- ställa de i några fall täta kontakterna med riksdag och departement med att direkt påverkan å en kunds vägnar är betydligt vanligare än vad som tidigare påståtts. Men det behöver vid närmare eftertanke inte vara så. Vi såg ovan att bevakning av den politiska utvecklingen åt uppdragsgivare och att arrangera möten med beslutsfattare är van- ligt. Troligen är detta den främsta anledningen till de tämligen frek- venta kontakterna med i första hand departement men också med riksdagsutskott. I ett av enkätsvaren framhålls att kontakterna är vik- tiga för snabb situationsbeskrivning och faktaunderlag. Det är också helhetsintrycket från intervjuerna att de direkta kontakterna ofta går ut på att ta reda på fakta om ett visst ärende, att exempelvis få information om exakt var i beslutsprocessen ett ärende befinner sig. En av konsulterna menar att de som rings upp är bekanta sedan tidi- gare som känner till dennes arbete och vet vem uppdragsgivaren är, och att syftet främst är att få information om ärenden och inte att påverka. 
 157 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Tabell 4.11. En bedömning av vikten av personliga kontakter för att lyckas bra med ett uppdrag 
  
 Personliga kontakter 
  
 Absolut 
  
 Inte särskilt 
  
 med/inom: 
  
 nödvändiga 
  
 Viktiga 
  
 viktiga 
  
 Oviktiga 
  
 Partipolitiken 
  
 4 
  
 4 
  
 – 
  
 1 
  
 Tjänstemän/handläggare 
  
 2 
  
 6 
  
 1 
  
 – 
  
 Källa: Enkätfråga 6 (se bilaga) 
 Till skillnad från opinionsbildning och att nå ut via media, innebär arbetsmetoderna som vi just diskuterat, påverkan av mer direkt slag. Att  
 PR-företagen 
  uppvaktar beslutsfattare för att påverka å en kunds vägnar är ovanligt även om enstaka undantag kan tänkas förekomma. Vad gäller direkt påverkan är det främst fråga om att sammanföra uppdragsgivare med beslutsfattare. Men  
 PR-företagens 
  arbete tycks till stor del bestå av att på olika sätt samla fakta och upplysningar. Dessa utgör sedan grunden för hur uppdraget utförs – vilka argu- ment som skall föras fram och på vilket sätt samt hur uppdragsgiva- ren bör agera. Sammanfattningsvis växer också en någorlunda tydlig bild fram av vikten av kontakter och hur de används. Personliga kon- takter tycks viktiga främst därför att de förenklar arbetet med att få fram information och att arrangera möten mellan uppdragsgivare och beslutsfattare. Vid en närmare granskning av enkäterna visar sig också ett visst samband – om än svagt – mellan de företag som i större utsträckning arbetar på ett sådant sätt som kan tänkas under- lättas av förbindelser inom politiken, och de företag som värderar betydelsen av personliga kontakter mycket högt. Men en jämförelse av enkätsvaren visar att personliga kontakter med journalister bedöms som viktigare än kontakter inom politik och förvaltning. Betydelsen av personliga kontakter leder oss också tillbaka till reso- nemanget som förs i bokens andra kapitel om att den politiska ord- ningen tycks ha fått en mer nätverksliknande prägel. 
 196 
  
 Vi har så här långt kommit till klarhet på några viktiga punkter. Det är således dags att på nytt återknyta till den demokratiska ideal- modellen och ta ställning till hur arbetssätten ovan kan tänkas för- hålla sig till de kriterier vi har satt upp; krav på offentlighet och de folkvaldas kontroll över dagordningen. 
 Att information når beslutsfattarna är viktigt för att de skall ha möjlighet att förutse framtida frågor och problem. Därmed kan de råda över den politiska dagordningen det vill säga vad som skall tas upp till beslut. I detta avseende är det värdefullt att beslutsfattare 
 158 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 sammanförs med intressegrupper och att de får information om de problem och frågor som är aktuella. Att politiker och intressegrupper ges möjlighet att mötas ökar chansen för att politik och verklighet kommer närmare varandra – att intressen kan komma till tals och att de får beslutsfattarnas uppmärksamhet. Utgångspunkten i diskussio- nen om lobbying och opinionsbildning togs i en schematisk figur som visar att det är fråga om informella sätt att delta i och påverka politiken. Men vi ser att den politiska konsultverksamheten genom att i viss mån arbeta med remisser också deltar i politiken på formell väg. Om det handlar om att skriva remisser åt tillfrågade instanser eller att på eget initiativ se till att en uppdragsgivare agerar remissin- stans visar inte undersökningen. Men förmågan att presentera välfor- mulerad och faktamässig information – gärna på ett politiskt språk 
 – är betydelsefullt för att en ståndpunkt skall bli uppmärksammad. Värdet av ett informationsflöde i omvänd riktning, det vill säga att man bevakar beslutsprocessen i syfte att informera kunden, skall hel- ler inte underskattas. Det medför att insynen i politiken ökar – att beslutsprocessens innehåll blir mer offentlig. Att den politiska utvecklingen bevakas och att intressegrupper och företag därmed får bättre kännedom om hur politiken ser ut och utvecklas inom deras intresseområde är viktigt. Detta bidrar till ett större gensvar på den politik som förs vilket rimligen ökar möjligheterna till att debatten drivs vidare med vidgade perspektiv. De framtida besluten blir således mer upplysta och bättre förankrade. Att det politiska tempot ska ha blivit snabbare och att det finns brister i kommunikationen mellan politiker och intressegrupper bidrar till att det inte är alldeles enkelt att göra sig hörd gentemot beslutsfattare. Mot denna bakgrund spri- der sig ett positivt ljus över de olika moment som kan ingå i  
 PR-före- 
  tagens arbete eftersom de syftar till att överbrygga dessa problem. 
 Men liksom i avsnittet om indirekt påverkan finns det även här mindre positiva infallsvinklar. Vi kan närma oss dessa dels genom att titta på vikten av tillgång till ekonomiska resurser och personliga kontakter, dels genom att fundera över effekterna av de olika sätten att gå tillväga som redovisades i tabellen ovan. Båda angreppssätten ställer kraven på offentlighet och de folkvaldas kontroll över dagord- ningen på sin spets. 
 Beslut skall enligt vår idealmodell fattas på grundval av offentlig debatt där argumenten kan mötas i offentlig konfrontation. Med andra ord måste också sakfrågornas argument ha likställd möjlighet att komma fram i offentlighetens ljus. Hur passar då de arbetsmeto- der som vi just har sett exempel på ihop med denna idé om hur de politiska besluten bör fattas? Att försöka ge ett helt entydigt svar på 
 159 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 frågan är förenat med problem eftersom vi inte kan vara helt säkra på syftet med att konsulter exempelvis tar upp kunders ärenden med beslutsfattare och andra som befinner sig nära beslutsprocessen. Vi har sett att det kan finnas flera anledningar till att beslutsfattare kon- taktas. Syftena med att arrangera möten mellan uppdragsgivare och beslutsfattare är däremot tydligare. Här är inslaget av påverkan mer uppenbart. Genom att uppdragsgivare sammanförs med beslutsfat- tare eller andra som representerar det offentliga, är risken att de argu- ment som framförs i sammanhanget inte kommer ut i  
 offentlighetens ljus 
 . Därmed behöver de inte passera den  
 offentliga debattens självcen- surerande filter 
 . Det är då förmågan till möten med beslutsfattare istället för argumentens förankring och relevans som får avgörande betydelse för vad som ligger till grund för de beslut som fattas. Vi vet inte hur frekventa dessa möten är, exakt vem som deltar, hur de går till eller vad som i övrigt karakteriserar dem. Kanske är det både fråga om stora sammankomster som är föremål för journalisters bevakning och informella möten i ett enskilt arbetsrum med endast några få del- tagare. Troligen är variationerna stora, men den undersökning som ligger till grund för den här diskussionen ger oss ingen information att ta fasta på i frågan. Vad vi däremot kan vara säkra på är att här finns inga garantier för offentlighet och insyn. Risken är därmed stor att konsultverksamheten i det här avseendet bidrar till minskade möj- ligheter att granska politiken och beslutsprocessen utifrån. 
 197 
  
 Vad vi också har fått veta är att det troligen inte bara rör sig om möten som engångsföreteelse utan att syftet kan vara att skapa rela- tioner på lång sikt. Goda kontakter mellan intressen och beslutsfat- tare är otvivelaktligen fruktbart för de inblandade. Men som Frye skriver i en motion om registrering av lobbyister; politikerna får inte låta sig köpas av den ena parten och på så sätt riskera att bli politiska springpojkar till fördel för vissa intressen. 
 198  
 Vi kan med andra ord skymta ännu en baksida. Risken är att problemet för- stärks av att det aktivt jobbas för att skapa långsiktiga relationer. Den information som når beslutsfattarna riskerar att bli ensidig och till fördel för vissa intressen vilket också ställer krav på de folkvaldas för- måga att vidmakthålla kontrollen över den politiska dagordningen. 
 Att skapa kontakter och bygga nätverk framträder som ett av konsultverksamhetens framträdande drag. Konsulter och deras upp- dragsgivare kan här komma närmare beslutsprocessen med risk för att beslutsfattarnas information och kunskap i sakfrågor hämtas endast från några dominerade intressen och deras ståndpunkter. Med långsiktiga relationer och nätverk i politiken finns det anledning att fundera över en utveckling där redan gynnade intressen ges möjlighet 
 160 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 till ett allt större inflytande över beslutsprocessen – både i fråga om vilka spörsmål som kommer upp på agendan och de fakta som pre- senteras i samband med dessa. Kanske är det också i dylika samman- hang som det kan förekomma att motioner skrivs av andra än de folkvalda. Situationen är knappast förenlig med de ideal som satts upp för hur den politiska dagordningen bör formas. Det vi ser här är varken att det är de folkvalda som förutser kommande samhällspro- blem eller att dagordningen kommer ur en öppen debatt. Ett sådant resonemang för också tanken tillbaka till den fara som varnades för i Aftonbladet; att gränserna mellan de folkvalda och dem som arbetar för att påverka blir grumliga. 
 Diskussionen ovan har ett underliggande fokus på vikten av kon- takter, att personliga kontakter och nätverk är något man strävar efter. Personliga kontakter inom politik och förvaltning med reserva- tion för enskilda undantag är viktigt för den politiska konsultverk- samheten.  
 PR-företagen 
  står också i flera fall tämligen ofta i förbin- delse med riksdag och departement. Det troliga är – med bakgrund av både intervju- och enkätsvar – att dessa kontakter främst används till att ta reda på fakta om ärenden åt uppdragsgivare. I fall där det kan vara fråga om att mer direkt göra beslutsfattare uppmärksamma på en uppdragsgivares fråga, att informera eller att möjligen försöka påverka beslutsfattare, är det med all förmodan fråga om en redan etablerad relation. En sådan situation har förmodligen karaktären av en diskussion bekanta emellan mer än ett försök att övertyga. Men behovet av relationsbyggande insatser som en förutsättning för effektivt politiskt deltagande och vikten av personliga kontakter för att komma till tals, kan också ses i ett övergripande perspektiv som talar för att politiska nätverk genomgående fått allt större betydelse och att politiken informaliserats. I en sådan utveckling kan tillgången till politiska nätverk vara avgörande för vem som ges tillträde till politiken och möjlighet att påverka. För beslutsprocessens del inne- bär det att den blir allt mer svåröverskådlig och svårgranskad. Vi får som påpekas i bokens andra kapitel ett styrelseskick till synes präglat av en mindre ordnad och överblickbar politisk ordning. 
 För att påverka indirekt är det främst fråga om att hyra in journa- listisk kompetens. Vad gäller påverkan av mer direkt karaktär tycks det främst vara fråga om att med konsulthjälp bevaka beslutsproces- sen och skaffa sig ett politiskt nätverk. I demokratiskt hänseende blir dessa insatser i jämförelse med indirekt påverkan känsligare eftersom det handlar om förmåga och möjligheter till mer direkta förbindelser med våra folkvalda – de som representerar medborgarna och fattar besluten. 
 161 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Etiska och moraliska riktlinjer 
 Kritiken mot  
 PR-verksamhet 
  som syftar till politisk påverkan ger intrycket av att i branschen råder en djungelns lag där det saknas riktlinjer för vad man gör och inte gör, och att konsultbyråerna är beredda att driva vilka frågor som helst bara uppdragsgivaren har råd. Finns det följaktligen något utöver betalningsförmågan hos kunden som påverkar åtagandet av uppdrag? 
 Av naturliga skäl måste konsultbyråerna givetvis åta sig uppdrag som betalar sig. Branschorganisationer på internationell nivå har emellertid lagt upp riktlinjer för  
 PR-verksamhetens 
  yrkesnormer. Branschorganisationen PRECIS finns representerat i ICO (The International Committee of Public Relations Consultancies Associa- tions Ltd.) – den internationella branschorganisationen för  
 PR-före- 
  tag. Medlemskap i PRECIS medför därför skyldighet för medlemsfö- retagen att följa ICOs branschetiska stadgar. Medlemskapet innebär också att företagens medarbetare skall följa de av IPRA (Internatio- nal Public Relations Associations) och Hamilton (Europeiska  
 PR-fede- 
  rationen) antagna stadgarna för verksamma inom  
 PR-branschen. 
 199 
  
 Det handlar om tre huvudsakliga dokument: 
  
 The Code of Venice (1961) – uppförande regler för utövare av public  
  
 relations-yrket 
  
 The Code of Athens (1965) – etikregler för public relations yrket 
  
 Rome Charter (1991) – etikregler för  
  
 PR-företag 
 200 
  
 Rome Charter antogs 1991 av ICO – den internationella branschor- ganisationen för  
 PR-företag 
  – och är ett modernt dokument som är bäst av de tre är anpassat till dagens informationsmetoder och teknik. Dess aktualitet och PRECIS direkta anknytning till ICO gör att Rome Charter är det av de tre dokumenten som har störst betydelse för PRECIS medlemsföretag. 
 201  
 Rome Charter utgör riktlinjer för hur  
 PR-företaget 
  skall uppträda främst mot allmänhet, media och uppdragsgivare. Här gäller bland annat att: 
  
 utöva sitt yrke med vederbörlig hänsyn till det allmännas intresse 
  
 i alla sammanhang respektera sanningen och inte medvetet eller av oaktsamhet sprida falsk eller vilseledande information 
  
 alltid på lämpligt sätt klargöra vilka intressen dess uppdragsgivare företräder 
  
 respektera förtroenden som mottagits eller givits i samband med uppdrag 
  
 varken föreslå eller genomföra aktiviteter som otillbörligt kan 
  
 162 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 innebära olämplig påverkan på offentliga organ, lagstiftning eller massmedia. 
 202 
  
 Detta är i och för sig ett självreglerande regelverk men brott mot stadgarna kan teoretiskt sett leda till att företaget utestängs från PRECIS. Detta har dock aldrig hänt. I intervjuerna framkommer bland annat att man eftersträvar konsekvens; man undviker att arbeta med konkurrerande företag, att ge olika budskap till olika målgrup- per eller göra något som står i konflikt med kundens intressen. 
 Flera av de företag som ingått i undersökningen har principer som utesluter vissa kategorier av uppdragsgivare och uppdrag med ett visst sakinnehåll. På det här området är Rome Charter opreciserat och säger endast att ett medlemsföretag skall inte åta sig något upp- drag eller uppträda på ett sätt som kan vara till skada för ICO, fören- ingen eller  
 PR-yrkets 
  anseende eller intressen. 
 203  
 Vad Rome Charter i detta avseende i praktiken innebär är således upp till företagen att bestämma. Flera av de byråer som ingått i undersökningen har utta- lade policies för vilka typer av uppdrag man inte bör åta sig men dessa gäller alltså inte konsekvent för alla företag. Det är därför tänkbart att ett och samma uppdrag anses tveksamt av några av företagen men bemöts positivt av andra. Några distinktioner är emellertid att inte driva partipolitiska frågor, ta uppdrag från religösa organisationer eller utländska regeringar. Uppdragets ursprung och innehåll kan med andra ord vara en anledning att tacka nej. 
 Uppdrag som ligger utanför gränsen för vad som är möjligt att utföra eller som bedöms sakna verklighetsförankring undviks. En av dem som intervjuades menade att kunden ofta har överdrivna för- väntningar på uppdragets utgång och förväntningarna måste tas ner till en nivå som bättre överensstämmer med verkligheten för att upp- draget ska vara genomförbart. Under intervjuerna framgick i flera fall att man är noga med att kräva öppenhet och ärlighet av kunden. Det har exempelvis hänt att man avstått från uppdrag på grund av att kun- den bedömts som oseriös genom exempelvis oärlighet. Policyn vid företaget i fråga är att en uppdragsgivare som står inför ett problem måste berätta allt eller hoppa av. 
 Intervjuerna visade också upp en företagspolicy där konsultföre- tagens anställda har möjlighet att ta ställning till ett ärende enligt per- sonliga värderingar. Här kommer rimligen politisk övertygelse och etiska värderingar in i bilden för vilka uppdrag man väljer att arbeta med och inte. Ett exempel kan vara att inte åta sig ärenden för alko- hol eller tobak. Ett ärende kan helt enkelt kännas fel. Utgångs- punkten kan också vara att man jobbar inte emot sin övertygelse 
 163 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 och att ärendet måste ligga inom etiska och demokratiska ramar. I fråga om vad som här ligger utanför vad som bedöms som etiskt och inte, blir förstås ett subjektivt ställningstagande hos var och en. 
 Undersökningen preciserar inte med exakthet i vilken mån den per- sonliga politiska linjen styr valet av vilka uppdrag man åtar sig och inte. En av dem som intervjuades är dock tydlig på den punkten och kan inte tänka sig att arbeta med uppdrag som går emot den egna politiska linjen. Här kan det ändå vara värt att spekulera generellt i den politiska övertygelsens betydelse i valet av vad man inte väljer att arbeta med eftersom det är mycket vanligt med en partipolitisk bak- grund i branschen. 
 Det är alltså möjligt att konstatera att man som regel har möjlig- het att tacka nej till ett uppdrag på grund av personliga värderingar. Dessutom kan det väl ändå ligga i sakens natur att man som en av konsulterna påpekar; man jobbar bäst med det man tror på – även ideologiskt sett. Att man gärna jobbar med vad  
 f-n 
  som helst som en annan konsult – om än i skämtsam ton men med ett visst bakom- liggande allvar – säger, kan knappast anses som kännetecknande eller karakteristiskt för branschen utan snarare som ett undantag. 
 Liksom vilket företag som helst är det givetvis en förutsättning att  
 PR-byråerna 
  tjänar pengar på sin verksamhet. Men bilden av dessa företag som urskiljningslösa politiska strateger styrda endast av upp- dragsgivarens betalningsförmåga framstår sammanfattningsvis inte som helt sann. Tillämpar vi dessutom den demokratiska idealmodel- len i sammanhanget kan vi se att företagens krav på både uppdragsgi- varna och uppdragen utgör något som kan liknas vid ett censurerande filter. 
 204  
 Idén om det självcensurerande filtret tas med utgångspunkt från den roll som offentligheten förutsätts spela. Jag tror emellertid ändå att effekten här kan bli något av densamma då  
 PR-företagens 
  krav i praktiken medför att argument som bygger på tveksamma grunder – trots uppdragsgivarens goda betalningsförmåga – inte kommer i dagen med hjälp av politiska konsulttjänster. Samtidigt kan vi också skönja en tendens att uppdragen helst ska vara i linje med den hållning som gäller hos företaget. För kundens del kan det alltså ha en viss betydelse att ens ärende helst skall passa även konsultens ståndpunkter i frågan. 
 Vilka kundgrupper efterfrågar  
 PR-företagens 
  tjänster? 
 Diskussionen har hittills kretsat kring  
 PR-byråerna 
  och hur de går till väga. Betydelsefullt är också att få klarhet i vilka typer av kundgrup- 
 164 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 per vi hittar företagens uppdragsgivare. I analyserna ovan diskuteras vikten av resurser. Vi har ju tidigare också tagit del av påståenden som säger att konsultföretagen bidrar till större inflytande för de resurs- starka och då framför allt för näringslivets kapitalstarka grupper. 
 205  
 I Terrell undersökning framkom dock att ett ökat intresse för PR- företagens tjänster troligen var att vänta från myndigheter och orga- nisationer. 
 206 
  
 I enkätundersökningen ombads konsulterna att rangordna de kundgrupper som deras kunder representerar med en etta för den mest frekventa kundgruppen, med tvåa för den näst vanligaste osv. En sammanställning av vilka typer av kunder som efterfrågar poli- tiskt anknutna uppdrag kunde sedan göras. 
 207  
 Sammanställningen brottas emellertid med flera problem och bör endast ses som en rikt- linje för i vilka kundgrupper  
 PR-företagens 
  uppdragsgivare åter- finns. 
 208 
  
 Bland företagens uppdragsgivare är de  
 privata svenska företag  
 och  
 internationella/utländska företag  
 de vanligaste kundgrupperna som efterfrågar politiskt anknutna uppdrag. Det är dessutom de enda kundgrupper som förekommer hos samtliga 8 företag som svarat på frågan. Privata svenska företag hamnade på första plats hos alla PR- företag utom ett. Detta kan knappast betraktas som ett överraskande resultat. Det bekräftar att det i första hand är näringslivet som efter- frågar  
 PR-företagens 
  kompetens. Relevant i sammanhanget är att näringslivet regleras av en rigorös lagstiftning och därför berörs av många beslut. Att  
 arbetsgivarorganisationerna  
 hamnar på fjärde plats förtydligar resultatet. Vi kan också konstatera att de  
 internationella/ utländska företagens  
 andra plats i rangordningen visar att de utnyttjar den möjlighet att närma sig svensk politik och opinion som  
 PR-byrå- 
  erna utgör. En av dem som intervjuades påpekade att utländska före- tag – oftast multinationella giganter – som är intresserade av den svenska marknaden blivit allt vanligare kunder. 
 209 
  
 Kategorin  
 intresseorganisationer/idérörelser  
 har sedan länge omfat- tats av starka påtryckargrupper. Här finns möjligen organisationer som tidigare, i och med de korporativa arrangemangen, kunde delta formellt i beslutsprocessen – företrädesvis i kommittéväsende och förvaltning. 
  
 210  
  
 Det är tänkbart att korporatismens beslutstraditioner och kontakter som då knöts ännu banar organisationernas väg fram till politik och förvaltning. Men de inarbetade kanalerna kan också ha försvunnit med resultatet att behovet av utomstående resurser ökar för att nå fram till beslutsfattarna.  
 Intresseorganisationer/idérörelser  
 är samtidigt en vid kategori. Mot bakgrund av det resonemang som säger att utvecklingen går mot en tydligare intressegruppspluralism 
  
 165 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 är det möjligt att nya påtryckarorganisationer växer sig starka samti- digt som ett ökat antal konkurrenter gör det svårare att komma till tals. I högre grad än de traditionellt inflytelserika organisationerna – företrädesvis arbetsgivarorganisationer och fackförbund – saknar de rimligen politiska nätverk och egna informationsavdelningar med följden att det skapas en marknad för  
 PR-byråernas 
  kompetens och kontaktnät. 
 211 
  
 Arbetsgivarorganisationer, fackförbund  
 och  
 statliga företag  
 har tidi- gare haft givna platser i det korporativa beslutsfattandet. De är enligt traditionen starka påtryckargrupper med stor erfarenhet från poli- tiskt deltagande. Troligen har de i jämförelse med de flesta övriga organisationer mer genomgående specialiserade informationsavdel- ningar och upparbetade nätverk, vilket kan bidra till att de hamnar snäppet under  
 organisationer/idérörelser  
 i rangordningen. 
  
 212 
  
 Myndigheter/verk  
 hamnar på sjunde plats men förekommer i fyra fall. Vi såg tidigare att några statliga verk på kommunikationsområdet anser det nödvändigt med lobbyorganisationer för att profilera sig gentemot beslutsfattare. Också  
 landsting, kommuner  
 och  
 kommunala företag  
 hamnar långt ner på rangordningen, men att de överhuvudta- get förekommer i  
 PR-företagens 
  kundkrets visar att de professionali- serade villkoren kan gälla även för dem. Förutom krav på professio- nalisering allmänt sett tyder detta på en politisk situation där till viss del skattefinansierad verksamhet, som förväntas agera i allmänintres- sets sak konkurrerar med andra grupper om opinionen och besluts- fattarnas uppmärksamhet. 
 213 
  
 I likhet med både Knight, Navarro och den undersökning som presenterades i föregående kapitel får vi ett resultat som visar att det främst är näringslivet som nyttjar den öppning mot den politiska beslutsprocessen som konsultverksamheten utgör. 
 214  
 Detta väcker frågan om vilken storlek av företag det rör sig om. Konsulterna Simpson därför att placera in sina svenska företagskunder i fyra olika storlekskategorier;  
 bland de 20 största 
 ,  
 stora (500 anställda eller fler), medelstora  
  
 (50–500 
  
  anställda),  
 och  
 mindre/små (upp till 50 anställda) 
  
 215 
 . Enligt denna indelning hör de flesta företagskunderna hemma i kategorin  
 stora företag 
 , med en knapp skillnad hamnar  
 med- elstora företag  
 på andra plats och de  
 tjugo största  
 på tredje plats.  
 Min- dre/små  
 företag förekommer i liten utsträckning i jämförelse med de övriga tre kategorierna. Detta var också resultatet i Terrell under- sökning. Därmed tycks inga större förändringar ha skett i det här avseendet under de senaste 10 åren. Det framgår däremot inte av Terrell undersökning i vilken utsträckning utländska/internatio- nella företag förekommer. Kanske var kundgruppen försumbar eller 
 166 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 så pass liten att den inte uppmärksammades i undersökningen. Resultatet ger oss anledning att tro att de allra största företagen i 
 stor utsträckning har egna informationsavdelningar som även tar hand om externa relationer gentemot opinion och beslutsfattare. De agerar rimligen via egna lobbyister och opinionsbildare medan de medelstora företagen saknar spetskompetens och egna nätverk och därför har ett större behov av konsulttjänster. Troligen är det mer kostsamt för dem att anställa denna kompetens än att hyra in den vid behov. Utifrån dessa resultat framträder därmed en ljus sida av verk- samheten i och med att den ger en öppning för företag och andra intressegrupper som annars kanske inte hade haft möjlighet att på ett effektivt sätt få ut sina budskap. 
 I föregående kapitel framträdde emellertid ett motsatt samband mellan företagsstorlek och att konsulter anlitas. Bland de största företagen – de med minst 5 000 anställda – är det mer än tre gånger vanligare än bland företag med 1  
 000–5 
  000 anställda att köpa kon- sulttjänster. Undersökningen visar dessutom att de företag som har egna informationsavdelningar är de som allra flitigast anlitar konsul- ter. Resultatet aktualiserar frågan om konsultverksamheten egentli- gen fungerar som ett alternativ för de intressen som inte själva har råd att anställa spetskompetens på  
 PR-området. 
  Kanske är det så att anlitandet av konsulter också ställer krav på uppdragsgivarens egna kunskaper i fråga om att känna till vad  
 PR-byråerna 
  kan åstadkomma och vad är politiskt och mediemässigt genomförbart. Resultatet för- stärker än mer att konsultbyråerna är till de resursstarkas fördel, att de i en tidsmässigt pressad situation eller vid behov av en utomståen- des åsikter och kompetens utöver den egna på området hyr in en PR- konsult. Här blir den mörka sidan av konsultverksamheten tydligare då vi ser att det är näringslivets kapitalstarka grupper som med eko- nomiska resurser kan anlita  
 PR-företagen 
  för att ytterligare flytta fram sina positioner i konkurrensen om opinion och beslutsfattare. 
 Vi har så här långt kunnat konstatera att  
 PR-branschen 
  expanderat och att näringslivet är den dominerande kundgruppen. Står näringsli- vets grupper därmed för hela den ökade efterfrågan? Ett av Terrell resultat var tendenser till ökat intresse hos organisationer och myn- digheter. 
 216  
 I tabellen nedan ser vi hur efterfrågan från några olika kundgrupper bedöms vid 9 företag. Alla är överens om att företagens efterfrågan ökat de senaste åren och i fem fall gäller detta även orga- nisationer. Myndigheter och kommuner bedöms endast ha ökat i två fall. Utvecklingstendensen från Terrell undersökning har alltså stämt tämligen väl i fråga om organisationer. Den är däremot inte lika tydlig vad gäller myndigheter. Men att det ändå noteras en viss ökad 
 167 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 efterfrågan från både myndigheter och kommuner bekräftar att krav på professionalisering gäller även för dessa instanser. 
 Tabell 4.12. Har efterfrågan ökat på politiskt anknutna uppdrag de senaste åren? 
  
 Från: 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Företag 
  
 9 
  
 – 
  
 Organisationer 
  
 5 
  
 4 
  
 Myndigheter/verk 
  
 2 
  
 7 
  
 Kommuner* 
  
 2 
  
 6 
  
 Källa: Enkätfråga 2b (se bilaga). *endast 8 svar på kommunfrågan av 9 enkätsvar. 
 Tendenserna förutspås gälla också för de närmaste åren och ingen av de som svarat på enkäten har iakttagit minskat intresse från någon kundgrupp. Sammantaget betyder detta att efterfrågan på politiskt anknutna uppdrag totalt sett ökat under de senaste åren, att det främst är företag och organisationer som står för ökningen och att detta bedöms gälla även för den närmaste framtiden. 
 217 
  
 Portarna öppnas för lobbyister? 
 I och med avkorporativiseringen har formell påverkan till synes stått tillbaka. Politiskt deltagande bär en mer informell prägel med ökad tyngdpunkt på försök till direktkontakter med beslutsfattare och på genomslag i media där nyhetsvärdet är avgörande. En utveckling med pluralistiska tendenser av organisationer och intressegrupper, en klyfta mellan politik och näringsliv samt ett snabbare politiskt tempo med ökade krav på politiker och tjänstemän är också viktiga håll- punkter i sammanhanget. Den sammanlagda effekten för dem som arbetar för att påverka politiken är att de möter en ökad konkurrens om beslutsfattarnas uppmärksamhet och krav på ett mer professiona- liserat politiskt deltagande. 
 Detta må vara en förenklad sammanfattning men den utgör bak- grunden till varför den politiska konsultmarknaden undersöks. Även om syftet med den här undersökningen inte är att belägga orsakerna till den ökade betydelsen av informell påverkan är det av intresse att ytterligare klarlägga vad som har effekt på konsultmarknadens utveckling och därmed kunna säga något om framtiden. Här ges möj- ligheten att se detta utifrån konsulternas perspektiv. 
 Många av argumenten som framkom under intervjuerna till varför 
 168 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 informellt politiskt deltagande blir allt viktigare, hänger samman med ett generellt resonemang som säger att gamla politiska strukturer är under förändring och att samhället blivit allt mer komplicerat. Dis- kussionen om ett ökat politiskt tempo med fler beslut som skall fat- tas och krav på ökad snabbhet hos utredningsväsendet bidrar till att konsultbranschen expanderar. Politiken har komplicerats med mer svårlösta frågor. I jämförelse med en mer solid och lugn politisk situation ökar behovet av effektiva och kunniga lobbyister. Framtida ärendens opinionskänslighet spelar också roll; ju mer opinionskänslig en fråga är desto större är behovet av kommunikativa insatser. En stor politisk sfär med många aktörer och ett ökat antal starka branschorganisationer bidrar till ett större behov av  
 PR-kunskaper 
  då massinformation och propaganda inte är lika genomslagskraftigt som förr. Istället har individens ställningstagande, direkta väljarkontakter, kontaktnät och långsiktiga relationer fått ökad betydelse. 
 Betydelsen av informellt politiskt deltagande speglas också av den partipolitiska utvecklingen. Den svenska blockpolitiken och parti- bundenheten ses som ett hinder i lobbysammanhang. En fragmente- rad partipolitik däremot – med partiernas svagare förankring och fly- tande gränser dem emellan – tros istället öka möjligheterna för lob- byister, liksom ett parti med stort inflytande men utan åsikter. Vad gäller förhållandet mellan den politiska situationen och förutsätt- ningarna för ökad efterfrågan på lobbyuppdrag under den närmaste framtiden, påpekas att valutgången 1998 har en viss effekt. En social- demokratisk regering medför nämligen fler uppdrag för  
 PR-byråerna 
  på grund av att den för en mindre företagsvänlig politik än vad det borgerliga blocket skulle ha gjort. 
 Den kategori av politiska beslut som påverkar företagen påstås också öka och samtidigt finns en uppfattning om att avståndet mellan politiker och företagare växer. Men företagen upptäcker att det är möjligt att påverka om man gör det  
 rätt 
 , exempelvis att agera remiss- instans utan att vara tillfrågad. Påverkar gör också perioder då företa- gen ser sina interna resurser minska. De har då inte råd att hålla sig med en egen informationsenhet utan köper in sådana tjänster vid behov. 
 Internationalisering och Sveriges  
 EU-inträde 
  tycks också bidra till en större  
 PR-marknad. 
  Svenskt deltagande i  
 EU-politiken 
  ses som en potentiell marknad. Flera av  
 PR-byråerna 
  har haft  
 EU-relaterade 
  uppdrag men endast ett fåtal av  
 PR-byråerna 
  har egen representation i Bryssel. Detta är emellertid inget måste för att arbeta med EU- anknutna uppdrag eftersom uppdragen likväl kan innebära att han- tera den svenska opinionen i  
 EU-frågor 
  eller att informera om sådant 
 169 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 som har sitt ursprung i den europeiska lagstiftningen. 
 218 
  
 Det finns således många infallsvinklar till vad som påverkar omfattningen av lobbying och opinionsbildning. Flera av de argu- ment som kommer fram här togs upp i tidigare stycken och bekräftas således av dem som deltagit i intervjuundersökningen. 
 Det informella politiska deltagandets roll speglas alltså även av det politiska läget. Hur ser då detta ut och hur kan det tänkas inverka på betydelsen och behovet av lobbying och opinionsbildning? Med resultatet av  
 1998-års 
  valutgång; en socialdemokratisk regering – beroende av vänsterpartiets framflyttade positioner och ett högljutt miljöparti – ser sannolikt näringslivet det angeläget att försöka driva på politiken mot en mer företagsvänlig utveckling. Regeringsbild- ningen förutspåddes strax efter valet att bli svag och instabil från oppositionen hördes varningar för omval. Den politiska situationen är med andra ord inte given på samma sätt som tidigare när väljarnas agerande var mer förutsägbart och blockgränserna var tydligare. En större osäkerhet har kommit att prägla politiken. Partierna framstår idag också som mer splittrade än förr. Under det gångna året har exempelvis en intern splittring märkts tydligt hos socialdemokra- terna och centern i  
 EMU-frågan, 
  men också i hållningen till EU över- huvudtaget hos vänstern och miljöpartiet. Det tidigare samarbetet mellan socialdemokraterna och centern avslöjade också oenigheter inom centerpartiet. Samarbetet kan också ses som en indikation på att partiprofilerna fragmentiserats liksom flexibiliteten i partiernas ståndpunkter tycks ha blivit större. Kanske kan man också vända på resonemanget och säga att det skett en likriktning av partipolitiken där vi kan skymta en svagare traditionell ideologisk förankring i var- dagspolitiken till förmån för en mer gemensam politik som lösning på dagens problem. 
 Med den rådande politiska utvecklingen kan lobbying mycket väl antas få ökat genomslag i de politiska besluten. Med kombinationen av otydligare partilinjer eller om man så vill en likriktning av partipo- litiken och mer komplicerade frågor, ökar rimligen chanserna för att lyckas med lobbying mot enskilda ledamöter. Att etablera långsiktiga relationer med ledamöter och förse dem med information kan tänkas slå mycket väl ut. När politikerna är svaga är de lättare byten för påtryckningar från utomparlamentariska aktörer. Om vi väljer att se den politiska situationen i ett mer kollektivistiskt perspektiv bidrar den till sannolikheten att påverkan via media och opinioner får genomslag på det politiska kollektivet. 
 Många aktörer är troligen inte sena att se de möjligheter dagens politiska situation medför. Men tempot är uppskruvat och påtryckar- 
 170 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 grupperna många. Att effektiv påverkan kräver kunskap om politiken och underlättas av politiska nätverk framgick i tidigare avsnitt. Guerrero serna är därför störst om påtryckningarna är välplanerade och sker på  
 rätt sätt 
 . Sammantaget tyder utvecklingen på en mängd förutsätt- ningar som innebär fortsatt god marknad för  
 PR-företagens 
  politiska verksamhet. 
 Sammanfattning av verksamhetens karakteristiska drag 
 Teoretiskt gör vi en åtskillnad mellan olika informella vägar till infly- tande; direkta kontakter – lobbying – och indirekt påverkan – opini- onsbildning – via eget deltagande i debatten eller via kontakter med media. Indelningen är inte lika lätthanterlig empiriskt som i teorin, men i analytiskt syfte är den en användbar utgångspunkt och ett sätt att göra informell påverkan mer lättöverskådlig. Men att på ett bra sätt sammanfatta  
 PR-företagens 
  arbetssätt är ändå inte helt lätt. 
 Konsulternas arbetsmetoder beror av hur ärendet är beskaffat och vilken eller vilka målgrupper som är betydelsefulla i sammanhanget. Även om förmånsbilsfrågan och fallet med Redareföreningen är exempel på hur den politiska konsultverksamheten kan fungera tycks det inte finnas några särskilda standard- eller typuppdrag som vi kan utgå ifrån. Istället är uppdragens variation stor i fråga om exempelvis sakinnehåll, målgrupp, tidsperspektiv och arbetsinsatser. Företagen utvecklar dessutom egna modeller för hur uppdragen utförs vilket generellt sett rimligen ger variation mellan hur  
 PR-företagen 
  går till- väga. Med en bakgrund från artiklar, riksdagsdebatt och tidigare undersökningar har jag undersökt valda arbetsmetoder. Utifrån dessa kan vi emellertid hitta vissa karaktäristiska drag för verksamheten. 
 De ärenden som drivs med hjälp av  
 PR-företagen 
  kan vara både gamla frågor som är aktuella och redan står på den politiska dag- ordningen, och ärenden som tidigare inte tagits upp till debatt eller för tillfället legat nere. För uppdragsgivarnas del kan det alltså handla både om ett behov av att dra uppmärksamheten till sig i frågor som är nya för debatten och den politiska agendan, och att göra inlägg i en redan pågående debatt och att påverka beslut i en viss riktning. Till stor del arbetar  
 PR-företagen 
  med frågor som redan är aktuella och initiativen till uppdragen kommer företrädesvis från kunden. Det sker emellertid i enstaka fall att konsultföretagen kontaktar en potentiell kund som de anser borde ha intresse av den politiska utvecklingen i någon speciell fråga. 
 I det inledande skedet av uppdragen sker en noggrann analys. 
 171 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Uppdragens innehåll och möjligheter sätts i perspektiv till det poli- tiska och opinionsmässiga läget. Centralt är att definiera ärendets mål och att precisera de budskap som skall framföras. Kunden kan i detta skede få hjälp med forskning efter fakta i ärendet. De argument som skall driva ärendet framåt kan på så vis formuleras. Vanligt är också att försöka hitta grupper som delar intresse för frågan – det vill säga att försöka sammanföra koalitioner. Något förenklat är det resultatet av dessa insatser som sedan avgör hur uppdraget utförs. 
 Att opinionen är viktig för att nå beslutsfattarna framgår tydligt av undersökningen. I avsnitten där vi utgick från några artiklar om ämnet fick vi inblick i utvecklingen av media. Vi fick också veta att media särskilt i opinionsbildande syfte är en viktig kanal. De två fal- len som vi tagit del av lite närmare – förmånsbilsfrågan och Redare- föreningen – är exempel på frågor där media var betydelsefulla kana- ler. I fallet Redareföreningen skötte Rikta kontakterna med media och arrangerade pressmöten. Från politiskt håll fick man det gensvar som strategin avsett och uppdraget föll väl ut. Detta är ett av några olika sätt att gå tillväga på men det sker enligt enkätsvaren tämligen ofta. Det vanligaste är att journalister förses med faktaunderlag men artiklar skrivs också direkt vid  
 PR-företagen. 
  Kontakterna mellan journalister och  
 PR-företag 
  är täta och bedöms, bortsett från ett par fall, vara viktiga för uppdragets utgång. I enkäten bedömdes vikten av kontakter med media ha ökat de senaste åren. Detta är också i linje med resultaten i Thomas undersökning som visade att goda kon- takter med redaktioner är något som kan ha betydelse för att man skall bli publicerad. 
 Hur de arbetsmetoder som kan tänkas syfta till direkt påverkan skulle preciseras i enkäten var inte lika självklart som metoderna som syftar till indirekt påverkan. Av de arbetssätt som konsulterna fick ta ställning till framträder bevakning av beslutsprocessen och att arrangera möten mellan uppdragsgivare och beslutsfattare som allra vanligast. I enkäten uppgavs relationsbyggande insatser – att kun- den får möjlighet att träffa beslutsfattare vara särskilt betydelsefulla. Att skriva underlag till eller färdiga motioner och remisser förekom- mer men är inte särskilt vanligt. Att personligen diskutera kunders ärenden med personer som har inflytande över beslutsprocessen sker ofta i fyra av de nio fallen. 
 219  
 Samtidigt visar enkätsvaren att  
 PR-före- 
  tagens kontakter med departement och riksdagsutskott inte är lika frekventa som med journalister. Men svaren tyder ändå på att kon- takterna i några fall är rutiniserade. Med undantag för två fall bedöms de dessutom vara  
 nödvändiga/viktiga  
 för att man skall lyckas bra med ett uppdrag. I enkäten bedömdes i ett fall att vikten av personliga 
 172 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 kontakter har ökat de senaste åren. 
 220 
  
 Centralt för den politiska konsultverksamheten är att via opinion eller mer direkt hjälpa uppdragsgivare att nå fram till och påverka beslutsfattare eller andra som kan tänkas ha inflytande över besluts- processen. Personliga kontakter uppges vara frekventa och viktiga i arbetet och det framgår att konsulterna i viss mån diskuterar kunders ärenden med beslutsfattare. Det ger ett första intryck av att konsul- terna söker upp beslutsfattare och tjänstemän för att å uppdragsgi- varnas vägnar påverka dem direkt. Intervjuerna visar emellertid att detta är ovanligt. I de fall en diskussion äger rum mellan konsult och beslutsfattare om en uppdragsgivares ärende tycks det ske inom ramen för en redan etablerad relation. Detta behöver emellertid inte ske i syfte att påverka, var å andra sidan gränsen går mellan att påverka och informera är oklart. Liksom tidigare undersökningar visat kan jag konstatera att det i första hand handlar om att skapa för- utsättningar för uppdragsgivare att nå fram till beslutsfattarna. Detta kan som vi redan sett ske genom att konsulten sammanför kunderna med dem. Däremot framför uppdragsgivarna i huvudsak själva sina budskap till beslutsfattarna. 
 Generellt styr uppdragets natur valet av strategi och arbetsinsat- ser. Men det tycks också finnas en del skillnader mellan hur de olika  
 PR-företagen 
  går tillväga. Ett par företag tycks arbeta närmare beslutsprocessen med en något tydligare inriktning på insatser som syftar till påverkan av mer direkt slag. Andra väljer insatser av mer opinionsbildande karaktär. Uppdragens beskaffenhet och skillna- derna mellan hur  
 PR-företagen 
  väljer att arbeta gör att variationerna för hur uppdragen utförs därmed är stora. Det kan vara fråga om mindre insatser; att skriva en enstaka artikel eller undersöka det poli- tiska läget i någon viss fråga. Det kan också vara fråga om att lägga upp en hel handlingsplan som förebereds noggrant från grunden och som kan omfatta både opinionsbildande insatser och inslag av mer direkt påverkan. Förmånsbilsfrågan och även fallet med Redarefören- ingen utgör ett exempel på större insatser som innehöll flera olika moment med både indirekt och direkt påverkan. 
 Det spekuleras ofta att Sverige går mot en politisk utveckling i amerikansk anda. Möjligen går det i vissa fall att genom konsultföre- tagen agera eller bevaka politik och beslutsprocess utan att uppdrags- givaren i fråga behöver skylta med sin närvaro. Men att vi nu skulle ha kommit till det stadium som Vaverka förutspår med så kallade  
 guns-for-hire-lobbyister 
  som utan urskillnad säljer sina tjänster till dem som kan betala framstår som något överdriven. Det finns vid flera  
 PR-företag 
  områden man inte arbetar med samt att man på 
 173 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 grund av principiella skäl eller personliga åsikter inte åtar sig vissa typer av uppdrag. Det har också hänt att man tackat nej till att ta uppdrag då kunden inte varit öppen med information eller att upp- draget bedömts sakna politisk och opinionsmässig bäring. Vaverka hävdade också att koalitioner mellan intressen i svensk politik är när- mast obefintlig men att detta sätt att agera, liksom i amerikansk poli- tik, troligen kommer att bli vanligare. En slutsats är därmed att PR- byråerna bidrar till detta eftersom det är vanligt att konsulterna manar sina uppdragsgivare att gå samman med andra grupper för att öka möjligheterna till effektiv påverkan. 
 Avgörande för vilka uppdrag  
 PR-byråerna 
  arbetar med är givetvis den egna kompetensen och expertisen. En av Weeks slutsatser var att konsulterna helst åtar sig uppdrag inom ramen för den egna politiska linjen. Detta framträder i viss mån även här. Men utifrån det faktum att vi sett att just partipolitisk bakgrund är mycket vanligt, kunde man också här ha förväntat sig ett mycket tydligare samband. Möjligen är det så att de som efterfrågar  
 PR-företagens 
  tjänster redan via kontakter eller rekommendationer är medvetna om konsulternas partipolitiska kopplingar och vilken kompetens de besitter. Därmed finns en gemensam linje och utgångspunkt redan från början. Skillna- der mellan den egna politiska linjen och var på  
 höger-vänsterskalan 
  uppdraget hör hemma, blir således inte något som en konsult behö- ver ställas inför i det dagliga arbetet och är därför inget man generellt funderar över. En annan möjlig anledning till varför resultatet inte blir lika tydligt som i Weeks undersökning är att den ideologiska förankringen hos uppdragsgivarnas frågor kan ha minskat. Nu kan det i större utsträckning än tidigare vara fråga om specifika bransch- intressen och problem som saknar en given partipolitisk hemvist och som det därför är svårt att få gehör för via de traditionella partipoli- tiska kanalerna. 
 Politisk konsultverksamhet ur demokratisk synvinkel 
 Inledningsvis presenterades en idealmodell för vad som bör karakte- risera ett demokratiskt styrelseskick. Demokratin bör fungera som en  
 dialog  
 –  
 ett samtal medborgare emellan  
 som skall förverkliga  
 med- borgarstyrelsen 
 . Synsättet ställer ett flertal krav på hur en sådan dialog bör utformas. Under diskussionens gång har vi återkommit till två av dessa; de  
 folkvaldas kontroll över den politiska dagordningen  
 och att  
 samtalet omges av offentlighet 
 . De utgör tillsammans den demokra- 
 174 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 tiska synvinkel ur vilken konsultverksamheten har belysts. Det är nu dags att knyta ihop säcken med en sammanfattning av de effekter den politiska konsultverksamheten har på  
 samtalet medborgare emel- lan  
 och därmed på  
 medborgarstyrelsen 
 . 
 Effekter på det offentliga rummet – tillgänglighet och öppenhet 
 Demokrati som dialog ställer krav på offentlighet. Inledningsvis beskrevs detta som ett offentligt rum dit alla skall ha tillträde och samma möjlighet att göra sig hörda. Offentligheten fungerar som ett filter för de argument som ligger till grund för politiska beslut. Filtret släpper inte igenom argument utan förankring och hållbarhet. Det är alltså argumentens innehåll som skall vara avgörande och inget annat. Frågan är nu om den politiska konsultverksamheten verkar i linje med detta ideal. 
 Vi har sett att den politiska konsultverksamheten främst går ut på att med olika handlingsplaner bistå företag och organisationer med flera att påverka opinion och politiska beslut. Det kan vara fråga om allt från små punktinsatser till mastodontprojekt. I processen som syftar till att slå fast hur man skall gå till väga har diskussion och ana- lys av ärendet mellan konsult och uppdragsgivare en framskjuten plats men här saknas insyn för allmänheten. Vi har sett att när hand- lingsplanen utformas är det frågans beskaffenhet, budskap och mål- grupp som står i centrum. De för situationen optimala verktygen garanterar på intet sätt att frågans argument kommer ut i offentlighe- tens ljus och därmed kan stötas och blötas – det vill säga passera genom offentlighetens självcensurerande filter. 
 Men samtidigt framträder konsultbyråernas policy som kräver att de frågor som de får i uppdrag att driva inte får vila på tveksamma grunder. De måste ha verklighetsförankring. Uppdragsgivarnas för- väntningar kan också tas ner och bearbetas till en nivå som är gång- bar. Här får den politiska konsultverksamheten något av en filterlik- nande funktion eftersom argument som bedöms vara dåligt förank- rade eller inte ha någon framtid sorteras bort. Att sammanföra intressegrupper i koalitioner är vanligt. Detta bidrar till att de argu- ment som skall vara drivande för frågor kommer ur ett bredare intresse istället för ett privat och snävt intresse. Ur frågor som drivs av förenade intressen får vi med större sannolikhet argument med bättre förankring. 
 Vi har sett att det finns två huvudsakliga varianter för politisk 
 175 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 påverkan; indirekt påverkan som är av opinionsbildande karaktär och direkt påverkan som syftar till mer direkta kontakter med beslutsfat- tare. Att skapa opinion i en fråga innebär rimligtvis att åtminstone någon form av information görs tillgänglig för en större allmänhet eller åtminstone den grupp som kan tänkas ha intresse i frågan. Detta ökar möjligheterna till en öppen debatt och att argument kan övervä- gas. I uppdragens inledande skede utreds ärendena noggrant. Budska- pen som förs fram underbyggs av efterforskning och expertutlåtan- den och innehåller således en god portion faktamässig information. 
 Men vi skall inte glömma bort att budskap och argument formule- rats med syfte att påverka och att genomslag i media spelar en central roll för opinionsbildningen. Förmågan att möta kraven på nyhets- värde är avgörande. Här framträder en risk att argumentens egentliga innehåll kommer i skymundan för krav på formuleringar och nyhets- värde och att argumenten inte konkurrerar på jämlika villkor. Här växer en positiv bild fram av konsultverksamheten eftersom den erbjuder kompetens som gör det möjligt för fler att göra sig hörda. Men faran ligger i att debatten som förs, och som konsultverksamhe- ten bidrar till, blir likriktad och utan objektivitet. Med en sådan situ- ation minskar möjligheterna till att den debatt som förs inte har den vitalitet som behövs för att alla argument skall kunna komma fram och få en saklig belysning. 
 Direkt påverkan – lobbying – syftar ofta på personliga uppvakt- ningar av beslutsfattare. En sådan distinktion skulle i det här fallet bli missvisande i försöken att beskriva den politiska konsultverksamhe- ten eftersom det visade sig vara ovanligt att konsulterna själva söker upp beslutsfattare å uppdragsgivares räkning. Undersökningen visade däremot att långsiktiga relationsbyggande insatser är viktiga och att det är vanligt att föra samman uppdragsgivare och beslutsfattare i personliga möten. Här ges beslutsfattarna möjlighet till att få fakta och information som ger bättre beslutsunderlag. Men jag vill påstå att konsultverksamheten här samtidigt bidrar till att det är förmågan till personliga möten med beslutsfattare som blir utslagsgivande istället för argumenten. Denna förmåga är rimligen nära förbunden med resurser och nätverk. Med kriteriets offentlighetskrav som utgångs- punkt ligger det rimligtvis en fara i att nätverken i hög grad avgör hur ärenden drivs och i vilka former de diskuteras. Här saknas garantier för allmänhetens insyn och möjlighet till kritisk granskning. Det är rimligt att anta att dessa effekter förstärks när formerna kring poli- tiska möten blir informella. Beslutsprocessen får en prägel av både oöverskådlighet och oförutsägbarhet vilket medför att allmänheten får svårare att greppa politiken och kritiskt granska vad som ligger 
 176 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 bakom de politiska besluten. Effekterna är en för allmänheten min- dre tillgänglig politik och minskade möjligheter till insyn. 
 Effekter på de folkvaldas kontroll över dagordningen 
 Vi drar oss till minnes att kravet på de folkvaldas kontroll över dag- ordningen inbegriper att både förutse kommande samhällsproblem och att fatta besluten. De folkvaldas möjlighet till kontroll över dag- ordningen är nära förbunden med kraven på offentlig öppen debatt. Kampen om uppmärksamhet och de höga journalistiska kraven 
 innebär att det inte är helt lätt att komma till tals. Därmed hjälper konsultverksamheten fram argument som vi kanske annars skulle gått miste om. För beslutsfattarna medför detta större möjligheter att förutse kommande samhällsproblem och bidrar på så sätt till att den politiska dagordningen kan komma ur en breddad debatt. Vi har å andra sidan också varit inne på diskussionen om faran för en likrik- tad debatt vars syfte endast är att påverka och väcka uppmärksamhet till skillnad från att upplysa objektivt. 
 Opinionsbildning kan ses som ett sätt att förankra argument genom att upplysa en större allmänhet och genom den skapade opini- onen nå fram till beslutsfattarna. Det finns i demokratiskt hänseende emellertid bättre och sämre sätt att göra detta. Vi har sett att många arbetsmetoder används vid konsultföretagen och att uppdragens utförande planeras noga. Men med en politisk konsultverksamhet ökar rimligtvis sannolikheten för omfattande strategier och samord- ning i politiska påverkansförsök. Kampanjer och stora mediala pådrag, i kombination med påverkan av mer direkt karaktär, blir van- ligare och än mer strategiska och välplanerade. Vissa frågor och grup- per får således ett försprång och kommer lättare upp på den politiska dagordningen. Här finns risk för att privata enskilda intressen får förtur till de folkvalda. Under massiva påtryckningar får de allt svå- rare att värja sig mot särintressens – i det här fallet främst näringsli- vets – inflytande. 
 Konsultverksamheten medverkar till att skapa nätverk mellan uppdragsgivare och beslutsfattare. Detta bidrar till att intressegrup- pers representanter kommer nära beslutsprocessen. Här får besluts- fattarna information direkt från dem som besluten berör. Beslutsfat- tare och uppdragsgivare får därmed möjlighet att komma tillrätta med eventuella missförstånd och brister i kommunikationen. Men det finns risk för att informationen som ligger till grund för besluten blir enahanda då enstaka intressen kan tänkas dominera i beslutsfat- 
 177 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 tarnas närhet. I dessa sammanhang framträder framför allt näringsli- vet. Det såg vi när vi undersökte  
 PR-företagens 
  kundgrupper. Fram träder en bild av en grupp företag som med spetskompetens och kon- taktnät på uppdrag av organiserade intressen har möjlighet att påverka hur den politiska dagordningen ser ut. 
 Samtalet medborgare emellan: Konsultverksamhetens två ansikten 
 Kan då konsultverksamheten betraktas som ett bidrag till samtalet medborgare emellan och därmed till medborgarstyret? 
 Att kunna påverka är ett av en fungerande demokratis fundament. Frågan är sedan vad olika sätt att påverka och delta i politiken har för effekter på att beslut fattas i demokratisk ordning. Definitionen av demokratin som ett samtal medborgare emellan är – trots att den preciseras av en rad kriterier – till synes abstrakt och som modell säger den oss heller inget om exakt hur den skall användas. 
 221  
 Här har emellertid tanken varit att undersöka hur politisk konsultverksamhet fungerar, att hitta karaktäristiska drag och få grepp om verksamhe- tens omfattning. Resultaten har sedan diskuterats utifrån den demo- kratiska idealsituationen i syfte att belysa politisk konsultverksamhet ur en demokratisk synvinkel. 
 I demokratiforskningen framträder ofta styrelseskickets ljusa och mörka sidor. I diskussionerna som förts ovan är det just detta som sker. Något entydigt svar på frågan om  
 PR-byråerna 
  utgör ett bidrag eller inte till dialogen medborgare emellan kan därför inte ges. Det är emellertid möjligt att se vad som präglar de två sidorna och vad detta i sin tur innebär för det demokratiska samtalet. 
 Den ljusare sidan visar oss en politisk konsultverksamhet som bidrar till att fler intressen kan komma till tals. I kampen om upp- märksamheten finns konsultfirmor till hands som med journalistisk och politisk kompetens kan bistå intressegrupper att göra sina pro- blem hörda. Det handlar om att leta reda på fakta och kunna omfor- mulera fakta och problem till argument och formuleringar som möter kraven på nyhetsvärde och politiskt språk. Ännu ett problem belyses och därmed breddas debatten med fler argument som når ut i offentlighetens ljus. Genom konsultföretagen kan intressegrupper som saknar egna nätverk komma i kontakt med beslutsfattare som med ny information ges bättre möjlighet att förutse kommande sam- hällsproblem och att fatta bättre grundade beslut. 
 Den mörka sidan visar en politisk konsultverksamhet som funge- 
 178 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 rar som en extra resurs för ekonomiskt starka grupper med tyngd- punkt på näringslivets allra största och mest inflytelserika aktörer. Ekonomiska resurser blir således utslagsgivande för vilka intressen som konsultverksamheten främjar och det är de resursstarkas argu- ment som ljuder allra starkast. Konsultverksamheten bidrar till en ensidig debatt som endast syftar till att påverka och som saknar objektiv information. Genom att initiera ärenden skaffar de sig direkt inflytande över beslutsprocessen och skapar en debatt som kommer ur privata intressen. Fokus på personliga möten och att skapa lång- siktiga relationer leder till otydliga gränser mellan uppdragsgivare och beslutsfattare. Informationen till beslutsfattarna blir ensidig och de förlorar kontrollen över dagordningen till fördel för uppdragsgi- varen. 
 De båda sidorna är kanske lite väl hypotetiska men kan liknas vid två extremer som visar den politiska konsultverksamhetens två ansik- ten. Men utan att förneka den ljusa sidan framträder två tydliga kon- flikter i ljuset av de ideal vi satt upp; effekterna av personliga kontak- ter och betydelsen av ekonomiska resurser. Detta innebär inte att samtalet eller dialogen skall betraktas som stängt för dem som varken besitter det ena eller det andra. Poängen är snarare att den politiska konsultverksamheten innebär förtur för vissa grupper – särintressen som kan flytta fram sina positioner, skaffa sig förtur till beslutsfat- tarna och den politiska agendan och därmed medför en öppning för dem att dominera samtalet. 
 Vi kan också se att konsultverksamheten erbjuder möjligheter att i strategiskt syfte bestämma  
 vem  
 som skall få veta  
 vad  
 och  
 när.  
 Återi- gen vill jag påpeka att dialogen i och med detta nödvändigtvis inte plötsligt försvinner eller ens långsamt ebbar ut. Men att det med hjälp av expertis är möjligt att styra bort debatt och argument från offentlig konfrontation och föra ut vald information där det passar, får slutligen effekt på det samtal som förs. 
 Inledningsvis sa vi att det som är gemensamt för de båda kriteri- erna är att medborgarna förutsätts vara  
 jämlika 
 . Det offentliga rum- met skall vara öppet för alla och dagordningen skall inte sättas utifrån enskilda och privata intressen. Betydelsen av resurser och kompetens för att komma till tals påminner oss om att politiskt deltagande i praktiken inte sker på jämlika villkor. Påminnelsen blir särdeles tydlig i det här fallet eftersom det är fråga om politiskt deltagande för reda pengar. 
 Vi har sett att nätverk och personliga kontakter är viktiga, både i uppdragens inledande skeden och i själva syftet med verksamheten. Vi har diskuterat vad detta kan betyda för öppenhet och dagordning- 
 179 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 ens utseende och kunde konstatera att debatten, politiken och beslutsprocessen blir mer oöverskådlig och därmed svårtillgänglig – det blir svårare att både delta i och lyssna till samtalet. Liksom att vi förutsätter jämlikhet mellan medborgare förutsätter vi att styrelse- skicket främjar att beslutsprocessen håller en hög nivå av genom- skinlighet. På bland annat denna tankegång kan lagstiftningen om offentlighetsprincipen sägas bygga. 
 222  
 Detta ställs på sin spets av den politiska konsultverksamheten eftersom det är fråga om att genom politiskt och journalistiskt kunnande rita upp riktlinjerna för och arrangera hur politiskt deltagande skall gå till. Detta bidrar till att vi får ett samtal som lider av, som vi redan nämnt, svårtillgänglighet men också av oförutsägbarhet. 
 Det finns också en risk att en ökad betydelse av strategiskt plane- rad opinionsbildning och påtryckningar av mer direkt slag leder till en mer ensidig och subjektiv debatt och diskussion inom politiken. En utveckling mot informellt och professionaliserat politiskt delta- gande ställer därför större krav på beslutsfattare, media och enskilda medborgare i fråga om att värdera information utifrån dess bakom- liggande syften och avsändare. Ökad medvetenhet förefaller vara en förutsättning för att vi skall kunna föra ett demokratiskt samtal som präglas av  
 tolerans och upplyst förståelse 
 . 
 Den verksamhet som  
 PR-företagen 
  bedriver i syfte att påverka politiken kan totalt sett knappast betraktas som särskilt omfattande. Men mot bakgrund av vad vi har fått veta om  
 PR-branschens 
  utveck- ling och om faktorer som bedöms bidra till varför politiskt delta- gande i form av lobbying och opinionsbildning ökar, finns det anled- ning att tro att politisk konsultverksamhet står inför viss fortsatt framtida expansion. Vid sidan av verksamhetens positiva sidor har vi kunnat konstatera att det ur demokratisk synvinkel finns flera invändningar mot lobbying och opinionsbildning på konsultuppdrag. I ett av de inledande avsnitten refererades också starka kritiska röster mot verksamheten. En eventuell ökad efterfrågan av  
 PR-företagens 
  politiskt anknutna tjänster ger vid handen ett framtidsscenario där de negativa inslagen riskerar att bli något slags vedertagen praxis för hur politiskt deltagande går till. 
 Vi får bortse från möjligheten att finna en arkimedisk punkt som lösning på de problem som har diskuterats. En möjlig lösning skulle kunna vara att införa någon form av lagstiftad kontroll av lob- byister. Idén har framförts i de motioner med krav på registrering som vi tog del av tidigare. Många tycks vara överens om att en kon- troll behövs även om konkreta förslag på hur en sådan skall vara utformad saknas. Med någon form av registrering kan man möjligen 
 180 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 få ökad öppenhet kring lobbying – att beslutsprocessen blir mer genomskinlig även i frågor och sammanhang där lobbyister varit aktiva. En betydande del av problemet ligger i att frågor som drivs av  
 PR-företagen 
  förs in i den privata sfären där, som vi såg tidigare, sekretess som ett ansvar mot kunden, är praxis. När frågorna sedan skall fram till beslutsfattarna finns inget som garanterar öppenhet och insyn. Registrering skulle då kunna fungera som ett slags ersätt- ning för eller komplement till offentlighetsprincipen som inte gäller så länge uppdrag och ärenden befinner sig inom  
 PR-företagens 
  väg- gar. 
 223  
 Mot denna tanke kan man emellertid anföra erfarenheten från USA där flertalet professionella lobbyister inte låter registrera sig. En lagstiftning skulle således riskera att bli en demokratisk skenreform. Än värre är att en registrering av lobbyister i värsta fall skulle kunna motverka sitt eget syfte. För de mest resursstarka politiska aktörerna vore ett krav på registrering säkert inget stort hinder. Ett storföretag eller en stor och mäktig intresseorganisation skaffar sig utan vidare de verktyg som fordras. För mindre aktionsgrupper, små samman- slutningar och enskilda kan däremot motsvarande krav bli ett effek- tivt hinder att nå fram till de politiska beslutsfattarna. 
 En unik strategi för varje unik fråga 
 Vi har i det här kapitlet fått inblick i politisk konsultverksamhet – lobbying och opinionsbildning som sker på konsultbasis. Genom intervjuer och enkäter riktade till  
 PR-konsulter 
  har vi försökt att ta reda på hur denna verksamhet utvecklats och hur den fungerar. Genom att därefter relatera detta till en idealmodell har vi också kun- nat belysa verksamheten ur en demokratisk synvinkel. 
 Vad vi har fått fram här är främst några huvuddrag utifrån ett per- spektiv;  
 PR-konsulternas. 
  För att få ett bättre grepp om den politiska konsultverksamhetens effekter på att beslut fattas i demokratisk ord- ning är fallstudier ett alternativ. Ett bra exempel på en sådan är Harmon rik Martinez undersökning av förmånsbilsfrågan. En möjlighet är också att i en empirisk undersökning utgå från  
 PR-företagens 
  kunder som efterfrågar tjänster som syftar till politisk påverkan. Ett tänkbart problem är dock att man i stor utsträckning blir hänvisad till företags och organisationers välvilja. 
 Men politisk konsultverksamhet, liksom lobbying och opinions- bildning i allmänhet, bör varken betraktas eller undersökas som något isolerat fenomen utan måste för en fullödig diskussion sättas in i ett större sammanhang. Hur politiskt deltagande går till påverkas 
 181 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 nämligen av en rad förutsättningar. Några av dessa är avkorporativi- seringen, en alltmer fragmenterad politik, partiernas svagare förank- ring och fler särintressen – intressegruppspluralism. Dessutom har vi flera gånger kommit tillbaka till problem av helt andra orsaker som beslutsprocessen dras med: bristen på utredningsresurser, det allt snabbare politiska tempot och en påstådd kommunikationsmässig klyfta mellan politiken och andra sfärer i samhället. 
 Utan att sätta konsultverksamheten i relation till den politiska verklighetsbild som växt fram under skrivandets gång, riskerar stu- dien emellertid att förlora sin poäng. För kanske är det så att i den politiska verklighet och utveckling som skymtar, är informell profes- sionaliserad påverkan det som i allt större grad står till buds för att komma till tals och påverka effektivt. Kanske är det också så att  
 en unik strategi för varje unik fråga  
 på ett bättre sätt kan förverkliga demokratin i dagens och framtidens politiska verklighet. 
 182 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 Bilaga: Enkät 
  
 1.  
 a. Vilket är Ert företags ungefärliga antal kunder som efterfrågar poli- tiskt anknutna tjänster? __________ 
 b. Hur vanliga är rent politiska uppdrag, dvs uppdrag som endast syf- tar till att - via opinion eller på annat sätt – påverka beslutsfattare och inte handlar om något annat? 
  
 mkt vanliga 
  
 vanliga 
  
 ovanliga 
  
 ej förekommande 
  
 2.  
 a. Vilken är den ungefärliga procentuella andelen av företagets kunder som utgörs av privatföretag? __________ 
 b. Markera i storleksordning med 1, 2 och 3 i vilken företagskategori kunderna återfinns: 
  
 bland de 20 största 
  
 Stora 
  
 Medelstora 
  
 Mindre 
  
 c. I en undersökning 1988 tyckte sig de konsulter som intervjuades se ett ökat intresse från branschorganisationer och myndigheter. Har en sådan utveckling ägt rum under det senaste decenniet/senaste åren vad gäller: 
  
 organisationer? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 myndigheter och verk? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 d. Är utvecklingstendenserna aktuella idag för 
  
 branschorganisationer? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 myndigheter och verk? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 e. Ser Ni ett ökat intresse från andra kundgrupper? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Från vilken/vilka kundgrupper? 
 _____________________________________________________________ 
 _____________________________________________________________ 
  
 f. Ser Ni ett minskat intresse från någon kundgrupp? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Från vilken/vilka kundgrupper? 
  
 _____________________________________________________________ 
 _____________________________________________________________ 
 g. Till vilka kundgrupper hör företagets uppdragsgivare? Rangordna de kundgrupper som förekommer bland företagets uppdragsgivare som efter- frågar politiskt anknutna tjänster med en 1 för den mest frekventa kund- gruppen, med en 2 för den näst vanligaste, osv. (utelämna siffra vid den/de som inte alls förekommer) 
 183 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
 privata svenska företag internationella/utländska företag arbetsgivarorganisationer fackliga organisationer 
 annan intresseorganisation/idérörelse statliga myndigheter/verk 
 kommuner landsting enskild individ 
  
 3.  
 a. I vilken utsträckning bedömer Ni att nedanstående arbetsmetoder använts vid Ert företag i samband med politiskt anknutna uppdrag? Markera med X på skalan  
  
 aldrig-alltid 
 . 
  
 Arbetsmetod: 
  
 Aldrig 
  
 Sällan 
  
 Ibland 
  
 Ofta 
  
 Alltid 
  
 Författat artiklar/utkast till artiklar 
 Ordnat någon form av pressmöte/bjudit in journalister 
 På annat sätt försett journalister med mate- rial eller information 
 Engagerat utomstående experter eller perso- ner med expertinflytande inom visst område 
 Författat remissvar/förslag till remissvar 
 Författat underlag/förslag till motioner 
 Arrangerat informationskampanj för en viss målgrupp 
 Arrangerat informationskampanj med den all- männa opinionen som målgrupp 
 Personligen diskuterat kunds ärende/förslag/ behov med politiker eller annan med infly- tande i beslutsprocessen 
 Arrangerat möte mellan kund och beslutsfat- tare eller annan 
 Med inflytande i beslutsprocessen 
 Agerat politiskt utkikstorn, dvs bevakat den politiska utvecklingen i något specifikt ärende åt en kund 
 Sammanfört/försökt sammanföra koalitioner mellan kund och annan organisation/företag/ verk som kan ha nytta av att driva ett visst ärende 
 Bedrivit efterforskningar om fakta i ärende med syfte att formulera argument som kan hjälpa kunden i opinionsbildande syfte eller gentemot beslutsfattare 
 Annan eller andra insatser – t.ex: _________________________________ 
 ______________________________________________________________ 
 184 
  
 4. 
  
 P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
  
 b. 
  
 Bedömer Ni någon av ovanstående arbetsmetoder som särskilt viktig eller betydelsefull? 
  
 _____________________________________________________________ 
 _____________________________________________________________ 
 c. Bedömer Ni att någon eller några särskilda arbetsmetoder blivit vikti- gare under de senaste åren? 
 _____________________________________________________________ 
 _____________________________________________________________ 
  
 4. 
  
 Skatta den ungefärliga andelen(%) av företagets anställda som har/har haft: (alternativt vilket är det ungefärliga antalet av företagets anställda som har/har haft:) 
  
 a. 
  
 - politiskt förtroende uppdrag?________ 
  
 b. 
  
 - anställning hos politiskt part?________ 
  
 c. 
  
 - till regeringskansliet knuten tjänst?________ 
  
 d. 
  
 - till riksdagen knuten tjänst?________ 
  
 5. 
  
 Hur vanligt är det att: 
  
 a. 
  
 - driva ett ärende från grunden dvs att placera ett ärende på den poli- tiska agendan som tidigare inte varit aktuellt eller vid tillfället legat nere/inte varit ämne för diskussion 
  
 mkt vanligt 
  
 ganska vanligt 
  
 vanligt 
  
 ovanligt 
  
 aldrig 
  
 b. - påverka/lyfta fram ett ärende som på något sätt redan befinner sig på den politiska agendan i och med debatt, artiklar, utredning, remissförfa- rande 
  
 mkt vanligt 
  
 ganska vanligt 
  
 vanligt 
  
 ovanligt 
  
 aldrig 
  
 6. 
  
 Hur viktiga bedömer Ni att: 
  
 a. – personliga partipolitiska kontakter är för att lyckas bra med ett uppdrag? 
  
 absolut nödvändiga 
  
 viktiga 
  
 inte särskilt viktiga 
  
 oviktiga 
  
 b. – personliga kontakter är bland tjänstemän och handläggare etc för att lyckas bra med ett uppdrag? 
 185 
  
 4. P 
 OLITISK PÅVERKAN PÅ KONSULTBASIS 
  
 absolut nödvändiga 
  
 viktiga 
  
 inte särskilt viktiga 
  
 oviktiga 
  
 c. – personliga kontakter bland journalister och andra som represente- rar media är för att lyckas bra med ett uppdrag? 
  
 absolut nödvändiga 
  
 viktiga 
  
 inte särskilt viktiga 
  
 oviktiga 
  
 7.  
 Ungefär hur ofta bedömer Ni att företaget/någon på företaget har kon- takt med: 
  
 a. 
  
 - departement? 
  
 flera gånger per vecka 
  
 någon gång per vecka 
  
 flera gånger per månad 
  
 någon gång per månad 
  
 sällan 
  
 aldrig 
  
 b. - riksdagsutskott? 
  
 flera gånger per vecka 
  
 någon gång per vecka 
  
 flera gånger per månad 
  
 någon gång per månad 
  
 sällan 
  
 aldrig 
  
 c. 
  
 - journalist/skribent? 
  
 flera gånger per vecka 
  
 någon gång per vecka 
  
 flera gånger per månad 
  
 någon gång per månad 
  
 sällan 
  
 aldrig 
  
 186 
 5. Medborgarna, intressena och transport politiken 
 Samordnad politisk påverkan 
 Det moderna svenska styrelseskicket präglas, som vi konstaterat i kapitel 3, av att en stor mängd aktörer försöker påverka offentliga beslut. Såväl företag som organisationer utövar lobbying och bidrar regelbundet till opinionsbildningen. Tidigare fanns en viss samord- ning av aktörernas agerande inom ramen för korporativa arrange- mang, men dessa har – enligt huvudresultatet i kapitel 2 – minskat i omfattning under de senaste årtiondena. Till skillnad mot ett system med inslag av korporatism innebär det att vi har fått en ökande mängd aktörer som agerar var för sig. Centralorganisationer och branschorgan har fått en nedtonad roll i och med att de inte får delta som erkända parter i institutionaliserade påverkanskanaler. I stället bygger organisationer och företag ut egna avdelningar för samhälls- kontakter och försöker själva påverka besluten i en önskvärd rikt- ning. 
 Detta är emellertid en sanning med modifikation. I själva verket är det viktigt för samtliga aktörer att bygga starka allianser med andra som de kan samverka med. De politiska konsultfirmorna spelar, som vi sett i kapitel 4, en viktig roll i denna verksamhet som mäklare mel- lan olika typer av aktörer. För en stor och resursstark industrikon- cern kan det vara av helt avgörande betydelse om den kan samarbeta med t.ex. en miljöorganisation. Den mindre organisationen kanske själv saknar resurser, men kan i gengäld bilda opinion och utöva lob- bying på ett trovärdigt sätt, utan att misstänkas för att ha egna eko- nomiska intressen att försvara. Ofta är det inte möjligt att bygga upp något långsiktigt samarbete. Den gemensamma ståndpunkten grun- dar sig kanske på helt olika utgångspunkter och i nästa beslutspro- cess befinner sig industrikoncernen och miljöorganisationen på kon- frontationskurser. 
 I andra fall kan det gemensamma intresset vara mer långsiktigt grundat. Inom flera sektorer har detta uppmärksammats av berörda 
 187 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 aktörer, och de har dragit slutsatsen att det finns inflytande att vinna på att formalisera samarbetet i fastare organisationer. En grupp av organisationer får givetvis en kraftfull politisk potential om den lyckas samla producenter, underleverantörer, fackliga organisationer och brukare för ett långsiktigt strategiskt arbete. Den kraft som en sådan organisation kan utveckla utgör en särskild utmaning för demokratin. De som eventuellt ska bilda en motkraft – det kan exem- pelvis vara konsumenter eller skattebetalarna – kanske inte alls är lika väl organiserade. 
 Kommunikationssektorn är särskilt intressant ur detta perspektiv. Området utmärks av att det finns en mängd starka aktörer som har delvis sammanfallande, delvis olikartade intressen. Detta har emeller- tid inte uppmärksammats i någon större utsträckning inom forskning om de organiserade intressenas roll i svensk demokrati. I fokus för sådana studier har istället stått de politikområden som rymmer tydli- gare och mer sammanhållna intressegrupperingar. Arbetsmarknads- området, som utmärks av de traditionella  
 treparts-relationerna 
  mel- lan arbetsgivare, arbetstagare och staten, är den sektor som oftast uppmärksammas i sådana sammanhang. I andra hand har sektorer med ett utpräglat  
 tvåparts-system, 
  framför allt jordbrukspolitiken, studerats. Intressegruppskonstellationerna inom kommunikations- sektorn är alltså av en helt annan art. Här kan många gånger arbetsgi- vare och arbetstagare, eller producenter och konsumenter, ha ett gemensamt intresse gentemot liknande grupper i en annan del av sek- torn eller i en annan geografisk region. 
 Inom detta område omsätts stora summor pengar som påverkas av politiska beslut. Utbyggnader och underhåll är till exempel helt eller till största delen beroende av skattemedel och verksamheten påverkas i hög utsträckning av hur regleringar är utformade. Efter- som det i någon mån är en begränsad kaka man slåss om här – både vad gäller skattemedel och kundunderlag – konkurrerar inte bara olika företag, utan även de olika transportslagen mot varandra. Detta har fått till följd att det bildats formella samarbetsorganisationer för de respektive transportslagen. I det här kapitlet ska vi dels undersöka förekomsten av politiska påverkansförsök inom transportsektorn all- mänt sett, men också studera närmare hur dessa allianser är upp- byggda, hur de arbetar och vilket genomslag de har. Det faktum att vi inom denna del av politiken kan undersöka en särskild sorts intresse- konstellation som till stora delar försummats av den samhällsveten- skapliga forskningen, motiverar att vi ägnar ett särskilt kapitel åt kommunikationssektorn. Ytterst syftar naturligtvis detta till att bedöma vad det innebär för de två kärnkomponenterna i demokratin 
 188 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 som hela vår undersökning fokuserar kring – öppenhet och politisk jämlikhet – att sådana starka allianser av opinionsbildare och lobbyis- ter verkar i vårt styrelseskick. 
 Politisk påverkan inom transportsektorn 
 Vi har redan i kapitel 3 påpekat att när företag och organisationer för- söker påverka politiskt beslutsfattande gäller det i stor utsträckning frågor som berör infrastruktur och transporter. Det är ännu vanligare att man ägnar sig åt konkurrensfrågor, skatter och miljö, men så många som en fjärdedel (27,5 procent) av företagen påstår att när de kontaktar offentliga företrädare, gäller det oftast frågor om infra- struktur och transport. Det spelar ingen större roll om företagen är små eller stora, alla typer av företag intresserar sig för transportfrå- gorna i ungefär samma utsträckning. Bland organisationerna är det nära en femtedel (18,4 procent) som pekar ut detta område som ett som oftast berörs av deras politiska påverkansförsök. Här finns, som vi sett, vissa skillnader mellan olika typer av organisationer; det 
 är framför allt branschorganisationer, arbetsgivarorganisationer och fackföreningar som själva eller via ombud kontaktar offentliga före- trädare för att påverka i infrastrukturfrågor. 
 Frågan är då om de företag och organisationer som har intresse av att påverka infrastrukturfrågorna är mer eller mindre aktiva i den politiska påverkansprocessen jämfört med andra aktörer. 
 I figur 5.1 kan vi avläsa hur många kontakter som företag respek- tive organisationer tar, från att det rör sig om direktkontakter till att man anlitar konsulter. Vi kan då jämföra företag med organisationer, men också se om olika företag respektive olika organisationer skiljer sig åt beroende på om de agerar i infrastrukturfrågor eller ej. Det är det senare som här står i fokus. För företagens del ser vi att det bara är i ett avseende som det finns några egentliga skillnader. Men den skillnaden är mycket intressant att notera, den gäller nämligen direktkontakterna, den aktivitet som vi benämner lobbying. Uppen- barligen är det så att företag vars påverkansförsök ofta gäller infra- struktur, i större utsträckning än de andra, utnyttjar möjligheten att själva kontakta offentliga företrädare. Nästan 64 procent av dessa företag tar sådana kontakter minst fem gånger per år. Samma tendens gäller även organisationerna, men här är skillnaden störst i mediakon- takter och i debattdeltagande, de båda opinionsbildande verksamhe- terna. I båda fallen tas kontakt i genomsnitt en gång oftare av infrastrukturintresserade organisationer. Generellt sett tar såväl 
 189 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Figur 5.1 Antal kontakter i genomsnitt per år 
  
 ',5(.7.217$.7 
  
 )|UHWDJ 
  
 ',5(.7.217$.7 
  
 2UJDQLVDWLRQHU 
  
 0(',$.217$.7 )|UHWDJ 
  
 0(',$.217$.7 
  
 2UJDQLVDWLRQHU 
  
 '(%$77(5$5 )|UHWDJ 
  
 '(%$77(5$5 
  
 2UJDQLVDWLRQHU 
  
 $1/,7$5 .2168/7 
  
 )|UHWDJ 
  
 $1/,7$5 .2168/7 
  
 Påverkar inte infrastruktur 
  
 2UJDQLVDWLRQHU 
  
 Påverkar infrastruktur 
  
 företag som organisationer med intresse för att påverka infrastruk- turfrågor oftare kontakt med offentliga företrädare än vad andra företag och organisationer gör. Undantaget är anlitandet av konsul- ter, där det omvända förhållandet råder. 
 När vi tittar närmare på företagens och organisationernas  
 direkt- kontakter 
 , visar det sig att lobbyingverksamheten är som intensivast just inom denna sektor. Företag som försöker påverka beslut om 
 Figur 5.2. Antal kontakter i genomsnitt per år: företagen 
 $UEHWVPLOM| 
 $UEHWVUlWW 
 6NDWWHU 
 0LOM| 
 .RQNXUUHQV 
 ,QIUDVWUXNWXU 
  
 190 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 infrastruktur, tar oftare personliga kontakter med offentliga företrä- dare, än vad företag med andra intressen gör. 
 Som vi tidigare kunnat konstatera (se kapitel 3) kontaktar företa- gen offentliga företrädare tämligen ofta, dvs. ägnar sig åt lobbying i den betydelsen vi har reserverat för termen. Men den typen av poli- tisk påverkan är alltså, som vi kan se i figur 5.2, särskilt vanlig bland företag som intresserar sig för infrastruktur- och transportfrågor. I viss mån bekräftar det påståenden om att personkontakter spelar sär- skilt stor roll inom just denna sektor. Här står som vi tidigare nämnt stora värden på spel, dels för företag som är beroende av ett väl utbyggt transportsystem, men kanske framför allt för företag som lever av att producera själva infrastrukturen. 
 Den intensivare uppvaktningen av offentliga företrädare riktar sig mot alla typer av politiker och tjänstemän och på alla nivåer. Tjänste- männen i regeringskansliet och inom EU ägnas emellertid särskilt stor uppmärksamhet av de infrastrukturintresserade företagen jäm- fört med andra. 
 224 
  
 Figur 5.3. Antal kontakter i genomsnitt per år: organisationerna 
 $UEHWVUlWW 
 6NDWWHU 
 $UEHWVPLOM| 
 .RQNXUUHQV 
 0LOM| 
 ,QIUDVWUXNWXU 
  
 Även bland organisationerna är intensiteten i kontakten inom infra- strukturområdet särskilt starkt. Skillnaden är mindre här än mellan olika typer av företag, men mönstret är snarlikt. Organisationer som försöker påverka bland annat infrastrukturfrågor kontaktar offent- liga företrädare drygt sju gånger per år i genomsnitt, medan organisa- tioner som inriktar sig på arbetsrättsfrågor tar en kontakt mindre per år. 
 Av Sveriges största företag är det 53 som är de riktiga  
 stor-lobby- 
  isterna inom infrastruktur och transportsektorn. Som vi kan se i tabell 5.1 rör det sig om företag som har olika typer av intressen av 
 191 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Tabell 5.1. De flitigaste lobbyisterna rörande infrastrukturfrågor bland företagen (minst fem egna direktkontakter per år) 
  
 Typ av företag 
  
 Procent 
  
 Antal företag 
  
 Skogs-  pappersindustri 
  
 21 
  
 11 
  
 Producenter och underleverantörer av infrastruktur 
  
 21 
  
 11 
  
 Transportföretag, ägare av transportmedel eller infra- 
  
 19 
  
 10 
  
 struktur 
  
 Livsmedelsindustri 
  
 15 
  
 8 
  
 Producenter och underleverantörer i fordons- 
  
 8 
  
 4 
  
 tillverkning 
  
 Stålindustri 
  
 8 
  
 4 
  
 Övrigt 
  
 9 
  
 5 
  
 Summa 
  
 101 
  
 53 
  
 Not: Här ingår de företag som angivit att de minst fem gånger per år kontaktat offentliga företrädare och att det då bland annat oftast gällt frågor om infrastruktur eller transport. 
 att infrastrukturen underhålls och byggs ut. En stor andel av de lob- byingintensiva företagen är sådana som har stora tunga transporter, t.ex. företag inom skog och pappersindustrin samt inom stålindu- strin. En annan stor grupp av intressenter är livsmedelsindustrin, som naturligtvis är beroende av snabba och välordnade transporter. Bland de flitigaste lobbyisterna återfinns även företag som har mer direkta intressen i underhåll och utbyggnad av infrastrukturen. Det gäller företag som bygger infrastruktur t.ex. byggföretag, men även företag som äger transportmedel eller infrastruktur t.ex. bussar, flyg- plan eller båtar. Företag som tillverkar bilar, lastbilar eller delar till transportmedel hör också till de som tar personliga kontakter minst fem gånger per år för att påverka bland annat infrastruktur och trans- portfrågor. 
 Den här gruppen har naturligtvis täta kontakter med politiker och tjänstemän. Antalet kontakter per år i genomsnitt för dessa 53 är betydligt högre än för samtliga företag som vi har undersökt. 
 225  
 I genomsnitt tas t.ex. kontakt med kommunala tjänstemän mer än fem gånger per år och med lokalpolitiker nästan lika ofta. Riksdagsleda- möter, statsråd, tjänstemän i regeringskansliet och företrädare för centralförvaltning kontaktas av de flitigaste lobbyisterna mellan tre och fyra gånger per år. Till och med  
 eu-politiker 
  och tjänstemän kon- taktas ganska ofta; drygt en gång per år respektive drygt två gånger per år. Genomsnittet för alla företag som analyserades i kapitel 3 är betydligt lägre. 
 226 
  
 192 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Tabell 5.2. De flitigaste lobbyisterna rörande infrastrukturfrågor bland organisationerna (minst fem egna direktkontakter per år) 
  
 Typ av organisation 
  
 Antal 
  
 Andel (%) 
  
 Andel av alla (%) 
  
 Branschorganisationer 
  
 15 
  
 12 
  
 9 
  
 Arbetsgivarorganisationer 
  
 17 
  
 14 
  
 7 
  
 Yrkesorganisationer 
  
 5 
  
 4 
  
 6 
  
 Fackliga organisationer 
  
 65 
  
 52 
  
 33 
  
 Övriga intresseorganisationer 
  
 17 
  
 14 
  
 20 
  
 Aktivitetsorganisationer 
  
 5 
  
 4 
  
 16 
  
 (sport  fritid) 
  
 Idé  religion 
  
 0 
  
 0 
  
 10 
  
 Summa 
  
 124 
  
 100 
  
 100 
  
 Bland de undersökta organisationerna är det 124 stycken som själva kontaktar offentliga företrädare minst fem gånger per år i ären- den som bland annat gäller infrastruktur- och transportfrågor. 
 Inte oväntat är det organisationer som är verksamma inom näringsliv och arbetsmarknad som dominerar  
 infrastruktur-lobbyingen. 
  Den största delen utgörs av arbetstagarorganisationer (vilket givetvis bland annat speglar vårt urval). Organisationer som ägnar sig åt sport, fritid, religion eller annan idéinriktad verksamhet hör i väldigt liten utsträckning hemma bland de intensivaste  
 infrastruktur-lobby- 
  isterna. 
 Så som vi kan se i tabell 5.3 rör det sig i själva verket mycket ofta om organisationer som är direkt inriktade på produktion eller under- håll av infrastruktur eller transportmedel, dessa utgör 37 procent. 
 Sammanslutningar av transport- och byggnadsarbetare, samt trans- portföretag lägger således ner en hel del möda på att påverka beslut inom sektorn. Inom kategorin sektorsövergripande organisationer finns dessutom framför allt flera stora centralorganisationer för anställda och företagare som sannolikt har sammanfallande intressen med sina underorganisationer och medlemmar. 
 193 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Tabell 5.3. De flitigaste lobbyisterna rörande infrastrukturfrågor bland organisationerna (minst fem egna direktkontakter per år) fördelat på sektor 
  
 Infra-  Stål-  
  
 Sektors- 
  
 Typ av 
  
 bygg- 
  
 skogs- 
  
 över- 
  
 organisation 
  
 sektorn 
  
 sektorn 
  
 gripande 
  
 Övrigt 
  
 Totalt 
  
 N 
  
 Fackliga 
  
 21 
  
 10 
  
 9 
  
 14 
  
 54 
  
 68 
  
 Näringsl/Arbgiv 
  
 11 
  
 2 
  
 7 
  
 7 
  
 27 
  
 33 
  
 Övriga 
  
 5 
  
 0 
  
 4 
  
 10 
  
 19 
  
 23 
  
 Totalt 
  
 37 
  
 12 
  
 20 
  
 31 
  
 100 
  
 N 
  
 45 
  
 15 
  
 25 
  
 39 
  
 124 
  
 Not: Den föregående tabellen (5.2) var baserad på SCB:s  
 Evans. 
  Yrkesorganisa- tionerna har här fördelats i olika kategorier beroende på vilka som organiseras. Inom kategorin sektorsövergripande ryms framför allt centralorganisationer för arbetsta- gare och arbetsgivare. 
 Innan vi går vidare för att närmare studera de formella samarbetsor- ganisationerna inom de respektive transportslagen, kan vi även utnyttja vårt enkätmaterial för att få en överblick över vilka samar- betsparters företag och organisationer föredrar när de försöker påverka infrastruktur och transportpolitik. 
 Figur 5.4. Andel företag (%) som mycket eller ganska ofta samordnar sina kontakter med offentliga företrädare med andra aktörer 
 6DPDUEHWVSDUWQHUV 
  
 0\QGLJKHWHU 
  
 3ROLWLNHU 
  
 3nYHUNDU LQWH 
  
 $UEHWVJLY RUJDQLVDWLRQHU 
  
 LQIUDVWUXNWXU 
  
 )DFNOLJD RUJDQLVDWLRQHU 
  
 3nYHUNDU 
  
 %UDQVFK RUJDQLVDWLRQHU 
  
 LQIUDVWUXNWXU 
  
 $QQDW I|UHWDJ 
  
 0RGHUNRQFHUQHQ 
  
 Som vi ser är samordning av kontaktverksamheten vanligare bland företag med intresse för transportpolitik (de nedre staplarna i figu- ren). Företag vars kontakter med offentliga företrädare oftast berör bland annat transportfrågor samarbetar i större utsträckning med 
 194 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 samtliga aktörer som vi har frågat om. Störst är skillnaden när det gäller samarbetet med andra företag, men även det påtagligt större samarbetet mellan företag och myndigheter inom denna sektor är värd att notera. Hela 20 procent av infrastrukturintresserade företag samordnar sina kontakter med myndigheter mycket eller ganska ofta. Ett liknande mönster finns bland organisationerna (se figur 5.5). Organisationer som kontaktar offentliga företrädare för att påverka i infrastrukturfrågor samordnar generellt sett sina kontakter oftare än andra. Skillnaden mellan organisationer intresserade av infrastruktur och de övriga är särskilt stor när det gäller samordning med fackliga organisationer och politiker. Drygt 40 procent av de organisationer som försöker påverka i infrastrukturfrågor samordnar mycket eller 
 ganska ofta sina framstötar med politiker. Det är alltså nästan lika vanligt som samordning med riks- eller centralorganisationer. Lik- som fallet är inom företagsvärlden samordnar organisationerna sina politiska påverkansförsök i stor utsträckning med myndigheter. 
 Knappt en tredjedel av de organisationer som har intresse av infra- strukturfrågor gör det mycket eller ganska ofta. 
 Figur 5.5. Andel organisationer (%) som mycket eller ganska ofta sam- ordnar sina kontakter med offentliga företrädare med andra aktörer 
 6DPDUEHWVSDUWQHUV 
  
 0\QGLJKHWHU 
  
 3ROLWLNHU 
  
 )|UHWDJ 
  
 3nYHUNDU LQWH 
  
 gYULJD RUJDQLVDWLRQHU 
  
 )DFNOLJD RUJDQLVDWLRQHU 
  
 LQIUDVWUXNWXU 
  
 3nYHUNDU 
  
 %URGHU V\VWHU 
  
 RUJDQLVDWLRQHU 
  
 LQIUDVWUXNWXU 
  
 5LNVRUJDQLVDWLRQ 
  
 HQWUDORUJDQLVDWLRQ 
  
 0 
  
 25 
  
 50 
  
 75 
  
 100 
  
 Vi kan alltså konstatera att infrastruktur- och transportsektorn i allra högsta grad befinner sig i centrum för såväl företagens som organisa- tionernas politiska påverkansförsök. De företag och organisationer 
 195 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 som intresserar sig för frågor inom denna sektor kontaktar offentliga företrädare oftare än andra. Allianser med allehanda andra aktörer, inte minst med myndigheter och politiker, är också vanligast inom infrastrukturområdet. Här finns även ett antal företag och organisa- tioner som särskilt intensivt försöker påverka politiker och tjänste- män, och en stor del av dessa har, som vi sett, mycket näraliggande egna intressen av att infrastruktur- och transportsektorn tillförs resurser för underhåll och utbyggnad. 
 Transportsektorns nätverks- organisationer 
 Vid ingången till  
 1990-talet 
  var Svenska vägföreningen den helt dominerande nätverksorganisationen inom trafikpolitiken. Vägför- eningen hade bildats redan 1914 och hade till syfte just att samla en rad aktörer som av olika anledning ansåg att det var viktigt att satsa mer resurser på vägbyggnationer, underhåll och att underlätta för såväl privatperson trafik som de vägbundna professionella transpor- terna. Det kom således att dröja tämligen lång tid innan de andra transportslagen samordnade sig på ett liknande sätt. Men under senare tid har flera organisationer bildats och förutom vägtrafikens förespråkare fanns i mitten av  
 1990-talet 
  också organisationer som verkade för övriga trafikslag. Figuren nedan ger en översikt över denna utveckling. 
 Figur 5.6. Nätverksorganisationer inom trafikpolitiken 
  
 1914 ... 
  
 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 
  
 Svenska vägföreningen Buss och Samhälle Rail Forum Sweden  
 Närsjöfarts-/ 
  Sjöfartsforum Svenskt 
 Flyg 
 Till att börja med ska vi undersöka hur dessa organisationer är upp- byggda och vad verksamheten är inriktad på. Därefter ska vi disku- 
 196 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 tera vilka intressekoalitioner som ingår i dessa allianser innan vi över- går till att diskutera vilket genomslag de haft inom transportpoliti- ken. 
 Svenska Vägföreningen 
 Svenska Vägföreningen bildades 1914 med målsättningen att verka för en välordnad vägtrafik, bland annat genom förbättring och under- håll av de allmänna vägarna. I föreningen samlades såväl enskilda per- soner som organisationer och företag som var intresserade av bra vägar. Syftet var att genom föreningsbildningen underlätta utbytet av åsikter och erfarenheter, och samla de ekonomiska resurserna. Kra- ven skulle därmed också kunna framföras med större kraft utåt. 
 227  
 Redan från början betonades att Svenska Vägföreningen inte bara skulle ägna sig åt att sprida upplysning i vägfrågor i allmänhet, utan också arbeta politiskt och obunden av partihänsyn kräva förbättrad lagstiftning. 
 228 
  
 Påverkan skedde till exempel genom att företrädare för fören- ingen spred broschyrer, höll föredrag och sände in debattartiklar till dagspressen. Vägföreningen utarbetade också statistik som belyste vägfrågan och höll kongresser där samlade erfarenheter presenterades och diskuterades. 
 Från början fungerade Svenska Vägföreningen främst som en samlingsorganisation för lokala vägföreningar. Efter förstatligandet av vägnätet 1944 kom föreningen dock att verka för alla vägnyttj- are. 
 229  
 Fortfarande är föreningens verksamhet inriktad på att fram- hålla fördelarna med vägtransporter och behovet av resurser till byg- gande och underhåll av vägnätet. 
 Organisation, medlemmar och finansiering 
 I Svenska Vägföreningen ingår bland annat bilindustrin, olje- och gummibranschen, byggindustrin, försäkringsbolag, åkerier, jord- och skogsbruk samt motororganisationerna. Även Svenska Kommunför- bundet och Vägverket är medlemmar. 1997 uppgick de till 892 stycken, vilket framgår av tabellen nedan. Samma år hade 98 företag, organisationer, institutioner och statliga och kommunala myndighe- ter korporativa medlemskap. Antalet medlemmar har därmed mins- kat under senare år. 
 197 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Tabell 5.4. Vägföreningens medlemmar  
 1950–1997 
  
 1950 1960 1970 1980 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 
  
 Personliga 
  
 975 
  
 1 000 
  
 1 000 
  
 700 
  
 981 
  
 979 
  
 948 
  
 921 
  
 942 
  
 905 
  
 944 
  
 892 
  
 Korporativa 
  
 240 
  
 268 
  
 300 
  
 325 
  
 188 
  
 180 
  
 170 
  
 160 
  
 147 
  
 139 
  
 101 
  
 98 
  
 Källa: Statskalendern samt verksamhetsberättelser  
 1991–1997 
  
 Sedan 1992 är tidigare finansministern  
 Swanson 
  Feldt Vägförening- ens ordförande. I styrelsen ingår (1997) dessutom företrädare för industri- och näringsliv, intresseorganisationer och myndigheter. Föga överraskande ingår ett antal ledamöter från bilbranschen (två från Bilindustriföreningen och en från Motorbranschens riksför- bund). Näringslivet representeras dessutom av olje- och byggbran- schen (både företag och vägingenjörer), samt av den transportbero- ende skogsindustrin och åkarna själva. Bilisterna företräds av Motor- männens riksförbund. Denna blandning av olika intressen kompletteras av två myndighetsföreträdare, en från Väg- och Trans- portForskningsInstitutet och en regional representant för Vägverket (suppleant), och en person från kommunförbundet (vilket noga räk- nat är en frivillig sammanslutning av Sveriges kommuner). 
 230 
  
 Svenska Vägföreningens verksamhet sköts av ett kansli, med verk- ställande direktör och ytterligare  
 4–5 
  hel- och deltidsanställda. På  
 VD-posten 
  finns sedan 1988 Waters, tidigare verk- sam i Motorförarnas Helnykterhetsförbund, MHF. 
 Verksamheten bedrivs i bolagsform och omsätter ca  
 4–5 
  miljoner kronor om året. 
 231  
 Vägverket betalade mellan år  
 1993–95 
  in närmare en miljon kronor för en utredning från Vägföreningen. Deras samar- bete har dock avbrutits med motiveringen att det ansågs olämpligt att ett statligt verk var lierat med en nätverksorganisation som sysslar med lobbying. 
 232 
  
 Verksamhet – politiskt agerande 
 I samband med Svenska Vägföreningens årsmöte arrangeras varje år en konferens med föredragningar och diskussioner på något aktuellt tema. Vid konferensen ordnas en utfrågning av och debatt mellan representanter för de största riksdagspartierna. Ett annat stående inslag i Svenska Vägföreningens verksamhet är en årlig middag med överläggningar om aktuella frågor med riksdagens trafikutskott. Utskottets ledamöter får då höra föredrag och delta i diskussioner och utfrågningar. Andra återkommande arrangemang är seminarier 
 198 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 för media, där nya förslag och rapporter presenteras. Föreningen avger även remissyttranden och medverkar med föredrag i olika sam- manhang. Sex gånger per år utkommer föreningens tidning  
 Svensk vägtidning 
 , i en upplaga av ca 3 800 exemplar. Information om aktu- ella frågor och arrangemang presenteras också i nyhetsbrevet  
 från Vägkanten 
 . 
 Svenska Vägföreningen ingår i ett internationellt samarbete med utländska vägföreningar genom sitt medlemskap i Internationella vägföreningen IRF, med säte i Genève. Dessutom har vägföreningen ett nära samarbete med systerorganisationerna i Finland, Norge och Danmark. 
 233 
  
 Som en viktig del i verksamheten publiceras utredningar, studier och vetenskapliga rapporter som underbygger argumenten. Under senare år har dessa framför allt utarbetats inom ramen för något av föreningens projekt. Att arbeta i projektform inom avgränsade sak- områden anser man underlätta opinionspåverkan, bland annat genom att det gör det enklare att knyta sakkunniga och sponsorer direkt till verksamheten. Tanken bakom projektformen är således att man genom att skapa nätverk arbetar med politisk påverkan även i ett långsiktigt perspektiv. Arbetsformen provades för första gången inför de allmänna valen 1991, då kampanjen Vägval 91 lanserades. 
 234  
 Kampanjen påbörjades redan under 1990 och syftade till att få ett bättre genomslag för vägens betydelse i de allmänna valen 1991. Anledningen till att kampanjen startade redan året innan valet var att den politiska beslutsprocessen inför valen startar mycket tidigt. Kampanjen innehöll bland annat en artikelserie, bestående av fyra informationsskrifter med fakta rörande svensk vägtrafik och vägvä- sende. Redan i december 1990 gjordes ett omfattande utskick av den första informationsskriften som innehöll uppgifter om infrastruktur- satsningar i Europa, frågor rörande miljö och trafiksäkerhet samt infrastrukturinvesteringar i Sverige. Den fjärde, och sista informationsskriften sändes ut i augusti 1991, bara några veckor före valet. Ett annat stort projekt initierades 1994, under namnet Sverige i Rörelse. Syftet var att genom utredningar och statistik belysa rörlig- hetens betydelse för samhällsutvecklingen. Inom detta projekt pro- duceras också ett nyhetsbrev med samma namn.  
 235 
  
 Enligt  
 Martin 
  Tannerfors bygger Svenska Vägföreningens lobbying mycket på personliga kontakter med politikerna. Möten arrangeras gärna i avslappnade former, exempelvis i form av diskus- sioner under en lunch. Lobbying ses som ett långsiktigt arbete, då en bra relation kan ta flera år att bygga upp. 
 236  
 Eftersom vägföreningens lobbying bygger mycket just på det personliga förtroendet hävdar 
 199 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 dess företrädare att de oftast inte vill synas för mycket, till exempel genom att uttala sig i media i specifika sakfrågor. Däremot förser för- eningen journalister med underlag till artiklar. 
 237 
  
 Politisk ståndpunkt under  
 1990-talet 
  
 Inriktningen på Vägföreningens politiska aktivitet under  
 1990-talet 
  kan i grova drag sammanfattas under tre punkter. Organisationen har verkat för ökade satsningar på vägbyggande, minskad beskattning av vägtrafiken och försök att hitta alternativa finansieringsformer för transportväsendet. 
 Väginvesteringar och underhåll 
 Svenska Vägföreningen har under hela  
 1990-talet 
  drivit frågan om kraftigt ökade resurser till vägarna. Inför valet 1991 presenterade för- eningen en undersökning om infrastrukturinvesteringarnas betydelse för produktivitet och ekonomisk tillväxt. 
 238  
 Med stöd av denna undersökning argumenterade de för investeringar i vägar och järnvä- gar för 250 miljarder kronor under  
 1990-talet. 
  Detta ansågs nödvän- digt för att förbättra tillväxten och rädda det svenska näringslivets konkurrenskraft. 
 239  
 Eftersom 9 av 10 persontransporter går på väg borde 90 procent av pengarna gå till vägarna ansåg föreningen. 
 240  
 För att undvika en framtida trafikinfarkt av europeisk typ ansågs även sjötransporter viktiga att satsa på. 
 241  
 Bättre miljö och ökad trafiksä- kerhet har varit andra viktiga argument för ett ökat vägbyggande. 
 Särskilt betydelsefullt ansågs det vara att förbinda Stockholm-  
 Göteborg-Malmö-Oslo 
  med motorvägar, bygga kringfartsleder och bygga bort flaskhalsar. 
 242  
 Vägföreningen var till exempel starkt pådrivande för att genomdriva utbyggnaden av vägsystemen i storstä- derna, samt för ett snabbt genomförande av Öresundsbron. 
 243 
  
 En fråga Svenska Vägföreningen bedrev motstånd mot var den föreslagna snabbspårvägen till Arlanda, vilken vägföreningen ansåg borde ersättas av en tredje fil på E4. Då skulle transporterna klaras med utbyggd busstrafik, med stora besparingar som resultat. 
 244 
  
 Vägföreningen har också agerat för ökade satsningar på underhåll och förbättrad bärighet av det befintliga vägnätet. Vägunderhållet ansågs ha försummats under lång tid och förstärkningar av vägarnas bärighet ansågs mycket viktiga framför allt för skogsindustrins tunga transporter.  
 245 
  
 Sedan den statliga Kommunikationskommittén hade blivit tillsatt 1995 inriktades en stor del av föreningens verksamhet på att påverka 
 200 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 dess utredningar och förslag om den framtida trafikpolitiken. Väg- föreningen argumenterade bland annat emot de stora satsningar på järnvägen som kommittén föreslog. Dessa befarades medföra begränsningar i utrymmet för underhåll och byggande av vägar. I argumentationen hävdade Vägföreningen att tågtrafiken gick med underskott, medan vägtrafiken ger stora överskott. Även järnvägens påstådda miljöfördelar ifrågasattes. 
 246 
  
 Beskattningen av vägtrafiken 
 När det gäller beskattningen av vägtrafiken har en viktig ambition varit att motverka alla ökningar av den sammanlagda beskattningen av vägtrafikanterna. Detta resonemang styrde exempelvis förening- ens ställningstaganden i diskussionen om biltullar. För att uppväga införandet av tullvägar kunde exempelvis kilometerskatten sänkas eller tas bort, var ett förslag. 
 247  
 Likaså har förslagen om införande av miljöavgifter/miljöskatter på biltrafiken motarbetats. Även diskus- sionen om tjänstebilsbeskattningen var en stor fråga för Vägfören- ingen, som motarbetade förslaget om minskade avdragsmöjlighe- ter. 
 248 
  
 I den diskussion om de olika trafikgrenarnas kostnadsansvar som varit aktuell under hela perioden, har föreningen hävdat att bensin- skatten överstiger bensinförbrukningens samhällsekonomiska kost- nader. Enligt Vägföreningen är det oklarheterna i tolkningen av den nationalekonomiska teorin, som ligger till grund för beräkningarna av skatter och avgifter, som utnyttjats av statsmakterna för att ta ut så hög skatt som möjligt av vägtrafiken. 1990 tog föreningen fram beräkningar som visade att av de belopp som vägtrafikanterna beta- lade i form av skatter och avgifter gick endast en fjärdedel tillbaka till vägändamål. Vägföreningen ansåg att en större andel av statens inkomster från biltrafiken borde användas för vägväsendet.  
 249 
  
 Alternativa finansieringsformer 
 Behoven av vägupprustning ansågs vara av sådana dimensioner att finansiering med hjälp av privat kapital eller utförsäljning av statliga företag knappast skulle räcka till. Istället borde en mer marknadsan- passad modell införas för finansieringen av vägverkets verksamhet. 
 1993 presenterade föreningen ett eget förslag till ny finansierings- modell för drift och investeringar i transportinfrastruktur. För att statens skatteintäkter från biltrafiken i ökad utsträckning skulle komma vägväsendet till del, föreslogs att ett direkt samband infördes mellan skatteintäkter från biltrafiken, trafikmängden på vägarna och 
 201 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 vägverkets anslag. Enligt förslaget skulle drift och investeringar i transportinfrastrukturen i alla sektorer styras av marknadsmekanis- mer med en tydlig intäktsfinansiering. Detta skulle ersätta det nuva- rande systemet där medelstilldelningen helt avgörs genom politiska beslut. Vägverkets finansiering skulle enligt förslaget lösas genom att hela fordonsskatten och 25 % av bränsleskatten gick direkt till väg- verket. Dessutom ville föreningen göra det möjligt för vägverket att under eget ansvar uppta lån på kapitalmarknaden. Detta system kunde också kombineras med finansiering genom externa resurser som t.ex. Nordiska Investeringsbanken, ansåg Svenska Vägför- eningen. 
 250  
 En annan modell som föreslagits är att företag svarar för själva väginvesteringen. Investeringen kan sedan finansieras antingen genom vägavgifter, eller genom årliga avbetalningar från staten. 
 251 
  
 Buss och samhälle 
 Under namnet Buss och Samhälle inledde Svenska Vägföreningen 1992 ett projekt som gick ut på att samla alla med intressen i buss- branschen i ett särskilt nätverk. Syftet var att ta upp konkurrensen med järnvägen om kollektivtrafiken. Den allmänna målsättningen är att framhäva bussen som ett kostnadseffektivt och miljövänligt alter- nativ i kollektivtrafiken. 
 252 
  
 Organisation, medlemmar och finansiering 
 Buss och Samhälle bildades alltså inte som en fristående förening, utan som ett internt projekt inom Svenska Vägföreningen. Verksam- heten leddes därmed inledningsvis av Lester, som 1993– 94 var anställd av Vägföreningen som projektledare för föreningens pågående projekt. 1995 tog Barber över som nätver- kets projektledare. 
 253  
 Från och med halvårsskiftet 1998 är Buss och Samhälle överflyttat till Svenska Bussbranschens riksförbund. 
 254  
 Verksamheten har omsatt mellan 700 000 och 800 000 kronor om året. 
 255 
  
 I samarbetet ingår busstrafikbolag, busstillverkare och leverantö- rer. 
 256  
 Initiativet till att starta nätverket möttes enligt vägföreningen av stort intresse inom branschen och gavs mycket utrymme i branschmedia. 
 257  
 Man räknade dessutom med att de rapporter och utredningar Buss och Samhälle presenterade skulle öka intresset ytterligare så att nätverket skulle kunna vidgas efter hand. 
 258 
  
 202 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Verksamhet – politiskt agerande 
 Buss och Samhälle arbetar med opinionsbildning. Verksamheten går ut på att genom en mer allsidig belysning av olika trafikslags förut- sättningar påverka den politiska debatten. En viktig del av verksam- heten är därför att presentera saklig, seriös och korrekt informa- tion. 
 259  
 För att få fram dessa fakta har Buss och Samhälle beställt utredningar och rapporter, samt flera opinionsundersökningar över allmänhetens och politikernas attityder till busstrafik. 
 260  
 Via media förs budskapet sedan ut genom presskonferenser, pressmeddelanden och debattartiklar. Genom remissyttranden, uppvaktningar och skri- velser vänder de sig även direkt till politiker och andra beslutsfattare, såsom Kommunikationsdepartementet, riksdagens trafikutskott och de regionala beslutsfattarna i Länstrafikbolagen. 
 261 
  
 Buss och Samhälle arrangerar också seminarier, dit politiker, myn- digheter och företrädare för SJ och bussbranschen inbjuds till före- drag och diskussioner. Ett återkommande arrangemang är organisa- tionens seminarium under VTI:s sk trafikdagar i Linköping. 
 262 
  
 Politisk ståndpunkt 
 Avreglering av den långväga busstrafiken 
 Fram till 1992 var privata bussbolag tvungna att bevisa att deras buss- trafik inte skadade järnvägstrafikens ställning för att ges tillstånd till linjetrafik. 1993 ändrades reglerna i Yrkestrafiklagen så att bevisbör- dan istället lades på Vägverket, som är den instans som sköter till- ståndsgivningen. Buss och Samhälle arbetar dock för en fullständig avreglering. För att skapa goda konkurrensförhållanden måste buss- bolagen kunna bygga upp riksomfattande busslinjenät utan risk att SJ hindrar vissa sträckor, hävdar organisationen. SJ har regelmässigt överklagat vägverkets tillståndsgivning till regeringen. Inför dessa regeringsavgöranden har Rail Forum Sweden försökt övertyga reger- ingen om busstrafikens skadliga inverkan, och det orimliga i att investera i nya snabbtågssträckor och sedan låta dem konkurrera med busstrafik. Buss och Samhälle har å andra sidan försökt övertyga om att bussarna snarare konkurrerar med biltrafiken än tåget, samt att olika trafikslag ska ha samma förutsättningar. 
 263  
 Enligt en undersök- ning som organisationen gjort drabbar den långväga busstrafikens missgynnade ställning dessutom de sämst ställda i samhället, efter- som de lägre priserna på bussbiljetter gör att dessa grupper i högre utsträckning åker buss.  
 264 
  
 203 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Utbyggd busstrafik istället för Arlandabanan 
 Buss och Samhälle motsatte sig byggandet av en snabbtågsbana till Arlanda. I stället propagerade de för en utbyggnad av motorvägen. Då skulle trafiken kunna fortsätta skötas av flygbussar, vilket man hävdade skulle bli betydligt billigare. 
 Tåg ska ersättas med buss i lokaltrafiken 
 Nätverket har också arbetat hårt för att få länstrafikbolagen att satsa mer på busstrafik istället för tåg. Huvudargumentet har varit att kommuner och landsting skulle spara stora summor om den lokala tågtrafiken (utanför Storstockholm) ersattes av bussar. Bussar är mer flexibla och kan lättare ändra sträckning, och med de nya motorer som utvecklats tillgodoser man också miljökravet, har organisationen hävdat. 
 265 
  
 Rail Forum Sweden 
 Rail Forum Sweden bildades den 15 november 1990 utifrån överty- gelsen att järnvägen konkurrenskraftigt skulle kunna svara för en ökad andel av person- och godstransporterna. En bidragande orsak till organisationsbildningen var att järnvägslobbyn i Sverige ansågs vara alltför litet utåtriktad. Den allmänna målsättningen med Rail Forum Sweden var att sprida kunskap om järnvägens stora potential och utvecklingsmöjligheter, verka för konkurrenskraftiga järnvägs- transporter samt främja investeringar i spårbunden trafik. 
 Redan från början bestämdes att organisationen skulle vara tidsbe- gränsad, eftersom man ville undvika vad nyskapade organisationer lätt upplever, nämligen att överleva sig själva. 
 266  
 Från början var det tänkt att organisationen skulle propagera för järnvägen i tre år, men medlemsföretagen tyckte att mycket var ogjort och ville fortsätta. 1995, efter ytterligare två års verksamhet, avvecklades slutligen Rail Forum Sweden. 
 Organisation, medlemmar och finansiering 
 Organisationen var mycket liten och bestod av en VD, en utredare samt en  
 VD-assistent. 
  Ordförande i Rail Forum Sweden var Lamb, tidigare VD för Fernandez och SAF, samt ordförande i SAS. 
 Generalsekreterare var centerpolitikern Wallace. Medlemmarna var företag, både tåg- och järnvägstillverkare och 
 stora transportköpare, samt banker. Som mest hade föreningen 27 
 204 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 medlemsföretag. 
 267 
  
 Budgeten omfattade 3 miljoner kronor om året. 
 Verksamhet – politiskt agerande 
 Genom lobbying och inspiration ville Rail Forum Sweden bidra till en förändringsprocess som bidrog till ett bättre utnyttjande av järn- vägens potentiella möjligheter. 
 268 
  
 Rail Forum strävade efter att bidra med (vad de ansåg vara) saklig information. De fakta som presenterades skulle vara väl underbyggda och trovärdiga. Verksamheten bedrevs i tre arbetsgrupper som syss- lade med infrastruktur och finansieringsfrågor, godsflödes- och logistikfrågor, samt persontrafik och stadstrafik. Arbetsgrupperna bestod av representanter för organisationens medlemsföretag. Grup- perna tog fram fakta inom sitt område, förberedde organisationens ställningstaganden och producerade material. Varje arbetsgrupp sam- arbetade med utomstående forskare och experter inom sitt område. 
 269  
 De utredningar som beställdes publicerades i den egna skriftserien Rail Forum Dialog, som totalt omfattar 27 skrifter. 
 Organisationen arbetade också som informationsförmedlare. Till skillnad från Svenska Vägföreningen strävade Rail Forum Sweden medvetet efter att skapa uppmärksamhet kring organisationen och tydligt föra ut sitt budskap i media för att skapa debatt. 
 270  
 Föreningen gav bland annat ut tidningen  
 Nya spår  
 som utkom som bilaga i Dagens Industri 2 gånger per år. Genom att ge ut tidningen som bilaga i Dagens Industri fick den också omfattande spridning (ca 
 90 000 ex) bland beslutsfattare i olika positioner. Även fakta om tek- niska landvinningar, organisatoriska och trafikpolitiska förändringar och liknande förmedlades till media. De skickade också kontinuerligt information till riksdagsgrupper och andra politiska organ, intresse- organisationer, fackföreningar och universitet och högskolor. För att utveckla idéer och resonemang ordnades seminarier, workshops och hearings. 
 271  
 Bland annat ordnades seminarier för riksdagens trafikut- skott. Ett annat inslag i verksamheten var regelbundna överlägg- ningar och diskussioner med ledningarna för SJ och Banverket. 
 272  
 Varje år ordnades dessutom den så kallade Railshowen med Lamb som hölls i Göteborg, Oslo, Malmö och Köpenhamn. 
 Eftersom föreningen var tidsbegränsad ansågs det viktigt att med- vetet bearbeta utvalda målgrupper. Dessa målgrupper var massmedia, (som även fungerade som vidareförmedlare), politiker och tjänste- män som sysslade med trafikfrågor, järnvägsoperatörer, samt företag 
 205 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 som tillverkar järnvägsutrustning. 
 Rail Forum samarbetade med motsvarande organisationer i Tysk- land och Nederländerna: Deutsches Verkehrforum och Rail Forum Nederland. Bland annat ordnade organisationerna varje år ett gemen- samt seminarium. 
 Politisk ståndpunkt 
 Fri konkurrens 
 De viktigaste förändringarna föreningen ville bidra till var att upp- häva det statliga monopolet på järnvägstrafik och öka konkurrensen mellan leverantörer och operatörer av tågtjänster. 
 273  
 Redan innan Rail Forum Sweden bildades var viktiga förutsättningar för fri konkurrens klara. De grundläggande förutsättningarna för konkurrens tillskapa- des genom 1988 års trafikpolitiska beslut. 
 274  
 Beslutet innebar bland annat att ansvaret för investeringar och underhåll av bannätet skildes från trafikverksamheten. Genom beslutet renodlades statens (genom Banverket) ansvar för infrastrukturen. Samtidigt fick affärsverket SJ ett renodlat ansvar för den affärsmässiga utvecklingen av trafiken. För att nyttja infrastrukturen erläggs banavgifter som fastställs av regeringen. Första steget mot en avreglerad järnväg var således taget. 
 Rail Forum Sweden ville dock gå ett steg längre och bolagisera och privatisera SJ och upphäva dess monopol. Rail Forum såg fri konkur- rens som en nödvändig åtgärd för att tillvarata varje trafikslags poten- tial. Konkurrens ansågs leda till bättre service till lägre pris, samt ökad ekonomisk tillväxt, genom den förbättrade transporteffektivi- teten. Rail Forum ville därför se fler operatörer på de svenska järnvä- garna. Eftersom SJ troligen till en början skulle förbli den domine- rande operatören ansåg organisationen det helt nödvändigt att SJ bolagiserades och att en stor minoritet av aktierna såldes ut. På sikt önskade Rail Forum en total privatisering av SJ. 
 275 
  
 Fri konkurrens mellan leverantörerna sågs som en förutsättning för en snabb utveckling av ny teknik. Detta skulle ersätta de detalje- rade specialbeställningar som hittills varit vanligast och som enligt Rail Forum drev upp kostnaderna. Banverket borde upphandla både nyinvesteringar och underhållsarbeten från marknaden genom att inhämta konkurrensanbud. 
 276 
  
 206 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Ökat järnvägsbyggande 
 Rail Forum Sweden verkade för en snabb modernisering och utbygg- nad av järnvägsnätet. Det befintliga bansystemet behövde klara ökad kapacitet och högre hastigheter, menade föreningen. Man ville också ha banförstärkningar längs de tunga godsstråken. Rail Forum krävde också kraftigt ökade satsningar på nybyggda banor för kombinerad person- och godstrafik. I början av  
 90-talet 
  deklarerades att detta skulle bli infrastrukturens årtionde. Rail Forum framhöll då att inves- teringarna i järnvägen hade legat på en oerhört låg nivå i 30 år, medan väginvesteringarna under framför allt  
 60-talet 
  var höga. 1990 var sta- tens anslag till järnvägen drygt 600 miljoner kronor per år vilket enligt Rail Forum Sweden var alldeles för litet. Rail Forums målsätt- ning var att 5,8 miljarder kr/år i 10 år skulle satsas för att ta igen tidi- gare försummelser. 
 277  
 Nybyggnationerna skulle rangordnas efter samhällsekonomisk nytta och koncentreras till de mest utnyttjade huvudstråken. Rail Forum ville också att de nya banorna skulle byg- gas så att det på längre sikt blev möjligt att separera person- och godstrafik genom att flytta över persontrafiken till särskilda höghas- tighetsbanor. 
 278 
  
 Rail Forum Sweden ville se snabba utbyggnader så att lågkonjunk- turen utnyttjades för att få ned kostnaderna. För att snabba på utbyggnaderna ville man koncentrera insatserna till ett fåtal projekt som byggdes i flerskift med förkortade handläggnings- och plane- ringstider hos myndigheterna. Rail Forum ansåg att järnvägen var ett nationellt ansvar, som huvudsakligen måste finansieras med offent- liga medel. Privatfinansierade järnvägar ansåg man bara var komersi- ellt möjligt i undantagsfall. 
 279 
  
 Bättre service och komfort 
 Punktlighet, högre frekvens, ökad hastighet och satsningar på service och komfort är andra åtgärder som förespråkas. Genom teknisk utveckling, bland annat av lättare tåg utan lok, menade man att det var ekonomiskt möjligt att kraftigt öka frekvensen och medelbelägg- ningen genom kortare tåg. Med ny teknik ville man också successivt införa högre hastigheter, genom byggande av speciella snabbtågsba- nor. 
 Närsjöfartsforum/Sjöfartsforum 
 Närsjöfartsforum bildades 1992 av en grupp riksdagsledamöter, Cook, Sjöfartsverket, Svenska Hamnförbundet/Sveri- 
 207 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 ges Stuvareförbund och Trollhätte Kanalverk. 
 280  
 Initiativet kom från den moderate riksdagsledamoten i trafikutskottet, Schmidt. Anledningen var att sjöfartsbranschen enligt honom var dålig på gemensam marknadsföring och lobbying, vilket hade gjort att sjöfar- ten ofta blivit bortglömd och mötts av ointresse från politikerna. 
 281 
  
 Närsjöfartsforum bildades för att på olika sätt främja närsjöfar- tens (kust- och inlandssjöfartens) intressen, genom att framhålla sjö- fartens fördelar och öka medvetenheten om dess betydelse för svenskt näringsliv. 
 282  
 Det övergripande målet var att skapa goda för- utsättningar för effektiv och konkurrenskraftig person- och godstra- fik på kust- och inlandsfarvatten i Europa. 
 283  
 1996 förkortades nam- net till Sjöfartsforum. Som förebild för organisationen står den euro- peiska branschorganisationen Maritime Industries Forum (MIF), vars övergripande syfte är att öka sjöfartens konkurrenskraft. 
 284 
  
 Organisation, medlemmar och finansiering 
 Närsjöfartsforum fungerade som ett informellt nätverk av personer, företag och organisationer. En medlemsförteckning (troligen från 1995) upptar 159 medlemmar. Den namnändring som sedan genom- fördes var ett led i försöken att vidga verksamheten och samla fler av sjönäringens intressenter. I Sjöfartsforum samverkar rederier, ham- nar, stuveribolag, avlastare, speditörer, mäklare, Sjöfartsverket, fack- förbund och andra organisationer med anknytning till sjöfarten. 
 285  
 Ombildningen av organisationen var också ett sätt att knyta den när- mare Sveriges Redareförening. 
 286  
 Ett kansli inrättades och Diaz från Sveriges Redareförening anställdes som generalsekreterare. Sam- tidigt efterträddes Schmidt på ordförandeposten av Dudley, tidigare transportchef vid Volvo. 
 287 
  
 Verksamheten i Sjöfartsforum finansieras genom medlemsavgif- ter. Från 1996 till 1997 fördubblades intäkterna från ca 1,25 miljoner kronor till närmare 2,5 miljoner kronor. 
 288  
 Av budgetmedlen består 250 000 kr årligen av bidrag från Sjöfartsverket. 
 289 
  
 Verksamhet politiskt agerande 
 Verksamheten går ut på att formulera uppfattningar, presentera fakta, informera nyckelgrupper, höras och synas i debatten och vara en part att räkna med. 
 290 
  
 Tidigare har konflikterna mellan redare och fack ofta varit hårda, framför allt kring svenska rederiers användning av bekvämlighets- 
 208 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 flagg för den långväga internationella sjöfarten (fjärrfarten). 1992 nådde parterna dock en överenskommelse om hur den svenska sjö- fartspolitiken skulle hantera problemen med konkurrens från bekvämlighetsflaggade fartyg med lågavlönad besättning. 
 291  
 För att undvika att organisationen blir ett nytt slagfält inriktas verksamhe- ten, enligt generalsekreterare Diaz, på att finna konsensus i gemensamma frågor om hur sjöfartens konkurrenskraft kan under- lättas. 
 292  
 Sjöfartsforum sysslar därför inte med lobbying mot reger- ingen, hävdar Welch. Verksamheten går istället ut på att försöka sprida kunskap om sjöfartens villkor. Sjöfartsforum är tänkt att fung- era just som ett forum för kunskapsspridning, diskussion och idéut- byte. De konkreta frågorna överlåts till stora delar åt de underlig- gande organisationerna att driva själva. 
 293 
  
 Exempel på verksamheten är bildandet av en särskild grupp för sjöfartsintresserade riksdagsledamöter. Denna grupp erbjuds studie- besök och information för att få förbättrade kunskaper om sjöfartens villkor. 
 294 
  
 Politisk ståndpunkt 
 Utgångspunkten för bildandet av organisationen var övertygelsen att sjövägarna runt Sveriges kuster, i Mälaren och i Vänern skulle kunna utnyttjas bättre. På så sätt skulle vägarna avlastas, samtidigt som det inte längre skulle vara nödvändigt att investera i stora järnvägspro- jekt med tveksam nytta. Enligt Närsjöfartsforum fanns det ett väx- ande intresse i övriga Europa för godstransporter med hjälp av när- sjöfart. Då Sveriges geografi ger ännu gynnsammare förutsättningar för sjöfart, borde vattenvägarna i högre utsträckning kunna utnyttjas även här, ansåg organisationen. 
 295 
  
 Föreningen menade att sjöfarten konkurrerade på ojämlika villkor med övriga transportslag. Ett övergripande syfte med Sjöfartsforums verksamhet har därför varit att verka för att göra sjöfarten till en inte- grerad del i transportsystemet, både i Sverige och i Europa. 
 296  
 Strate- gin var att lyfta fram sjöfarten som ett miljövänligt, samhällsekono- miskt och energieffektivt alternativ till andra transportslag. Detta var nödvändigt eftersom den svenska transportdebatten hade en slag- sida till landtransportslagens fördel Sjötransporter fick betydligt mindre utrymme i media menade organisationen. 
 297  
 Järnvägen kos- tar skattebetalarna 5 miljarder kronor varje år till skillnad från sjöfar- ten som betalar hela sin egen infrastruktur inklusive hamnar, isbry- tare, fyrar osv., skriver deltagarna i en gemensam debattartikel. 
 298 
  
 209 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Det var inte subventioner till sjöfarten föreningen krävde, utan stopp för subventionerna till järnvägen och vägtrafiken, så att de olika tra- fikslagen kunde konkurrera på lika villkor. Detta skulle bidraga till utvecklandet av optimala transportkombinationer för godstranspor- ter, sk kombitrafik.  
 299 
  
 Organisationen har också agerat för en anpassning av den svenska sjöfartens villkor till de förhållanden som gäller i konkurrerande län- der i Europa. 
 300 
  
 Svenskt Flyg 
 1994 följde så även flygets intressenter de övrigas exempel. För att stärka flygets roll som kollektivt kommunikationsmedel och slå vakt om den svenska flygindustrin slöt sig dessa samman i Föreningen Svenskt Flyg. De första två åren var verksamheten begränsad, men från och med 1996 har dess aktivitet ökat. 
 301  
 Målsättningen med organisationen är att öka kunskapen om flyget och främja flygtrafi- kens och flygindustrins utveckling och konkurrenskraft. 
 302 
  
 Organisation, medlemmar och finansiering 
 Medlemmar i Svenskt Flyg är Luftfartsverket, SAS, Svenska Flyg- branschens Riksförbund SFR (bestående av Helikopterföretagens Riksförbund och Trafikflygföretagens Riksförbund med sammanlagt ett  
 60-tal 
  medlemsföretag), Svensk Flygindustri (SAAB Aircraft och Volvo Aero Corporation), samt Sveriges Kommunala Flygintressen- ter (flygplatskommunerna). Som associerade medlemmar anslöt sig SL Flygbussarna AB och Sveriges Affärsreseförening 1996, samt Arlanda Express (fd  
 A-train) 
  och Flygtaxi året därefter. 
 303  
 (En för- teckning över styrelsens ledamöter finns i bilagan). 
  
 1994–95 
  var Landstingsförbundets VD Thomas ordfö- rande i Svenskt Flyg, men föreningen hade under den tiden inte någon personal anställd. För att driva verksamheten anlitades istället konsultföretaget Gullers Grupp Informationsrådgivare AB, ett före- tag som specialiserat sig på massmediarelationer och lobbying. 
 304  
 Cook, tidigare riksbankschef och VD för Stadshypotek, valdes till ny ordförande i samband med att föreningen ombildades 1996. Sam- tidigt inrättades ett fast sekretariat i Stockholm, med Miller, tidigare chefspilot och marknadschef på Powell, som heltidsan- ställd generalsekreterare. 
 305 
  
 Generalsekreteraren och sekretariatet finansieras av föreningens helägda servicebolag, Föreningen Svenskt Flyg Intresseaktiebolag. 
 210 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Huvuddelen av föreningens aktiviteter har bedrivits inom detta bolag. 
 306  
 Grundfinansieringen till verksamheten omfattar ca 1,2 mil- joner kronor om året, vilket fördelas på de fem huvudintressenterna. De största finansiärerna är SAS och Luftfartsverket, som bidrar med vardera en tredjedel av budgetmedlen. 
 307 
  
 Verksamhet – politiskt agerande 
 Genom bildandet av Svenskt Flyg var tanken att dialogen och sam- ordningen mellan flygets intressenter skulle förbättras. 
 308  
 Som repre- sentant för hela den samlade flygbranschen arbetar föreningen med samhälls- och omvärldsbevakning, information om flygmarknaden och flygtransportindustrin, samt opinionsbildning i gemensamma frågor. Föreningen avger remissyttranden och kommunicerar med myndigheter, politiker och media. 
 309  
 Vid åtminstone något tillfälle har Svenskt Flyg uppvaktat riksdagens trafikutskott. Liksom andra nätverksorganisationer finansierar även Svenskt Flyg utredningar och forskningsrapporter som de använder för att underbygga sina stånd- punkter. 
 310 
  
 En viktig del av verksamheten är att ordna och delta i seminarier och debatter samt deltaga med utställningar och informationsmont- rar vid mässor och konferenser. Varje år arrangerar föreningen semi- nariet  
 Flyg med Framtid 
 , vars diskussioner sedan ges ut i form av en tidning som distribueras till nyckelpersoner inom flyg- och trans- portområdet. De första två åren var detta arrangemang i princip den enda verksamheten i Svenskt Flyg 
 311 
 . Svenskt Flyg har också arrange- rat andra seminarier och deltagit med representanter vid Svenska Vägföreningens, respektive VTIs trafikseminarier. Till föreningens årligen återkommande arrangemang hör också det sk  
 Hela Sverige Flyger 
 . På ett stort antal flygplatser runt om i landet arrangerar Svenskt Flyg under denna rubrik flygdagar med aktiviteter och utställningar för allmänheten. I samband med seminarier och andra arrangemang, kallar föreningen till pressmöten där nya utredningar och förslag presenteras. Pressaktiviteterna omfattar även debattartik- lar som skickas in till såväl riks- som lokal- och fackpress. 
 312 
  
 Förutom sekretariatet bedrivs verksamheten i tre arbetsgrupper som sysslar med seminarieverksamheten, marknadsaktiviteter (såsom Flygdagarna), respektive föreningens remissyttranden över Kommunikationskommitténs betänkanden. 
 Till skillnad från Vägföreningen har Svenskt Flyg ingen egen tid- ning. Detta är ett medvetet val, eftersom man inte tror att det som 
 211 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 står i en tidning från en lobbyorganisation skulle bedömas vara tro- värdigt. De anser därför att det bästa är att istället försöka få upp- märksamhet i andra media. Det gör de bland annat genom att arrang- era Flyg med framtid, som i sin tur blir omskrivet i andra tidningar. Dessutom skriver de debattartiklar som de försöker få in i olika tid- ningar. Ett annat sätt att nå ut är via vetenskapliga utredningar och rapporter. 
 313 
  
 Politisk ståndpunkt 
 Ökade satsningar på flyg/buss istället för tågtrafik och järnvägs- utbyggnader 
 I den trafikpolitiska debatten 1996 agerade Svenskt Flyg för rättvisa mellan trafikslagen. 
 314  
 Framför allt vände de sig mot ytterligare sats- ningar på järnvägsutbyggnad, med argumentet att detta kräver allt större statliga subventioner. 
 315  
 Med det menas att järnvägens infra- struktur finansieras via skattsedeln. 
 316  
 Flyget, däremot är enligt för- eningen självfinansierat. 
 317  
 I maj 1996 lade SJ ner 15 miljoner kronor på en kampanj där man hävdade att tågtransporter är betydligt mer skonsamma mot miljö än bil, båt och flyg. Enligt Svenskt Flyg byggde kampanjen dock på missvisande analyser. 
 318  
 Föreningen lät därför konsultfirman SEVECO (Nolan) sammanställa en rapport om de olika trafikslagens energiförbrukning. Slutsatsen i rap- porten var att energiförbrukningen ökar för tågtrafiken, samtidigt som den minskar för övriga trafikslag. Denna rapport presenterades vid forskardagarna i Linköping i januari 1997 för att tillbakavisa påståendena om järnvägstrafikens energieffektivitet. Föreningen hade också i samarbete med Svenska Vägföreningen uppdragit åt Petty. PorterHill och företaget Politik och Samhälle att jämföra tra- fikslagens miljöeffekter och miljökostnader. Här konstateras att busstrafiken drar betydligt mycket mindre energi än järnvägen. Med anledning av dessa undersökningar framförde Svenskt Flyg, Svenska Vägföreningen och Buss och Samhälle sitt gemensamma krav att dessa slutsatser om trafikens energiförbrukning skulle vägleda kom- mande beslut om den framtida trafikpolitiken.  
 319 
  
 Svenskt Flyg var positivt inställd till Kommunikationskommit- téns förslag om internalisering av externa kostnader, vilket innebär att respektive trafikutövare ska stå för alla kostnader som trafiken påför samhället, t.ex. miljökostnader. Men föreningen menade att det var orimligt att genomföra en sådan princip om inte subventione- ringen av järnvägstrafiken på bland annat flygets bekostnad samtidigt 
 212 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 upphörde. 
 320  
 Med detta menade man att SJ borde börja betala elskatt som alla andra. Frågan om externa kostnader ansåg de vara alltför ensidigt fokuserad på koldioxidutsläpp, vilket drabbar flyget. Tåget har andra miljökostnader, som i så fall borde räknas in anser Svenskt Flyg. Dessa är exempelvis buller, vibrationer, olyckskostnader, träng- sel, barriäreffekter och intrång i mark- och vatten. Införs ett system där trafikutövarna skall betala de kostnader de åsamkar samhället, så bör det gälla likvärdigt för alla kostnader och alla trafikslag. Också järnvägen bör betala solidariskt och på samma villkor som väg, flyg och sjötrafiken, hävdade Miller. 
 321  
 Föreningen har också ifrågasatt investeringskalkylerna för järnvägsprojekten och uttryckt oro över att järnvägsinvesteringarna, som omfattar halva kommuni- kationsområdenas anslag, ska tränga undan utrymmet för investe- ringar i andra trafikslag, som flyg. 
 322  
 Järnvägen är en gammal teknik som spelat ut sin roll, hävdar Cook.  
 1990-talets 
  järnvägssats- ningar ser han därför som ännu ett exempel på den typ av stora felin- vesteringar som ofta görs strax innan gammal teknik ersätts med ny. 
 323  
 Tågtrafik menar han framför allt har en framtid inom lokaltrafi- ken, samt till Arlanda flygplats. 
 324 
  
 Svenskt Flyg har istället fört fram flyg i kombination med buss som det mest fördelaktiga kollektiva transportsystemet på längre sträckor. Flyget är det snabbaste kommunikationsmedlet och om detta kombineras med buss ger det enligt föreningen betydande tids- vinster. Flygplatserna bör alltså bli nav i framtidens kollektiva trans- portsystem och vid dem bör busstationerna placeras. 
 325  
 Det skulle åstadkommas genom att busslinjerna får utgå ifrån flygplatserna istället för järnvägsstationerna. 
 326  
 Att flyget tar liten markyta i anspråk, bär sina egna kostnader och för tillfället har åstadkommit större miljöförbättringar än andra trafikslag har också lyfts fram till flygets fördel. 
 327  
 Just omsorgen om miljöfrågorna är något som lyfts fram särskilt i argumentationen och föreningen har arbetat mycket med att presentera den snabba tekniska utvecklingen när det gäller flygets miljöpåverkan. 
 Stoppa Botniabanan 
 Motståndet mot den planerade snabbtågsjärnvägen mellan Umeå, via Örnsköldsvik till Kramfors är en fråga föreningen har drivit särskilt hårt. Argumentet har bland annat varit att SJs och Banverkets passa- gerarprognoser för tåglinjen varit orealistiska. Snabbtåg för person- trafik är inte lönsamt i ett så glest befolkat område och restiden blir ändå för lång för att tåget ska kunna konkurrera med flyget om 
 213 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 affärsresenärerna, menar Svenskt Flyg. Satsningar på Norrland bör istället göras genom ett bättre utbyggt  
 flyg-bussnät 
  och bättre vägar. Godstransporterna anser man bäst sköts per båt. 
 Kollektivtrafik med flyg 
 Genom att framhäva flygets nytta och framsteg på miljöområdet har Svenskt Flyg strävat efter en fortsatt utveckling av flygtrafiken i Sverige. 
 328  
 1997 agerade föreningen framför allt för att få flyget accepterat som ett  
 kollektivt transportmedel  
 i den trafikpolitiska dis- kussionen. 
 329  
 För att förbättra flygets möjligheter har de propagerat för ett utbyggt flygnät, som ska skapa ökad tillgång på flygförbindel- ser över dagen. Föreningens mål är att det ska ta högst tre timmar att resa enkel resa mellan viktiga orter i Sverige. 
 330 
  
 Bibehålla Bromma flygplats och bygga en tredje landningsbana på Arlanda 
 Svenskt Flyg har agerat för att förhindra den nedläggning av Bromma flygplats år 2001 som Stockholms stad planerar. Motiveringen är att Arlanda inte kommer att ha tillräcklig kapacitet för den trafikökning som väntas under de närmaste åren. Den förestående miljöpröv- ningen av planerna på en tredje landningsbana innebar en risk att flygplatsen skulle få begränsningar som påverkade kapaciteten. Flyg- trafik till Bromma är nödvändigt, framför allt för att tillgodose beho- vet av effektiva transporter för näringsliv, organisationer och myn- digheter, menar Svenskt Flyg. Bromma flygplats ses som en riksange- lägenhet som Stockholms politiker inte borde få besluta om själva. Föreningen har agerat för att beslutet om Bromma flygplats ska skju- tas upp tills det nya trafikpolitiska beslutet har fattats och Nelson tredje bana har tagits i bruk. Enligt Svenskt Flyg är en nedläggning av Bromma flygplats möjlig endast sedan en ny flygplats byggts i södra Storstockholm. 
 331 
  
 Alliansernas sammansättningar 
 De intressekoalitioner som här beskrivs arbetar enkelt uttryckt för att underlätta för det egna kommunikationsområdet att expandera. Ofta innebär det naturligtvis att uppgiften för nätverksorganisatio- nerna till stor del består i att bevaka så att de andra transportslagen inte får fördelar som försvårar för det man själv representerar. Detta är givetvis inte något underligt i en modern demokrati. Vad vi emel- lertid har velat uppmärksamma är att det finns starka aktörer, inte 
 214 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 minst med ekonomiska egenintressen, som har till sitt uttalade syfte att påverka centrala infrastrukturbeslut i Sverige. Vi ska till att börja med titta lite närmare på vilken typ av aktörer som står bakom allian- serna. 
  
 Svenska vägföreningen  
 består såsom tidigare påpekats av en rad företag, organisationer och – dessutom – myndigheter som kan sägas representera ett organiserat intresse för förbättrad och ökad vägtra- fik. Här samlas biltillverkare, bensinbolag, företag som har många vägtransporter – framför allt åkeribranschen – samt byggentreprenö- rer. Dessutom har alltså Vägverket haft ett nära samarbete med Svenska Vägföreningen under en lång tid med bland annat represen- tation i styrelsen. 
 332  
 Detsamma gäller kommunförbundet. Utöver dessa aktörer, som har tydliga ekonomiska intressen i att vägnätet byggs ut, har t.ex. bilentusiasterna i MHF spelat en viktig roll i fören- ingens verksamhet. Svenska Vägföreningens medlemmar har säkerli- gen ett djupt rotat och ärligt engagemang för nyttan av person- och varutransport på väg. Men det är viktigt att notera att detta i stor utsträckning sammanfaller med egna ekonomiska intressen. Flera av medlemmarna i Svenska vägföreningen är helt enkelt ekonomiskt beroende av att vägnätet ständigt underhålls. 
  
 Buss och samhälle 
 , som alltså är en avknoppning eller snarare en underorganisation till vägföreningen, är i ännu större utsträckning en utpräglad lobbyingorganisation för företag med ekonomiska intres- sen i att förutsättningarna för busstrafik blir så goda som möjligt. Här saknas helt någon typ av bussåkarentusiaster, annat än företrä- dare för busstillverkare (t.ex. Volvo och Scania) och bussbolagen (t.ex. Linjebuss och Swebuss). 
 Ordföranden i  
 Rail Forum Sweden  
 var Lamb. Denne var även ledare för en av världens största tillverkare av utrustning för spårbunden trafik, ABB. Såväl ABB Traction som ABB Signal till- hörde medlemsföretagen i RAIL FORUM. ABB var inte det enda storföretaget som ville propagera för utbyggnad av detta transport- sätt. Där återfanns även ståltillverkare som SSAB, LKAB och Avesta Sheffield. Även företag som utför stora byggnationer, t.ex. SIAB och Skanska bidrog med resurser till järnvägslobbyingen, liksom andra företag med behov av den typen av transporter t.ex. Electrolux, STORA, ICA och Posten. Rail Forum Swedens ansträngningar att informera om fördelarna med järnvägstrafiken betalades således av de viktigaste företagen som bygger tåg och vagnar, de som bygger spår och banvallar, de har intresse av att få leverera elström (Vattenfall) samt flera företag som är i behov av att transportera tunga varor. Lik- som när det gäller Buss och samhälle var RAIL FORUM en tämligen 
 215 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 homogen organisation, vars syfte inte alls tycks ha varit att samordna några intressen. Tvärtom hölls en av de stora intressenterna inom området, SJ, utanför verksamheten. 
  
 Sjöfartsforum  
 skiljer sig en aning från de andra organisationerna i och med att den i större utsträckning lyckats samordna en rad olika aktörer som utifrån skilda utgångspunkter har ett gemensamt intresse av att sjöfarten ges goda villkor. Aktiva inom Sjöfartsforum är eller har varit redarna, skeppsmäklarna samt företag som SSAB och Modo Papper. Men här finns även den statliga myndigheten Sjöfarts- verket och Sveriges hamnar (tidigare Hamn- och stuveriförbundet) som representerar de oftast kommunalt eller statligt ägda hamnarna i Sverige. Vid en tidpunkt fanns till och med en representant för kom- munikationsdepartementet i organisationens styrelse. Dessutom finns här de anställdas organisationer representerade. Sjöfartsforum vill själva framställa sig som just ett forum för diskussion. Men orga- nisationen har givetvis även ambitionen att framföra sina synpunkter till beslutsfattare såväl i direkta möten med dem som via media. Där- med kan Sjöfartsforum, liksom de andra organisationerna som behandlas här, betraktas som en ren intresseorganisation. Samman- sättningen av Sjöfartsforums medlemmar liknar dessutom i stor utsträckning vad som inom samhällsvetenskapen brukar benämnas järntrianglar. Här samlas representanter för stat och kommun, för näringslivet och för de anställda runt det gemensamma intresset att påverka politiska beslut så att de gynnar, eller åtminstone inte miss- gynnar sjöfartsnäringen. 
  
 Föreningen Svenskt Flyg  
 liknar Sjöfartsforum i det att det berörda privata näringslivet – SAS, Flygindustrin och flygbranschen – samar- betar med en statlig myndighet (Luftfartsverket) och de berörda kommunerna (Kommunala Flygintressenter, dvs de kommuner som har flygplatser). Åtminstone i styrelsen saknas emellertid än så länge representation från de anställda. Sida vid sida slåss alltså även här offentliga myndigheter och den del av näringslivet som har ekono- miskt intresse av att ett visst transportslag utvecklas. 
 Sammanfattningsvis (se figur 5.6) kan vi alltså konstatera att dessa lobbyingallianser till stor del har en sammansättning som präglas av tillverkare och underleverantörer av fordon eller infrastruktur. I viss utsträckning handlar det även om ägare av transportmedel eller infra- struktur. Dessutom förekommer andra intressenter t.ex. energipro- ducenter och mäklare av kunder. 
 216 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Tabell 5.5. Allianser inom transportsektorn 
  
 Buss och 
  
 Svenskt 
  
 Väg- 
  
 Rail Forum 
  
 Sjöfarts- 
  
 Typ av intresse samhälle 
  
 flyg 
  
 föreningen 
  
 Sweden 
  
 forum 
  
 Producent  
  
 underlev. i 
  
 fordonstillverkning 
  
 Producent  
  
 underlev. av infra- 
  
 struktur 
  
 Ägare av trans- 
  
 ( 
 Åkerier 
 ) 
  
 portmedel 
  
 Ägare av infra- 
  
 ( 
 Vägverket 
 ) 
  
 struktur 
  
 Myndigheter 
  
 Energiproducen- 
  
 ter 
  
 Mäklare av kun- 
  
 ( 
 Åkerier 
 ) 
  
 der/resebyråer 
  
 Nyttjare 
  
 Investerare 
 Anställda/fack- föreningar 
 Departement 
 Not: Materialet bygger på en genomgång av medlemmar och styrelsemedlemmar  
 1990–98. 
 Svenska Vägföreningen 
 : Styrelsen  
 1990–97. 
 Buss och samhälle  
 : Medlemmar 1998.  
 Rail Forum Sweden:  
 Medlemmar under verksamhetsperioden, samt styrelse- sammansättning 1993 och 1995.  
 Närsjöfartsforum/Sjöfartsforum 
 : Styrelsen 1992, 1995, 1997, 1999.  
 Föreningen Svenskt Flyg:  
 Styrelsen 1996, 1997, 1998 
 En principiellt intressant iakttagelse är att statliga och kommunala organ återfinns (eller har återfunnits) som medlemmar eller i styrel- sen för tre av organisationerna. Det innebär givetvis att offentliga organ deltar i och understödjer vissa organiserade intressens kamp mot varandra. I det fall Svenskt Flyg skulle göra bedömningen att dess intressen står i motsats till sjöfartsnäringens, kan det alltså inne- bära att inte bara flygindustrin utmanar redarna och skeppsmäklarna. Det innebär även en organiserad intressekamp mellan kommuner med hamnar och kommuner med flygplatser, liksom mellan Sjöfarts- verket och Luftfartsverket. Dessa berörda kommuner och myndighe- 
 217 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 ter kan alltså utkämpa en intressekamp i media och i politikernas kor- ridorer, mot varandra och understödda av respektive storindustrier. 
 Även oavsett om dessa organisationer har gemensamma eller sam- manfallande intressen innebär givetvis de statliga och kommunala organens engagemang att de deltar i organiserad lobbying mot staten. Vägverket (som har tonat ner sitt engagemang på senare tid) uppvak- tar politiker via Vägföreningen tillsammans med biltillverkare och byggentreprenörer för att åstadkomma ett utbyggt vägsystem. Sjö- fartsverket lämnar information till media och politiker som utfor- mats tillsammans med redarna, skeppsmäklarna och de anställdas organisationer inom ramen för Sjöfartsforum. Luftfartsverket utfor- mar förslag och framför synpunkter tillsammans med flygindustrin och flygbranschen i Föreningen Svenskt Flygs skepnad. Myndighe- terna har också bidragit med hundratusentals kronor per år till nät- verksorganisationernas verksamhet. 
 333 
  
 Detta är naturligtvis sett ur konstitutionell synpunkt tämligen problematiskt. De myndigheter som arbetar under regeringen har inte till huvudsaklig uppgift att propagera för verksamheten inom sitt område. Det finns alltid en risk att förhållandet i praktiken ändå blir ett sådant, inom förvaltningsforskningen brukar man tala om att myndigheterna blir egna aktörer med egna intressen. Men det bör i största möjliga utsträckning undvikas. Myndigheterna har även till uppgift att bedöma om de krav som kommer från organiserade intressen i samhället är befogade eller inte. Denna roll försvåras givetvis om myndigheterna samtidigt samverkar i privaträttsliga intresseorganisationer som syftar till att utforma ensidig propaganda för det egna områdets expansion. 
 Allianser av den typ som behandlas i detta kapitel är alltså ofta indragna i en intressekamp mot varandra. Utifrån demokratisk syn- punkt kan det emellertid vara minst lika allvarligt om de  
 samverkar  
 med varandra. Förutom konkurrensen mellan de olika transportsla- gen utkämpas givetvis även intressekamper mellan olika samhällssek- torer där transportsektorn är en. Ofta kan dessutom två eller tre transportslag tjäna på att samverka med varandra för att motverka att ett fjärde färdsätt får resurser som man anser missgynnar den egna verksamheten. När flera av de allianser som här beskrivits kan sam- ordna sina resurser har de naturligtvis goda förutsättningar att påverka beslutsprocesser på nationell, regional eller lokal nivå. Den typen av samordning har också förekommit. För att utbyta erfaren- heter och diskutera hur den viktiga transportpolitiska utredningens förslag skulle bemötas, inleddes 1996 ett samarbete mellan Svenskt Flyg, Svenska Vägföreningen, Buss och Samhälle och Sjöfartsfo- 
 218 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 rum. 
 334  
 I arbetet med remissyttrandet över Kommunikationskommit- téns betänkande 1996 ingick kontakter med bland annat Svenska Vägföreningen, Buss och Samhälle och SIKA. 
 335  
 Inför yttrandet över kommitténs slutbetänkande 1997 samarbetade Svenskt Flyg med Buss och Samhälle inom vägföreningen och med Sjöfartsforum. 
 336 
  
 Det organiserade samarbetet inom respektive transportslag bidrar alltså till att starka och tämligen oväntade allianser uppstår. I det sist- nämnda samarbetet ingick således exempelvis Luftfartsverket, Volvo Bussar Sverige AB och Västerås kommun (vars hamn ingår i Svenska Hamnar som har representation i Sjöfartsforum); vidare t.ex. SAS, Vänerns seglationsstyrelse och Bussbranschens riksförbund. Ett tredje exempel kan vara Kalmar kommun (som är medlem i Kommu- nala Flygintressenter som i sin tur har representation i Svenskt flyg), Swebus och Bylock  Nordsjöfrakt. Alla dessa deltog i en gemensam intressekamp mot järnvägslobbyingen. Utan de organiserade allian- serna inom respektive trafikslag hade förmodligen flera av de exem- plifierade samarbetsaxlarna varit svåra att etablera. Eftersom samar- betet ofta sker via  
 paraply-organisationer 
  kan det dessutom tänkas att inte alla medlemmar vet exakt vad det är de stödjer. Är det till exempel alltid så att de kommuner som är medlemmar i Kommunala flygintressenter delar Föreningen Svenskt Flygs åsikter om hur infra- strukturen bör utformas? Samma fråga kan ställas om de kommuner som genom sina bolag äger hamnar som via Svenska hamnar driver Sjöfartens intressen inom ramen för Sjöfartforums verksamhet. 
 Transportintressen i beslutsprocessen och i opinionsbildning 
 Nätverksorganisationernas medverkan och genomslag i beslutsprocessen 
 I bokens andra kapitel konstaterades att kommunikationspolitiken är en av de sektorer som allra mest märkbart har påverkats av avkorpo- rativiseringen. Det betyder att vi inte kan räkna med att nätverksor- ganisationerna ska finnas representerade i någon större utsträckning. Inte ens Vägföreningen, som ju är den största av våra organisationer, kan ju mäta sig med de allra största intresseorganisationerna inom trafik- och kommunikationssektorn. Men själva poängen med en nät- verksorganisation är att den kan finnas med ändå, nämligen indirekt företrädda genom sina medlemsorganisationer. I en genomgång av 
 219 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 beslutsprocessens olika faser och därmed sammanhängande arenor skall vi systematiskt undersöka just detta. 
 Kommittéer 
 I fråga om utredningsväsendet förhöll det sig så i början av  
 1960-talet 
  att ungefär var tredje kommittéledamot hämtades från någon av intresseorganisationerna. Trettio år senare, första halvan av 1990- talet, var organisationernas andel av ledamöterna mindre än 5 pro- cent. Under sexårsperioden  
 1990–95 
  tillsattes inom kommunika- tionsdepartementet 51 olika kommittéer med totalt 112 ledamöter. Av dessa var 37 stycken s.k. enmansutredningar, vilket innebär att vi har att göra med 14 regelrätta kommittéer med sammanlagt 75 leda- möter (i genomsnitt ungefär 5,3 ledamöter). 
 Frågar vi så efter nätverksorganisationernas närvaro i dessa kom- mittéer, kan det i förstone se magert ut. Om vi ser till organisationer- nas frontfigurer – deras ordförande eller verkställande direktör – är det endast en person som urskiljer sig. Den moderate riksdagsleda- moten Schmidt var ordförande för och den drivande kraften i Sjöfartsforum. Han ingick som ledamot i Sjöfartspolitiska utred- ningen som tillsattes 1994 och satt också med i en kommitté som utredde färjetrafiken. 
 Om vi i stället beaktar även andra personer som ingår i dessa organisationers styrelser framträder ytterligare fyra personer (men sex eller sju ledamöter eftersom några förekommer i mer än en utredning). Schneider, under en tid ledamot av Vägföreningens styrelse och tillika generaldirektören för Statens väg- och trafik- institut, var ordförande för Sjöfartspolitiska utredningen där även Heyman ingick. Från Sjöfartsforum hämtades vid tre tillfällen även Martin. I samtliga tre fallen rörde det sig om enmansutred- ningar. Sölve var generaldirektör för Trollhätte Kanalverk som under ett par år fungerade som självständigt affärsverk och senare, efter dess nedläggning, generaldirektör inom kommunikationsdeparte- mentet. Rail Forum Sweden har vid ett tillfälle tillhandahållit en kommittéledamot, nämligen styrelsesuppleanten Knight från Posten som 1995 gavs förtroendet att leda en större parlamenta- risk utredning. Föreningen Svenskt Flyg, slutligen, har bistått med enmansutredaren Hawkins, generaldirektören för Luftfarts- verket. Skogö ingick även i en utredning under sin tid som stats- sekreterare, men då hade Svenskt Flyg ännu inte startats. Redan denna kartläggning visar att nätverksorganisationerna främst tack 
 220 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 vare sina ämbetsmän från sektorns affärsverk och myndigheter under denna period tillsammans har en starkare representation än det pri- vata organisationsväsendet. Dess andel av samtliga kommittéleda- möter under denna period var drygt 7 procent (8 av 112), och om man endast ser till de egentliga kommittéerna drygt 5 procent (4 av 75). 
 337 
  
 Remisser 
 Det svenska remissväsendet har genomgått en helt annat utveckling jämfört med utredningsväsendet, men den maktpolitiska innebörden eller effekten på de organiserade intressena är ändå i mångt och mycket densamma. Avkorporativiseringen har här kommit till uttryck i form av ett slags urholkning inifrån. I takt med att allt fler organisationer bereds tillfälle att svara på departementens remisser förlorar dessa sin betydelse som kanal för inflytande. Det är mot den bakgrunden inte särskilt förvånande om även de trafikpolitiska nät- verksorganisationerna återfinns bland dem som ger sin syn på till- tänkta reformförslag från kommunikationsdepartementet. 
 Tabell 5.6. Antal svar på remisser åren  
 1991–96 
  från nätverks- organisationerna 
  
 1991 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 Totalt 
  
 Buss och Samhälle 
  
 – 
  
 (1) 
  
 (1) 
  
 1 
  
 1 
  
 Närsjöfartsforum 
  
 – 
  
 1 
  
 1 
  
 Rail Forum Sweden 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 2 
  
 – 
  
 6 
  
 Svenska Vägföreningen 
  
 1 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 4 
  
 13 
  
 Svenskt Flyg 
  
 – 
  
 – 
  
 – 
  
 1 
  
 1 
  
 Totalt 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 5 
  
 5 
  
 6 
  
 22 
  
 jfr Transportarbetareförbundet 
  
 3 
  
 0 
  
 2 
  
 0 
  
 2 
  
 4 
  
 11 
  
 Antal remisser från kommuni- 
  
 6 
  
 8 
  
 6 
  
 6 
  
 10 
  
 14 
  
 50 
  
 kationsdepartementet 
  
 Kommentarer: 1) Inom parentes anges spontanremisser; 2) Organisationerna existe- rade inte vissa av åren vilket har indikerats med  
 –. 
  
 Med reservation för vad som anförts ovan om utvecklingen av remissväsendet och dess politiska betydelse, kan man ändå hävda att uppgifter om vem som medverkar i en remiss trots allt säger oss något om maktförhållandena inom svensk politik. Det faktum att en organisation bereds tillfälle att avge ett remissvar ger åtminstone en indikation om den betydelse som organisationen tillmäts av departe- 
 221 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 mentets ledning. Mot denna bakgrund kan det konstateras att sär- skilt Vägföreningen men också i någon mån Rail Forum bör uppfat- tas som tämligen viktiga remissinstanser. Vägföreningen förväntades ha en synpunkt som skulle beaktas mer än var fjärde gång (13 av 50) det utgick en remiss från kommunikationsdepartementet. För Rail Forums del rör det sig om var sjätte gång (motsvarande siffror är 6 av 36, eftersom organisationen inte längre existerade 1996). Detta kan- ske inte framstår som så märkvärdigt och faktum är också att inte ens Vägföreningen kan mäta sig med de större myndigheterna inom tra- fikpolitiken. Men om man i stället jämför med den starkaste fackliga organisationen inom sektorn, Transportarbetareförbundet, framgår att regeringen tillmäter Vägföreningens synpunkter större betydelse. Av föregående avsnitt om kommittéväsendet framgick emellertid 
 att en nätverksorganisations inflytande och betydelse inte kan begränsas till dess direkta medverkan. Själva tanken med en organisa- tion av detta slag är att den också ska verka genom sina medlemsor- ganisationer. Mätt på detta sätt ökar nätverksorganisationernas sam- lade inflytande med faktorn 13,5 (298 delat med 22). För Vägfören- ingens del blir inflytandet 15 gånger större. Jämförelsen med den samlade fackföreningsrörelsen är belysande. Nätverksorganisationer- nas medlemmar förekommer mer än dubbelt så ofta som löntagarnas organisationer på de listor regeringen sammanställer över relevanta organisationer och institutioner inom kommunikationssektorn. Mer än var nionde remissinstans har något slags anknytning till Vägfören- ingen eller någon av de övriga nätverksorganisationerna. 
 Nedanstående tabell ger också än klarare besked om att Vägfören- ingen står i särklass bland nätverken. Den är i makttermer dubbelt så stor som de andra tillsammans. 
 222 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Tabell 5.7. Antal svar på remisser åren  
 1991–96 
  från någon av med- lemmarna i nätverksorganisationerna 
  
 1991 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 Totalt 
  
 Buss och Samhälle 
  
 – 
  
 2 
  
 3 
  
 14 
  
 19 
  
 Närsjöfartsforum 
  
 – 
  
 13 
  
 1 
  
 6 
  
 15 
  
 13 
  
 48 
  
 Rail Forum Sweden 
  
 2 
  
 3 
  
 2 
  
 4 
  
 5 
  
 – 
  
 16 
  
 Svenska Vägföreningen 
  
 18 
  
 32 
  
 24 
  
 30 
  
 37 
  
 57 
  
 198 
  
 Svenskt Flyg 
  
 – 
  
 – 
  
 – 
  
 3 
  
 4 
  
 10 
  
 17 
  
 Totalt 
  
 20 
  
 48 
  
 27 
  
 45 
  
 64 
  
 94 
  
 298 
  
 jfr Löntagarorganisationer tot 
  
 22 
  
 19 
  
 17 
  
 14 
  
 28 
  
 40 
  
 140 
  
 Antal svar från medl./remiss 
  
 3,3 
  
 6,0 
  
 4,5 
  
 7,5 
  
 6,4 
  
 6,1 
  
 6,0 
  
 Andel av samtliga remissvar % 
  
 10,5 
  
 11,2 
  
 15,3 
  
 14,5 
  
 10,6 
  
 11,0 
  
 11,6 
  
 Antal remisser från kommuni- 
  
 6 
  
 8 
  
 6 
  
 6 
  
 10 
  
 14 
  
 50 
  
 kationsdepartementet 
  
 Totala antalet remissvar till 
  
 191 
  
 430 
  
 177 
  
 311 
  
 601 
  
 857 
  
 2 567 
  
 kommunikationsdepartementet 
  
 Nätverksorganisationernas betydelse i beslutsprocessens olika faser 
 De föregående avsnitten ger klart besked om att nätverksorganisatio- nerna är ett viktigt inslag i det system för intresseartikulering och presentationen av sakkunskap inom kommunikationssektorn. Men deras politiska betydelse upphör inte med detta. Organisationerna har givetvis även direkta kontakter med departementet. 
 338  
 I fallet (När)Sjöfartsforum är det till och med så att kommunikationsdepar- tementet är medlem i organisationen. Detta kan synas märkligt men sammanblandningen mellan privat och offentligt går längre än så. Förutom Sjöfartsforum räknar också Svenskt Flyg och Vägfören- ingen olika myndigheter bland sina medlemmar. 
 Om man studerar dessa organisationers formella kontakter med Trafikutskottet i utskottets diarium, så är de inte särskilt omfattande. Under perioden  
 1990–1995 
  rör det sig om cirka en inbjudan per år från Vägföreningen respektive Rail Forum till middagar, seminarier eller studiebesök. 
 339  
 De professionella politiska konsulterna som beskrevs i kapitel 4 tar sällan själva kontakter med politiker. För de organisationer som behandlas här gäller snarast det motsatta. Vägför- eningens VD Tannerfors, liksom Rail Forum Swedens VD Hodges ling under den organisationens verksamhets tid, har ofta personligen träffat exempelvis ledamöterna av Trafikutskottet, bland annat i Riks- 
 223 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 dagens lokaler. Dessa personliga kontakter bedöms av utskottsleda- möterna själva som både vanliga och viktiga. Flera utskottledamöter menar även att såväl Vägföreningens som Rail Forums verksamhet påverkar beslutsprocessen i ärenden som utskottet behandlar. 
 340 
  
 Det mest träffande sättet att sammanfatta nätverksorganisationer- nas politiska betydelse är nog att jämföra med de klassiska folkrörel- serna som i grunden baserar sitt inflytande på antalet medlemmar. 
 Det gäller inte för den här typen av sammanslagningar. I det här fallet synes det i stället handla om att knyta till sig nyckelaktörer. Det typiska för nätverksorganisationerna är således att man som i Vägför- eningens fall anlitar en av våra mest kända politiker, den före detta socialdemokratiske finansministern  
 Swanson 
  Chapman. Rail Forums starke man var Lamb, en av det privata näringslivets mest färgstarka personligheter. 
 Nätverksorganisationernas medverkan och genomslag i opinionsbildningen 
 Av allt att döma har medias betydelse ökat inom Transportpolitiken, liksom inom många andra områden. Det återspeglar sig bland annat i Vägverkets verksamhet och organisation. Informationshantering har varit en av Vägverkets storsatsningar sedan slutet av  
 1980-talet. 
  I detta har även profilering av verket självt ingått. Ett uttryck för detta är att Vägverket 1978 införde en tjänst som pressekreterare och att det så småningom, 1983, inrättades ett särskilt pressekretariat. Det senare placerades ganska snart direkt under generaldirektören. I en studie av verkets pressmeddelanden kan man konstatera en ökning mellan  
 1973–1994 
  särskilt om man ser till omfattningen (längden) av dem. Även utformningen, layouten, av meddelandena har genomgått en väsentlig förbättring, vilket även det indikerar pressmeddelande- nas ökade betydelse. Vägverkets satsning har lönat sig så till vida att det kan noteras en ökad uppmärksamhet av verkets meddelanden i media. 
 341 
  
 Trafikpolitikens behandling i media 
 Totalt sett tilldrar sig trafikpolitiken stort intresse från massmedias sida. Under perioden  
 1990–1993, 
  1995,  
 1997–1998 
  har Pressarkivet vid Uppsala universitet klassificerat 8 435 artiklar som transportpoli- tik. 
 342  
 Vi har närmare studerat artiklarna i Dagens Nyheter, Svenska 
 224 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Tabell 5.8. Antal artiklar om trafikpolitik samt eget urval 
  
 Allmänt 
  
 Järnväg 
  
 Flyg 
  
 Utland 
  
 Totalt 
  
 Urval 
  
 A 
  
 B 
  
 C 
  
 A+B+C 
  
 1990 
  
 691 
  
 325 
  
 232 
  
 453 
  
 1 248 
  
 363 
  
 1991 
  
 568 
  
 511 
  
 235 
  
 268 
  
 1 314 
  
 235 
  
 1992 
  
 682 
  
 422 
  
 502 
  
 1 606 
  
 293 
  
 1993 
  
 806 
  
 409 
  
 413 
  
 1 628 
  
 326 
  
 1994 
  
 – 
  
 401** 
  
 204 
  
 605 
  
 – 
  
 1995 
  
 666 
  
 303** 
  
 205 
  
 1 174 
  
 400 
  
 1996 
  
 – 
  
 365 
  
 173 
  
 538 
  
 – 
  
 1997 
  
 615 
  
 294 
  
 117 
  
 1 026 
  
 345 
  
 1998* 
  
 237 
  
 107 
  
 95 
  
 439 
  
 124 
  
 Summa: 
  
 4 265 
  
 3 137 
  
 2 176 
  
 721 
  
 9 578 
  
 ej 94 o 96 
  
 4 265 
  
 2 371 
  
 1 799 
  
 8 435 
  
 2 086 
  
 Not: * Endast halva året, januari – juni 
 ** Ett kuvert med 69 artiklar sträckte sig fr.o.m. november 1994 t.o.m. januari 1995. De har fördelats lika mellan dessa tre månader. 
 Dagbladet, Expressen, Aftonbladet, Göteborgsposten, Sydsvenska Dagbladet och Dagens Industri, tillsammans 2 086 artiklar. 
 343 
  
 Det är framför allt vägpolitiken som drar till sig uppmärksamhet från medias sida. Hela 63 procent av artiklarna handlar om detta ämne. Därefter kommer järnvägar som behandlas i drygt en tredjedel av artiklarna. Femton procent av artiklarna handlar om flygtransportpo- litik, medan bussar (som ju delvis kan ses som en underkategori till vägar) och sjöfart behandlas däremot nästan bara undantagsvis. 
 Figur 5.7. Andel (%) artiklar om olika trafikslag 
 6M|IDUW 
 %XVVDU 
 )O\J 
  
 -lUQYlJDU 
  
 9lJDU 
  
 225 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Detta är en avspegling av de viktigaste motsättningarna inom trans- portpolitiken, det handlar i mycket stor utsträckning om att väg- transporter ställs mot järnvägarna. 
 Förklaringen till att det finns ett stort antal artiklar om trafikpoli- tik är emellertid inte enbart att journalisterna har uppmärksammat frågorna. En tämligen stor del av dessa artiklar utgörs av debattartik- lar som vi kan se i figur 5.8. 
 Figur 5.8. Typ av tidningsartiklar om transportpolitik 
 .U|QLND 
 'HEDWWDUWLNHO 
 1\KHWVDUWLNHO 
 /HGDUH 
 Under de sju år som här har undersökts har 626 debattartiklar skri- vits om transportpolitik. Det är alldeles uppenbart att de som intres- serar sig för denna del av infrastrukturpolitiken utnyttjar tidnings- mediet för att framföra sina synpunkter. Detta speglar även hur poli- tiskt intressant denna sektor är. De rena nyhetsartiklarna utgör en minoritet av allt som skrivs om trafikpolitik i de svenska tidning- arna. 
 344 
  
 De stora nätverksorganisationerna märks inte särskilt mycket i dessa artiklar. I bara några få procent av artiklarna nämns organisatio- nerna vid namn, sammanlagt i 119 stycken (knappt sex procent). Dessutom har vi i vårt urval hittat 29 debattartiklar, vilket innebär mindre än fem procent av de som skrivits under denna period har författats av nätverksorganisationerna. Totalt har 147 artiklar anknyt- ning till dessa organisationer, dvs. drygt sju procent av artiklarna om transportpolitik under denna period. 
 226 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Tabell 5.9. Nätverksorganisationernas förekomst i tidningsartiklar 
  
 Namnet nämns i 
  
 Organisation 
  
 artikel 
  
 Egen debattartikel 
  
 Totalt 
  
 Rail Forum 
  
 60 
  
 11 
  
 71 
  
 Vägföreningen 
  
 49 
  
 14 
  
 63 
  
 Svenskt Flyg 
  
 5 
  
 3 
  
 8 
  
 Buss och Samhälle 
  
 4 
  
 1 
  
 5 
  
 Sjöfartsforum 
  
 1 
  
 0 
  
 1 
  
 Totalt 
  
 119 
  
 29 
  
 147 
  
 Om vi jämför nätverksorganisationerna sinsemellan, finner vi att Svenska Vägföreningen och Rail Forum Sweden dominerar stort. Övriga organisationer märks inte särskilt ofta i tidningsartiklar, de är också mer sparsamma med att skriva debattartiklar. 
 345  
 Det kanske kan te sig något överraskande att det inte är Vägföreningen som märks mest. Resultatet överensstämmer emellertid med respektive organi- sations strategier. Vägföreningen vill helt enkelt inte höras och synas för mycket eftersom det kan skada organisationens förtroende. Däremot lämnar man gärna ut underlag till journalister. Rail Forum hade en helt annan strategi. Järnvägsförespråkarna ville få uppmärk- samhet och skapa debatt om det organisationen stod för. 
 346 
  
 Som vi väl känner till från tidigare i undersökningen (se t.ex. figur 5.1) tar företag och organisationer ofta kontakt med media. Företa- gen tar sådana kontakter nästan tre gånger per år i genomsnitt, medan organisationer som är intresserade av transportpolitik gör det mer än fem gånger per år i genomsnitt. Med största sannolikhet inne- bär det att företagen och organisationerna har större inflytande över media än vad som syns på ytan i form av referenser och så vidare. Det kan ju även gälla de lobbyingorganisationer som vi studerar särskilt här. Det är emellertid inte lätt att mäta ett sådant dolt inflytande. I ett försök att få en uppfattning om förmågan att få genomslag har vi gått igenom artiklarna och försökt att avgöra om artikelns huvudbudskap stämmer överens med de respektive organisationernas ståndpunkter. 
 227 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Figur 5.9. Andel artiklar (%) som stämmer med respektive organisa- tions ståndpunkt. 
  
 gYHUHQVVWlPPHU Miles VWnQGSXQNWHU 
  
 gYHUHQVVWlPPHU Nguyen 
  
 6M|IDUWVIRUXP 
 6YHQVNW )O\J 
 %XVV RFK VDPKlOOH 
 5DLO )RUXP 
 9lJI|UHQLQJHQ 
  
 Not: De båda kategorierna summerar inte till 100 % eftersom artiklar som klassifice- rats som "Oklara" inte tagits med. 
 Som vi ser i figuren dominerar inte dessa organisationer nyhetsrap- porteringen. Mest framgångsrika tycks faktiskt Sjöfartsforum vara, men å andra sidan rör det sig för den organisationen bara om ett fåtal artiklar som överhuvudtaget direkt berör deras verksamhet. Även Svenskt Flyg får visst stöd för sina synpunkter i de artiklar vi har granskat, men samtidigt har de även en stor andel negativa skriverier som motverkar denna framgång. Detsamma gäller även Vägfören- ingen. Visserligen skrivs många artiklar som överensstämmer med föreningens ståndpunkter, men en stor andel går även emot dess öns- kemål. 
 Deltagande i den offentliga debatten 
 Motsättningarna inom trafikpolitiken fick en blixtbelysning i en insändardebatt i Svenska Dagbladets Brännpunkt/Näringsliv under några månader kring årsskiftet  
 1996–97. 
  Vi ska här mycket kort utnyttja denna insändardebatt för att analysera hur de viktiga aktö- rerna inom transportpolitiken agerar när de deltar i en offentlig debatt. 
 Anledningen till att debatten flammade upp vid denna tidpunkt var att Kommunikationskommittén (KomKom) hade presenterat förslag om förändringar av transportpolitiken. Det var nu välkänt bland de berörda aktörerna att det arbetades på en proposition inom regeringskansliet med anledning av förslagen från kommittén. 
 228 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Diskussionen inleddes av en företrädare för miljögrupperna (Mil- jöförbundet Landets Vänner) som reagerade mot att Svenska Vägför- eningen i en annonskampanj och i sina nyhetsbrev målat upp vad som beskrevs som  
 obalanserade hotbilder  
 som svar på den statliga kommu- nikationskommitténs förslag om att överföra en del av transporterna från väg och flyg till järnväg. Miljövännerna ansåg att vägtrafiken inte skulle tillåtas att smita från notan, utan betala de skador den åstad- kommer. 
 347 
  
 I och med detta inlägg aktiverades hela den transportlobbying som behandlas i detta kapitel. Först ut var, inte oväntat, en företrä- dare för Svenska Vägföreningen, som uppfattade angreppet som ral- larsvingar. 
 348  
 Retoriskt frågade Vägföreningen om ett ekologiskt hållbart samhälle var ett samhälle där vi tar ett hundraårskliv bakåt och tackar nej till bilen och ja till järnvägen?. Även järnvägstrafik är förknippad med miljökostnader, framhöll föreningens vd, samtidigt som han ville påminna om att bilägarna redan betalar en stor summa pengar i bilskatt. Bilen behövs för de finmaskiga och individuella transporter som är en stor del av vår välfärd menade vägföreningen, som också passade på att påpeka föreningens rätt att "fortsätta sin informationsverksamhet, bland annat genom att sprida sina budskap via annonser i dagspress. Ståndpunkterna upprepades senare i ytterli- gare en debattartikel. 
 349 
  
 Efter detta inlägg var det järnvägens förespråkare som tog plats på scenen. Rail Forum Sweden var vid denna tidpunkt ett avslutat pro- jekt, men SJ var naturligtvis redo att försvara järnvägsintresset. SJ:s miljöchef kritiserade Vägföreningens förslag till finansieringsmodell för motorvägsbyggen. 
 350  
 Järnvägen är, betonas i artikeln, det mest miljövänliga transportmedlet som med modern teknik även kommer att bli kommersiellt intressant. Han ansåg att det utfördes logiska kullerbyttor i den lobbyingkampanj mot KomKom som nu bedrivs av företrädare för vägtrafiken, flyget och sjöfarten. I en senare arti- kel hävdar han att det inte är konstigt om dessa synpunkter framförs av renodlade lobbyister som till exempel Svenska Vägföreningen – trovärdighetens absoluta nollpunkt. 
 351 
  
 Det är karaktäristiskt för den här typen av intressekamp hur de olika aktörerna anstränger sig för att förmedla intrycket av att de själva ägnar sig åt informationsverksamhet medan de andra bedriver lobbying. När generaldirektören för Föreningen Svenskt Flyg ville framhålla att järnvägen inte konkurrerade på lika villkor, eftersom SJ i hög utsträckning subventioneras via skattemedel, passade han på att peka ut SJ:s miljöchef som järnvägslobbyist. Denne kontrade i sin tur med att kalla företrädaren för Svenskt Flyg för flyglobby- 
 229 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 isten. 
 352  
 Samma debatteknik utnyttjade företrädaren för Miljöför- bundet Jordens Vänner i sin replik på Vägföreningens svar. 
 353  
 Vägför- eningens VD Tannerfors representerade inte en majoritet av befolk- ningen, utan snarare särintresset bil- och vägindustrin. Miljörörelsens strävan, däremot, gagnar hela befolkningen, i ett vidare perspektiv även medlemmarna i Vägföreningen. 
 När så småningom även en företrädare för Sjöfartsforum gav sig in i debatten var alla intressen representerade. Sjöfarten är ingen kravmaskin, ville dess generalsekreterare intyga, men man ansåg att det sagts för lite om sjötransporter. Det mest energisnåla sättet att frakta något – påstod han inte helt oväntat – är med ett fullastat far- tyg. 
 354 
  
 Samtliga aktörer anklagade varandra för att mer eller mindre med- vetet vilseleda läsarna med felaktiga beräkningar. När Svenskt Flygs vd återkom med ytterligare en artikel var huvudorsaken att han ville visa att järnvägslobbyns främste vapendragare [dvs SJ:s miljöchef] hade grundat sina artiklar på sakfel och snedvriden argumentation. Antingen var denne dåligt informerad eller också vinklades informa- tionen medvetet, en metod som är möjligen förståelig för en person högt på järnvägens lönelista. 
 355  
 Även Svenska Vägföreningen fick finna sig i att bli tillrättavisade. Vägföreningen var enögd och gjorde märkliga tolkningar av kommitténs beräkningar: Tror man [Svenska Vägföreningen] sig bäst tjäna vägbranschen genom att förenkla eller negligera problembilden?, frågade sig Vägverkets miljöcontroller. 
 356 
  
 För en vanlig medborgare är det mycket svårt att värdera de olika debattörernas inlägg. Samtliga aktörer hävdade att de täckte större delen av sina egna kostnader. Vi får veta att såväl järnväg, sjöfart, flyg som motorvägar är var för sig de enda ekonomiskt försvarbara sats- ningarna och de är nödvändiga förutsättningar för tillväxt. Samtidigt hävdar var och en att just deras lösning är den mest energisnåla och att den är det bästa för att långsiktigt lösa miljöproblemen. 
 Man kan fråga sig om den här typen av insändardebatter är nyttiga eller skadliga ur ett demokratiskt perspektiv. En fördel är naturligtvis att vi här erbjuds information utifrån alla tänkbara perspektiv. Det hjälper medborgaren att mer självständigt ta ställning i de enskilda frågorna. Eftersom samtliga transportslag är företrädda i den här lilla illustrativa debatten, finns också en viss balans mellan parterna. Med betoning på dessa två punkter finns alltså skäl att framhålla debattens demokratiska fördelar vad avser såväl öppenhet som jämlikhet. 
 Ett problem är emellertid att det helt enkelt inte är något bra sam- tal, ingen deliberation – för att använda en nu inom samhällsveten- skapen vanlig formulering. I stället för att försöka förstå varandra, 
 230 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 närmast anstränger parterna sig för att tala förbi varandra. De starkt intresseförankrade inläggen ger dem ett tämligen ringa informations- värde. Det är, som sagt, mycket svårt för en vanlig medborgare att själv skapa sig en uppfattning om vilka av dessa debattdeltagare som levererar trovärdiga uppgifter. 
 Samtidigt är det påtagligt att stora resurser krävs för att delta i en debatt så som den vi här har använt som illustration. Faktauppgif- terna och de alternativa beräkningssätten haglar. Det är ingen tillfäl- lighet att de som deltar i debatten så gott som uteslutande är männis- kor som på heltid arbetar med dessa frågor. De som inte företräder någon intresseorganisation är i stället trafikforskare. 
 357  
 Även om det alltså finns en viss balans i diskussionen mellan de olika transportsla- gen saknas helt representanter för vanliga skattebetalare i just denna debatt. Inga företrädare för regeringen eller de politiska parti- erna blandade sig i diskussionen. Som läsare är man helt utelämnad till att bevittna en rasande intressekamp, med inslag av personan- grepp, mellan företrädare för grupper med stora egna ekonomiska intressen i beslutsprocessen. Detta är ur demokratisynpunkt betänk- ligt. 
 Demokrati och intressekamp inom transport politiken 
 Transport- och infrastrukturpolitiken är både principiellt intressant och politiskt central i flera avseenden. Detta område utgör i sig själv en viktig del av varje lands ekonomi, men anger också förutsättning- arna för hela näringslivet, även den del som inte är direkt kopplad till produktion och underhåll av infrastruktur eller transportmedel. Det finns därför ingen anledning att förvånas över att vi i det här kapitlet har kunnat visa att infrastruktursektorn präglas av en omfattande politisk aktivitet med en mängd aktörer inblandade. Denna sektor är inte den som drar till sig mest uppmärksamhet av våra aktörer, men de företag och organisationer som intresserar sig för dessa frågor tar i särskilt stor utsträckning kontakt med offentliga företrädare och media, samt deltar oftare i offentliga debatter. 
 Det finns inte heller någon anledning att förvånas över att en stor andel av de som ofta tar kontakter med offentliga företrädare har ett direkt eget ekonomiskt intresse i byggande eller underhåll av infra- struktur. Visserligen finns flera företag eller organisationer som är intresserade av att få utnyttja en viss typ av transporter represente- rade bland de mest aktiva. Men det är viktigt att påpeka att många 
 231 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 politiska beslut inom sektorn kommer till efter påtryckningar från företag som bygger infrastruktur eller transportmedel, och från fack- föreningar som organiserar personalen som arbetar i dessa företag. Genom samverkan i olika sammanhang deltar de även i den offentliga debatten i viss utsträckning. Inget av detta behöver naturligtvis i sig vara något problem, i en demokrati har alla rätt att framföra sina åsik- ter. Men det är viktigt, både för beslutsfattare och för medborgare som bildar sig sina uppfattningar genom att följa offentliga debatter, att vara medvetna om det speciella intresse som dessa aktörer har. De kan vara väl så ansvarsfulla – inget i vårt material ger skäl att tro annat 
 – men de har ett intresse av att framhålla fördelarna med att bygga och expandera, snarare än att diskutera nyttjande och kostnader. 
 För att vi ska kunna fatta väl grundade och kloka beslut i infra- strukturfrågor måste vi alltså anstränga oss att noggrant värdera de olika aktörernas inlagor. I det avseendet skiljer sig naturligtvis inte infrastrukturpolitiken från andra områden, men det finns, mot bak- grund av vad vi har funnit, skäl att tro att det är extra svårt inom detta område. Företag och organisationer med intresse för infrastruktur- frågor samverkar med allehanda aktörer i större utsträckning än andra. Företagen bygger t.ex. allianser med myndigheter tämligen ofta. Organisationerna samarbetar förstås i stor omfattning med andra organisationer, men det är också mycket vanligare att infra- strukturintresserade organisationer samverkar med företag, myndig- heter och politiker. Dessa olika och ofta oväntade allianser som byggs upp inom detta område, utgör en särskild utmaning mot demokratin. Risken är att det bildas politiskt mycket slagkraftiga alli- anser mellan företag, fackföreningar och myndigheter, som inte möter någon organiserad, eller kanske en betydligt svagare, motkraft. 
 De särskilda nätverksorganisationerna är ett tydligt uttryck för denna problematik. Här förenas i fasta organisationer nyttjare av spe- ciella transporter med de som producerar infrastruktur och trans- portmedel av samma slag. Med stora resurser och påtaglig professio- nalitet driver dessa organisationer sina egna medlemmars intresse. Vi har inte funnit att de på något sätt dominerar vare sig beslutsproces- sen eller mediarapporteringen i transportfrågor, men de är otvetydigt mycket viktiga aktörer i båda avseendena. I den insändardebatt som vi har analyserat i detta kapitel visar sig även tydligt att de med mycket stor emfas är beredda att slåss för sina respektive transport- slag. 
 För att kunna avge ett slutgiltigt omdöme om den demokratiska statusen inom infrastruktursektorn krävs naturligtvis mycket grund- ligare undersökning än vad vi här har kunnat genomföra. Men om vi 
 232 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 ändå, mot bakgrund av de fakta vi har ska uttala oss om tendenser, så anser vi att det finns anledning att bekymra sig något. Ur jämlikhets- perspektiv är det oroande att det tycks kräva allt större resurser för att påverka infrastrukturfrågorna. Det är flera stora företag och orga- nisationer som tar omfattande kontakter med beslutsfattarna. De stora nätverksorganisationerna har onekligen drivit professionalise- ringen ytterligare ett steg. Utan egna elaborerade ekonomiska kalky- ler är det svårt att ens ta del av diskussionen. Till detta ska alltså läg- gas att en avsevärd andel av de som deltar i beslutsprocesser och mediadebatter har egna ekonomiska intressen av att resurser tillförs sektorn. Flera av dem är dessutom offentliga myndigheter. Inom arbetsmiljöområdet skulle det snarast motsvaras av att arbetsrättsju- risterna var en viktig påtryckargrupp, vilket är lite svårt att tänka sig, liksom att skatteförvaltningen skulle trycka på för att åstadkomma ett allt mer komplicerat skattesystem (vilket man kanske kan miss- tänka?). 
 När det gäller frågan om öppenheten och den offentliga debattens karaktär, är det svårt att komma undan att diskussionerna inom infra- struktursektorn tycks i stor utsträckning präglas av bitter intresse- kamp. Det finns mycket att vinna och mycket att förlora på de stora infrastrukturbesluten, och det gör att diskussionerna inte blir särskilt upplysande för politiker och medborgare som ska fatta besluten och utkräva ansvar för dem. Det tycks vara mycket svårt att få insyn i och bilda sig en egen uppfattning om de kalkyler som ligger till grund för de inblandade aktörernas ställningstaganden. 
 Sammanfattningsvis visar vår undersökning av infra- och trans- portpolitiken att intensiteten i lobbyingverksamheten är särskilt stor inom detta område, att många aktiva aktörer har starka egenintressen i frågorna och att det bildas fler, och dessutom ovanliga, allianser mellan dessa. Detta inslag av ovanligt väl organiserade och starka sär- intressen, inbegripna i en utpräglad intressekamp, är en av de största utmaningarna för vår demokrati. 
 233 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Bilagor 
 1. Svenska Vägföreningens styrelse 
  
 1990 
  
 1991 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 Ordfö- 
  
 Fisher 
  
 Moore  
 Bautista 
  
 Bautista 
  
 Bautista 
  
 Bautista 
  
 Bautista 
  
 rande 
  
 1:e vice  
 Sten-Åke 
  Fors- 
  
 Mcdowell, 
  
 Mcdowell, 
  
 Rodriguez, 
  
 Perkins, 
  
 Arnold, 
  
 Rodriguez, 
  
 ordf. 
  
 berg, Statoil 
  
 Sv. åkeriförbundet Sv. åkeriförbundet Sv. kommun- 
  
 Bilindustri- 
  
 Skogsindustrierna Sv.kommun- 
  
 förbundet 
  
 föreningen 
  
 förbundet 
  
 2:e vice Mcdowell, 
  
 Rodriguez, 
  
 Rodriguez, 
  
 Wallace, 
  
 Arnold, 
  
 Rodriguez, 
  
 Wolf, 
  
 ordf. 
  
 Sv. åkeriförbundet Sv. kommun- 
  
 Sv. kommun- 
  
 Bilindustri- 
  
 Skogsindustrierna Sv. kommun- 
  
 Svenska Statoil 
  
 förbundet 
  
 förbundet 
  
 föreningen 
  
 förbundet 
  
 AB 
  
 Gillespie 
  
 Smith, 
  
 Diaz, 
  
 Diaz, 
  
 Diaz, 
  
 White, 
  
 White, 
  
 White, 
  
 möter 
  
 Sv. Konsult- 
  
 Sv. konsult- 
  
 Sv. konsult- 
  
 Sv. konsult- 
  
 Arkitekt- och 
  
 Arkitekt- och 
  
 Arkitekt- och 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 ing.ftg. 
  
 ing.ftg. 
  
 ing.ftg. 
  
 Sweeney, 
  
 Sweeney, 
  
 Sweeney, 
  
 Sweeney, 
  
 Charles, 
  
 Charles, 
  
 Charles, 
  
 Byggentreprenö- 
  
 Byggentreprenö- 
  
 Byggentreprenö- 
  
 Byggentreprenö- 
  
 Byggentreprenö- 
  
 Byggentreprenö- 
  
 Byggentreprenö- 
  
 rerna 
  
 rerna 
  
 rerna 
  
 rerna 
  
 rerna 
  
 rerna 
  
 rerna 
  
 Anderson, 
  
 Anderson, 
  
 Anderson, 
  
 Anderson, 
  
 Rodriguez, 
  
 Brown 
  
 Brown 
  
 Försäkrings- 
  
 Förs.branschens 
  
 Förs.branschens 
  
 Förs.branschens 
  
 Sv. kommun- 
  
 son, Bilindustri- 
  
 son, Bilindustri- 
  
 branchsens 
  
 Service AB 
  
 Service AB 
  
 Service AB 
  
 förbundet 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 Service AB 
  
 Hernandez, 
  
 Hernandez, 
  
 Martinez, Martinez, Martinez, Martinez, Martinez, 
  
 Cementa AB 
  
 Cementa AB 
  
 Nynäs Bitumen ABNynäs Bitumen ABNynäs Bitumen ABNynäs Bitumen ABNynäs Bitumen AB 
  
 Simpson, MHF  
 Briggs 
  
 Briggs 
  
 WilkinsonFors- 
  
 Wolf, 
  
 Wolf, 
  
 Arnold, 
  
 berg, Statoil 
  
 berg, Statoil 
  
 berg, Statoil 
  
 Svenska Statoil 
  
 Svenska Statoil 
  
 Skogsindustrierna 
  
 AB 
  
 AB 
  
 Cabrera 
  
 Hicks, GD, 
  
 Hicks, GD, Hicks, GD, Hicks, GD, 
  
 Williams, 
  
 Williams, 
  
 ström, Stat väg- o 
  
 Stat  
 väg-och 
  
 Stat  
 väg-och 
  
 Stat  
 väg-och 
  
 Stat  
 väg-och 
  
 GD Stat  
 väg-och 
  
 GD Stat  
 väg-och 
  
 traf. inst 
  
 traf.inst 
  
 traf.inst 
  
 traf.inst 
  
 traf.inst 
  
 traf.inst 
  
 traf.inst 
  
 Smith, 
  
 Weber, 
  
 Weber, 
  
 Tom Cornelius- 
  
 Tom Cornelius- 
  
 Tom Cornelius- 
  
 Tom Cornelius- 
  
 Svenska  
 kommun-Motormännens 
  
 Motormännens 
  
 son, Motormän- 
  
 son, Motormän- 
  
 son, Motormän- 
  
 son, Motormän- 
  
 förbundet 
  
 Riksf. 
  
 Riksf. 
  
 nens Riksf. 
  
 nens Riksf. 
  
 nens Riksf. 
  
 nens Riksf. 
  
 Kidd, 
  
 Kidd, 
  
 David, 
  
 David, 
  
 David, 
  
 Patterson, 
  
 Patterson, 
  
 Motorbr. Riksför- 
  
 Motorbr. Riksför- 
  
 Motorbr. Riksför- 
  
 Motorbr. Riksför- 
  
 Motorbr. Riksför- 
  
 Motorbr. Riksför- 
  
 Motorbr. Riksför- 
  
 bund 
  
 bund 
  
 bund 
  
 bund 
  
 bund 
  
 bund 
  
 bund 
  
 Wallace, Bil- 
  
 Wallace, Bil- 
  
 Wallace, Bil- 
  
 Mcdowell, 
  
 Mcdowell, 
  
 Mcdowell, 
  
 Henry, Sv. 
  
 industriföreningen industriföreningen 
  
 industriföreningen Sv. åkeriförbundet Sv. åkeriförbundet Sv. åkeriförbundet åkeriförbundet 
  
 Perkins, 
  
 Perkins, 
  
 Perkins, 
  
 Perkins, 
  
 Perkins, 
  
 Perkins, 
  
 Bilindustri- 
  
 Bilindustri- 
  
 Bilindustri- 
  
 Bilindustri- 
  
 Bilindustri- 
  
 Bilindustri- 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 föreningen 
  
 Rice 
  
 Rice 
  
 Arnold, 
  
 Arnold, 
  
 der, Skogs- 
  
 der, Skogs- 
  
 Skogsindustrierna Skogsindustrierna 
  
 industrierna 
  
 industrierna 
  
 Supple- Phillips, 
  
 Phillips, 
  
 Phillips, 
  
 Phillips, 
  
 Phillips, 
  
 Phillips, 
  
 Phillips, 
  
 anter 
  
 Vägförv. i ÄlvsborgVägverket Reg. 
  
 Vägverket Reg. 
  
 Vägverket Reg. 
  
 Vägverket Reg. 
  
 Vägverket Reg. 
  
 Vägverket Reg. 
  
 SÖ 
  
 SÖ 
  
 SÖ 
  
 SÖ 
  
 SÖ 
  
 SÖ 
  
 Bryant, 
  
 Hines, 
  
 Hines, 
  
 Hines, 
  
 Hines, 
  
 Hines, 
  
 Hines, 
  
 EMSA 
  
 EMSA 
  
 EMSA 
  
 EMSA 
  
 EMSA 
  
 EMSA 
  
 Martinez 
  
 Kennedy 
  
 Brown, 
  
 Stokes, 
  
 Stokes 
  
 Stokes 
  
 Stokes 
  
 Stokes 
  
 son, LRF 
  
 LRF 
  
 LRF 
  
 LRF 
  
 LRF 
  
 LRF 
  
 LRF 
  
 Weber, 
  
 Simpson, MHF 
  
 Motormännens 
  
 Riksf. 
  
 VD 
  
 DelgadoTannerforsLars-G. 
 TannerforsLars-G.Tannerfors 
 Lars-G.Tannerfors 
 Holmes 
  
 2. Medlemmar i Buss och Samhälle  
 (1998-10-28) 
  
 Powers, Volvo Bussar Sverige AB 
 Holmes, Volvo Bussar Sverige AB 
 Neal, Scania Buses  Coaches 
 234 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Walker, Scania Buses  Coaches Adkins, Svenska Neoplan AB 
 Williamson, SL Flygbussarna AB Soto, Buss i Väst AB Ross, EvoBus Sverige AB Palmer, Swebus 
 Henrik Kolga, Linjebuss 
 Rodriguez, Buss och Samhälle/Bussbranschens Riksförbund Dag Fagring, Buss och Samhälle/Bussbranschens Riksförbund 
 3. Medlemsföretag i Rail Forum Sweden 
  
 ABB Signal 
  
 NCC 
  
 ABB Traction 
  
 PEAB (fr.o.m. 1994) 
  
 ASG (t.o.m. 1993) 
  
 Nordico (t.o.m. 1993) 
  
 Atlas Copco (t.o.m. 1994) 
  
 Positiva Sverige 
  
 Avesta Hood 
  
 Posten 
  
 BPA (t.o.m. 1993) 
  
 Ratos (t.o.m. 1993) 
  
 Fleming 
  
 SCA (t.o.m. 1993) 
  
 Eka Nobel 
  
 S-E 
  Banken 
  
 Electrolux 
  
 SIAB 
  
 Euroc (fr.o.m. 1994) 
  
 Skandia (t.o.m. 1993) 
  
 Fundia 
  
 Skanska 
  
 Handelsbanken (fr.o.m. 1994) 
  
 SKF (t.o.m. 1993) 
  
 ICA Partihandel 
  
 SSAB 
  
 Incentive (fr.o.m. 1994) 
  
 STORA (t.o.m. 1993) 
  
 Inexa Profil 
  
 Vattenfall 
  
 LKAB 
  
 235 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
 Styrelsens sammansättning 
  
 1993 
  
 1995 
  
 Ordinarie ledamöter 
  
 Suppleanter 
  
 Ordinarie ledamöter 
  
 Suppleanter 
  
 Lamb, ordf. 
  
 Johnson, 
  
 Lamb, ordf. 
  
 Johnson, 
  
 ABB 
  
 ABB 
  
 Yoder, 
  
 Johnson, 
  
 Yoder, 
  
 Lopez, 
  
 Fundia 
  
 Fundia 
  
 Fundia 
  
 Fundia 
  
 Wilkerson, 
  
 Russell, 
  
 Wu, 
  
 Russell, 
  
 NCC 
  
 NCC 
  
 NCC 
  
 NCC 
  
 Keller, 
  
 Knight, 
  
 Keller, 
  
 Knight, 
  
 Posten 
  
 Posten 
  
 Posten 
  
 Posten 
  
 Gonzalez, 
  
 Brown, 
  
 Wiggins, 
  
 Brown, 
  
 S-E 
  Banken 
  
 S-E 
  Banken 
  
 S-E 
  Banken 
  
 S-E 
  Banken 
  
 Patterson, 
  
 Charles, 
  
 Patterson, 
  
 Charles, 
  
 Skanska 
  
 Skanska 
  
 Skanska 
  
 Skanska 
  
 Sloan, 
  
 Smith, 
  
 Sloan, 
  
 Smith, 
  
 SSAB 
  
 SSAB 
  
 SSAB 
  
 SSAB 
  
 Davis, 
  
 Lopez, 
  
 Davis, 
  
 Lopez, 
  
 Vattenfall 
  
 Vattenfall 
  
 Vattenfall 
  
 Vattenfall 
  
 Rice, 
  
 Scott, 
  
 STORA 
  
 STORA 
  
 Jackson, 
  
 Frye, 
  
 Ratos 
  
 Ratos/Inter Forward 
  
 4. Närsjöfartsforums/Sjöfartsforums styrelse 
  
 1992 
  
 1995 
  
 1997 
  
 Schmidt, ordf. 
  
 Schmidt, ordf. 
  
 Dudley, ordf. 
  
 Ward, 
  
 Ward, 
  
 Brooks, v. ordf., 
  
 Sjöfartsverket 
  
 Sjöfartsverket 
  
 Sjöfartsverket 
  
 Diaz, 
  
 Diaz, 
  
 Diaz, 
  
 Sv. Redareförening 
  
 Sv. Redareförening 
  
 Generalsekreterare 
  
 Davis, 
  
 Davis, 
  
 Rivera, 
  
 Sv. Hamn- o Stuveriförb. 
  
 Sv. Hamn- o Stuveriförb. 
  
 Informatör 
  
 Perez, 
  
 Perez, 
  
 Peterson, Vänerns 
  
 Bylock  Nordsjöfrakt 
  
 Bylock  Nordsjöfrakt 
  
 Seglationsstyrelse 
  
 Martin, 
  
 Martin, 
  
 Davis, 
  
 Trollhätte Kanalverk 
  
 Kommunikationsdep. 
  
 Sv. Hamn- o Stuveriförb. 
  
 Rivera, 
  
 Wright, Sveriges 
  
 SSAB Oxelösund 
  
 Ångfartygs Assuransförening 
  
 Reid, 
  
 Boyle, 
  
 Sv. Skeppsmäklarförening 
  
 MoDo Paper AB 
  
 Guzman, 
  
 Perez, 
  
 STORA Inköp o transp. 
  
 Bylock  Nordsjöfrakt 
  
 Jan- Schroeder, 
  
 Sjöfartsverket 
  
 Smith, 
  
 Sv. Maskinbefälsförbundet 
  
 236 
  
 5. M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
  
 1992 
  
 1995 
  
 1997 
  
 Haynes, 
 Sv. Redareförening 
 Kim, 
 Sv. Hamn- o Stuveriförb. 
  
 Stanley, 
 SEKO 
 Rivera, 
 SSAB 
 Green, 
 Göteborgs universitet 
 Smith, 
 Sv. Redareförening 
 Wilkins, 
 Schenker Transport 
  
 Perry, 
 Nordwaggon 
 Scott, 
 Sv. Fartygsbefälsförening 
 Hebert, 
 Sv. Skeppsmäklareförening 
 237 
  
 5. 
  
 M 
 EDBORGARNA 
 ,  
 INTRESSENA OCH TRANSPORTPOLITIKEN 
  
 5. 
  
 Föreningen Svenskt Flygs styrelse 
  
 1994–1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 Ordförande: 
  
 Ordförande: 
  
 Ordförande: 
  
 Ordförande: 
  
 Thomas 
  
 Cook 
  
 Cook 
  
 Cook 
  
 Jones 
  
 Luftfartsverket: 
  
 Luftfartsverket: 
  
 Luftfartsverket: 
  
 (ABA) 
  
 Hawkins 
  
 Watts 
  
 Watts 
  
 Lopez 
  
 Lopez 
  
 Lopez 
  
 (suppl.) 
  
 (suppl.) 
  
 (suppl) 
  
 Torres 
  
 SAS: 
  
 SAS: 
  
 SAS: 
  
 (Malmö Aviation) 
  
 Hansen 
  
 Hansen 
  
 Hansen 
  
 Perez (suppl.) 
  
 Perez (suppl) 
  
 Perez (suppl) 
  
 Torres 
  
 Svenska 
  
 Svenska 
  
 Svenska 
  
 (Powell) 
  
 Flygbranschen: 
  
 Flygbranschen: 
  
 Flygbranschen: 
  
 Harmon 
  
 Harmon 
  
 Harmon 
  
 Huerta (suppl.) 
  
 Huerta (suppl.) 
  
 Huerta (suppl.) 
  
 Hess 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 Kommunala 
  
 (Skyways) 
  
 Flygintressenter: 
  
 Flygintressenter: 
  
 Flygintressenter: 
  
 Morrison 
  
 Henry 
  
 Henry 
  
 Henry 
  
 Morrison 
  
 Morrison 
  
 (suppl) 
  
 (suppl.) 
  
 (suppl) 
  
 Montoya 
  
 Flygindustrin: 
  
 Flygindustrin: 
  
 Flygindustrin: 
  
 (Kommunala 
  
 Gonzales 
  
 Gonzales 
  
 Johnson 
  
 flygintressenter) 
  
 Lowe 
  
 Lowe 
  
 Lowe 
  
 (suppl.) 
  
 (suppl) 
  
 (suppl) 
  
 Cruz 
  
 238 
 6. Svensk demokrati på tröskeln till  
 2000-talet 
  
 När Maktutredningen för snart ett decennium sedan sammanfattade resultatet av alla sina forskningsprojekt var den dominerande slutsat- sen att svensk politik höll på att ömsa skinn. Den gamla politiska modellen höll på att begravas och var i vissa avseenden redan ersatt av något nytt. När man idag läser utredningens slutrapport är det ett par intryck som infinner sig. 
 358 
  
 Man får för det första en bestämd känsla av att Maktutredningens forskargrupp överdrev och förstärkte de tendenser man kan skönja i dåtidens svenska samhälle. Slutsatserna är i flera avseenden starkare formulerade än vad de bakomliggande forskningsrapporterna ger underlag för. Nu så här i efterhand kan vi emellertid konstatera att Maktutredningen ändå fått rätt. Idag, på tröskeln till  
 2000-talet, 
  ser svensk politik mer ut som Maktutredningen beskrev den för tio år sedan. Detta gäller inte minst för de aspekter av den gamla svenska modellen som här har stått i fokus. Tendensen är att Sverige har blivit mer pluralistiskt. 
 Det andra intrycket, som baserar sig på slutrapportens allra sista sidor, gäller Maktutredningens bedömning av demokratins tillstånd. Det framgår tydligt att man ansåg att Sverige var i färd med att avlägsna sig från ett gammalmodigt samhällscentrerat demokrati- ideal. Men Sverige uppfattades som ganska extremt i detta avseende. De flesta andra länder sägs ha en demokratisyn som rymmer en bättre balans mellan demokratins samhälls- och individcentrerade aspekter. Sett med sådana alternativa och, kan man ana, även mer moderna glasögon var framtidsutsikterna enligt Maktutredningen betydligt ljusare. Härvidlag menar vi att utredningen nog i allt väsentligt hamnade fel i sin bedömning. Om man tar fasta på ett gan- ska traditionellt och i internationell litteratur väl etablerat demokrati- ideal, tvingas vi på det hela taget konstatera att utvecklingen gått åt fel håll. Tendensen är att Sverige har blivit mindre demokratiskt. 
 239 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 Konturerna till en ny politisk modell 
 I det första kapitlet ålade vi oss ett par bestämda uppgifter. Vi skrev att det övergripande syftet med hela denna skrift var att beskriva och från demokratisk synpunkt karakterisera den styrelsemodell som präglar svensk politik på tröskeln till  
 2000-talet. 
  Vår slutsats när det gäller den beskrivande uppgiften kan sammanfattas i åtta punkter. Tagna tillsammans ger de oss en god bild av vad som kännetecknar det nuvarande styrelsesättet i svensk politik. 
 Det finns flera olika möjligheter att påverka politiken 
 Den moderna folkstyrelsen erbjuder en rad olika former för delta- gande. Den enskilde medborgaren kan agera på egen hand eller till- sammans med andra i organiserade former. Bland de kollektiva aktö- rerna har partierna en särställning. Deras medverkan i politiken regle- ras genom författningen. Men även andra organiserade intressen som storföretag och olika typer av intresseorganisationer och ideella sam- manslutningar har – i strid med demokratins principer – erövrat poli- tiska positioner som i betydande grad bär institutionens känne- tecken. En demokrati av svenskt slag präglas således i stor utsträck- ning av att den parlamentariska demokratins former blandas med korporativism. Detta är en viktig ingrediens i det som Maktutred- ningen identifierade som den gamla svenska modellen. 
 Dagens diskussion tar mer eller mindre för givet att de organise- rade intressena inte längre ges lika stort utrymme eller samma möjlig- het att påverka politiken inom ramen för korporativa arrangemang. Men därmed tänker vi oss knappast att alternativet skulle vara att dessa, särskilt storföretag och intresseorganisationer, drar sig tillbaka till ett tillstånd präglat av politisk passivitet. I realiteten finns flera andra sätt att försöka påverka politiken. Vår egen undersökning har utgått från följande typologi över det politiska deltagandet. 
 240 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 Figur 6.1. Det politiska deltagandets former 
 Är deltagandet institutionaliserat? 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Demokratiska 
  
 principer? 
  
 Direkt relation 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 till besluten? 
  
 Parlamentarisk 
  
 t.ex. 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 demokrati 
  
 korporativism 
  
 Direkt relation till 
  
 Direkta 
  
 beslutsfattare? 
  
 aktioner 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Direkt relation till 
  
 Direkta kontakter 
  
 opinionen? 
  
 (Lobbying) 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Opinions- 
 Media- bildning  
  
 kontakter 
 Organiserade intressen kan i syfte att påverka politiken avsätta resur- ser för att informellt knyta direkta kontakter med beslutsfattare eller för att gripa in i den offentliga debatten. Det senare kan ske direkt eller indirekt beroende på om man väljer att själv ta till orda eller om man försöker påverka andra offentliga debattörer. Ytterligare en möj- lighet, fastän fortfarande tämligen ovanlig, är att organisationer eller företag tar lagen i egna händer i form av det som kallas direkta aktioner. 
 Med hjälp av figurens distinktioner kan vi också fastställa en som vi tycker meningsfull bestämning av lobbying. Begreppet lobbying bör enligt vår mening inte definieras så vitt att alla former av politisk påverkan kan förses med denna etikett. Det blir då ointressant att tala om lobbying. Begreppet bör inte heller preciseras så snävt att det 
 enbart blir vissa typer av aktörer som rent definitionsmässigt kan ägna sig åt lobbying. Med  
 lobbying  
 menar vi därför  
  
 icke-institutiona- 
  
 liserade direktkontakter med politiker eller tjänstemän i syfte att påverka offentligt beslutsfattande 
 . Att anlita en politisk konsult blir med detta språkbruk inte alls liktydigt med lobbying, utan bör i stället uppfattas som ett slags professionalisering av det politiska deltagandet som i 
  
 241 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 sin förlängning kan leda till vilken som helst av de olika deltagande- formerna. 
 Korporativismen förtvinar gradvis men lever fortfarande 
 En noggrann och systematisk prövning av tesen om korporativis- mens död ger vid handen att påståendet har visst fog för sig. Den institutionaliserade medverkan i offentligt beslutsfattande från orga- niserade intressen har minskat i omfattning sedan systemets höjd- punkt under 1950- och  
 1960-talen. 
  Detta gäller oavsett om man beaktar beslutsprocessens berednings- eller genomförandefas. 
 Det svenska kommittéväsendet fungerade länge som en viktig mötesarena för politiker, experter och organisationsföreträdare. Varje viktig politisk reform föregicks av en utredning där beslutsfattare och berörda intressen gavs möjlighet att påverka den framtida politi- Bowers. Det var för staten eller regeringen ett sätt att försäkra sig om sakkunskap men inte minst viktigt var också själva förankringen hos dem som senare skulle omfattas av statens agerande. Under senare decennier, särskilt från och med början av  
 1980-talet, 
  fungerar inte längre kommittéerna på det sättet. De har förlorat sin politiska roll samtidigt som de organiserade intressena också i viss mån har stängts ute från dessa mötesplatser. 
 En offentlig utredning går som regel ut på remiss. Det har av hävd uppfattats som en annan viktig möjlighet för organiserade intressen att göra sin röst hörd. Här är utvecklingen en annan även om konse- kvensen blivit densamma. Det gamla korporativa systemet har urhol- kats inifrån genom att allt fler intressen och myndigheter givits status som remissinstans. Det slags erkännande- eller statussystem som korporativismen förutsätter förlorar därmed sin mening – om alla ges status betyder det i realiteten att ingen ges status. 
 På genomförandesidan har det till och med fattats ett formellt beslut om att avskaffa korporativismen. De som ingår i styrelsen för en statlig myndighet representerar således inte en viss korporation utan företräder på regeringens uppdrag allmänheten. I praktiken har dock den korporativa representationen varit mera seglivad. Det är fortfarande i mångt och mycket samma personer som sitter kvar i lekmannastyrelserna. Men givet detta måste man ändå konstatera att andelen organisationsföreträdare har minskat. 
 Vi har också talat om beslutskorporativism som ett system där berörda organisationer regelmässigt ges en särställning inom ramen för formellt beslutsfattande organ. Praktexemplen är här jordbrukar- 
 242 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 nas starka ställning inom riksdagens jordbruksutskott och LO:s självklara representation i det socialdemokratiska partiets ledande organ. Här tycker vi annars att det finns skäl att vara försiktig med slutsatserna. Det är inte säkert att våra indikatorer på korporativism är riktigt tillförlitliga, men i den mån vi på basis av dessa indikatorer kan tala om att det tidigare har funnits en korporativism även i detta avseende så kan vi också här dra slutsatsen att den har minskat. 
 När detta har slagits fast – korporativismen har försvagats – så bör vi tillfoga ett par viktiga korrektiv. Det bör således framhållas att kor- porativismen aldrig har varit så dominerande som man ibland förleds att tro. Det fanns här ett betydande mått av sektorsvariation, där kor- porativismen framför allt slog igenom inom  
 jordbruks-, 
  arbetsmark- nads- och övrig socialpolitik. Det har dessutom alltid funnits poli- tiska sektorer som varit i stort sett kliniskt fria från detta fenomen. Som exempel kan nämnas författnings- och utrikespolitik. Det bör slutligen sägas att korporativismen fortfarande är långt ifrån död. Det finns fortfarande betydande inslag av korporativa arrangemang inom vissa sektorer, särskilt arbetsmarknads- och socialpolitik. 
 Det folkliga deltagandet minskar – eliternas engagemang ökar 
 Vi vet från den senast genomförda medborgarundersökningen – huvudresultaten finns redovisade i Demokratirådets rapport från 1998 – att det svenska folket tenderar att minska sitt politiska enga- gemang. Undantaget från denna regel är ett antal enkla deltagande- former som t.ex. namnunderskrifter och medvetna köpbojkotter. Mest har denna stagnation och tillbakagång drabbat det klassiska folkrörelseengagemanget. 
 Om vi i stället ser till den politiska elit som agerar som företrädare för organisationer och företag tycks bilden snarast vara den motsatta. Det är visserligen svårt att hitta tillförlitliga data över tid men våra indikatorer tyder ändå på att de mest resursstarka politiska aktörerna, intresseorganisationer och storföretag, trots avkorporativiseringen ändå har ökat sitt politiska engagemang. 
 Tagna tillsammans innebär dessa båda iakttagelser att politikens folkliga förankring har minskat. 
 I någon mån skulle denna tendens kunna motverkas av att de mer folkligt baserade intressena – organisationer av folkrörelsekaraktär – vinner terräng på andra intressens bekostnad. Inget talar emellertid för att så är fallet. Snarare tvärtom. Avkorporativiseringen har således 
 243 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 slagit hårdare mot arbetarrörelsens organisationer och mot de övriga folkrörelserna än mot exempelvis näringslivet. Folkrörelsernas ledare finns med i beslutande organ och i maktens korridorer som företrä- dare för sitt kollektiv, medan eliten inom näringslivet även kan upp- träda som experter eller helt enkelt som en elit av mer traditionellt slag. 
 Samma sak indikeras av den tilltagande professionaliseringen av samhällskontakterna inom storföretag och organisationsväsende. Flera av våra tradionella folkrörelser var tidigt mycket medvetna om betydelsen av en egen professionell organisation. Det som hänt de senaste decennierna är att näringslivet – både storföretag och dess intresseorganisationer – har lärt sig hur man går till väga för att påverka inom politiken. Även om de gamla folkrörelserna inte alls uppträder som svaga och orkeslösa offer för samhällsutvecklingen, är tendensen ändå tydlig. Det är näringslivet och dess organisationer som för närvarande vinner terräng. 
 Även storföretag satsar på politik – ibland med andras hjälp 
 Både organisationer och storföretag lägger ner betydande möda på att påverka det offentliga beslutsfattandet. Att detta är viktigt för intresseorganisationer förvånar inte alls. I vissa fall är själva syftet med en organisation att politiskt påverka samhällsutvecklingen i en viss riktning. Särskilt företagen, men även många av våra organisatio- ner, t.ex. hela idrottsrörelsen, har ju däremot ett annat huvudsyfte. Givet detta finns skäl att notera att många storföretag kan mäta sig med de fackliga organisationerna och en del andra renodlade intresse- organisationer när det gäller politiskt engagemang, här mätt i termer av samhällskontakter. 
 Om vi tillåter oss att generalisera – i fråga om organisationerna kan detta vara en smula vågat eftersom de är av så pass olika karaktär 
 – blir emellertid vår slutsats den att organisationerna med ett undan- tag har ett försteg framför storföretagen. Organisationerna har i genomsnitt fler direkta kontakter med de offentliga beslutsfattarna. Representanter för våra organisationer deltar också mera flitigt än företagsledarna i den offentliga debatten, och man har också större erfarenhet av mediakontakter. Undantaget gäller anlitandet av poli- tiska konsulter, vilket för all del sker mindre sällan, men här har stor- företagen tagit täten. Detta är givetvis inte alls märkligt. I linje med ovanstående resonemang framstår det tvärt om som naturligt att storföretagen för sitt politiska agerande har större behov av att anlita 
 244 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 hjälp utifrån än organisationerna. 
 Inom våra två huvudgrupper hittar vi ett förväntat mönster. De största storföretagen är mer politiskt engagerade än de relativt sett mindre storföretagen. Bland organisationerna är det de typiska intresseorganisationerna samt arbetsmarknadens organisationer som ägnar sig mest åt politik. En intressant detalj när det gäller anlitandet av politiska konsulter är att näringslivets egna organisationer (bransch och arbetsgivare) här ligger i topp. Det är i själva verket de enda typen av organisationer som härvidlag kan mäta sig med stor- företagen. 
 Man kan kanske fråga sig om vi i vår undersökning verkligen mäter inflytande och makt. Är deltagande, t.ex. lobbying, ett tillför- litligt mått på inflytande? Naturligtvis är det en brist att vi inte bättre lyckas undersöka inflytande oberoende av deltagandet. Det ideala vore om vi kunde studera hur och i vad mån olika former av delta- gande också innebär olika grad av inflytande. Nu tvingas vi anta att så är fallet. Ett studium av deltagande och påverkansförsök är alltså intressant därför att det också säger oss något om hur inflytande faktiskt ser ut. 
 En annan tänkbar invändning är att vårt sätt att undersöka delta- gande med i huvudsak s.k. kvantitativa data skulle vara betänkligt. Det skulle kunna misstänkas att vi riskerar att dra fel slutsatser om skillnader mellan stora och små storföretag, och mellan riksorganisa- tioner och lokala organisationer när vi lutar oss mot kvantitativa data. Ja, så kan det nog vara. Men det troliga är nog i så fall att vi riskerar att underskatta det mönster som framträder i vårt empiriska material. Det är möjligen så att vi systematiskt underskattar skillnaderna med avseende på både förekomst av lobbying och inflytande. Om vi antar att kontakter har avsedd verkan så jämställer vi för närvarande Telias kontakter med Post- och Telestyrelsen med en Pingstförsamling som kontaktar kulturförvaltningen i kommunen om bidrag till en mötes- kampanj. 
 Två eliter med olika nätverk och skilda prioriteringar 
 Oavsett storleken på storföretagen och oavsett typen av organisation kan vi konstatera att mest resurser läggs på kontakterna med lokala beslutsfattare och minst på dem som opererar på Europanivå. Att detta skulle gälla för mindre storföretag och för lokalorganisationer är inte förvånande. Men det gäller således även för de allra största företagen och dessutom för våra stora rikstäckande organisationer. 
 245 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 Annars kan vi registrera ett tämligen distinkt mönster. Vid sidan av att de starka intresseorganisationerna fortfarande visar sig vara mycket aktiva, det är en kategori av organisationer som innefattar flera av de gamla folkrörelserna, har vi att göra med två skilda eliter: En näringslivets elit och en löntagar- eller facklig elit. Vi känner igen detta från korporativismen där dessa två elitgrupper medverkar i det politiska maktutövandet. Den gamla svenska modellen tycks således i detta avseende ha blivit införlivad med och överförd till det nya poli- tiska landskap som mer präglas av lobbyism och medialisering. Före- trädarna för storföretag och för näringslivets organisationer priorite- rar ungefär samma slags frågor, ingår i likartade nätverk och inriktar sitt politiska agerande mot samma typ av beslutsfattare. På motsva- rande sätt formar representanterna för de fackliga organisationerna en egen distinkt elit. 
 De fackliga organisationerna lägger således ner mer kraft på frågor om arbetsmiljö och arbetsrätt medan näringslivet – företagen, arbets- givarna och branschorganisationerna – har ett intresse för att påverka de villkor som företagen lever under och därför snarare lyfter fram de frågor som handlar om konkurrens, skatter och subventioner men också mer konkreta näringsfrågor som rör infrastruktur och miljö. De fackliga organisationernas fokusering på de politiska företrädarna slår igenom oavsett om man väljer att urskilja politiker på alla nivåer eller om man bara ser på rikspolitikerna. Och ser vi på kontakterna med parlamentariker och partiföreträdare, de två grupper som har den mest utpräglade representativa rollen på nationell nivå, blir detta ännu tydligare. Det är inte helt orimligt att tänka sig att detta också avspeglar den traditionella socialdemokratiska alliansen mellan parti och klassorganisationerna och då företrädesvis fackföreningsrörel- sen. Näringslivsorganisationernas kontakter är på motsvarande sätt starkt fokuserade på tjänstemännen vare sig vi studerar kommunal, nationell eller  
 EU-nivå. 
  Om vi sedan kompletterar bilden med företa- gens agerande förstärker detta bilden av att näringslivet kraftigt tycks rikta sina kontakter mot den statliga byråkratin, tjänstemän i allmän- het men också den framväxande maktfaktor som EU utgör. Det senare indikerar att näringslivet stärker greppet om den politiska framtiden. 
 När företagen eller organisationerna samverkar med andra för att påverka politik så vänder de sig i stor utsträckning till den egna kon- cernen eller organisationshierarkin. Men i den mån man söker allian- ser utanför den egna formella strukturen så formas även här en näringslivskoalition respektive en  
 fackligt-politisk 
  koalition. Medan näringslivets organisationer söker sig till företagen så söker löntagar- 
 246 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 nas organisationer samarbete med andra fackliga sammanslutningar och med politiska företrädare. 
 De två traditionella eliterna tycks således leva vidare även i plura- lismens samhälle. De lägger ner kraft på olika frågor, ingår i relativt olikartade nätverk och söker påverka olika typer av beslutsfattare. På så sätt bildar man två olika politiska sfärer som fortfar att ingripa i det parlamentariska beslutsfattandet. 
 Politiska konsulter för dem med resurser och för näringslivet 
 Vår undersökning ger besked om att de organiserade intressena har blivit mer professionella i sin politiska verksamhet. Detta tar sig två olika uttryck. Allt fler av storföretagen och många organisationer bygger upp särskilda avdelningar för att svara för företagets eller organisationens samhällskontakter. Dessutom har det under senare tid etablerats en särskild kår av politiska konsulter, vilka ger service åt den som kan och är villig att betala för sådana tjänster. 
 Om man frågar konsulterna själva uppger de att det inte i första hand är de allra största företagen och organisationerna som anlitar deras tjänster. Det förmodade skälet är att dessa redan har tillgång till det slags resurser och kunnande som konsulterna kan erbjuda. Så kan det vara, även om det faktiskt fordras att man har betydande egna resurser för att över huvud taget ha råd att anlita politiska konsulter. Det är nämligen dyrt. 
 Men även om vi godtar branschens egen beskrivning av kundpro- filen – att merparten av kunderna hör hemma i skiktet strax under de allra största – så följer inte att de allra största storföretagen och de allra största intresseorganisationerna skulle vara ointresserade av deras tjänster. Frågar vi kunderna själva – storföretagen och organisa- tionerna – visar det sig nämligen att storlek spelar roll. De allra största storföretagen satsar mest även på detta (men eftersom de inte är så många slår det inte igenom i konsultbranschens orderböcker). Anlitandet av konsulter är dessutom som vi redan har konstaterat främst ett alternativ för näringslivet och dess organisationer. 
 Vad är det då som kännetecknar konsulternas arbete? Den över- gripande slutsatsen är att det inte finns något generellt mönster. Det professionellt arbetande konsultföretaget tycks i stället behandla varje fråga som unik och har dessutom uppfattningen att den även fordrar en unik strategi. Politik blir till teknokrati. Här ryms något av en paradox. Många som arbetar med politiska frågor inom  
 PR-företa- 
  gen har nämligen sitt ursprung i partipolitiken och flera av företagen 
 247 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 förknippas också med en viss ideologisk riktning. Trots detta är den politiska konsultbranschen snarast uttryck för en avideologisering av politiken. 
 Trafikpolitik – lobbying och alliansbyggande 
 Trafikpolitiken och, bredare, transportpolitiken eller, ännu bredare, kommunikationspolitiken är ett av de områden där avkorporativise- ringen varit mest märkbar. Den sammanblandning av roller, mellan offentliga aktörer och privata, som är så karakteristisk för korporati- vismen borde då också minska i utbredning. Så förhåller det sig emel- lertid inte. Inom trafikpolitiken kan vi se prov på en ny eller åtmins- tone alternativ variant av denna rollsammanblandning. Inom trafik- politiken finns ett antal nätverksorganisationer som kan uppfattas som ett slags korporativa arrangemang fastän i privata former. Dessa nätverksorganisationer, Vägföreningen är den äldsta och Rail Forum Sweden den därutöver mest kända, kännetecknas nämligen av att de rymmer både privata och offentliga medlemmar. 
 Nätverksorganisationerna behöver inte själva synas och märkas. Deras styrka är att de kan utöva inflytande indirekt genom att knyta samman flera nyckelaktörer i en mer eller mindre sammanhållen alli- ans. Särskilt Vägföreningen förmår att på detta sätt påverka svensk trafikpolitik i långt högre grad än vad som kan förväntas av en vanlig intresseorganisation. 
 När nätverksorganisationerna väljer att själva synas, gör de rejäla punktvisa satsningar. Ett mycket belysande exempel är Vägförening- ens agerande inför det senaste stora trafikpolitiska beslutet. Vägför- eningen lyckades genom en mycket kraftfull riktad opinionsbildning förändra det förslag som utredningen, den s.k. kommunikations- kommittén (KomKom), lade fram på våren 1997. I den proposition regeringen presenterade ett år senare hade vägsektorns och bilindu- strins intressen beaktats i långt högre grad än vad KomKom hade för- ordat. 
 Transportpolitiken ger en god illustration till det faktum att avkorporativiseringen inte alls innebär att de organiserade intressena hamnar i politisk passivitet. Det förhåller sig tvärtom så att lobby- verksamheten är alldeles särskilt intensiv inom detta område. Just denna sektor utmärks dessutom av att det bland företag och organi- sationer förekommer ovanligt många allianser. Slutligen bör det nog också framhållas de främsta påtryckarna inom transportpolitiken är de organisationer och företag som har ett direkt ekonomiskt egenin- 
 248 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 tresse av att det genomförs satsningar på och utbyggnader av vägnä- tet och annan infrastruktur. 
 Ett mer pluralistiskt system 
 Frågan är nu hur de tendenser och det mönster vi registrerat ska tol- kas. Är det möjligt att urskilja konturerna till en ny svensk politisk modell? De alternativ som intresserar oss – korporativism, pluralism och juridisk demokrati – kan preciseras som kombinationer av olika deltagandeformer enligt nedanstående figur: 
 Figur 6.2. Tre alternativa styrelseskick 
  
 Parlamentarisk demokrati plus 
  
 Korporativa 
  
 arrangemang 
  
 Lobbying 
  
 Opinionsbildning 
  
 Korporativism 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Pluralism 
  
 X 
  
 X 
  
 Juridisk demokrati 
  
 X 
  
 Redan i avslutningen av det andra kapitlet drog vi slutsatsen att kor- porativismen har försvagats. Vi spekulerade också över vad som ten- derar att komma i dess ställe och drog slutsatsen att pluralismen nog framstod som det mest rimliga alternativet. De undersökningar som redovisats i de efterföljande kapitlen bekräftar denna slutsats. Det svenska styrelseskicket har i någon mån förskjutits från korporati- vism till pluralism. 
 Vad händer med demokratin? 
 Det senaste decenniet har i mångt och mycket varit demokratins årti- onde. Perspektivet har inte alls varit detsamma men uppmärksamhe- ten har hela tiden kretsat kring den styrelseform som Blake utnämnde till det minst dåliga av alla dåliga politiska system. Efter öststatskommunismens sammanbrott och murens fall har vi bevitt- nat en formlig kapplöpning bland världens stater om att införa fler- partisystem och allmänna val med den västerländska demokratin som förebild. Samtidigt har larmrapporterna avlöst varandra. I de gamla mogna demokratierna har de traditionella demokratiska institutio- nerna, särskilt partierna, förlorat sitt fotfäste och sin förankring hos 
 249 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 folket. Vi kan, i likhet med Burton på  
 1930-talet, 
  tala om en demokratins seger och kris. 
 Ett centralt tema i ett par av Demokratirådets rapporter –  
 Demo- krati som dialog  
 från 1995 och  
 Demokrati och medborgarskap  
 från 1998 – är att den svenska folkstyrelsen håller på att ändra karaktär. Från att ha varit urtypen för ett slags folkrörelsebaserad deltagarde- mokrati har svensk politik allt mer antagit skepnaden av en mer ordi- när åskådardemokrati där merparten av medborgare glider in i en pas- siv roll som iakttagare av de politiska eliternas spel med varandra. Den tesen baserar sig främst på data om medborgarnas politiska engagemang. I vår undersökning är det däremot de politiska eliterna och de organiserade intressena som varit föremål för uppmärksam- het. Trots skilda empiriska fokus är emellertid det grundläggande intresset detsamma. Även vi har som ambition att kunna säga något om hur det är ställt med den svenska folkstyrelsen. I grova drag utgår vi också från samma bedömningskriterier som Demokratirådet. Inspirationskällan är Thomas preciseringar av den ideala demo- kratin. 
 Inledningsvis preciserade vi själva de tre demokrativärden som vi lägger till grund för en bedömning av svensk demokrati. Den norma- tiva tanken är att ett meningsfullt folkligt  
 deltagande  
 bör känneteck- nas av politisk  
 jämlikhet  
 och  
 öppenhet  
 för insyn. Fastän samhället har genomgått omvälvande förändringar, är det således enligt vår mening fortfarande den klassiska demokratins ideal som ska förverkligas. 
 Den politiska makten ska kunna återföras på folket självt. Folkmak- ten ska vidare utövas under jämlika former. Och den politiska makt- utövningen och dess mekanismer ska slutligen ligga öppen för med- borgarnas kritiska insyn. 
 En sådan bedömning får karaktären av en utvärdering där de fak- tiska förhållandena jämförs mot en måttstock i form av ett normativt ideal. Det som vi noga räknat kan jämföra med idealet är då vissa eli- ters och vissa kollektiva aktörers politiska engagemang, närmare bestämt deras nyttjande av de olika deltagandeformerna, deras olika sätt att försöka påverka det politiska beslutsfattandet. Ett första pro- blem med denna ansats är att idealet egentligen handlar om medbor- garnas insyn och möjlighet att utöva inflytande under jämlika former. Vi riskerar här att behöva dra slutsatser på basis av antaganden om relationen mellan de organiserade intressena och medborgarna. På avgörande punkter kan vi emellertid förlita oss på andra forskares undersökningar av den interna demokratin inom olika organisa- tioner. 
 Ett annat problem är att vi egentligen vill uttala oss om hur ett 
 250 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 helt system fungerar, eller om hur graden av demokrati påverkas av en större eller mindre förskjutning inom ramen för ett sammansatt och komplext system. Vi vill kunna säga något om hur demokratin påverkas av en viss förskjutning från korporativism till pluralism, av att de korporativa arrangemangen i någon mån tonas ned till förmån för lobbying och opinionsbildning. Vi vill veta något om de totala, både direkta och indirekta, och mer långsiktiga effekterna av föränd- ringar i hela det politiska systemet, men vi blir i praktiken hänvisade till att uttala oss om de mer direkta kortsiktiga effekterna av att vissa enskilda komponenter i systemet förändras på marginalen. 
 359 
  
 Med detta vill vi framför allt ha sagt att den avslutande utvärde- ringen är ett vanskligt företag. Svårigheterna gör det emellertid inte mindre väsentligt eller mindre intressant. Som medborgare i en demokrati är det trots allt frågor av detta slag som vi vill ha besva- rade. 
 Vilka former av deltagande är effektiva? 
 I första hand riktar vi nu intresset mot de tre typer av deltagande som i kombination med varandra markerar skillnaden mellan korporati- vism, pluralism och juridisk demokrati. Frågan är vad det får för kon- sekvenser att de korporativa arrangemangen i någon mån förlorar i betydelse jämfört med lobbying och opinionsbildning. Hur ska vi värdera dessa deltagandeformer med avseende på deras effektivitet att påverka politiskt beslutsfattande? 
 Det säger sig självt att deltagande i korporativa arrangemang är ett mer effektivt sätt att påverka än det slags kontakter med beslutsfat- tare som vi kallar lobbying. Allt annat lika ger det mer inflytande att själv fatta beslut än att låta andra göra det. Däremot är det inte alls givet att opinionsbildning skulle vara ett mindre kraftfullt sätt att påverka bara därför att man befinner sig längre ifrån själva beslutsfat- tandet. Poängen med opinionsbildning är ju att man påverkar lång- siktigt, att effekten kvarstår långt efter själva påverkansförsöket eftersom man förhoppningsvis har fått andra att ändra uppfattning. 
 Om vi har rätt i vår slutsats att svensk politik har genomgått en förskjutning, om än marginell, från korporativism till mer pluralism, så skulle detta även innebära att de organiserade intressena i något större utsträckning blivit tvungna att förlita sig på mindre effektiva påverkansformer. Under förutsättning att de organiserade intressena alls är uttryck för folkliga stämningar, skulle detta – allt annat lika – även innebära att demokratin i någon mån har försvagats. 
 251 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 Denna utveckling kan dock i någon mån motverkas av en helt annan tendens. Vi har sett att det skett en professionalisering av det politiska engagemanget. Både konsultbranschen och de interna sam- hällskontaktavdelningarna är uttryck för detta. Om något bör detta innebära att de organiserade intressen som tar dessa tjänster i anspråk blir mer effektiva i sina påverkansförsök. Det är rimligen i det per- spektivet vi också kan förstå SAFs byte av politisk strategi. Genom att arbeta mer professionellt med lobbying och opinionsbildning ansåg sig Arbetsgivarföreningen kunna påverka mera effektivt jäm- fört med vad som var möjligt inom ramen för de korporativa arrange- mangen. 
 Den slutgiltiga effekten av förskjutningen från korporativism till pluralism är således inte alls entydig. Osäkerheten i denna bedöm- ning förstärks dessutom av den utveckling som vi har kunnat skönja inom folkrörelserna. Många av de organiserade intressena har givetvis fortfarande en betydande folklig förankring, men tendensen är mycket tydlig. Det pågår en gradvis urholkning av de stora intresse- organisationernas demokratiska kvaliteter. Oavsett om organisatio- nerna själva tar direkt del i det politiska beslutsfattandet inom ramen för korporativa arrangemang eller om deras roll inskränker sig till de verksamheter som ryms i ett mer pluralistiskt system, innebär detta att organisationerna i någon mån har förlorat sin betydelse som instrument för ett effektivt  
 folkligt  
 deltagande. Den mest väsentliga försvagningen av demokratin är således inte nödvändigtvis en effekt av avkorporativiseringen. 
 Hur beaktas jämlikheten? 
 Ett av korporativismens främsta problem är rent praktiskt. Samman- trädeslokalerna rymmer inte alla som vill vara med. För att de korpo- rativa arrangemangen ska kunna fungera, förutsätts att inte alla orga- nisationer kräver att få bli representerade. I praktiken är det nödvän- digt att vissa grupper ställs utanför. För att korporativismen alls ska kunna motsvara den politiska jämlikhetens ideal fordras därför att representanterna för ett fåtal stora organisationer accepteras som företrädare för folket i dess helhet. I ett mångfacetterat och organisa- tionsmässigt rikt samhälle är däremot korporativismen oförmöget att förverkliga det demokratiska idealet om politisk jämlikhet. Motsva- rande problem behöver inte nödvändigtvis drabba det pluralistiska systemet. 
 De korporativa arrangemangen rymmer dessutom närmast defini- 
 252 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 tionsmässigt en annan defekt som både lobbying och opinionsbild- ning i princip kan undvika. I ett korporativt system ges försteg åt de medborgare som organiserar sig i ett kollektiv. Såväl lobbying som opinionsbildning är däremot former för deltagande som även enskilda individer kan nyttja oberoende av andra individers agerande. Förskjutningen från korporativism till pluralism innebär därmed åtminstone teoretiskt vissa möjligheter för en mer jämlik politisk ordning. Frågan är emellertid hur dessa deltagarformer fungerar i rea- liteten. 
 För att kunna uttala oss om hur den politiska jämlikheten har utvecklats fordras att vi lägger pussel med resultaten i bokens olika kapitel. En högst påtaglig förändring som förstärker demokratin är att politikerna nu i långt större utsträckning än tidigare ensamma får ta ansvar. I såväl kommittéarbetet som i ämbetsverkens styrelser har politikernas andel ökat kraftigt, i första hand på ämbetsmännens bekostnad men också till förfång för de organiserade intressena. I bokens andra kapitel kunde vi emellertid också konstatera att korpo- rativismens försvagning har tenderat att stärka näringslivets och de mer klassiska elitgruppernas ställning på folkrörelsernas och särskilt då den fackliga rörelsens bekostnad. Under förutsättning att vi tän- ker oss att folkrörelserna i första hand innebär en tillgång för de medborgare som saknar individbaserade resurser, men alldeles oav- sett hur vi värderar tillståndet i det förgångna, betyder det att den politiska jämlikheten i så motto har drabbats av korporativismens försvagning. Men även om en del av det folkliga deltagandet minskat är samtidigt det centrala trots allt att medborgarnas politiskt valda representanter har ökat sin makt. Utan att ge sig in på att bedöma de folkvaldas representativitet och kvalitén på deras beslutsunderlag och arbete innebär den här utvecklingen att den politiska jämlikheten har tagit ett steg framåt. 
 Avkorporativiseringens effekter på den politiska jämlikheten måste emellertid hållas isär från konsekvenserna av eventuella för- ändringar av lobbying och opinionsbildning. En generell synpunkt är att utvecklingen på det här området återigen försämrar den politiska jämlikheten. 
 Både lobbying och opinionsbildning uppvisar från maktsynpunkt ungefär samma karakteristika som korporativismen. Precis som i den gamla korporativa modellen domineras även systemet med lobbying och opinionsbildning av två motstående elitgrupperingar. Det är fort- farande den gamla motsättningen mellan det som slagordsmässigt brukar benämnas arbete och kapital, som sätter sin prägel på den politiska maktstrukturen. I den mån vi alls kan uttala oss om hur lob- 
 253 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 bying och opinionsbildning har förändrats över tid, synes den makt- mässiga förskjutningen gå i samma riktning även här. Det är närings- livet och dess organisationer som över tid har stärkt sin ställning. 
 Man har helt enkelt lärt sig av folkrörelsernas, särskilt arbetarrörel- sens, historiskt sett mycket framgångsrika politiska arbete. 
 Våra båda fallstudier – undersökningen av den politiska konsult- branschen i kapitel 4 och analysen av transportpolitikens nätverksor- ganisationer i det efterföljande femte kapitlet – är belysande på denna punkt. Den politiska konsultbranschen tycks förstärka den gamla maktstrukturen. Det är de etablerade och resursstarka aktörerna, både storföretag och intresseorganisationer, som i första hand anlitar politiska konsulter. Men från kapitel 3 vet vi också att det är storföre- tagen och näringslivets egna organisationer som främst går i bräschen för denna typ av professionalisering av den politiska verksamheten. Samma insikt förmedlas i vår undersökning av de nätverksorganisa- tioner som opererar inom trafikpolitiken. 
 Dessa forskningsresultat visar att de möjligheter som har öppnat sig när korporativismen blir alltmer försvagad, ännu inte har blivit utnyttjade. I detta avseende tvingas vi således konstatera att demo- kratin har drabbats av en försvagning. Här kan vi också konstatera att den nämnda professionaliseringen inte alls motverkar denna tendens. Tvärtom. Både den politiska konsultbranschen och de interna kon- taktavdelningarna innebär en ytterligare förstärkning av samma nega- tiva tendens. 
 Hur påverkas möjligheten till insyn? 
 Det gamla korporativa systemet rymmer en dubbelhet när det gäller öppenhet och möjlighet till insyn. I dess typiska variant ger ett kor- porativt arrangemang ledningen för de medverkande organisatio- nerna en möjlighet att mötas till gemensamma överläggningar utan att allmänheten har insyn i vad som avtalas. Organisationseliterna kan i det fördolda förhandla fram rimliga kompromisser utan att stö- ras av medlemmarnas krav. Det förutsätts att ledningen i förväg har utverkat ett tillräckligt öppet mandat och att den i efterhand klarar av att förankra sitt agerande inom den egna rörelsen. Det betyder att bristen på öppenhet och insyn under själva processen i någon mån kompenseras av att det inte råder något tvivel om vilka som har ansvar för resultatet i ett korporativt beslutsfattande. De eliter som tillåts delta står till svars åtminstone inför sina egna medlemmar. 
 De två deltagandeformer som kännetecknar pluralismen är på sätt 
 254 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 och vis varandras motsatser. Från demokratisk synpunkt är det där- för, åtminstone i just detta avseende, en avgörande skillnad mellan lobbying och opinionsbildning. Lobbying innebär att enskilda eller kollektiv försöker påverka de offentliga beslutsfattarna i det för- dolda. I likhet med korporativismen är processen stängd för medbor- gerlig insyn. Till skillnad från korporativismen saknas dessutom möj- lighet att i efterhand utkräva ansvar hos dem som faktiskt varit med och utformat ett visst beslut. Opinionsbildning fungerar precis tvärtom. Här lyfts, åtminstone i det typiska fallet, det centrala fram i öppen dager. Själva poängen är att man försöker påverka andras sätt att tänka genom att gå ut i den offentliga debatten. Vem som helst kan då i princip granska ens argument och även bemöta ens stånd- punkter i egna debattinlägg. 
 Av dessa principresonemang följer att det inte är självklart hur folkstyrelsen har påverkats av den registrerade förskjutningen från korporativism till pluralism. Vi lämnar gradvis ett samhälle där orga- nisationerna tillåtits spela en viktig roll i den offentliga politiken genom att utöva inflytande i institutionaliserade former. I sina ljus- aste stunder innebär ett sådant styrelseskick att medborgarna kan delta i samtal inom sina organisationer och att olika organisations- företrädare i sin tur ingår i dialog med varandra. 
 360  
 I det nya, mer plu- ralistiska samhället finns de stora starka intressegrupperna kvar, men de utövar sin makt på ett delvis annat sätt. Dialogen mellan dessa stora intresseorganisationer kommer inte längre att vara densamma när de i stället för att träffas i gemensamma sammanträdesrum upp- vaktar makthavarna var för sig, ofta långt bortom offentlighetens ljus. Även diskussionen  
 inom  
 organisationerna kommer att påverkas. Tidigare fördes den mot bakgrund av att organisationsledningarna samtidigt ingick i samtal med motparterna, den restriktionen försvin- ner nu. I ett sådant perspektiv står vi inför ökande svårigheter att få dialogen i samhället att anta en deliberativ form. 
 Tolkningen av de empiriska resultaten kan emellertid även göras utifrån ett annat, mer optimistiskt synsätt. Även om ett levande och inflytelserikt organisationsliv kan vara till fördel för dialog i samhäl- let är det också, som bekant, behäftat med flera problem. Det fria organisationsväsendet utgör, med Thomas ord, den moderna demokratins dilemma. 
 361  
 Det deliberativa inslaget i demokratin måste nämligen grundas på något sånär lika villkor, vilket försvårats i det tidigare styrelseskicket. När nu den svenska staten upphör att ge vissa organiserade intressen en särställning i samtalet, kan det således öppna möjligheter för en sundare demokratisk dialog. Det  
 förutsätter  
 i så fall att samtalen flyttar från sammanträdesrummen ut i offentlig- 
 255 
  
 6. S 
 VENSK DEMOKRATI PÅ TRÖSKELN TILL  
  
 2000- 
 TALET 
  
 hetens ljus och inte tillbaka in i hemlighetsmakeriets mörka vrår. Förstärkningen av det politiska systemets pluralistiska drag utgör 
 på så vis en unik chans att få en berikad demokratisk dialog. Samti- digt finns här en uppenbar risk att tankeutbytet förtvinar i gruppiso- lationism och hemlighetsmakeri. En av de stora politiska utmaning- arna handlar därmed om att forma spelreglerna för det demokratiska samtalet. Problemet handlar till stor del om vilken roll organiserade intressen ska tillåtas spela i samtalet. Även mediernas roll vore i prin- cip värd att beakta i detta sammanhang. 
 Lösningen måste emellertid enligt vår mening sökas utanför de organiserade intressenas och mediernas egen ram. Om det alls finns en demokratisk lösning på ovanstående problem står den med nöd- vändighet att finna i det politiska beslutsfattandet i mer snäv bemär- kelse. Det är hos politikerna och ytterst sett hos medborgarna själva som vi måste söka svaret. Vi tror nämligen att  
 2000-talets 
  styrelse- skick kommer att ställa stora krav på medborgare och politiker efter- som de i allt högre grad konfronteras med välplanerade opinionsbild- ningskampanjer och andra påverkansförsök. Beslutsfattare som ald- rig hinner tänka själva får svårt att värja sig mot professionella påtryckare, särskilt om politikerna saknar ideologisk ryggrad som vägledning i viktiga beslutssituationer. Och vänder samtidigt med- borgarna politiken ryggen kan lobbyismen bli ett allvarligt demokra- tiskt problem. 
 256 
 Noter 
  
 1  
  
 PISA-projektet 
  har finansierats av Riksbankens Jubileumsfond, Arbetslivs- fonden, Arbetslivsinstitutet och Kommunikationsforskningsberedningen. En beskrivning av projektet och en förteckning över dess rapporter återfinns på hemsidan: http://www.statsvet.uu.se/research/pisa/ 
  
 2  
 Jfr Elster 1990, 147. Att en institution erkänns behöver givetvis inte betyda att den gillas eller följs av alla. Vissa författare vill i definitionen också lägga in att den har en viss beständighet eller hållfasthet. Se Levi 1990, 403f. Detta anser vi dock vara en empirisk fråga och det finns många exempel på såväl motstånds- kraftiga (se North 1993; Mitchell 1993) som föränderliga och manipulerbara institutioner (se Shepsle 1989). 
  
 3  
 Se här Stone, Austin  Mclean 1995 och Demokratirådets rapport från 1998  
 Demokrati och medborgarskap 
 . 
  
 4  
 Detta betyder också att vi kan tänka oss att det ibland finns anledning att tala om  
 grad av  
 institutionalisering. 
  
 5  
 Koch  Carlberg 1990 och Nelson 1996. 
  
 6  
 Inom  
 PISA-projektet 
  har dock flera rapporter berört denna typ av politiskt deltagande: Sandström 1998, som kartlägger aktioner i vägbyggnadskonflikter, och Middleton 1997, Griffin 1997 och Hester 1998, som alla berör civil olydnad och olagliga metoder. Se även Boyd 1999, samt, för en översikt över the Politics of Social Protest, Roach  Curry 1995. 
  
 7  
 Jfr Espeli 1994; Sundström 1999. Johnsson (1999, 14) tenderar att göra samma misstag genom att av lobbyverksamheten kräva att den ska ha en viss professionalitet. 
  
 8  
 En alternativ tänkbar avgränsning vore att även innefatta indirekt opinions- påverkan, vilket i så fall vore detsamma som lobbying gentemot media. 
  
 9  
 Johnsson 1999 vill undanta alla sorters olagligheter som t.ex. mutor från lobbyingbegreppet. Enligt vår mening är det emellertid olyckligt att göra defini- tionen beroende av vad som stipuleras som lagligt eller ej. Inte heller håller vi med Garcia om att lobbying måste vara organiserad, dvs ha en viss omfatt- ning, varaktighet och professionalitet (sidan 14). Se också Sanchez  Rommetvedt (1999, 6) som särskiljer korporativism från lobbying genom att definiera  
 korporativism  
 som  
 institutionaliserat deltagande i beslutsprocessen.  
 När de ska precisera sig tillfogar de emellertid en rad ytterligare onödiga kriterier (t.ex. tydlighet och regelbundenhet eller institutionalisering i en allmän mening). Den avgörande skillnaden är huruvida vissa aktörer tilldelas en sär- ställning och tillåts ingå i beslutsprocessen som erkänd part. 
  
 10  
 Dessa tre typer av styrelseskick preciseras närmare i Hermansson 1993, kap 1. 
 257 
  
 N 
 OTER 
  
 11 
  
 Denna diskussion presenteras mera utförligt i kapitel 2 och i där anförd litte- ratur. 
  
 12 
  
 Se West m.fl. 1995 
  
 13 
  
 Dessa kriterier finns t.ex. formulerade i Dahls Demokrati som procedur i  
  
 Idéer om demokrati  
 (Stockholm: Tiden, 1992). 
  
 14 
  
 Se Teorell 1998, 27f. 
  
 15 
  
 Dessa tre kriterier är för övrigt snarlika de tre aspekter som även Teorell 1998, 28, väljer att uppmärksamma i sin demokratiundersökning. 
  
 16 
  
 Vi har här tagit intryck av den italienske statsvetaren Luna (1987, kap. 4) funderingar om idéarvet efter den antika demokratin. 
  
 17 
  
 SOU 1990:44, Roberson 1992 och Hermansson 1993. Se även Williams 1994 och West 1992. 
  
 18 
  
 Både Roberson 1992,  
  
 49–57, 
  och Hermansson 1993,  
 33–41, 
  presenterar tidigare korporativismforskning med tonvikt på begreppsbildning och operationalise- ringsproblem. 
  
 19 
  
 Schmitter 1974, 1977 och 1982. 
  
 20 
  
 Heckscher 1936. Se även Lawrence 1944 och 1946. 
  
 21 
  
 Jfr Hermansson 1993, kap 1. 
  
 22 
  
 De lämpliga referenserna är här White 1960 respektive Lowi 1979. 
  
 23 
  
 Söderlind 1961, 146. 
  
 24 
  
 Ramirez 1917, 258; jfr Tingsten 1933, 77f och Elvander 1956, 29ff. 
  
 25 
  
 En jämförelse över tid visar att fackföreningsrörelsen, vid sidan om ett fort- satt deltagande i partistyrelse och verkställande utskott, kraftigt minskat sin partirepresentation och framför allt försvunnit från olika socialdemokratiska arbetsgrupper för speciella sakpolitikområden (Se LO:s uppdragsregister 1985, 1989 och 1996). 
  
 27 
  
 Det praktiska arbetet med insamling och kodning av data har skötts av Lawson. De exakta årtalen är 1971 (för AU 1970), 1975, 1976, 1980, 1982, 1985, 1989, 1991 och 1994. 
  
 28 
  
 Hadenius 1981 och Hermansson 1993,  
  
 136–141. 
  
 29 
  
 Elvander 1988, 1992 och LO:s verksamhetsberättelser. 
  
 30 
  
 Meijer 1956 och 1969, samt Johansson 1992. 
  
 31 
  
 Hermansson 1993, särskilt sid. 447ff. 
  
 32 
  
 Det empiriska materialet består av regeringens årliga s.k. kommittéberättel- ser. Klassificeringen av kommittéledamöter utgår från de kategorier som nyttjas i Hermansson 1993. I de allra flesta fallen är det inte särskilt svårt att avgöra vad en ledamot representerar. Det enda egentliga bekymret har bestått i att avslöja de företrädare för frivilliga sammanslutningar (partier och organisationer) som inte avslöjar sig själva genom sin yrkesbenämning. Av motsvarande anledning och tack vare  
  
 Statskalendern  
 är det däremot inte alls troligt att restkategorin Vet ej skulle innehålla några ytterligare ämbetsmän. 
  
 33 
  
 Se här Coleman 1999, som visar kommittépolitikens betydelse för den svenska 
  
 258 
  
 N 
 OTER 
 samförståndskulturen. Andelen enmansutredningar samvarierar starkt med andelen utskottsbetänkanden försedd med reservationer. 
  
 34 
  
 Det tydliga brottet i början av  
  
 1980-talet 
  kan förmodligen förklaras av den reformering av kommittéväsendet som den då nytillträdande socialdemokra- tiska regeringen iscensatte 1982. I syfte att effektivisera utredningsväsendet beslutades att kommittéerna som mest skulle arbeta i två år (se härom Peters  Petersson 1988). 
  
 35 
  
 Jfr Hermansson 1993, kap 8. 
  
 36 
  
 Jfr Hoefer 1996, 76, där remissarbetets popularitet bland de stora organisa- tionerna tas som en intäkt för att korporativismen står stark. Vi hävdar att ökad konkurrens i det här avseendet snarare leder till någon sorts intressegruppsplu- ralism. 
  
 37 
  
 Roberson 1992, 64f och 103f; Swahn 1980. 
  
 38 
  
 Det praktiska arbetet har utförts av  
  
 Mitchell, Skinner, Andersen, Mitchell och Collins. 
  
 39 
  
 Förutom ett par procentenheter som delas mellan partipolitiska sammanslut- ningar och utländska aktörer, består resten (drygt 60 %) av offentliga instanser av olika slag. 
  
 40 
  
 Balansen mäts som differensen mellan löntagarorganisationernas procentan- del och det privata näringslivets samlade andel. Till näringslivet räknas då inte enbart arbetsgivarorganisationerna utan också branschorganisationer samt enskilda privata företag. 
  
 41 
  
 West 1992 hävdar detta med emfas. 
  
 42 
  
 Se här i stället Anderson 1997, samt Anderson, Maddox  Berg 1999, kap 5. 
  
 43 
  
 Se t.ex. Roberson 1992. 
  
 44 
  
 Öberg 1994,  
  
 59–75. 
  
 45 
  
 Jfr Kunkel  Pontusson 1997. 
  
 46 
  
 Se Elvander  Holmlund 1997, Elvander 1997 och Elvander 1998. 
  
 47 
  
 Se Vigneau m.fl. 1999. 
  
 48 
  
 I vissa styrelser, t.ex. länsarbetsnämnderna har emellertid viss styrelserepre- sentation återinförts. 
  
 49 
  
 Hadenius 1978, SOU 1983:39, SOU 1985:40. 
  
 50 
  
 Den här undersökningen bygger på en genomgång av samtliga 2848 styrelse- ledamöter (se not 35) vid fem mätpunkter från 1960 till 1997. Klassificeringen av ledamöter är naturligtvis ett vanskligt företag. Grundprincipen har varit att undersöka om personen i fråga har ordinarie verksamhet eller andra styrelseupp- drag som kan kopplas till myndighetens verksamhetsområde. Det har i så fall tolkats som grunden till att denne beretts plats i styrelsen. I de flesta fall har detta varit tämligen oproblematiskt. Mycket ofta har problemet emellertid varit att personer kan föras till mer än en grupp. Även det bekymret har vi försökt lösa genom att avgöra i vilken egenskap personen sitter i den aktuella styrelsen (genom t.ex. övriga styrelsens sammansättning). 88 ledamöter (3,1%) har (ännu) inte kunnat klassificerats. De källor som använts är Statskalendern, 
  
 259 
  
 N 
 OTER 
 diverse biografiska handböcker (Vem är det?), organisationers och förvaltning- ars verksamhetsberättelser samt telefonsamtal och brevförfrågningar till berörda ämbetsverks  
 verksledningar/GD-sekreterare 
  (det senare gäller framför allt genomgången av 1997 års ledamöter). För det praktiska arbetet med att insamla grundmaterialet har forskningsassistenterna Valenzuela (åren  
 1960–1990) 
  och Harris (år 1997) svarat. Se även Manning 1997 som är en jämfö- relse med Hadenius 1978. 
  
 51 
  
 Kriterierna på vad som är ett centralt ämbetsverk är mycket oklara. I den här undersökningen har sex kriterier tillämpats (jfr Hadenius 1978): Myndigheten skall vara: 1) direkt  
  
 underställd regeringen 
 , 2) i sin verksamhet omfatta  
 hela Sverige 
 , 3) av  
 permanent  
 karaktär, och ha 4) chef som  
 tituleras lägst överdirektör  
 el. motsv. 5) minst  
 15 anställda 
 ; och dessutom har 6)  
 domstolar  
 och  
 militära  
 befälsmyndigheter  
 uteslutits 
 . Som ledamöter räknas samtliga med beslutande- rätt. Trots dessa kriterier har gränsdragningsproblem uppstått. Generellt har då en generös tolkning tillämpats. Det innebär att något fler myndigheter klassats som centrala ämbetsverk än i andra undersökningar av svensk statsförvaltning (jfr Molin et. al. 1969, 89 och Peters  Petersson 1988, 53), vilket vi betrak- tar som en fördel när omfattningen av korporativismen skall mätas. Som källa har Statskalendern använts. 
  
 52 
  
 Jfr Bergqvist 1997 och Anderson m.fl. 1999, kap 6. 
  
 53 
  
 Organisationsrepresentanter omfattar ordinarie, sakkunniga, adjungerade, revisorer, revisorssuppleanter och ersättare. Myndigheterna innefattar alla råd, referensgrupper, arbetsgrupper, delegationer, kommittéer, styrelser och organ som sorterar under departementen och som inte är statliga utredningar eller är knutna till sådana eller kan ses som regionala eller lokala myndigheter. (Till kategorin utredningar har förts utredning, kommitté och beredning som upp- fattats ha haft ett specifikt utredningsuppdrag och som inte har haft en perma- nent arbetsuppgift). Klassificeringen i arbetsmarknadsorgan bygger på att sam- hällsorganet direkt skall syssla med arbetsmarknadsfrågor som avtal, arbetsrätt, sysselsättning, löner, arbetsmiljö och arbetsmarknadsutbildning. Flertalet, men inte alla, organ under arbetsmarknadsdepartementet hör således hit. Gränsfall som organ med mer generell inriktning mot socialpolitik, ekonomisk politik, näringspolitik, produktkontroll eller miljöfrågor i allmänhet har i likhet med andra generella policyområden kategoriserats som övriga organ. 
  
 54 
  
 De olika organisationerna tycks använda något olika sätt att uppfatta vilka som representerar dem vilket försvårar möjligheterna att göra absoluta jämförel- ser. Såväl LO, TCO som SACO tycks automatiskt uppfatta förbundens delta- gande som sitt eget. SAF rapporterna däremot bara sådana som uttryckligen nominerats av SAF eller organisationens förtroenderåd (se SAFs Kalender 1984/85, 191). Däremot tycks man över tid och mellan organisationerna upp- fatta vilka organ som ska redovisas på ett någorlunda likartat sätt. 
  
 55 
  
 Jfr Korpi 1981. 
  
 56 
  
 Studerar vi i stället antalet representanter blir förändringen ännu tydligare då man kan dra ner på antalet representanter, främst ersättare, utan att helt lämna myndigheten. Exempelvis minskar LO antalet representanter från 911 st 1980 till 316 st 1996. 
  
 260 
  
 N 
 OTER 
  
 57 
  
 Jfr Hermansson 1993. 
  
 58 
  
 Se här SOU 1990:44, 173, och för utvecklingen under det senaste decenniet Demokratirådets rapport från 1998 (Koch m.fl. 1998). 
  
 59 
  
 SOU 1990:44, 177. 
  
 60 
  
 Källor: Maktutredningens huvudrapport: SOU 1990:44, 177; LO: Den fack- liga organisationsgraden bland kvinnor och män, Löne och arbetslivsenheten maj 1996. LOs hemsida  
  
 1997-07-16. 
  De olika värdena före och efter 1986 beror på att arbetskraftsundersökningens beräkningsmetod förändrades detta år. 
  
 61 
  
 LO: Den fackliga organisationsgraden bland kvinnor och män, Löne och arbetslivsenheten maj 1996, 20. För en internationell jämförelse som pekar i samma riktning, se Davis  Pontusson 1997, Christensen 1997. Yrkestill- hörighet påverkar inte organisationsgraden i någon större utsträckning; kvinnor har en starkare tendens att ansluta sig till någon facklig organisation än män; den kraftigaste uppgången sedan 1990 har skett inom storstadsområdena och bland ungdomar. Se ovannämnda  
  
 LO-rapport 
  samt LO:s hemsida. 
  
 62 
  
 Jfr West m.fl. 1995. 
  
 63 
  
 Vad gäller EU:s inverkan på korporativismens utveckling, se Andersson 1998 och Vigneau m.fl. 1999. 
  
 64 
  
 Se här Lundgaard 1998 och Åkerblom 1999. 
  
 65 
  
 SOU 1990:44, 355ff; Koch m.fl. 1996, kap 3. 
  
 66 
  
 Grip 1987, 37. 
  
 67 
  
 För en analys av policyprocessen i det här speciella fallet, se Lundin 1998. 
  
 68 
  
 DNs artikelserie 29/3, 30/3 och 1/4 1997 (Carlberg  Clark). 
  
 69 
  
 Jfr exempelvis inläggen i SOU 1998:146 och Timbroskriften av Hunt son (1999). 
  
 70 
  
 Kampanjen Sverige börjar skolan påbörjades 1997 och skall pågå till juni 2000 och beräknas kosta 20 miljoner kronor. För beskrivning och analys av kampanjen, se Eriksson 1998 och Koch, Miller och Garcia 1998. 
  
 71 
  
 Eftersom de politiska institutionerna (riksdag, regering och myndigheter) också kan uppträda som aktörer, kunde man tänka sig en undersökningsdesign där det aktörsinriktade och det institutionella perspektivet kombinerades i ett slags nätverksanalys. 
  
 72 
  
 Petersson 1989,  
  
 167–172. 
  
 73 
  
 Shaw m.fl. 1999, 116ff. 
  
 74 
  
 Vaverka 1997, 75. Se också Vaverka 1995. I Hylander 1997 mätes också lob- bying i form av skrivelser, men här gäller agerandet gentemot förvaltningen (Vägverkets arbetsplaner). Enligt Russell har dock inte skrivelsemängden ökat nämnvärt. En studie av hur statsråden inom kommunikations- och utbild- ningsdepartementen uppvaktades av olika intressen (Marcusson 1996) kommer inte heller fram till att något genomgripande hänt. I den senare studien är dock undersökningsperioden alltför kort för att man ska kunna dra några mer väl- grundade slutsatser. 
  
 261 
  
 N 
 OTER 
  
 75 
  
 Oskarsson 1997, 32ff. 
  
 76 
  
 Oskarsson 1997, 38ff; Fornstedt 1998. 
  
 77 
  
 Lundin 1998; Åkerblom 1998 och 1999, Egervärn 1998. 
  
 78 
  
 Koch m.fl. 1998, 53ff. 
  
 79 
  
 Christiansen  Rommetvedt 1999, 9ff. 
  
 80 
  
 Svarsfrekvensen är förhållandevis god. Ett stort svenskt tändsticksbolag har avstått från att besvara enkäten med motiveringen att det är svårt för företaget att få en garanterad sekretess för den information som lämnas ut. Deras oro är obefogad. Vi är glada för det förtroende som merparten företag och organisatio- ner givit oss och garanterar givetvis att vi inte släpper några uppgifter som avslö- jar hur de enskilda aktörerna har besvarat frågorna. Arbetet med att koda enkä- terna har Butler skött mycket förtjänstfullt. Enkäternas utformning och urval presenteras i särskilda bilagor, där vi även gör en analys av bortfallet. 
  
 81 
  
 Se Thelander 1997. 
  
 82 
  
 Svaren på de frågor vi ställer innefattar i realiteten mer än det som här beskri- vits som informella kontakter. Det är säkerligen så att några av de aktörer som ingår i enkäten i sina svar också räknar in det som här tidigare pekats ut som korporativa arrangemang. Detta är dock i praktiken inget stort problem, efter- som det är en försvinnande del av alla de kontakter som tas. I praktiken är det således de informella kontakterna som har kartlagts. Om lobbying på konsult- basis, se också Lund 1999 samt nästföljande kapitel i denna volym. 
  
 83 
  
 Då frågorna explicit hänvisar till antal gånger per månad och basen är år har vi här kunnat välja att översätta svarsalternativen till en absolut skala. Genom att anta att ett år i realiteten består av 10 arbetsmånader har det blivit en skala mel- lan 0 och 10, vilket samtidigt underlättar beräkningarna. Skalstegen är inte lika utan utgår från vad som explicit anges i frågan. Vi skiljer oss här exempelvis från Koch 1989, som använder en ekvidistant skala (vilket således innebär att stegen mellan skalvärdena är lika stora). För detaljer om enkäten, se bilaga 1 och 
  
 84 
  
 Koch m.fl. 1998, 73. Se också SOU 1990:44, 211; Koch, Young  Blomberg 1987, 97ff. 
  
 85 
  
 Sambanden (Mendoza  
  
 r 
 ) ligger mellan 0,24 (kontaktar  
 Sanchez 
  konsul- ter) och 0,54 (kontaktar  
 media–debatterar 
  själva). En faktoranalys ger också enbart en faktor vilket gör det möjligt att se på de olika beteendena som uttryck för en enda dimension av politiskt deltagande. 
  
 86 
  
 Lutningskoefficienten – det ostandardiserade  
  
 b-värde 
  som erhålles i en vanlig linjär regression – är i tur och ordning: 0,46, 0,36, 0,33 och 0,22. De små kon- cernbolagen (mindre än 500 anställda) ingår ej i dessa beräkningar. Faktum är emellertid att dessa företag inte förändrar resultatet nämnvärt. Små moderbolag tycks således uppträda som mindre storföretag, vilket indikerar att det förmod- ligen finns ett dotterbolag som i praktiken agerar för koncernens räkning. En loglinjär regressionsmodell ger inte heller mer än mycket marginellt förbättrad passning. Det kan förklaras av vårt speciella urval som är begränsat till riktigt stora företag. I en tröskelmodell återfinns dessa nämligen bortom den punkt där kurvan börjar plana ut. 
 262 
  
 N 
 OTER 
  
 87 
  
 Se Sundström 1999 i en av Demokratiutredningens tidigare skrifter samt Lund 1999. 
  
 88 
  
 För mer ingående analys av de mest aktiva, se kapitel 5 om lobbyaktiviteterna inom transportsektorn. 
  
 89 
  
 Till detta kan läggas den grupp på mellan 50 till 100 konsulter som arbetar med lobbying vid de olika konsultfirmorna. För en närmare diskussion, se nästa kapitel. 
  
 90 
  
 De tre nykonstruerade variablerna anger hur stor andel av företagen som har angett åtminstone ett av de ämnen som ingår i respektive faktor. 
  
 91 
  
 Indexvärde 0 – 1 beroende på företagens storlek mätt i antalet anställda (tusental). (Regression, ostandardiserad  
  
 b-koefficient). 
  
 92 
  
 Det bör framhållas att vår undersökning och de tidigare elitundersökningarna i Maktutredningens och Demokratirådets regi skiljer sig åt metodiskt i vissa avseenden. Mest uppenbart är att vi utgår från olika urval, där vårt är mer begränsat. Enkäterna riktar sig formellt sett också till olika typer av aktörer. Maktutredningens enkät (och därmed även Demokratirådets eftersom det rör sig om samma material) vänder sig till de personer som innehar vissa maktmäs- siga nyckelpositioner i det svenska samhället. I praktiken ett antal ledningsfunk- tioner inom politik, förvaltning, organisationsväsende och näringsliv. Vår enkät har gått ut till ledningen för enbart vissa av dessa institutioner. Denna skillnad, som i praktiken inte borde vara av någon större betydelse, avspeglar sig emeller- tid i skilda språkbruk. Hos oss är det inte enskilda personer som agerar utan de kollektiv som ledningen företräder. 
  
 93 
  
 Principal komponent analys och varimax lösning enligt Howard kriterium. I faktoranalysen har ämnesområden den egna verksamheten uteslutits. Respon- denterna kan ange intresse för flera ämnesområden samtidigt och just denna kategori kan då innefatta de andra. 
  
 94 
  
 En helt genomförd maktanalys skulle också kräva att man försöker mäta huruvida påverkansförsöken också får genomslag och om detta varierar mellan de olika nätverken. Den frågan har emellertid inte undersökts här. 
  
 95 
  
 För att effektivisera analysen har vi även här konstruerat ett mått som anger antalet kontakter per år. Utgångspunkten är den uppgift man lämnade på fråga 3 och svaret på fråga 4 talar sedan om hur stor del av dessa kontakter som riktades mot respektive typ av beslutsfattare (mycket ofta innebär att man multiplice- rar med 1, ganska ofta ger multiplikation med 2/3, enstaka tillfällen med 1/3, och aldrig med 0) 
  
 96 
  
 Jfr Koch m.fl. 1997 som handskas med ett likartat problem i en under- sökning av medborgarna och beslutsfattare på olika nivåer. 
  
 97 
  
 Regressionskoefficienten ligger på 4,9 (ökning av antalet årliga kontakter per 
  
 10 
  
 000 anställda) för departementskontakterna jämfört med exempelvis 2,6 för kontakter med  
  
 EU-parlamentariker 
  och 3,5 kommunpolitiker. 
  
 98 
  
 Koch m.fl. 1998, kap.4. 
  
 99 
  
 Betydelsen av det parlamentariska läget har givetvis inte kunnat prövas här. När det gäller kontakter med nationellt baserade företrädare har vi nämligen 
  
 263 
  
 N 
 OTER 
 bara data från en socialdemokratisk regeringsperiod. Det förtjänar dock att påpekas att en viktig del av kontakterna sker gentemot kommunala företrädare, där de politiska majoriteterna är mer varierade. 
  
 100 
  
 Den sista kolumnen anger förklarad varians som talar om hur stor del av variationen av kontakter som sammantaget kan hänföras till de här variablernas sammantagna förändringar. 
  
 101 
  
 Det bör uppmärksammas att den linjära ekvationen underskattar betydelsen av att ha en speciell avdelning eftersom det här är steget mellan att inget ha och att ha en anställd överhuvudtaget som bestämmer värdet på regressionskoeffi- cienten. Det ger som vi tidigare sett betydligt mer effekt att ha folk på andra avdelningar eller enheter som har hand om samhällskontakterna. 
  
 102 
  
 I en totalundersökning av det här slaget får måtten för signifikans en något annan betydelse än vid en traditionell undersökning med obundet slumpmässigt urval. Här handlar signifikans om huruvida vi har skäl att tro att sambandet är skilt från vad som skulle kunna uppstå av ren slump. Att signifikansen är relativt låg när det gäller elitvariabeln hänger också delvis ihop med att vi där begränsat antalet organisationer kraftigare (bara fack, arbetsgivare och bransch ingår). Wise talet är helt enkelt ganska lågt. 
  
 103 
  
 För en mer detaljerad analys av transportpolitiken, se kap.5 i denna volym. 
  
 104 
  
 Jfr Granovetter 1973 om The Strenght of Weak Ties. 
  
 105 
  
 Just detta framträder tydligare om vi sänker säkerhetsnivån till 90 %. 
  
 106 
  
 Aftonbladet  
 980105 och 931103. 
  
 107 
  
 West m.fl. 1995. 
  
 108 
  
 Aktioner eller civil olydnad som påverkansform tas inte upp här. 
  
 109 
  
 Öberg 1997,  
  
 68–69. 
  
 110 
  
 SOU 1990:44. 
  
 111 
  
 Makt och Media  
  
 nr 1, 1993. 
  
 112 
  
 Att ordet lobbying skall användas här är emellertid ingen självklarhet. Fak- tum är att flertalet vid  
  
 PR-företagen 
  som sysslar med politisk påverkan istället talar om  
 samhällskontakter  
 eller  
 kommunikationsrådgivning 
 . En trolig anledning till att lobbying ofta undviks är att detta blivit ett värdeladdat ord som fått en negativ klang.  
 Lobbying  
 för dessutom tanken till amerikanska så kallade  
 guns-  
  
 for-hire 
 -lobbyister 
  som anses vara redo att ta vilka uppdrag som helst bara upp- dragsgivaren har råd att betala för deras tjänster (Vaverka 1995, 47).  
 PR-företa- 
  gen vill förmodligen undvika att bli förknippade med dessa. I ett informations- blad från  
 PR-företaget 
  Rikta Kommunikation (Kort information till samhälls- kontakter/lobbying, Rikta Kommunikation) konstateras exempelvis följande: Bilden av lobbyister har varit den myglande och mutande manipulatören. Lob- Hoffman blir då synonymt med otillbörlig påverkan. Det är säkert en bidragande orsak till att företag istället ofta använder begreppet samhällskontakt. Det gäller emellertid inte alla. På en reklamaffisch går  
 PR-företaget 
  Idétorget under signaturen lobbyisterna – en del av det nya öppna Sverige. 
  
 113 
  
 Exempelvis Roberson 1992 och West 1992. 
  
 264 
  
 N 
 OTER 
  
 114 
  
 Flera motioner har lagts fram som syftar till förbud eller någon form av kon- troll av lobbyister; 1982/82:1160, 1990/91:K230, 1994/95:K203, 1997/98:K203. Dessa hänvisar främst till politisk påverkan som sker med hjälp av konsultby- råer. Ytterligare en motion, 1994/95:K506, behandlar lobbying men det är då fråga om statliga myndigheters politiska deltagande och krav på att dessa inte bör bedriva lobbyverksamhet. Riksdagsmotionerna berörs här endast i med några ord. Se Lund 1999,  
  
 30–34, 
  för en översikt av de ståndpunkter som presen- teras. 
  
 115 
  
 Petersson 1989, Marcusson 1996, Vaverka 1995, Fornstedt 1998, Öberg 1997, samt Åkerblom 1998 och 1999. 
  
 116 
  
 Williams 1994, Åkerblom 1998 och 1999, Woodard  Carlberg 1990. 
  
 117 
  
 Wahlgren 1998, se även Koch  Carlberg 1990. 
  
 118 
  
 Lundin 1998, se även  
  
 Dagens Nyheter  
 970329, 970330 och 970104. 
  
 119 
  
 Månström 1984 och Carlberg 1989. 
  
 120 
  
 Makt och Media  
  
 nr 1, 1993. 
  
 121 
  
 Aftonbladet  
  
 980106. 
  
 122 
  
 Dagens Nyheter  
 970329, 970330 och 970401, se även Lundin 1998. 
  
 123 
  
 Dagens Nyheter  
  
 970401. 
  
 124 
  
 Svenska Dagbladet  
  
 970207. 
  
 125 
  
 Göteborgsposten  
  
 970721. 
  
 126 
  
 I frågan om förmånsbilar agerade SJ med hjälp av miljörörelsen. Se Lundin 1998. 
  
 127 
  
 Aftonbladet  
  
 980105. 
  
 128 
  
 Dagens Nyheter  
  
 970401. 
  
 129 
  
 Dagens Nyheter  
  
 970401. 
  
 130 
  
 Aftonbladet  
  
 980105. 
  
 131 
  
 Moderna Tider  
  
 nr 6, 1998. 
  
 132 
  
 Aftonbladet  
  
 931103. 
  
 133 
  
 Moderna Tider  
  
 nr 2, 1998. 
  
 134 
  
 Dagens Nyheter  
  
 970401. 
  
 135 
  
 I USA är lobbyister förpliktigade att enligt the Federal Regulation of Lobby- ing Act lämna in en rapport till ett register. Rapporten skall innehålla namn på de inblandade, summan som spenderas, aktuella politiska områden och det beslut som man avser att påverka. Gray är den som spenderar en femtedel av sin tid på lobbying, minst 154 000 kronor per år på lobbying i egen sak eller åt annan för motsvarande minst 38 000 kronor i halvåret. Se  
  
 Dagens Nyheter  
 980401, Ståhlberg 1988 och Taylor 1989. 
  
 136 
  
 Göteborgsposten  
  
 970721. 
  
 137 
  
 Aftonbladet  
  
 980105. 
  
 138 
  
 Makt och Media  
  
 nr 1, 1993. 
  
 265 
  
 N 
 OTER 
  
 139 
  
 Moderna Tider  
  
 nr 6, 1998. 
  
 140 
  
 Dagens Nyheter  
  
 970401. 
  
 141 
  
 Aftonbladet  
  
 931103. 
  
 142 
  
 Aftonbladet  
 980107 i RIKTA Kommunikation, case  
 juli-september, 
  1997, Sveriges Redareförening (Kompendium med sammanställning av uppdraget för Redareföreningen). 
  
 143 
  
 RIKTA Kommunikation, case  
  
 juli-september, 
  1997, Sveriges Redarefören- ingen (Kompendium med sammanställning av uppdraget för Redarefören- ingen). 
  
 144 
  
 Månström 1984. 
  
 145 
  
 Månström 1984. 
  
 146 
  
 Navarro  
  
 1989,15–16. 
  
 147 
  
 Carlberg 1989, 23. Rapporten sammanställdes 1983 och ytterligare en under- sökning 1986 visade att trenden fortsatt. 
  
 148 
  
 Sveriges Public Relations Förening heter i dag Sveriges informationsfören- ing. 
  
 149 
  
 Carlberg 1989, 21. Företag som ingått i undersökningen: ASKUS, BNL Information AB,  
  
 Lambert 
  AB. ISAK – Information och samhällskon- takt AB, JKL Information AB, KREAB, Public Relations AB, Relationskonsult AB, Speech Dynamics/Info Dynamics AB, Strategy AB, Wildell Public Rela- tions och Odonnell  Partners AB. 
  
 150 
  
 Carlberg 1989,  
  
 21–23. 
  
 151 
  
 Carlberg 1989,  
  
 26–27. 
  
 152 
  
 Carlberg 1989,  
  
 16–17. 
  
 153 
  
 Carlberg 1989, 22 och 31. 
  
 154 
  
 Carlberg 1989, 19. 
  
 155 
  
 Att inställningen till politisk konsultverksamhet är partipolitiskt betingad visar även de två första motioner som lagts fram i frågan. Se motion 1981/ 82:1160, Marshall (vpk) som kräver förbud mot verksamheten, 1990/ 91:K230, Jones m. fl. (mp). Se även Lund 1999, 30 ff. 
  
 156 
  
 Vaverka 1995 och 1996, samt Ewing 1996. 
  
 157 
  
 Öberg 1997; Anderson, Maddox  Berg 1999; Lundin 1998. 
  
 158 
  
 Vaverka 1995,  
  
 46–48. 
  
 159 
  
 Marcusson 1996 och Anderson 1997, 76. 
  
 160 
  
 Påpekas också i Anderson 1997, 76. 
  
 161 
  
 Öberg 1997, 85. 
  
 162 
  
 Öberg 1997, 87. Se även Anderson, Maddox  Berg 1999, kap 5. 
  
 163 
  
 Lundin 1998, särskilt sidorna  
  
 34–37. 
  
 164 
  
 Wahlgren 1998, 39. 
  
 165 
  
 West m.fl. 1995,  
  
 20–23. 
  Se även Koch m.fl. 1998 där detta beläggs empiriskt i kapitel 6. 
 266 
  
 N 
 OTER 
  
 166 
  
 West m.fl. 1995, 22. 
  
 167 
  
 West m.fl. 1995. Demokratirådets resonemang är väl förankrat i den internationella demokratidebatten. 
  
 168 
  
 West m.fl. 1995, 36. 
  
 169 
  
 Moore 1994,  
  
 151–153. 
  Se även Lund 1999,  
 16–17. 
  
 170 
  
 West m.fl. 1995,  
  
 25–26. 
  Demokratirådet hänvisar detta resonemang till en undersökning om riksdagsledamöternas uppfattning om riksdagens centrala uppgifter (Smith och Meyers 1988). 
  
 171 
  
 Se avsnittet Hur skall modellen användas? i Lund 1999, där tillämpningen av modellen diskuteras. 
  
 172 
  
 Koch  Carlberg 1990, 159. 
  
 173 
  
 Demokratirådet presenterar ytterligare kriterier för vad som bör karaktäri- sera den demokratiska beslutsprocessen men som för det här tillfället lagts åt sidan. För en diskussion kring dessa, se West m.fl. 1995 och Lund 1999, 18. 
  
 174 
  
 Resultaten från enkätundersökningen presenteras huvudsakligen i tabell- form. Endast ett fåtal utnyttjade det utrymme som gavs till egna skriftliga kom- mentarer i enkäten. Dessa återges i löptext och får liksom intervjusvaren huvud- sakligen fungera som kommentarer till tabellerna. Enkäten finns bifogad som bilaga. 
  
 175 
  
 Telefonupplysning: Small, ansvarig för PRECIS (980427). 
  
 176 
  
 www.sverigesinformationforening.se/effektiv.html#yrkesområde (9803). 
  
 177 
  
 PRECIS (Public Relation Consultancies in Sweden) bildades 1990 och hade vid tiden för undersökningen 35 medlemsföretag. Av dessa arbetar långt ifrån alla med politisk påverkan. Med hjälp av Small, ansvarig för PRECIS, bedömdes 11 företag vara relevanta för undersökningen – de som åtar sig upp- drag som syftar till att påverka opinion och beslutsfattare. Ytterligare ett med- lemsföretag, Lexivision ins, visade sig i efterhand vara relevant och tillkom sedan i enkätundersökningen. 
  
 178 
  
 Alla företag utom ISAK är medlemmar i PRECIS. ISAK ingick i Terrell undersökning 1989 och omnämns i Aftonbladets artikelserie. 
  
 179 
  
 Eventuella svagheter med intervju- och enkätsvar är något som här bör has i åtanke. De garanterar inte att kunna förklara hur verkligheten ser ut eftersom de utgör enskilda individers subjektiva bedömningar. Det är å andra sidan inte säkert att det finns exakta svar på de frågor som ställs eller att jag som intervju- are lyckas få alla att uppfatta samma frågor på samma sätt. Se Lund 1999,  
  
 12–14, 
  för en mer utförlig diskussion i anslutning till metodval och tänkbara metodpro- blem. Resonemangen bygger på Shepherd precisering av fördelar och problem med enkäter och intervjuer respektive öppna och fasta svarsalternativ i Sapsford  Jupp 1996. 
  
 180 
  
 Inför intervjuundersökningen kontaktades ursprungligen 12 företag. Andréasson Public Relations avböjde med hänvisning till tidsbrist. Svenska PR- byrån föll bort på grund av en miss i planeringen från min sida. I ett senare skede visade det sig att ytterligare två företag var intressanta; ISAK och Lexivision ins. 
  
 267 
  
 N 
 OTER 
 Att komplettera med en enkät var ett försök att inkludera dessa samt dem som föll bort i intervjuundersökningen. En enkät med fasta svarsalternativ var också ett sätt att få ett mer tydligt och systematiskt material. I enkätundersökningen föll Wildell Gruppen, Kreab och Mitchell bort samt återigen Diaz och Svenska  
 PR-byrån. 
  Slutligen deltog alltså 10 företag av 12 tillfrågade i intervjuundersökningen och 9 av 14 i enkätundersökningen. Företagen och bortfallet presenteras i tabell 4.1. 
  
 181 
  
 Telefonupplysning: Small (990510). 
  
 182 
  
 Jackson presenterar i Rätt att lobba en genomsnittlig fördelning av olika arbetsområden vid PRECIS  
  
 samtliga  
 medlemsföretag. Av de arbetsom- råden som främst kan kopplas till politisk påverkan utgjorde lobbying 1997 6 procent av verksamheten, massmediekontakter 17 och strategisk analys 21 pro- cent. Att samtliga medlemsföretag är inräknade torde påverka den genomsnitt- liga fördelningen att bli lägre än för de företag som ingått i den här undersök- ningen eftersom långt ifrån alla PRECIS medlemmar sysslar med politisk påver- kan. 
  
 183 
  
 Enkätfråga 1b (se bilaga). 
  
 184 
  
 Se fotnot 110 i Lund 1999. 
  
 185 
  
 Telefonupplysning, Affärsvärldens konsultguide (9811). 
  
 186 
  
 Jackson gör i Rätt att lobba (1998) en skattning av antalet konsul- ter som arbetar med politisk påverkan. Enligt West ägnade PRECIS med- lemsföretag 1997 i genomsnitt 6 procent av verksamheten åt lobbying. Om samma andel gällde även för 1998 motsvaras den av 35 heltidstjänster. En jämfö- relse med Terrell skattning från 1989;  
  
 15–20 
  heltidstjänster som på ett eller annat sätt syftade till politisk påverkan, visar att uppdragsbaserad lobbying har ökat. Att de 35 heltidstjänsterna inte omfattas av övrig verksamhet som kan syfta till politisk påverkan; mediekontakter, trycksaksproduktion och strategisk analys, det vill säga verksamhetsområden av mer opinionsbildande karaktär upp- visar dessutom en tydlig ökning av verksamhetsområdet under de senaste 10 åren. West uppskattar det totala antalet konsulter som arbetar med profes- sionell, uppdragsbaserad politisk påverkan till 100 heltidskonsulter. Se Johnson 1999,  
 42–43. 
  
 187 
  
 Se Johnsson 1999, 43. 
  
 188 
  
 Se Lund 1999, 55, för en mer utförlig presentation av intervjusvaren vad gäl- ler uppdragens inledande skede. 
  
 189 
  
 Experten i fråga var Bond, professor vid Handelshögskolan i Stock- holm. Med en rapport backade han upp miljöargumenten i förmånsbilsfrågan. Enligt Henry 1998 var det just hans rapport som på nytt förde upp diskussio- nen om förmånsbilar på den politiska dagordningen från att ha varit en vilande fråga. 
  
 190 
  
 Se  
  
 Dagens Nyheter  
 970430 och Henry 1998. 
  
 191 
  
 RIKTA Kommunikation, case  
  
 juli-september, 
  1997, Sveriges Redarefören- ing. 
  
 192 
  
 Vid fyra  
  
 PR-företag 
  bedömdes personliga kontakter med journalister vara 
 268 
  
 N 
 OTER 
 absolut nödvändiga 
 , vid tre företag  
 viktiga  
 och vid två företag  
 inte särskilt viktiga 
 . Ingen valde alternativet  
 oviktiga  
 (enkätfråga 6, se bilaga). 
  
 193 
  
 Motion 1982/82:1160, Marshall (vpk). 
  
 194 
  
 Motion 1997/98:K203, Frye (m). 
  
 195 
  
 I den version av enkäten som skickades ut i ett första utskick föll tyvärr en av arbetsmetoderna som ingick i fråga 3a bort; Till beslutsfattare eller annan med inflytande i beslutsprocessen tillhandahållit skriftlig information. Svarsal- ternativet fanns sedan med i de fall där påminnelser att svara på enkäten skicka- des ut. Av dessa inkom två svar – båda med alternativet  
  
 ofta 
 . Att tillhandahålla skriftligt material är troligen ett vanligt sätt att gå tillväga men då underlaget utgörs av endast två svar kommer jag inte vidare diskutera detta sätt att infor- mera/påverka. 
  
 196 
  
 Se även Maddox, Yang  Öberg 1997, 379. 
  
 197 
  
 Man kan föreställa sig att det ur möten där insyn saknas växer fram en avgränsad förhandlingsliknande situation mellan beslutsfattare och intresse- grupper. Detta är i demokratiskt hänseende enligt en av det deliberativa demo- kratiidealets mest framstående förespråkare Villa inte att föredra. Han menar att en sådan förhandlingssituation leder till beslut grundade på kompro- miss mellan några privata intressen istället för  
  
 enhälliga överenskommelser med allas bästa för ögonen.  
 Se även Lund 1999, 17 och 68. 
  
 198 
  
 Motion till riksdagen 97/98:K203, Frye (m). 
  
 199 
  
 www.precis.se/syfte.htm (9805). 
  
 200 
  
 www.precis.se/prstadga.htm, paragraf 2 (9805). 
  
 201 
  
 Telefonupplysning från Kai Flick (980427). 
  
 202 
  
 www.precis.se/rome.htm, paragraf 2 (9805). 
  
 203 
  
 www.precis.se/rome.htm (9805). 
  
 204 
  
 Idén om offentlighetens roll som ett självcensurerande filter har hämtats från Moore 1994. Moore skulle förmodligen tycka att begreppet missbrukas här eftersom han avsett  
  
 filter-idén 
  för en annan kontext, där argumenten skall prö- vas av offentlighetens ljus. 
  
 205 
  
 Navarro skattar det sammanlagda antalet kunder till  
  
 130–150 
  stycken årli- gen varav ca 100 utgörs av privata företag. Det är i första hand fråga om stora och medelstora företag i skiktet under de 20 allra största företagen. Förhopp- ningen var att kunna jämföra kundantal och kundkategorier med Terrell resultat. På grund av bortfallet är det svårt att göra en tydlig och bra jämförelse. Båda undersökningarna brottas med svårigheter att få fram exakta mått. Detta gäller även kundantal. Vid de 8 företag som här svarat på frågan om antal kunder per år som efterfrågar politiska uppdrag rör det sig om  
 90–150 
  kunder. 
  
 206 
  
 Carlberg 1989, 22, och telefonupplysning från Perez (981126). 
  
 207 
  
 Se enkätfråga 2g i bilagan där följande kundgrupper fanns att välja emellan:  
  
 privata svenska företag, internationella/utländska företag, arbetsgivarorganisatio- ner, fackliga organisationer, annan intresseorganisation/idérörelse, statliga myndig- heter/verk, kommuner, landsting, enskild individ. 
  
 269 
  
 N 
 OTER 
  
 208 
  
 En rangordning av det här slaget har ett flertal brister. Den säger oss inget om storleken på uppdragen och är inte justerad för hur stor andel av  
  
 PR-företa- 
  gens verksamhet som utgörs av politisk påverkan. Rangordningen av ett företag där andelen politisk påverkan endast är 5 procent får därför ett lika stort utslag som rangordningen av ett företag med politisk påverkan med 50 eller 80 procent av verksamheten. Som en följd av detta är det naturligtvis också stor variation på  
 PR-företagens 
  kundantal som efterfrågar tjänster som syftar till politisk påver- kan. Se Lund 1999,  
 74–75, 
  där en sammanräknad rangordning av kundgrupper redovisas i en tabell och problemen med denna typ av mätning diskuteras mer ingående. 
  
 209 
  
 I en artikel i Resumé från 1997 kritiseras  
  
 Brown 
  för att gå bio- industrins ärenden. Enligt artikeln skall  
 Lambert 
  på uppdrag av bio- teknikindustrins huvudorganisation i Europa (ca 500 företag) ha kartlagt jour- nalister med en positiv hållning till genmanipulerad mat och försett dem med uppslag till artiklar om den genmanipulerade matens fördelar. Se Bioindustrins hemliga vapen,  
 Resume´,  
 Nr  
 25–32 
  (1997) s. 4. 
  
 210 
  
 Roberson 1992, särskilt sid. 67. 
  
 211 
  
 Dessa resultat är även i linje med föregående kapitels slutsatser. Där fram- gick att företagen i jämförelse med organisationerna oftare anlitar konsulter även om organisationerna sammantaget har ett större politiskt engagemang och att deras samhällskontakter är mer omfattande. Föga överraskande framgick det samtidigt att det generellt sett är ovanligt att konsulter anlitas. 
  
 212 
  
 Att en bidragande orsak till detta är att  
  
 organisationer/idérörelser  
 till antalet är större än  
 arbetsgivarorganisationer, fackförbund  
 och  
 statliga företag  
 kan givetvis inte uteslutas. 
  
 213 
  
 Vi såg i föregående stycke att alla inte tar uppdrag från enskilda personer. Men enkätsvaren visar att kundgruppen enskild individ förekommer i två fall. Det är alltså möjligt för en enskild person att anlita  
  
 PR-företag 
  för att driva en fråga. Se Lund 1999, 75. 
  
 214 
  
 I kapitel 3 framgick att organisationernas samhällskontakter är mer omfat- tande än företagens men att de senare i större utsträckning än organisationerna anlitar konsulter. Även bland organisationer som anlitar konsulter är det näringslivets organisationer – branschorgan och arbetsgivarorganisationer – som framträder. 
  
 215 
  
 Enkätfråga 2a (se bilaga). Företagskategorierna är grundade på en allmänt vedertagen klassificering med uppgifter från Nutek och näringsdepartementet. Detta var ungefär den indelning som användes i Terrell i undersökning. 
  
 216 
  
 Även telefonupplysning från Perez (981126). 
  
 217 
  
 Enkätfråga 2c, d, e, f (se bilaga). 
  
 218 
  
 Se Lund 1999,  
  
 89–90, 
  för en mer utförlig sammanfattning av  
 PR-konsulter- 
  nas åsikter om vad som påverkar betydelsen av lobbying och opinionsbildning. 
  
 219 
  
 Lund 1999, 63. 
  
 220 
  
 Enkätfråga 3c (se bilaga). 
  
 270 
  
 N 
 OTER 
  
 221 
  
 Se Lund 1999,  
  
 19–20 
  och 102, för en mer utvecklad diskussion om hur den demokratiska idealmodellen skall tillämpas. 
  
 222 
  
 Se Offentlighetsprincipen 1996, 15. 
  
 223 
  
 Se bilaga 4 i Lund 1999 där konsulternas ståndpunkter i registreringsfrågan presenteras. 
  
 224 
  
 Denna skillnad ska inte överdrivas. Korrelationen (r) mellan infrastrukturin- tresse och grad av påverkan är 0,134 i bägge fallen. 
  
 225 
  
 Se kapitel 3. 
  
 226 
  
 EU-politiker 
  
  0,9;  
 EU-tjänstemän 
  0,7. 
  
 227 
  
 Svenska Vägföreningens handlingar N:r 1  
  
 1914–1915, 
  bilaga 1, sid. 3 och interimsstadgar. 
  
 228 
  
 Svenska Vägföreningens handlingar N:r 1  
  
 1914–1915, 
  sid. 5. 
  
 229 
  
 Fornstedt 1998, 10. 
  
 230 
  
 En förteckning över styrelsens sammansättning finns i bilaga 1. 
  
 231 
  
 Uppgift från VD Waters. 
  
 232 
  
 TT-Reportage 
  
 1997-04-06. 
  Lobbyisterna – Dolda opinionsbildare bakom politikernas beslut. 
  
 233 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser  
  
 1990–1996. 
  
 234 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser  
  
 1993–1995. 
  
 235 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1991. 
  
 236 
  
 TT Nyhetsbanken  
  
 1997-04-06. 
  
 237 
  
 Fornstedt 1998, 15. 
  
 238 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1990. 
  
 239 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1991. 
  
 240 
  
 Svensk vägtidning  
  
 nr 3 1991. 
  
 241 
  
 Svensk vägtidning  
  
 nr 4 1992. 
  
 242 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1993 och  
  
 Svensk vägtidning  
 nr 4 1990. 
  
 243 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1992 och  
  
 Svensk vägtidning  
 nr 3 1991. 
  
 244 
  
 Svensk vägtidning  
  
 nr 4 1992. 
  
 245 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser  
  
 1992–94 
  och  
 Svensk vägtidning  
 nr 1 1991. 
  
 246 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1996. Se här Allen kommande avhandling  
  
 Makten över trafikpolitiken 
 , som utförligt behandlar Vägföreningens agerande under och efter KomKoms utredningsarbete. 
  
 247 
  
 Svensk Vägtidning nr 3 1991. 
  
 248 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser 1990 och 1993. 
  
 249 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser 1990, 1992 och 1993. 
  
 250 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser 1993 och 1994. 
  
 251 
  
 Svensk vägtidning  
  
 n3 3 1997. 
  
 271 
  
 N 
 OTER 
  
 252 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1992, samt telefonsamtal med Dillon. 
  
 253 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1995. 
  
 254 
  
 Enligt nuvarande projektledaren Rodriguez var anledningen till detta att Burgess slutade sin tjänst. Då den nye direktören vid Bussbranschens riksförbund, Dag Fagring, var en av nätverkets initiativtagare var det naturligt att Buss och Samhälle flyttades över dit. 
  
 255 
  
 Uppgift från VD Waters. 
  
 256 
  
 Se bilaga 2. 
  
 257 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1993. 
  
 258 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1993. 
  
 259 
  
 Svensk Vägtidning,  
  
 nr 4 1993, s. 29. 
  
 260 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser  
  
 1993–1994, 
  samt TT Nyhetsbanken  
 1997-05-21. 
  
 261 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser  
  
 1994–1996. 
  
 262 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelser  
  
 1994–1996. 
  
 263 
  
 Finanstidningen  
  
 1993-10-26. 
  
 264 
  
 Svenska Vägföreningens årsberättelse 1996. 
  
 265 
  
 Svensk Vägtidning 
 , nr 4 1993, s. 29. 
  
 266 
  
 Mitchell 1995, 7f. 
  
 267 
  
 Se bilaga för medlemsförteckning. 
  
 268 
  
 Mitchell 1995, 7. 
  
 269 
  
 Informationsbroschyr från Rail Forum Sweden. 
  
 270 
  
 Fornstedt 1998, 15. 
  
 271 
  
 Informationsbroschyr från Rail Forum Sweden. 
  
 272 
  
 Årsberättelse för Rail Forum Sweden 1993. 
  
 273 
  
 Mitchell 1995, sammanfattningen. 
  
 274 
  
 Prop 1987/88:50, bil. 1, Bet. 1987/88:TU19 och Hunt. 1987/88:260. 
  
 275 
  
 Mitchell 1995,  
  
 16–17. 
  
 276 
  
 Mitchell 1995, 32 och  
  
 48–49. 
  
 277 
  
 Mitchell 1995, 49. 
  
 278 
  
 Strategi för utbyggnad av järnvägsnätet, antagen 1993, i informationsbro- schyr från RFS 1993 
  
 279 
  
 Strategi för utbyggnad av järnvägsnätet, antagen 1993, i informationsbro- schyr från RFS 1993 
  
 280 
  
 Svensk Handel  
  
 1993-05-29. 
  Närsjöfarten har stora möjligheter – om man klarar konkurrensen. 
  
 281 
  
 Dagens Nyheter  
  
 1993-05-07. 
  Satsa mer på sjöfarten. 
 272 
  
 N 
 OTER 
  
 282 
  
 Svensk Handel  
  
 1993-05-29. 
  Närsjöfarten har stora möjligheter – om man klarar konkurrensen. 
  
 283 
  
 Programförklaring 
 , stencil från Närsjöfartsforum. 
  
 284 
  
 Düsing, Hogan, Maritimt Forum ska öka sjöfarten,  
  
 Göteborgs-Posten, 
  
 1995-  
 02-24. 
  
 285 
  
 Medlemsförteckning från Närsjöfartsforum, samt Veckans Affärer  
  
 1996-09- 
  
 09. 
  
 Diaz: Kapten på skutan. 
  
 286 
  
 Stoppenbach 1996, s.  
  
 19-20. 
  
 287 
  
 Styrelsens ledamöter förtecknas i bilaga 4. 
  
 288 
  
 Årsredovisning, Sjöfartsforum 1997. 
  
 289 
  
 TT-Reportage: 
  
 1997-04-06. 
  Lobbyisterna – Dolda opinionsbildare bakom politikernas beslut. 
  
 290 
  
 Broschyr från Sjöfartsforum. 
  
 291 
  
 Se Stoppenbach 1994. 
  
 292 
  
 Düsing, Hogan, Maritimt Forum ska öka sjöfarten,  
  
 Göteborgs-Posten, 
  
 1995-  
 02-24. 
  
 293 
  
 Diaz, telefonintervju. 
  
 294 
  
 TT Nyhetsbanken  
  
 1997-04-06. 
  
 295 
  
 Dagens Industri  
  
 1993-04-17, 
  Mer närsjöfart bättre än dyra järnvägar 
  
 296 
  
 Programförklaring för Närsjöfartsforum. 
  
 297 
  
 Dagens Industri  
  
 1993-04-17, 
  Mer närsjöfart bättre än dyra järnvägar 
  
 298 
  
 Dagens Industri  
  
 1993-04-17, 
  Mer närsjöfart bättre än dyra järnvägar 
  
 299 
  
 Dagens Industri  
  
 1993-04-17, 
  Mer närsjöfart bättre än dyra järnvägar 
  
 300 
  
 Programförklaring för Närsjöfartsforum. 
  
 301 
  
 Generalsekreterare Miller, telefonintervju  
  
 1998-10-28. 
  
 302 
  
 Informationsfolder från Föreningen Svenskt Flyg. 
  
 303 
  
 Vid starten var några av de större flygbolagen direktanslutna. Dessa repre- senteras numera istället av SFR. Även ABA och FFV Aerotech ingick tidigare. 
  
 304 
  
 Verksamhetsberättelse 1996,  
  
 Bizniz  
  
 1996-03-07, 
  
 http://www.gullers.se 
  
 305 
  
 Verksamhetsberättelse 1996,  
  
 Veckans affärer 
 ,  
 1996-06-10 
  och  
 Affärsvärlden  
 nr 
  
 39 
  
 1996. 
  
 306 
  
 Verksamhetsberättelse 1996. 
  
 307 
  
 Miller i telefonintervju  
  
 1998-10-28. 
  
 308 
  
 Rapport från Ordförande och Generalsekreterare,  
  
 1997-04-15 
  (bilaga till Verksamhetsberättelse 1996) 
  
 309 
  
 Informationsfolder från Föreningen Svenskt Flyg. 
  
 310 
  
 Verksamhetsberättelser 1996 och 1997. 
  
 311 
  
 Miller i telefonintervju  
  
 1998-10-28. 
  
 312 
  
 Verksamhetsberättelser 1996 och 1997. 
  
 273 
  
 N 
 OTER 
  
 313 
  
 Telefonintervju Miller  
  
 1998-11-25. 
  
 314 
  
 Rapport från Ordförande och Generalsekreterare,  
  
 1997-04-15 
  (bilaga till Verksamhetsberättelse 1996) 
  
 315 
  
 Rapport från Ordförande och Generalsekreterare,  
  
 1997-04-15 
  (bilaga till Verksamhetsberättelse 1996) 
  
 316 
  
 Dagens Industri  
  
 1996-06-26. 
  
 317 
  
 Veckans affärer 
  
 ,  
  
 1996-06-10. 
  
 318 
  
 Resumé,  
  
 1996-06-06. 
  
 319 
  
 Pressinformation under forskardagarna, http://www.svensktflyg.se./ press6.html  
  
 (1997-08-01). 
  
 320 
  
 Rapport från Ordförande och Generalsekreterare,  
  
 1997-04-15 
  (bilaga till Verksamhetsberättelse 1996) 
  
 321 
  
 Miller i  
  
 Finanstidningen  
  
 1998-01-20. 
  
 322 
  
 Verksamhetsberättelse 1997. 
  
 323 
  
 Affärsvärlden  
  
 nr 39 1996. 
  
 324 
  
 Veckans affärer,  
  
 1996-06-26 
  och TT Nyhetsbanken,  
 1996-09-17 
  
 325 
  
 TT Nyhetsbanken,  
  
 1996-09-17. 
  
 326 
  
 Veckans affärer 
  
 ,  
  
 1996-06-10. 
  
 327 
  
 http://www.svensktflyg.se.mal.html. 
  
 328 
  
 Verksamhetsberättelse 1997. 
  
 329 
  
 Verksamhetsberättelse 1997. 
  
 330 
  
 Verksamhetsberättelse 1997. 
  
 331 
  
 Huvudstadens flygförsörjning är ett riksintresse, http://www.svenskt- flyg.se./press6.html. 
  
 332 
  
 Såsom gäller alla dessa allianser är inte förhållandet mellan Vägverket och Vägföreningen alltid gott. Se t.ex. SvD  
  
 1998-02-21 
  (Johnson, Miljö- controller på Vägverket) för en illustration av motsättningar dem emellan. 
  
 333 
  
 TT-reportage, 
  
 1997-04-06. 
  
 334 
  
 Rapport från Ordförande och Generalsekreterare,  
  
 1997-04-15 
  (bilaga till Verksamhetsberättelse 1996) 
  
 335 
  
 Verksamhetsberättelse 1996. 
  
 336 
  
 Verksamhetsberättelse 1997. 
  
 337 
  
 Om vi tillåter oss att räkna med samtliga kommittéledamöter från myndig- heter som ingår i någon av nätverksorganisationernas styrelser ökar dessa tal till knappt 10 respektive precis 8 procent. 
  
 338 
  
 Ingen av nätverksorganisationerna fångas dock in i det empiriska material som Rubio Vaverka samlade in för sin rapport åt vårt projekt. 
  
 339 
  
 Fornstedt 1998, 14. 
  
 340 
  
 Fornstedt 1998,  
  
 18–22. 
  I Fornstedts intervjuundersökning finns vissa skill- nader mellan ledamöterna på dessa punkter. Några menar t.ex. att Tannerfors 
 274 
  
 N 
 OTER 
 från Svenska Vägföreningen oftare kontaktar borgerliga ledamöter än socialde- mokrater. 
  
 341 
  
 Fogelberg 1997, 21ff. 
  
 342 
  
 Pressarkivet har klassificerat artiklarna i Transportpolitik allmänt, Järnvägar, Flyg och Utland. Vår bedömning var att vi i våra analyser kunde utelämna kuverten med påskriften UTLAND. Artiklarna i dessa handlar i huvudsak om Öresundsbron, dvs berör först och främst Vägpolitik och i någon mån även Järnvägspolitik. Vi har dessutom utelämnat de inkodade och instansade artik- larna från 1994 och 1996 eftersom vi saknar motsvarande genomgång för Trafik- politik allmänt. Bastalet blir därmed 8 435 artiklar. Det finns inget som tyder på att detta skulle påverka fördelningen mellan trafikslag. Däremot påverkar det möjligheten för nätverksorganisationernas möjlighet att synas i materialet. Väg- föreningen, som existerar under hela mätperioden, förlorar 2 av 8½ år 
  
 (23,5 %). Buss  Samhälle och Sjöfartsforum (Närsjöfartsforum) startades 1992 och går miste om 2 av 6½ år (30,8 %). Rail Forum Sweden startades i november 1990 och lades ned efter 1995 och mister därmed 1 av drygt 5 år (knappt 20 %), medan den yngsta organisationen Svenskt Flyg, bildad 1994, förlorar 2 av 5½ år (36,4 %). De ovan nämnda, stora dagstidningarna, har valts med hänsyn tagen till viss geografisk spridning. En övervägande del av artik- larna, 82 %, återfanns i SvD, DN eller GP. 
  
 343 
  
 Merparten av datainsamlingen har utförts av Fisher. 
  
 344 
  
 Här är det givetvis viktigt att framhålla att vi inte räknat spaltmeter, utan enbart antal artiklar. I spaltmeter räknat kan förhållandet mycket väl vara det omvända. 
  
 345 
  
 Här är dock viktigt att minnas problemen med den valda mätperioden, se not 119. 
  
 346 
  
 Fornstedt 1998, 15 (Intervju med Tannerfors, VD i Vägföreningen, resp. Wallace, VD i Rail Forum). 
  
 347 
  
 SvD  
  
 1997-12-13 
  (Oconnor, verksam i Miljöförbundet Jordens Vänner). 
  
 348 
  
 SvD  
  
 1997-12-27 
 (Martin 
  Tannerfors, vd Svenska Vägföreningen). 
  
 349 
  
 SvD  
  
 1998-01-26 
 (Martin 
  Tannerfors, vd Svenska Vägföreningen). 
  
 350 
  
 SvD  
  
 1997-12-29 
  (Lee, Miljöchef SJ). 
  
 351 
  
 SvD  
  
 1998-01-22 
  (Lee, Miljöchef SJ). 
  
 352 
  
 SvD  
  
 1998-01-11 
  (Miller, generalsekreterare i Föreningen Svenskt Flyg). SvD  
 1998-01-22 
  (Lee, miljöchef SJ). 
  
 353 
  
 SvD  
  
 1998-01-12 
  (Oconnor, verksam i Miljöförbundet Jordens Vänner). 
  
 354 
  
 SvD  
  
 1998-02-08 
  (Diaz, generalsekreterare i Sjöfartsforum). Sjöfartens betydelse underströks även av företrädare för fyra insjöhamnar, se SvD  
 1998-03- 
  
 355 
  
 SvD  
  
 1998-01-31 
  (Miller, generalsekreterare i Föreningen Svenskt Flyg). 
  
 356 
  
 SvD  
  
 1998-02-21 
  (Johnson, Miljöcontroller, Vägverket). 
  
 357 
  
 SvD  
  
 1998-01-18, 
  SvD  
 1998-03-01 
  
 275 
  
 N 
 OTER 
  
 358 
  
 SOU 1990:44, särskilt det avslutande kapitel 11. 
  
 359 
  
 Jfr resonemanget i Elster 1988. 
  
 360 
  
 Öberg 1994 och Anderson, Maddox  Berg 1999, kap 5. 
  
 361 
  
 Dahl 1982. 
  
 276 
 Referenser 
 Otryckta källor 
 RIKTA Kommunikation, case  
 juli-september, 
  1997, Sveriges Redare- förening (Kompendium med sammanställning av uppdraget för Redareföreningen) 
 Intervjuer 
  
 Parsons,  
 Rikta Kommunikation i Stockholm AB  
 (980412) Perez (även  
  
 e-post, 
  
  981126) 
  
 Walter,  
 AB Sagt  Gjort  
 (980411) 
 Moreno,  
 Benson AB  
 (980412) 
 Kai Flick, ansvarig för branschorganisationen PRECIS (9803, 980427, 990302, 990510) 
 Mitchell (990125) 
 Weaver,  
 JKL AB  
 (980410) 
 Morris (990225) 
 Smith,  
 Idétorget AB  
 (980414) 
  
 Carter,  
 CARTA Communications  
 (980410) Diaz  
 Sjöfartsforum 
 Foster, Affärsvärldens konsultguide (9811) Harris ,  
 Clay  
 (980412) 
  
 Rodriguez  
 Buss och Samhälle 
 Calderon,  
 Kreab AB  
 (980413) 
 Miller  
 Svenskt Flyg  
 (981028; 981125) 
 Yates,  
  
 Lambert 
  
 (980416) Waters  
 Svenska Vägföreningen 
  
 Rodriguez,  
 Mitchell Information Councelors  
 (980411) Näringsdepartementet (981126) 
  
 NUTEK (981126) 
 277 
  
 R 
 EFERENSER 
 Offentligt tryck och organisationstryck 
 LO 
 Verksamhetsberättelse  
 1990–1996 
  
 Uppdragsregistret 1982, 1985, 1989, 1993/94, 1996 (stencil) 
 Den fackliga organisationsgraden bland kvinnor och män. Löne- och arbetslivsenheten – maj 1996. 
 LOs hemsida  
 1997-07-16: 
 http//www.lo.se/cgi-bin/iopress- 
  update?showmessage=107. 
 SACO 
 Verksamhetsberättelse: 1985,  
 1990–1996 
  
 Till SACO/SR:s verksamhetsberättelse 1980. Förteckning över representanter i externa och interna organ, och avgivna remissvar 
 TCO 
 Bilaga till verksamhetsberättelsen. TCO:s yttranden mm. 1980, 1982, 1985,  
 1990–1992 
  
 TCO:s representation i offentliga organ 1996 (Stencil) 
 SAF 
 Kalender 1981, 1984/85, 1988/89, 1996/97 
 Gullers Grupp 
 Gullers Grupps hemsida: http://www.gullers.se 
 Svenska Vägföreningen 
 Svenska Vägföreningens årsberättelser  
 1990–1996 
  
 Svenska Vägföreningens handlingar 
 Rail Forum Sweden 
 Årsberättelse 
 Programförklaring 
 278 
  
 R 
 EFERENSER 
 Sjöfartsforum 
 Årsredovisning 
 Programförklaring 
 Föreningen Svenskt Flyg 
 Informationsfolder Verksamhetsberättelse 1996; 1997 
 Svenskt Flygs hemsida: http://www.svensktflyg.se./press6.html  
 (1997-08-01) 
  
 Statskalendern 
 Riksdagens protokoll med bihang 
 Tidningar och tidningsartiklar 
 Dagens Nyheter 
 Navarro, Moore, Graves,: 
 När metallfacket ryckte in tog det skruv ordentligt (970330) Volvo styrde konsumentverket (970329) 
 Fritt spelrum för maskerade lobbyister (970104) 
 Olsen, Phillips. Påtryckarproffs och amatörlobbare nya maktfakto- rer, (940411) 
 Satsa mer på sjöfarten. (930507) 
 Aftonbladet 
 Ericson, Neal, Dunlap, Simmons, Rivera, Taylor: Korridormaffian (980105) 
 Makt, pengar och vänskap (980105) Så räddades miljögiftet (980106) 
 Riksdagsmännen tar betalt för tjänsterna (980108) Se upp med lobbyismen (980701) 
 Journalisterna gjorde jobbet – och Redareföreningen jublade (980107) 
 Green, Cortez legoknektar (930311) 
 279 
  
 R 
 EFERENSER 
 Svenska Dagbladet 
 Flodin, Reynolds. Att säga nej till miljöavgift är som att smita från notan, (971213) 
 Flodin, Reynolds. Satsning på vägnät ger för dyr miljönota, (980112) 
 Fröidh, Lawson. Ekonomiskt för samhället satsa på bra kollektivtra- fik, (980118) 
 Gunnarsson, Farrell. Låt fotgängare och cyklister få större livsrum i staden, (980301) 
 Hammarqvist, Hardin. En god bit kvar för att nå miljömålen, (980221) Welch, Hogan. Fullastat fartyg energisnålast, (980208) 
 Johansson, Douglas kullerbyttor när trafik ställs mot miljö, (971229). 
 Johansson, Wood Alla medel tillåtna för att misskreditera Kom- kom, (980122) 
 Kratz, Martin. Energilobbyn ut i ny kampanj, (970207) 
 Rosén, Logan. Även järnvägen bör solidariskt betala trafikkost- nad, (980111) 
 Rosén, Logan. Flyget betalar sina kostnader för infrastruktur och miljö, (980131) 
 Tannerfors, Hamilton. En bra ekologi måste också vara ekono- miskt hållbar, (Delgado) 
 Tannerfors, Hamilton. Vägtrafikens miljömål har redan nåtts, (981226) 
 Göteborgsposten 
 Düsing, Hogan. Maritimt Forum ska öka sjöfarten (950224) Knight, Salazar. Lobbyism vardag för politiker, (970721) 
 Arbetet Nyheterna 
 Hernandez, Bell. De dolda opinionsbildarna, (970407) 
 TT 
 Nyhetsbanken (970406; 970521; 960917) 
 Lobbyisterna – Dolda opinionsbildare bakom politikernas beslut (970406). 
 280 
  
 R 
 EFERENSER 
 Svensk Handel 
 Närsjöfarten har stora möjligheter – om man klarar konkurrensen. (930529). 
 Veckans Affärer 
 Jessing, Hogan. Kapten på skutan (960909); (960610) 
 Affärsvärlden 
 nr 39 1996; 
 Dagens Industri 
 Mer närsjöfart bättre än dyra järnvägar (930417) Artikel (960626). 
 Dagens Nyheter 
 Svenska Dagbladet 
 Göteborgsposten 
 Affärsvärlden 
 Dagens Industri 
 Veckans Affärer 
 Finanstidningen 
 Resumé 
 Bizniz 
 Svensk vägtidning 
 Litteratur och övrigt källmaterial 
  
 Garrett, Mora (1998)  
 EUs strukturfonder och svensk korporatism. En studie av de regionala kommittéerna för Mål 3.  
  
 PISA-rapport 
  
  42, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala universitet 
  
 Hurley, Malone (1997) Korporatismens nedgång – kvinnornas framgång? I Miller, Holder, Martin (red)  
 Ledarskap ur ett genusperspektiv 
 . Kommande rapport till Kvinnomaktutred- ningen 
 281 
  
 R 
 EFERENSER 
 Taylor, Sullivan (1989)  
 The Interest Group Society,  
 Glenview, Schwartz, Davidson/York, Bryant series in political science 
  
 Manning, Smith (1997)  
 Särintressen i statliga verksstyrelser 
 . PISA- rapport 25. Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala universitet 
  
 Bobbio, Norberto (1987)  
 The Future of Democracy 
 . Cambridge, Pol- ity Press 
 Johnson, Schneider (1996)  
 Offentlighetsprincipen.  
 Stockholm, Juristförlaget 
 Brothén, Brown (1999) Riksdagskandidat 1998. Dokumentation, stencil, Statsvetenskapliga institutionen, Göteborg 
 Patrick, Rojas och Black, Ayala (1990)  
 Partier och organisationer,  
 Stockholm: Publica 
  
 Navarro, Jefferson (1989)  
 Svenska företag som politiska påtryckare 
 , Maktutredningen, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala uni- versitet 
  
 Sanchez, Sellers  Rommetvedt, Brooks (1999)  
 From Cor- poratism to Lobbyism? Parliaments, Martin, and Orgaized Inte- rests in Denmark and Norway 
 . Rogaland Research 1999/022 
  
 Morales, Thomas (1982)  
 Dilemmas of Pluralist Democracy. Autonomy vs. Control 
 . New Haven and London: Yale University Press 
  
 Morales, Rivers (1992) (1979) Demokrati som procedur, i  
 Idéer om demokrati,  
 Stockholm: Tiden 
 Dosenrode, Crawford, Lewis. (1999)  
 Lobbyisme i EU. Udfordringer for Danmark.  
 Rådet for Europæisk Politik 1/ 1999. Århus: Forlaget Systime 
  
 Egervärn, Smith (1998)  
 Lobbyingen kring försvarsfrågan 1996 
 . PISA- rapport nr. 44, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Univer- sitet 
  
 Koch, Perez, Miller, Bell, Garcia, Jordan (1998) Fackförbund i förändring. En studie av Lärarnas Riksförbund. Opinionsbildande och organisatoriska strategier. Stencil  
 (B-uppsats), 
  Institutionen för journalistik, medier och kommunikation, Stockholms Univer- sitet 
 Moore, Jones (1988) "Consequences of constitutional choice: reflec- tions on Tocqueville", sid.  
 81–101 
  i Moore, Love (red.)  
 Constitutionalism and Democracy. Studies in Rationality and Social Change 
 . Cambridge: Cambridge University Press 
  
 Moore, Jones (1990)  
 Nuts and Bolts for the Social Sciencies.  
 Cambridge 
 : 
 Cambridge University Press 
 282 
  
 R 
 EFERENSER 
 Moore, Jones (1994) Marknaden och torget. Tre slags politisk teori. 
 Idéer om demokrati 
 , Stockholm: Tiden 
  
 Lee, Conley (1956) Olson och nationalsocialismen i 
 Statsvetenskaplig Tidskrift,  
 Årg. 59,  
  
 15–41 
  
 Lee, Conley (1988)  
 Den svenska modellen. Löneförhandlingar och inkomstpolitik  
 1982–1986 
 . 
  
  Stockholm: Allmänna förlaget 
  
 Lee, Conley (1992)  
 Lokal lönemarknad. Lönebildning i Sverige och Storbritannien 
 . Stockholm: SNS Förlag 
  
 Lee, Conley (1997) Regeringen och avtalsrörelserna under 1990- talet.  
 Arbetsmarknad  Arbetsliv  
 årg.3, nr 4, 1997 
 Elvander, Conley (1998) Medling och stridsåtgärder – ett statsveten- skapligt perspektiv. Uppsats för medlingsutredningens semina- rium 28 september 1998, Opublicerad stencil 
 Elvander, Allen, Greene (1997)  
 The Swedish Bargaining System in the Melting Pot. Institutions, Norms and Outcomes in the 1990s 
 . Stockholm: Arbetslivsinstitutet 
 Eriksson, Hernandez (1998) Organisationers möjligheter att påverka. En fallstudie av Lärarnas Riksförbunds kampanj  
 Sverige börjar i skolan 
 . Stencil  
 (B-uppsats), 
  Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
 Esaiasson, Smith, Simmons (1996)  
 Representation from Cook. Members of Parliament and Representative Democracy in Sweden.  
 Aldershot, Dartmouth 
 Esaiasson, Bell, Smith, Reilly, Brown (1995) Riks- dagsenkät 1994. Dokumentation, stencil, Statsvetenskapliga insti- tutionen, Göteborg 
 Esaiasson, Bell (1998) Någon vill trycka på dig något. I  
 Moderna Tider  
 Nr 6/ 1998 
 Williams, Logan (1994) Lobbyvirksomhet i Norge – en begrepsmessig avgrensning. I  
 Norsk Statsvitenskaplig Tidskrift 
 , Vol.10, nr.4 
 Ramirez, Lutz (1997)  
 Trafikinformation som informationstrafik 
 .  
 PISA-rapport 
  nr.21, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Fornstedt, Rich (1998)  
 Tar lobbyisterna över? En studie av lobbying riktad mot Trafikutskottet i Sveriges Riksdag.  
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 36, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Granovetter, Lawson (1973) The Strength of Weak Ties.  
 American Journal of Sociology vol. 78 (1973) 
  
 283 
  
 R 
 EFERENSER 
  
 Grip, Colon (1987)  
 Vill du frihet eller tvång? Svensk försäkringspoli- tik  
 1935–1945 
 . 
  
  Uppsala, Villarreal  Wiksell International / Acta Universitatis Upsaliensis 
  
 Dominguez, Peters (1978) Ämbetsverkens styrelser i  
 Statsvetenskaplig Tidskrift,  
 Årg. 81,  
 19–32 
  
 Dominguez, Peters (1981)  
 Spelet om skatten. Rationalistisk analys av poli- tiskt beslutsfattande.  
 Skrifter utgivna av Statsvetenskapliga fören- ingen i Uppsala, 88, Stockholm, Norstedts 
  
 Hagevi, Taylor (1998)  
 Bakom riksdagens fasad 
 . Göteborg: Akade- miförlaget Corona 
 King, Lawrence, Shaffer (1999)  
 Olydiga medborgare? Om flyktinggömmare och djurrättsaktivister.  
 Demokratiutredningens skrift nr 27, SOU 1999:101 
 Hermansson, Washington (1993)  
 Politik som intressekamp. Parlamentariskt beslutsfattande och organiserade intressen i Sverige 
 . Stockholm: Norstedts juridik 
 Maddox, Washington, Yang, Johnson, PerOla (1997) Vad blev det av den svenska korporativismen?  
 Politica årg.29, No 4 1997 
  
 Lawrence, Bush (1936) "Den fria korporatismen i Sverige",  
 Nord- isk Tidskrift för vetenskap, konst och industri 
 , årg. 12 
 Lawrence, Bush (1944) "Folkrörelser och intresseorganisationer. Några problemställningar" i  
 Statsvetenskapliga studier till Statsve- tenskapliga föreningens i Uppsalas tjugofemårsdag 7/11 1944 
 . Skrif- ter utgivna av Statsvetenskapliga föreningen i Uppsala, 20. Upp- sala: Villarreal  Huynh 
  
 Lawrence, Bush (1946)  
 Staten och organisationerna.  
 Stockholm: Kooperativa förbundet 
  
 Hoefer, Clarke (1996) Swedish Corporatism in Social Welfare Policy,  
 1986–1994: 
  An Empirical Examination.  
 Scandinavian Political Studies, Vol.19, No.1, 1996 
  
 Smith, Wright, Bell (1988)  
 De folkvalda. En bok om riksdagsledamöterna och den representativa demokratin i Sverige 
 , Stockholm: Bonniers 
  
 Russell, Hall (1997)  
 Påverkansförsök mot förvaltningen. En studie av Vägverkets arbetsplaner 
 .  
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 23, Statsveten- skapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 284 
  
 R 
 EFERENSER 
 Roach, Mueller, Nelson (1995)  
 The Politics of Social Protest. Comparative Perspectives on States and Social Movements 
 . London: UCL Press 
  
 Lewis, Miller (1992)  
 Det statliga kommittéväsendet. Kunskap, kon- troll, konsensus 
 . Stockholm Studies in Politics, 41 
  
 West, Hill (1999)  
 Rätt att lobba. Om politisk påverkan efter korporatismens fall 
 . Stockholm: Timbro 
  
 Griffin, Cunningham (1997)  
 Olaglig kamp för djurens befrielse. Hur veganer försvarar användandet av olagliga metoder.  
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 24, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Korpi, Reyes (1981)  
 Den demokratiska klasskampen. Svensk politik i ett jämförande perspektiv 
 . Stockholm: Tidens förlag 
  
 Davis, Taylor, Smith (1997) Corporatism vs Social Democracy: The Divergent Fortunes of the Austrian and Swedish Labor Movements.  
 APSA-paper, 
  Todd, Snyder  
 28–31, 
  1997 
 Norton, Smith, Lyle (1997) Where Have All the Members Gone? Union Density in the Era of Globalization. Paper prepa- red for APSA, Washington DC, Snyder  
 28–31 
  
 Smith, Barry (1990) A Logic of Institutional Change. I Lopez, Karen  Smith, Barry (red)  
 The Limits of Rationality 
 . Chicago  London, The University of Chicago Press 
  
 Roberson, Simmons (1992)  
 Samhället och de organiserade intressena 
 . Stock- holm: Norstedts 
  
 Nelson, Thompson (1996)  
 DN-debatt. 
  En undersökning av represen- tativitet och urvalsprinciper på  
 DN-debatt 
  november 1995. Lawrence, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala universitet 
 Lowi, Johnston (1979) (1969)  
 The End of Liberalism 
 :  
 Ideology, Policy and the Crisis of Public Authority 
 . New York: Norton 
  
 Lund, Rich (1999)  
 Svensk demokrati i förändring – en unik strategi för varje unik fråga. Lobbying och opinionsbildning på konsultbasis. 
  
 PISA-rapport 
  nr. 45, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Montoya, Aguilar (1998)  
 Påverkan av politiska beslut. Intresseorgani- sationer som lobbyister. En jämförande studie av LO, LRF och SAF. 
  
 PISA-rapport 
  nr. 34, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
 285 
  
 R 
 EFERENSER 
  
 Henry, Hensley (1998)  
 Demokrati i förändring. En ny form av intres- serepresentation växer fram.  
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 40, Statsvetenskap- liga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Ewing, Robinson (1996)  
 Att uppvakta statsråd 
 .  
 PISA-rapport 
  nr. 13, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Manning, Rodgers (1956)  
 Kommittépolitik och kommittéarbete. Det statliga Kommittéväsendets utvecklingslinjer  
 1905–1954 
  samt nuvarande funktion och arbetsformer 
 . Lund, CWK Gleerup 
  
 Manning, Rodgers (1969) Bureacracy and Policy Formulation in Swe- den,  
 Scandinavian Political Studies  
 vol 4 
 Smith, Lloyd, Makten över trafikpolitiken (Kommande avhandling) 
  
 Williams, Vaughan (1994)  
 Det civila samhället och staten. Medbor- garsammanslutningarnas roll i svensk politik 
 . Stockholm, Russell 
  
 Bailey, Reyes, Garcia, Smith (1968)  
 Offent- lig förvaltning. Stats- och kommunalförvaltningens struktur och funktioner.  
 Stockholm: Bonniers 
 Månström, Perez (1984) Om lobbyistkonsulter i Sverige, Stencil, Statsvetenskapliga institutionen, Umeå universitet 
 Nicolin, Cohen (1995)  
 Järnvägens andra revolution.  
 Stockholm, Olson i samarbete med Rail Forum Sweden 
 Nordby, Walsh (1994)  
 Korporatisme på norsk.  
 Oslo: Universitetsfor- laget 
  
 North, Moore (1993)  
 Institutionerna, tillväxten och välståndet 
 . Stockholm: SNS förlag 
  
 Savage, Galloway (1996)  
 Organisationernas inflytande efter avkorpo- ratiseringen.  
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 4, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Ford, Richard (1997)  
 Påverka och påverkas. 1994 års reformering av arbetslöshetsförsäkringen.  
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 14, Statsvetenskap- liga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Koch, Barnett, Young, Willis, Bullock (1989)  
 Med- borgarnas makt 
 . Stockholm: Carlssons 
 Petersson, Barnett (1989)  
 Maktens nätverk 
 . Stockholm: Carlssons 
 Petersson, Barnett, Maddox, Washington, Williams, Vaughan, Bell, Hill (1996)  
 Demokrati och ledarskap 
 . Demokratirådets rapport 1996. Stockholm: SNS förlag 
 286 
  
 R 
 EFERENSER 
 Koch, Barnett, Maddox, Washington, Williams, Vaughan, Bell, Hill (1997)  
 Demokrati över gränser 
 . Demokratirådets rapport 1996. Stockholm: SNS förlag 
 Koch, Barnett, Maddox, Washington, Williams, Vaughan, Martinez, Miller, Young, Hill (1998)  
 Demokrati och medborgarskap 
 . Demokratirådets rapport 1998. Stockholm: SNS förlag 
  
 Mitchell, Rivers (1993)  
 Making Democracy Work. Civic Traditions in Modern Italy 
 . Matthews: Princeton University Press 
  
 Ramirez, Bush (1917) Förstakammarfrågan i  
 Svensk Tidskrift 
 , ss.  
 253–259 
  
 West, Santos (1992)  
 Den korporativa staten.  
 Stockholm: Norstedts 
 Rothstein, Santos (1998) Den politiska kommersen. I  
 Moderna Tider  
 Nr 2/1998 
 West, Gross, Smith (1999)  
 Korporatismens fall och den svenska modellens kris 
 . Stockholm: SNS förlag 
 West, Santos, Meyers, Bell, Maddox, Washington, Williams, Scott, Barnett (1995)  
 Demokrati som dialog. Demo- kratirådets rapport 1995.  
 Stockholm: SNS förlag 
 Curtis, Weber (1997) Bioindustrins hemliga vapen I  
 Resumé 
 , Nr  
 25–32/1997 
  
 Bradley, Pierce (1998)  
 Direkta aktioner. En studie av direkta aktioner i vägbyggnadskonflikter,  
 1987–1997. 
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 32, Statsve- tenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Shepsle, Ruiz (1989) Studying Institutions. Some Lessons from the Rational Choice Approach.  
 Journal of Theoretical Poli- tics 1/1989 
  
 Schmitter, Mccann (1974) "Still in the Century of Corporatism", 
 The Review of Politics  
  
 85–131 
  
 Schmitter, Mccann (1982) "Reflections on Where the Theory of  
 Neo-Corporatism 
  Butler Praxis of  
 Neo-Cor- 
  poratism May Be Going" i Lane (red)  
 Patterns of Corporatist  
  
 Policy-Making 
 . 
  London: Sage 
 Schmitter, Mccann (1977) "Modes of Interest Intermediation and Models of Societal Change in Western Europe" i  
 Comparative Political Studies 10 
  
 SOU 1983:39.  
 Politisk styrning – administrativ självständighet 
 . Betän- kande från Förvaltningsutredningen. 
  
 287 
  
 R 
 EFERENSER 
  
 SOU 1985:40.  
 Regeringen, myndigheterna och myndigheternas ledning. 
 Betänkande från Verksledningskommittén. 
  
 SOU 1990:44.  
 Demokrati och makt i Sverige 
 . Maktutredningens huvudrapport. 
  
 Williams, Rubio (1994) Striden om det öppna sjöregistret 
 .  
 Lawrence  
 (B-uppsats), 
  Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala univer- sitet 
 Williams, Jones (1996) Påverkansorganisationer. En ny karta för politisk påverkan. Stencil  
 (C-uppsats), 
  Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
 Ståhlberg, Smith (1988)  
 Lobbying i USA.  
 Stockholm: Industriförbun- dets förlag 
 Sundling, Miller (1993)  
 Ombuds-Sveriges 
  saga är all – nu styr opini- onsmäklarna.  
 Makt  Media  
 Nr 1/1993 
 Wilson, Holt (1999) Lobbying – en svensk tradition. I  
 Stafford ning 
 , SOU 1998:146 
 Swahn, Branch (1980) Interest Representation in Swedish Law- Making  
 1922–1978. 
  Remiss circulation of Swedish government official reports (SOU), ECPR Workshop on Interest Groups and Government, Rice  
 25–30, 
  1980, 11 
 Peters, Stark (1961) Demokrati och parlamentarism i svensk högerpress  
 1918–1922 
  i Reed  Peters:  
 Två studier i svensk konservatism  
  
 1916–1922 
 . 
  Stockholm: Villarreal  Wiksell 
 Peters, Davis, Barnett (1988)  
 Svensk förvaltningspoli- tik.  
 Andra upplagan. Uppsala: Diskurs 
  
 Martinez, Miller (1998)  
 Demokrati eller fåtalsvälde? Om beslutsfattande i partiorganisationer 
 . Uppsala, Acta Universitatis Upsaliensis 
  
 Middleton, Hill (1997) Civil olydnad som politiskt deltagande. Fallet Plogbillsrörelsen. Stencil, Statsvetenskapliga institutionen, Upp- sala 
  
 Rojas, White (1933)  
 Demokratins seger och kris. Vår egen tids historia 1 
 . Stockholm: Bonniers 
  
 White, Mccoy (1960) (1951)  
 The Governmental Process. Political Interests and Public Opinion 
 . New York: Jones 
  
 Hester, Smith (1998)  
 Civil olydnad. En kartläggning av civila olydnads- aktioner i Sverige  
 1990–1996. 
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 29, Statsvetenskap- liga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 288 
  
 R 
 EFERENSER 
  
 Vaverka, Rubio (1995)  
 Särintressenas inflytande över den lagstiftande processen. En jämförande studie av lobbying i den amerikanska kon- gressen och ett svenskt riksdagsutskott 
 .  
  
 PISA-rapport 
  
  nr.2, Statsve- tenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Vaverka, Rubio (1996)  
 Demokrati i förändring. En studie av lobbying mot  
 kommunikations-, 
  arbetsmarknads- och jordbrukssektorerna i Sverige.  
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 12, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Vigneau, Bullock, Johnson, Peters  Mccall (1999)  
  
 Fixed-Term 
  
  Work in the EU. A European agreement against discrimination and abuse  
 (Draft report), Saltsa Report, Arbetslivsinstitutet, Stockholm 
  
 Nelson, Rich (1998)  
 DN Debatt och Brännpunkt. En studie i vad debattforumen i Dagens Nyheter respektive Svenska Dagbladet bety- der för samhällsdebatten.  
  
 PISA-rapport 
  
  nr. 38, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Shaw, Bush, Meza, Simmons  Moore (1999) 
 Makthavare i fokus. Attityder och verklighetsuppfattningar hos topp- skikten inom politik och förvaltning.  
 Stockholm: SNS 
  
 Verba, Nguyen, Austin, Moreno.  Mclean, Brown (1995) 
 Voice and Equality. Civic Voluntarism in American Politics 
 . Cam- bridge: Walker Press 
  
 Dominguez, Santiago (1996) Asking questions I Kaiser, Williams, Wilcox (red),  
 Data Collection and Analysis.  
 London: Sage Publications 
 Åkerblom, Webster (1998)  
 SACO som särintresse och allmänintresse. Organisationens påverkan på arbetsmarknadspolitikområdet.  
 PISA- rapport nr. 43, Statsvetenskapliga institutionen, Uppsala Univer- sitet 
 Odonnell, Webster (1999) Facklig påverkan – en jämförelse av LO:s, TCO:s och SACO:s agerande i fem kanaler. Stencil, Statsveten- skapliga institutionen, Uppsala Universitet 
  
 Anderson, PerOla (1994)  
 Särintresse och allmänintresse: Korporatismens ansikten.  
 Uppsala: Acta Universitatis Upsaliensis 
  
 Anderson, PerOla (1997)  
 Medborgarnas inflytande och särintressenas makt. Korporatism och lobbying i statsförvaltningen. Rapport till förvaltningspolitiska kommissionen.  
  
 PISA-rapport 
  
  17, Statsveten- skapliga institutionen, Uppsala universitet. 
  
 289 
  
 R 
 EFERENSER 
 Öberg, PerOla, Maddox, Rodriguez,  
 Holt(1989)  
 I vän- tan på solnedgången. Arbetslivsfondens tillkomst och verksamhet – en studie av makt och rationalitet inom förvaltningspolitiken.  
 Johnson, Acta Universitatis Upsaliensis 
 290 
 Författarpresentationer 
 Alla fyra författare är verksamma inom forskningsprojektet  
 Politiska institutioner och strategiskt agerande  
 (PISA), som bedrivits med finan- siellt stöd från Riksbankens jubileumsfond, Kommunikationsforsk- ningsberedningen och Arbetslivsfonden. 
 Projektet har förutom denna volym hittills publicerat två böcker: 
 I väntan på solnedgången. Arbetslivsfondens tillkomst och verksamhet - en studie av makt och rationalitet inom förvaltningspolitiken  
 av PerOla Anderson, Hardy och  
  
 Robles, samt Sanchez 
  
 Staten som kapitalist. Marknadsanpassningen av de affärsdrivande ver- Bowers  
 1976-1994 
 . 
  
  Dessutom finns ett stort antal mindre forskningsrap- porter varav flera är tillgängliga via projektets hemsida (www.stats- vet.uu.se/research/projects/pisa/) 
  
 SmithÖRGEN  
 H 
 ERMANSSON 
 Hardy är professor i statskunskap vid Uppsala universi- tet. Han var tidigare innehavare av en till  
 Humanistisk-Samhällsve- 
  tenskapliga forskningsrådet knuten forskartjänst i politisk filosofi. Maddox ingick under fyra år i Demokratirådet. Han har tidigare bland annat forskat om kommunistisk idéutveckling, korporativism och spelteori, och leder för närvarande PISA(se ovan). 
  
 A 
 NNA  
 L 
 UND 
 Hancock har en fil. kand i statskunskap. Hennes bidrag till boken är en bearbetning av en uppsats som lades fram vid Uppsala universi- tets statsvetenskapliga institution i mars 1999. 
  
 T 
 ORSTEN  
 S 
 VENSSON 
 Thompson är fil. doktor i statsvetenskap vid Uppsala univer- sitet. Han är också verksam vid Projektet  
 Svensk modell i förändring  
 som är ett samarbete mellan Arbetslivsinstitutet och Uppsala uni- versitet. Yang har tidigare forskat om socialdemokratins parti- 
 291 
  
 Davidson 
 strategi, svensk välfärdspolitik och korporativism samt om den svenska penningpolitikens förändring. 
  
 P 
 ER 
 O 
 LA  
 Ö 
 BERG 
 PerOla Anderson är fil. doktor i statsvetenskap vid Uppsala universitet. Han är också verksam vid Projektet  
 Svensk modell i förändring  
 som är ett samarbete mellan Arbetslivsinstitutet och Uppsala universitet. Anderson har tidigare forskat om intresseorganisationers roll i styrelse- skicket samt om den statliga förvaltningens uppbyggnad och funk- tionssätt med avseende på rättssäkerhet, förvaltningskorporatism och skillnaden mellan kvinnor och män. 
 292 
 Demokratiutredningens forskarvolymer 
 Redaktör Jackson 
  
 I 
  
 Maktdelning  
 (SOU 1999:76) 
 II Demokrati och medborgarskap  
 (SOU 1999:77) 
  
 III Politikens medialisering  
 (SOU 1999:126) 
  
 IV 
  
 Demokratins estetik  
 (SOU 1999:129) 
  
 V 
  
 Medborgarnas erfarenheter  
  
 (SOU 1999:113) 
  
 VI 
  
 Det unga folkstyret  
 (SOU 1999:93) 
  
 VII 
  
 IT i demokratins tjänst  
 (SOU 1999:117) 
  
 VIII 
  
 Civilsamhället  
 (SOU 1999:84) 
  
 IX 
  
 Globalisering  
 (SOU 1999:83) 
  
 X 
  
 Demokratins trotjänare – lokalt partiarbete förr och nu 
  
 (SOU 1999:130) 
  
 XI 
  
 Marknaden som politisk aktör – svenska hjärtan eller 
  
 skilda världar  
 (SOU 1999:131) 
  
 XII 
  
 Valdeltagande i förändring  
 (SOU 1999:132) 
  
 XIII 
  
 Avkorporativisering och lobbyism  
 (SOU 1999:121) 
  
 293