Radio och TV 
 i allmänhetens tjänst 
 Riktlinjer för en ny tillståndsperiod 
 Betänkande av Kommittén om radio och TV i allmänhetens tjänst 
 Stockholm 2005 
 SOU 2005:1 
 SOU och Ds kan köpas från Anderson kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Anderson Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets för- valtningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. 
 Broschyren kan beställas hos: Information Rosenbad Regeringskansliet 
 103 33 Stockholm 
 Fax:  
 08–405 
  42 95 Telefon:  
 08–405 
  47 29 
 http://www.regeringen.se/sb/d/242/a/3652 
 Tryckt av Elanders Gotab AB 
 Stockholm 2005 
 ISBN  
 91-38-22281-7 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för Utbildnings- och kulturdepartementet 
 Regeringen beslutade den 9 oktober 2003 att tillkalla en parla- mentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att ta fram ett underlag om de villkor som skall gälla för radio och TV i allmän- hetens tjänst under nästa tillståndsperiod. 
 Genom beslut den 13 oktober 2003 förordnade chefen för Kulturdepartementet, statsrådet Lara, f.d. statsrådet Hardy som ordförande i kommittén. Som övriga ledamöter förordnades den 11 november 2003 riksdagsledamöterna Rossana Dinamarca, English och Thompson, f.d. riks- dagsledamoten Russo, riksdagsledamoten Lang, avtalssekreteraren Jacobs samt riksdagsledamöterna Henry och Stevens. Som experter förordnades samma dag departementssekreteraren Wilson samt kansli- rådet Perez. 
  Genom beslut den 2 december 2003 förordnades som experter departementssekreteraren Prince samt kanslirådet  
 Mitchell 
  Gonzalez. 
 Genom beslut den 25 mars 2004 entledigades Lee son och samma dag förordnades departementssekreteraren Mccullough som expert i kommittén. Genom beslut den 15 april 2004 entledigades Clark 
  och samma dag förordnades kanslirådet Smith som expert i kommittén. 
 Departementssekreteraren Gamble var kommitténs huvud- sekreterare under tiden 29 oktober 2003 – 30 april 2004. Som huvudsekreterare fr.o.m. den 1 maj 2004 förordnades den 23 mars 2004 kanslirådet Allison. Som biträdande sekreterare förordnades den 19 december 2003 Thomas och Parsons. Meyers har varit kommitténs assistent. 
 Kommittén överlämnar härmed betänkandet Radio och TV i allmänhetens tjänst – riktlinjer för en ny tillståndsperiod (SOU 2005:1). Till betänkandet är fogade två reservationer och ett särskilt yttrande. 
 Uppdraget är därmed slutfört. 
 Stockholm i december 2004 
  
 Hardy 
  
 Rossana Dinamarca 
  
 English 
  
 Thompson 
  
 Russo 
  
 Lang 
  
 Gonzalez Olauson 
  
 Henry 
  
 Stevens 
  
 Nichols 
  
 Thomas 
  
 Parsons 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 31 
  
 1.1 
  
 Utredningsdirektiven............................................................... 
  
 31 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet.................................................................... 
  
 32 
  
 1.3 
  
 Betänkandet.............................................................................. 
  
 33 
  
 A. Svensk public  
 service-radio 
  och TV 
  
 2 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag ...................... 
  
 37 
  
 2.1 
  
 Relationen mellan statsmakterna och programföretagen...... 
  
 37 
  
 2.1.1 
  
 Ägarformen................................................................... 
  
 38 
  
 2.1.2 Självständiga aktiebolag med redaktionellt 
  
 oberoende...................................................................... 
  
 41 
  
 2.1.3 Ramvillkor för bestämda tidsperioder......................... 
  
 42 
  
 2.1.4 
  
 Finansiering genom avgifter......................................... 
  
 42 
  
 2.2 
  
 Principer för reglering av verksamheten................................. 
  
 43 
  
 2.2.1 
  
 Regelstrukturen ............................................................ 
  
 43 
  
 2.2.2 
  
 Granskning av programverksamheten......................... 
  
 46 
  
 2.2.3 
  
 Redovisning och revision ............................................. 
  
 47 
  
 3 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid ................ 
  
 49 
  
 3.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 49 
  
 3.2 
  
 Historik .................................................................................... 
  
 50 
  
 3.3 
  
 Uppdragets förändring över tiden .......................................... 
  
 51 
  
 3.3.1 
  
 Avtalets utformning  
 1967–1979 .................................. 
  
 53 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2005:1 
  
 3.4 
  
 Avtalsperioden  
 1979–85........................................................... 
  
 54 
  
 3.4.1 
  
 Avtalens utformning..................................................... 
  
 55 
  
 3.5 
  
 Avtalsperioden  
 1986–1992....................................................... 
  
 56 
  
 3.5.1 
  
 Avtalens utformning..................................................... 
  
 57 
  
 3.6 
  
 Avtalsperioden  
 1993–1996....................................................... 
  
 57 
  
 3.6.1 
  
 Avtalens utformning..................................................... 
  
 60 
  
 3.7 
  
 Tillståndsperioden  
 1997–2001................................................. 
  
 61 
  
 3.8 
  
 Tillståndsperioden  
 2002–2005................................................. 
  
 62 
  
 3.9 
  
 Sammanfattning........................................................................ 
  
 65 
  
 B. Omvärld 
  
 4 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder ............ 
  
 67 
  
 4.1 
  
 Europa....................................................................................... 
  
 67 
  
 4.1.1 
  
 Organisation och finansiering...................................... 
  
 70 
  
 4.1.2 
  
 Styrning ......................................................................... 
  
 71 
  
 4.2 
  
 Norden...................................................................................... 
  
 73 
  
 4.2.1 
  
 Organisation.................................................................. 
  
 75 
  
 4.2.2 
  
 Finansiering ................................................................... 
  
 77 
  
 4.2.3 
  
 Styrning ......................................................................... 
  
 78 
  
 4.2.4 Digitalisering av radio- och  
 TV-sändningarna ............ 
  
 80 
  
 4.3 
  
 Översyn av public service i Storbritannien och Finland ........ 
  
 81 
  
 4.4 
  
 Public service i EU ................................................................... 
  
 82 
  
 5 
  
 Medielandskap i förändring ......................................... 
  
 87 
  
 5.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 87 
  
 5.2 
  
 Medierna i samhället ................................................................ 
  
 88 
  
 5.3 
  
 Strukturförändringar på radio och TV  
 -området ................... 
  
 89 
  
 5.3.1 
  
 Koncentration ............................................................... 
  
 93 
  
 5.4 
  
 Mer radio och television .......................................................... 
  
 94 
  
 5.4.1 
  
 Fortfarande begränsad tillgång..................................... 
  
 96 
  
 6 
  
 SOU 2005:1 
  
 Innehåll 
  
 5.5 
  
 Digital radio och TV, Internet och andra nya 
  
 kommunikationsformer........................................................... 
  
 97 
  
 5.5.1 Internet, bredband och nya medier ........................... 
  
 100 
  
 5.5.2 
  
 Tidigt i utvecklingen................................................... 
  
 102 
  
 5.6 
  
 Ekonomi för radio och TV.................................................... 
  
 103 
  
 5.6.1 
  
 Totala intäkter............................................................. 
  
 105 
  
 5.6.2 Återinvestering i svensk produktion......................... 
  
 107 
  
 5.7 
  
 Publiken.................................................................................. 
  
 108 
  
 5.7.1 
  
 Internetanvändning .................................................... 
  
 112 
  
 5.7.2 
  
 Fragmenterad användning.......................................... 
  
 113 
  
 5.7.3 
  
 Radiolyssnandet.......................................................... 
  
 115 
  
 5.7.4 
  
 TV-tittandet ................................................................ 
  
 117 
  
 5.7.5 
  
 Barn och unga ............................................................. 
  
 119 
  
 5.7.6 Medieanvändning bland etniska grupper i Sverige ... 
  
 121 
  
 5.7.7 
  
 Förtroende för medierna............................................ 
  
 122 
  
 5.8 
  
 Utbudet i radio och TV ......................................................... 
  
 124 
  
 5.8.1 
  
 Radioutbudet .............................................................. 
  
 124 
  
 5.8.2 
  
 TV-utbudet ................................................................. 
  
 125 
  
 5.9 
  
 Sammanfattning ..................................................................... 
  
 132 
  
 C. Förslag 
  
 6 
  
 Riktlinjer för kommande tillståndsperiod .................... 
  
 135 
  
 6.1 
  
 Public  
  
 service-radio 
  och TV i en ny konkurrens- 
  
 situation .................................................................................. 
  
 135 
  
 6.2 
  
 Vår syn på public  
 service-radio 
  och TV................................ 
  
 140 
  
 6.2.1 Närmare om mångfald och kvalitet ........................... 
  
 145 
  
 6.3 
  
 Styrningen av public  
 service-verksamheten ......................... 
  
 147 
  
 6.4 
  
 Uppdrag och ansvar ............................................................... 
  
 149 
  
 6.4.1 
  
 Uppdraget ................................................................... 
  
 149 
  
 6.4.2 Programföretagens ägare och styrelser ..................... 
  
 150 
  
 6.4.3 
  
 Förvaltningsstiftelsens styrelse.................................. 
  
 151 
  
 6.4.4 Granskning av hur public  
 service-uppdraget 
  har 
  
 uppfyllts ...................................................................... 
  
 152 
  
 6.4.5 
  
 Förenklade public  
 service-redovisningar................... 
  
 154 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:1 
  
 6.5 
  
 Tillståndsperiodens längd ...................................................... 
  
 156 
  
 6.5.1 Kontrollstation............................................................ 
  
 157 
  
 6.6 
  
 Ekonomiska konsekvenser .................................................... 
  
 158 
  
 7 
  
 Gränserna för public  
 service-företagens 
  verksamhet ..... 
  
 161 
  
 7.1 
  
 Kärnverksamhet, kompletterande verksamhet och 
  
 sidoverksamhet....................................................................... 
  
 162 
  
 7.2 
  
 Programföretagens arkiv........................................................ 
  
 163 
  
 7.3 
  
 Etablering av nya verksamheter............................................. 
  
 165 
  
 7.4 
  
 Sponsring ................................................................................ 
  
 167 
  
 7.4.1 
  
 Regelverket.................................................................. 
  
 167 
  
 7.4.2 
  
 Programföretagen och Granskningsnämnden .......... 
  
 169 
  
 7.4.3 
  
 Slutsatser och förslag .................................................. 
  
 172 
  
 8 
  
 Kulturansvar ............................................................ 
  
 177 
  
 8.1 
  
 Nuvarande villkor................................................................... 
  
 177 
  
 8.2 
  
 Sveriges Radio......................................................................... 
  
 178 
  
 8.3 
  
 Sveriges Television ................................................................. 
  
 181 
  
 8.4 
  
 Svenska språket....................................................................... 
  
 185 
  
 8.5 
  
 Antalet unika musikaliska verk i radio och TV .................... 
  
 186 
  
 8.6 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 187 
  
 9 
  
 Barn och unga.......................................................... 
  
 191 
  
 9.1 
  
 Nuvarande villkor................................................................... 
  
 191 
  
 9.2 
  
 Sveriges Radio......................................................................... 
  
 191 
  
 9.3 
  
 Sveriges Television ................................................................. 
  
 193 
  
 9.4 
  
 Sveriges Utbildningsradio...................................................... 
  
 195 
  
 9.5 
  
 Rapporter och undersökningar på området.......................... 
  
 196 
  
 9.6 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 197 
  
 8 
  
 SOU 2005:1 
  
 Innehåll 
  
 10 
  
 Nyheter i SVT .......................................................... 
  
 199 
  
 10.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 199 
  
 10.2 
  
 Nyhetsverksamheten vid SVT............................................... 
  
 200 
  
 10.3 
  
 Mångfald i nyhetsbevakningen?............................................ 
  
 201 
  
 10.4 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 203 
  
 11 
  
 Spegling av hela landet samt mångfald i 
  
 programproduktionen................................................ 
  
 207 
  
 11.1 
  
 Fördelning av produktionsresurser för allmän- 
  
 produktion.............................................................................. 
  
 207 
  
 11.1.1 Sveriges Television...................................................... 
  
 208 
  
 11.1.2 Sveriges Radio ............................................................. 
  
 211 
  
 11.2 
  
 Utomståendes medverkan och utläggningar av 
  
 produktion m.m. .................................................................... 
  
 212 
  
 11.2.1 Sveriges Television...................................................... 
  
 213 
  
 11.2.2 Sveriges Utbildningsradio .......................................... 
  
 215 
  
 11.2.3 Sveriges Radio ............................................................. 
  
 217 
  
 11.3 
  
 Granskningsnämndens rapport  
 Spegling, produktion och 
  
 mångfald 
 .................................................................................. 
  
 218 
  
 11.4 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 220 
  
 12 
  
 Tillgänglighet för personer med funktionshinder .......... 
  
 225 
  
 12.1 
  
 Nuvarande villkor .................................................................. 
  
 225 
  
 12.2 
  
 Sveriges Radio ........................................................................ 
  
 226 
  
 12.3 
  
 Sveriges Television ................................................................. 
  
 228 
  
 12.4 
  
 Sveriges Utbildningsradio ..................................................... 
  
 234 
  
 12.5 
  
 Internationella erfarenheter................................................... 
  
 236 
  
 12.6 
  
 De berördas egna åsikter ....................................................... 
  
 239 
  
 12.7 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 239 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:1 
  
 13 
  
 Språkliga och etniska minoriteter ............................... 
  
 243 
  
 13.1 
  
 Nuvarande villkor................................................................... 
  
 243 
  
 13.2 
  
 Sveriges Radio......................................................................... 
  
 245 
  
 13.3 
  
 Sveriges Television ................................................................. 
  
 248 
  
 13.4 
  
 Sveriges Utbildningsradio...................................................... 
  
 251 
  
 13.5 
  
 Internationella erfarenheter................................................... 
  
 252 
  
 13.6 
  
 De berördas egna åsikter........................................................ 
  
 253 
  
 13.7 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 254 
  
 14 
  
 Jämställdhet ............................................................ 
  
 257 
  
 14.1 
  
 Sveriges Radio......................................................................... 
  
 257 
  
 14.2 
  
 Sveriges Television ................................................................. 
  
 258 
  
 14.3 
  
 Sveriges Utbildningsradio...................................................... 
  
 260 
  
 14.4 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 260 
  
 15 
  
 Utbildningsprogram .................................................. 
  
 263 
  
 15.1 
  
 Utredningen Radio och TV i allmänhetens tjänst................ 
  
 263 
  
 15.2 
  
 UR:s programverksamhet...................................................... 
  
 266 
  
 15.3 
  
 UR:s synpunkter inför kommande tillståndsperiod ............ 
  
 276 
  
 15.4 
  
 UR:s programverksamhet – kommitténs bedömning 
  
 ..........279 
  
 15.5 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 281 
  
 Reservationer och särskilt yttrande..................................... 
  
 285 
  
 Litteraturförteckning......................................................... 
  
 293 
  
 10 
  
 SOU 2005:1 
  
 Innehåll 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv (Dir. 2003:119) ............................ 
  
 299 
  
 Bilaga 2 
  
 Tilläggsdirektiv (Dir. 2004:67) .................................. 
  
 309 
  
 Bilaga 3 
  
 Deltagare vid hearing om funktionshindrades 
  
 tillgänglighet till public service den 6 maj 2004 ........ 
  
 311 
  
 Bilaga 4 
  
 Deltagare vid hearing om språkliga och etniska 
  
 minoriteters tillgänglighet till public service 
  
 den 16 juni 2004.......................................................... 
  
 313 
  
 Bilaga 5 
  
 Sändningstillstånd för Sveriges Radio AB................. 
  
 315 
  
 Bilaga 6 
  
 Sändningstillstånd för Sveriges Television AB ......... 
  
 323 
  
 Bilaga 7 
  
 Sändningstillstånd för Sveriges Utbildningsradio AB .... 
  
 331 
  
 Bilaga 8 
  
 Anslagsvillkor för Sveriges Radio AB för år 2004 .... 
  
 337 
  
 Bilaga 9 
  
 Anslagsvillkor för Sveriges Television AB för 
  
 år 2004 ......................................................................... 
  
 343 
  
 Bilaga 10 
  
 Anslagsvillkor för Sveriges Utbildningsradio AB 
  
 för år 2004 ................................................................... 
  
 349 
  
 11 
 Sammanfattning 
 Vårt uppdrag har inneburit att ta fram ett underlag om de villkor som ska gälla för verksamheten inom radio och TV i allmänhetens tjänst under kommande tillståndsperiod. Den nuvarande tillstånds- perioden för Sveriges Radio AB, Sveriges Television AB och Sveriges Utbildningsradio AB löper ut vid utgången av år 2006. Den 1 januari år 2007 inleds således en ny tillståndsperiod. 
 Kommitténs betänkande är avsett att ge en tydlig vägledning när det gäller de grundläggande principerna och inriktningen av det kommande public  
 service-uppdraget. 
  Vårt utredningsarbete har haft två huvudlinjer. Dels har vi genomfört en bred och djupgående analys av omvärlden för de svenska public  
 service-företagen, 
  både i Sverige och i andra länder. Dels har vi gjort en utvärdering av programföretagens verksamhet inom en rad områden som regeringen särskilt pekat ut i utredningsdirektiven. I samband med utvärderingen har vi också analyserat om dagens krav på program- företagen i sändningstillstånd och andra styrdokument är ända- målsenliga för att tillgodose målsättningarna i uppdraget eller om det finns behov av förändringar. 
 Betänkandets första del ger bakgrunden till det svenska systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst. I kapitel 2 redogör vi för relationen mellan staten och programföretagen, regelverkets olika komponenter, systemet för granskning och revision m.m. Vi visar hur det system som har vuxit fram har innehållit en kombination av åtgärder för att främja programföretagens självständighet i förhål- lande till statsmakterna och olika särintressen. 
 I kapitel 3 beskrivs hur svensk public service har vuxit fram under  
 1900-talet 
  och hur uppdrag, organisation och styrning har utvecklats och förändrats över tid. Genomgången visar att sam- tidigt som public  
 service-företagens 
  uppdrag, organisation och omfattning har förändrats, så har den grundläggande principen att programverksamheten ska bedrivas självständigt och inte påverkas 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:1 
  
 av statliga eller kommersiella intressen legat fast. Även program- företagens uppdrag att tillhandahålla ett mångsidigt och brett programutbud, att erbjuda nyheter, kulturprogram och underhåll- ning av hög kvalitet har funnits med sedan början. Principen att programmen ska kunna tas emot av hela befolkningen på lika villkor och att sändningarna ska vara reklamfria och finansieras genom avgifter har också behållits oförändrad. 
 I betänkandets andra del behandlar vi public  
 service-verksam- 
  hetens omvärld. I kapitel 4 tittar vi på hur situationen för public  
 service-radio 
  och TV ser ut i några andra länder. Särskild uppmärk- samhet har vi ägnat våra nordiska grannländer, Storbritannien och situationen inom EU när det gäller synen på public service. 
 Public  
 service-modellerna 
  i de nordiska länderna har mycket gemensamt. I alla nordiska länder kom radio och TV tidigt att, med brittisk förebild, hanteras med ensamrätt av ett nationellt program- bolag finansierat med  
 TV-avgifter. 
  Organisationen av radio och TV avspeglar en gemensam nordisk syn på statens uppgifter och på välfärdssamhällets utveckling under efterkrigstiden. Till skillnad från många andra länder i Europa har också det huvudsakliga public  
 service-företaget 
  i respektive land haft en i grunden  
 icke-kom- 
  mersiell inriktning med reklamförbud. De utmaningar som verk- samheten står inför den närmaste tiden, t.ex. den tekniska utveck- lingen och den hårdnande konkurrensen om publikens uppmärk- samhet, är också likartade i länderna. 
 Ett genomgående intryck vid våra kontakter med våra grann- länder i Norden är att public  
 service-radio 
  och TV åtnjuter ett stort förtroende bland allmänheten och kan räkna med ett starkt stöd i framtiden. I Storbritannien är översynen av BBC:s verksamhet inför ett nytt uppdrag inte avslutad ännu. Regeringen har dock slagit fast på förhand att översynen ska leda till ett starkt BBC som står oberoende i förhållande till staten. 
 En stor del av den mediepolitiska debatt som förts inom EU den senaste tioårsperioden har handlat om balansen mellan närings- och konkurrenspolitiska aspekter å ena sidan och yttrandefrihet och kulturpolitiska intressen å den andra. Kommersiella  
 TV-företag 
  har sedan början av  
 1990-talet 
  lämnat klagomål till  
 EU-kommissionen 
  om public  
 service-företagens 
  finansiering och dominerande ställning. Huvudproblematiken gäller de länder där public service- företagen finansieras med både offentliga medel och reklam. Andra viktiga frågor är huruvida public  
 service-företag 
  bör få starta 
 14 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanfattning 
  
 nischkanaler och hur de bör få agera på området ny teknik och nya tjänster. 
 Utvecklingen de senaste tio åren har inneburit att medlems- staternas kompetens och ansvar i förhållande till  
 EU-regleringen 
  har klargjorts. Public service som fenomen har dessutom givits ett relativt starkt direkt stöd i  
 EU:s-regelverk. 
  I dag har  
 EU-kommis- 
  sionen en sammanhållen syn på hur EU:s regelverk bör tillämpas. Det som gäller är att varje medlemsland avgör hur public service- uppdraget ska definieras och hur verksamheten ska finansieras. Uppdraget ska vara klart definierat, kriterierna för finansiering ska ha fastställts i förväg på ett öppet sätt och finansieringen får inte överstiga kostnaderna, dvs. ingen överkompensation får ske. 
 Det viktiga från  
 EG-rättens 
  perspektiv är att verksamhet som finansieras med kommersiella intäkter bedrivs på kommersiella villkor och att offentligt stöd inte används för att subventionera dessa verksamheter. Generellt betonar kommissionen vikten av att public  
 service-företag 
  tydligt särredovisar kommersiell verksamhet från den verksamhet som finansieras med offentliga medel. 
 I kapitel 5 försöker vi fånga några av de mest centrala för- ändringstendenserna på medieområdet. Ett viktigt syfte med omvärldsanalysen är att regering och riksdag ska kunna basera bedömningar och förslag på en så komplett bild som möjligt av det mediesamhälle som allmänradion och allmäntelevisionen ska verka i under kommande tillståndsperiod. Kapitlet innehåller grund- läggande fakta om det svenska medielandskapet med särskilt fokus på radio och TV samt de nya medieformer och distributions- plattformar som håller på att växa fram. Vi presenterar också upp- gifter om medieanvändning, om ekonomin på radio- och TV- området samt om utbudet i svensk radio och TV. 
 Den genomgång vi gör visar att radio- och  
 TV-området 
  på mindre än 20 år har gått från en relativt enkel och förutsägbar monopolsituation till en komplex och mer lättrörlig marknad präglad av hård konkurrens om publikens uppmärksamhet och dramatisk teknisk utveckling där public  
 service-radio 
  och TV endast är en av många aktörer. Alltfler traditionella radio- och TV- företag och aktörer inom området nya medier strävar efter att få publiken att ägna uppmärksamhet åt just deras medieplattformar. Vår bedömning är att företagen i allmänhetens tjänst den närmaste tioårsperioden kommer att befinna sig i en alltmer komplicerad och krävande konkurrenssituation. 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:1 
  
 Även om den tekniska utvecklingen, allt ifrån satellit- och kabel- TV via Internet till  
 digital-TV, 
  har givit publiken ökade valmöjlig- heter så är det viktigt att konstatera att allt det nya inte är tillgäng- ligt för alla. Varken tekniken eller tillgången till utbudet är jämnt spritt bland allmänheten. Fortfarande har drygt en tredjedel av de svenska hushållen tillgång endast till ett utbud bestående av tre svenska  
 TV-kanaler 
  och på radiosidan har en fjärdedel av publiken endast tillgång till SR:s kanaler. Internet har blivit allt vanligare, men det har inte på något avgörande sätt förändrat människors användning av traditionella medier. 
 Trots 20 år av stark tillväxt i nya kanaler och programutbud och framväxt av nya medieformer så är fortfarande traditionell radio och TV, tillsammans med dagspressen, med stor marginal de mest använda massmedierna i samhället. Människors medievanor för- ändras långsamt och följer vissa bestämda mönster. Den traditio- nella radio- och  
 TV-kanalen 
  kommer att fylla ett behov under lång tid, men den kommer att kompletteras med nya aktörer och nya tjänster som blir möjliga med ny teknik. 
 Men även om medievanor förändras långsamt så har mycket hänt de senaste 20 åren. Samtidigt som den totala tiden för medie- användning har förblivit relativt stabil har mediesystemet som hel- het expanderat kraftigt. Det innebär att radiolyssnandet och TV- tittandet har spridits på ett större antal kanaler. Denna fragmente- rade medieanvändning resulterar i att människor i allt mindre utsträckning delar samma upplevelser. Allt färre radio- och TV- program kommer att få riktigt stora publikandelar. Det finns tendenser till att människor i vissa grupper tar del av nyheter och samhällsinformation i allt mindre utsträckning när tillgången till ett större programutbud ökar. 
 En fortsatt spridning av Internet, olika former av höghastighets- anslutning i hemmen och andra tekniska landvinningar kommer tillsammans med ett ökat medieutbud att fortsätta att förändra medielandskapet. Allt fler människor kommer att ha möjlighet att själva påverka sin mediekonsumtion. Möjligen kan utvecklingen gå mot ökade valmöjligheter och ett större inflytande för enskilda mediekonsumenter, vilket i förlängningen kan vara ett steg mot ökat deltagande bland medborgare i det offentliga samtalet. 
 En sådan utveckling är emellertid bara möjlig om alla kan få till- gång till och dra nytta av den nya tekniken och om det program- utbud och andra tjänster som erbjuds upplevs som relevanta av hela allmänheten. Vi kan redan i dag se en framväxt av digitala klyftor 
 16 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanfattning 
  
 mellan människor. I takt med att utvecklingen tar fart finns det risker att dessa klyftor vidgas. 
 I kapitel 6 redogör vi inledningsvis för de slutsatser vi anser bör dras mot bakgrund av omvärldsanalysen. Därefter presenteras kommitténs syn på den framtida public  
 service-verksamheten 
  i Sverige. Vi redovisar också vår principiella syn på styrningen av verksam- heten via sändningstillstånd och andra regelverk. 
 Den utveckling som beskrivs i omvärldsanalysen innebär att radio och TV i allmänhetens tjänst kommer att verka i en medie- situation där antalet aktörer och kanaler fortsätter att öka. SR, SVT och UR måste förhålla sig till en ökad konkurrens både om publi- kens uppmärksamhet och om programinnehåll och program- produktion. 
 Vi kan inte se att utvecklingen under den senaste  
 20-årsperioden 
  på något avgörande sätt har ökat mångfalden i det svenska radio- och  
 TV-utbudet. 
  Kommersiell radio och TV har bidragit till ett större utbud inom vissa programgenrer, men utbudets omfattning har ökat långt mer än mångfalden. Det finns konkurrens endast inom en begränsad del av programutbudet i svensk radio och TV, särskilt gäller detta inom nöje, sport, fiktion och underhållning. Ett stort antal av de programtyper som görs av public service, särskilt på svenska språket, görs inte av någon annan eller görs i mycket begränsad utsträckning av andra. 
 När publiken sprids på allt fler enskilda radio- och  
 TV-kanaler 
  så sprids också intäkterna på marknaden på allt fler kanaler och tjänster. Detta får konsekvenser för viljan och förmågan att investera i ny produktion.  
 Betal-TV-företag 
  som framöver kan förväntas ta en allt större del av intäkterna på  
 TV-marknaden, 
  investerar mycket lite i produktion av program på svenska språket. Public  
 service-televisionen 
  står fortfarande för två tredjedelar av investeringarna i svensk  
 TV-produktion, 
  trots att dess andel av branschens intäkter idag endast är en tredjedel. För radio är andelen sannolikt ännu högre. Public  
 service-företagens 
  andel av branschens intäkter kommer sannolikt att fortsätta att minska. 
 Den svenska annonsmarknaden tycks inte räcka till mer än ett mycket begränsat antal kommersiellt finansierade radio- och TV- kanaler med ambitioner att erbjuda ett brett programutbud av hög kvalitet, också när det gäller produktion på svenska språket. Det- samma gäller i andra länder med små språkområden. När det ökade programutbudet dessutom domineras av musik och lättare fiktions- och underhållningsprogram, ofta hämtat från utlandet, är det 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:1 
  
 angeläget att hävda berättigandet av medieföretag i allmänhetens tjänst med ett bredare journalistiskt uppdrag och ett särskilt ansvar för produktion på det svenska språket. 
 Utvecklingen på mediemarknaden den senaste 15 till  
 20-års- 
  perioden visar på den mycket stora betydelse som den svenska radion och televisionen i allmänhetens tjänst har för att målsätt- ningar om mångfald, kvalitet och tillgänglighet kan uppfyllas. Undersökningar visar också att allmänhetens förtroende för public  
 service-företagen 
  är fortsatt stort. 
 I den fragmenterade medievärld som växer fram talar mycket för att den samlade kraft som allmäntelevisionen och allmänradion står för får fortsatt starkt stöd. Det finns fortsatt ett stort behov av en oberoende radio- och  
 TV-verksamhet 
  som, genom sitt särskilda uppdrag och sin finansiering genom allmänna resurser, kan foku- sera på hela publikens skiftande behov utan att ta kommersiella hänsyn. Detta är public  
 service-verksamhetens 
  särart. 
 Det värde som en radio och TV i allmänhetens tjänst kan skapa har betydelse för människor på flera nivåer. Det skapas dels ett värde eller en nytta för människor som individer, förutsatt att programverksamheten är utformad för att tilltala hela publiken, såväl breda grupper som smalare intressen. Dessutom skapas värden för människor i deras egenskap av medborgare – och där- med för samhället i sin helhet – genom att programverksamheten syftar till att främja sociala, kulturella och demokratiska processer. 
 För att public  
 service-verksamheten 
  ska kunna motsvara dessa förväntningar behöver enligt vår mening följande värden och mål- sättningar genomsyra public  
 service-uppdraget: 
  
 Public  
  
 service-företagen 
  ska präglas av oberoende och en stark integritet. Verksamheten ska bedrivas självständigt såväl från staten som från kommersiella intressen och olika särintressen. 
  
 Public  
  
 service-radio 
  och TV ska ges ett uppdrag att verka på bredden genom att erbjuda en mångfald av program, från det breda anslaget till det mera särpräglade samtidigt som publiken får chansen till nya och överraskande val av program och genrer. I uppdraget ingår ett särskilt ansvar för den svenska kulturen och det svenska språket. All programverksamhet ska präglas av en ambition om hög kvalitet och nyskapande form och innehåll. 
 18 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanfattning 
  
 Programutbudet ska vara tillgängligt för hela publiken så att också de som inte kan eller vill betala för programinnehåll på framtidens digitala plattformar kan få tillgång till ett varierat utbud av hög kvalitet. Detta innebär bl.a. att public service- utbudet, både i radio och TV och på nya plattformar, ska vara okodat och fritt tillgängligt utan andra kostnader vid sidan av  
  
 TV-avgiften. 
  Det innebär också att programverksamheten genom tillgänglighet och mångsidighet ska tillgodose skiftande intressen och förutsättningar hos hela landets befolkning. 
  
 Programföretagen bör vara så organiserade att en spegling av hela landet blir en realitet i all programverksamhet och att den upplevs som relevant av människor i skilda miljöer. En central del av public  
  
 service-uppdraget 
  innebär att vara närvarande i hela samhället. Programföretagens decentraliserade organisa- tion är en förutsättning för det. 
  
 För att programverksamheten ska kunna bedrivas utan de krav på lönsamhet som gäller kommersiell radio och TV – och som får konsekvenser för både bredd och kvalitet – så ska den vara av  
  
 icke-kommersiell 
  karaktär och finansieras genom  
 TV-avgifter. 
  Det är också en kvalitet i sig med en frånvaro av kommersiella budskap i en viktig del av svensk radio och television. 
  
 Enligt radio- och  
  
 TV-lagen 
  gäller att programverksamheten som helhet ska präglas av det demokratiska statsskickets grund- idéer samt principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. Även om detta gäller all svensk radio och TV finns det anledning att understryka att en radio och TV i allmänhetens tjänst har ett särskilt ansvar för att skapa förutsättningar för insikt om och förståelse för sam- hället och den gemensamma värdegrund som en levande demo- krati kräver. Public  
 service-företagen 
  kan erbjuda ett gemensamt rum där frågor som är av intresse för alla i Sverige kan tas upp och diskuteras. 
  
 Public  
  
 service-företagen 
  kan bidra till att stärka medborgar- skapet och samhörigheten mellan alla människor bosatta i Sverige genom att utgöra en oberoende röst för hela publiken. Programverksamheten ska präglas av opartiskhet och saklighet. Programverksamheten ska också ha en övergripande folkbild- ningsambition. Nyhets- och samhällsbevakningen ska präglas av mångfald samt erbjuda sammanhang och genom analys och förklaring begripliggöra komplicerande skeenden. Public 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:1 
  
 service kan erbjuda en arena för gemensamma upplevelser och ett trovärdigt forum för stora delar av det offentliga samtalet. 
  
 Public  
  
 service-radio 
  och TV har ett särskilt ansvar för att ett perspektiv präglat av jämställdhet mellan kvinnor och män är en utgångspunkt i all programverksamhet. Public service ska också fungera som förebild på en rad områden, inte minst när det gäller barn- och ungdomsprogram av hög kvalitet, skildringen av kulturell mångfald i Sverige, tillgänglighet för personer med funktionshinder och återhållsamhet med våldsskildringar i tele- visionen. 
  
 Programföretagen ska ges goda möjligheter att utveckla sin verksamhet också inom området ny teknik. Public service- uppdraget ska därför omfatta såväl nya sätt att distribuera radio och TV som nya kommunikationsformer och plattformar, exempelvis verksamhet på Internet. En förutsättning är dock att de värden och regler i public  
  
 service-uppdraget 
  som gäller enligt sändningstillstånden också tillämpas för företagens verk- samhet på andra tekniska plattformar och för nya program- kanaler och tjänster. Programföretagen bör överhuvudtaget inte bedriva verksamhet som riskerar att skada förtroendet för kärnverksamheten. 
  
 Public  
  
 service-radio 
  och TV ska vara professionella och effektiva organisationer med hög integritet. Hela verksamheten, dvs. de tre programföretagen tillsammans, bör vara så stark att den klarar att hantera både de inre spänningar som följer av skilda ambitioner inom programföretagen och det yttre tryck som följer av konkurrensen med övrigt medieutbud och för- ändringar i omvärlden. Verksamheten ska bedrivas rationellt och med god hushållning av tillgängliga resurser. 
  
 En public  
  
 service-verksamhet 
  finansierad med allmänna resurser måste ha medborgarnas förtroende. Detta kräver en stor lyhördhet inför publikens krav och förväntningar. Det innebär inte att programföretagen vid varje givet tillfälle ska sträva efter höga publikandelar. Men det är viktigt att åtminstone stora delar av programverksamheten är uppskattad i alla publik- grupper och att många tycker det är angeläget att titta och lyssna. Det är också viktigt för legitimiteten i  
 TV-avgifts- 
  systemet att publiken anser sig få valuta för pengarna. 
 20 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanfattning 
  
 Som principiella utgångspunkter för styrningen av radio och TV i allmänhetens tjänst vill vi förorda ett uppdrag som är så tydligt som möjligt, men som samtidigt ger programföretagen en god förmåga att anpassa sig till förändringar i omvärlden. Våra förslag innebär att programföretagen ges ett stort ansvar att själva driva verk- samheten så att målsättningarna i public  
 service-uppdraget 
  kan uppfyllas. De villkor som formuleras bör enligt vår uppfattning fokusera mer på vad som ska åstadkommas och mindre på hur det ska genomföras. För att detta ska bli verklighet vill vi stärka såväl ägarstiftelsen som programföretagens styrelser och ledningar i sina respektive roller genom att förtydliga deras uppgifter. 
 Förvaltningsstiftelsens ansvar kan sägas vara att på allmänhetens vägnar utöva sina befogenheter som ägare så att verksamheten bedrivs i enlighet med riksdagens intentioner. Detta ansvar utövar stiftelsen genom att utse ledamöterna, exklusive ordförande och en suppleant, i programföretagens styrelser samt genom att ta ställning till frågan om ansvarsfrihet för styrelserna. Enligt vår uppfattning bör detta innebära att stiftelsen ska utvärdera hur programföretagens styrelser fullgjort sina uppdrag. Det bör dock klart markeras att förvaltningsstiftelsen inte ska kunna ingripa direkt i programföretagens verksamhet eller överhuvudtaget fatta beslut i frågor som rör det löpande arbetet i programverksamheten. 
 Vi anser att stiftelsens styrelse bättre än i dag bör avspegla riks- dagens partipolitiska sammansättning. Som systemet är utformat i dag är bara fem av riksdagens sju partier representerade. Vi föreslår därför att sammansättningen av styrelsen ändras så att varje partigrupp som motsvarar parti som vid valet till riksdagen har fått minst fyra procent av rösterna i hela riket är representerade. 
 Programföretagens styrelser har ansvaret för att verksamheten bedrivs i enlighet med uppdraget från riksdag och regering och andra tillämpliga regelverk. Styrelsens ansvar och tillsynsskyldighet kan enligt aktiebolagslagen inte överlåtas på någon annan. Vi före- slår att programföretagen får ett ansvar för att vid inledningen av tillståndsperioden formulera verksamhetsmål i syfte att fullgöra public  
 service-uppdraget. 
  Programföretagen ska därefter löpande följa upp och redovisa hur resultaten utvecklas i förhållande till företagets planering och konkreta styrinstrument. De beslut som blir nödvändiga för såväl planering som uppföljning och redovisning ska fattas av programföretagens styrelser. 
 När det gäller granskning av hur programföretagen uppfyller sina uppdrag föreslår vi att Granskningsnämnden för radio och TV får 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:1 
  
 ett utökat uppdrag. I dag gäller att nämnden har i uppdrag att granska programföretagens public  
 service-redovisningar 
  med avseende på om de ger statsmakterna och allmänheten ett till- räckligt underlag för en bedömning av hur uppdraget fullföljts. Vi föreslår att nämnden, utöver att kontrollera dokumentens kvalitet, får i uppdrag att uttala sig om helheten, dvs. hur programföretagen har fullföljt sina uppdrag och om det finns skäl att påtala behov av förändringar eller förbättringar på vissa områden. Vi vill också ge nämnden ökade resurser för att kunna göra särskilda granskningar för att belysa centrala aspekter på public  
 service-företagens 
  programverksamhet. 
 En viktig aspekt på programföretagens planeringsförutsättningar är tillståndsperiodens längd. Vid en samlad bedömning har vi valt att föreslå en tillståndsperiod på sex år. Att tillståndsperioden och därmed riktlinjerna för verksamheten är fastlagda under så lång tid bör skapa stabilitet och underlätta programbolagens förmåga att verka i en föränderlig mediesituation. En lång tillståndsperiod understryker också verksamhetens självständighet och integritet. 
 För att göra det möjligt att kunna ta hänsyn till ändrade förut- sättningar under tillståndsperioden vill vi förorda en kontrollstation efter halva tiden. Det kan finnas anledning att öppna för möjligheten att händelser och förändringar av väsentlig natur som vi idag inte kan förutse kommer att göra det nödvändigt att se över delar av uppdraget också under en tillståndsperiod. 
 Principen är att public  
 service-uppdraget 
  gäller oförändrat under hela tillståndsperioden. Vid en kontrollstation bör den grund- läggande frågeställningen vara om det har skett förändringar i omvärlden, på teknikens område eller i förutsättningarna i övrigt för public  
 service-verksamheten, 
  som gör att någon del av upp- draget i väsentlig utsträckning inte längre är ändamålsenlig. Vi före- slår att ansvaret för den prövning som ska ske i samband med en kontrollstation ska ligga på programföretagens ägare, dvs. Förvalt- ningsstiftelsen. Det bör vara upp till förvaltningsstiftelsen att, mot bakgrund av resultaten av genomförda studier, bedöma om den anser att det finns anledning att ta initiativ till förändringar genom att tillskriva regeringen. 
 I kapitel 7 behandlar vi frågor som rör gränserna för program- företagens verksamhet, t.ex. mellan kärnverksamhet, kompletterande verksamhet och sidoverksamheter. Vi behandlar också frågor om programföretagens arkiv samt rätten att använda sponsring som intäktskälla. 
 22 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanfattning 
  
 Även om de tekniska förutsättningarna förändras kraftigt så finns det enligt kommitténs mening anledning att klargöra att programföretagens kärnverksamhet är att producera och sända radio- och  
 TV-program 
  till hela publiken på lika villkor. I takt med att tekniken utvecklas förbättras möjligheterna att göra radio- och  
 TV-programmen 
  tillgängliga på flera skilda sätt och att ge programmen ett mervärde för publiken. Sådan kompletterande verksamhet som bedrivs i syfte att öka tillgängligheten till public  
 service-utbudet 
  ska liksom kärnverksamheten finansieras med TV- avgiftsmedel. 
 Förutom kärnverksamhet och kompletterande verksamhet kan programföretagen i begränsad utsträckning bedriva sidoverksam- heter, t.ex. uthyrning av ledig produktionskapacitet och försäljning av program och rättigheter. En central förutsättning är dock att sidoverksamheter bedrivs på ett konkurrensneutralt sätt i förhål- lande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster. 
 När det gäller frågan om programföretagens arkiv har kommittén mottagit en skrivelse där Newman föreslår att företaget ska ges rätt att ta ut avgifter för vissa elektroniska tjänster, t.ex. i samband med att SVT:s programarkiv digitaliseras. Kommittén anser att det är av stor betydelse att public  
 service-företagens 
  rika arkiv kan göras till- gängliga för allmänheten, men att det samtidigt inte är oproblema- tiskt hur man utformar ett system för att ta betalt för att göra det tillgängligt. Mot bakgrund av att SR och UR ännu inte har väckt frågan är kommitténs uppfattning att programföretagen bör åter- komma till regeringen med en samlad bedömning av hur arkiv- frågan bör hanteras och vilka konsekvenser det skulle få. 
 Kommittén anser att om programföretagen under kommande tillståndsperiod önskar förändra sin verksamhet i någon avgörande riktning, t.ex. genom att starta en permanent ny programkanal eller liknande tjänst av betydande omfattning, bör man först inhämta regeringens medgivande. Programföretagen bör tydligt redovisa skälen till varför en sådan ny kanal ska vara en uppgift för public service och på vilket sätt den skulle kunna erbjuda mervärden. Programföretagen bör också redovisa hur man avser att finansiera den föreslagna tjänsten. 
 I kapitlet behandlas också frågan om sponsring. Med dagens regelverk förekommer sponsring i två huvudformer. Den ena formen är direkt sponsring som innebär att en sponsor erlägger ersättning direkt till programföretaget mot att ett sponsrings- meddelande sänds i samband med den sponsrade sändningen. Den 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:1 
  
 andra formen, indirekt sponsring, handlar om att programföretagen under vissa förutsättningar får sända program där man har varit inblandad i ett samarbetsprojekt eller köpt en visningsrätt till program som erhållit bidrag från utomstående i ett tidigare led. 
 När det gäller direkt sponsring anser vi att dagens riktlinjer bör fortsätta att gälla. Vi understryker dock vikten av att program- företagen visar restriktivitet när det gäller sponsringens omfatt- ning. Det är viktigt att publiken inte uppfattar public  
 service-före- 
  tagen som styrda av en kommersiell logik. Sponsringsbegreppet får inte utvidgas eller leda till att sponsring förekommer också inom andra programområden. Kraven på oberoende, integritet och trovärdighet bör sättas mycket högt. 
 När det gäller indirekt sponsring menar vi att programföretagen, i kontrakt eller avtal, tydligt bör ställa krav på att få insyn i programproduktionen och förvissa sig om att innehållet inte strider mot uppdraget. Det är också viktigt att programföretagen, på det sätt som regelverket föreskriver, informerar publiken om den sponsring som förekommit. Givetvis ska liksom i dag gälla att programföretagen ska betala marknadsmässiga priser för de rättig- heter man köper. Därför måste kontrakt eller avtal också innehålla upplysningar om de ekonomiska relationerna mellan program- företagen och utomstående aktörer. Programföretagen bör vara skyldiga att till Granskningsnämnden redovisa innehållet i de kontrakt och avtal som används av programföretagen i samband med samarbetsprojekt och köp av visningsrätter. 
 I kapitel 8 behandlas public  
 service-företagens 
  omfattande kulturansvar. Vi går igenom programverksamheten hittills under tillståndsperioden och konstaterar att public  
 service-företagen 
  har en mycket stor betydelse för att bevaka, spegla och kritiskt granska kulturlivet i Sverige och för att stimulera och förmedla den kultur- produktion som sker runt om i landet. Dessutom är public service- företagen några av landets viktigaste kulturarbetsgivare. 
 Enligt vår mening bör ett kulturansvar i vid mening även fort- sättningsvis vara en central och prioriterad uppgift i public service- uppdraget. Denna uppgift blir än viktigare i ett alltmer kommer- sialiserat och internationaliserat medieutbud. Vi anser att de rikt- linjer som nu gäller bör vara vägledande för programföretagen också i fortsättningen, men att de bör kunna formuleras tydligare. I grunden bör uppdraget på kulturområdet omfatta tre perspektiv: 
 24 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanfattning 
  
 Programföretagen ska bevaka, spegla och kritiskt granska händelser på kulturlivets olika områden i Sverige och i andra länder. 
  
 Programföretagen ska själva och i samarbete med utomstående producenter och utövare i det svenska kulturlivet svara för en omfattande produktion av kulturprogram i vid mening på det svenska språket. 
  
 Programföretagen ska göra föreställningar, konserter och andra kulturhändelser tillgängliga för hela publiken genom sam- arbeten med kulturinstitutioner och fria kulturproducenter inom skilda områden i hela Sverige. 
  
 Vi utgår från att programföretagen liksom i dag kommer att fort- sätta ge kulturområdet en betydande plats i det samlade program- utbudet. Några kvantitativa krav bör dock inte formuleras. 
 I kapitel 9 görs en kort genomgång av programföretagens arbete för barn och unga. Vi konstaterar att egenproduktion av barn- och ungdomsprogram på svenska språket i mycket stor utsträckning är något som public  
 service-företagen 
  är ensamma om. Studier visar att Newman har betydligt större mångfald i sitt utbud för barn och unga än kommersiella  
 TV-kanaler 
  och att kvaliteten genomgående är högre i SVT, om man med kvalitet menar exempelvis pedagogiskt innehåll och en balanserad bild av förhållandet mellan män och kvinnor eller olika etniska grupper. Inom svensk radio har SR mycket begränsad konkurrens när det gäller barn och ungdoms- program vid sidan av musikutbudet. 
 Kommittén anser att det är av stor betydelse att public service- företagen fortsätter att vara en förebild när det gäller program riktade till barn och unga och även fortsätter att låta barn och ungdomar själva medverka i programmen. Detta är inte minst viktigt för barn med teckenspråk som förstaspråk eftersom dessa har sämre möjligheter att ta del av andra barnprogram. 
 I kapitel 10 behandlas SVT:s nyhetsverksamhet. Bakgrunden är att det tidigare kravet på två självständiga nyhetsredaktioner inom SVT har tagits bort. SVT:s nyhetsverksamhet ska i stället bedrivas så att de olika självständiga redaktionerna inom företaget oberoende av varandra kan fatta beslut med skilda perspektiv. 
 Kommittén anser att programbolagens trovärdighet inom områden som nyheter, fakta och samhälle har stor betydelse för allmänhetens förtroende för public service. Att bedriva en kvalifi- cerad nyhetsverksamhet och samhällsbevakning tillhör de mest 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:1 
  
 centrala uppgifterna för en radio och TV i allmänhetens tjänst. Redaktionell självständighet är en förutsättning för att motverka en likriktning av nyhetsverksamheten. Förändringar i SVT:s nyhets- organisation får inte leda till att de redaktionella bedömningarna centraliseras. Vår bedömning är dock att nuvarande riktlinjer på området är ändamålsenliga och bör gälla också i fortsättningen. 
 I kapitel 11 behandlas de frågor i direktiven som rör fördelningen av produktion och resurser mellan Stockholm och övriga landet samt utomståendes medverkan, samarbeten, inköp och utläggningar av produktion på producenter utanför programföretagen. 
 Kommitténs uppfattning är att public  
 service-verksamhetens 
  decentraliserade organisation är en förutsättning för den mångfald som ska prägla all programverksamhet och därmed för program- företagens möjligheter att kunna uppfylla sitt uppdrag. För att programföretagen ska kunna spegla den verklighet som människor bosatta i Sverige lever i är det nödvändigt att företagen är när- varande i hela landet. 
 Både inom SVT och SR har de regionala respektive de lokala enheternas andel av allmänproduktionen under hela tillstånds- perioden legat över det uppsatta villkoret om 55 procent. I SVT:s fall har andelen ökat från 55 procent till 59 procent. I praktiken har programföretagen sedan mitten av  
 1990-talet 
  haft en i princip oför- ändrad fördelning av sin allmänproduktion mellan Stockholm och övriga landet. Även om kvantitativa data av denna typ inte säger allt så bör detta enligt kommitténs mening kunna tas till intäkt för att programföretagen har funnit en rimlig balans. Vi föreslår att kravet att 55 procent av allmänproduktionen ska ske utanför Stockholm kvarstår, men vi anser inte att man i regelverket på förhand bör avgöra resursfördelningen mellan Stockholm och övriga landet. Det skulle kunna uppfattas som ett hinder för produktivitetsökningar, något som bör gälla alla delar i företaget. 
 När det gäller utomståendes medverkan, samarbeten, inköp och produktionsutläggningar föreslår vi målsättningar som tar sikte på vad som bör känneteckna programverksamheten. En generell mål- sättning på området bör vara att programföretagen ska främja mångfald i all programverksamhet genom en stor variation när det gäller programproduktion utanför den egna verksamheten. Det är också viktigt att programföretagen har en omfattande medverkan av personer utanför företagen. Regelverket bör dock inte peka ut exakt hur stor denna andel ska vara. Omfattningen bör kunna 
 26 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanfattning 
  
 variera över tid, men inte i sådan omfattning att mångfalden eller programföretagens egen kompetens riskerar att urholkas. 
 Vi anser dock att det är viktigt att det märks att också produk- tion som görs av utomstående, av enskilda producenter eller av produktionsbolag håller public  
 service-klass 
  när det gäller variation i innehållet och hög kvalitet. Programföretagens upphandling av produktioner utanför företaget bör vara så organiserad att respektive företag tydligt kan ta ansvar för både produktions- process och programinnehåll så att public  
 service-kraven 
  också gäller denna typ av produktion. Programföretagen bör lämna tydliga redovisningar av hur detta säkerställs. 
 I kapitel 12 redogör vi för programföretagens arbete med att för- bättra tillgängligheten för personer med funktionshinder. Vi kan konstatera att programföretagens arbete för ökad tillgänglighet för funktionshindrade går i rätt riktning. Textning av program i TV ökar kraftigt och satsningar på fler textade program under bästa sändningstid har lett till att fler tittare har möjlighet att ta del av utbudet. SVT uppger att företaget under innevarande tillstånds- period kommer att nå målet att texta 50 procent av de svenskspråkiga sändningarna och att tjänsten uppläst textremsa kommer att introduceras. 
 På radiosidan arbetar SR kontinuerligt med att förbättra hörbar- heten i sändningarna på olika sätt. Alla programföretag använder sig av ny teknik för att förbättra tillgängligheten, exempelvis genom att lägga ut material och information om utbudet på sina webbplatser. 
 Kommittén anser att funktionshindrades möjligheter att till- godogöra sig public  
 service-företagens 
  utbud fortsatt bör vara en prioriterad fråga och att ambitionsnivån bör höjas. Målet bör på längre sikt vara att hela utbudet i möjligaste mån görs tillgängligt för alla medborgare och på kort och medellång sikt att tillgänglig- heten fortsätter att förbättras. Programföretagen bör avgöra hur arbetet ska bedrivas i praktiken. 
 I kapitel 13 behandlas programverksamheten för språkliga och etniska minoriteter. År 2002 bodde ca en miljon människor från fler än 200 olika länder i Sverige. År 2002 utgjorde invandrarna 11,8 procent av den svenska befolkningen. 
 I Sverige finns fem erkända nationella minoriteter och minori- tetsspråk. De nationella minoriteterna är samer (som också räknas som urbefolkning), sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar. Minoritetsspråken är samiska (alla varieteter), finska, meänkieli, 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:1 
  
 romani chib (alla varieteter) och jiddisch. Minoritetspolitiken syftar till att ge de nationella minoriteterna skydd och inflytande i frågor som berör dem samt att främja deras kultur och språk så att dessa kan överleva. 
 Vi konstaterar att inga andra rikstäckande medier än public  
 service-radio 
  och TV riktar sig särskilt till dessa grupper. Sverige har åtagit sig ett särskilt ansvar för de nationella minoriteterna och på detta område har public  
 service-företagen 
  en särskilt viktig roll att spela, inte minst för spridning av kunskap om våra inhemska minoriteter hos den breda allmänheten För dessa språkgrupper är också program för barn och unga av särskild vikt. 
 Kommittén anser att språkliga och etniska minoriteters tillgäng- lighet till public service också fortsättningsvis bör vara ett priorite- rat område och att målsättningen bör vara att tillgängligheten ska fortsätta att förbättras. Programföretagen bör bestämma den närmare inriktningen på hur detta kan ske. 
 I kapitel 14 beskriver vi programföretagens arbete med jämställd- het. Idag är schabloniserade och stereotypa bilder av män och kvin- nor samt av könsroller och maktstrukturer vanliga i samhället. Också medierna har en del i detta. 
 Även om hävdande av jämställdhet mellan kvinnor och män följer av den s.k. demokratibestämmelsen i radio- och  
 TV-lagen 
  (och därmed gäller all radio och TV som omfattas av lagen) finns det enligt vår uppfattning anledning att understryka den roll som public  
 service-företagen 
  kan och bör spela på området. Public  
 service-företagen 
  kan, genom att undvika att visa stereotypa bilder och traditionella könsroller och istället ta fram positiva exempel, bidra till en utveckling mot ett mer jämställt samhälle. Jämställdhetsperspektivet bör vara en utgångspunkt i all programverksamhet. 
 I kapitel 15 behandlas utbildningsprogramverksamheten. Enligt kommitténs uppfattning är utbildningsprogrammen en mycket viktig del av public  
 service-uppdraget. 
  Public  
 service-radio 
  och TV kan utgöra ett mycket viktigt komplement till utbildningssektorn i vid mening. I radio och TV kan utbildningsprogram dessutom nå alla medborgare oberoende av utbildningsbakgrund, ekonomiska förutsättningar och geografisk hemvist. Därför bör utbildnings- programmen också i fortsättningen finansieras via  
 TV-avgiften. 
  
 Kommittén vill stärka utbildningsprogrammens ställning i det samlade public  
 service-utbudet. 
  För att detta ska kunna ske, inom ramen för de ekonomiska resurser som står till buds, krävs ett 
 28 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanfattning 
  
 närmare samarbete mellan programföretagen. Det är kostsamt att ha en fullt utrustad teknikpark för radio- och  
 TV-produktion 
  för ett företag som bedriver en så pass begränsad produktions- och sändningsverksamhet som UR gör. De höga produktionskostna- derna inom UR jämfört med de övriga programföretagen är ett hinder om produktionen av utbildningsprogram ska öka och få en mer framträdande plats. UR har dessutom till kommittén framfört att driften av Kunskapskanalen kräver ökad produktion för att kunna utvecklas fullt ut och företaget har begärt 50 miljoner kronor extra per år för att klara detta. Det kvarstår också sedan tidigare en del problem i kontaktytorna mellan UR och SVT. 
 Kommittén anser att företagens gemensamma satsning på Kunskapskanalen är ett steg i rätt riktning. Det bör kunna ge utbildningsprogrammen en mer framträdande roll i det samlade public  
 service-utbudet. 
  Starten av Kunskapskanalen innebär dock ökade åtaganden i produktionsvolym. Det ställer krav på att sam- arbetet mellan programföretagen utvecklas och förbättras. 
 Genom ett samutnyttjande av produktionsresurser och lokaler bedömer vi att programföretagen gemensamt bör kunna, inom ramen för befintliga resurser, skapa förutsättningar för en ökad produktion inom utbildnings- och folkbildningsområdet mot- svarande i storleksordningen 50 miljoner kronor. 
 Vi föreslår att en kommitté får i uppdrag att arbeta fram förslag som syftar till att frigöra resurser för utbildningsprogram samt lösa de problem som finns i kontaktytorna mellan företagen. Det kan vara lämpligt att kommittén är sammansatt av representanter för de tre programföretagen samt en oberoende ordförande. Också representanter för utbildningsväsendet bör knytas till arbetet. Kommitténs arbete bör bedrivas så att resultat föreligger i god tid före kommande tillståndsperiod. 
 29 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Utredningsdirektiven 
  
 1 
  
 Vårt uppdrag har inneburit att ta fram ett underlag om de villkor som ska gälla för verksamheten inom radio och TV i allmänhetens tjänst under kommande tillståndsperiod. 
 2  
 Den nuvarande till- ståndsperioden för Sveriges Radio AB (SR), Sveriges Television AB (SVT) och Sveriges Utbildningsradio AB (UR) löper under perioden 1 januari 2002 – 31 december 2005. I budgetpropositionen för år 2005 föreslog emellertid regeringen att tillståndsperioden ska förlängas till och med utgången av år 2006. Den 1 januari 2007 inleds således en ny tillståndsperiod. 
 Regeringen har i utredningsdirektiven lagt särskild vikt vid att de förslag vi lämnar ska grundas på en bred och djupgående analys av omvärlden för radio och TV i allmänhetens tjänst. Vi har också haft i uppdrag att undersöka och redogöra för hur uppdraget för public service i andra jämförbara länder säkerställs i en ny och föränderlig mediesituation. 
 Vid sidan av uppgiften att göra en grundlig omvärldsanalys inne- håller våra direktiv ett antal områden i programföretagens verk- samhet som vi har haft i uppdrag att behandla särskilt. De frågor som nämns är nyheter i SVT, kulturansvar, utbildningsprogram, tillgänglighet för funktionshindrade, språkliga och etniska minori- teter, folkbildning, jämställdhet, organisationsfrågor, svenska språket samt vissa sponsringsfrågor. 
 Gemensamt för dessa särskilda frågor är att regeringen har givit kommittén i uppdrag att analysera om dagens krav på program- företagen i sändningstillstånd och andra styrdokument är ända- 
  
 1 
  
 Kommittédirektiven finns i bilaga 1. 
  
 2 
  
 I detta betänkande används begreppen  
  
 radio och TV i allmänhetens tjänst  
 och  
 public  
  
 service-radio 
  
  och TV  
 synonymt. Med dessa begrepp avses verksamheten i de med TV- avgiftsmedel finansierade svenska företagen Sveriges Radio, Sveriges Television och Sveriges Utbildningsradio. 
 31 
  
 Inledning 
  
 SOU 2005:1 
  
 målsenliga för att tillgodose syftena i uppdraget eller om det finns behov av förändringar. 
 Vi har valt att tolka vårt uppdrag så att vi inom samtliga dessa områden dels genomför en utvärdering av programföretagens verk- samhet så här långt under tillståndsperioden, dels gör en bedöm- ning av om nuvarande villkor är väl formulerade eller om vi anser att det finns behov av förändringar. Vi vill dock understryka att vi inte har sett som vårt uppdrag att i detalj formulera nya sändnings- tillstånd och andra styrdokument för de svenska public service- företagen. Det bör liksom hittills ankomma på regeringen att med stöd i ett riksdagsbeslut om public  
 service-uppdragets 
  grund- läggande riktlinjer formulera uppdraget i närmare detalj. 
 Vårt betänkande är avsett att ge en tydlig vägledning när det gäller de grundläggande principerna och inriktningen av det kom- mande public  
 service-uppdraget. 
  Betänkandet ska kunna utgöra grunden för regeringens förslag till riksdagen inför det beslut som ska fattas om nya sändningstillstånd och andra styrdokument för programföretagen fr.o.m. år 2007. 
 Det bör klargöras att vi inte har haft i uppdrag att behandla frågor som rör finansieringen av public  
 service-verksamheten. 
  Dessa frågor har i stället hanterats i en särskild utredning. 
 3  
 Regeringen har givit en särskild utredare i uppgift att behandla frågor om avgiftsskyldighet och uppbörd av  
 TV-avgiften, 
  medels- tilldelning till programföretagen samt skatteplikt enligt lagen om mervärdesskatt (1994:200). 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet 
  
 Mot bakgrund av att regeringen understrukit vikten av en bred och djupgående beskrivning av omvärlden för svensk public service har vi ägnat åtskillig tid och kraft åt arbetet med en omvärldsanalys. Denna ambition har avspeglat sig både i det sätt som vi bedrivit vårt arbete på och i det sätt som vi valt att lägga upp vårt betänkande. Den 17 mars 2004 anordnade kommittén ett semina- rium om omvärlden för public  
 service-företagen. 
  I seminariet deltog företrädare för SR, SVT och UR samt representanter för andra medier, forskningsvärlden och en rad andra organisationer. Sammanlagt deltog ca 100 personer. Seminariet direktsändes i en av SVT:s kanaler. 
  
 3  
 Ku 2003:02, dir. 2003:120, tilläggsdir. 2004:68 
 32 
  
 SOU 2005:1 
  
 Inledning 
  
 Kommittén har också löpande under utredningens gång varit i kontakt med ett stort antal enskilda och företrädare för olika intresseorganisationer, forskarsamhället, andra medieföretag, myndigheter m.fl. Vi har anordnat en hearing för olika organisatio- ner som representerar personer med funktionshinder samt en hearing för representanter för språkliga och etniska minoriteter. Deltagarlistorna för respektive hearing återfinns i bilaga 3 och 4. Kommittén har genomfört två studieresor, varav en till Belgien och Storbritannien samt en till Finland och Danmark. Därutöver har ordföranden och sekretariatet gjort en del resor inom landet samt medverkat vid seminarier m.m. på området. Ledamöterna har också tillsammans och enskilt deltagit i konferenser, seminarier och studiebesök. 
 Utredningsarbetet har skett i dialog med SR, SVT och UR. Stora delar av det material som utredningen bygger sitt arbete på har tagits fram i nära och fortlöpande samverkan med program- företagen. Samtliga tre programföretag har lämnat skrivelser till utredningen med svar på kommitténs frågor samt information om frågeställningar där programföretagen på eget initiativ velat fram- föra synpunkter till kommittén. Därutöver har ordföranden och sekretariatet haft samtal med en rad företrädare för respektive programföretag. 
 Kommittén har, i enlighet med utredningsdirektiven, haft sam- råd med Radio- och  
 TV-lagsutredningen 
  (Ku 2000:01) samt med utredningen om finansiering m.m. av radio och TV i allmänhetens tjänst (Ku 2003:02). 
  
 1.3 
  
 Betänkandet 
  
 Utredningsbetänkandet är uppdelat i tre delar. I den första delen – 
 A. Svensk public  
 service-radio 
  och TV – presenteras grund- läggande fakta om det svenska systemet med radio och TV i allmänhetens tjänst. I kapitel 2 redogörs för dagens system, bl.a. genom en presentation av relationen mellan staten och program- företagen, grunderna för reglering och styrning av verksamheten samt frågor om granskning, redovisning och revision. I kapitel 3 redogör vi kortfattat för public  
 service-verksamhetens 
  framväxt i Sverige och hur uppdraget har utvecklats och förändrats över tid. 
 I betänkandets andra del – B. Omvärld – har vi placerat två kapitel som behandlar public  
 service-verksamhetens 
  omvärld. I 
 33 
  
 Inledning 
  
 SOU 2005:1 
  
 kapitel 4 görs en genomgång av situationen för public  
 service-radio 
  och TV i andra länder. Fokus i detta kapitel ligger på Stor- britannien och våra nordiska grannländer samt på utvecklingen inom EU när det gäller synen på public  
 service-radio 
  och TV. Kapitel 5 utgör en omfattande omvärldsanalys där vi beskriver grundläggande fakta samt några av de väsentliga utvecklings- tendenser och förändringar som just nu pågår på medieområdet. Det är mot denna bakgrund som våra förslag om public service- uppdragets inriktning och sändningstillståndens utformning i betänkandets resterande kapitel ska ses. 
 I den avslutande delen – C. Förslag – presenteras våra slutsatser och förslag. I kapitel 6 redogör vi inledningsvis för de slutsatser som vi anser bör dras mot bakgrund av omvärldsanalysen. Därefter presenteras kommitténs syn på den framtida public  
 service-verk- 
  samheten i Sverige. Vi redovisar också vår principiella syn på hur styrningen av public  
 service-verksamheten 
  via sändningstillstånd och andra regelverk bör vara utformad. I kapitel 7 gör vi bedöm- ningar i frågor som rör gränserna för programföretagens verksam- het t.ex. mellan kärnverksamhet, kompletterande verksamhet och sidoverksamheter. I detta kapitel behandlas också frågor om programföretagens arkiv och rätten att använda sponsring som intäktskälla. 
 I kapitel  
 8–15 
  behandlar vi de särskilda frågor som regeringen i utredningsdirektiven gett oss i uppdrag att överväga. Varje sådant kapitel innehåller en beskrivning av de villkor som gäller idag samt de motiveringar och syften som riksdag och regering angett för dessa. Därefter görs i varje enskild fråga en genomgång av programföretagens verksamhet så här långt in på den nuvarande tillståndsperioden. Det huvudsakliga materialet för dessa genom- gångar utgörs av programföretagens public  
 service-redovisningar 
  för åren  
 2001–2003. 
  Dessutom har vi för att ge ytterligare belys- ning av utvecklingen inhämtat ytterligare omfattande material dels från programföretagen, dels från andra källor som exempelvis myndigheter på medieområdet, olika intresseorganisationer och den fria medieforskningen. 
 Ett förhållande som bör framhållas är att vid tiden för vårt utredningsarbete har den nuvarande tillståndsperioden endast pågått halva den utsatta tiden. Det innebär att programföretagen har flera år kvar till förfogande för att utföra det uppdrag som de anförtrotts av riksdag och regering. 
 34 
  
 SOU 2005:1 
  
 Inledning 
  
 Varje kapitel som behandlar de särskilda frågorna i direktiven avslutas med vår samlade bedömning av hur programföretagen följer sina uppdrag under nuvarande tillståndsperiod. I anslutning till vår bedömning lämnar vi förslag på hur vi anser att villkoren för den kommande tillståndsperioden på respektive område bör vara utformade. 
 35 
  
 2 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 2.1 
  
 Relationen mellan statsmakterna och programföretagen 
  
 1 
  
 Den svenska radion och televisionen i allmänhetens tjänst bedöm- des redan tidigt, liksom i de flesta jämförbara länder, vara av sådan karaktär att den skulle bedrivas i offentlig regi. Associationsformen kom i Sverige redan tidigt att bli aktiebolagets, men folkstyrets organ behöll ett avgörande inflytande över verksamheten. 
 Ett grundläggande villkor för att radio och TV ska kunna bedrivas i allmänhetens tjänst har varit att programföretagen kan upprätthålla en redaktionell självständighet och integritet i för- hållande till statsmakten, de stora organisationerna och andra makthavare. Av detta skäl har det ansetts angeläget att staten i så liten utsträckning som möjligt kan påverka verksamhetens inrikt- ning. Det har sedan länge varit en självklarhet att ingen utomstå- ende ska kunna påverka enskilda program. 
 Samtidigt har riksdag och regering ett ansvar för att program- verksamheten regleras genom vissa grundläggande riktlinjer vad gäller mångsidighet och balans, hög kvalitet, tillgänglighet och hänsyn till minoritetsintressen m.m. I detta ansvar ligger också att säkerställa att programföretagen har en effektiv och ändamålsenlig organisation så att public  
 service-uppdraget 
  kan utföras och att det sker med en god och effektiv hushållning med de medel som TV- avgiftsbetalarna via riksdagen ställer till programföretagens för- fogande. 
 Avvägningen mellan dessa värden har hanterats genom en kombination av olika åtgärder. Utöver den för all svensk radio och TV grundläggande lagstiftningen i form av Yttrandefrihetsgrund- lagen (YGL) och radio- och  
 TV-lagen 
  gäller följande principer: 
  
 1  
 Delar av detta kapitel är en omarbetad och uppdaterad version av material i kapitlen 7 och 15 i SOU 2000:55,  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst – ett beredningsunderlag. 
  
 37 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 SOU 2005:1 
  
 Ägarformen.  
 Staten är inte formellt ägare av public  
 service-före- 
  tagen, utan företagen ägs av en för ändamålet bildad förvalt- ningsstiftelse. 
  
 Självständiga aktiebolag med redaktionellt oberoende.  
  
 Varje enskilt programföretag svarar för att verksamheten bedrivs självständigt i förhållande till statsmakten, olika intresseorga- nisationer och andra maktgrupper i samhället. 
  
 Ramvillkor för bestämda tidsperioder.  
  
 De allmänna förutsättningarna för public  
  
 service-verksamheten 
  
  fastställs av riksdag och regering inför varje tillståndsperiod. Regeringen beslutar, på grundval av riksdagens beslut, om sändnings- tillstånd med tillhörande villkor och villkor i samband med medelstilldelningen (anslagsvillkor) för vart och ett av programföretagen. Villkoren ska i princip vara oförändrade under tillståndsperioden. 
  
 Finansieringen genom  
  
 TV-avgifter 
 ger programföretagen en garanterad medelstilldelning med visst belopp under viss tid. 
  
 2.1.1 
  
 Ägarformen 
  
 Fram till riksdagens beslut om nytt ägande av public service- företagen år 1993 utgjordes ägarna av företrädare för folkrörelserna (60 procent), näringslivet (20 procent) och dagspressen (20 procent). När delar av ägarkretsen förklarat att de inte längre ville kvarstå som ägare ansåg statsmakterna att denna ägarform inte längre kunde upprätthållas. Därmed försvann möjligheten att balansera det statliga inflytandet på detta sätt (se också kapitel 3). 
 Riksdagen beslutade våren 1993 att de tre programbolagen i stället ska ägas av varsin förvaltningsstiftelse. 
 2  
 De tre stiftelsernas styrelser fick för enkelhetens skull en identisk styrelsesamman- sättning. Genom valet av stiftelseformen ville statsmakterna åstad- komma tydliga spelregler för relationerna mellan staten och public  
 service-företagen. 
  Som alternativ ägarform diskuterades bl.a. ett helstatligt ägande av bolagen. Att genom statligt ägande placera public  
 service-företagen 
  direkt under den verkställande makten ansågs dock vara en olämplig lösning. Stiftelseformen valdes just för att den bäst ansågs kunna tillgodose kravet på självständighet och integritet för programföretagen. Från och med år 1997 ägs programbolagen av en enda stiftelse –  
 Förvaltningsstiftelsen för 
  
 2  
 Prop. 1992/93:236, bet. 1992/93:KrU28, rskr. 1992/93:377. 
 38 
  
 SOU 2005:1 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 Sveriges Radio AB, Sveriges Television AB och Sveriges Utbild- ningsradio AB.  
 Regering och riksdag ansåg att det är mer rationellt med en stiftelse, eftersom stiftelserna ändå hade samma över- gripande mål. 
  
 3 
  
 Enligt stiftelseförordnandet är syftet med stiftelsen att främja självständigheten hos företag som i den omfattning och på det sätt som riksdagen och regeringen bestämt här i landet bedriver sänd- ningar av ljudradio- och televisionsprogram i allmänhetens tjänst. Stiftelsen ska tillgodose sitt syfte genom att äga och förvalta aktier i sådana bolag samt utöva de befogenheter som är förknippade med detta. 
 Stiftelsestyrelsens huvudsakliga uppgifter är att utse merparten av ledamöterna i programbolagens styrelser, ta ställning till programbolagens årsredovisningar och besluta om ansvarsfrihet för styrelserna på bolagsstämman. Stiftelsens ändamål att främja själv- ständigheten hos programföretagen kan också leda till andra åtgärder, t.ex. att stiftelsen inger skrivelser till regering och riksdag i ärenden som rör programföretagens verksamhet. Ett exempel på ett sådant ärende är frågan om huruvida public  
 service-organisa- 
  tionen bör omfattas av lagen om revision av statlig verksamhet m.m. 
 4  
 Frågeställningen rör bl.a. om public  
 service-verksamheten 
  bör betraktas som en del av den statliga verksamheten eller inte. Stiftelsens uppfattning är att public  
 service-verksamheten 
  inte bör omfattas av lagen och har hos regering och riksdag hemställt om att lagen om revision bör ses över för att klargöra detta. Frågan bereds för närvarande i regeringskansliet. 
 Av stor betydelse är hur stiftelsens styrelse utses och vilka krite- rier som gäller när stiftelsestyrelsen ska utse majoriteten av leda- möterna i programbolagens styrelser. Stiftelsens styrelse består av ordförande och tio övriga ledamöter. Regeringen utser ledamöterna på förslag av de politiska partierna i riksdagen. I riksdagens beslut 1993 anges att en så bred parlamentarisk uppslutning som möjligt är viktig vid val av stiftelsens styrelse; eftersom styrelserna ska arbeta långsiktigt bör inte dess sammansättning helt påverkas av valresultat och regeringsskiften. Styrelsernas mandatperioder är därför relaterade till riksdagens så att ordföranden och hälften av ledamöterna utses viss tid efter ordinarie riksdagsval. För när- varande utses ordföranden på fyra år och ledamöterna på åtta år. 
  
 3 
  
 Prop. 1995/96:161, s. 70 ff. 
  
 4 
  
 Förvaltningsstiftelsen för Sveriges Radio AB, Sveriges Television AB och Sveriges Utbildningsradio AB 2004, skrivelse till regeringen. 
  
 39 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 SOU 2005:1 
  
 Enligt stiftelseförordnandet ska styrelsen bestå av personer med erfarenhet från olika verksamheter i samhället och olika delar av landet. 
 Platserna i stiftelsestyrelsen är kopplade till partierna. Om en ledamot eller ordförande avgår ska det berörda partiet nominera en ny kandidat. Genom en proportionell fördelningsmetod utifrån mandatfördelningen i riksdagen är de elva platserna i dag fördelade med sex ledamöter från (s), två från (kd), varav en som ordförande och en vardera för (v), (fp) och (m). 
 Innan förvaltningsstiftelsen introducerades utgjorde public  
 service-verksamheten 
  en sammanhållen koncern med ett moder- bolag. Moderbolaget hade fem särskilt viktiga funktioner: 
  
 ansvar för en samordnad resursplanering, genom att lämna en samlad anslagsframställning efter en avvägning av de dåvarande fyra programbolagens krav, 
  
 ansvar för samordning av större investeringar så att möjligheter till gemensamt utnyttjande skulle tas tillvara, 
  
 beslut om medelstilldelning till programbolagen inom de total- ramar som riksdagen anvisat för verksamheten, 
  
 ansvar för fördelning av sändningstiden i radio och TV mellan bolagen, 
  
 tillsättning av majoriteten av ledamöterna i programbolagens styrelser. 
  
 Av det gamla moderbolagets fyra funktioner svarar stiftelsen i dag endast för en, nämligen att utse majoriteten av ledamöterna i programföretagens styrelser. 
 Ytterligare en följd av riksdagens beslut om ändrade ägarformer är att programföretagen indirekt kom att bli ägare av verksam- hetens fastigheter, beroende på att Sveriges Radio Förvaltnings AB, som äger dessa, kom att ägas av programföretagen gemensamt. På samma sätt blev programföretagen också ägare av Radiotjänst i Kiruna AB (RIKAB) som uppbär  
 TV-avgiften. 
  Programföretagen är också delägare till undersökningsföretagen Mediamätning i Skandinavien AB (MMS) och Radioundersökningar AB (RUAB). 
 Ägarformen varierar betydligt mellan europeiska public service- företag, liksom därmed den faktiska relationen mellan företagen och respektive stat. I Norge är NRK ett helägt statligt aktiebolag, det samma gäller för YLE i Finland. I Danmark är DR en själv- 
 40 
  
 SOU 2005:1 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 ständig offentlig institution, vilket liknar den ställning brittiska BBC har som en public corporation (se också kapitel 4). 
  
 2.1.2 
  
 Självständiga aktiebolag med redaktionellt oberoende 
  
 Ägarstiftelsen utser alltså majoriteten av programföretagens styrel- seledamöter. Före 1993 hade styrelserna en i huvudsak partipolitisk sammansättning. Enligt riksdagens riktlinjer ska styrelserna numera bestå av personer som kan förväntas bidra på ett kompe- tent och professionellt sätt till företagens ledningar. Styrelserna bör innehålla företagsekonomisk kompetens och en bred kunskap om och förankring i det svenska samhället, t.ex. personer från folk- rörelser, medier, kulturliv, folkbildning, näringsliv, etc. 
 5 
  
 Regeringen utser ordföranden i de tre programföretagen, efter samråd med riksdagspartierna. 
  
 Tabell 2.1.  
 Ordförandeposter i public  
 service-verksamhetens 
  styrelser 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2002 
  
 2004 
  
 Stiftelsen 
  
 (m) 
  
 (m) 
  
 (m) 
  
 (m) 
  
 (m) 
  
 (kd) 
  
 SR 
  
 (fp) 
  
 (fp) 
  
 (fp) 
  
 (kd) 
  
 (kd) 
  
 (m) 
  
 SVT 
  
 (s) 
  
 (s) 
  
 (s) 
  
 (s) 
  
 (s) 
  
 (s) 
  
 UR 
  
 (c) 
  
 (c) 
  
 (c) 
  
 (v) 
  
 (v) 
  
 (fp) 
  
 Principen har alltså hittills varit att ordförandeposterna fördelats mellan de fyra största partierna i riksdagen. 
 I företagens sändningstillstånd framgår att verksamheten skall bedrivas självständigt i förhållande till staten, olika intresseorgani- sationer och andra maktgrupper i samhället. Programföretagen bestämmer själva om programverksamhetens inriktning. Ingenting får införas i sändningarna mot den ansvarige utgivarens vilja. Stat- liga myndigheter får inte förhandsgranska program och kan inte förbjuda en sändning på grund av det kända eller förväntade inne- hållet. Granskningsnämnden för radio och TV har till uppgift att genom efterhandsgranskning pröva om programföretagen har efterlevt bestämmelserna i lag och sändningstillstånd. Dessa förut- sättningar skapar ett allmänt skydd för programverksamhetens integritet och oberoende. 
  
 5  
 Prop. 1992/93:236. 
 41 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag SOU 2005:1 
 Även gränsdragningen mellan ledning och löpande förvaltning inom programföretagen är ägnad att främja självständigheten. Programföretagens styrelser fastställer mål och långsiktiga planer samt beslutar om grundläggande prioriteringar. Styrelserna beslutar också om respektive företags budget, övergripande planering samt viktigare utnämningar.  
 6 
  
 Programföretagens redaktionella integritet har av tradition varit stark i förhållande till företagens styrelser, som inte haft ett direkt inflytande på redaktionsnivå. Styrelserna har dock det övergripande ansvaret för programverksamhetens inriktning, bl.a. att den står i överensstämmelse med företagens uppdrag så som det formulerats i sändningstillstånd och övrig reglering. 
  
 2.1.3 
  
 Ramvillkor för bestämda tidsperioder 
  
 Ytterligare ett förhållande som ska ge programföretagen stabilitet och självständighet är principen att riktlinjerna och förutsättning- arna för verksamheten ska gälla en hel tillståndsperiod. Uppdragets omfattning och inriktning, organisationen och de ekonomiska för- utsättningarna ska alltså inte kunna förändras under tillstånds- perioden, såvida inte mycket speciella skäl motiverar detta. Denna princip har emellertid inte visat sig gälla fullt ut under  
 1990-talet, 
  särskilt inte vad gäller företagens ekonomiska förutsättningar. 
  
 2.1.4 
  
 Finansiering genom avgifter 
  
 Finansieringen genom  
 TV-avgifter 
  har setts som ytterligare en av de åtgärder som bidrar till att garantera programföretagens själv- ständighet. Riksdagen tar varje år ställning till avgiftens storlek och fördelningen av medel till programföretagen. 
 Genom att i princip vara garanterade en viss på förhand känd tillförsel av medel har public  
 service-företagen 
  en fördel framför kommersiell radio och TV genom att inte vara beroende av att maximera antalet tittare och lyssnare för att generera intäkter. Det avgörande motivet för denna finansiering har dock varit att det oberoende som ska känneteckna verksamheten inte kan förenas med ett beroende av kommersiell finansiering. 
  
 6  
 Prop. 1992/93:236, sid. 16. 
 42 
  
 SOU 2005:1 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 2.2 
  
 Principer för reglering av verksamheten 
  
 I detta avsnitt behandlas det regelverk som utgör en av grunderna för det allmännas inflytande på public  
 service-företagen. 
  Dessutom behandlas frågor om uppföljning och granskning av programverk- samheten. 
  
 2.2.1 
  
 Regelstrukturen 
  
 Radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844), sändningstillstånd och anslags- villkor är de huvudsakliga instrumenten för regeringens och riks- dagens inflytande på den svenska radio och  
 TV-verksamheten 
  i allmänhetens tjänst. I riksdagens beslut i juni 2001 på grundval av den s.k. public  
 service-propositionen 
  återfinns bakgrund och motiv för nu gällande riktlinjer. 
 7 
  
 Sändningstillstånd 
 8 
  
 Tidigare uppfattades public  
 service-uppdraget 
  ofta som synonymt med avtalet mellan staten och public  
 service-företagen. 
  En viktig ändring i den nya radio- och  
 TV-lagstiftning 
  som trädde i kraft 1996 var att det dittills gällande systemet med avtal mellan staten och programföretagen ersattes med sändningstillstånd med tillhörande villkor. Det var bl.a. efter kritik från Lagrådet om att yttrandefrihetsbegränsningar (villkor för innehållet i sändningarna) genom avtal saknar stöd i regeringsformen som regeringen gjorde bedömningen att krav på enskilda företag istället ska gälla som villkor för själva sändningsrätten. 
 Enligt radio- och  
 TV-lagen 
  får villkor av olika slag ställas på sändningar som regeringen meddelar tillstånd för, dvs. marksänd- ningar i radio och TV. Den typ av villkor som får ställas återges i en villkorslista i lagen (3 kap. 2 §). Denna lista motsvarar i allt väsent- ligt de villkor angående sändningsrättens innebörd och innehållet i sändningarna som tidigare återfanns i avtalet mellan staten och programföretagen. Listan möjliggör statens krav på SVT, SR och UR, men också de särskilda kraven i TV4:s sändningstillstånd. Sändningstillstånden gäller för tidsbestämda perioder, för när- varande fem år. 
  
 7 
  
 Prop. 2000/01:94, bet. 2000/01:KrU8, rskr. 2000/01:268. 
  
 8 
  
 Programföretagens sändningstillstånd finns i bilaga  
  
 5-7. 
  
 43 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 SOU 2005:1 
  
 Vart och ett av programföretagen SR, SVT och UR har ett eget sändningstillstånd där villkoren består av fyra huvuddelar: allmänna bestämmelser, principer för innehållet i sändningarna, regler för genmäle och beriktigande samt villkor för reklam och sponsring. 
 Anslagsvillkor 
 9 
  
 Programföretagen följer dessutom andra villkor. Verksamheten finansieras med  
 TV-avgiftsmedel 
  och riksdagen tar varje år ställ- ning till  
 TV-avgiftens 
  nivå och storleken på medelstilldelningen. Medlen ställs därefter till företagens förfogande genom beslut av regeringen. I dag kallas dessa beslut om medelstilldelning för anslagsvillkor. Till besluten är, som namnet antyder, olika villkor kopplade som bl.a. reglerar vissa ekonomiska och organisatoriska frågor samt ger vägledning för företagens redovisning till stats- makterna. Flertalet av dessa villkor fanns före 1997 i avtalen mellan staten och programföretagen. 
 I princip är regeringens möjligheter omfattande när det gäller vilka frågor som kan regleras i anslagsvillkoren. Villkoren måste dock ha stöd i de allmänna riktlinjer för verksamheten som beslu- tats av riksdagen för den aktuella tillståndsperioden. Villkoren ska i princip gälla för hela tillståndsperioden, men beslut fattas, till skillnad från sändningstillstånden, i samband med medelstill- delningen i december varje år. 
 Den särskilde utredare som har haft regeringens uppdrag att behandla frågor som rör finansieringen av radio och TV i allmän- hetens tjänst har i uppdrag att lämna ett förslag som om det genomförs skulle innebära att anslagsvillkoren kommer att för- svinna. 
 10  
 Utredningen ska lämna förslag till en modell för direkt- finansiering, dvs. att de  
 TV-avgifter 
  som i dag betalas till Radio- tjänst i Kiruna AB och som placeras på ett konto i Riksgälds- kontoret i fortsättningen skulle gå direkt till programföretagen. Därmed skulle riksdagens årliga beslut om medelstilldelning till programföretagen från det särskilda kontot på Riksgäldskontoret upphöra. Följaktligen skulle också regeringens möjlighet att ställa villkor i samband med att anslaget beslutas försvinna. Det bör dock sägas att de villkor som i dag återfinns i anslagsvillkoren i princip 
  
 9 
  
 Anslagsvillkoren finns i bilaga  
  
 8-10. 
  
 10 
  
 Ku 2003:02, dir. 2003:120, tilläggsdir. 2004:68. 
  
 44 
  
 SOU 2005:1 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 kan flyttas till andra styrdokument, t.ex. sändningstillståndet eller programföretagens bolagsordningar. 
 Bolagsordning 
 Ändringar i programföretagens bolagsordningar ska godkännas av regeringen. Enligt bolagsordningarna är föremålet för bolagens verksamhet att  
 bedriva rundradioverksamhet 
  
 11  
  
 och därmed förenlig verksamhet  
 (samma formulering för SR och Newman, för UR dessutom  
 inom utbildningsområdet) 
 . I övrigt ingår bestämmelser om aktie- kapital, styrelsens arbetsordning, revision, bolagsstämman, likvida- tion m.m. Regeringen ska också godkänna ändringar i dotterföre- tagens bolagsordningar, dvs. Radiotjänst i Kiruna AB och Sveriges Radio Förvaltnings AB. Ändringar i bolagsordningen måste ha stöd i de allmänna riktlinjer riksdagen fattat beslut om. Programföre- tagens bolagsordningar ändrades senast år 2000. 
 I princip finns inga hinder mot att företagens bolagsordningar används som ett mer aktivt instrument än hittills för att klargöra programföretagens uppdrag, om sådana ändringar blir nödvändiga som en följd av riksdagens beslut om riktlinjer för kommande till- ståndsperiod. 
 Övriga regeringsbeslut m.m. 
 Reglering via lag, bolagsordning, sändningstillstånd och anslags- villkor är inte de enda instrumenten för styrning av public service- företagens verksamhet. Regeringen har även annan beslutkompe- tens, t.ex. att 
  
 utse styrelseledamöterna i den Förvaltningsstiftelse som äger public  
  
 service-företagen, 
  
 utse ordförande samt en suppleant i respektive programföre- tags styrelse, 
  
 besluta om ändringar i Förvaltningsstiftelsens stiftelseförord- nande (med undantag av ändamålsbestämmelser). 
  
 11  
 Begreppet rundradio användes i den tidigare radiolagen ända sedan dess tillkomst. Radio är en teknisk term som även innefattar  
 TV-mediet. 
  I den nya radio- och TV- lagen har begreppet rundradio utgått och ersatts av ljudradio och TV. 
 45 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 SOU 2005:1 
  
 Dessutom har regeringen naturligtvis möjlighet att genom propo- sition lämna förslag till riksdagen om ändringar av riktlinjer för verksamheten även under pågående tillståndsperiod. 
 Programföretagens ägare – Förvaltningsstiftelsen – formulerar inga villkor eller regler för public  
 service-verksamheten, 
  förutom vad som gäller för den koncernredovisning som görs för de tre bolagen. 
  
 2.2.2 
  
 Granskning av programverksamheten 
  
 Granskningsnämnden för radio och TV (tidigare Radionämnden) har till uppgift att genom efterhandsgranskning övervaka att programföretagen utövar sin sändningsrätt i enlighet med bestäm- melserna i radio- och  
 TV-lagen 
  och villkoren i sändningstillstånden samt att besluta om sanktioner vid bristande efterlevnad av reglerna. Nämndens granskning av program sker efter anmälan eller på eget initiativ. 
 Nämnden har dock inte någon motsvarande rätt att kontrollera efterlevnaden av public  
 service-företagens 
  anslagsvillkor. Den upp- giften ligger istället på regeringen. 
 Nämnden är en statlig myndighet som består av en ordförande och sex ledamöter samt fem suppleanter som alla utses av regeringen. Ordföranden och vice ordföranden ska vara eller ha varit ordinarie domare. Hos nämnden finns en direktör som är chef för myndigheten. Granskningen av public  
 service-företagens 
  programverksamhet utgör en betydande del av nämndens verksam- het. Nämndens verksamhet finansieras till två tredjedelar med TV- avgiftsmedel och en tredjedel via statsbudgeten. 
 Nämnden kan fatta tre slags beslut: 
  
 friande  
 – programföretaget har inte handlat i strid med någon bestämmelse i lag eller tillståndsvillkor 
  
 kritiserande  
 – sändningarna har brustit i förhållande till någon bestämmelse, men bristen är inte så allvarlig att det föreligger något brott mot aktuell bestämmelse 
  
 fällande  
 – programföretaget har brutit mot en eller flera av tillämpliga bestämmelser. 
 Alla ärenden av principiell karaktär avgörs vid sammanträde i nämnden. Besluten kan vara friande eller fällande och genom dessa beslut skapas en praxis som programföretagen sedan har att följa. 
 46 
  
 SOU 2005:1 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 Nämndens ordförande kan själv fatta beslut om enklare typer av regelbrott där en tydlig nämndpraxis finns. Även myndighetens direktör kan fatta beslut på nämndens vägnar. Detta sker dock enbart i fråga om friande beslut och där det står helt klart att det anmälda programmet inte strider mot programreglerna. Detta är den vanligaste beslutsnivån; direktören fattar beslut i ca 70 procent av alla ärenden. 
 Om ett programföretag brutit mot en bestämmelse finns olika sanktionsmöjligheter. Om ett brott skett avseende bestämmelserna om annonser, sponsring och otillbörligt gynnande kan nämnden ansöka hos länsrätten om att en särskild avgift ska påföras. Avgiften fastställs till lägst 5 000 kronor och högst 5 miljoner kronor. Vid brott mot bestämmelserna om saklighet, opartiskhet, mediets genomslagskraft, intrång i privatlivet m.m. kan dock ingen ekonomisk sanktion tillgripas. I stället kan nämnden förelägga den som fällts att offentliggöra nämndens beslut i sina sändningar. 
  
 2.2.3 
  
 Redovisning och revision 
  
 Programföretagen lämnar i egenskap av aktiebolag en årsredo- visning i enlighet med årsredovisningslagen. Mot bakgrund av att staten inte är ägare av programföretagen är Förvaltningsstiftelsen mottagare av årsredovisningen. Årsredovisningen utgör alltså inte formellt en del av den återrapportering till regering och riksdag som företagen lämnar. Denna sker i stället genom att program- företagen är ålagda att särskilt redovisa hur man uppfyllt sitt public  
 service-uppdrag 
  i särskilda public  
 service-redovisningar. 
  
 Regeringen utser två revisorer och två revisorssuppleanter i För- valtningsstiftelsen. Därtill utser regeringen en revisor i program- företagen. Bolagsstämman utser i enlighet med bolagsordningen ytterligare en auktoriserad revisor i programföretagen, som således har två revisorer samt två suppleanter. Regeringen utser också varje år en revisor som årligen ska granska RIKAB:s förvaltning av rund- radiorörelsens medel. 
 12 
  
 Revisorerna utgår i sin granskning från aktiebolagslagen, års- redovisningslagen, bolagsordningen och i viss mån programföre- tagens anslagsvillkor. Revisorerna har även som särskilt uppdrag 
  
 12  
 Avtal mellan staten och RIKAB om granskning av förvaltningen av rundradiorörelsen  
 2004-03-25. 
  
 47 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst i dag 
  
 SOU 2005:1 
  
 från Förvaltningsstiftelsen att granska underlaget till de av bolagen framtagna public  
 service-redovisningarna. 
  
 Figur 2.1.  
 Styrning och granskning av public  
 service-verksamheten 
  
 Riksdag 
  
 Gransknings- 
  
 Regering 
  
 nämnden 
  
 för radio och TV 
  
 Kontrollerar att lag 
  
 och sändningstill- 
  
 Utser Förvaltnings- 
  
 stånd följs 
  
 Beslutar om 
  
 stiftelsens styrelse 
  
 riktlinjer på förslag 
  
 Beslutar om 
  
 av regeringen 
  
 Sändningstillstånd 
  
 Förvaltnings- 
  
 Medelstilldelning 
  
 (anslagsvillkor) 
  
 Beslutar om 
  
 stiftelse 
  
 TV-avgiftens 
  
 Utser ordf. i bolagens 
  
 storlek 
  
 styrelser + revisor 
  
 Utser ledamöter i bolagens 
  
 styrelser 
  
 Upprättar koncernredovisning 
  
 Styrelse 
  
 Styrelse 
  
 Styrelse 
  
 Sveriges 
  
 Sveriges 
  
 Sveriges 
  
 Radio 
  
 Television 
  
 Utbildningsradio 
  
 AB 
  
 AB 
  
 AB 
  
 48 
  
 3 
  
 Public  
  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 3.1 
  
 Inledning 
  
 1 
  
 Särskilda villkor för radio och TV gäller i de flesta länder. Inne- hållet i krav och reglering varierar dock mellan länder och över tid. Vanligt är att de omfattar sändningarnas räckvidd, programverk- samhetens inriktning och relationen till den politiska makten. 
 Radio- och  
 TV-sändningar 
  i Sverige bedrevs redan tidigt av ett monopolföretag med förpliktelser att svara för att hela befolk- ningen ska ha tillgång till ett programutbud som präglas av mång- fald och hög kvalitet. Den princip som har gällt för svensk radio och TV sedan starten 1925 kan karaktäriseras som ett reglerat oberoende. De allmänna villkoren för verksamheten har fastställts av riksdag och regering på sådant sätt att allsidighet, kvalitet, mino- ritetshänsyn, decentralisering och ett betydande mått av intern mångfald ska gälla. Inom dessa ramar är det emellertid program- företagen som självständigt avgör hur programverksamheten ska utformas. Även för tiden efter att det legala monopolet upphörde med början i slutet av  
 1970-talet 
  har en stor del av de nationella radio- och  
 TV-sändningarna 
  bedrivits inom ramen för en public  
 service-verksamhet, 
  eller radio och TV i allmänhetens tjänst. 
 Public  
 service-företagen 
  Sveriges Radio AB (SR), Sveriges Tele- vision AB (SVT) och Sveriges Utbildningsradio AB (UR) har en särställning genom uppdraget att bedriva radio- och  
 TV-sändningar 
  till hela landet, samtidigt som företagen finansieras genom en offentligrättslig avgift. Det har ansetts naturligt att ställa höga krav på en verksamhet som har denna särställning. 
 Synen på vad som bör vara kärnan i public  
 service-verksamheten 
  har skiftat något över tiden och därmed också statsmakternas krav. Vissa grundläggande förutsättningar har emellertid varit relativt stabila under hela den tid verksamheten har pågått. Vad som är att 
  
 1  
 Detta kapitel är en omarbetad och uppdaterad version av kapitel 2 i SOU 2000:55, Radio och TV i allmänhetens tjänst – ett beredningsunderlag. 
 49 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 betrakta som public service kan sägas vara föremål för en sam- verkan mellan de allmänna krav och riktlinjer statsmakterna formulerar och den självständiga ställning programföretagen har att utifrån dessa riktlinjer bedriva verksamheten. 
  
 3.2 
  
 Historik 
  
 Organisationen av den svenska radioverksamheten kom i första hand att präglas av utvecklingen i Storbritannien, även om erfaren- heterna av radions introduktion i USA år 1920 också påverkade Sveriges ställningstagande. I USA hade en helt annan tradition etablerats. Det kommersiella system med reklamfinansierad radio och senare även TV som utvecklades i USA betydde att statens reglering inledningsvis inskränktes till att främst gälla tilldelning av frekvenser. I de flesta europeiska länder valde man emellertid att under slutet av  
 1920-talet, 
  efter brittisk förebild, organisera radio- sändningarna i form av nationella monopol där ett eller flera allmännyttiga företag fick sändningsrätten och gavs ett särskilt uppdrag att verka i allmänhetens tjänst. 
 Ett mycket kortfattat sätt att beskriva public  
 service-uppdraget, 
  som har sitt ursprung i Storbritannien, är att programmen ska inform, educate and entertain. BBC:s förste chef, och den som sedermera fått personifiera den ursprungliga definitionen av public  
 service-begreppet, 
  Carrillo, utvecklade tanken om verksam- hetens public  
 service-karaktär 
  på följande sätt: 
  
 1. 
  
 Den ska skyddas från kommersiella påtryckningar 
  
 2. 
  
 Hela landet ska nås av dess sändningar 
  
 3. 
  
 Den ska organiseras som ett monopol 
  
 4. 
  
 Programmen ska ha hög kvalitet 
  
 Dessa synsätt har relevans också för den svenska verksamheten. I Sverige fick AB Radiotjänst år 1925 ensamrätten till radiosänd- ningar. Radion betraktades som ett företag i allmänhetens tjänst som i princip skulle stå fritt gentemot staten och andra maktcentra, men staten skulle utöva en kontrollerande verksamhet och ytterst garantera den ekonomiska basen genom att radion finansierades genom licensavgifter. Staten skulle också ha ansvaret för sändar- anläggningar och sköta den tekniska distributionen av programmen till allmänheten. Alltifrån starten har verksamheten reglerats genom avtal mellan staten (först företrädd av Telegrafstyrelsen, 
 50 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 sedan av regeringen) och företaget. Sedan 1996 har dock avtals- formen ersatts av sändningstillstånd, som meddelas av regeringen. 
 Det första avtalet mellan staten och Radiotjänst från år 1924 innehåller krav på att programmen ska vara av växlande art, skänka god förströelse, vara ägnade att vidmakthålla allmänhetens intresse för rundradio, hållas på en hög ideell, kulturell och konstnärlig nivå samt vara präglade av vederhäftighet, saklighet och opartiskhet. Vidare skulle verksamheten bedrivas så att folkupplysningen och folkbild- ningsarbetet befrämjas. Avtalet innehåller även förbud mot reklam samt krav på att enskilds rätt ej kränks och att myndighetsmed- delanden ska sändas utan särskild ersättning. Flera av dessa grund- läggande principer består, om än något annorlunda formulerade, än i dag. 
 Principen att public  
 service-företagen 
  självständigt utformar programverksamheten utifrån allmänna riktlinjer beslutade av regering och riksdag har legat fast under hela radions och tele- visionens historia i Sverige. 
 I nästa avsnitt ges en översiktlig beskrivning av några viktiga utvecklingsdrag i den svenska public  
 service-verksamhetens 
  historia samt hur själva uppdragets formulering i avtal eller sändnings- tillstånd och andra styrdokument har förändras. 
  
 3.3 
  
 Uppdragets förändring över tiden 
  
 2 
  
 Under de åtta decennier som public  
 service-radio 
  och TV bedrivits i Sverige har med jämna mellanrum statliga utredningar tillsatts för att förbereda beslut om statsmakternas riktlinjer för verksamheten. De stora utredningarna har oftast haft en parlamentarisk samman- sättning med bred expertmedverkan och deras betänkanden har utgjort en slags ideologiska idédokument med en så bred politisk uppslutning som vid respektive tidpunkt var möjlig kring synen på radion och televisionen. Karakteristiskt för tiden före televisionens introduktion var dock att radiomediet inte var föremål för någon omfattande partipolitisk diskussion. I stort sett överlät de sittande regeringarna agerandet på Radiotjänst och på Telegrafstyrelsen, som hade en viktig roll vid radions introduktion. 
  
 2  
 Avsnittet bygger i huvudsak på de utredningar, propositioner och utskottsbetänkanden som behandlat frågan under perioden. För historiska genomgångar av svensk public  
 service-radio 
  och TV se också bl.a. Hopkins 1996, Hadenius 1998, Hadenius  Weibull 2003. 
 51 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 Den första stora offentliga parlamentariska utredningen var 1933 års rundradioutredning, därpå följde en utredning år 1943 och ytterligare två på  
 1950-talet. 
  Som en klassiker i ämnet brukar fram- hållas 1960 års parlamentariska radioutredning som efter fem års omfattande utredning presenterade sitt betänkande Radions och televisionens framtid i Sverige (SOU 1965:20). 
 Fram till mitten av  
 1950-talet 
  innebar radio i Sverige sändningar i endast en kanal med nyheter från TT, folkbildningsprogram och underhållning. Denna tid präglades av en från Sveriges Radios sida försiktig hållning till samhällsämnen och debatt. Betecknande var kanske att radions medarbetare under denna tid vanligen kallades Radiotjänstemän. När TV introducerades 1956 hade radion påbörjat en utveckling där programutbudet breddades och sänd- ningstiden ökade. 1960 års radioutredning konstaterade också att medierna gradvis fått en allt större betydelse för samhällsdebatten: den offentliga debatten i allmänhet, och den politiska debatten i synnerhet, har på senare år i viss mån anpassat sig efter etermedier- nas arbetssätt. 
 Grundsynen i 1960 års radioutrednings förslag kom att få stor betydelse. För första gången gjordes ett försök att definiera vad public service innebar för svenska etermedier. En viktig tanke var att decentralisera beslut och säkra en mångfald i programverksam- heten. Principen om att etermedierna skulle garanteras frihet och integritet i förhållande till såväl politiska som kommersiella intres- sen underströks. Denna frihet måste, enligt utredningen samtidigt förenas med en medveten strävan till objektivitet och saklighet i det samlade programutbudet och innefatta möjligheter för olika åsikter och meningsriktningar att komma till tals. Några detalje- rade föreskrifter för programverksamhetens närmare innehåll skulle inte förekomma, ansåg utredningen. 
 Riksdagens beslut år 1966 innebar bl.a. att en andra  
 TV-kanal 
  startades vid årsskiftet 1969/70. Bland dem som i slutet av 1960- talet var kritiska mot monopolet förespråkades en kommersiellt finansierad kanal i linje med det brittiska duopolet med licens- finansierade BBC och reklamfinansierade ITV. Det blev dock inte en privat kommersiell kanal utan ytterligare en  
 TV-kanal 
  inom Sveriges Radio. De båda  
 TV-kanalerna 
  fick likvärdiga uppdrag och skulle vara resursmässigt likställda och ha egna nyhetsredaktioner. Behovet av konkurrens och mångfald ansågs kunna tillgodoses genom att en stimulerande tävlan skulle råda mellan kanalerna. De två kanalerna nådde en stor publik och sändningstiden ökade 
 52 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 kraftigt, vilket också ledde till ökade tittartider. Samtidigt besluta- des att distriktsverksamheten i både radio och TV skulle byggas upp – minst en fjärdedel av riksutbudet skulle nu produceras utan- för Stockholm. Avtalet mellan staten och Sveriges Radio kom att sträcka sig över en lång period  
 (1967–1979). 
  
 3.3.1 
  
 Avtalets utformning  
  
 1967–1979 
  
 Uppdragets formulering i avtalet mellan staten och Sveriges Radio fick en liknande inriktning som det uppdrag som gällt sedan tidi- gare, men med flera nya tillägg. I första hand skulle programverk- samheten inriktas på program gemensamma för hela landet. Vid utformningen av dessa skulle bolaget så allsidigt som möjligt till- varata det programstoff som landets olika delar erbjöd. En nyhet var att det i avtalet reglerades att programverksamheten också skulle innefatta regionala program, vilket var en följd av den påbörjade utbyggnaden av distriktsverksamhet i både radio och TV. 
 Programmen skulle vara omväxlande till sin karaktär och i skälig omfattning tillgodose olika intressen i fråga om bl.a. religion, musik, teater, konst, litteratur och vetenskap. Programmen skulle vidare skänka god förströelse och underhållning med beaktande av olika smakriktningar. Även mindre gruppers intressen av mera särpräglad natur skulle också tillgodoses. Bolaget ålades dessutom att undvika att alltför likartade program samtidigt utsänds i olika ljudradio- eller televisionsprogram. 
 Nytt var att det i avtalet föreskrevs att bolaget i programverk- samheten skulle hävda de demokratiska värdena och beakta ljud- radions och televisionens centrala ställning i samhället. Av detta följde skyldigheter för bolaget att i lämplig form upplysa om nuets händelser och orientera om viktigare kultur- och samhällsfrågor samt stimulera till debatt i sådana frågor. 
 Nytt var också särskilda bestämmelser om opartiskhet och saklighet, skyldighet att före sändning kontrollera sakuppgifter i programmen, respekten för enskilds privatliv, beriktigande av felaktiga sakuppgifter samt rätten till genmäle. 
 3 
  
 Reklam i program eller programinslag var liksom tidigare inte tillåten. 
  
 3  
 Dessa bestämmelser hade sin bakgrund i den då nyligen beslutade radiolagen (1966:755). 
 53 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 3.4 
  
 Avtalsperioden  
  
 1979–85 
  
 Nästa stora utredning, den parlamentariskt sammansatta 1974 års radioutredning (arbetade under åren  
 1974–1977) 
  är den senaste i sitt slag som haft i uppdrag att i ett sammanhang behandla samtliga aspekter på den svenska public  
 service-verksamheten 
  (eller radio- och  
 TV-politiken 
  överhuvudtaget). 
 4  
 För tiden därefter har för- beredelserna för riksdagens beslut om riktlinjer för verksamheten skett på andra sätt än genom parlamentarisk utredning. 
 Under  
 1970-talet 
  pågick en ganska häftig debatt om en påstådd vänstervridning av samhällsdebatt och nyhetsrapportering inom Sveriges Radio. Andra ansåg att verksamheten hade ett alltför centralistiskt perspektiv. Radioutredningen föreslog dock inga omfattande förändringar av kraven på programverksamheten utan underströk de principer som hävdats av 1960 års radioutredning. Viktigt för utredningen var dock att knyta an till de kulturpolitiska mål som antogs av riksdagen år 1974. 
 Genom 1978 års riksdagsbeslut kom Sveriges Radio att omorga- niseras till en sammanhållen koncern med ett moderbolag, Sveriges Radio, och fyra dotterbolag, Sveriges Television AB, Sveriges Riks- radio AB, Sveriges Lokalradio AB och Sveriges Utbildningsradio AB. 
 5  
 Moderbolagets viktigaste uppgifter var att svara för en sam- ordnad resursplanering för verksamheten, att besluta om medels- tilldelning till programföretagen, att fördela sändningstid mellan företagen och att tillsätta majoriteten av ledamöterna i företagens styrelser. Dotterbolagen ansvarade dock för programverksam- hetens utformning. 
 Även decentraliseringskravet betonades och distriktsverksam- heten kom den närmaste tiden att byggas ut kraftigt inom riks- radion och i än högre grad inom televisionen. Regionala nyhets- sändningar skulle nu omfatta hela landet. Vidare genomfördes en ordning med automatisk kompensation för kostnadsökningar genom ett särskilt index. 
 Ett principiellt viktigt beslut togs av den borgerliga regeringen år 1978 då en försöksverksamhet med närradio tilläts utanför public  
 service-sfären. 
  Från början sände främst kyrkor och samfund, men några år senare började även politiska organisationer hitta till det nya mediet. Också kommersiella aktörer började intressera sig för den nya radion. 
  
 4 
  
 SOU 1977:19 Radio och TV  
  
 1978–1985. 
  
 5 
  
 Prop. 1977/78:91, bet. 1977/78:KrU24, rskr. 1977/78:337. 
  
 54 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 År 1978 resulterade ett mångårigt utredningsarbete om utbild- ningsverksamhet genom radio och TV  
 (TRU-kommittén) 
  i beslut om ett nytt bolag, Sveriges Utbildningsradio AB. Detta bolag tog över  
 TRU-kommitténs 
  projektverksamhet samt delar av Sveriges Radios vid den tiden skattefinansierade utbildningsprogram- verksamhet. Utbildningsradion kom att organiseras som ett dotterbolag i Sveriges Radiokoncernen. 
  
 3.4.1 
  
 Avtalens utformning 
  
 Som en följd av beslutet att organisera verksamheten i en koncern med dotterbolag träffade regeringen denna gång avtal både med moderbolaget samt med varje enskilt dotterbolag. Också dessa avtal byggde till både form och innehåll i stor utsträckning på före- gående avtal. Vissa förändringar föreslogs dock, särskilt på kultur- området. 
 I förarbetena hade också klargjorts att den andel av riksutbudet som producerades utanför Stockholm, under avtalsperioden skulle uppgå till 40 procent. Föredraganden konstaterade att det tidigare målet från föregående avtalsperiod om en fjärdedel av riksutbudet hade nåtts med bred marginal. Budgetåret 1976/77 var andelen 31 procent. 
 Avtalen med programföretagen gick denna gång något längre i formuleringar av uppdraget. Programföretagen fick uttalat i uppgift att granska myndigheter, organisationer och företag som har inflytande på beslut som rör medborgarna samt spegla verksam- heten inom sådana organ och inom andra sammanslutningar och föreningar. 
 På kulturområdet fördes en rad nya formuleringar in i avtalet. Programföretagen skulle tillvarata och utveckla radions respektive televisionens särskilda förutsättningar att ge upplevelser och stimulera fantasin och därigenom ge möjligheter till inlevelse, engagemang och förströelse. Vidare skulle företagen främja konstnärlig och kulturell förnyelse samt bedriva skapande verk- samhet med konstnärliga uttrycksformer. Företagen skulle också bevaka och granska händelser och utveckling på kulturlivets olika områden samt i samspel med det övriga kulturlivet stimulera och förmedla olika kulturaktiviteter. 
 För första gången ställde riksdag och regering dessutom i avtalen krav på att programföretagen skulle ta särskild hänsyn till språkliga 
 55 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 och etniska minoriteter samt till olika grupper av funktions- hindrade (det var dock begreppet handikappade som användes). Mer detaljerade än så var kraven inte, men i propositionen anförde föredraganden att ökad textning liksom programinformation till olika handikappgrupper generellt var önskvärt. 
  
 3.5 
  
 Avtalsperioden  
  
 1986–1992 
  
 På  
 1980-talet 
  spreds en kritik mot public  
 service-företagens 
  dominans, såväl i Sverige som i övriga västeuropeiska länder. Public  
 service-företag 
  kritiserades för centralism och alltför omfattande byråkrati. I Sverige, liksom i många andra länder, svarade public  
 service-företaget 
  bl.a. genom att decentralisera stora delar av programproduktionen och öka andelen produktionsutläggningar. 
 6 
  
 Inför regeringens arbete med förslag till riktlinjer för ny avtals- period hade Sveriges Radiokoncernen inkommit med en s.k. initia- tivskrivelse med förslag om organisation m.m. av företagets verk- samhet under kommande avtalsperiod. En parlamentarisk bered- ningsgrupp tillsattes i januari 1985 för att förbereda beslut om ny avtalsperiod. 
 1986 års riksdagsbeslut innebar att en rad avregleringar infördes i syfte att verksamheten lättare skulle kunna anpassas till den för- ändrade mediesituationen. Bl.a. fick Sveriges Radio (moderbolaget) rätt att själv bestämma om sändningstidens längd och om distriktsindelningen (tidigare riksdagsbundet) samt rätt att initiera utredningar om förändringar. Tillstånd gavs till ett fjärde  
 FM-nät 
  (P4) som i huvudsak skulle förbehållas lokalradion. Genom att lokalradions sändningar nu koncentrerades till en egen kanal kom sändningstiden i radion att öka kraftigt. 
 SVT medgavs rätt att ändra inriktningen av  
 TV-kanalerna 
  så att distriktsverksamheten koncentrerades till en kanal, TV 2 (riks- kanalen). År 1987 infördes den nya  
 TV-organisationen 
  med en Stockholmskanal (Kanal 1) och en rikskanal (TV2). Rikskanalen skulle sända nationellt men samtliga program utom nyheterna skulle produceras av distrikten ute i landet. 
  
 6  
 Se bl.a. Hadenius  Weibull 2003 och Hadenius 1998. 
 56 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 3.5.1 
  
 Avtalens utformning 
  
 Riksdagens beslut år 1986 innebar inga större förändringar av programverksamhetens uppdrag och inriktning. Bland de nya formuleringarna kan bl.a. nämnas: programutbudet ska som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Dessutom ställdes för första gången särskilda krav på svensk produktion: ett mångsidigt utbud av program på svenska språket ska tillhandahållas och svenska artister och verk av svenska upphovsmän ska i betydande omfatt- ning förekomma i televisionen/radion. 
 Liksom i tidigare avtal föreskrevs att frågor om organisation och arbetsordning, regional indelning, kanalstruktur, anlitande av utomstående, regional produktion och liknande skulle regleras i avtal mellan respektive programföretag och moderbolaget SR. Även frågor som inte direkt framgick i avtalen förutsattes gälla, genom hänvisning i avtalet direkt till riktlinjerna i riksdagsbeslutet. Som framgår i det föregående så innebar dock riktlinjerna när det gäller sändningstid, distriktsindelning och kanalstruktur m.m. att programbolagen i ökad utsträckning gavs rätt att bestämma över dessa frågor. Också under denna tillståndsperiod förutsattes 40 procent av allmänproduktionen i radions och TV:s rikssänd- ningar ske utanför Stockholm. 
 En av moderbolagets uppgifter var att verka för att omfattningen av frilansmedverkan höll en hög och jämn nivå i programproduk- tionen. I förarbetena angavs att moderbolaget borde pröva att kvotera medelstilldelningen till SVT för att främja produktions- utläggning. Så skedde också och kvoteringen kom till och med att avse en viss nivå på resurserna, 45 miljoner kronor. 
  
 3.6 
  
 Avtalsperioden  
  
 1993–1996 
  
 I mitten av  
 1980-talet 
  lade satellittekniken och en omfattande utbyggnad av  
 kabel-TV 
  grunden för framväxten av en reell konkur- rens om publiken även på den svenska marknaden. När Martinez sfärens Londonbaserade TV3 startade på nyårsafton 1987 bröts i praktiken public  
 service-televisionens 
  monopolställning i Sverige. TV3:s inträde på den svenska marknaden väckte åter liv i den gamla tanken från  
 1960-talet 
  om en svensk privat kommersiell kanal. Efter en lång tids utredande och politiskt förhandlande tilldelades år 1991 privatägda TV4 sändningstillstånd för en tredje mark- 
 57 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 baserad nationell  
 TV-kanal. 
  Med ensamrätten att sända reklam i det rikstäckande marknätet följde bl.a. att TV4 fick betala koncessions- avgift till staten och att en rad villkor för programverksamheten ställdes i avtalet med staten. 
 TV4:s koncessionsavgift kom att bli en del av finansieringen av public  
 service-verksamheten. 
  Fram till och med år 1995 fördes dessa medel till det s.k. rundradiokontot där  
 TV-avgiftsmedlen 
  samlas. Genom beslut av riksdagen år 1991 tillfördes public service- koncernen ett reformtillskott på 600 miljoner kronor för perioden  
 1992–1995 
  för att ge förutsättningar för ett varierat program- utbud av hög kvalitet även i den nya mediesituationen. 
 7  
 Samtidigt gav regeringen vissa riktlinjer inför kommande avtalsperiod som innebar att moderbolagets ställning begränsades något till förmån för en ökad självständighet för programföretagen. Riktlinjerna innebar också att Riksradion och Lokalradion skulle slås samman till ett företag. 
 Kort tid efter beslutet att öppna för ytterligare en marksänd TV- kanal i Sverige introducerades år 1993 också privat kommersiell radio. Sändningstillstånden såldes till högstbjudande på offentlig auktion. Motiven bakom reformen var bl.a. att skapa förutsätt- ningar för en strikt lokal radio med mångfald i utbudet. Systemet med auktioner hade dock skapat mycket höga (årliga) kostnader för sändningsrätterna och de regler som syftade till att främja mångfald visade sig lätta att kringgå. Reklammarknaden utveckla- des inte som branschen trodde. På kort tid hade sändnings- tillstånden köpts upp av en handfull aktörer och den nya radion kom att domineras av några få nätverk (se kapitel 5). 
 1992 års riksdagsbeslut om ny avtalsperiod innebar att koncernen skulle upplösas och moderbolaget läggas ned. Därmed upphörde den koncernstruktur som gällt för public  
 service-verk- 
  samheten sedan slutet av  
 1970-talet. 
  De tre programföretagen SVT, SR och UR skulle nu vara självständiga bolag. Ett förslag var att aktierna i företagen, som dittills fördelats mellan pressen, närings- livet och folkrörelserna, nu skulle fördelas till en bredare ägarkrets dessutom bestående av konstnärliga och vetenskapliga akademier och oberoende kulturella sammanslutningar. Upplösningen av koncernen kunde dock inte realiseras på detta sätt på grund av att ägargrupperna från press och näringsliv inte längre ansåg sig vilja fortsätta som ägare. 
  
 7  
 Prop. 1990/91:149, bet. 1990/91:KU39, rskr. 1990/91:370. 
 58 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 En förklaring var att flera av grupperna som hade ägarandelar i SR hade börjat engagera sig i verksamhet utanför och delvis i konkurrens med SR. Exempelvis engagerade sig Svenska Arbets- givareföreningen (SAF) i närradion, Lantbrukarnas Riksförbund (LRF) i privat TV (Nordisk Television, senare TV4) och dags- pressen var aktiv i lokal  
 Johnsonoch såg en investeringspotential i privat lokalradio. 
 Eftersom 1992 års beslut inte kunde realiseras i fråga om ägar- strukturen, togs (efter en enmansutredning) ett nytt beslut år 1993 som innebar att SVT, SR och UR från den 1 januari 1994 kom att ägas av tre för ändamålet bildade förvaltningsstiftelser. De tre stiftelserna ombildades genom beslut av regeringen år 1997 till en stiftelse med motiveringen att det är mer rationellt. Beslutet inne- bar ingen förändring i sak då stiftelserna redan tidigare haft identiska styrelser och samma övergripande mål. Stiftelsens syfte är att främja självständigheten hos de tre public  
 service-företagen 
  genom att äga samtliga aktier och utse merparten av ledamöterna i programföretagens styrelser. Denna konstruktion gäller alltjämt. 
 Genom beslut av riksdagen år 1995 förändrades avtalet mellan staten och Newman så att kravet på att distriktens produktion skulle vara samlad i en kanal upphörde. 
 8  
 Modellen med två konkurrerande  
 TV-kanaler 
  inom företaget hade därmed upphört. Året efter genomförde Newman en omorganisation där programverksamheten koordinerades helt för de två kanalerna för att bättre kunna möta konkurrensen från de kommersiella kanalerna. Kravet på två separata nyhetsredaktioner kvarstod dock. 
 Även SR genomförde i början av  
 1990-talet 
  omorganisationer för att bl.a. möta konkurrensen från den privata radion. P4, med de lokala sändningarna, profilerades mot den medelålders publiken och P3 blev huvudsakligen en ungdomsradio. 
 Ytterligare ett viktigt beslut fattades av riksdagen i samband med beslut om medelstilldelning för budgetåret 1994/95. Beslutet inne- bar en besparing på medelstilldelningen till programföretagen. Regeringen konstaterade att i rådande ekonomiska läge, då det ställs krav på omfattande minskningar av den statliga konsum- tionen, är det naturligt att motsvarande krav ställs även på de radio- och  
 TV-företag 
  som finansieras med offentligrättsliga avgifter 
 9  
 De resurser som anvisas programföretagen skulle vara 11 procent lägre i fasta priser år 1998 jämfört med riksdagens beslut för år 1995. 
  
 8 
  
 Bet. 1994/95:KrU26, rskr. 1995/96:367. 
  
 9 
  
 Prop. 1994/95:100, bil. 12. 
  
 59 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 Sammanlagt minskades medelstilldelningen med ca 630 miljoner kronor (i 1997 års prisläge) under åren  
 1995–1998. 
  Samtidigt fördes intäkterna från TV4:s koncessionsavgifter, som dittills gått till rundradiokontot, in i statsbudgeten. 
  
 3.6.1 
  
 Avtalens utformning 
  
 Nu träffades tre separata avtal, med vart och ett av de tre själv- ständiga programföretagen SR, SVT och UR. Uppdraget kom i huvudsak att vara oförändrat i förhållande till det uppdrag som gällt under den föregående avtalsperioden. I propositionen anförde föredraganden dock följande. Många företag som finansierar sin verksamhet med reklam eller tittares och lyssnares direkta betal- ningsvilja kan – framför allt i ett inledande skede – tvingas anpassa sitt utbud till breda programsmaker. Public  
 service-företagen 
  har inte detta tvång. Istället bör public  
 service-företagen, 
  inom ramen för sitt uppdrag att tillgodose alla publikgrupper med ett mång- sidigt programutbud, eftersträva en hög kvalitet i detta utbud. Jag vill också betona vikten av att även programbehoven från mindre publikgrupper tillgodoses vid tidpunkter då de flesta har möjlighet att titta och lyssna. 
 10 
  
 För SVT kvarstod kravet från tidigare att företaget även i fort- sättningen skulle ha en separat nyhetsredaktion för varje kanal samt en för  
 text-TV-verksamheten. 
  Regionala nyhetssändningar av minst dåvarande omfattning skulle också fortsatt finnas i hela landet. Distriktsproduktion skulle liksom tidigare koncentreras till en kanal. 
 Den riktlinje som tidigare återfunnits i förarbeten om att minst 40 procent av allmänproduktionen skulle produceras utanför Stockholm togs nu in i avtalen med SR och SVT. Redan år 1995 gav riksdagen dock som sin mening till känna att kravet borde skärpas till 50 procent. 
 Uppgiften att främja utomstående medverkan och utläggningar av produktion hade tidigare åvilat moderbolaget, som bl.a. hade ställt krav på att en viss del av SVT:s medel skulle användas till detta. Också nu ansågs det angeläget att public  
 service-företagen 
  skulle stimulera uppbyggnaden av en fri produktionsmarknad. Därför skulle omfattningen av utomstående medverkan i produk- 
  
 10  
 Prop. 1991/92:140, s. 38. 
 60 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 tionen också fortsatt vara hög och jämn. Några kvantitativa krav infördes dock inte. 
 Kraven i avtalen att programföretagen skulle beakta språkliga och etniska minoriteters intressen samt funktionshindrades behov kvarstod. Dessutom beslutades att programföretagen fick rätten att sinsemellan fördela ansvaret för denna verksamhet. Det angavs också att de samlade resurserna för de båda områdena skulle vara minst oförändrade i jämförelse med år 1992. 
  
 3.7 
  
 Tillståndsperioden  
  
 1997–2001 
  
 Våren 1994 publicerades departementspromemorian En radio och TV i allmänhetens tjänst! (Ds 1994:76). Skriften var ett diskus- sionsunderlag med frågor kring den framtida rollen för radio och TV i allmänhetens tjänst. Radio- och  
 TV-företag, 
  organisationer, föreningar och enskilda individer bjöds in att lämna synpunkter till Kulturdepartementet. Ytterligare ett underlag för statsmakternas beslut om riktlinjer inför ny tillståndsperiod var Kulturutredning- ens betänkande (SOU 1995:84) som i vissa delar innehöll förslag om public  
 service-verksamheten. 
  
 Regeringen tillsatte i juli 1995 en parlamentarisk berednings- grupp med representanter för samtliga riksdagspartier med uppgift att överväga vilka krav som skulle ställas på public  
 service-verk- 
  samheten. 
 Riksdagens beslut i juni 1996 om nya riktlinjer för verksamheten  
 1997–2001 
  innebar inte heller denna gång några omfattande för- ändringar av public  
 service-uppdraget 
  i förhållande till det som gällt under perioden innan. 
 11  
 På några områden genomfördes dock vissa skärpningar. Huvuddelen av dessa gällde att ytterligare betona programföretagens kulturpolitiska ansvar. 
 Programföretagen fick bl.a. i uppdrag att vidga och fördjupa sitt kulturansvar, sända fler svenska program med hög kvalitet, öka samarbetet med kulturinstitutionerna, öka omfattningen av utom- ståendes medverkan, samarbetsprojekt och utläggningar av produktionsuppdrag på fristående producenter. Programföretagen skulle också i ökad utsträckning beakta funktionshindrades och språkliga och etniska minoriteters behov; företagens resurser skulle på dessa områden vara minst lika stora som under år 1996. 
  
 11  
 Prop. 1995/96:161, bet. 1995/96:KrU12, rskr. 1995/96:297. 
 61 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 Dessutom skulle den andel av allmänproduktionen i SVT:s och SR:s rikssändningar som produceras utanför Stockholm under till- ståndsperioden öka till 55 procent. Kravet på att det skulle finnas två självständiga nyhetsredaktioner inom SVT kvarstod från tidigare avtal. 
 Programföretagen fick också i uppdrag att förtydliga redo- visningen till statsmakterna. Företagen skulle årligen följa upp och rapportera hur uppdraget uppfylls. Uppföljningsrapporterna (de s.k. public  
 service-redovisningarna) 
  skulle ges in till Gransknings- nämnden för radio och TV som ska granska om redovisningarna ger statsmakterna och allmänheten tillräckligt underlag. 
 Under tillståndsperioden fattades en rad beslut av statsmakterna som i hög grad påverkade public  
 service-företagens 
  uppdrag. Några av de viktigaste var att: 
  
 Riksdagen beslutade om en successiv introduktion av digital- sändningar i marknätet för TV och på försök för radio. 
  
 Riksdagen fattade beslut om särskild medelstilldelning till programföretagen för satsningar på förnyelse i samband med övergången till digital sändningsteknik samt för satsningar på särskilt kvalificerad programproduktion av typen dokumentä- rer, dramatik och program för barn och ungdom. Sammanlagt tilldelades SR, SVT och UR drygt 700 miljoner kronor för dessa ändamål under perioden  
  
 1997–2001. 
  
 Regeringen beslutade att Newman fick starta nya programkanaler, bl.a. SVT24. 
  
 Regeringen beslutade att Newman (och UR) fick sända via satellit med syfte att nå allmänheten i Sverige. 
  
 3.8 
  
 Tillståndsperioden  
  
 2002–2005 
  
 Inför beslut om ny tillståndsperiod gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att ta fram ett brett underlag som berörde samt- liga delar av public  
 service-verksamheten. 
  Därefter tillsattes, liksom tidigare, en parlamentarisk beredningsgrupp för att förbereda arbetet med en proposition till riksdagen. Riksdagens beslut fatta- des våren 2001. 
 12 
  
 Grunderna i det nu gällande public  
 service-uppdraget 
  är i huvud- sak oförändrade. Bland förändringarna kan nämnas att program- 
  
 12  
 Prop. 2000/01:94, bet. 2000/01:KrU8, rskr. 2000/01:268. 
 62 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 företagen ska ägna ökad uppmärksamhet åt program för och med barn och unga, vidga och fördjupa sitt kulturansvar samt särskilt värna om mångfalden i nyhets- och samhällsbevakning. Insatserna för att göra programmen tillgängliga för funktionshindrade samt för att beakta språkliga och etniska minoriteters intressen ska också öka. Ett särskilt mål är att uppläst textremsa ska erbjudas under tillståndsperioden. Riksdagen skärpte i sitt beslut kraven på Newman gällande funktionshindrade på så sätt att man krävde att minst 50 procent av sändningstiden för förstagångssändningar med svenskt ursprung bör vara textad vid utgången av tillståndsperioden. 
 Villkoret som rör SVT:s nyhetsorganisation är nu formulerat så att nyhetsverksamheten ska bedrivas så att de olika självständiga nyhetsredaktionerna inom företaget oberoende av varandra kan fatta beslut med skilda perspektiv. 
 Andelen av allmänproduktion producerad utanför Stockholm ska också under innevarande tillståndsperiod uppgå till minst 55 procent. Dessutom har ett tillägg tillkommit, att den andel av resurserna för allmänproduktion som förbrukas av enheterna utanför Stockholm ska behållas på minst 2001 års nivå. 
 Kravet på att lägga ut en allt större andel av produktionen på utomstående producenter gäller inte längre för SVT och UR. Omfattningen ska nu fortsatt hållas på en hög och jämn nivå, den får dock inte öka. SR ska dock sträva efter en högre grad av utläggningar, samarbetsprojekt och inköp av program. 
 För Utbildningsradion gäller att företaget i större utsträckning än tidigare ska koncentrera sina insatser på utbildningsprogram. 
 Regeringen tillsatte vid årsskiftet 2003/2004 två utredningar med uppdrag att ta fram ett underlag inför kommande tillståndsperiod. Den ena är denna parlamentariska kommitté, vars uppdrag är att främst behandla frågor som rör programföretagens uppdrag och organisation. Den andra utredningen är en särskild utredare som har i uppdrag att behandla vissa frågor som rör finansieringen och medelstilldelningen till programföretagen samt vissa  
 TV-avgifts- 
  frågor. 
 63 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 Figur 3.1. Avtals- och tillståndsperioder för public  
 service-radio 
  och TV  
 1959–2006 
  
 1959–1964 
  
 samt förlängning  
 1 juli  
  
 1964–30 
  
  juni 1967  
 (på grund av att utredning pågick). 
 Under perioden  
  
 1960–1965 
  
 satt 1960 års parlamentariska Radio- utredning. 
  
 1 juli  
  
 1967–30 
  
  juni 1977  
 samt förlängning med ett år i två om- gångar  
 1 juli  
  
 1977–30 
  
  juni 1979  
 (bl.a. på grund av att utredningen blev försenad). 
 Under åren  
 1974-1977 
  satt 1974 års parlamentariska Radioutredning. 
  
 1 juli  
  
 1979–30 
  juni 1986. 
 Till den parlamentariska beredning som arbetade fram regeringens förslag 1986 hade  
 SR-koncernen 
  inkommit med en s.k. initiativ- skrivelse, vilket förutsattes i förarbetena till då gällande period (dvs. ingen utredning i övrigt). 
  
 1 juli  
  
 1986–30 
  juni 1992  
 samt förlängning med sex månader till  
 31 december 1992. 
 Inför propositionsskrivande 1992 hade två utredningar arbetat, en om ägandet av public  
 service-verksamheten 
  och en om tillskapandet av sändningsoperatören Teracom (tidigare Televerket). För tillskapandet av Förvaltningsstiftelserna som ägare av public  
 service-företagen 
  tillsatte regeringen en parlamentarisk beredning. 
  
 1 januari  
  
 1993–31 
  december 1996. 
 Vid arbetet med regeringens förslag år 1996 arbetade en parlamentarisk beredning (ingen utredning i övrigt, utöver Kulturutredningen som i några avseenden berörde public  
 service-radio 
  och TV). 
  
 1 januari  
  
 1997–31 
  december 2001  
 (första  
 tillstånds 
 perioden). 
  
 Vid arbetet med regeringens förslag år 2001 arbetade en parlamentarisk beredning. Som underlag för beredningens arbete hade, för första gången, en särskild utredare fått i uppdrag att ta fram ett underlag som berörde samtliga delar av public  
 service-verksamheten. 
  
 1 januari  
 2002–31 
  december 2005  
 med förlängning ett år till  
 31 december 2006. 
 64 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 3.9 
  
 Sammanfattning 
  
 Fram till tidigt  
 1980-tal 
  skedde all expansion och utveckling av radio och TV i Sverige inom ramen för Sveriges  
 Radio-koncernen 
  och under inflytande av offentlig reglering. Det svenska etermedie- systemet har sedan början av  
 1980-talet 
  utvecklats från en relativt enhetlig struktur inom ramen för public  
 service-radio 
  och TV till att omfatta ett stort antal aktörer (se kapitel 5). I stora delar har regleringen av programverksamheten i avtal och (efter 1996) sänd- ningstillstånd sett likadan ut under den senaste  
 15-årsperioden. 
  
 Det som är nytt är emellertid att flera kvantitativa krav samt krav av typen öka, vidga och fördjupa har förts in på senare tid. Ökad tyngd har över tid kommit att läggas vid programföretagens kulturansvar, program för och med barn och unga, tillgängligheten för funktionshindrade samt språkliga och etniska minoriteters intressen. Ökade krav har också ställts på programföretagens allmänproduktion utanför Stockholm samt utomstående med- verkan i programverksamheten. På det förra området har dessutom en kvotering införts i och med ett krav på att resurserna för allmänproduktion som förbrukas av enheterna utanför Stockholm ska behållas på minst 2001 års nivå. 
 Samtidigt som public  
 service-företagens 
  uppdrag, organisation och omfattning har förändrats, har den grundläggande principen att programverksamheten ska bedrivas självständigt och inte påverkas av statliga eller kommersiella intressen legat fast. Även program- företagens uppdrag att tillhandahålla ett mångsidigt och brett programutbud, att erbjuda nyheter, kulturprogram i vid mening och underhållning av hög kvalitet har funnits kvar. Principen att programmen ska kunna tas emot av hela befolkningen och att sändningarna ska vara  
 icke-kommersiella 
  och finansieras genom avgifter har behållits oförändrad. Sammanfattningsvis kan också konstateras att: 
  
 Programföretagen är i dag tre helt självständiga aktiebolag. Den gamla koncernstrukturen med ett gemensamt moderbolag har upphört att gälla. Den tidigare ägarformen, där ägandet av programföretagen delades mellan folkrörelser, näringslivet och pressen, har ersatts av en stiftelse vars huvuduppgift är att utse ledamöter i programbolagens styrelser. Detta har å ena sidan lett till ökad självständighet för respektive företag och sanno- 
  
 65 
  
 Public  
 service-uppdragets 
  förändring över tid 
  
 SOU 2005:1 
  
 likt en minskad byråkratisk överbyggnad. Å andra sidan saknas i dag en samordning bl.a. vad gäller resursplanering och medelsfördelning för den samlade public  
 service-verksamheten 
  motsvarande det ansvar som åvilade det gamla moderbolaget. Dessa frågor beslutas i dag av regering och riksdag. 
  
 Det har förekommit en kontinuerlig ökning av programverk- samheten inom public service. Detta har skett genom att programföretagen både i radio och TV valt att sända både i fler kanaler och under en allt större del av dygnet. Dessutom har distriktsverksamheten byggts ut kraftigt över tid både i radio och TV. De krav som har ställts på att en viss andel av allmän- produktionen ska ske utanför Stockholm har i stor utsträck- ning handlat om bekräftelser på redan uppnådda nivåer. 
  
 Programföretagen har fått uppgiften att på ett mer samlat och tydligt sätt än tidigare redovisa hur man uppfyller sitt uppdrag. I de s.k. public  
  
 service-redovisningarna 
  redovisar program- företagen varje år hur verksamheten har utvecklats och hur uppdraget har följts. I redovisningarna återfinns såväl den samlade utbuds- och kostnadsstatistiken som resonemang och kommentarer om uppnådda resultat. Redovisningarna syftar till att dels utgöra en grund för en allmän debatt om public service- verksamheten, dels fungera som ett underlag för statsmakter- nas beslut om framtida riktlinjer. 
 66 
  
 4 
  
 Public  
  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
 I detta kapitel redogörs för public  
 service-verksamhetens 
  ställning i några andra länder. Särskild uppmärksamhet ägnas åt situationen i Storbritannien samt i de nordiska länderna. Kommittén har besökt Belgien, Storbritannien, Finland och Danmark. 
  
 4.1 
  
 Europa 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV som vi känner det är i mångt och mycket ett västeuropeiskt fenomen. I de allra flesta länder betraktades radion tidigt som en offentlig angelägenhet och det normala på  
 1920-talet 
  var att ett företag i varje land gavs ensamrätt att bedriva sändningar. Mot bakgrund av läget i Europa på 1930- och  
 40-talen 
  kunde långtifrån alla radioföretag anses bedriva en självständig programverksamhet fria från statlig styrning. Men efter andra världskriget växte det i många västeuropeiska länder fram en syn på radio- och senare  
 TV-verksamheten 
  som kom att bli det vi i dag kallar public service. En viktig förebild har varit brittiska BBC. 
 Dagens europeiska public  
 service-företag 
  har en rad likheter men också flera skillnader. De viktigaste skillnaderna mellan europeiska public  
 service-system 
  återfinns i finansieringen och i relationen mellan public service och privat kommersiell radio och TV. I många länder var, liksom i Sverige, radio och TV länge synonymt med public  
 service-företaget. 
  I andra länder introducerades relativt tidigt privat kommersiell radio och TV, ofta med public service- liknande reglering. I de allra flesta länder i Europa har public  
 service-företag 
  en blandad finansiering, dvs. både offentligt stöd via obligatoriska  
 TV-avgifter 
  eller statsbudget och kommersiella intäkter via reklamförsäljning. 
 Gemensamt för utvecklingen i Västeuropa sedan  
 1970-talet 
  är att public service har tappat i styrka jämfört med kommersiella 
 67 
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder SOU 2005:1 
 konkurrenter. I flera länder har dock public service fortfarande en stark ställning hos publiken med relativt höga publikandelar. 
 En annan gemensam utveckling för alla  
 TV-marknader 
  i Europa är att det pågår en successiv övergång från analoga till digitala sändningar, främst inom satellit- och marksändningar. Senast år 2005 kommer de flesta västeuropeiska länder att inleda digitala sändningar i marknätet och enligt de senast kända uppgifterna kommer 16 av Europas länder att ha stängt de analoga marksänd- ningarna för TV helt före år 2015. 
 I  
 Storbritannien  
 räknas på  
 TV-området 
  förutom BBC även de kommersiella kanalerna ITV, Channel 4, Channel 5 och Teletext till den brittiska  
 PS-sfären 
 1 
 . 
  Där ingår även den walesiska kanalen S4C som delfinansieras med offentliga medel. Channel 4 och S4C är offentligägda, de övriga privatägda. Även rent kommersiella kanaler har krav på sig att sända vissa typer av program samt krav på exempelvis tillgänglighet för funktionshindrade. 
 Public  
 service-radio 
  och TV granskas av supermyndigheten Ofcom, som bildades 2003 genom en sammanslagning av fem tidi- gare  
 TV-, 
  radio- och telekommunikationsmyndigheter. Ofcom har även i uppgift att genomföra översyner av samtliga bolag som bedriver public service (exklusive radio) vart femte år för att se hur bolagen uppfyller sina uppdrag. 
 BBC:s sändningstillstånd, the Royal Charter, utreds och förnyas vart tionde år. I tillståndet finns övergripande mål för BBC där dess ställning och ansvar regleras. Royal Charter kompletteras av ett avtal mellan BBC och regeringen, genom Department for Culture, Media and Sport (DCMS), vilket definierar vad BBC ska göra och under vilka villkor. DCMS har också till uppgift att avgöra TV- avgiftens storlek 
 2  
 och att godkänna och följa upp de nya tjänster som BBC vill finansiera med licensmedel. 
 BBC:s nuvarande sändningstillstånd gäller till utgången av år 2005. I december 2003 tillsattes the Royal Charter Review, en utredning under DCMS med uppdrag att genomföra en översyn av BBC inför nästa tillståndsperiod. Regeringen har i förväg slagit fast att översynen ska leda till ett starkt BBC som står oberoende i för- hållande till staten. Parallellt med översynen har DCMS utfört en 
  
 1 
  
 Källor: DCMS broschyr Review of the BBCs Royal Charter (december 2003) samt http://www.bbc.co.uk. 
  
 2 
  
 I Storbritannien beslutas licensavgiften av statssekreteraren vid DCMS (motsv. Kulturdepartementet) efter godkännande från the Treasury (Finansdepartementet). Därefter blir ärendet fråga för ett slags omvänt förfarande i parlamentet, där beslutet kan upphävas om det ogillas. 
  
 68 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 översyn av BBC:s digitala tjänster som har resulterat i kritik mot några av BBC:s webbtjänster, som anses för kommersiella och därmed måste stängas. 
 BBC har drygt 27 000 anställda och tillhandahåller åtta TV- kanaler (varav två i det analoga marknätet), tio nationella och mer än 40 lokala radiostationer samt en internationell radioservice, BBC World Service. BBC tillhandahåller också interaktiva tjänster, bl.a. på Internet. Den huvudsakliga finansieringskällan är licensavgiften (World Service finansieras dock av utrikesförvaltningen). Den totala intäkten från  
 TV-avgiften 
  för budgetåret  
 2002–2003 
  var 2,7 miljarder GBP. BBC tillhandahåller också en rad kommersiella tjänster genom olika dotterbolag och samarbeten, bl.a. försäljning av program och teknik samt kringprodukter. Organisationen omsätter mer än tre miljarder GBP per år. 
 BBC har två styrorgan: the Board of Governors (BBC:s styrelse) och the Executive Committee som utgör den verkställande led- ningen. De tolv guvernörerna utses av drottningen på förslag av regeringen. Guvernörerna svarar inför licensbetalarna och parla- mentet och publicerar en årlig rapport om hur BBC uppfyller sina mål. Både generaldirektören och den övriga ledningen utses av guvernörerna. 
 Något som påverkat BBC under det senaste året är den s.k.  
 Kelly-affären 
  och den efterföljande  
 Hutton-rapporten 
 3 
 . 
  BBC och den brittiska regeringen hamnade i ett ordkrig efter att en BBC- reporter i radio påstått att regeringen hade spetsat till under- rättelseuppgifter för att påverka opinionen inför kriget i Irak. Kort efter att vapenexperten Fuentes avslöjats som BBC:s källa begick Miller självmord. 
 Händelserna ledde till en förtroendekris både för regeringen och BBC och en oberoende utredning under Gray tillsattes för att granska händelseförloppet. Utredningen frikände i princip helt regeringen från anklagelserna i programmet. BBC fick däremot kraftig kritik för bl.a. bristande faktakontroll. Många ansåg att kritiken var för stark mot BBC och för svag mot regeringen. Rap- porten fick till följd att såväl BBC:s styrelseordförande som VD avgick. Den tillförordnade styrelseordföranden gick ut med en offentlig ursäkt. BBC:s förtroendesiffror återställdes emellertid snabbt och en ny styrelseordförande och VD har utsetts. BBC har vidtagit åtgärder för att möta kritiken och för att hindra att 
  
 3  
 Källor: Riggs, Flores, http://www.guardian.co.uk, http://www.svd.se. 
 69 
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder SOU 2005:1 
 liknande händelser upprepas, exempelvis har nya redaktionella regler tagits fram. 
  
 4.1.1 
  
 Organisation och finansiering 
  
 Public  
 service-systemen 
  i Europa skiljer sig åt på många sätt. I vissa länder är public  
 service-verksamheten 
  organiserad i aktiebolag, medan den i andra länder har en särskild offentligrättslig status. I de allra flesta länder är den huvudsakliga public  
 service-verksam- 
  heten, till skillnad från i Sverige, organiserad i en sammanhållen organisation för såväl radio och TV som utbildningsprogramverk- samhet. I några länder finns kommersiella eller delvis kommersiella public  
 service-verksamheter 
  som utgör separata företag, t.ex. TV2 i Danmark och ITV och Channel 4 i Storbritannien. 
 Finansieringen skiljer sig också åt mellan länderna. De allra flesta länder har  
 TV-avgiftsfinansiering, 
  men några länder har finansie- ring direkt via den statliga budgeten. I Portugal, Nederländerna och den flamländska delen av Belgien har  
 TV-avgiften 
  avskaffats och ersatts med direkt statlig finansiering. I några fall finns även i andra länder inslag av direkt statlig finansiering, men då för särskilda tjänster, exempelvis internationell service och utbildningsprogram- verksamhet. 
  
 Tabell 4.1.  
  
 TV-avgifterna 
  i Europa 2004 
  
 Land 
  
 Avgift per år (EUR) 
  
 Island 
  
 339 
  
 Schweiz 
  
 288 
  
 Danmark 
  
 283 
  
 Österrike 
  
 237,6 
  
 Norge 
  
 228 
  
 Sverige 
  
 207 
  
 Tyskland 
  
 193,8 
  
 Finland 
  
 186,6 
  
 Storbritannien 
  
 172 
  
 Irland 
  
 152 
  
 Belgien/Vallonien 
  
 140 
  
 Frankrike 
  
 116,5 
  
 Italien 
  
 99,6 
  
 Källa: Rundradion AB:s (YLE:s) förvaltningsråds berättelse till riksdagen 2003. 
 70 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 Vid en jämförelse av  
 TV-avgiftsnivån 
  mellan olika länder bör man hålla ländernas och därmed avgiftsbetalarkollektivets storlek i minnet. Som framgår är  
 TV-avgiften 
  som högst i relativt små länder. Bland jämförbara länder har Sverige relativt låg  
 TV-avgift. 
  
 Många public  
 service-företag 
  har också andra intäkter än TV- avgifter, exempelvis reklam, sponsring,  
 betal-TV, 
  programförsälj- ning och försäljning av produkter med anknytning till program- men. Exempelvis får österrikiska ORF, spanska RTVE, italienska RAI och irländska RTE alla en större andel av sina intäkter från kommersiella aktiviteter än från offentlig finansiering. 
  
 Tabell 4.2.  
 Delvis reklamfinansiering av public service i några europeiska länder (år 2001) 
  
 Land och företag 
  
 Reklamandel av intäkterna 
  
 Spanien (RTVE) 
  
 73 % 
  
 Danmark (TV2) 
  
 63 % 
  
 Irland (RTE) 
  
 50 % 
  
 Österrike (ORF) 
  
 39 % 
  
 Italien (RAI) 
  
 36 % 
  
 Frankrike (F2) 
  
 35 %* 
  
 Belgien (RTBF) 
  
 28 % 
  
 Schweiz  
 (SRG-SSR) 
  
 27 % 
  
 Frankrike (F3) 
  
 22 %* 
  
 Portugal (RTP) 
  
 16 % 
  
 Tyskland (ZDF) 
  
 8 % 
  
 Tyskland (ARD) 
  
 6 % 
  
 * Inklusive sponsring. 
  
 Källa: European Audiovisual Observatory Yearbook 2003 
 Tabellen visar att reklamfinansiering är en vanlig delfinansiering av public  
 service-företag 
  i många europeiska länder. Informationen kompletterar också bilden av  
 TV-avgiften 
  i olika länder. 
  
 4.1.2 
  
 Styrning 
  
 Alla europeiska länder har någon form av regelverk för sina public  
 service-företag, 
  i form av lagar, sändningstillstånd eller andra typer av dokument. På en övergripande nivå finns många likheter när det 
 71 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 gäller public  
 service-uppdragets 
  formulering, men på detaljnivå är skillnaderna större. 
 I några länder regleras public  
 service-verksamheten 
  direkt i lag, t.ex. i Danmark, Finland, Storbritannien, Irland, Österrike och Spanien. I de flesta länder finns kontrakt, överenskommelser eller tillstånd. Några länder, exempelvis Danmark, Norge, Italien och Storbritannien, har båda delarna. I Tyskland finns ingen särskild lag, utan public  
 service-verksamheten 
  baseras på en bestämmelse i den tyska konstitutionen. 
 I de flesta länder omfattar public  
 service-uppdraget 
  företagens betydelse för det demokratiska samhället, för den nationella kultu- ren och språket, sändningarnas tillgänglighet, hög programkvalitet, saklighet och opartiskhet samt respekten för privatlivet. Graden av detaljer i regelverket varierar mellan länder. 
  
 Tabell 4.3.  
 Reglering av public service i några europeiska länder 
  
 Sändnings- 
  
 Lag 
  
 Kontrakt 
  
 Annat 
  
 tillstånd 
  
 Storbritannien 
  
 Ja 
  
 S4C, ITV, 
  
 BBC Royal Charter, 
  
 Channel 4, 
  
 Agreement 
  
 Channel 5 
  
 (BBC-DCMS) 
  
 Tyskland 
  
 Ja 
  
 Domstolsutslag 
  
 gällande artikel 5 i 
  
 konstitutionen 
  
 (Grundversorgung) 
  
 Frankrike 
  
 Ja 
  
 Cahier des Charges 
  
 Italien 
  
 Ja 
  
 Service Agreement 
  
 (RAI-Kommunika- 
  
 tionsministeriet) 
  
 Irland 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Spanien 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Österrike 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Nederländerna 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Portugal 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Koncessions-kontrakt 
  
 (RTP-regeringen) 
  
 Grekland 
  
 Nej 
  
 Ungern 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Turkiet 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Källa: Betzel 2003. 
  
 72 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 4.2 
  
 Norden 
  
 Ett huvudintryck när man studerar de nordiska ländernas radio- och  
 TV-verksamhet 
  är att likheterna är fler än olikheterna. I alla länder kom radio och TV tidigt att, med brittisk förebild, hanteras med ensamrätt av ett nationellt programbolag finansierat med TV- avgifter. Organisationen av radio och TV avspeglar en gemensam nordisk syn på statens uppgifter och på välfärdssamhällets utveck- ling under efterkrigstiden. Till skillnad från många andra länder i Europa har också det huvudsakliga public  
 service-företaget 
  i respektive land haft en i grunden  
 icke-kommersiell 
  inriktning med reklamförbud i radio- och  
 TV-sändningarna. 
  
 Under lång tid fanns i alla länder bara en radiokanal, men under 1950- och  
 60-talen 
  startade Danmarks Radio (DR), finska Yleis- radio (YLE) och Sveriges Radio (SR) ytterligare radiokanaler. Norsk Rikskringkasting (NRK) och isländska RÚV följde efter på  
 1980-talet. 
  På 1980- och  
 1990-talen 
  öppnades möjligheten för privata lokalradiostationer att sända i alla de nordiska länderna. 
 4  
 Under 1950- och  
 1960-talen 
  började de nordiska public service- företagen också med  
 TV-sändningar. 
  År 1965 startade YLE en ytterligare kanal, och 1969 gjorde SR detsamma. NRK och DR väntade till år 1996, och RÚV har fortfarande bara en kanal. 
 Den första kommersiella  
 TV-kanalen 
  i Norden var finländska MTV (inte att förväxla med internationella musikkanalen MTV), som började sända i fönster i YLE redan år 1957. Det dröjde till slutet av  
 1980-talet 
  och framför allt början av  
 1990-talet 
  innan de övriga länderna följde efter. Den danska delvis kommersiellt finan- sierade men offentligt ägda public  
 service-kanalen 
  TV2 började sända år 1988. Svenska TV4, som är en renodlat kommersiell och privatägd kanal men med vissa krav på sändningarnas tillgänglighet och programutbudets sammansättning, startade sina sändningar år 1991. 
 Idag har samtliga nordiska public  
 service-företag 
  konkurrens från kommersiella konkurrenter på både radio- och  
 TV-marknaden. 
  Konkurrensen har medfört sjunkande lyssnar- och tittarsiffror för public  
 service-företagen, 
  men publikandelarna är fortfarande mycket höga i en europeisk jämförelse. 
  
 4  
 The Nordic Media Market (2003), Radio and Television Systems in the EU member states and Switzerland (1998). 
 73 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 Tabell 4.4.  
 Större  
 TV-kanaler 
  i Norden 2002 
  
 Land 
  
 Kanal 
  
 Majoritetsägare 
  
 Finansiering 
  
 Överföring 
  
 Räckvidd 
  
 (procent) 
  
 Danmark 
  
 DR1 
  
 statlig 
  
 licenser 
  
 m/s/k 
  
 96 
  
 DR2 
  
 statlig 
  
 licenser 
  
 s/k 
  
 79 
  
 TV2 
  
 statlig* 
  
 reklam/licenser 
  
 m/k 
  
 96 
  
 TV2 Zulu 
  
 statlig 
  
 reklam/licenser 
  
 s/k 
  
 68 
  
 TV2-regionerna 
  
 statlig 
  
 reklam/licenser 
  
 m/k 
  
 96 
  
 TVDanmark2 
  
 SBS 
  
 reklam 
  
 m/s/k 
  
 73 
  
 TVDanmark1 
  
 SBS 
  
 reklam 
  
 s/k 
  
 53 
  
 TV3 
  
 MTG 
  
 reklam 
  
 s/k 
  
 68 
  
 3+ 
  
 MTG 
  
 reklam 
  
 s/k 
  
 64 
  
 Viasat Sport 
  
 MTG 
  
 prenumeration 
  
 s/k 
  
 29 
  
 ca 104 lokala 
  
 privata ägare 
  
 m/k 
  
 66 
  
 koncessioner 
  
 Finland 
  
 YLE1 
  
 statlig 
  
 licens/avg. från 
  
 m/k 
  
 100 
  
 kommersiella kanaler 
  
 YLE2 
  
 statlig 
  
 m/k 
  
 100 
  
 FST12 
  
 statlig 
  
 m/k 
  
 100 
  
 YLE Teema 
  
 statlig 
  
 licens/avg. från 
  
 digm/k 
  
 70 
  
 kommersiella kanaler 
  
 YLE24 
  
 statlig 
  
 digm/k 
  
 70 
  
 FST 
  
 statlig 
  
 digm/k 
  
 70 
  
 TV4/SVT Europa 
  
 statlig 
  
 - 
  
 m/k 
  
 32 
  
 MTV3 
  
 Alma Media 
  
 reklam 
  
 m/s/k 
  
 100 
  
 Nelonen 
  
 SanomaWSOY 
  
 reklam 
  
 m/s/k 
  
 79 
  
 Tre digitala 
  
 privata ägare 
  
 reklam/pren. 
  
 digm/s/k 
  
 70 
  
 kanaler 
  
 ca 20 lokala 
  
 privata ägare 
  
 mest reklam 
  
 m/k 
  
 - 
  
 kanaler 
  
 Island 
  
 RÚV 
  
 statlig 
  
 licens/reklam/spons. 
  
 m/k 
  
 100 
  
 Stö 2 
  
 Nor uljos hf 
  
 reklam/pren./spons. 
  
 m/k 
  
 100 
  
 RÚV 
  
 statlig 
  
 licens/reklam/spons. 
  
 m/k 
  
 100 
  
 Stö 2 
  
 Nor uljos hf 
  
 reklam/pren./spons. 
  
 m/k 
  
 100 
  
 Sýn 
  
 Nor uljos hf 
  
 reklam/pren./spons. 
  
 m/k 
  
 95 
  
 Skjár 1 
  
 privat 
  
 reklam/sponsring 
  
 m/k 
  
 90 
  
 Omega 
  
 privat 
  
 donationer/reklam 
  
 m/k 
  
 60-70 
  
 Biórásin 
  
 Nor uljos hf 
  
 reklam/pren. 
  
 m/k 
  
 75 
  
 Popp-tíví 
  
 Nor uljos hf 
  
 reklam/spons. 
  
 m/k 
  
 60 
  
 Aksjón (lokal) 
  
 Aksjón ehf 
  
 reklam/spons. 
  
 m 
  
 5-7 
  
 74 
  
 Public  
  
 service-radio 
  
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 Land 
  
 Kanal 
  
 Majoritetsägare 
  
 Finansiering 
  
 Överföring 
  
 Räckvidd 
  
 (procent) 
  
 Norge 
  
 NRK1 
  
 statlig 
  
 licens 
  
 m/s/k 
  
 100 
  
 NRK2 
  
 statlig 
  
 licens 
  
 m/s/k 
  
 82 
  
 9 reg. fönster i 
  
 statlig 
  
 licens 
  
 m/s/k 
  
 NRK 
  
 TV2 
  
 Schibsted, 
  
 reklam 
  
 m/s/k 
  
 98 
  
 Egmont,  
 A-pressen 
  
 Norge 
  
 TVNorge 
  
 SBS, TV2 
  
 reklam 
  
 m/s/k 
  
 86 
  
 TV3 Norge 
  
 MTG 
  
 reklam 
  
 s/k 
  
 62 
  
 ZTV 
  
 MTG 
  
 reklam 
  
 s/k 
  
 31 
  
 27 lokala statio- 
  
 olika 
  
 reklam 
  
 m/k 
  
 - 
  
 ner 
  
 Sverige 
  
 SVT1 
  
 statlig stiftelse 
  
 licens 
  
 m/s/k 
  
 100 
  
 SVT2 
  
 statlig stiftelse 
  
 licens 
  
 m/s/k 
  
 100 
  
 SVT24, SVT Extra 
  
 statlig stiftelse 
  
 licens 
  
 digm/s/k 
  
 11 
  
 Barnkanalen 
  
 statlig stiftelse 
  
 licens 
  
 digm/s/k 
  
 - 
  
 11 reg. fönster i 
  
 statlig stiftelse 
  
 licens 
  
 digm/m/s/k 
  
 100 
  
 SVT 
  
 TV4 
  
 Bonnier, Johnson 
  
 reklam 
  
 m/s/k 
  
 99 
  
 media, MTG 
  
 TV3 
  
 MTG 
  
 reklam 
  
 s/k 
  
 64 
  
 Kanal5 
  
 SBS 
  
 reklam 
  
 m/s/k 
  
 58 
  
 ZTV 
  
 MTG 
  
 reklam 
  
 s/k 
  
 47 
  
 TV8 
  
 MTG 
  
 prenumeration 
  
 s/k 
  
 21 
  
 Viasat Sport 
  
 MTG 
  
 prenumeration 
  
 s/k 
  
 21 
  
 DTU7 
  
 olika 
  
 reklam/Gallagher. 
  
 m/k 
  
 - 
  
 16 reg. fönster i 
  
 TV4 
  
 reklam 
  
 digm/m/s/k 
  
 100 
  
 TV4 
  
 ca 50 lokala 
  
 lokala kabeldistr. 
  
 spons. tillåtet 
  
 m/k 
  
 - 
  
 stationer 
 * Ska privatiseras. 
 m = marksändning, s = satellitsändning, k = kabelsändning, digm = digital marksänd television. Digm noteras för kanaler där marksändningar är enbart digitala. 
 Källa: The Nordic Media Market 2003, Nordicom. 
  
 4.2.1 
  
 Organisation 
  
 I samtliga nordiska länder förutom i Sverige, är radio, TV och utbildningsprogram organiserade i en sammanhållen organisation (DR, YLE, NRK och RÚV). 
 I  
 Danmark  
 bedrivs public service av DR samt statligt ägda men delvis kommersiellt finansierade kanalen TV2 och åtta regionala  
 TV-stationer 
  som sänder i fönster i TV2. På radiosidan har DR fyra kanaler varav en, liksom svenska P4, har regionala sändningar. Konkurrenter är de kommersiella kanalerna Sky Radio (når dock 
 75 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 bara ca 78 procent av befolkningen) och Radio100 FM (når ca 37 procent av befolkningen) samt ca 300 lokala stationer varav ca 60 procent är reklamfinansierade. 
 År 2003 fanns åtta rikstäckande  
 TV-kanaler 
  i Danmark varav tre i det analoga marknätet:  
 DR-kanalerna 
  DR1 och DR2 (startad år 1996) samt TV2. Dessa tre kanaler samt  
 TV2-regionerna 
  har public  
 service-uppdrag 
  och resterande fyra kanaler är helt kommersiella. Utöver detta finns ett  
 100-tal 
  lokala kanaler och ett antal satellit- och kabelkanaler. 
 I  
 Finland  
 finns fyra rikstäckande  
 TV-kanaler: 
  YLE1 och YLE2 samt de kommersiella kanalerna MTV3 och Nelonen (Fyran). MTV3 har sänt sedan år 1957, först i YLE:s kanaler och sedan år 1993 som egen kanal. Fyran tillkom år 1997. Utöver de rikstäck- ande kanalerna finns även fem kanaler som sänder via det digitala marknätet eller kabel/satellit och har ungefär 70 procents täckning samt ett tjugotal lokala kanaler och ett antal satellitkanaler. Samt- liga  
 TV-kanalers 
  analoga koncessioner löper ut den 31 december 2006. Det är beslutat att det analoga sändarnätet för TV ska släckas den 31 augusti 2007. 
 År 1997 startade den första rikstäckande kommersiella radio- kanalen, Radio Nova. Övriga kommersiella radioföretag sänder liksom i Sverige i nätverk av lokalradiostationer. YLE sänder fem riksradiokanaler och lokalradio i 26 regioner. Även koncessionerna för analog radio löper ut i december 2006. 
 I  
 Norge  
 domineras radiomarknaden av NRK, som har tre av fem nationella kanaler och sänder lokalradio i hela landet. Utöver NRK finns privatägda P4 (90 procents täckning) och P5 (60 procents täckning), samt ca 270 lokala stationer som antingen är kommer- siella eller drivs av ideella organisationer. På  
 TV-sidan 
  finns sex nationella  
 TV-kanaler 
  varav tre är marksända och två är i NRK:s regi. 
 På  
 Island  
 bröts monopolet för public  
 service-företaget 
  RÚV först år 1986, både för TV och för radio. Idag domineras eter- mediemarknaden av RÚV och den kommersiella konkurrenten Norduljós. Det finns fyra nationella radiostationer, varav två är från RÚV och två är kommersiella. På  
 TV-sidan 
  finns åtta kanaler, varav fyra har nationell täckning. 
 76 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 Tabell 4.5.  
 Storlek och marknadsandel för nordiska radio- och TV- företag 2003 
  
 Danmark 
  
 Norge 
  
 Sverige 
  
 Finland 
  
 Island 
  
 DR 
  
 TV2 
  
 NRK 
  
 SVT  SR 
  
 YLE 
  
 RÚV 
  
 Antal heltidsanställda 
  
 3 288 
  
 635 
  
 3 400 
  
 5 124 
  
 3 719 
  
 411 
  
 Antal sändningstimmar 
  
 TV 
  
 10 308 
  
 13 847* 
  
 8 634 
  
 10 131 
  
 16 979 
  
 3 850 
  
 Radio 
  
 113 704** 
  
 76 371 
  
 123 421 
  
 204 673 
  
 15 139 
  
 Marknadsandel 
  
 TV 
  
 34 % 
  
 37 % 
  
 42 % 
  
 43 % 
  
 45 % 
  
 42 % 
  
 Radio 
  
 68 % 
  
 58 % 
  
 66 % 
  
 51 % 
  
 56 % 
  
 * Inklusive  
 TV2-regionerna. 
  ** Inklusive digitala sändningar 
 Källa: Fakta om DR 2003. 
  
 4.2.2 
  
 Finansiering 
  
 Den huvudsakliga inkomstkällan för de nordiska public service- företagen är  
 TV-avgiftsintäkter. 
  Tre av företagen (RÚV, YLE och danska TV2) har emellertid en blandad finansiering. RÚV och danska TV2 finansieras av både licensavgifter och reklamintäkter, och YLE får en del av koncessionsavgifterna från kommersiella kanaler. Samtliga aktörer bedriver också någon form av sidoaktivi- teter (t.ex. försäljning av program). NRK tillåts dessutom ha reklam i sin  
 text-TV 
  och på Internet. 
  
 TV-avgiftens 
  storlek i  
 Danmark  
 beslutas av regeringen efter överenskommelse med Folketingets finansutskott. Avgiften upp- gick år 2004 till 2 110 DKK. Intäkterna delas mellan DR, TV2 och  
 TV2-regionerna 
  samt lokal  
 icke-kommersiell 
  radio och TV. För- delningen mellan företagen bestäms i en mediepolitisk överens- kommelse mellan majoritetspartierna i Folketinget (år 2004: 86 procent till DR, 11 procent till  
 TV2-regionerna, 
  2 procent till TV2 och 1 procent till lokala kanaler). 
 I  
 Finland  
 bestäms nivån på  
 TV-avgiften 
  av regeringen och med- delas i förordning (inget riksdagsbeslut behövs). År 2003 var summan 186,60 EUR, vilket gav YLE totalt 338,1 miljoner EUR. YLE får också en del av intäkterna från de kommersiella bolagens koncessionsavgifter, 22,1 miljoner EUR år 2003. Summan har minskat över tid eftersom koncessionsavgifterna för analog TV 
 77 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 halverades år 2002 och helt har slopats för radio och digital mark- sänd TV fram till år 2010. 
 I  
 Norge  
 fastställs licensavgiften av Stortinget. Avgiften uppgick år 2004 till 1 910 NOK, och ska betalas av alla som har TV, video eller satellitmottagare. Hela summan tillfaller NRK. 
  
 Tabell 4.6.  
 Finansiella nyckeltal för nordiska radio- och  
 TV-företag 
  2003 
  
 Danmark 
  
 Norge 
  
 Sverige 
  
 Finland 
  
 Island 
  
 DR 
  
 TV2 
  
 NRK 
  
 SVT  SR 
  
 YLE 
  
 RÚV 
  
 Totala intäkter (milj. DKK) 
  
 3 
  
 218 
  
 1 519 
  
 3 100 
  
 4 880 
  
 2 450 
  
 263 
  
 Varav licensintäkter 
  
 90 % 
  
 10 % 
  
 91 % 
  
 94 % 
  
 89 % 
  
 69 % 
  
 Varav reklamintäkter 
  
 - 
  
 79 % 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 28 % 
  
 Totala utgifter (milj. DKK) 
  
 3 
  
 059 
  
 1 227 
  
 3 113 
  
 4 893 
  
 3 061 
  
 251 
  
 Licensavgift (DKK) 
  
 1 
  
 309* 
  
 - 
  
 1 502 
  
 1 530 
  
 1 226 
  
 1 831* 
  
 * DR:s andel på 83,9 procent av den danska avgiften. Den danska och isländska avgiften redovisas för jämförelsens skull exkl. moms då avgiften inte är momsbelagd i övriga länder. 
 Källa: Fakta om DR 2003. 
  
 4.2.3 
  
 Styrning 
  
 I  
 Danmark  
 regleras den programverksamhet som DR, TV2 och  
 TV2-regionerna 
  bedriver i lag. Lagen slår fast företagens rätt att utöva public  
 service-verksamhet 
  enligt vissa allmänt hållna kriterier om bredd, kvalitet, allsidighet och mångfald. Därutöver regleras verksamheten av en överenskommelse mellan de partier som utgör majoriteten i Folketinget. Nuvarande överenskommelse gäller till utgången av 2006. Den kompletteras av ett public  
 service-kontrakt, 
  som reglerar innebörden av DR:s public  
 service-uppdrag. 
  Nu gällande kontrakt mellan DR och kulturministern är det första i sitt slag och det har inneburit en ökad detaljgrad i regleringen av DR jämfört med tidigare. 
 I DR:s stadgar regleras vissa andra frågor som t.ex. sidoverksam- heter, organisation, klagomål, finansiering, budget, räkenskaper och revision. Stadgarna fastställs av kulturministern. DR:s styrelse består av tio ledamöter, varav ordförande och två ledamöter utses av kulturministern, sex av Folketinget samt en personal- 
 78 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 representant. Medlemmar av Folketinget kan inte vara ledamöter i styrelsen. 
 I  
 Finland  
 är YLE är ett aktiebolag, men lyder inte under allmän aktiebolagslag utan företagets ställning garanteras genom en sär- skild lag. Lagen ger YLE rätt att bedriva allmännyttig radio- och  
 TV-verksamhet, 
  medan övriga radio- och  
 TV-företag 
  måste ansöka om koncession hos den statliga myndigheten Kommunika- tionsverket. Till skillnad från i Danmark återfinns hela public  
 service-uppdraget 
  i lagen. Uppdraget är när det gäller programverk- samhetens inriktning mycket allmänt hållet och saknar i princip detaljregler. Lagen förbjuder YLE att sända reklam och sponsrade program. 
 YLE:s högsta beslutande organ är Förvaltningsrådet som har 21 ledamöter och utses direkt av Riksdagen. Rådets arbetsuppgifter liknar en aktiebolagsstyrelses uppdrag, bl.a. utser rådet VD och övrig företagsledning, har ett övergripande ansvar för att företaget utför sitt uppdrag, beslutar om budget och årlig rapport m.m. 
 Även i  
 Norge  
 regleras NRK:s rätt att sända radio och TV, att bedriva annan verksamhet i dotterbolag, ägarförhållanden och styr- ning i lag. Lagens regler utvecklas närmare i NRK:s stadgar. Andra radio- och  
 TV-aktörer 
  kan enligt lagen ansöka om koncession hos Kultur- og kirkedepartementet och dess förvaltningsorgan Statens Medieforvaltning. 
 NRK är ett statligt bolag, där alla aktier ägs av Kultur- og kirke- departementet. Departementet utgör NRK:s generalförsamling som leds av statsrådet. Denna församling behandlar alla ärenden av principiell, politisk och samhällelig betydelse inklusive NRK:s års- redovisning. Generalförsamlingen utser ordförande, vice ord- förande och fyra medlemmar i NRK:s styrelse, som består av nio medlemmar, varav tre är personalrepresentanter. Styrelsen ansvarar inför generalförsamlingen och lägger fram förslag om verksamhet och ekonomi. Styrelsen utser också NRK:s VD. Det s.k. Kring- kastingsrådet har i uppgift att uttala sig om huvudlinjerna för programverksamheten i NRK, och består av 14 medlemmar varav åtta utses av Stortinget och sex av kungen (däribland ordförande och vice ordförande). 
 79 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 4.2.4 
  
 Digitalisering av radio- och  
  
 TV-sändningarna 
  
 I samtliga länder pågår en digitalisering av sändarnäten för tele- visionen. Utvecklingen har dock kommit olika långt. Finland är det land i Norden som tidigast kommer att stänga de analoga TV- sändningarna. Enligt ett enigt beslut i den arbetsgrupp som behandlat frågan kommer det analoga sändarnätet att vara avstängt vid utgången av augusti månad år 2007. Det råder också en samsyn i den finska  
 TV-branschen 
  om planerna för digitalisering av TV- distributionen samt om avstängningen av det analoga sändarnätet. 
 I Danmark ska digitala  
 TV-sändningar 
  i marknätet inledas år 2005 med en gemensam multiplex för DR och TV2, som även ska bygga upp och driva nätet på affärsmässiga grunder. Sändning- arna kommer att vara okrypterade. Något beslut om nedsläckning av det analoga nätet har inte fattats. I Norge startar man sent men avser driva på utvecklingen snabbt. Starten av digitala marksänd- ningar beräknas till år 2005, men redan år 2006 beräknas delar av det analoga nätet börja släckas. 
 5 
  
 När det gäller digital radio har utvecklingen gått långsammare än förväntat i alla länder, så också i Norden. I Finland bedrivs en begränsad försöksverksamhet sedan en tid där, liksom i Sverige, enbart public  
 service-radion 
  sänder. Sändningarna täcker ca 40 procent av befolkningen. I Danmark har man nått längre. Täck- ningen uppges redan vara 100 procent, vilket är relativt enkelt att åstadkomma i ett land där enbart några få marksändare p.g.a. topo- grafin täcker landet. Också i Danmark är dock public service- radion för närvarande ensam om att sända digitalradio. I Norge har sändningar pågått sedan år 1999 och både NRK och två privata kanaler, P4 Johnson och Kanal 5, har tillstånd att sända. Sänd- ningarna täcker för närvarande ca 50 procent av befolkningen. 
 I samtliga länder gäller att det finns mycket få radiomottagare för digital radio, vilket innebär att antalet radiolyssnare som faktiskt kan ta del av sändningarna är mycket litet. 
  
 5  
 European Broadcasting Union (EBU), 2004. 
 80 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 4.3 
  
 Översyn av public service i Storbritannien och Finland 
  
 Under år 2004 har översyner av public  
 service-verksamheten 
  liknande den som nu är aktuell i Sverige pågått i Storbritannien och Finland. Kommittén har besökt båda länderna och träffat de ansva- riga utredarna. En likhet är att båda utredningarna arbetar på upp- drag av det regeringsdepartement som hanterar  
 radio-och 
  TV- frågor. I Storbritannien är utredningen av tjänstemannakaraktär medan arbetsgruppen i Finland har haft en parlamentarisk samman- sättning. Gemensamt är också att den grundläggande frågeställ- ningen har varit hur public  
 service-uppdraget 
  kan säkerställas i en ny konkurrenssituation. I båda länder har alla frågor, från organi- sation, styrning och finansiering till kraven på programverksam- heten, varit föremål för utredning. 
 Den finska utredningen avslutades i oktober 2004. 
 6  
 Arbetsgrup- pens förslag innebär ett kraftigt stöd för en fortsatt stark public  
 service-verksamhet 
  i YLE:s regi. Public  
 service-uppdraget, 
  så som det är formulerat i lag, ändras i grunden inte, men några förtyd- liganden görs. Till saken hör att uppdraget är mycket allmänt for- mulerat redan i dag; de förtydliganden som görs handlar om att nämna ytterligare några uppgifter i de lagparagrafer som utgör själva public  
 service-uppdraget, 
  inte att ställa några särskilda krav. De uppgifter som kommer att föras in i uppdraget är medborgar- perspektivet, barn, jämställdhet mellan män och kvinnor samt det mångkulturella samhället. När det gäller finansiering anser arbets- gruppen att  
 TV-avgiftssystemet 
  huvudsakligen fungerar väl och bör fortsätta att utgöra verksamhetens finansiering. Reklam- och sponsringsförbud föreslås gälla även i fortsättningen. 
 Ytterligare ett förslag är att en vanlig företagsstyrelse ska inrättas för YLE. Förslaget innebär dock att Förvaltningsrådets uppgifter kvarstår och t.o.m. utvidgas något när det gäller att besluta om omfattning och inriktning på YLE:s verksamhet samt övervaka hur uppdraget genomförs. Arbetsgruppen föreslår att TV- avgiften varje år ska höjas i nivå med allmänna prisökningar plus en procent. Höjningen är inte begränsad i tiden utan föreslås gälla på obestämd tid. 
 Den brittiska översynen har ännu inte avslutats, men det mate- rial som har publicerats hittills pekar på att flera förändringar kan 
  
 6  
 Finska Kommunikationsministeriets publikationer 59/2004. 
 81 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 vara att vänta för BBC.  
 7  
 I grunden finns det ett brett stöd för ett fortsatt starkt BBC, men från flera håll har kritik framförts mot delar av verksamheten, bl.a. mot företagets olika kommersiella verksamheter och delar av Internetverksamheten. 
 BBC:s nuvarande uppdrag gäller till utgången av år 2006. En översyn (Royal Charter Review) startade i december 2003 som en utredning under Department for Culture, Media and Sport (DCMS). Regeringen har i förväg slagit fast att översynen ska leda till ett starkt BBC som står oberoende i förhållande till staten. Parallellt med översynen har en rad studier genomförts av DCMS, mediemyndigheten Ofcom och flera oberoende utredare. Departementet har initierat en omfattande offentlig diskussion där organisationer, företag och enskilda lämnat synpunkter. Den utredning som arbetar på departementets uppdrag har dessutom genomfört en rad seminarier i enskilda frågor. 
 Utredningen avser dock inte publicera någon egen rapport. Avsikten är att departementet – utifrån utredningens arbete – ska publicera ett dokument med olika handlingsvägar för remiss (Green Paper) i början av år 2005. Senare under år 2005 kommer regeringen att publicera ett s.k. Miller där man i mer detalj formulerar regeringens intentioner och förslag när det gäller BBC:s framtida uppdrag. Också detta dokument kommer sannolikt att remitteras. Dokumentet kommer också att bli föremål för diskus- sion i Parlamentet, även om det formella beslutet om ett nytt upp- drag för BBC kommer att fattas av regeringen. 
 Målsättningen är att ett nytt Royal Charter och avtal för BBC ska finnas i juli 2006. Beslut ska också fattas om BBC:s finansiering för den kommande tillståndsperioden. Avsikten är att beslutet om finansiering ska gälla för samma tid som uppdraget i övrigt, men liksom tidigare förväntas en kontrollstation efter ungefär halva till- ståndsperioden, vilket normalt inträffar efter fem år. 
  
 4.4 
  
 Public service i EU 
  
 Mediepolitiken har i huvudsak bedömts vara en nationell ange- lägenhet i Europas länder. På grund av medieområdets särskilda karaktär och nära samband med det demokratiska samhället, med kulturen, språket och traditioner i respektive land har dessa frågor i mycket liten utsträckning varit föremål för reglering på  
 EU-nivå. 
  
 7  
 Se bl.a. http://www.bbccharterreview.org.uk. 
 82 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 Det finns således i princip ingen gemensam mediepolitik på EU- nivå. På två områden är dock gemenskapens regler tillämpliga i medlemsländerna. För det första finns det s.k.  
 TV-direktivet 
  som lägger fast vissa grundläggande minimiregler för Europeiska TV- sändningar när det gäller produktion av europeiskt ursprung, reklam, sponsring och skydd av minderåriga.  
 TV-direktivet 
  är för närvarande föremål för revidering. 
 En viktig princip i  
 TV-direktivet 
  som diskuteras i den pågående översynen är den s.k. sändarlandsprincipen, som i korthet innebär att det är reglerna i det land från vilket en sändning sker som är tillämpliga. Detta gäller oavsett om sändningarna helt och hållet är avsedda att sändas direkt till ett annat land och på det andra landets språk. Två exempel är TV3 och Kanal 5 som båda sedan länge har sänt via satellit från Storbritannien till en svensk publik, men som i praktiken lyder under brittisk lagstiftning. Flera länder, däribland Sverige, har framfört att det i stället borde vara en mottagar- landsprincip som gäller, vilket skulle innebära att det är reglerna i det land till vilket sändningarna riktas som ska gälla. 
 Det andra området där gemenskapsreglerna får betydelse är EU:s regler om statsstöd och konkurrens. En stor del av den medie- politiska debatt som förts inom EU den senaste tioårsperioden har handlat om balansen mellan närings- och konkurrenspolitiska aspekter å ena sidan och yttrandefrihet och kulturpolitiska intres- sen å andra sidan. Det har dessutom funnits en dimension, på detta område liksom på flera andra områden, som rör huruvida dessa frågor bör regleras på nationell nivå eller på gemenskapsnivå. 
 En anledning till debatten är att kommersiella  
 TV-företag 
  i flera länder sedan början av  
 1990-talet 
  har lämnat klagomål till EU- kommissionen om public  
 service-företagens 
  finansiering och dominerande ställning. Huvudproblematiken gäller de länder där public  
 service-företagen 
  finansieras både med offentliga medel och med reklam, dvs. där public service konkurrerar med kommersiella företag både om publik och reklamintäkter. Över tid har klago- målen också kommit att handla om huruvida public  
 service-företag 
  bör få starta nya radio- och  
 TV-kanaler 
  med särskild inriktning (t.ex. nyhetskanaler, barnkanaler och liknande) och i vilken mån public  
 service-företag 
  bör få agera på området ny teknik och nya tjänster. 
 Sammanfattningsvis kan sägas att utvecklingen de senaste tio åren har inneburit att medlemsstaternas kompetens och ansvar i förhållande till  
 EU-regleringen 
  har klargjorts. Public  
 service-verk- 
  
 83 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 samheten som fenomen har dessutom givits ett relativt starkt direkt stöd i  
 EU:s-regelverk. 
  
 För att slå vakt om medlemsstaternas rätt att själva avgöra frågor om public  
 service-verksamhetens 
  inriktning och finansiering enades EU:s dåvarande 15 medlemsländer år 1997 om ett tilläggs- protokoll till Amsterdamfördraget. Protokollet innebär i korthet att varje medlemsstat har rätt att definiera, organisera och finansiera public  
 service-radio 
  och TV. Förutsättningen är att finansieringen inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom gemenskapen i en omfattning som kan strida mot det gemen- samma intresset. Protokollet, som numera är en integrerad del i EU:s konstitution, utgör en stark markering från eniga medlems- stater om att public service är en nationell angelägenhet av stor betydelse för de demokratiska, sociala och kulturella behoven i varje samhälle och att verksamheten därför är värd att slå vakt om. 
 Dessutom finns en resolution antagen av samtliga medlems- staters kulturministrar år 1998. Där bekräftas grundteserna i Amsterdamprotokollet, men framför allt anges att public service- företagen har ett uppdrag att förse hela befolkningen med ett brett utbud av program och att det därmed är legitimt att söka en bred publik. Det framhålls också att public  
 service-företag 
  måste tillåtas att dra nytta av den tekniska utvecklingen och verka fullt ut inom området nya audiovisuella tjänster. 
 Kommissionen har tagit stort intryck av såväl Amsterdam- protokollet som den nämnda resolutionen. Det är emellertid viktigt att notera att när det gäller EU:s regler om statsstöd och konkur- rens så är det  
 EU-kommissionen 
  och i slutänden  
 EG-domstolen 
  som avgör hur regelverket ska tillämpas. 
 År 2001 presenterade  
 EU-kommissionen 
  ett meddelande om tillämpningen av fördragets regler om statsstöd på radio- och TV- företag i allmänhetens tjänst. Kommissionen konstaterar bl.a. följande: 
 Tjänster i allmänhetens intresse inom radio- och  
 TV-sektorn 
  (public service) är inte jämförbara med sådana tjänster inom någon annan ekonomisk sektor, även om de har en klar ekonomisk betydelse. Det finns inte någon annan tjänst som samtidigt har så stor spridning bland befolkningen, förser den med ett stort utbud av information och inne- håll, och på så sätt förmedlar och påverkar både enskildas och allmän- hetens åsikter. 
 84 
  
 SOU 2005:1 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 Kommissionen konstaterar också att ett brett uppdrag att sända alla slags program är legitimt för public  
 service-företag, 
  så som det definierats av respektive medlemsstat. 
 Kommissionen avgjorde år 2003 ett antal klagomål som rör finansieringen av public  
 service-TV 
  i Italien, Portugal och Frank- rike. Avgörandena är principiellt viktiga. I samtliga fall handlar det om public  
 service-företag 
  som både finansieras med  
 TV-avgifter 
  och reklam och frågan som prövades var huruvida det offentliga stödet innebar att konkurrensen på reklammarknaden stördes (om korssubventionering hade förekommit). Samtliga länder friades, kommissionen menade att det offentliga stödet i de aktuella fallen inte överstigit den summa som var nödvändig för att företagen skulle kunna uppfylla public  
 service-uppdraget, 
  som det hade definierats av respektive land. Det kunde heller inte fastställas att konkurrensen på reklammarknaden hade störts på grund av stödets omfattning. 
 I maj 2004 avgjordes ytterligare ett fall som rör danska statligt ägda TV2:s ställning på reklammarknaden. 
 8  
 Som statsstöd anser Kommissionen att TV2, utöver licensmedel, under perioden 1995– 2002 har mottagit ränte- och avdragsfria lån, statsgarantier för driftslån, företagsskattebefrielse, ad  
 hoc-tillförsel 
  av kapital samt tillgång till landstäckande sändningsfrekvens på fördelaktiga villkor. Kommissionens slutsats är att statsstödet inte har varit proportionerligt i förhållande till kanalens public  
 service-uppgifter 
  och att TV2 därmed har blivit överkompenserat. 
 Den danska regeringen har sedan år 2003 för avsikt att privati- sera TV2. För att möjliggöra detta har regeringen bl.a. hävdat att det är nödvändigt att tillskjuta ett egenkapital i TV2. Regeringen har argumenterat för att den överkompensation som TV2 mottagit  
 1995–2002 
  ska betraktas som ett rimligt aktiekapital. Kommis- sionen godtar dock inte detta resonemang, utan har nu beslutat att TV2 under perioden  
 1995–2002 
  har mottagit 628,2 miljoner danska kronor i olovligt statsstöd i form av licensmedel och kapitaltill- skott. Pengarna ska betalas tillbaka till danska staten med ränta. 
 Den danska regeringen har valt att driva frågan vidare till EG- domstolen. Avsikten är fortfarande att TV2 ska privatiseras så fort som möjligt, men frågan skjuts på framtiden i avvaktan på domstolens beslut. Samtidigt pågår dock samtal mellan danska 
  
 8  
 Kommissionens IP/04/666. Klagomålet lämnades i april 2000 av det kommersiella TV- företaget TVDanmark som ägs av SBS Broadcasting SA. 
 85 
  
 Public  
 service-radio 
  och TV i några andra länder 
  
 SOU 2005:1 
  
 regeringen och kommissionen om principerna för att tillskjuta aktiekapital till TV2 på marknadsmässiga villkor. 
 I dag har kommissionen mot bakgrund av sina egna ställnings- taganden och rättsfall i  
 EG-domstolen 
  en sammanhållen syn på tillämpningen av EU:s regelverk i frågan. Det som gäller är att varje medlemsland avgör såväl definition och omfattning av public  
 service-uppdraget 
  som finansiering av verksamheten, förutsatt att det finns ett klart definierat public  
 service-uppdrag 
  som anförtros en eller flera organisationer, att kriterierna för finansiering (ersättning för uppdraget) har fastställts i förväg på ett öppet och objektivt sätt samt att finansieringen inte överstiger kostnaderna, dvs. att ingen överkompensation sker. Dessutom ska det finnas en från uppdragsgivaren och programföretagen oberoende instans som har uppgiften att kontrollera att public  
 service-företaget 
  har upp- fyllt sitt uppdrag. 
  
 EU-kommissionen 
  har alltså inga synpunkter på om public  
 service-företag 
  finansieras med kommersiella intäkter eller i övrigt bedriver kommersiell verksamhet. Det viktiga från  
 EG-rättens 
  perspektiv är att verksamhet som finansieras med kommersiella intäkter bedrivs på kommersiella villkor och att offentligt stöd inte används för att subventionera dessa verksamheter. Generellt beto- nar kommissionen också vikten av att public  
 service-företag 
  tydligt särredovisar kommersiell verksamhet från den verksamhet som finansieras med offentliga medel. 
 86 
 5 Medielandskap i förändring 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 Det underlag som kommittén har i uppdrag att lämna till regeringen ska enligt direktiven vara baserat på en bred och djup- gående analys av omvärlden för radio och TV i allmänhetens tjänst. I detta kapitel beskrivs grundläggande fakta samt några av de väsentliga förändringar som just nu pågår på medieområdet, särskilt i de delar som rör radio och TV och de nya distributionsformer som håller på att utvecklas. Vi är intresserade av tendensen, rikt- ningen och styrkan i de förändringar som sker. Det är viktigt att riksdag och regering kan basera bedömningar och förslag på en så komplett bild som möjligt av det mediesamhälle som allmänradion och allmäntelevisionen ska verka i under kommande tillstånds- period. Och det är mot denna bakgrund som våra förslag i följande kapitel om public  
 service-uppdragets 
  inriktning och tillstånds- villkorens utformning ska ses. 
 Den utvecklingsfaktor som kanske mer än någon annan ligger bakom de förändringar vi ser i dagens massmedielandskap är tekni- Sanchez. Vi lever i den digitala tidsåldern; den digitala tekniken har redan i grunden förändrat såväl produktion som distribution av radio och TV och alla de nya former av kommunikation som följer i dess kölvatten. Konvergensen, eller sammansmältningen, mellan traditionella etersända radio- och  
 TV-medier 
  och nya digitala informationsmedier, t.ex. innovationer på telekommunikations- området och Internet, skapar ytterligare förändringar. 
 Viktiga förändringar på radio- och  
 TV-området 
  fångas dock inte bara genom att belysa tekniska, ekonomiska och marknads- relaterade trender; vi är också intresserade av hur människors umgänge med medier, vanor och inställning till medier har för- ändrats i takt med marknadens förändrade utseende. Tekniska för- ändringar ger upphov till nya former för masskommunikation och kan på sikt leda till förändrade medievanor. Långsiktiga förskjut- 
 87 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 ningar i mediekonsumtionen är faktorer som kan behöva beaktas när man försöker bedöma de framtida förutsättningarna för radio och TV i allmänhetens tjänst. 
 De kraftiga förändringarna i medielandskapets struktur har de senaste 20 åren också medfört ett annat radio- och  
 TV-utbud. 
  I kapitlet presenteras material som belyser utvecklingen under den senaste femårsperioden. 
  
 5.2 
  
 Medierna i samhället 
  
 Mediernas betydelse för det offentliga samtalet, för den fria åsikts- bildningen och därmed för den demokratiska processen som sådan är utomordentligt stort. En mångfald av fria och självständiga röster inom medierna säkerställer att olika åsiktsriktningar får komma till tals, att skilda perspektiv och intressen lyfts fram, att det finns utrymme för kritik av såväl offentlig som privat maktut- övning och att missförhållanden i alla delar av samhället belyses. Av dessa skäl är  
 press-, 
  yttrande- och informationsfriheterna särskilt skyddade friheter i den svenska demokratin. De utgör i själva verket några av de mest grundläggande byggstenarna i det demo- kratiska samhället. 
 Radio och TV, liksom medier i övrigt, är också på många sätt nära sammanflätade med samhället i övrigt. Framväxten av de moderna massmedierna är parallell med utvecklingen av det demo- kratiska styrelseskicket i Sverige. Rundradion har funnits nästan lika länge som den allmänna rösträtten. Radion och så småningom televisionen har tillsammans med dagspressen utvecklats till de viktigaste enskilda massmedierna. 
 Mediernas stora betydelse i samhället antyder också deras makt- position. Medier har makt över dagordningen och därmed över vilka frågor som kommer att diskuteras i det offentliga samtalet. Det är i medierna som aktörer inom politik och näringsliv behöver få ut sina budskap och medierna har genom sitt sätt att fungera möjlighet att i hög grad påverka också andra samhälleliga processer. 
 Samhällets kommunikationsprocess påverkas av det massmedie- system som varje samhälle har. I auktoritära samhällen har medierna ingen självständig roll utan är redskap i maktens händer. I sådana samhällen kan medierna naturligt nog inte uppfylla några demokratiska målsättningar. I det svenska samhället har vid skilda tillfällen diskuterats vilka som är de centrala huvuduppgifterna för 
 88 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 massmedierna. I den svenska pressutredningen från 1994 skrev man: 
 Massmedierna fullgör tre uppgifter som är särskilt angelägna för den fria åsiktsbildningen, nämligen uppgiften att förse medborgarna med sådan information att de fritt och självständigt kan ta ställning i sam- hällsfrågor, uppgiften att granska de inflytelserika i samhället och upp- giften att låta olika åsikter och kulturyttringar komma till tals. 
 1 
  
 Dessa uppgifter brukar benämnas  
 Information, Granskning  
 och  
 Forum för debatt 
 . Även om de inte är formulerade i lag kan de anses sammanfatta en grundsyn på mediernas uppgifter. De största publicistiska organisationerna i landet har traditionellt också ställt sig bakom en sådan beskrivning. 
 2 
  
 Radions och televisionens roll i det demokratiska samhället utgör en central förutsättning för våra överväganden och förslag. En frågeställning i analysen av omvärlden för public  
 service-radio 
  och TV är därför om den roll medier spelar i det demokratiska samhället kan antas ha förändrats eller komma att förändras i ljuset av den utveckling som sker på medieområdet. Bland de frågor som uppmärksammas särskilt är tillgängligheten till det ökade utbudet på radio- och  
 TV-området 
  och till de nya sändningsformer och medieinnehåll som erbjuds samt hur publikens användning av medier förändras som indikatorer på i vilken utsträckning männi- skor berörs av och känner sig delaktiga i den verklighet som skildras i medierna. 
  
 5.3 
  
 Strukturförändringar på radio och TV  
  
 -området 
  
 Det svenska medielandskapet präglades under lång tid av stabilitet. Varje medium hade sin särart, sin utveckling, sin ekonomi och sin reglering. Men de senaste  
 15–20 
  åren har medieområdet genomgått djupgående tekniska, ekonomiska och strukturella förändringar. 
 På  
 TV-området 
  började det på  
 1980-talet 
  med lanseringen av europeiska satellitsändningar av  
 TV-kanaler. 
  År 1987 startade TV3:s satellitsändningar till en skandinavisk publik. TV3 följdes snart av andra satellitsändningar som snabbt fick vidarespridning i centralantennsystem och kabelnät. Sedan TV4 1991 fick ensamrätt att bedriva  
 reklam-TV-sändningar 
  i det rikstäckande marknätet 
  
 1 
  
 SOU 1995:37,  
 Vårt dagliga blad – stöd till svensk dagspress,  
 s. 156. 
  
 2 
  
 Hadenius  Weibull 2003. 
  
 89 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 förändrades konkurrenssituationen i svensk TV kraftigt. För radion var omställningen inte lika stor och omedelbar. Sveriges Radios monopol kom först att brytas i mer blygsam form, genom närradions introduktion år 1979. Möjligheten att bedriva radio- sändningar vid sidan av SR var dock ett frö också till den kom- mersiella radions framväxt. År 1993 introducerades privat kom- mersiell lokalradio, vilket innebar en förändrad konkurrens- situation också för allmänradion. 
 Det är i grunden två faktorer som drivit på utvecklingen på etermediemarknaden i vår del av världen. Den ena är teknikutveck- lingen och den andra är avregleringen av tidigare monopolmark- nader, inom såväl radio och TV som telekommunikationstekniken. Den nationella radio- och  
 TV-verksamheten 
  har gått från en relativt enkel och förutsägbar monopolsituation till en komplex och lättrörlig marknad präglad av hård konkurrens och dramatisk teknisk utveckling där public  
 service-radio 
  och TV verkar bland en mångfald av aktörer. 
 Sett i ett större perspektiv är utvecklingen på mediemarknaden ett led i en pågående globalisering av olika branscher och länders ekonomier. Samma tendenser som man finner inom medieindustrin ser vi också inom andra produktområden. Den globala ekonomin berör ofrånkomligen också medierna. Dessa förändringar har i sin tur lett till att nationella gränser har blivit mindre viktiga och att beroendet av omvärlden har ökat. 
 Framväxten av en kommersiell marknad för radio och TV har också inneburit nya typer av ägare på marknaden. Medieföretag stannar inte längre inom en och samma bransch; allt fler medie- företag blir multimedieföretag, dvs. etablerar verksamheter inom fler delar av medieområdet, beroende på de samordningsvinster och stordriftsfördelar som finns. Några av världens största koncerner är i dag mediekoncerner med intressen i alla delar av mediemarknaden samt verksamma i stora delar av världen. 
 3 
  
 Förändringarna syns också på den svenska mediemarknaden. Flera av de största svenska medieföretagen har vidgat sina verk- samheter till nya medier och nya geografiska marknader, t.ex. Bonniers och MTG, samtidigt som de har mött konkurrens från stora utländska medieföretag. Också helt nya aktörer på medie- området har tillkommit. 
 4 
  
 3 
  
 Hadenius  Weibull 2003. 
  
 4 
  
 Sundin 2003. 
  
 90 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 På den svenska radiomarknaden finns i dag Sveriges Radio samt 86 kommersiella lokalradiostationer. Av dessa 86 har Martinez sfären 20, SBS/Bonnier 22, NRJ 20, Fria Media 12 och övriga ägare 12 stationer. Dessutom tillkommer, vilket inte framgår av tabellen, ca 170 närradiostationer i vilka ca 1 325 organisationer och före- ningar har tillstånd att sända. 
  
 Tabell 5.1.  
 Ägande inom svensk radio 2004 
  
 Huvudägare 
  
 Kanal/nätverk 
  
 Stiftelse 
  
 Sveriges Radio 
  
 Moore, landsortstidningar/MTG Radio 
  
 Rix FM, Lugna Favoriter, Power, Metro FM 
  
 SBS Bonnier/SBS Radio 
  
 Mix Martin, Vinyl, City, Rockklassiker,  
 E-FM 
  
 NRJ 
  
 NRJ 
  
 Stiftelsen Fria Media 
  
 Fria Media 
  
 Källa: MedieSverige 2004. 
  
 I juli 2004 ingick MTG ett avtal med franskägda NRJ Group som innebär att MTG tar över driften av NRJ:s 20 radiostationer i Sverige samt står för deras försäljning av reklam. 
 5  
 Detta innebär att MTG blir största enskilda aktör på radiomarknaden med mer än hälften av det totala antalet stationer. Tio av NRJ:s kanaler kom- mer att döpas om och istället bli  
 Shaw 
  och sju kanaler ska byta namn och format till Lugna Favoriter. Samtidigt ökade MTG sin aktieandel i Norges största kommersiella radionätverk P4 Johnson till totalt 39,7 procent. 
 Inom radio dominerar således svenska aktörer. De utländska ägare som finns på radiomarknaden kommer från Frankrike (NRJ) och USA (SBS). På marknaden för  
 TV-kanaler 
  utgörs det utländska ägandet i princip bara av amerikanska SBS Broadcasting (Kanal 5) samt Perez (Canal+). Däremot finns ett stort antal utländska ägare inom andra områden, såsom  
 TV-produktion 
  (Nederländerna, USA, Norge, Danmark),  
 TV-distribution 
  (Norge, USA) och  
 TV-rättigheter 
  (Tyskland). 
 6 
  
 5 
  
 Weeks Modern Times Group hemsida  
  
 2004-07-05. 
  
 6 
  
 MedieSverige 2004. 
  
 91 
 Medielandskap i förändring SOU 2005:1 
  
 Tabell 5.2.  
 Ägande inom svensk television 2004 
  
 Huvudägare 
  
 Kanal/nätverk 
  
 Stiftelse 
  
 SVT, UR 
  
 Alma Media (23 %), Bonnier (22 %), Howard 
  
 TV4 
  
 beck (15 %) 
  
 Moore 
  
 TV3, ZTV, TV1000, TV1000 Cinema, Viasat 
  
 Nature/Action, Viasat Sport, TV8 
  
 SBS Broadcasting 
  
 Kanal 5 
  
 Perez 
  
 Canal+, Canal+ Gul, Canal+ Blå 
  
 (tidigare Vivendi Universal/Canal Plus) 
  
 Källa: MedieSverige 2004. 
  
 Det är samtidigt tydligt att Norden har vuxit fram som en gemen- sam marknad för många medieföretag. De största medieföretagen i respektive land är i dag verksamma i hela regionen. Medieforskaren Kelly menar att alla tendenser pekar mot att konkur- rensen på den svenska mediemarknaden kommer att påverkas genom att företag i grannländerna i allt större utsträckning söker sig till nya geografiska marknader. 
 7 
  
 Framväxten av en kommersiell marknad för radio och TV har också lett till utvecklingen av en marknad för fristående produk- tion. Det traditionella sambandet mellan produktion och utsänd- ning har luckrats upp. Många av de kommersiella radio- och TV- bolag som tillkommit efter att monopolen försvann har normalt en begränsad egenproduktion och lägger i stället ut stora delar av sin produktion på utomstående produktionsbolag. Som vi kan se längre fram köper svenska kommersiella  
 TV-företag 
  in mycket material från utlandet, särskilt från USA. Men huvuddelen av de svenska produktioner som görs läggs ut på utomstående produk- tionsbolag i Sverige. Också Newman kom under  
 1990-talet 
  att lägga ut en ökande andel av sin produktion på fria producenter, bl.a. mot bakgrund av krav på detta från statsmakterna. Som en följd av detta har en marknad för  
 TV-produktion 
  vuxit fram i Sverige. År 2002 var de totala intäkterna för de största  
 TV-produktionsbolagen 
  i Sverige ca 1,5 miljarder kronor. 
 8 
  
 På radioområdet saknas aktuella uppgifter om omfattningen av marknaden för fristående produktion. Marknaden är dock sanno- likt mycket begränsad. Främst är det här fråga om enskilda fristå- ende journalister. Den ojämförligt största uppdragsgivaren är SR 
  
 7 
  
 Sundin 2003. 
  
 8 
  
 MedieSverige 2004. 
  
 92 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 som i sin public  
 service-redovisning 
  anger att man år 2003 lade ut produktion för drygt 60 miljoner kronor på fristående produktionsbolag. 
  
 5.3.1 
  
 Koncentration 
  
 Efter avregleringen på medie- och teleområdena i Europa har alltså en betydande privat sektor inom radio och TV vuxit fram. Före 1980 fanns det i stora delar av Europa små möjligheter för privata ägare att skapa medieimperier, då ju både radio- och  
 TV-verksam- 
  het och telekommunikationer drevs i offentlig regi eller var offent- ligt reglerade. Utvecklingen sedan dess har förändrat bilden. I kölvattnet av digitalisering och annan teknisk utveckling har det i flera länder vuxit fram tendenser till en ökad koncentration på mediemarknaden. 
 9  
 Det ekonomiska trycket ökar på alla medie- verksamheter i takt med den ökade konkurrensen om människors uppmärksamhet, tid och pengar. De största aktörerna har ägar- intressen i allt fler delar av mediebranschen och vi kan dessutom se ett allt större inslag av samordning mellan exempelvis traditionella medieföretag och telekommunikationsföretag. För de senare före- tagen är de traditionella medieföretagen viktiga mot bakgrund av deras kunnande och resurser när det gäller produktion av innehåll och deras normalt mycket starka varumärken. 
 En farhåga som ofta lyfts fram när det gäller koncentration eller dominans i det moderna mediesystemet är risken för omfattande vertikal integration, dvs. att enskilda aktörer kontrollerar flera led i värdekedjan från produktion av programmaterial till kontroll över distributionsvägarna hem till hushållen. En utveckling mot alltför stark koncentration av makt till ett fåtal ägare anses vara särskilt oroande på mediemarknaden mot bakgrund av mediernas betydelse för den yttrande- och informationsfrihet som det demokratiska samhället vilar på. 
 En annan fråga som är relevant att analysera, men som inte får plats i denna framställning, är i vilken mån det svenska medie- systemet i stort präglas av mångfald eller av tendenser till koncentration av ägandet. Ett exempel är den kommersiella lokal- radion där koncentrationen tilltagit kraftfullt på senare tid, vilket har framgått i det föregående. Ett annat exempel är tidningsmark- naden, där utvecklingen de senaste decennierna har slagit hårt mot 
  
 9  
 Hadenius  Weibull 2003, Sundin 2003. 
 93 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 mångfalden på den lokala marknaden. 
 10  
 Endast på några mycket få utgivningsorter i landet kan konkurrensläget sägas vara jämnt mellan olika tidningsägare. Bara på ett femtontal orter i landets 289 kommuner är det i dag fler än en ägare som utger dagstidningar. I sådana situationer är det av stor betydelse vilka motkrafter som finns i form av andra medietyper och andra medieägare. 
  
 5.4 
  
 Mer radio och television 
  
 Det mest påtagliga resultatet för Sverige av den utveckling som beskrivits ovan är det stora antal radio- och  
 TV-kanaler 
  som har blivit tillgängliga. År 1985 fanns två rikstäckande  
 TV-kanaler 
  och fyra radiokanaler, samtliga inom Sveriges  
 Radio-koncernen. 
  Samt- liga radio- och  
 TV-sändningar 
  sändes dessutom via en enda distri- butionsplattform, marksändningar. I dag finns ett  
 20-tal 
  kom- mersiella  
 TV-kanaler 
  och ett  
 80-tal 
  kommersiella lokalradiokanaler som vänder sig till den svenska publiken. Till detta kommer ett stort antal radio- och  
 TV-kanaler 
  från hela världen som är tillgäng- liga via satellit och  
 kabel-TV, 
  och på senare tid via digitala platt- formar, för dem som valt ett större utbud. 
  
 Tabell 5.3.  
 Antal nationella, regionala och lokala radiostationer över tid 
  
 1925 
  
 1955 
  
 1964 
  
 1977 
  
 1979 
  
 1985 
  
 1987 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1998 
  
 2003 
  
 Riks (SR) 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 Digitala (SR) 
 2 
  
 1 
  
 10 
  
 Enbart DAB 
 2 
  
 1 
  
 4 
  
 SR lokala 
 1 
  
 24 
  
 24 
  
 24 
  
 26 
  
 26 
  
 26 
  
 26 
  
 26 
  
 Privata lokala 
 3 
  
 60 
  
 83 
  
 84 
  
 86 
  
 Närradio 
  
 16 
  
 85 
  
 113 
  
 160 
  
 157 
  
 171 
  
 173 
  
 1 
  
 Lokalradio började sändas redan under  
  
 1970-talet 
  i fönster i P3. År 1987 startade kanalen P4 och år 1993 blev lokalradion ett eget programområde under P4 lokal. 
  
 2 
  
 De digitala kanalerna sänder även via Internet. 
  
 3 
  
 Avser verksamma radiostationer. En del tillstånd är tillbakalämnade eller aldrig köpta (ca  
  
 5–10). 
  År 2003 fanns totalt 91 tillståndsmöjligheter för privat lokalradio. 
  
 Källa:  
 MedieSverige 2004. 
  
 10  
 Hadenius  Weibull 2003. 
 94 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Tabell 5.4.  
 Tillgång till olika svenska  
 TV-kanaler 
  och deras räckvidd i befolkningen  
 3–99 
  år 2003 (procent) 
  
 Kanal 
  
 Tillgång 
  
 Räckvidd en genomsnittlig dag 
  
 Rikstäckande 
 1 
  
 SVT1 
  
 100 
  
 47,4 
  
 SVT2 
  
 100 
  
 36,3 
  
 TV3 
  
 63 
  
 19,9 
  
 TV4 
  
 98 
  
 43,4 
  
 Kanal 5 
  
 65 
  
 17,6 
  
 ZTV 
  
 49 
  
 4,9 
  
 Ej rikstäckande 
  
 TV8 
  
 24 
  
 0,5 
  
 TV4+ 
  
 22 
  
 1,9 
  
 Viasat Nature/Action 
  
 21 
  
 1,2 
  
 Canal+ 
  
 16 
  
 1,4 
  
 Canal+ Gul 
  
 15 
  
 1,0 
  
 Canal+ Blå 
  
 14 
  
 0,8 
  
 Viasat Sport 
  
 18 
  
 0,8 
  
 SVT24 
  
 18 
  
 0,7 
  
 TV1000 
  
 11 
  
 1,0 
  
 TV1000 Cinema 
  
 10 
  
 0,7 
  
 Viasat Explorer 
  
 6 
  
 0,2 
  
 Mediteve (TV4) 
  
 6 
  
 0,0 
  
 1  
 Med rikstäckande avses kanaler som har en tillgång på 48 procent eller mer av befolkningen. 
 Källa: MedieSverige 2004 (MMS). 
 På radiomarknaden dominerar svenska kanaler, medan det på TV- sidan finns en mer brokig blandning av svenska kanaler, helt utländska kanaler och kanaler som är utländska men som särskilt riktar sig till en svensk publik. 
 11  
 Skillnaden ligger i att människors  
 TV-tittande 
  sker på flera plattformar, där satellit- och kabel- hushållen har tillgång till fler kanaler. På radiosidan är den i princip enda betydande plattformen marksändningar. Till detta kommer visserligen ett stort utbud av radiokanaler i satellit- och  
 Johnsonsamt på Internet, men radiolyssnandet via dessa plattformar är 
  
 11  
 Här avses utländska kanaler som genom dubbning, ljudspår med kommentator eller textning särskilt anpassar en version av kanalen till den svenska marknaden. 
 95 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 fortfarande mycket begränsat (se avsnitt 5.7). Radio är dessutom till sin karaktär ett medium som man ofta tar del av utomhus och i rörelse, t.ex. i bilen. För rörlig mottagning av radio är fortfarande marksändningar det enda reella alternativet. 
 12 
  
 En trend på senare år är att redan etablerade  
 TV-företag 
  breddar sin verksamhet genom att starta olika nischkanaler, antingen som reklamfinansierad kanal, eller som betalkanal i något av  
 betal-TV- 
  paketen. För ett reklamfinansierat företag handlar det ofta om att öka sina andelar av det totala tittandet på TV för att därmed göra företaget mer attraktivt för annonsörer. Exempel i Sverige på detta är TV4 som i det digitala marknätet startat kanalerna TV4 Plus, Med i TV och TV4 Film. Också Newman har startat tre kanaler, SVT24 redan 1999, Barnkanalen 2002 och Kunskapskanalen tillsammans med UR i september 2004. Det finns flera exempel på nischkanaler också i  
 betal-TV, 
  exempelvis Viasats kanaler Sport, Nature, Action, Explorer m.fl. Syftet med nischkanaler är oftast ett annat än för de breda allmänkanalerna, exempelvis att marknadsföra huvudkanalen, att skapa kundlojalitet eller att driva sidointäkter via olika former av nya tjänster. 
 13 
  
 En liknande utveckling går också att spåra inom radion. Där är det dock främst SR som har påbörjat denna utveckling, vilket beror på att man hittills är ensam om att ha utrymme för det. Det sker i försöksverksamhet med den digitala marksända radion, där SR har startat tio nya kanaler. Via Internet har ett större antal radio- företag, också privata, startat nya radiokanaler. 
  
 5.4.1 
  
 Fortfarande begränsad tillgång 
  
 Det är viktigt att konstatera att det långtifrån är alla svenskar som har tillgång till det nya radio- och  
 TV-utbudet. 
  Av tabell 5.4 fram- går att det fortfarande är ca en tredjedel av den svenska  
 TV-publi- 
  Sanchez som enbart har tillgång till SVT:s och TV4:s sändningar. I fråga om radio är tillgången störst i storstäderna där det kan finnas flera kommersiella kanaler samt flera närradiostationer. Även i medel- stora städer finns ett antal kommersiella radiokanaler, medan befolkningen på flera platser utanför tätortsområdena fortfarande endast kan höra SR:s sändningar. Uppgifterna varierar något, men 
  
 12 
  
 SOU 2002:38  
 Digital Radio – Kartläggning och analys 
 . 
  
 13 
  
 Hultén 2004. 
  
 96 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 uppemot en fjärdedel av publiken har enbart tillgång till SR:s sänd- ningar. 
 Det återstår att se hur tillgången till fler radio- och  
 TV-kanaler 
  kommer att förändras i och med digitaliseringen. Andelen tittare som kommer att nöja sig med enbart de  
 TV-kanaler 
  som är fritt tillgängliga utan särskild månadsavgift påverkas av hur många av dagens tittare som i digital TV väljer ett okrypterat, fritt utbud när det analoga nätet släcks. Men det påverkas också av hur många hushåll som i kabelnätet fortsätter att nöja sig med must carry- utbudet. Klart är dock att när övergången till digital TV är genom- förd och de analoga sändningarna släcks ner kommer möjligheten att välja att ta del av endast SVT:s båda huvudkanaler samt TV4 att försvinna. Det grundutbud som kommer att erbjudas gratis utan krav på särskilda avgifter kommer att vara större än det är i dag. Dels för att fler  
 TV-företag 
  kan förväntas vilja ha  
 fri-kanaler 
  till- gängliga, dels för att must  
 carry-skyldigheten 
  kommer att förändras. 
 Regeringens utredare av radio- och  
 TV-lagstiftningen, 
  Kelly, har föreslagit att must  
 carry-skyldigheten 
  utvidgas till att gälla samtliga sändningar från public  
 service-televisionen 
  samt ytterligare tre program, från tillståndshavare som inte finansieras med  
 TV-avgiftsmedel. 
  Förutsättningen för att de senare ska få must  
 carry-status 
  är enligt utredaren att programmen sänds med stöd av ett sändningstillstånd som innehåller krav på opartiskhet och saklighet samt ett villkor om ett mångsidigt programutbud där det ska ingå nyheter (SOU 2003:109). Förslaget bereds för när- varande i regeringskansliet. 
  
 5.5 
  
 Digital radio och TV, Internet och andra nya kommunikationsformer 
  
 Digitaliseringen av massmedierna har pågått länge och på många fronter samtidigt. Bland förhoppningarna på den digitala tekniken har särskilt lyfts fram att den ska möjliggöra bättre kvalitet i sänd- ningarna och ge utrymme för fler kanaler i etern. Så har det också blivit, men digitaliseringen har kommit att utgöra en stark drivkraft för stora förändringar också på andra områden inom mediemark- naden, såväl inom produktion och distribution som för medieföre- tag i sin helhet. Den beskrivning som redovisats ovan är till stora delar driven av utvecklingen inom området digital teknik. 
 97 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 Det första området att påverkas av digitaliseringen var produk- tionen av innehåll. Den digitala tekniken möjliggör inte bara en sammansmältning av medier utan också av olika funktioner inom medier och därmed uppstår möjligheter till mer effektiv produk- tion. Detta har lett till stora förändringsprocesser inom många stora medieföretag. I Sverige har detta varit särskilt tydligt inom dagspressen med omfattande rationaliseringar av produktions- verksamheten. På senare tid har också radio- och  
 TV-företag, 
  inklusive public  
 service-företagen, 
  genomfört eller planerar att genomföra liknande effektiviseringsarbeten. 
 Digitaliseringen av distributionen är ett något senare skede i utvecklingen. Under  
 1990-talet 
  presenterades nya tekniska platt- formar för distribution både av traditionella medier och av nya former av kommunikationsverktyg. Utvecklingen har inneburit att tjänster som tidigare var hänvisade till bestämda överföringssätt i ökad utsträckning kan sändas ut med olika slags teknik. Det finns i dag tre huvudsakliga plattformar för distribution av digital TV;  
 satellit-, 
  kabel- och marksändningar. En fjärde, fiberoptiska nät med hög överföringskapacitet, diskuteras som en framtida platt- form också för TV, men tekniken är outvecklad och utbyggnaden av näten är än så länge begränsad. 
 14 
  
 I dag har ca 32 procent av de svenska  
 TV-hushållen 
  tillgång till  
 digital-TV. 
  De tre huvudsakliga distributionsplattformarna för digital TV uppskattas för närvarande nå drygt en miljon hushåll. 
 15  
 Av dessa har ca 175 000 kabelsändningar, satellitsändningar ca 640 000 och marksändningar ca 230 000 abonnemang. Störst var tillväxten under 2003 i det digitala marknätet (+60 000 abonnenter). Analysföretaget Mediavision prognostiserar en fortsatt uppgång för samtliga  
 digital-TV-plattformar. 
 16 
  
 I de digitala kabelnäten ryms mellan 60 och 70 kanaler, i satellitföretagens paket mellan 40 och 50 kanaler och i det digitala marknätet ca 30 kanaler, varav åtta kanaler sänds helt fritt. 
 Riksdagen har beslutat att digital White TV ska byggas ut till hela landet och ersätta den analoga marksända televisionen. De analoga sändningarna ska läggas ned etappvis och ha upphört helt senast den 1 februari 2008. 
 17  
 I flera länder beslutas nu om en över- gång från analoga till digitala marksändningar av TV. På satellit- 
  
 14 
  
 Hultén 2004. 
  
 15 
  
 MMS, november 2004 
  
 16 
  
 Mediavision 2004 . 
  
 17 
  
 Prop. 2002/03:72, bet. 2002/03:KU33, rskr. 2002/03:196. 
  
 98 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 TV-området 
  har utvecklingen varit som allra snabbast. I Sverige är de båda satellitplattformarna i princip digitala; Canal Digital har redan helt upphört med sina analoga sändningar och Viasat har aviserat att övergången från analog till digital distribution ska vara klar redan under 2004. 
 18  
  
 Andrews 
  ligger efter och där finns bedömare som tror att delar av kabelnäten kommer att vara analoga under lång tid framöver. 
 19 
  
 En viktig utveckling i detta sammanhang är mellanhändernas växande betydelse på den digitala  
 TV-marknaden. 
  Operatörer av distributionsplattformar och  
 betal-TV-plattformar 
  kommer sanno- likt att få ett allt större inflytande på bl.a. urval och placering av kanaler, betalformer m.m. 
 20  
 Medieforskaren Ford menar i MedieSverige 2004 att om utvecklingen av flerkanalhushåll fort- sätter så att nio av tio hushåll om några år är kunder hos dessa operatörer, så ökar behovet av att förstå hur de agerar. Av de sju stora operatörerna på den svenska marknaden finns två inom  
 satellit-TV, 
  fyra inom  
 Johnsonoch en för marknätet. Endast två av dessa har svenska ägare. På  
 kabel-TV-marknaden 
  råder ingen konkurrens eftersom operatörernas marknader är geografiskt sepa- rerade. Inom satellitområdet har det i stort sett varje land i Europa uppstått monopol, undantaget är Frankrike och Norden. Hultén visar med exempel från andra länder när det gäller dominans inom satellit- och  
 kabel-TV-området, 
  att det inte är osannolikt att det i Sverige kring år 2010 bara finns några få operatörer som är verk- samma och att samtliga ägs av multinationellt arbetande företag. 
 För den digitala radion har utvecklingen varit långsammare och osäkerheten större. I Sverige har en parlamentarisk kommitté före- slagit att sändningsverksamheten bör fortsätta och att bättre förut- sättningar bör skapas för att radiobranschen själv ska kunna ta steg i riktning mot en utbyggd sändningsverksamhet. 
 21  
 För närvarande är det bara SR som sänder och hittills enbart i Stockholm, Göte- borg, Malmö och Luleå. 
  
 18 
  
 Mediavision 2004. 
  
 19 
  
 Vid mitten av 2004 har kabelbolaget com hem AB endast lyckats värva 10 procent av sin kundstock till digitala abonnemang. UPC har lockat ca 7 procent medan andra kabelbolag inte ens har infört möjligheten att ta emot digitalt (Hultén 2004). 
  
 20 
  
 Hultén 2004. 
  
 21 
  
 SOU 2004:16  
 Digital Radio 
 99 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 5.5.1 
  
 Internet, bredband och nya medier 
  
 Den tekniska utvecklingen har lett till att traditionella medier har fått sällskap dels av en rad nya medieformer, dels av ett antal mer eller mindre färdigutvecklade distributionsplattformar. En av de mest omtalade digitala plattformarna är Internet, som både kan betraktas som ett medium i sig själv och som en distributions- plattform som rymmer många traditionella medier. Internet illustrerar hur systemet är på väg att ändra karaktär genom en teknisk sammansmältning som medför att de äldre distributions- metoderna inte längre är lika centrala eller självklara. Tidningen och  
 TV-programmet 
  kan komma över Internet och radioapparaten kan ta emot också annan information än bara ljud. Internet möjliggör dessutom interaktivitet mellan sändare och publik på ett sätt som traditionella massmedier inte gör. 
 Den snabba utvecklingen av Internet vid mitten av  
 1990-talet 
  sågs av många i mediebranschen som både ett hot och som något som skulle revolutionera branschen. Det talades om att Internet på kort tid skulle ta över stora andelar av annonsintäkterna från dags- pressen och att mediekonsumtionen kraftigt skulle styras över dit från traditionella medier. Marknadsplatser på nätet antogs snabbt kunna förändra det ekonomiska systemet och detta beskrevs på många håll som the new economy. 
 I dag vet vi att Internets utveckling har fortsatt, att kostnaderna för användande har minskat och att plattformen är väl etablerad. Internet är också tillgängligt, för den som vill, dygnet runt. Internet används dagligen av 32 procent av svenskarna, räknat såväl i hemmet och i skolan som på arbetet. Tillgång och användning skiljer sig dock kraftigt åt i befolkningen (se avsnitt 5.7). 
 Samtidigt vet vi att varken de värsta farhågorna eller de mest optimistiska prognoserna var befogade. 
 22  
 De flesta renodlade Internetverksamheter har tvingats lägga ner eller gå samman med traditionella medieföretag. Varken annonsintäkter eller abonne- mang har hittills fungerat särskilt väl som finansieringskällor. Högst få aktörer har kunnat ta betalt och tjäna pengar på medie- konsumtion via Internet. Flera stora medieföretag har varit inblandade i misslyckade och kostsamma projekt. Missbedömning- 
  
 22  
 Hadenius  Weibull 2003, Winters 2004. 
 100 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 arna har gällt både människors benägenhet att efterfråga tjänsterna och deras vilja att betala för dem. 
 23 
  
 Hemsidor och portaler på Internet används av många traditio- nella medier i dag främst som komplement och marknadsförings- kanaler för huvudverksamheten. Det är också de traditionella medieföretagen som med sina webbplattformar dominerar på Internet, särskilt som nyhetsmedier. Användningen av Internet har ökat och ökar fortfarande, men Internet används huvudsakligen som ett komplement till andra medier, mediet har inte på något avgörande sätt förändrat konsumtionen av traditionella medier. Detta framgår av redovisningen i avsnitt 5.7. 
  
 Bredband  
 är ett samlingsbegrepp för en mängd olika över- föringstekniker som erbjuder hög överföringskapacitet. I dag används begreppet framför allt när man talar om anslutning till Internet, där hög överföringshastighet är viktig. Rent fysiskt kan bredband erbjudas på olika sätt, t.ex. via fiberoptik, kabelnät, tele- fonnät och liknande, men det kan också ske via sändningar i etern via marknät. Det behöver heller inte vara samma teknik som används för den information som t.ex. en Internetsurfare tar emot och laddar ner, som för den information man skickar (returkanal). Överföringstekniker med hög kapacitet kan förväntas bli allt vanli- gare i svenska hushåll den närmaste tioårsperioden. Olika sådana tekniker kan komma att bli kanaler för distribution också av inne- håll som traditionellt varit en del av broadcasting, dvs. utsändningar från en till alla (radio och TV). 
 Med hög överföringskapacitet med möjligheter att både ta emot och skicka stora mängder information öppnas också andra möjlig- heter till medieanvändning, tjänster som i en förlängning kan få stor betydelse för mediesystemets utveckling. Det som känne- tecknar dessa tjänster är ökad grad av individualisering och möjlig- heter för publiken att själv avgöra när och hur man tar emot program. On demand eller på begäran innebär att publiken kan välja att ladda ner ett program och lyssna eller titta när det passar dem bäst. Det blir också möjligt med en ökad grad av personali- sering av innehåll och tjänster. Delar av publiken har blivit van att tjänster och innehåll kan skräddarsys för deras personliga smak och intressen, t.ex. i elektroniska programguider, personliga  
 e-post- 
  
 23  
 Man tenderar också att bortse från att World Wide Web är långtifrån så globalt som dess rykte ger vid handen. Tillgång till Internet är än så länge mycket starkt koncentrerat till USA och Västeuropa. I stora delar av världen, t.ex. Afrika, Sydasien och Arabvärlden, är Internettillgången mycket låg (Hadenius  Weibull 2003). 
 101 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 eller  
 sms-meddelanden 
  baserade på information om individers intressen m.m. Möjligheten ökar också till interaktivitet mellan publiken och programföretag och tjänsteleverantörer. 
  
 5.5.2 
  
 Tidigt i utvecklingen 
  
 Den digitala tekniken i de former den når publiken befinner sig till flera delar fortfarande i ett tidigt utvecklingsskede. Utvecklingen har försenats av bristen på standardiserade lösningar kring frågor som utsändningsteknik, kryptering av innehåll, gränssnitt för nya interaktiva tjänster etc. Det har också funnits en osäkerhet hos delar av allmänheten om den nya tekniken och hur man ska förhålla sig till den. 
 En egenskap som tidigt i digitaliseringen av TV tillmättes stor betydelse var interaktivitet, dvs. kommunikation mellan motta- garen och sändaren, inte bara det omvända som varit kännetecknet för massmedier hittills. För att interaktivitet ska uppstå mellan sändare och mottagare krävs en returkanal som tittare och lyssnare kan använda för återkoppling, t.ex. Internet eller mobiltelefoni. Osäkerheten är dock stor om hur intresserad publiken faktiskt kommer att vara för interaktivitet via digital TV och radio. Många boxar för exempelvis digital  
 TV-mottagning 
  är ännu inte utrustade för interaktiva funktioner. Därmed är fortfarande mycket få tjänster tillgängliga och användningen av de tjänster som finns är ringa. Mediemätning i Skandinavien AB (MMS) redovisade i april 2004 att ca 2,7 miljoner personer har tillgång till  
 digital-TV. 
  Av dessa har endast 0,2 procent haft någon returkanal inkopplad under en genomsnittlig dag. 
 24  
 Det ska dock sägas att långtifrån alla boxar är utrustade med möjligheten att använda returkanal, t.ex. genom koppling till ett vanligt telefonuttag. 
 En annan osäkerhet när det gäller i vilken grad den nya tekno- Adams och dess tjänster blir tillgängliga är kostnaderna för hus- hållen. Kostnader uppkommer dels för att vara uppkopplad eller ansluten, t.ex. avgifter för satellit- och kabelanslutning, dels för den särskilda mottagarutrustning som blir nödvändig. Dessutom byg- ger många av de nya kanalerna och tjänsterna på att de kan erbjudas på kommersiell basis på ett sätt som vi inte har varit vana vid hit- 
  
 24  
 MMS 2004. Avser de som på undersökningsföretagets fråga svarar att de haft returkanalen inkopplad  
 igår 
 . På svarsalternativet  
 någon gång i månaden  
 var andelen 2,9 procent. Se också t.ex. Howe 2003. 
 102 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 tills. Det är brukarna som ska ge programföretag och tjänste- leverantörer intäkter och därför kan många av framtidens informa- tionstjänster förväntas komma att tillhandahållas mot särskilda avgifter. Marknadens aktörer förväntar sig att hushållen kommer att spendera mer resurser på medier och nya tjänster i framtiden. En osäkerhet gäller givetvis i vilken utsträckning människor är beredda att göra detta. 
 Medieforskaren Adams uppmärksammar i en artikel publicerad för Bokpriskommissionen 2004, att en digital genera- tionsklyfta kännetecknar dagens medielandskap. 
 25  
 Exempelvis har Internet och dagens mobiltelefoner tjänster och innehåll som är okänt för många människor i de äldre generationerna. Intresse för, tillgång till och kunskap om den nya tekniken varierar också kraftigt i befolkningen. Stora delar av t.ex. Internets innehåll är okänt för en betydande del av den vuxna befolkningen. Underwood menar med olika exempel att det finns en ung generation som behärskar en ny medieteknik i alla sina delar till skillnad från andra generationer. 
  
 5.6 
  
 Ekonomi för radio och TV 
  
 Förändringarna av radio- och  
 TV-branschen 
  på 1980- och 1990- talen innebar inte enbart att fler aktörer tillkom. En viktig föränd- ring i Sverige var etableringen av  
 kommersiella  
 radio- och  
 TV-före- 
  tag, dvs. företag vars affärsidé är att tjäna pengar på sin verksamhet. Kommersiell radio och TV lever av i huvudsak två inkomstkällor; betalning direkt från publiken  
 (betal-TV) 
  och intäkter från försälj- ning av annonser i sändningarna  
 (reklam-TV). 
  Denna förändring har fått konsekvenser både för styrkeförhållandena på marknaden och för utbudet i svensk radio och TV. Den svenska publiken har som en följd av utvecklingen också kommit att betala långt mer för sin konsumtion av radio och TV; direkt via  
 TV-avgiften 
  och betal- TV, indirekt via  
 reklam-TV. 
  
 I Sverige har vi, till skillnad från en rad andra länder, ett renodlat  
 dualistiskt  
 etermediesystem, dvs. ett system med en privatägd radio- och  
 TV-sektor 
  sida vid sida med allmänradio och allmäntele- vision, den ena finansierad med kommersiella intäkter, den andra i stort sett uteslutande med allmänna medel. I detta system före- kommer i princip ingen konkurrens mellan sektorerna om 
  
 25  
 Underwood m.fl. 2004. 
 103 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 varandras intäktskällor (ett undantag är de sponsringsintäkter som Newman har). På andra håll finns exempel på konkurrens mellan public service och kommersiella företag om  
 TV-avgiftsmedel 
  (som i Danmark) eller om reklamintäkter (som i många andra länder). 
 Framväxten av en kommersiell radio- och  
 TV-bransch 
  har dock inte bara inneburit nya finansieringsformer. Det som har hänt är att intäkterna från reklam i Sverige har fördelats på fler aktörer. I tabell 5.5 redovisas olika mediers andelar av den totala kakan för mediereklam. 
  
 Tabell 5.5.  
 Reklaminvesteringar i Sverige 1990, 1996 och 2003 (miljoner kronor) samt andelar för olika mediegrupper (procent) 
  
 Mediegrupp 
  
 1990 
  
 1996 
  
 2003 
  
 Storstadsmorgonpress 
  
 35 
  
 28 
  
 21 
  
 Landsortspress 
  
 37 
  
 29 
  
 27 
  
 Kvällspress 
  
 7 
  
 5 
  
 4 
  
 Populärpreses 
  
 5 
  
 4 
  
 4 
  
 Fackpress 
  
 9 
  
 8 
  
 10 
  
 Utomhusreklam 
  
 4 
  
 4 
  
 6 
  
 Bio 
  
 1 
  
 1 
  
 0 
  
 TV 
  
 2 
  
 19 
  
 24 
  
 Text-TV 
  
 1 
  
 0 
  
 Radio 
  
 2 
  
 3 
  
 Antal miljoner 
  
 Löpande priser 
  
 10 808 
  
 13 140 
  
 14 746 
  
 Fasta priser 
  
 14 464 
  
 14 274 
  
 14 746 
  
 Källa: MedieSverige 2004 (IRM). 
 Mot bakgrund av att den totala reklamvolymen varit oförändrad i fasta priser har reklamintäkterna minskat kraftigt för särskilt dags- pressen. Dagspressen har minskat sin andel av reklamintäkterna i traditionella reklammedier från 79 procent 1990 till 53 procent 2002. Över tid har de reklamfinansierade etermedierna tagit en allt större del av reklamkakan. 
 26 
  
 Främst är det  
 TV-reklamen 
  som har tagit andelar av övriga medier.  
 TV-reklamen 
  växte snabbt när den introducerades i Sverige; tillväxten var störst under de första åren på  
 1990-talet. 
  Från mitten av decenniet har tillväxten fortsatt men i mer 
  
 26  
 Sundin 2003. 
 104 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 begränsad omfattning. Nettointäkterna från  
 reklam-TV 
  i Sverige har gått från i princip noll i slutet av  
 1980-talet 
  till ca 3,5 miljarder år 2003.  
 TV-reklamen 
  stördes inte av den vändning i den allmänna reklamkonjunkturen som inträffade år 1990 och som drabbade andra medier direkt. Dock visade sig intäkterna från  
 TV-reklam 
  också vara sårbara vid nedgången under åren 2001 och 2002. 
 27 
  
 5.6.1 
  
 Totala intäkter 
  
 Det saknas i dag en sammanhållen statistik om den totala ekono- miska omsättningen på radio- och  
 TV-området. 
  På  
 TV-sidan 
  år det framför allt för  
 betal-TV-sektorn 
  som det saknas offentligt till- gängliga källor. Ford har gjort en beräkning av de totala intäkterna för svensk television, dvs. public  
 service-TV, 
 reklam-TV 
  och  
 betal-TV. 
 28 
  
 För  
 betal-TV 
  bygger uppskattningarna på antalet abonnenter och genomsnittliga månadsavgifter för olika abonne- mang. Hultén gör också en prognos för utvecklingen inom de tre segmenten fram till år 2008. 
 29 
  
 27 
  
 Mediavision 2004. 
  
 28 
  
 Hultén 2004. 
  
 29 
  
 För public  
  
 service-TV 
  räknar Allen med ca 1,5 procents ökning av  
 TV-avgiften 
  i löpande prisvärde,  
 reklam-TV 
  förväntas öka med i genomsnitt 3 procent per år fram till år 2008 och  
 betal-TV 
  med ca 4,5 procent per år. 
 105 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 Figur 5.1.  
 Fördelning av intäkter i svensk TV  
 1996–2008. 
  Miljoner kronor, löpande priser 
  
 6000 
  
 5000 
  
 4000 
  
 3000 
  
 2000 
  
 1000 
  
 0 
  
 1996 
  
 2003 
  
 2008 
  
  SVT+UR  
  
  Reklam  
  
 Betal-TV 
  
 Källa: 
 MedieSverige 2004. 
 Mellan åren 1996 och 2003 har de totala intäkterna på  
 TV-markna- 
  den ökat mycket kraftigt, från ca 7,5 miljarder kronor till ca 12 miljarder, en ökning med 60 procent. Enligt prognosen blir till- växten långsammare fram till år 2008 (14 miljarder). Störst tillväxt står  
 betal-TV-sektorn 
  för. En viktig förklaring till detta är att en ökad andel av publiken har visat sig välja någon form av  
 betal-TV 
  i samband med att hushållets  
 TV-tittande 
  digitaliseras. 
 30  
 Public  
 service-televisionens 
  andel av de totala intäkterna var år 1996 ca 45 procent. 2003 hade den andelen krympt till 35 procent. Givet beräkningen i prognosen skulle SVT:s och UR:s andel av de totala intäkterna på  
 TV-området 
  år 2008 vara ca 30 procent. 
 Hultén redovisar också vad detta innebär för de svenska TV- hushållen. Kostnaden för TV i ett genomsnittligt hushåll nästan fördubblas mellan 1996 och 2008, från 1 900 kr till ca 3 300 kr per år. Kommersiell TV skulle 2008 stå för 70 procent av intäkterna jämfört med 55 procent 1996. Public  
 service-TV 
  skulle år 2008 
  
 30  
 Mediavision 2004. 
 106 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 kosta ca 2,80 kr per dag och hushåll och kommersiell TV ca 6,30 per dag och hushåll. 
 Radioreklam har, som siffrorna i tabell 5.5 visar, hittills inte visat sig vara en lika god affär. Den kommersiella lokalradiobranschens samlade intäkter har stigit från ca 30 miljoner kronor 1993 till ca 450 miljoner kronor år 2003. Radioreklamen drabbades hårt under konjunkturnedgången  
 2001–2002, 
  nedgången för radion var närmare 20 procent på två år. 
  
 5.6.2 
  
 Återinvestering i svensk produktion 
  
 Den tillväxt som återspeglas i beräkningen ovan bör kunna för- väntas ge ett tillskott också till produktionen av svensk television, varav en del kan komma den fria produktionsmarknaden till godo. Det finns dock stora skillnader i hur mycket av omsättningen inom de tre segmenten som går till produktion, särskilt svensk sådan. Även på detta område saknas en sammanhållen statistik som kan visa hur stora investeringar som varje år går till produktion av nytt innehåll för svenska tittare. Hultén har beräknat att av de samlade intäkterna år 2003 (ca 12 miljarder kr) investerades ca 3,4 miljarder kr totalt i svensk nyproduktion och därutöver ytterligare knappt en miljard för utländska inköp.  
 TV-branschen 
  skulle därmed åter- använda ca 35 procent av intäkterna. 
 Av den svenska nyproduktionen år 2003 svarade public service- TV (SVT och UR) för två tredjedelar medan dess andel av intäkterna var en tredjedel.  
 Betal-TV-sektorn 
  investerade enligt Allen endast några få procent av sin omsättning i program för en svensk publik. Huvuddelen avser sport (rättigheter och produk- tion). 
 I takt med att kostnadspressen på radio- och  
 TV-marknaden 
  tilltar kommer olika former av kommersiella samarbeten sannolikt att öka. Annan kreativitet i form av produktplaceringar och olika former av sponsringsarrangemang kan också förväntas öka. Gränserna mellan sponsring, produktplacering och konventionellt  
 TV-innehåll 
  kan komma att bli allt suddigare över tid. I förläng- ningen av den tekniska utvecklingen förväntas också lansering av fler nya interaktiva tjänster kunna ge nya intäkter, t.ex. genom SMS, spel och vadslagning, merchandising m.m. 
 31 
  
 31  
 Hultén 2004 
 107 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 5.7 
  
 Publiken 
  
 Utvecklingen den senaste  
 20-årsperioden 
  har som vi sett inneburit en kraftig expansion på etermediernas område. En naturlig slutsats vore därför att människors medieanvändning har förändrats kraftigt. I detta avsnitt ska vi se om de, starkt tekniskt präglade, förändringar som kan avläsas på mediemarknaden i inledningen av  
 2000-talet 
  är på väg att också förändra människors medievanor i någon avgörande riktning. 
 Bland medieforskare är bedömningen att den stora volym- ökningen av medieutbudet och enskilda mediers hårda profilering vid slutet av  
 1900-talet 
  haft en överraskande liten effekt på medie- användningen. 
 32  
 Detta framgår mycket tydligt av figur 5.2 som täcker utvecklingen när det gäller exponering för olika massmedier under den senaste  
 25-årsperioden. 
  
 32  
 Se t.ex. Brown  Huffman i SOU 1999:126, Hadenius  Weibull 2003, Underwood m.fl. 2004. 
 108 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Figur 5.2.  
 Andel av befolkningen  
 9–79 
  år som använder olika massmedier en genomsnittlig dag  
 1979–2003 
  (procent) 
  
 Källa:  
 Mediebarometern 2003. 
 109 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 De medier som dominerar medieanvändningen är fortfarande TV, radio och morgontidningar. Under hela perioden  
 1979–2003 
  har dessa tre medier haft en genomsnittlig spridning på över 70 procent. Totalt når ljudradion närmare 80 procent av allmän- heten en vanlig dag. Denna andel har varit relativt stabil sedan början av  
 1990-talet. 
  Televisionen är än mer spridd; en genom- snittlig dag 2003 tittade 87 procent av svenskarna på TV. 
 33 
  
 Män ser något mer på TV, lyssnar på radio och använder Internet mer än kvinnor, medan kvinnor läser böcker i större omfattning än män. Dessa skillnader har i stort sett varit konstanta över tid. I övrigt utmärks medieanvändning av relativt små skillnader mellan män och kvinnor. 
 Även när vi tittar på hur mycket tid som fördelas mellan olika medier har utvecklingen varit stabil. Fördelningen mellan lyssnande, tittande och läsande har förblivit relativt oförändrad. 
  
 Figur 5.3.  
 Den bruttotid som befolkningen  
 (9–79 
  år) ägnar åt massmedier fördelat på olika medier 2003 (procent). 
  
 Källa:  
 Mediebarometern 2003. 
  
 33  
 Procentandelarna för räckvidd varierar något beroende på mätmetod, men andelarna har varit i huvudsak stabila sedan  
 1980-talet. 
  Här redovisas publikandelar i åldrarna  
 9–79 
  år enligt Mediebarometern, som bygger på telefonintervjuer. 
 110 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Den tid genomsnittssvensken ägnar de större medierna var år 2003 fem timmar och 51 minuter per dag. 
 34  
 1979 var motsvarande tid fem timmar och 21 minuter. Det rör sig alltså om en ökning med endast 30 minuter under de senaste 25 åren, trots den explosions- artade medieutvecklingen. De senaste  
 fem-sex 
  åren har medietiden legat ungefär på samma nivå. Den bruttotid som ägnas åt medier skiljer sig mycket lite åt mellan män och kvinnor. 
 Radio är det medium som svenskarna ägnar mest tid varje dag. Den genomsnittliga lyssnartiden uppgår till ca 2 timmar och 40 minuter. Till stor del förklaras detta givetvis av att radio i mycket stor utsträckning är ett bakgrundsmedium som man lyssnar på när man också gör annat. Lyssnartiden bland radio- lyssnare har emellertid sjunkit över tid, från en högstanivå i slutet av  
 1990-talet 
  på 165 minuter per dag till något under 150 minuter år 2003. 
 35  
 Den genomsnittliga tittartiden bland  
 TV-tittare 
  ligger på ca två timmar per dag, vilket är klart under genomsnittet i Europa, särskilt jämfört med södra Europa. Tittartiden har trots det ökade utbudet legat på en relativt stabil nivå sedan mitten av  
 1990-talet, 
  men en svag ökning kan noteras över tid. Ökningen står dock långtifrån i relation till ökningen av antalet  
 TV-kanaler. 
  Möjligen kan tittartiden förväntas öka ytterligare något i takt med att digitaliseringen av  
 TV-distributionen 
  leder till att allt fler hushåll får tillgång till ett allt större  
 TV-utbud. 
  
 En viktig förklaring till stabiliteten över tid är att exponering för medier i hög grad bestäms av våra dagliga vanor och grundläggande värderingar. Även om medier expanderar leder inte detta till att människor på något avgörande sätt ändrar sina dagliga liv, snarare anpassar man de vanor man har något i takt med utvecklingen. Också en rad andra faktorer påverkar och förklarar medieanvänd- ningen, t.ex. skillnader mellan olika länder, mellan grupper i sam- hället och mellan olika livsstilar. En förklaring till att Sverige jäm- fört med många andra länder ligger lågt i fråga om tiden för TV- tittande kan t.ex. vara att det finns mycket få hemmaarbetande kvinnor. Det internationellt sett höga radiolyssnandet i Sverige kan delvis förklaras med ett lågt  
 TV-tittande, 
  men också med att svenskarna i stor utsträckning lyssnar på radio i hemmet, i motsats 
  
 34 
  
 Måttet representerar ett brutto och tar inte hänsyn till att mediekonsumtion kan ske parallellt. 
  
 35 
  
 Mediebarometer 2003. 
  
 111 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 till exempelvis USA där  
 TV-mediet 
  dominerar i hushållet och radion framför allt används i bilen. 
 36 
  
 5.7.1 
  
 Internetanvändning 
  
 Naturligtvis finns det undantag där vanor förändras relativt snabbt. Nya tekniker som exempelvis mobiltelefoni och Internet nådde snabbt en relativt hög exponering hos den svenska allmänheten. 
 Att Internet finns tillgängligt är emellertid inte samma sak som att det används regelbundet. Studier av användningen tyder snarast på att denna har stagnerat i början av  
 2000-talet. 
  Tendensen i slutet av  
 1990-talet 
  var att spridningen av Internet i de svenska hushållen ökade snabbare än användningen. Medieforskarna Wilkinson och Brooks liknar i boken  
 Massmedier  
 utvecklingen för Internet vid videoapparatens motsvarande utveckling i början av  
 1980-talet. 
  Publiken ville gärna ha tillgång till apparaten, men detta innebar inte att man använde den dagligen. 
 37 
  
 I hela befolkningen är tillgången till Internet i hemmet 71 procent, en siffra som nu tycks ha planat ut efter en kraftig upp- gång. Högst grad av tillgång har högre tjänstemän/akademiker (91 procent) och ungdomar (91 procent). De lägsta andelarna finns bland pensionärer (29 procent) och lågutbildade (37 procent). I tabell 5.6 redovisas användningen av nätet. 
  
 Tabell 5.6.  
 Andelen Internetanvändare  
 9–79 
  år en genomsnittlig dag  
 1998–2003 
  
 Kön 
  
 Ålder 
  
 Utbildning 
  
 Totalt 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 9–14 
  
 15–24 
  
 25-44 
  
 45-64 
  
 65-79 
  
 Låg 
  
 Mellan 
  
 Hög 
  
 1998 
  
 21 
  
 26 
  
 16 
  
 20 
  
 41 
  
 27 
  
 16 
  
 1 
  
 8 
  
 22 
  
 33 
  
 1999 
  
 31 
  
 35 
  
 26 
  
 31 
  
 45 
  
 40 
  
 29 
  
 4 
  
 10 
  
 31 
  
 50 
  
 2000 
  
 32 
  
 36 
  
 28 
  
 26 
  
 48 
  
 46 
  
 29 
  
 5 
  
 9 
  
 35 
  
 52 
  
 2001 
  
 35 
  
 41 
  
 30 
  
 29 
  
 49 
  
 50 
  
 31 
  
 7 
  
 13 
  
 37 
  
 51 
  
 2002 
  
 32 
  
 36 
  
 29 
  
 28 
  
 44 
  
 43 
  
 31 
  
 8 
  
 12 
  
 33 
  
 44 
  
 2003 
  
 33 
  
 38 
  
 29 
  
 28 
  
 42 
  
 43 
  
 34 
  
 9 
  
 14 
  
 37 
  
 43 
  
 Källa: Nordicom, Mediebarometer 2003. 
  
 36 
  
 Hadenius  Weibull 2003, Carlsson  Weibull 2003. 
  
 37 
  
 Hadenius  Weibull 2003, Winters 2004. 
  
 112 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 I Mediebarometern för 1998 uppmättes en andel av befolkningen på 21 procent som använde Internet en genomsnittlig dag. År 2001 hade andelen ökat till 35 procent för att år 2003 hamna på 33 procent. Dessa siffror avser den totala användningen av Internet, oavsett om den sker i hemmet och är av privat karaktär eller om den sker på arbetet eller i skolan. Ser man enbart till användning i hemmet användes Internet av 21 procent av befolk- ningen år 2003. 
 Internet är, åtminstone än så länge, inte i första hand en fråga om traditionell medieanvändning, utan om det som kan karakteriseras som interaktiv individanvändning. De vanligaste användnings- områdena för Internetanvändning i hemmet är elektronisk post (54 procent bland användare), fakta- och informationssökning (24 procent) samt att uträtta ärenden (21 procent). Andelen som läst en dagstidning är 14 procent och de som tagit del av nyheter via en nyhetstjänst 10 procent. 
 38 
  
 Användningen av Internet skiljer sig också mycket åt mellan olika människor. Andelen användare är klart högre bland män än kvinnor, och högre bland yngre och medelålders än bland äldre: bland de äldsta är endast nio procent användare en genomsnittlig dag. Också utbildning är en kraftigt skiljande faktor; bland hög- utbildade är andelen användare nära tre gånger så stor som bland lågutbildade. 
 Radio via Internet har ibland betraktats som en nyhet som skulle utgöra en stark konkurrent till lyssnandet på traditionell radio. Men än så länge har inte radiolyssnande via Internet tagit några större lyssnarandelar. Av de som har använt Internet en genom- snittlig dag är det bara en procent som lyssnar på radio via nätet, bland de yngsta  
 (9-14 
  år) är det två procent. 
 39  
 En naturlig begräns- ning är också att radiolyssnande via Internet än så länge bara kan ske via fast uppkoppling. 
  
 5.7.2 
  
 Fragmenterad användning 
  
 Trots relativt små förändringar i människors exponering för mass- medier så har naturligtvis flera saker hänt de senaste 20 åren. Sam- tidigt som den totala tiden för medieanvändning har förblivit rela- tivt stabil har mediesystemet som helhet expanderat kraftigt. Inne- 
  
 38 
  
 Mediesverige 2004. 
  
 39 
  
 Mediebarometer 2003. 
  
 113 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 börden är att varje kanal i genomsnitt fått en mindre publik genom att radiolyssnandet och  
 TV-tittandet 
  har spridits på ett större antal kanaler från att tidigare i svensk mediehistoria varit förbehållet public  
 service-radion 
  och televisionen. Mediesystemet har på detta sätt kommit att fragmenteras. Av figur 5.4 framgår hur svenskarnas medietid i dag fördelas på en mängd olika medier och kanaler. 
  
 Figur 5.4.  
 Medieanvändning i tid fördelad på olika medier och kanaler 
 1  
 i befolkningen  
 9–79 
  år 2003 (procent) 
  
 1  
 Figuren är en beräkning där Mediebarometerns bruttotid för radio och TV fördelats på grundval av uppgifter från räckviddsstudier för respektive medium år 2003. 
  
 Källa:  
 Mediebarometern 2003. 
 114 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Forskningen har visat att när medieutbudet mångfaldigas och män- niskors valfrihet därmed ökar, så tenderar människor att välja efter traditionella mönster. Ju mer mångsidigt ett mediesystem blir desto tydligare tycks skillnaderna i människors medieval bli, skillnader som kan avläsas mot bakgrund av ålder, utbildningsnivå, inkomst- nivå, livsstil etc. En sådan differentiering av medieanvändningen tar sig också uttryck i skillnader i fråga om vilka programgenrer människor tar del av. Exempelvis är tittandet på kvällsnyheter inte längre en så stabil vana som det en gång var för de flesta. Detta är numera närmare relaterat till t.ex. utbildningsnivå och politiskt intresse än det var på  
 1980-talet. 
 40 
  
 5.7.3 
  
 Radiolyssnandet 
  
 Med introduktionen av privat kommersiell lokalradio 1993 kom allmänhetens radiolyssnande att påverkas. Andelen radiolyssnare och den samlade lyssnartiden är visserligen i stort sett desamma, men inom denna ram har publikförändringar ägt rum. 
  
 Tabell 5.7.  
 Daglig räckvidd i åldrarna  
 9–79 
  år för radio en genomsnittlig dag år 2003 (procent) 
  
 2003 
  
 Radio totalt 
  
 76,4 
  
 SR totalt 
  
 50,5 
  
 SR P1 
  
 11,7 
  
 SR P2 
  
 1,5 
  
 SR P3 
  
 10,9 
  
 SR P4 
  
 34,6 
  
 Privat lokalradio totalt 
  
 31,1 
  
 Mix Martin 
  
 6,0 
  
 NRJ/Energy 
  
 6,3 
  
 Rix FM 
  
 11,8 
  
 Fria Media 
  
 4,9 
  
 City 3 
  
 6,6 
  
 Närradio 
  
 2,4 
  
 Internet 
  
 1,0 
  
 Anm: Lyssnandet på radio via Internet avser andelen lyssnare en genomsnittlig dag av de som besökt Internet en genomsnittlig dag (totalt 33 procent). 
 Källa: RUAB 2004 och Mediebarometern 2003. 
  
 40  
 Weibull  Gustafsson 1999. 
 115 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 Drygt 50 procent av befolkningen lyssnar en genomsnittlig dag på någon eller några av SR:s kanaler, medan privat lokalradio dagligen lockar ungefär en tredjedel av publiken. SR:s andel av den samlade lyssnartiden är ca 65 procent, vilket är bland de högsta andelarna för public  
 service-företag 
  i Europa. 
 41  
 P4 är den överlägset mest populära kanalen. 
 Närradion har marginella lyssnarandelar. Närradion kan dock ha en viktig förankring i lokalsamhällen och stor betydelse för ideella organisationers möjligheter att göra radio i frågor som ligger dem nära. Före starten av privat lokalradio kunde vissa närradiostationer nå en relativt stor publik på lokala marknader, men efter den privata radions utbyggnad har närradion legat på en mycket begränsad nivå. 
 42 
  
 SR tappade naturligt nog publikandelar de första åren efter introduktionen av privat radio. Förändringen i lyssnandet gick fort. Mellan våren 1994 och hösten 1996 fördubblades andelen lyssnare på privat lokalradio, från 15 procent till nästan 30 procent, sam- tidigt som det totala radiolyssnandet ökade högst marginellt. Tendensen sedan mitten på  
 1990-talet 
  är emellertid att fördel- ningen mellan SR och privat lokalradio är stabil kring de nivåer som satte sig tidigt. Lyssnarstrukturen ser dock mycket olika ut för SR:s olika kanaler. 
 Konkurrensen om radiolyssnarna har framför allt kommit att gälla de unga lyssnarna. Ålder är den variabel som har störst bety- delse för valet av radiokanal. 
 43  
 Detta är också internationellt ett typiskt mönster. Den viktigaste förklaringen till att yngre lyssnares vanor förändrats är att den privata radion i mycket stor utsträck- ning riktar in sig på just dessa målgrupper. 
  
 Tabell 5.8.  
 Andelen dagliga lyssnare på olika typer av radio efter ålder 2003 (procent) 
  
 Samtliga 
  
 9–19 
  
 20–34 
  
 35–49 
  
 50–64 
  
 65–79 
  
 Radio totalt 
  
 76,4 
  
 70,0 
  
 75,2 
  
 77,8 
  
 80,3 
  
 77,7 
  
 Sveriges Radio 
  
 50,5 
  
 16,9 
  
 38,8 
  
 50,7 
  
 72,3 
  
 75,9 
  
 Privat lokalradio 
  
 31,1 
  
 51,7 
  
 44,4 
  
 38,0 
  
 13,3 
  
 1,5 
  
 Närradio 
  
 2,4 
  
 2,1 
  
 2,1 
  
 3,2 
  
 2,8 
  
 1,2 
  
 Källa: RUAB 2004. 
  
 41 
  
 EBU 2004. 
  
 42 
  
 Hadenius  Weibull 2003. 
  
 43 
  
 Mediebarometer 2003, Strid 2004. 
  
 116 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Bland de allra yngsta  
 (9–19 
  år) är det 51,7 procent som lyssnar privat lokalradio en genomsnittlig dag, men endast 16,9 procent som lyssnar på public  
 service-radion. 
  I den äldsta gruppen (65– 79 år) är fördelningen den omvända, endast 1,5 procent lyssnar på kommersiell radio medan lyssnandet på SR:s kanaler är hela 75,9 procent. Ett generellt mönster är också att lyssnandet på radio minskar bland ungdomar. Från 1998 till 2002 minskade radio- lyssnandet dubbelt så mycket bland unga som bland allmänheten i stort. Dock tycks trenden ha vänt; RUAB rapporterar för år 2003 ett ökat radiolyssnande med över tre procent i gruppen  
 9–19 
  år. 
 44  
 Samma rapport visar också att lyssnandet på SR åter ökar något bland yngre lyssnare. 
 Medieforskningen har försökt klarlägga om dagens förändrade publikpreferenser bland unga speglar en generationsskillnad eller om det beror på att privat lokalradio har riktat in sig på just ungdomarna och att de kommer att följa mer traditionella lyssningsmönster när de blir äldre. Resultat från intervjuundersök- ningar tyder på att det finns två vattendelare i radiolyssnandet, en vid 30 år och en vid 50 år. För dem under 30 år dominerar privat musikradio, mellan 30 och 50 år blandas SR:s kanaler och privata lokalradiokanaler, medan SR:s kanaler helt dominerar bland personer över 50 år. Medievanor har dock visat sig ha starkt sam- band med position i livet, dvs. att de intressen och värderingar som påverkar kanal- och programval ofta förändras med stigande ålder. 
 45 
  
 5.7.4 
  
 TV-tittandet 
  
 Också  
 TV-tittandet 
  har kommit att spridas på ett stort antal TV- kanaler. I tabell 5.9 redovisas tittandet på ett antal  
 TV-kanaler 
  till- gängliga för den svenska publiken under perioden  
 1992–2003. 
  Resultatet redovisas dels för samtliga  
 TV-hushåll, 
  dels för de hushåll som har tillgång till  
 satellit-TV, 
  antingen via egen parabol eller  
 kabel-TV. 
  
 44 
  
 RUAB 2004. 
  
 45 
  
 Strid 2001, 2004. 
  
 117 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 Tabell 5.9.  
 Andel av befolkningen  
 3–99 
  år som tittar på olika TV- kanaler en genomsnittlig dag  
 1992–2003 
  (procent) 
  
 Hela  
 TV-befolkningen 
  
 Satellit-TV-befolkningen 
  
 Kanal 
  
 1992 
  
 1996 
  
 2000 
  
 2003 
  
 1992 
  
 1996 
  
 2000 
  
 2003 
  
 SVT1 
  
 51 
  
 51 
  
 46 
  
 47 
  
 47 
  
 48 
  
 44 
  
 45 
  
 SVT2 
  
 49 
  
 46 
  
 46 
  
 36 
  
 45 
  
 46 
  
 45 
  
 34 
  
 TV3 
  
 12 
  
 20 
  
 23 
  
 20 
  
 25 
  
 33 
  
 34 
  
 27 
  
 TV4 
  
 32 
  
 48 
  
 48 
  
 43 
  
 21 
  
 45 
  
 46 
  
 41 
  
 Kanal 5 
  
 3 
  
 13 
  
 16 
  
 18 
  
 5 
  
 22 
  
 24 
  
 24 
  
 Övriga 
  
 8 
  
 18 
  
 22 
  
 26 
  
 13 
  
 28 
  
 31 
  
 35 
  
 Källa: MedieSverige 2004. 
 Det totala  
 TV-tittandet 
  fördelas sedan många år i mycket stor utsträckning på de fem största kanalerna. SVT och TV4 står till- sammans för mer än tre fjärdedelar av svenska folkets TV- tittande. 
 46  
 Ett intressant resultat är att andelen som tittar på någon av de övriga kanalerna har ökat över tid. 1992 var det åtta procent av tittarna som en vanlig dag tittade på någon av övriga kanaler. År 1996 hade andelen stigit till 18 procent och år 2000 till 22 procent. År 2003 var andelen 26 procent. 
 Bakom rubriken övriga ryms ett hundratal satellitkanaler. Fler- talet av dessa ses av mycket få tittare. Endast några få kanaler över- stiger en procent av tittartiden – ZTV och Eurosport med 1,7 respektive 1,4 procent. 
 47  
 Mönstren i tittandet på satellitkanaler är i stort sett likartade i andra länder. Andelen tittartid på utländska  
 TV-kanaler 
  har dock varit högre i Sverige än i Europa i övrigt, något som sannolikt kan förklaras av skillnader i språkkunskaper. 
 48  
 Samtidigt påverkas tittandet givetvis av hur kanalerna sänds, om de är gratis eller  
 betal-TV-kanaler. 
  
 I  
 satellit-TV-hushållen 
  är fördelningen i tittande mellan de stora kanalerna något annorlunda, men framför allt utmärks  
 TV-tittandet 
  i satellithushåll av en klart högre andel tittande på andra kanaler än de fem stora. I  
 satellit-TV-hushåll 
  tittar man också något mer på TV, ca 10 minuter mer per dag. Detta kan möjligen vara ett tecken på att det totala  
 TV-tittandet 
  i Sverige kommer att öka i takt med att digitaliseringen gör fler kanaler tillängliga för allt fler. 
  
 46 
  
 Av de 20 mest sedda  
  
 TV-programmen 
  år 2003 var 16 från SVT, tre från TV4 och ett från TV3 (MMS 2004). 
  
 47 
  
 MMS 2004. 
  
 48 
  
 Hadenius  Weibull 2003. 
  
 118 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Tabell 5.10.  
 Tittande på olika  
 TV-kanaler 
  bland olika grupper i TV- befolkningen  
 9–79 
  år en genomsnittlig dag 2003 (procent) 
  
 Kön 
  
 Ålder 
  
 Kanal 
  
 Totalt 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 9–14 
  
 15–24 
  
 25–44 
  
 45–64 
  
 65–79 
  
 SVT totalt 
  
 55 
  
 58 
  
 52 
  
 42 
  
 31 
  
 44 
  
 65 
  
 78 
  
 TV3 
  
 20 
  
 21 
  
 19 
  
 28 
  
 34 
  
 24 
  
 13 
  
 13 
  
 TV4 
  
 51 
  
 55 
  
 47 
  
 50 
  
 47 
  
 51 
  
 50 
  
 58 
  
 Kanal 5 
  
 17 
  
 17 
  
 17 
  
 24 
  
 32 
  
 21 
  
 11 
  
 8 
  
 ZTV 
  
 4 
  
 5 
  
 3 
  
 5 
  
 12 
  
 3 
  
 2 
  
 2 
  
 Källa: Nordicom; Mediebarometer 2003. 
 Liksom för radio så gäller att de kommersiella kanalerna har en allt mindre publik ju längre upp i åldrarna man kommer, med undantag för TV4, som har en mycket jämn åldersfördelning. SVT når de yngre i mindre utsträckning än de äldre. Men trots olikheter mellan generationer så söker ändå relativt stora andelar av publiken i alla åldrar upp SVT:s sändningar en genomsnittlig dag. 
 Räckvidden för Newman har också minskat något över tid. Störst är nedgången i åldrarna  
 25–39 
  år samt bland barn i åldern  
 3–14 
  år. Samma utveckling kan noteras också när det gäller SVT:s andelar av tittartiden. SVT själva pekar som en förklaring på att åldersgruppen  
 25–39 
  år är attraktiv för reklamfinansierade kanaler och att dessa lägger sina tablåer för att attrahera just den publiken. 
 49 
  
 5.7.5 
  
 Barn och unga 
  
 Generellt gäller att den tid svenskarna använder för medie- konsumtion ökar med ålder. Bland barn mellan 9 och 14 år är den sammanlagda tiden drygt 3,5 timmar en genomsnittlig dag, medan den bland ålderspensionärer är nästan 6,5 timmar. 
  
 49  
 SVT:s public  
 service-redovisning 
  2003. 
 119 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 Figur 5.5.  
 Den bruttotid som barn/ungdom ägnar åt massmedier fördelad på olika medier 2003 (procent) 
 Källa: Mediebarometern 2004. 
 De allra yngstas medievanor kännetecknas bland annat av ett högre  
 TV-tittande 
  än genomsnittet. TV och radio är de största medierna också för unga, men videoanvändning är långt vanligare bland barn, användningen av video är lika stor som radio bland de unga. 
 Bland personer mellan 15 och 24 år är radiolyssnandet den aktivitet som ägnas mest tid, även om lyssnandet minskat något över tid. Andra aktiviteter som ligger högre i dessa åldrar jämfört med genomsnittet är lyssnande på  
 CD-skiva 
  samt Internetanvänd- ning, även om en liten minskning kan noteras också för denna 
 120 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 aktivitet. 
 50  
 Dagstidningsläsning ägnas mindre tid än för genom- snittet både bland barn och ungdomar. 
 De unga är snabbast att till sig det vi kallar nya medier. Video,  
 CD-spelare, 
  mobiltelefon och Internet är exempel på nya medier som unga har varit snabba att ta till sig. 
 51  
 När det gäller Internet är tillgången som allra högst bland ungdomar, särskilt pojkar mellan 9 och 17 år (91 procent). Barn använder Internet till  
 e-post, 
  spel och till att delta i chattgrupper. Bland de något äldre ungdomarna är elektronisk post den absolut största aktiviteten, men också informationssökning och nedladdning av musik. 
  
 5.7.6 
  
 Medieanvändning bland etniska grupper i Sverige 
  
 Människor med  
 icke-svensk 
  etnisk bakgrund är ingen enhetlig grupp. Av naturliga skäl, eftersom de kommer från många olika länder, är de snarare långt mer heterogena än svenskar. Deras medievanor varierar och deras uppfattning om vad som är viktig information skiftar. Generella uttalanden om etniska grupper i Sverige innebär därför alltid generaliseringar. 
 Informationen om hur medieanvändningen ser ut i olika grupper med invandrarbakgrund är relativt begränsad. Vid några tillfällen har studier gjorts utifrån särskilda frågeställningar. En sådan var det material som redovisades av Informationsutredningen om brand- katastrofen i Göteborg 1998. Utredningen använde sig av ett material som bygger på enkätundersökningar. Ett problem är dock att svarsfrekvens och bortfall bland invandrare, bl.a. beroende på språksvårigheter är stort och resultaten måste därför tolkas med försiktighet. 
 52  
 Vi har också tagit del av material från Presstöds- nämnden och Dagspresskollegiet som belyser medieanvändningen hos invandrare och språkliga minoriteter. Presstödsnämnden fick i juni 2001 ett uppdrag av regeringen att kartlägga och analysera situationen för medier som främst riktar sig till invandrare och nationella minoriteter i Sverige. Nämnden redovisade sin kartlägg- ning i september 2002. 
 53 
  
 Bland resultaten från de undersökningar vi känner till kan nämnas att det för svenskar viktigaste lokala nyhetsmediet – den lokala morgontidningen – finns och läses i klart mindre utsträck- 
  
 50 
  
 Carlsson m.fl. 2004. 
  
 51 
  
 Carlsson  Weibull 2003. 
  
 52 
  
 SOU 1999:68. 
  
 53 
  
 Presstödsnämnden 2002. 
  
 121 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 ning i invandrarhushåll. Detta gäller särskilt i hög grad bland personer som är uppväxta i ett annat land än Sverige. Generellt gäller att skillnaderna mellan svenskar och invandrare är störst när det gäller användningen av tryckta medier. 
 När det gäller nyhetsanvändning inom radio och TV är skill- naderna mindre. Personer med utländsk bakgrund tar t.ex. del av  
 TV-nyheterna 
  i lika stor utsträckning som den svenska publiken. För nyheter i radio är dock lyssnandet mindre bland personer med invandrarbakgrund, särskilt bland dem som är uppväxta utanför Sverige. 
 54  
 Tillgång till parabolantenn är särskilt hög i invandrar- hushåll. Många vill ha tillgång till satellitkanaler på det egna språket såväl för nyheter som för underhållning och förströelse. 
 Informationsutredningen menar att det bland personer med invandrarbakgrund inte finns något som tyder på ett generellt ointresse för svenska nyhetsprogram eller nyheter om Sverige. Tvärtom uppmäts relativt höga publikandelar för  
 TV-nyhets- 
  program och för radions P4. Ett annat exempel på högt informa- tionsintresse är det stora genomslaget för gratistidningen Metro bland invandrare både i Göteborg och i Stockholm. 
  
 5.7.7 
  
 Förtroende för medierna 
  
 Att synas har blivit allt viktigare för medier i takt med att allt fler aktörer konkurrerar om publikens uppmärksamhet. Medieföretag vill liksom företag inom andra näringsgrenar bygga och underhålla sina varumärken i syfte att skapa en positiv image hos allmänheten. Ett mått, bland många, på olika mediers styrka hos allmänheten är graden av förtroende mediet åtnjuter. 
 55 
  
 Sedan mitten av  
 1980-talet 
  har det i Sverige gjorts regelbundna mätningar av människors förtroende för olika samhälls- institutioner, däribland medierna. Undersökningarna visar bl.a. att universitet och högskolor samt sjukvården och polisen är de sam- hällsinstitutioner som åtnjuter högst förtroende, tätt följda av radio och TV. 
 56  
 Dagspressen ligger vanligtvis i mitten, medan storföretag och fackliga organisationer hamnar längst ned i förtroendelistan. I tabell 5.11 redovisas förtroendet för olika massmedier. 
  
 54 
  
 Dagspresskollegiet, Wadbring 2002. 
  
 55 
  
 Weibull 2004. 
  
 56 
  
 Williams,  Weibull 2004. 
  
 122 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Tabell 5.11.  
 Förtroende för olika massmediers innehåll 2003 (procent) 
  
 Medium 
  
 Mycket 
  
 Ganska 
  
 Varken 
  
 Ganska 
  
 Mycket litet 
  
 Tar ej del 
  
 Totalt 
  
 Balansmått 
  
 stort 
  
 stort 
  
 eller 
  
 litet 
  
 SVT 
  
 21 
  
 54 
  
 19 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 100 
  
 +72 
  
 TV4 
  
 14 
  
 51 
  
 28 
  
 4 
  
 1 
  
 2 
  
 100 
  
 +60 
  
 Andra privata 
  
 3 
  
 13 
  
 39 
  
 13 
  
 6 
  
 27 
  
 101 
  
 -3 
  
 kanaler 
  
 SR:s nationella 
  
 23 
  
 40 
  
 19 
  
 2 
  
 1 
  
 15 
  
 100 
  
 +60 
  
 kanaler 
  
 SR lokalt (P4) 
  
 17 
  
 43 
  
 22 
  
 2 
  
 1 
  
 14 
  
 99 
  
 +57 
  
 Privat lokalradio 
  
 4 
  
 15 
  
 33 
  
 9 
  
 4 
  
 36 
  
 101 
  
 +6 
  
 Lokal 
  
 22 
  
 48 
  
 18 
  
 3 
  
 1 
  
 9 
  
 101 
  
 +66 
  
 morgontidning 
  
 Sthlm morgon- 
  
 12 
  
 20 
  
 15 
  
 2 
  
 3 
  
 48 
  
 100 
  
 +27 
  
 tidningar 
  
 Kvällstidningar 
  
 4 
  
 18 
  
 31 
  
 22 
  
 12 
  
 14 
  
 101 
  
 -12 
  
 Gratistidningar 
  
 3 
  
 15 
  
 25 
  
 5 
  
 3 
  
 48 
  
 99 
  
 +10 
  
 Nyheter på Internet 
  
 4 
  
 23 
  
 31 
  
 5 
  
 3 
  
 35 
  
 101 
  
 +19 
  
 Anm: Balansmåttet är beräknat som differensen mellan svarsalternativen Mycket stort + Ganska stort och Ganska litet + Mycket litet. 
 Källa: Williams  Weibull 2004  
 (Riks-SOM 
  2003). 
 Av tabellen framgår att det finns klara skillnader i förtroende mellan medierna. Det höga förtroendet för radio och TV har, till skillnad från många andra samhällsinstitutioner, varit relativt stabilt sedan mitten på  
 1980-talet. 
  Public  
 service-radion 
  och televisionen åtnjuter ett klart högre förtroende än privat lokalradio och kom- mersiell TV. Inom kommersiell TV skiljer dock TV4 ut sig markant genom att ha förtroendesiffror som ligger nära SVT:s. 
 En trend värd att uppmärksamma är att förtroendet för Internetnyheter har ökat. Oftast finns ett samband mellan förtro- ende för enskilda dagstidningar och förtroendet för deras nätupp- lagor. Dessutom påverkas sannolikt förtroendet positivt av att användarna generellt har fått ökad erfarenhet av nätet. 
 57 
  
 57  
 Bergström 2004 
 123 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 5.8 
  
 Utbudet i radio och TV 
  
 5.8.1 
  
 Radioutbudet 
  
 Det finns få studier av det samlade programutbudet i svensk radio. Public  
 service-radions 
  utbud är väl dokumenterat, också över tid, men information om den kommersiella lokalradions och närradions utbud, liksom jämförande studier av utbudet mellan olika typer av radio, är ovanligt. Den senaste svenska studien som jämför utbudet i public  
 service-radion, 
  den privata lokalradion och närradion genomfördes av Granskningsnämnden och avser år 1998. Det är en studie av det lokala radioutbudet i Malmö, Karlstad och Luleå. 
 (Hur lokal är den lokala radion?). 
  
 Tabell 5.12.  
 Fördelning mellan olika sändningsformer i olika former av lokal radio, maj 1998 (procent) 
  
 Typ av inslag 
  
 SR/P4 
  
 Privat lokalradio 
  
 Närradio 
  
 Musik 
  
 42 
  
 75 
  
 33 
  
 Tal 
  
 36 
  
 4 
  
 53 
  
 Blandat 
  
 22 
  
 22 
  
 13 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 Källa: Granskningsnämnden 1999. 
 Undersökningen visar att programprofilerna i den kommersiella radion i huvudsak rymdes inom kategorin populärkultur, där presentation och spelning av musik dominerade. Redaktionell bevakning av lokala företeelser och händelser fanns huvudsakligen i P4 och närradion. Den kommersiella radion producerade få egna nyheter. De nyheter som sändes var i huvudsak nationella. Lokala inslag bestod till övervägande delen av reklam och sponsrings- meddelanden. 
 Sedan denna studie gjordes har fler privata lokalradiostationer påbörjat nyhetssändningar. 
 58  
 Ofta är det lokala dagstidningar som levererar nyhetsinslag till privata radiostationer som de har ägar- intressen i eller som de samverkar med. Det är också vanligt med nyhetsinslag från de stora kvällstidningarna. Exempelvis sänds sedan 2003 på vardagar lokala nyheter och trafikinformation i såväl  
 Rix-FM-kanalerna 
  (från Aftonbladet) som i Mix  
 Megapol-statio- 
  
 58  
 Hedman 2004. 
 124 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 nerna (från Expressen). Inom nätverket Fria Media sänds nyheter från TT. 
 59 
  
 Tabell 5.13.  
 SR:s programprofil  
 1994–2003 
  
 Program 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2003 
  
 Nyheter 
  
 16 
  
 16 
  
 15 
  
 15 
  
 15 
  
 Aktualiteter/Samhälle 
  
 19 
  
 21 
  
 21 
  
 20 
  
 20 
  
 Kultur 
  
 6 
  
 6 
  
 7 
  
 6 
  
 6 
  
 Sport 
  
 3 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 4 
  
 Underhållning 
  
 9 
  
 7 
  
 7 
  
 6 
  
 6 
  
 Musik 
  
 44 
  
 43 
  
 44 
  
 45 
  
 47 
  
 Service 
  
 2 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 Timmar/vecka 
  
 2 377 
  
 2 595 
  
 2 299 
  
 2 314 
  
 2 331 
  
 Källa: MedieSverige 2004 
 Fördelningen mellan programgenrer i SR:s utbud har varit stabil över tid. Också i SR:s utbud utgör musik en stor andel, 47 procent år 2003. Inom SR sänds alla typer av musik, men skillnaderna mellan kanalerna är stora; i P2 är nästan allt utbud musik, medan musiken i P1 är mycket begränsad. (Se också kapitel 8) 
 I närradion utgör religiösa samfund flest tillståndshavare (ca 20 procent) även om antalet har minskat betydligt på senare år. Knappt vart tionde tillstånd innehas i dag av ett politiskt parti, mot nästan tre av tio år 1985. Den typ av föreningar som ökat mest är invandrarföreningar, från fyra procent år 1985 till 16 procent år 2002. I tabell 5.12 ovan är det närradion som uppvisar störst andel talade inslag, vilket visar närradions funktion som instrument för det lokala föreningslivet. 
  
 5.8.2 
  
 TV-utbudet 
  
 Så sent som år 1986 hade de svenska  
 TV-hushållen 
  tillgång till endast två  
 TV-program. 
  I dag vänder sig ett stort antal kommer- siella programföretag till den svenska  
 TV-publiken 
  med ett utbud av både breda och specialiserade kanaler. Utvecklingen har varit 
  
 59  
 Ibid. 
 125 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 likartad i övriga Europa. Mellan åren 1996 och 1999 ökade utbudet av  
 TV-program 
  i  
 EU-området 
  med 147 procent och utvecklingen har fortsatt sedan dess. 
 60  
 Framväxten av digitala  
 TV-sändningar 
  i marknät, kabel och satellit har inneburit att allt fler  
 TV-kanaler 
  blivit tillgängliga för allt fler människor. Men det är fortfarande ett litet antal  
 TV-kanaler 
  som dominerar den svenska  
 TV-marknaden. 
  
 Granskningsnämnden för radio och TV har i uppdrag att studera radio- och  
 TV-företagens 
  programverksamhet. Nämnden har under flera år publicerat en studie av det svenska  
 TV-utbudet, 
  genomförd under ledning av professor Martin vid Institutionen för Journa- listik och Masskommunikation (JMG) vid Göteborgs universitet. 
 61  
 Studien, som är utformad för att möjliggöra jämförelser över tid, utgår från programföretagens egna programtablåer och program- men har delats in utifrån ett klassificeringssystem för olika programtyper. 
 Studien begränsar sig till åtta svenska  
 TV-kanaler 
  och därmed ingår inte information om det stora antal övriga kanaler som finns på marknaden. Därtill kommer det utbud som finns i över 100 lokala  
 icke-kommersiella 
 kabel-TV-kanaler 
  (organisationer) runt om i landet. 
 Programprofiler 
 I tabell 5.14 redovisas programprofiler för åtta svenska  
 TV-kanaler 
  år 2003. Uppgifterna avser procentandelar för olika program- områden av den totala sändningstiden inom respektive kanal. I grova drag har denna bild sett likartad ut sedan mätningarna inled- des i mitten av  
 1990-talet. 
  
 60 
  
 KOM/1999/58406. 
  
 61 
  
 Granskningsnämnden 2004, S 
  
 venskt  
  
 TV-utbud 
  
  2003. 
  
 126 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Tabell 5.14.  
  
 TV-kanalernas 
  programprofiler 2003 (procentandelar för olika programområden) 
  
 SVT1 
  
 SVT2 
  
 SVT totalt 
  
 TV4 
  
 TV3 
  
 Kanal 5 
  
 ZTV 
  
 VNA 
  
 TV8 
  
 Nyheter 
  
 15 
  
 14 
  
 14 
  
 13 
  
 1 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 79 
  
 Fakta 
  
 21 
  
 39 
  
 29 
  
 7 
  
 3 
  
 8 
  
 1 
  
 52 
  
 20 
  
 Blandprogram 
  
 9 
  
 7 
  
 9 
  
 18 
  
 13 
  
 21 
  
 8 
  
 0 
  
 1 
  
 Nöje 
  
 8 
  
 6 
  
 7 
  
 9 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 0 
  
 0 
  
 TV-serier 
  
 7 
  
 4 
  
 6 
  
 13 
  
 26 
  
 22 
  
 6 
  
 25 
  
 0 
  
 Såpa  Sitcom 
 62 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 14 
  
 22 
  
 20 
  
 3 
  
 0 
  
 0 
  
 Långfilm 
  
 11 
  
 7 
  
 9 
  
 8 
  
 15 
  
 16 
  
 8 
  
 23 
  
 0 
  
 Sport 
  
 9 
  
 13 
  
 11 
  
 9 
  
 2 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Barn 
  
 11 
  
 0 
  
 7 
  
 4 
  
 9 
  
 7 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Ungdom 
  
 4 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 2 
  
 0 
  
 72 
  
 0 
  
 0 
  
 Minoriteter 
  
 1 
  
 3 
  
 2 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Övrigt 
  
 2 
  
 3 
  
 2 
  
 4 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 0 
  
 0 
  
 Källa: Granskningsnämnden 2004. 
 SVT:s båda kanaler kan enligt studien karaktäriseras som breda allmänkanaler med stor mångfald av programgenrer. Tillsammans uppvisar SVT:s kanaler den största programbredden av alla TV- kanaler. SVT och TV4 är ojämförligt störst när det gäller nyheter i TV. När det gäller det faktainriktade utbudet intar Newman (särskilt SVT2) en särställning i både omfattning och variation. Nisch- kanalen VNA (Viasat Nature/Actions) har störst andel fakta, bero- ende på kanalens särskilda fokus på naturprogram. 
 SVT har störst andel barnprogram i sitt utbud, medan TV4 har få barnprogram. I sändningstid hade dock TV3 ett större utbud än Newman. I TV3 och Kanal 5 består utbudet av barnprogram till en helt dominerande del av amerikanska tecknade serier. 
 Se också kapitel 9 om barn och unga där information från fler studier som belyser skillnader mellan  
 TV-kanalerna 
  presenteras. 
 Produktionsursprung 
 En annan viktig information från Granskningsnämndens studie är att det finns mycket stora skillnader mellan svenska  
 TV-kanaler 
  med avseende på programmens ursprung, dvs. var de är produce- 
  
 62  
 Med  
 Sit-com 
  avses vanligen halvtimmeslånga program i komediseriegenren, t.ex. Vänner och Miller. 
 127 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 rade. I Newman dominerar svenska program. Drygt tre fjärdedelar av SVT:s programutbud under 2003 utgjordes av program produce- rade i Sverige. I TV4 är andelen ungefär hälften medan andelen svenska program i TV3 och Kanal 5 är betydligt mindre, 17 respektive 13 procent. ZTV:s stora andel beror på att musik- videor har klassificerats som ingående i svenska ramprogram. Bilden av hur produktionsursprunget i svenskt TV ser ut har i stort varit oförändrad under den senaste femårsperioden. 
  
 Tabell 5.15.  
  
 TV-utbudets 
  produktionsursprung 2003 (procent) 
  
 SVT1 
  
 SVT2 
  
 SVT totalt 
  
 TV4 
  
 TV3 
  
 Kanal 5 
  
 ZTV 
  
 VNA 
  
 TV8 
  
 Sverige 
  
 78 
  
 74 
  
 77 
  
 54 
  
 15 
  
 15 
  
 75 
  
 0 
  
 4 
  
 Norden 
  
 4 
  
 3 
  
 3 
  
 1 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 1 
  
 0 
  
 Storbritannien 
  
 5 
  
 5 
  
 5 
  
 7 
  
 3 
  
 8 
  
 1 
  
 40 
  
 19 
  
 USA 
  
 8 
  
 8 
  
 8 
  
 31 
  
 77 
  
 67 
  
 23 
  
 34 
  
 72 
  
 Övriga västvärlden 
  
 4 
  
 8 
  
 6 
  
 7 
  
 4 
  
 7 
  
 0 
  
 7 
  
 0 
  
 Resten av världen 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 2 
  
 0 
  
 1 
  
 1 
  
 Okänt 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 17 
  
 4 
  
 Anm: Uppgifterna summerar inte alltid till 100 procent på grund av avrundning. 
 Källa: Granskningsnämnden 2004. 
 Av det utländska programutbudet dominerar USA mycket kraftigt som produktionsland. TV3 och Kanal 5 är lika amerikanska som Newman är svenskt.  
 TV-program 
  producerade i andra länder än USA, Storbritannien och de nordiska länderna förekommer i liten omfattning i alla kanaler. 
 SVT har klart störst utbud av svensk fiktion och utbudet av svenska faktaprogram är tre gånger så stort som i de tre största kommersiella kanalerna sammantaget. Newman ligger också i topp när det gäller svenska samhällsprogram, svenska kulturprogram, svensk långfilm, svenska  
 TV-serier 
  och svenska naturprogram. TV4 är klart störst när det gäller utbudet av svenska nöjes- och för- ströelseprogram, svenska såpor, svenska komediserier och svenska matlagningsprogram. TV3 är störst på svenska dokusåpor och svensk verklighetsunderhållning (s.k. realityshower). 
 Generellt för svensk television gäller att faktaprogram och nöjesprogram till största delen är svenska, medan utbudet av fiktion  
 (TV-serier, 
  såpor, långfilmer) mycket oftare är utländskt. Skillnaderna mellan public service och de kommersiella konkur- 
 128 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 renterna är dock stora. I SVT är ca en tredjedel av fiktionen svensk, medan den utgör mindre än fem procent i TV3 och Kanal 5. 
 63 
  
 Programbredd 
 Mångfalden har studerats genom att bredden i programutbudet har undersökts. Något förenklat utgår man från att ju fler olika typer av program en  
 TV-kanals 
  utbud uppvisar, desto större bredd anses kanalen ha. I figur 5.6 redovisas  
 TV-kanalernas 
  programbredd i två dimensioner; fakta och informationsområdet respektive underhåll- ningsområdet. Bl.a. framgår att en kanal kan uppvisa en stor programbredd inom ett område och en liten bredd inom ett annat. 
  
 Figur 5.6.  
  
 TV-kanalernas 
  programbredd 2003 (index) 
  
 Källa:  
 Granskningsnämnden 2004. 
  
 63  
 Granskningsnämnden 2004. 
 129 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 Inom det informationsinriktade utbudet uppvisar SVT:s båda kanaler, i enlighet med det generella mönstret, den största bredden, eller mångfalden. ZTV, VNA, Kanal 5 och TV3 uppvisar minst bredd i utbudet medan TV4 och TV8 ligger ungefär i mittemellan. I fråga om underhållningsinriktat programutbud är skillnaderna något mindre mellan kanalerna. 
 SVT:s båda kanaler utmärks av att de uppvisar stor mångfald både inom det informationsinriktade och det underhållnings- inriktade programutbudet. De är med andra ord både breda informationskanaler och breda underhållningskanaler, även om SVT1 och SVT2 skiljer sig avsevärt åt i fråga om underhållnings- inriktning. TV4 är en bredare underhållningskanal än SVT2 men uppvisar betydligt mindre mångfald eller bredd inom det fakta- och informationsinriktade programutbudet. Också TV3 och Kanal 5 kan sägas vara relativt breda underhållningskanaler, dock med mindre mångfald i det utbudet än TV4. 
 Spridningen av  
 TV-kanalerna 
  i ovanstående figur visar att det svenska  
 TV-systemet 
  präglas av en viss yttre mångfald, dvs. det finns tydliga skillnader mellan de kanaler som ses av flest tittare. 
 Programinnehållets utveckling över tid 
 En vanlig fråga i debatten om TV:s utveckling är i vilken utsträck- ning svensk television har blivit mer inriktad på underhållning och mindre på informations- och faktaprogram. I figur 5.7 redovisas ett sammanfattande index för den utveckling som skett mellan åren 1998 och 2003 i förhållandet mellan informationsinriktat program- utbud (nyheter och fakta) och underhållningsinriktat utbud (underhållning, fiktion och, i denna figur, sportprogram). 
 130 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 Figur 5.7.  
 Informationsinriktat och underhållningsinriktat program- utbud i svensk TV  
 1998-2003 
  (index ±0 = lika stor andel) 
  
 Källa:  
 Granskningsnämnden 2004. 
 Programutbudet i de svenska  
 TV-kanalerna 
  uppvisar en för- hållandevis stor stabilitet. Newman ligger stabilt nära mittpunkten under hela sexårsperioden, dvs. utbudet av informations- och underhållningskaraktär är lika stort (om SVT 24:s sändningar räknas in så ökar dock andelen informationsinriktat utbud kraftigt). TV4 ligger mitt emellan Newman och TV3 och Kanal 5, men sett över perioden har TV4 fjärmat sig från SVT och istället närmat sig TV3, genom att bli mer inriktat på underhållningsprogram. Studiens författare påpekar att resultaten måste tolkas med för- siktighet, men menar att riktningen ändå är tydlig, både vad gäller att TV4 fjärmar sig från SVT och närmar sig TV3 och att TV3 går i riktning mot den utbudsprofil som TV4 har. 
 131 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 5.9 
  
 Sammanfattning 
  
 Den genomgång som presenterats visar att radio- och  
 TV-området 
  har gått från en relativt enkel och förutsägbar monopolsituation till en komplex och mer lättrörlig marknad präglad av hård konkurrens och dramatisk teknisk utveckling där public  
 service-radio 
  och TV endast är en av många aktörer. Ett stort antal aktörer konkurrerar idag om publikens begränsade tid och uppmärksamhet. Förutom traditionella radio- och  
 TV-företag 
  finns inom området nya medier nu också de stora dagstidningarna, telefon- och dataoperatörer och olika innehållsleverantörer. Alla strävar de efter att få publiken att ägna uppmärksamhet åt just deras medieplattformar. Vår bedöm- ning är att företagen i allmänhetens tjänst den närmaste tioårs- perioden kommer att möta en alltmer komplicerad och krävande konkurrenssituation. 
 Hittills har de förändringar som varit ett resultat av tekniska landvinningar på radio- och  
 TV-området 
  framför allt handlat om att publiken har fått ökade valmöjligheter. Både inom radio och TV samt via Internet har information och ett medieutbud gjorts till- gängligt i en omfattning som aldrig tidigare skådats. Den tekniska utvecklingen har också gjort det möjligt för människor att i ökad utsträckning själva avgöra vad de vill ta del av, när och i vilken form. Interaktivitet mellan publik och sändare har blivit möjlig, även om tekniken fortfarande är i ett tidigt utvecklingsstadium och användningen är låg. Olika interaktiva tjänster vid sidan av radio- och  
 TV-utbudet 
  kan komma att förändra användningen på sikt. 
 Men samtidigt som tekniken har givit många människor fler valmöjligheter så är det viktigt att konstatera att allt det nya inte är tillgängligt för alla; vare sig tekniken eller tillgången till utbudet är jämnt spritt bland allmänheten. Satellit- och  
 kabel-TV 
  når fort- farande en begränsad del av de svenska hushållen. Även om till- gängligheten kan förväntas öka, både till ett ökat radio och TV- utbud och till Internet och andra nya medier, så är det viktigt att beakta den begränsning i tillgång som sannolikt kommer att finnas kvar under överskådlig tid. Denna begränsning har traditionellt visat sig hänga samman såväl med människors intresse som med kunskap och resurser. 
 Den fragmenterade medieanvändning som blir en följd av det kraftigt ökade utbudet resulterar i att människor i allt mindre utsträckning kommer att dela samma upplevelser. Allt färre radio- och  
 TV-program 
  kommer att nå riktigt stora publikandelar. Vi vet 
 132 
  
 SOU 2005:1 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 också att människor i vissa sociala grupper tenderar att i allt mindre utsträckning än tidigare ta del av nyheter och samhällsinformation när tillgången till ett större programutbud ökar. För public service- verksamheten har utvecklingen bl.a. inneburit att man fått allt svårare att nå den yngre publiken. 
 Genom att publiken sprids på allt fler enskilda radio- och TV- kanaler så sprids också de totala intäkterna på marknaden på allt fler kanaler och tjänster. Detta får konsekvenser för viljan och för- mågan att investera i ny produktion. Public  
 service-TV 
  står fort- farande för två tredjedelar av investeringarna i svensk produktion av TV, trots att dess andel av branschens totala intäkter idag endast är en tredjedel. För radio är SR:s andel av produktionen sannolikt ännu högre. Public  
 service-företagens 
  andel av branschens totala intäkter kommer med stor sannolikhet att fortsätta att minska. 
 Endast ett begränsat antal kommersiella radio- och  
 TV-kanaler 
  har i dag ambitionen att erbjuda breda nyhets- och samhälls- program. Nya radio- och  
 TV-kanaler 
  kan förväntas investera mycket blygsamt i ny produktion.  
 Betal-TV-företag, 
  som i Sverige liksom i andra länder, t.ex. Storbritannien, tar en allt större del av intäkterna på  
 TV-marknaden, 
  investerar mycket lite i egen produktion. 
 Trots 20 år av explosionsartad tillväxt i programutbud och fram- växt av nya medieformer så är fortfarande traditionell radio och TV, tillsammans med dagspressen, med stor marginal de enskilt mest använda massmedierna i samhället. Att tekniska förutsätt- ningar för ett enormt utbud skapas innebär inte automatiskt att en efterfrågan på dessa tjänster uppstår i samma omfattning. Vi vet i dag att människors medievanor, liksom vanor i allmänhet, föränd- ras långsamt och följer vissa bestämda mönster. Ett sådant mönster är människors benägenhet att även i en situation av ökade val- möjligheter ägna en betydande del av sin tid åt ett fåtal stora medier som man upplever präglas av kvalitet och som erbjuder ett rikt utbud på det egna språket. Den traditionella radio- och  
 TV-kanalen 
  kommer sannolikt att fylla ett behov för den stora publiken inom överskådlig tid, men den kommer att kompletteras med nya aktörer och nya tjänster som blir möjliga med ny teknik. 
 Det som kan förväntas ske den närmaste tioårsperioden är att utvecklingen mot ett ökat medieutbud fortsätter. Allt fler kommer också att få möjlighet att ta del av detta utbud. Dels är det digitali- seringen av de traditionella etermedierna som kommer att öka utbudet och leda till att tillgången ökar. Dels är det nya kommuni- 
 133 
  
 Medielandskap i förändring 
  
 SOU 2005:1 
  
 kationsvägar och plattformar som erbjuder hög överförings- kapacitet som kommer att spridas till allt fler. Även om medievanor förändras långsamt så kommer en fortsatt spridning av Internet- anslutning och andra tekniska landvinningar, tillsammans med ett kraftigt ökat medieutbud, att förändra medielandskapet. Allt fler människor kommer att ha möjlighet att själva påverka sin medie- konsumtion efter eget behag. Den tekniska utvecklingen kommer också att kunna fortsätta bidra till förbättrad tillgång till informa- tion och programutbud för människor med olika funktionshinder. 
 En sådan utveckling är emellertid bara möjlig om alla kan få till- gång till och dra nytta av den nya tekniken. Vi kan redan i dag se framväxten av digitala klyftor mellan människor. Detsamma gäller i andra länder. Spridningsgraden av både  
 digital-TV 
  och Internet är mycket olika i olika åldersskikt och i  
 socio-ekonomiska 
  grupper. I takt med att den allra senaste tekniken utvecklas finns en risk att klyftorna vidgas ytterligare. 
 I inledningen av detta kapitel ställde vi frågan om den roll medier spelar i det demokratiska samhället kan antas ha förändrats eller komma att förändras i ljuset av den utveckling som sker på medie- området. Ett svar på den frågan är att mediernas roll visserligen förändras ständigt i takt med teknisk utveckling och förändrade medievanor, men sammantaget ger utvecklingen en relativt stabil bild av massmediernas fortsatt mycket stora betydelse i människors vardag och därmed också av de uppgifter som medierna kan sägas ha i det demokratiska samhället. Utvecklingen rymmer också inom sig ett antal orosmoment, t.ex. att den tekniska utvecklingen endast tycks nå en begränsad del av allmänheten och att det kraftigt ökade utbudet kan leda till att färre människor tar del av ett kvalificerat medieinnehåll i framtiden. 
 Men det finns också möjligheter att utvecklingen kan komma att gå mot ökade valmöjligheter och ett större inflytande för enskilda mediekonsumenter. Detta kan möjligen i förlängningen vara ett av stegen mot ett ökat deltagande bland medborgare i det offentliga samtalet. För att en sådan utveckling ska bli möjlig krävs dock att det samlade programutbudet görs tillgängligt för så många männi- skor som möjligt och att det programutbud som sänds i stor utsträckning upplevs som relevant av hela allmänheten. 
 134