Innehåll 
  
 Del 2 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv .............................................................. 
  
 5 
  
 Bilaga 2 Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen 
  
 (utdrag) ............................................................................ 
  
 15 
  
 Bilaga 3 Brottskriterierna (Elements of Crimes) ........................ 
  
 65 
  
 Bilaga 4 Bevis- och förfarandereglerna (Rules of Procedure 
  
 and Evidence, utdrag).................................................... 
  
 125 
  
 Bilaga 5 Jurisdiktionsbestämmelser i några internationella 
  
 överenskommelser......................................................... 
  
 129 
  
 Bilaga 6 
  
 Lagrumsnyckel............................................................... 
  
 161 
  
 Bilaga 7 Korta referat av några domar från de båda FN- 
  
 tribunalerna.................................................................... 
  
 167 
  
 Bilaga 8 
  
 Några läsanvisningar...................................................... 
  
 177 
  
 Bilaga 9 
  
 Materialförteckning....................................................... 
  
 179 
  
 3 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Straffansvar för brott mot mänskligheten och 
  
 Dir. 
  
 andra internationella brott enligt folkrätten 
  
 2000:76 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 12 oktober 2000. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 Utredaren skall se över den svenska straffrättsliga lagstiftningen när det gäller sådana s.k. internationella brott som enligt folkrätten skall föranleda individuellt straffrättsligt ansvar. Vid översynen i denna del skall utredaren särskilt beakta innehållet i Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen och den för straffrätten relevanta utvecklingen inom folkrätten i övrigt. I samband därmed skall utredaren också överväga frågor om preskription för de aktuella brotten. 
 Utredaren skall vidare se över lagstiftningen om svensk straff- rättslig domsrätt i fråga om sådana internationella brott enligt folkrätten som nämnts ovan när de har begåtts utomlands. Där- utöver skall utredaren utreda behovet av andra förändringar av bestämmelserna om svensk straffrättslig domsrätt och göra en systematisk översyn av dem i syfte att åstadkomma en samlad, överskådlig och lättillämpad reglering. 
 Utredaren skall lämna de förslag till lagändringar som översynen kan ge anledning till. 
 Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 31 oktober 2002. 
 5 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bakgrund 
 Sammanfattning 
 Bakgrunden till uppdraget är främst den utveckling på folkrättens område som ägt rum under senare år. Denna utveckling innebär bl.a. att enskilda personer i allt större utsträckning har förts in som bärare av både rättigheter och ansvar under det folkrättsliga regel- systemet. Möjligheterna att ställa enskilda personer till svars för vissa allvarliga brott mot grundläggande folkrättsliga regler, även när dessa brott saknar samband med väpnade konflikter, har kommit alltmer i fokus, och internationella instanser för detta ändamål har inrättats. Romstadgan för Internationella brottmåls- domstolen kan ses som ett viktigt led i denna utveckling. Genom stadgan har Internationella brottmålsdomstolen inrättats. Under domstolens jurisdiktion faller brotten folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Sverige har deltagit mycket aktivt i arbetet med framtagandet av stadgan. 
 I svensk lagstiftning infördes straffrättsliga bestämmelser om folkmord och folkrättsbrott efter andra världskrigets slut. Bestämmelserna finns nu i lagen (1964:169) om straff för folkmord respektive i 22 kap. 6 § brottsbalken. Därefter har ytterligare brott mot folkrätten straffbelagts enligt svensk lag. Något särskilt brott mot mänskligheten finns dock inte i lagstiftningen, även om de gärningar som innefattas i detta brott torde kunna lagföras i Sverige med tillämpning av andra bestämmelser. 
 Utvecklingen av folkrätten och de frågor som på senare tid uppkommit om möjligheten att i Sverige lagföra exempelvis f.d. statschefer för allvarliga brott enligt folkrätten gör det angeläget att nu se över den svenska straffrättsliga regleringen av sådana brott och överväga vilka förändringar som behöver göras. En särskilt viktig fråga i det sammanhanget är att utreda hur Sverige bör straffbelägga brott mot mänskligheten. Det är också angeläget att på nytt överväga om det verkligen är rimligt att ha regler om preskription för de allvarligaste internationella brotten enligt folkrätten. 
 I detta sammanhang finns det också anledning att utreda behovet av en utvidgning av svenska domstolars möjligheter att döma över sådana internationella brott som begåtts utomlands. 
 I 2 kap. brottsbalken finns de viktigaste av de regler som bestämmer i vilken omfattning svensk straffrättslig lagstiftning är tillämplig och svenska domstolar behöriga att döma. Den straff- 
 6 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 1 
  
 rättsliga utvecklingen har på senare år präglats av en förändrad syn på straffrätten som ett internationellt rättsområde och ett starkt ökande inslag av internationalisering. Utarbetandet av ett stort antal internationella konventioner m.m. som berör straffansvar har också lett till att reglerna om svensk lags tillämplighet och svenska domstolars behörighet har fått ändras ett flertal gånger. Lagstift- ningen har nu kommit att bli ganska svåröverskådlig. 
 Bestämmelserna om svensk lags tillämplighet och svenska domstolars behörighet i brottmål bör nu därför samtidigt ses över i både sakligt och systematiskt hänseende. 
 Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen 
 Den 17 juli 1998 antogs Romstadgan för Internationella brottmåls- domstolen. Genom stadgan inrättas Internationella brottmåls- domstolen som en permanent institution för lagföring av enskilda för de allvarligaste internationella brotten enligt folkrätten. Sverige undertecknade stadgan den 12 oktober 1998. För att stadgan skall träda i kraft krävs bl.a. att 60 stater ratificerar den. Det kan beräknas ske tidigast om ett par år. 
 Stadgans principiellt viktigaste bestämmelser finns i dess andra del. De behandlar bl.a. de brott som Internationella brottmåls- domstolen kan döma över och förhållandet mellan nationella rätts- ordningar och Internationella brottmålsdomstolens domsrätt eller jurisdiktion. Detta förhållande är uppbyggt så att den nationella processen i princip har företräde. Internationella brottmåls- domstolen får dock ta upp ett fall om en stat saknar vilja eller möjligheter att genomföra en korrekt prövning. Beslut i en sådan fråga fattas av Internationella brottmålsdomstolen. 
 I stadgans tredje del finns föreskrifter om allmänna straffrättsliga principer. Där behandlas exempelvis uppsåt, ansvarsfrihetsgrunder, villfarelse och förmans befallning. Vidare behandlas ansvar för försök till de aktuella brotten i denna del. 
 De brott som för närvarande omfattas av Internationella brott- målsdomstolens jurisdiktion är folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Förhandlingar kring en definition av ett aggressionsbrott pågår, men det är osäkert om detta brott kommer att inlemmas under Internationella brottmålsdomstolens juris- diktion. I stadgan anges att brotten under domstolens jurisdiktion vid lagföring inför domstolen inte skall vara föremål för preskription. 
 7 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:98 
  
 I stadgan definieras också vad som, inför Internationella brott- målsdomstolen, skall avses med folkmord, brott mot mänsklig- heten och krigsförbrytelser. Definitionerna har härletts från olika internationella rättskällor men behöver inte nödvändigtvis återge gällande folkrätt på området. Bestämmelserna i stadgan skall över huvud taget inte tolkas som att de på något vis inskränker andra folkrättsliga regler eller utesluter att folkrättsliga brottsbeskriv- ningar kan ha ett annat innehåll i andra sammanhang, utanför Internationella brottmålsdomstolen. 
 Stadgans definition av folkmord är densamma som den som finns i 1948 års  
 FN-konvention 
  om förebyggande och bestraffning av brottet folkmord (SÖ 1952:64). 
 Definitionen av brott mot mänskligheten innehåller en icke uttömmande uppräkning av vissa gärningar som kan utgöra brott mot mänskligheten. För att dessa gärningar skall kunna hänföras till brott mot mänskligheten krävs att de har utgjort en del av ett vidsträckt eller systematiskt angrepp riktat mot civilbefolkning. Det krävs däremot inte någon koppling till en väpnad konflikt. I uppräkningen nämns bl.a. mord, förslavning, tvångsförflyttning av befolkning, vissa frihetsberövanden och olika former av sexuellt våld samt andra former av omänskliga handlingar av viss beskaffenhet som förorsakar svårt lidande, svår kroppslig skada eller svårt själsligt eller fysiskt men. 
 Definitionen av krigsförbrytelsebrotten omfattar gärningar både i internationella väpnade konflikter och sådana väpnade konflikter som inte är av internationell karaktär. Definitionen innehåller uppräkningar av svåra överträdelser av 1949 års fyra Genève- konventioner till skydd för krigets offer (SÖ 1953:14 - 17) och deras första tilläggsprotokoll liksom allvarliga kränkningar av andra skrivna och oskrivna folkrättsliga regler avseende väpnade konflikter. 
 Romstadgan innehåller också bestämmelser om att brotts- kriterier, s.k. Elements of Crimes, skall utarbetas till ledning för Internationella brottmålsdomstolens tolkning och tillämpning när det gäller brotten i stadgan. Kriterierna omfattar såväl objektiva som subjektiva brottsrekvisit. De har nu utarbetats av en förberedande kommission, som avslutade sitt arbete i denna del den 30 juni 2000. Brottskriterierna, liksom även de bevis- och processregler som förhandlats parallellt, skall antas av Stadge- partsförsamlingen när stadgan har trätt i kraft. 
 8 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 1 
  
 Behovet av en översyn 
 Den svenska straffrättsliga lagstiftningen på området 
 Romstadgan innehåller i och för sig inte något krav på att de brott och de straffrättsliga principer som anges i stadgan skall införlivas i de fördragsslutande staternas nationella rättsordningar. Det finns dock ett starkt svenskt intresse av att se till att den svenska lag- stiftningen straffbelägger och medger lagföring för allvarliga brott på motsvarande sätt och i samma utsträckning som skall gälla enligt den internationella ordning som Sverige har verkat för. Eftersom stadgan bygger på principen om att nationell lagföring har företräde, kan den också sägas förutsätta att det ligger i staternas intresse att ha en nationell lagstiftning som möjliggör sådan lagföring. 
 Den i sammanhanget relevanta internationella rätten är relativt svårtillgänglig och svåröverskådlig. Det finns ett behov av att från straffrättsliga utgångspunkter djupare analysera svensk rätts utformning i belysning av det folkrättsliga regelsystemet och dess utveckling. 
 När det gäller brott mot mänskligheten saknas särskilda bestämmelser om detta brott i svensk rätt. Sådana brott som innefattas i brott mot mänskligheten torde i och för sig kunna lagföras i Sverige med tillämpning av gällande bestämmelser om t.ex. mord, grov misshandel, människorov m.m. Det kan dock ifrågasättas om de gällande svenska straffrättsliga reglerna tar tillräcklig hänsyn till det försvårande i syftena bakom brotten och till det sammanhang i vilka de begås. Avsaknaden av ett särskilt brott kan tänkas försvaga Sveriges möjligheter att på ett tillfredsställande sätt lagföra allvarliga brott mot folkrätten när de utgör del i ett vidsträckt eller systematiskt angrepp riktat mot civilbefolkning men inte begås i samband med en väpnad konflikt. 
 Vidare reser den senaste tidens debatt och utveckling när det gäller bl.a.  
 Pinochet-fallet 
  frågan om svenska domstolars möjlig- heter att pröva anklagelser mot utländska diktatorer eller f.d. diktatorer om exempelvis tortyr. Sverige har i och för sig gjort bedömningen att de svenska straffbestämmelserna motsvarar kraven enligt  
 FN-konventionen 
  mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling (SÖ 1986:1). Den senaste tidens utveckling gör det dock angeläget att utreda om det kan vara så att de svenska straffbestämmelsernas utformning kan få alltför begränsande konsekvenser för de svenska myndigheternas möjlig- 
 9 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:98 
  
 heter att pröva anklagelser om sådana gärningar som begåtts utomlands. Det finns också därför anledning att nu se över vilka möjligheter och hinder som de svenska bestämmelserna på detta område innebär. 
 Det är alltså angeläget att nu se över den svenska straffrättsliga lagstiftningen rörande de internationella brotten enligt folkrätten, främst reglerna om folkmord och folkrättsbrottet, samt att över- väga hur brottet mot mänskligheten skall regleras i svensk rätt. Det finns också ett behov av att göra en lagteknisk översyn av de svenska reglerna om brott av detta slag. 
 Preskription 
 Enligt svensk lagstiftning preskriberas alla brott efter viss tid. Sverige har haft preskriptionsregler i mer än 150 år och de utgör en integrerad del av det svenska straffrättsliga systemet. Bakom dessa regler ligger olika rättspolitiska överväganden och grundläggande principer om att statens ingripanden mot enskilda skall omgärdas av rättsäkerhets- och rättstrygghetsgarantier. 
 Det finns starka skäl för att bibehålla principen att brott skall kunna preskriberas. Samtidigt har olika händelser på senare tid visat på behovet av att på nytt överväga frågan om det verkligen är rimligt att ha regler om preskription även för de allvarligaste internationella brotten enligt folkrätten. Det finns därför skäl att nu utreda om inte reglerna om preskription för sådana brott bör avskaffas. Översynen i denna del bör även avse möjligheten att avskaffa preskription för redan begångna brott som inte har preskriberats än. 
 I detta sammanhang kan det nämnas att Romstadgans bestämmelse om preskription i och för sig gäller endast för lagföring inför Internationella brottmålsdomstolen. I den mån Sverige, på grund av svenska regler om preskription, inte kan lagföra ett brott som omfattas av Internationella brottmåls- domstolens jurisdiktion, medför dock stadgans bestämmelser att Internationella brottmålsdomstolen har behörighet att göra det i stället. 
 10 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 1 
  
 Svensk straffrättslig domsrätt 
 Svensk lagstiftning bygger på principen att lagföring för allvarliga brott mot folkrätten alltid skall kunna äga rum i Sverige. Den svenska domsrätten i fråga om brott som begåtts utomlands är redan mycket omfattande. Som framgått ovan finns det dock nu ett behov av att se över de svenska reglerna om straffrättslig domsrätt i ljuset av den senaste tidens utveckling av folkrätten. 
 Under de senaste åren har ett flertal ändringar skett i brotts- balkens regler om svensk domsrätt. Vidare har regler om svensk domsrätt förts in i specialstraffrättslig lagstiftning. Detta har gjort att reglerna i dag är ganska svåröverskådliga. 
 Möjligheterna att skapa en samlad och mer överskådlig reglering av bestämmelserna om svensk straffrättslig domsrätt bör nu undersökas. Samtidigt bör behovet av andra förändringar och för- enklingar av regleringen undersökas. Frågor som i det samman- hanget bör övervägas är t.ex. om kraven på dubbel straffbarhet och åtalstillstånd för gärningar begångna utomlands och regleringen av utländska domars rättsverkan har en lämplig omfattning och utformning. 
 Uppdraget 
 Den svenska straffrättsliga lagstiftningen när det gäller interna- tionella brott enligt folkrätten. 
 Utredaren skall se över den svenska straffrättsliga lagstiftningen rörande de internationella brotten enligt folkrätten och ta ställning till vilka förändringar som behövs. Översynen skall göras mot bakgrund av den tidigare nämnda utveckling som har skett inom folkrätten. 
 Utredaren skall särskilt uppmärksamma behovet av att införa adekvat straffrättslig lagstiftning för brott mot mänskligheten. I det sammanhanget finns det anledning att beakta att Romstadgans definition av brott mot mänskligheten inte förutsätter att gärningarna begås inom ramen för en väpnad konflikt. 
 Utredaren skall också ta ställning till om brottsrubriceringen folkrättsbrott är adekvat för de gärningar detta brott enligt 22 kap. 6 § brottsbalken omfattar i dag. Utredaren bör också beakta att en rad konventioner, varav flera innehåller ett stort antal mycket detaljerade artiklar, liksom folkrättslig sedvanerätt har straff- sanktionerats genom stadgandet om detta brott. Utredaren bör vid 
 11 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:98 
  
 översynen och vid utarbetandet av nya lagförslag överväga vilka ramar som kan anses rimliga för ett straffbud av detta slag. 
 Vid utarbetandet av de förslag som översynen kan ge anledning till skall utredaren därutöver särskilt överväga de lagtekniska lösningarna när det gäller frågor om en samlad reglering av de aktuella brotten, om indelningar i och avgränsningar av olika brott samt om införande av nya brott. 
 Preskription 
 Utredaren skall överväga och ta ställning till om inte de allvarligaste av de internationella brotten enligt folkrätten bör undantas från reglerna om preskription och, i så fall, hur detta bör lösas lag- tekniskt. Övervägandena i denna del skall omfatta också möjlig- heten att undanta redan begångna, men ännu inte preskriberade brott, från framtida preskription. 
 Svensk straffrättslig domsrätt 
 Utredaren skall se över den svenska lagstiftningen om straffrättslig domsrätt i fråga om de internationella brotten enligt folkrätten och ta ställning till vilka ändringar som kan föranledas av över- vägandena med anledning av utvecklingen inom detta rättsområde. 
 Utredaren skall dessutom undersöka behovet av andra föränd- ringar av bestämmelserna om den svenska straffrättsliga doms- rätten och göra en systematisk översyn av dem i syfte att åstad- komma en samlad, överskådlig och lättillämpad reglering. 
 Bland de frågor som det i detta sammanhang finns anledning att uppmärksamma kan nämnas frågan om kraven på åtalstillstånd för utomlands begångna gärningar har en lämplig omfattning och utformning. 
 I dag gäller ett generellt krav på åtalstillstånd för brott som begåtts utomlands. Bakom detta krav ligger tanken att det inte alltid är rimligt att lagföring sker i Sverige för utomlands begångna gärningar även om den svenska lagstiftningen i och för sig skulle medge det. Den svenska formella domsrätten är nämligen mycket vidsträckt. Även fortsättningsvis bör det vara en utgångspunkt att Sverige skall utnyttja sin domsrätt i fråga om brott som har begåtts utomlands bara när det finns ett påtagligt och berättigat intresse av att lagföring kommer till stånd i Sverige. Det kan dock ifrågasättas 
 12 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 1 
  
 om det inte finns fall som, även med denna utgångspunkt, skulle kunna undantas från det nu gällande kravet på ett särskilt tillstånd för att åtal skall få väckas. Prövningen i frågor om åtalstillstånd bör vidare inte göras av regeringen om det inte finns goda skäl för detta. Sådana skäl kan vara att det i vissa fall kan bli fråga om mycket svåra bedömningar av både folkrättslig och utrikespolitisk art. Det finns anledning att utreda om inte den nuvarande regleringen i vissa fall innebär att åtalsprövningen måste göras av regeringen också i sådana fall där den lämpligen kan göras av Riksåklagaren. 
 Uppdraget i dess helhet 
 En utgångspunkt för uppdraget är att den svenska lagstiftningen skall göra det möjligt att i Sverige lagföra personer som begått allvarliga brott mot folkrätten oavsett vem som har begått dem och var i världen de har begåtts. Svensk lagstiftning bör inte hindra att lagföring kan ske här i landet för sådana brott enligt adekvata brottsbeskrivningar och i samma utsträckning som det är möjligt vid Internationella brottmålsdomstolen. Detta innebär dock inte att de svenska bestämmelserna behöver vara utformade på samma sätt som bestämmelserna i Romstadgan. 
 Det står utredaren fritt att ta upp sådana andra frågor inom ramen för uppdraget, som aktualiseras under utredningsarbetet. 
 Utredaren skall lämna de förslag till lagändringar som översynen ger anledning till. Utredaren skall utarbeta och lägga fram full- ständiga lagförslag. 
 Uppdragets genomförande och tidsplan 
 Utredaren bör studera lagstiftningen i några med Sverige jämför- bara länder. Utredaren skall också följa och beakta resultatet av det arbete som nu pågår internationellt i fråga om hur Romstadgans bestämmelser om brotten närmare skall införas i olika länder. 
 Samarbetet med Internationella brottmålsdomstolen, liksom lag- föring av brott riktade mot domstolen och ratifikation av Rom- stadgan, är föremål för lagstiftningsarbete i annan ordning. Detta gäller också frågan om rättsverkningar i Sverige av Internationella brottmålsdomstolens domar. Utredaren skall i sitt arbete beakta resultaten av detta lagstiftningsarbete. 
 13 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:98 
  
 Uppdraget skall redovisas senast den 31 oktober 2002. Om utredaren anser det lämpligt kan någon eller några delar av uppdraget redovisas i ett eller flera delbetänkanden. 
 (Justitiedepartementet) 
 14 
 Bilaga 2 
 Romstadgan för Internationella Brottmålsdomstolen 
 I bilagan finns dels en fullständig förteckning över innehållet i Romstadgan, dels ett utdrag ur stadgan med återgivande av de för vårt utredningsuppdrag mest relevanta bestämmelserna. Stadgan i sin helhet finns återgiven i prop. 2000/01:122. 
 Innehållsförteckning 
 De artiklar som finns med i det efterföljande utdraget ur stadgan har marke- rats med kursiv stil 
  
 INGRESS 
  
 ................................................................... 
  
 20 
  
 DEL 1 
  
 UPPRÄTTANDE AV DOMSTOLEN 
 ............... 
  
 22 
  
 Artikel 1 
  
 Domstolen 
  
 Artikel 2 
  
 Domstolens förhållande till Förenta nationerna 
  
 Artikel 3 
  
 Domstolens säte 
  
 Artikel 4 
  
 Domstolens rättsliga status och befogenheter 
  
 DEL 2 
  
 JURISDIKTION, PROCESSFÖRUTSÄTT- 
  
 NINGAR OCH TILLÄMPLIG LAG 
 .................23 
  
 Artikel 5 
  
 Brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion 
  
 Artikel 6 
  
 Folkmord 
  
 Artikel 7 
  
 Brott mot mänskligheten 
  
 Artikel 8 
  
 Krigsförbrytelser 
  
 Artikel 9 
  
 Brottskriterier 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:98 
  
 Artikel 10 
  
 Artikel 11 
  
 Tidsavgränsning av Domstolens jurisdiktion 
  
 Artikel 12 
  
 Förutsättningar för utövande av jurisdiktion 
  
 Artikel 13 
  
 Utövande av jurisdiktion 
  
 Artikel 14 
  
 En stadgeparts hänskjutande av en situation 
  
 Artikel 15 
  
 Åklagaren 
  
 Artikel 16 
  
 Uppskjutande av förundersökning eller lagföring 
  
 Artikel 17 
  
 Frågor om processförutsättningar 
  
 Artikel 18 
  
 Preliminära beslut i fråga om processförutsättningar 
  
 Artikel 19 
  
 Invändningar angående Domstolens jurisdiktion eller 
  
 ett måls processförutsättningar 
  
 Artikel 20 
  
 Negativ rättskraft (ne bis in idem) 
  
 Artikel 21 
  
 Tillämplig lag 
  
 DEL 3 
  
 ALLMÄNNA STRAFFRÄTTSLIGA 
  
 PRINCIPER 
 .................................................51 
  
 Artikel 22 
  
 Legalitetsprincipen (nullum crimen sine lege) 
  
 Artikel 23 
  
 Inget straff utan lag (nulla poena sine lege) 
  
 Artikel 24 
  
 Icke-retroaktivitet 
  
 Artikel 25 
  
 Personligt straffrättsligt ansvar 
  
 Artikel 26 
  
 Ingen jurisdiktion över personer under 18 år 
  
 Artikel 27 
  
 Officiell ställning saknar betydelse 
  
 Artikel 28 
  
 Militära befälhavares och andra förmäns ansvar 
  
 Artikel 29 
  
 Preskription 
  
 Artikel 30 
  
 Subjektiva rekvisit 
  
 Artikel 31 
  
 Ansvarsfrihetsgrunder 
  
 Artikel 32 
  
 Faktisk villfarelse eller rättsvillfarelse 
  
 Artikel 33 
  
 Befallning av förman och skyldighet att lyda 
  
 DEL 4 
  
 DOMSTOLENS SAMMANSÄTTNING OCH 
  
 ADMINISTRATION 
  
 Artikel 34 
  
 Domstolens organ 
  
 Artikel 35 
  
 Domarnas tjänstgöring 
  
 Artikel 36 
  
 Kvalifikationskrav, nominering och val av domare 
  
 Artikel 37 
  
 Vakanser bland domarna 
  
 Artikel 38 
  
 Presidiet 
  
 16 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 2 
  
 Artikel 39 
  
 Domstolens kammare 
  
 Artikel 40 
  
 Domarnas oberoende 
  
 Artikel 41 
  
 Befrielse från uppgift och jäv för domare 
  
 Artikel 42 
  
 Åklagarens kansli 
  
 Artikel 43 
  
 Registratorskontoret 
  
 Artikel 44 
  
 Personal 
  
 Artikel 45 
  
 Högtidlig förklaring 
  
 Artikel 46 
  
 Entledigande 
  
 Artikel 47 
  
 Disciplinära åtgärder 
  
 Artikel 48 
  
 Immunitet och privilegier 
  
 Artikel 49 
  
 Löner, arvoden och kostnadsersättning 
  
 Artikel 50 
  
 Officiella språk och arbetsspråk 
  
 Artikel 51 
  
 Bevis- och förfaranderegler 
  
 Artikel 52 
  
 Domstolens arbetsordning 
  
 DEL 5 
  
 FÖRUNDERSÖKNING OCH LAGFÖRING 
  
 Artikel 53 
  
 Inledande av förundersökning 
  
 Artikel 54 
  
 Åklagarens skyldigheter och befogenheter vid en 
  
 förundersökning 
  
 Artikel 55 
  
 Personers rättigheter vid en förundersökning 
  
 Artikel 56 
  
 Förundersökningskammarens roll vid ett unikt un- 
  
 dersökningstillfälle 
  
 Artikel 57 
  
 Förundersökningskammarens uppgifter och befo- 
  
 genheter 
  
 Artikel 58 
  
 Förundersökningskammarens utfärdande av häkt- 
  
 ningsbeslut eller kallelse till inställelse inför Dom- 
  
 stolen 
  
 Artikel 59 
  
 Förfarande i förvarsstaten vid ett frihetsberövande 
  
 Artikel 60 
  
 Inledande förfaranden inför Domstolen 
  
 Artikel 61 
  
 Bekräftelse av åtalspunkter före rättegång 
  
 DEL 6 
  
 RÄTTEGÅNGEN 
  
 Artikel 62 
  
 Rättegångsort 
  
 Artikel 63 
  
 Den tilltalades närvaro vid huvudförhandlingen 
  
 Artikel 64 
  
 Rättegångskammarens uppgifter och befogenheter 
  
 Artikel 65 
  
 Förfarande om en tilltalad erkänner sig skyldig 
  
 Artikel 66 
  
 Oskyldighetspresumtion 
  
 Artikel 67 
  
 Den tilltalades rättigheter 
  
 17 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:98 
  
 Artikel 68 
  
 Skydd av brottsoffer och vittnen och deras delta- 
  
 gande i förfarandet 
  
 Artikel 69 
  
 Bevisning 
  
 Artikel 70 
  
 Brott mot den rättsliga processen 
  
 Artikel 71 
  
 Sanktioner vid rättegångsförseelser 
  
 Artikel 72 
  
 Skydd av uppgifter som berör nationell säkerhet 
  
 Artikel 73 
  
 Uppgifter eller handlingar från tredje man 
  
 Artikel 74 
  
 Förutsättningar för dom 
  
 Artikel 75 
  
 Gottgörelse till brottsoffer 
  
 Artikel 76 
  
 Meddelande av straff 
  
 DEL 7 
  
 STRAFF  
 ...................................................... 
  
 61 
  
 Artikel 77 
  
 Tillämpliga straff 
  
 Artikel 78 
  
 Fastställande av straff 
  
 Artikel 79 
  
 Förvaltningsfond 
  
 Artikel 80 
  
 Ingen inverkan på nationell tillämpning av straff och 
  
 nationella lagar 
  
 DEL 8 
  
 ÖVERKLAGANDE OCH OMPRÖVNING 
  
 Artikel 81 
  
 Överklagande av fällande och frikännande dom 
  
 samt av straff 
  
 Artikel 82 
  
 Överklagande av andra beslut 
  
 Artikel 83 
  
 Förfarandet vid överklagande 
  
 Artikel 84 
  
 Omprövning beträffande en fällande dom eller ett 
  
 straff 
  
 Artikel 85 
  
 Skadestånd till en som arresterats eller dömts för 
  
 brott 
  
 DEL 9 
  
 INTERNATIONELLT SAMARBETE OCH 
  
 RÄTTSLIG HJÄLP 
  
 Artikel 86 
  
 Allmän skyldighet att samarbeta 
  
 Artikel 87 
  
 Framställning om samarbete: allmänna bestämmelser 
  
 Artikel 88 
  
 Tillgång till förfaranden i nationell lag 
  
 Artikel 89 
  
 Överlämnande av personer till Domstolen 
  
 Artikel 90 
  
 Konkurrerande framställningar 
  
 18 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 2 
  
 Artikel 91 
  
 Innehållet i en framställning om anhållande och 
  
 överlämnande 
  
 Artikel 92 
  
 Provisoriskt anhållande 
  
 Artikel 93 
  
 Andra former av samarbete 
  
 Artikel 94 
  
 Rhodes med att verkställa en framställning på 
  
 grund av pågående förundersökning eller lagföring 
  
 Artikel 95 
  
 Rhodes med verkställande av en framställning på 
  
 grund av en invändning om bristande processförut- 
  
 sättningar 
  
 Artikel 96 
  
 Vad en framställning om andra former av bistånd 
  
 enligt artikel 93 skall innehålla 
  
 Artikel 97 
  
 Samråd 
  
 Artikel 98 
  
 Samarbete i fråga om hävande av immunitet och 
  
 samtycke till överlämnande 
  
 Artikel 99 
  
 Verkställande av framställningar i enlighet med ar- 
  
 tiklarna 93 och 96 
  
 Artikel 100 
  
 Kostnader 
  
 Artikel 101 
  
 Specialitetsprincipen 
  
 Artikel 102 
  
 Användning av begrepp 
  
 DEL 10 VERKSTÄLLIGHET 
  
 Artikel 103 
  
 Staters roll i verkställande av fängelsestraff 
  
 Artikel 104 
  
 Ändring av verkställighetsstat 
  
 Artikel 105 
  
 Verkställighet av straff 
  
 Artikel 106 
  
 Överinseende av straffverkställighet och fängelse- 
  
 förhållanden 
  
 Artikel 107 
  
 Överförande av personer efter avtjänat straff 
  
 Artikel 108 
  
 Inskränkning i fråga om lagföring och bestraffning 
  
 för andra brott 
  
 Artikel 110 
  
 Domstolens prövning av strafflindring 
  
 Artikel 111 
  
 Rymning 
  
 DEL 11 
  
 STADGEPARTSFÖRSAMLINGEN 
  
 Artikel 112 
  
 Stadgepartsförsamlingen 
  
 DEL 12 
  
 FINANSIERING 
  
 Artikel 113 
  
 Regler för den ekonomiska förvaltningen 
  
 19 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:98 
  
 Artikel 114 
  
 Täckning av kostnader 
  
 Artikel 115 
  
 Domstolens och stadgepartsförsamlingens 
  
 tillgångar 
  
 Artikel 116 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Artikel 117 
  
 Uttaxerande av bidrag 
  
 Artikel 118 
  
 Årlig revision 
  
 DEL 13 
  
 SLUTBESTÄMMELSER 
  
 Artikel 119 
  
 Tvistlösning 
  
 Artikel 120 
  
 Reservationer 
  
 Artikel 121 
  
 Ändringar 
  
 Artikel 122 
  
 Ändring av institutionella bestämmelser 
  
 Artikel 123 
  
 Översyn av stadgan 
  
 Artikel 124 
  
 Övergångsbestämmelse 
  
 Artikel 125 
  
 Undertecknande, ratificering, godtagande, god- 
  
 kännande och anslutning 
  
 Artikel 126 
  
 Ikraftträdande 
  
 Artikel 127 
  
 Frånträde 
  
 Artikel 128 
  
 Giltiga texter 
  
 Utdrag ur Romstadgan 
 PREAMBLE 
 The States Parties to this Sta- tute, 
 Conscious that all peoples are united by common bonds, their cultures pieced together in a sha- red heritage, and concerned that this delicate mosaic may be shat- tered at any time, 
 Mindful that during this cen- tury millions of children, women and men have been vic- 
 INGRESS 
 De stater som är parter i den- na stadga, 
 som är medvetna om att alla folk hålls samman av gemen- samma band, med deras kulturer sammanfogade till ett gemen- samt arv, och som fruktar att denna ömtåliga mosaik när som helst kan förstöras, 
 som är medvetna om att mil- jontals barn, kvinnor och män under detta århundrade har fallit 
 20 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 2 
  
 tims of unimaginable atrocities that deeply shock the conscience of humanity, 
 Recognizing that such grave crimes threaten the peace, secu- rity and  
 well-being 
  of the world, Affirming that the most seri- ous crimes of concern to the international community as a whole must not go unpunished and that their effective prosecu- tion must be ensured by taking Wilson level and by enhancing international 
 cooperation, 
 Determined to put an end to impunity for the perpetrators of these crimes and thus to contri- bute to the prevention of such crimes, 
 Recalling that it is the duty of every State to exercise its crimi- nal jurisdiction over those responsible for international crimes, 
 Reaffirming the Purposes and Principles of the Charter of the United Nations, and in particu- lar that all States shall refrain from the threat or use of force against the territorial integrity or political independence of any State, or in any other manner inconsistent with the Purposes of the United Nations, 
 Emphasizing in this connec- tion that nothing in this Statute shall be taken as authorizing any State Party to intervene in an armed conflict or in the internal affairs of any State, 
 offer för ofattbara skändligheter som djupt skakar mänsklighe- tens samvete, 
 som erkänner att så allvarliga brott hotar freden, säkerheten och välståndet i världen, 
 som förklarar att de mest all- varliga brotten som angår hela det internationella samfundet inte får förbli ostraffade och att en effektiv lagföring av dem måste säkras genom åtgärder på det nationella planet och ett för- stärkt internationellt samarbete, 
 som är beslutna att hindra att de som gör sig skyldiga till dessa brott går ostraffade och att där- igenom medverka till att före- bygga sådana brott, 
 som erinrar om att det åligger varje stat att utöva straffrättslig jurisdiktion över dem som har gjort sig skyldiga till internatio- nella brott, 
 som bekräftar ändamålen och grundsatserna i Förenta natio- nernas stadga, särskilt den att alla stater skall avhålla sig från hot om eller bruk av våld, riktat mot någon annan stats territori- ella integritet eller politiska obe- roende, eller på annat sätt som är oförenligt med Förenta natio- nernas ändamål, 
 som härvidlag understryker att ingen bestämmelse i denna stadga skall uppfattas som att tillåta någon stadgepart att ingripa i en väpnad konflikt eller i någon stats interna angelägen- heter, 
 21 
 Bilaga 2 
 Determined to these ends and for the sake of present and fu- ture generations, to establish an independent permanent Interna- tional Criminal Court in rela- tionship with the United Na- tions system, with jurisdiction over the most serious crimes of concern to the international community as a whole, 
 Emphasizing that the Interna- tional Criminal Court estab- lished under this Statute shall be complementary to national criminal jurisdictions, 
 Resolved to guarantee lasting respect for and the enforcement of international justice, 
 Have agreed as follows 
 PART 1. ESTABLISHMENT OF 
 THE COURT 
 Article 1 
 The Court 
 An International Criminal Court (the Court) is hereby established. It shall be a perma- nent institution and shall have the power to exercise its juris- diction over persons for the most serious crimes of interna- tional concern, as referred to in this Statute, and shall be com- plementary to national criminal jurisdictions. The jurisdiction and functioning of the Court shall be governed by the provi- sions of this Statute. 
 22 
 SOU 2002:98 
 som är beslutna att i dessa syf- ten och i innevarande och fram- tida generationers intresse upp- rätta en oberoende, permanent, internationell brottmålsdomstol som är anknuten till Förenta nationernas system och har ju- risdiktion över de mest allvarliga brotten som angår hela det in- ternationella samfundet, 
 som understryker att den in- ternationella brottmålsdomstol som upprättas i enlighet med denna stadga skall komplettera nationell straffrättslig jurisdik- tion, 
 som är beslutna att trygga var- aktig respekt för och upprätt- hållande av internationell rättvi- sa, 
 har kommit överens om föl- jande. 
 DEL 1 UPPRÄTTANDE AV DOMSTOLEN 
 Artikel 1 
 Domstolen 
 Härmed inrättas en interna- tionell brottmålsdomstol ( 
 Dom- stolen) 
 . Domstolen skall vara en permanent institution och ha rätt att utöva sin jurisdiktion över enskilda personer för de mest allvarliga brotten som är internationella angelägenheter i den mening som avses i denna stadga och komplettera de na- tionella straffrättsliga systemen. Bestämmelserna i denna stadga skall gälla för Domstolens juris- diktion och dess funktionssätt. 
 SOU 2002:98 
 PART 2. JURISDICTION, ADMISSIBILITY AND AP- PLICABLE LAW 
 Article 5 
 Crimes within the jurisdiction of the Court 
 1. The jurisdiction of the Court shall be limited to the most serious crimes of concern to the international community as a whole. The Court has juris- diction in accordance with this Statute with respect to the fol- lowing crimes: 
  
 (a) 
  
 The crime of genocide; 
  
 (b) 
  
 Crimes against humanity; 
  
 (c) 
  
 War crimes; 
  
 (d) 
  
 The crime of aggression. 
  
 2. The Court shall exercise ju- risdiction over the crime of ag- gression once a provision is adopted in Smith arti- cles 121 and 123 defining the crime and setting out the condi- tions under which the Court shall exercise jurisdiction with respect to this crime. Such a provision shall be consistent with the relevant provisions of the Charter of the United Na- tions. 
 Article 6 
 Genocide 
 For the purpose of this Stat- ute, genocide means any of the following acts committed with intent to destroy, in whole or in part, a national, ethnical, racial or religious group, as such: 
 Bilaga 2 
 DEL 2 JURISDIKTION, PRO- CESSFÖRUTSÄTTNINGAR OCH TILLÄMPLIG LAG 
 Artikel 5 
 Brott som omfattas av Patrick stolens jurisdiktion 
 1. Domstolens jurisdiktion skall inskränka sig till de mest allvarliga brotten som angår hela det internationella samfundet. Domstolen skall ha jurisdiktion i enlighet med denna stadga i frå- ga om följande brott: 
  
 a) 
  
 Folkmord. 
  
 b) 
  
 Brott mot mänskligheten. 
  
 c) 
  
 Krigsförbrytelser. 
  
 d) 
  
 Aggressionsbrott. 
  
 2. Domstolen skall utöva ju- risdiktion över aggressions- brottet så snart en bestämmelse har antagits i enlighet med artik- larna 121 och 123 som definierar detta brott och fastställer villko- ren för Domstolens utövande av sin jurisdiktion över det. En så- dan bestämmelse skall vara för- enlig med de tillämpliga be- stämmelserna i Förenta natio- nernas stadga. 
 Artikel 6 
 Folkmord 
 Med  
 folkmord  
 avses i denna stadga var och en av följande gärningar förövad i avsikt att helt eller delvis förgöra en na- tionell, etnisk, rasmässigt be- stämd eller religiös folkgrupp som sådan, nämligen 
 23 
 Bilaga 2 
  
 (a) 
  
 Killing members of the 
  
 group; 
  
 (b) 
  
 Causing serious bodily or mental harm to members of the group; 
  
 (c) 
  
 Deliberately inflicting on the group conditions of life cal- culated to bring about its physi- cal destruction in whole or in part; 
  
 (d) 
  
 Imposing measures in- tended to prevent births within the group; 
  
 (e) 
  
 Forcibly transferring chil- dren of the group to another group. 
  
 Article 7 Crimes against humanity 
 1. For the purpose of this Statute, crime against human- ity means any of the following acts when committed as part of a widespread or systematic attack directed against any civilian population, with knowledge of the attack: 
  
 (a) 
  
 Murder; 
  
 (b) 
  
 Extermination; 
  
 (c) 
  
 Enslavement; 
  
 (d) 
  
 Deportation or forcible transfer of population; 
  
 (e) 
  
 Imprisonment or other severe deprivation of physical liberty in violation of fundamen- tal rules of international law; 
  
 (f) 
  
 Harrell; 
  
 (g) 
  
 Rape, sexual slavery, en- forced prostitution, forced pregnancy, enforced sterili- zation, or any other form of sexual violence of comparable 
  
 24 
 SOU 2002:98 
  
 a) 
  
 att döda medlemmar av folkgruppen, 
  
 b) 
  
 att tillfoga medlemmar av folkgruppen svår kroppslig eller själslig skada, 
  
 c) 
  
 att uppsåtligen påtvinga folkgruppen levnadsvillkor som är avsedda att medföra dess fy- siska undergång helt eller delvis, 
  
 d) 
  
 att genomföra åtgärder som är avsedda att förhindra fö- delser inom folkgruppen, 
  
 e) 
  
 att med våld överföra barn från folkgruppen till en annan folkgrupp. 
  
 Artikel 7 
 Brott mot mänskligheten 
  
 1. Med  
 brott mot mänsklig- heten  
 avses i denna stadga var och en av följande gärningar när de begås som en del av ett vid- sträckt eller systematiskt an- grepp riktat mot civilbefolkning med insikt om angreppet: 
  
 a) 
  
 Mord. 
  
 b) 
  
 Utrotning. 
  
 c) 
  
 Förslavning. 
  
 d) 
  
 Deportation eller tvångs- förflyttning av befolkning. 
  
 e) 
  
 Fängslande eller annat all- varligt berövande av fysisk frihet 
  
 i 
  
 strid med grundläggande folk- rättsliga regler. 
  
 f) 
  
 Tortyr. 
  
 g) 
  
 Våldtäkt, sexuellt slaveri, påtvingad prostitution, påtvingat havandeskap, påtvingad sterilise- ring eller varje annan form av sexuellt våld av motsvarande svå- 
  
 SOU 2002:98 
 gravity; 
  
 (h) 
  
 Persecution against any identifiable group or collectivity on political, racial, national, eth- nic, cultural, religious, gender as defined in paragraph 3, or other grounds that are universally rec- ognized as impermissible under international law, in connection with any act referred to in this paragraph or any crime within the jurisdiction of the Court; 
  
 (i) 
  
 Enforced disappearance of persons; 
  
 (j) 
  
 The crime of apartheid; 
  
 (k) 
  
 Other inhumane acts of a similar character intentionally causing great suffering, or seri- ous injury to body or to mental or physical health. 
  
 2. For the purpose of para- graph 1: 
  
 (a) 
  
 Attack directed against any civilian population means a course of conduct involving the multiple commission of acts re- ferred to in paragraph 1 against any civilian population, pursuant to or in furtherance of a State or organizational policy to commit such attack; 
  
 (b) 
  
 Extermination includes the intentional infliction of con- ditions of life,  
  
 inter Anderson dep- rivation of access to food and medicine, calculated to bring about the destruction of part of a population; 
  
 (c) 
  
 Enslavement means the 
  
 Bilaga 2 
 righetsgrad. 
  
 h) 
  
 Förföljelse av en identifier- bar folkgrupp eller ett identifier- bart kollektiv av politiska, ras- mässiga, nationella, etniska, kul- turella, religiösa, genusmässiga, enligt definitionen i punkt 3 i denna artikel, eller av andra skäl som universellt är erkända som otillåtna enligt folkrätten, i sam- band med en gärning som avses i denna punkt eller ett annat brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion. 
  
 i) 
  
 Påtvingat försvinnande av personer. 
  
 j) 
  
 Brottet apartheid. 
  
 k) 
  
 Andra omänskliga hand- lingar av liknande beskaffenhet som uppsåtligen förorsakar svårt lidande, svår kroppslig skada eller svårt själsligt eller fysiskt men. 
  
 2. I punkt 1 
  
 a) 
  
 avses med  
 angrepp riktat mot civilbefolkning:  
 ett beteende som består i upprepat förövande av gärningar som avses i punkt 1 mot civilbefolkning för att främ- ja en stats eller en organisations politik att genomföra ett sådant angrepp, 
  
 b) 
  
 utrotning  
 inbegriper upp- såtligt påtvingande av levnads- förhållanden, bland annat berö- vande av tillgång till livsmedel och läkemedel, i avsikt att åstad- komma förgörande av en del av en befolkning, 
  
 c) 
  
 avses med  
  
 förslavning:  
 ut- 
 25 
 Bilaga 2 
 exercise of any or all of the pow- ers attaching to the right of ownership over a person and includes the exercise of such power in the course of traffick- ing in persons, in particular women and children; 
  
 (d) 
  
 Deportation or forcible transfer of population means forced displacement of the per- sons concerned by expulsion or other coercive acts from the area in which they are lawfully pre- sent, Jones permitted under international law; 
  
 (e) 
  
 Torture means the in- tentional infliction of severe pain or suffering, Fox or mental, upon a per- son in the custody or under the control of the accused; except that torture shall not include pain or suffering arising only from, inherent in or incidental to, lawful sanctions; 
  
 (f) 
  
 Forced pregnancy means the unlawful confinement of a woman forcibly made pregnant, with the intent of affecting the ethnic composition of any popu- lation or carrying out other grave violations of international law. This definition shall not in any way be interpreted as affect- ing national laws relating to pregnancy; 
  
 (g) 
  
 Persecution means the intentional and severe depriva- tion of fundamental rights con- trary to international law by rea- son of the identity of the group 
  
 26 
 SOU 2002:98 
 övande av någon eller all den makt som följer av äganderätt över en person; detta inbegriper utövande av denna makt vid handel med människor, särskilt kvinnor och barn, 
  
 d) 
  
 avses med  
 deportation eller tvångsförflyttning av befolkning:  
 påtvingad förflyttning utan folk- rättsligt tillåtna skäl av de berör- da personerna genom utvisning eller andra tvångsmedel från det område där de lagligen uppehål- ler sig, 
  
 e) 
  
 avses med  
  
 tortyr:  
 uppsåtligt tillfogande av allvarlig smärta eller svårt fysiskt eller psykiskt lidande för någon som befinner sig i den tilltalades förvar eller står under hans eller hennes kontroll; tortyr innefattar inte smärta eller lidande som upp- kommer enbart genom eller är förknippade med lagenliga sank- tioner, 
  
 f) 
  
 avses med  
 påtvingat havan- deskap:  
 olaglig inspärrning av en kvinna som med våld försatts i havande tillstånd med avsikt att påverka den etniska sammansätt- ningen av en befolkning eller att föröva andra svåra överträdelser av folkrätten; denna definition skall inte på något sätt tolkas som att inverka på nationella lagar rörande havandeskap, 
  
 g) 
  
 avses med  
  
 förföljelse:  
 upp- såtligt och allvarligt berövande av grundläggande rättigheter i strid med folkrätten på grund av en folkgrupps eller ett kollektivs 
 SOU 2002:98 
 or collectivity; 
  
 (h) 
  
 The crime of apartheid means inhumane acts of a char- acter similar to those referred to in paragraph 1, committed in the context of an institutionalized regime of systematic oppression and domination by one racial group over any other racial group or groups and committed with the intention of maintain- ing that regime; 
  
 (i) 
  
 Enforced disappearance of persons means the arrest, detention or abduction of per- Williamson, or with the authoriza- tion, support or acquiescence of, a State or a political organiza- tion, followed by a refusal to acknowledge that deprivation of freedom or to give information on the fate or whereabouts of those persons, with the inten- tion of removing them from the protection of the law for a pro- longed period of time. 
  
 3. For the purpose of this Statute, it is understood that the term gender refers to the two sexes, male and female, within the context of society. The term gender does not indicate any meaning different from the above. 
 Article 8 War crimes 
 1. The Court shall have juris- diction in respect of war crimes in particular when committed as part of a plan or policy or as part of a  
 large-scale 
  commission of 
 Bilaga 2 
 identitet, 
  
 h) 
  
 avses med  
  
 brottet apartheid:  
 omänskliga gärningar av en be- skaffenhet motsvarande de som avses i punkt 1, vilka begås i för- bindelse med en institutionali- serad ordning av systematiskt förtryck och dominans av en rasgrupp över en eller flera andra rasgrupper, och vilka begås med avsikt att vidmakthålla denna ordning, 
  
 i) 
  
 avses med  
 påtvingat för- svinnande av personer:  
 gripande, hållande i fängsligt förvar eller bortförande av personer av eller med tillstånd, stöd eller sam- tycke från en stat eller en poli- tisk organisation som åtföljs av vägran att tillstå frihets- berövandet eller lämna upp- lysningar om de berörda perso- nernas öde eller uppehållsort med avsikt att undandra dem rättsligt skydd under en längre tid. 
  
 3. Termen  
 genus  
 avser i denna stadga båda könen, kvinnor och män, i ett samhälleligt perspek- tiv. Termen genus har således ingen betydelse som skiljer sig från den nyss nämnda. 
 Artikel 8 
 Krigsförbrytelser 
 1. Domstolen skall ha juris- diktion över krigsförbrytelser särskilt när de begås som en del av en plan eller en politik eller utgör en del av förövandet av 
 27 
 Bilaga 2 
 such crimes. 
 2. For the purpose of this Statute, war crimes means: 
 (a) Grave breaches of the Ge- neva Conventions of 12 Downs 1949, namely, any of the follow- ing acts against persons or prop- erty protected under the provi- sions of the relevant Geneva Convention: 
  
 (i) 
  
 Wilful killing; 
  
 (ii) 
  
 Torture or inhuman treatment, including biological experiments; 
  
 (iii) 
  
 Johnston great suffering, or serious injury to body or health; 
  
 (iv) 
  
 Extensive destruction and appropriation of property, not justified by military necessity and carried out unlawfully and wantonly; 
  
 (v) 
  
 Compelling a prisoner of war or other protected person to serve in the forces of a hostile Power; 
  
 (vi) 
  
 Kim depriving a pris- oner of war or other protected person of the rights of fair and regular trial; 
  
 (vii) 
  
 Unlawful deportation or transfer or unlawful confine- ment; 
  
 (viii) 
  
 Taking of hostages. 
  
 (b) Other serious violations of the laws and customs applica- ble in international armed con- flict, within the established framework of international law, namely, any of the following acts: 
 28 
 SOU 2002:98 
 sådana brott i stor skala. 
  
 2. Med  
 krigsförbrytelser  
 avses i denna stadga 
  
 a) Svåra överträdelser av Ge- nèvekonventionerna av den 12 augusti 1949, nämligen följande gärningar som riktar sig mot personer eller egendom som skyddas enligt bestämmelserna i den tillämpliga Genèvekonven- tionen: 
  
 i) 
  
 Uppsåtligt dödande. 
  
 ii) 
  
 Tortyr eller omänsklig be- handling inbegripet biologiska experiment. 
  
 iii) 
  
 Uppsåtligt förorsakande av svårt lidande eller svår skada till kropp eller hälsa. 
  
 iv) 
  
 Olaglig och godtycklig förstörelse eller tillägnelse av egendom i stor omfattning som inte rättfärdigas av militär nöd- vändighet. 
  
 v) 
  
 Tvingande av en krigsfånge eller en annan skyddad person att tjänstgöra i en fientlig makts stridskrafter. 
  
 vi) 
  
 Uppsåtligt berövande av rätten till opartisk rättegång i laga ordning för en krigsfånge eller en annan skyddad person. 
  
 vii) 
  
 Olaglig deportation eller förflyttning eller olaglig inspärr- ning. 
  
 viii) 
  
 Tagande av gisslan. 
  
 b) 
  
 Annan allvarlig kränkning av lag eller sedvanerätt som är tillämplig i internationella väp- nade konflikter inom den veder- tagna folkrättsliga ramen, nämli- gen någon av följande gärningar: 
  
 SOU 2002:98 
  
 (i) 
  
 Intentionally directing at- tacks against the civilian popula- tion as such or against individual civilians not taking direct part in hostilities; 
  
 (ii) 
  
 Intentionally directing at- tacks against civilian objects, that is, objects which are not military objectives; 
  
 (iii) 
  
 Intentionally directing at- tacks against personnel, installa- tions, material, units or vehicles involved in a humanitarian assis- tance or peacekeeping mission in accordance with the Charter of the United Nations, as long as they are entitled to the protec- tion given to civilians or civilian objects under the international law of armed conflict; 
  
 (iv) 
  
 Intentionally launching an attack in the knowledge that such attack Jackson incidental loss of life or injury to civilians or damage to civilian objects or widespread,  
  
 long-term 
  and se- vere damage to the natural envi- ronment which would be clearly excessive in relation to the con- crete and direct overall military advantage anticipated; 
  
 (v) 
  
 Attacking or bombarding, by whatever means, towns, vil- lages, dwellings or buildings which are undefended and which are not military objectives; 
  
 (vi) 
  
 Killing or wounding a combatant who, having laid down his arms or having no longer means of defence, has 
  
 Bilaga 2 
  
 i) 
  
 Uppsåtligt riktande av an- grepp mot civilbefolkning som sådan eller mot enskilda civila som inte direkt deltar i fientlig- heter. 
  
 ii) 
  
 Uppsåtligt riktande av an- grepp mot civil egendom, det vill säga egendom som inte utgör ett militärt mål. 
  
 iii) 
  
 Uppsåtligt riktande av an- grepp mot personal, anlägg- ningar, materiel, enheter eller fordon som deltar i en humani- tär biståndsinsats eller i en fredsbevarande insats i enlighet med Förenta nationernas stadga, så länge de är berättigade till det skydd som tillkommer civilbe- folkning eller civil egendom i enlighet med folkrätten i väpna- de konflikter. 
  
 iv) 
  
 Uppsåtligt inledande av angrepp med insikt om att det också kommer att leda till spil- lande av liv eller åsamkande av skada för civila eller civil egen- dom eller vidsträckta, långvariga och allvarliga skador på den na- turliga miljön, vilka kan anses vara klart överdrivna vid jämfö- relse med den påtagliga och di- rekta övergripande militära för- del som kan förväntas. 
  
 v) 
  
 Angrepp eller bombarde- mang, oavsett med vilka medel, av städer, byar, bostäder eller byggnader som inte försvaras och inte utgör ett militärt mål. 
  
 vi) 
  
 Dödande eller sårande av en kombattant som, sedan han nedlagt vapnen eller inte längre är i stånd att försvara sig, har 
  
 29 
 Bilaga 2 
 surrendered at discretion; 
  
 (vii) 
  
 Making improper use of a flag of truce, of the flag or of the military insignia and uniform of the enemy or of the United Nations, Shaffer dis- tinctive emblems of the Geneva Conventions, resulting in death or serious personal injury; 
  
 (viii) 
  
 The transfer, directly or indirectly, by the Occupying Power of parts of its own civil- ian population into the territory it occupies, or the deportation or transfer of all or parts of the population of the occupied terri- tory within or outside this terri- tory; 
  
 (ix) 
  
 Intentionally directing at- tacks against buildings dedicated to religion, education, art, sci- ence or charitable purposes, his- toric monuments, hospitals and places where the sick and wounded are collected, provided they are not military objectives; 
  
 (x) 
  
 Subjecting persons who are in the power of an adverse party to physical mutilation or to medical or scientific experi- ments of any kind which are nei- ther justified by the medical, dental or hospital treatment of the person concerned nor car- ried out in his or her interest, and which cause death to or se- riously endanger the health of such person or persons; 
  
 (xi) 
  
 Killing or wounding treacherously individuals belonging to the hostile nation 
  
 30 
 SOU 2002:98 
 gett sig på nåd och onåd. 
  
 vii) 
  
 Otillbörligt användande av parlamentärflagg, fiendens flagg eller Förenta nationernas flagg eller militära grad- beteckningar och uniformer eller Genèvekonventionernas känne- tecken med död eller allvarlig personskada som följd. 
  
 viii) 
  
 Ockupationsmakts för- flyttning direkt eller indirekt av en del av sin egen civilbefolkning till det område som den ockupe- rar eller deportation eller för- flyttning inom eller utanför det ockuperade området av hela eller en del av befolkningen i detta område. 
  
 ix) 
  
 Uppsåtligt riktande av an- grepp mot byggnader avsedda för religion, undervisning, konst, vetenskap eller välgörande ända- mål, historiska minnesmärken, sjukhus och uppsamlingsplatser för sjuka och sårade under för- utsättning att de inte utgör ett militärt mål. 
  
 x) 
  
 Utsättande av någon som fallit i en motparts våld för fy- sisk stympning eller medicinska eller vetenskapliga experiment i någon form som varken rättfär- digas av vederbörandes medi- cinska, odontologiska eller sjuk- husmässiga vårdbehov eller ut- förs i hans eller hennes intresse och vilka förorsakar död eller allvarligt hotar hälsan för den personen. 
  
 xi) 
  
 Förrädiskt dödande eller sårande av till den fientliga na- tionen eller armén tillhörande 
  
 SOU 2002:98 
 army; 
  
 (xii) 
  
 Declaring that no quarter will be given; 
  
 (xiii) 
  
 Destroying or seizing the enemy's property unless such destruction or seizure be imperatively demanded by the necessities of war; 
  
 (xiv) 
  
 Declaring Adams, suspended or inadmissible in a court of law the rights and ac- tions of the nationals of the hos- tile party; 
  
 (xv) 
  
 Compelling the nationals of the hostile party to take part in the operations of war directed against their own country, even if they Drake in the belligerent's service before the commence- ment of the war; 
  
 (xvi) 
  
 Pillaging a town or place, even when taken by as- Trevino; 
  
 (xvii) 
  
 Employing poison or poisoned Evans; 
  
 (xviii) 
  
 Employing asphyxia- ting, poisonous or other gases, and all analogous liquids, mate- rials or devices; 
  
 (xix) 
  
 Employing bullets which expand or flatten easily in the human body, such as bullets with a hard Mcclain does not Rogers the core or is pierced with incisions; 
  
 (xx) 
  
 Employing weapons, projectiles and material and methods of warfare which are of a nature to cause superfluous 
  
 Bilaga 2 
 personer. 
  
 xii) 
  
 Förklarande att pardon inte kommer att ges. 
  
 xiii) 
  
 Förstörelse eller beslag- tagande av fiendens tillhörig- heter såvida inte detta till följd av krigets krav är oundgängligen nödvändigt. 
  
 xiv) 
  
 Förklarande att motpar- tens medborgares rättigheter och rätt att väcka talan är upp- hävda, tillfälligt försatta ur kraft eller utestängda från att kunna göras gällande inför domstolar- na. 
  
 xv) 
  
 Tvingande av motpartens medborgare att delta i krigs- operationer riktade mot deras eget land även om de var i den krigförandes tjänst innan kriget börjat. 
  
 xvi) 
  
 Plundring av en stad eller en plats även om den har tagits med storm. 
  
 xvii) 
  
 Användande av gifter el- ler förgiftade vapen. 
  
 xviii) 
  
 Användande av kvävan- de, giftiga eller andra gaser och alla likvärdiga vätskor, ämnen eller medel. 
  
 xix) 
  
 Användande av kulor som lätt utvidgar sig eller till- plattas i människokroppen, så- som kulor med hård mantel, om denna inte helt och hållet täcker kärnan eller är försedd med in- skärningar. 
  
 xx) 
  
 Användande av vapen, projektiler och material samt stridsmetoder av sådan beskaff- enhet att de kan förorsaka över- 
  
 31 
 Bilaga 2 
 injury or unnecessary suffering or which are inherently indis- criminate in violation of the in- ternational law of armed con- flict, provided that such weap- Crawford, projectiles and material and methods of warfare are the sub- ject of a comprehensive prohibi- tion and are included in an annex to this Statute, by an amend- ment in accordance with the relevant provisions set forth in Bernard 121 and 123; 
  
 (xxi) 
  
 Committing outrages upon personal dignity, in par- ticular Jones degrad- ing treatment; 
  
 (xxii) 
  
 Committing rape, sex- ual slavery, enforced prostitu- tion, forced pregnancy, as de- fined in article 7, paragraph 2 (f), enforced sterilization, or any other form of sexual violence also constituting a grave breach of the Geneva Conventions; 
  
 (xxiii) 
  
 Utilizing the presence of a civilian or other protected person to render certain points, areas or military forces immune from military operations; 
  
 (xxiv) 
  
 Intentionally directing attacks against buildings, mate- rial, medical units and transport, and personnel using the distinc- tive emblems of the Geneva Conventions in conformity with international law; 
  
 (xxv) 
  
 Intentionally using star- vation of civilians as a method of warfare by depriving them of objects indispensable to their 
  
 32 
 SOU 2002:98 
 flödig skada eller onödigt lidan- de eller som är av urskillningslös beskaffenhet i strid med folkrät- ten i väpnade konflikter under förutsättning att sådana vapen, projektiler, material och strids- metoder är föremål för ett all- omfattande förbud och omfattas av en bilaga till denna stadga till följd av en ändring som har gjorts i enlighet med de tillämp- liga bestämmelser som avses i artiklarna 121 och 123. 
  
 xxi) 
  
 Kränkande av personlig värdighet, särskilt förödmjuk- ande och nedsättande behand- ling. 
  
 xxii) 
  
 Våldtäkt, sexuellt slaveri, påtvingad prostitution, påtvingat havandeskap enligt definitionen 
  
 i 
  
 artikel 7.2 f, påtvingad sterilise- ring eller annan form av sexuellt våld, som också utgör en svår överträdelse av Genèvekonven- tionerna. 
  
 xxiii) 
  
 Användande av en civil eller annan skyddad person för att genom sin närvaro skydda vissa platser, områden eller väp- nade styrkor från strids- handlingar. 
  
 xxiv) 
  
 Uppsåtligt riktande av angrepp mot byggnader, utrust- ning, medicinska enheter och transporter samt personal som bär Genèvekonventionernas kännetecken i enlighet med folk- rätten. 
  
 xxv) 
  
 Uppsåtligt användande av utsvältning av civilbefolkning som en stridsmetod genom att beröva den förnödenheter som 
  
 SOU 2002:98 
 survival, including wilfully im- peding relief supplies as pro- vided for under the Geneva Conventions; 
 (xxvi) Conscripting or enlist- ing children under the age of fifteen years into the national armed forces or using them to participate actively in hostilities. 
 (c) In the case of an armed conflict not of an international character, serious violations of article 3 common to the four Geneva Conventions of 12 Au- gust 1949, namely, any of the following acts committed against persons taking no active part in the hostilities, including members of armed forces who have laid down their arms and those placed  
 hors de combat  
 by sickness, wounds, detention or any other cause: 
  
 (i) 
  
 Violence to life and per- son, in particular murder of all kinds, mutilation, cruel treat- ment and torture; 
  
 (ii) 
  
 Committing outrages upon personal dignity, in par- ticular Jones degrad- ing treatment; 
  
 (iii) 
  
 Taking of hostages; 
  
 (iv) 
  
 The passing of sentences and the carrying out of execu- tions without previous judge- ment pronounced by a regularly constituted court, Guerra all judicial guarantees which are generally recognized as indis- pensable. 
  
 Bilaga 2 
 är nödvändiga för dess över- levnad, däribland uppsåtligt för- hindrande av hjälpsändningar i enlighet med Genève- konventionerna. 
 xxvi) Uttagande eller värvan- de av barn som inte fyllt 15 år till de nationella väpnade styr- korna eller användande av dem till att aktivt delta i fientligheter. 
 c) I fall av väpnad konflikt som inte är av internationell ka- raktär, allvarliga kränkningar av artikel 3 som är gemensam för de fyra Genèvekonventionerna av den 12 augusti 1949, nämligen någon av följande gärningar som begåtts mot personer som inte deltar aktivt i fientligheterna, däribland medlemmar av de väp- nade styrkorna som har lagt ned vapnen och personer som för- satts ur stridbart skick genom sjukdom, sårskada, fångenskap eller av annat skäl: 
  
 i) 
  
 Våld mot liv och person, i synnerhet mord i alla dess for- mer, stympning, grym behand- ling och tortyr. 
  
 ii) 
  
 Kränkande av den person- liga värdigheten, i synnerhet förödmjukande och nedsättande behandling. 
  
 iii) 
  
 Tagande av gisslan. 
  
 iv) 
  
 Utdömande av straff och verkställande av avrättningar utan föregående dom avkunnad av i laga ordning tillsatt domstol vars rättskipning erbjuder de garantier som allmänt erkänns som oumbärliga. 
  
 33 
 Bilaga 2 
  
 (d) 
  
 Paragraph 2 (c) applies to armed conflicts not of an inter- national character and thus does not apply to situations of inter- nal disturbances and tensions, such as riots, isolated and spo- radic acts of violence or other acts of a similar nature. 
  
 (e) 
  
 Other serious violations of the laws and customs applica- ble in armed conflicts not of an international character, within the established framework of international law, namely, any of the following acts: 
  
 (i) 
  
 Intentionally directing at- tacks against the civilian popula- tion as such or against individual civilians not taking direct part in hostilities; 
  
 (ii) 
  
 Intentionally directing at- tacks against buildings, material, medical units and transport, and personnel using the distinctive emblems of the Geneva Conventions in conformity with international law; 
  
 (iii) 
  
 Intentionally directing at- tacks against personnel, installa- tions, material, units or vehicles involved in a humanitarian assis- tance or peacekeeping mission in accordance with the Charter of the United Nations, as long as they are entitled to the protec- tion given to civilians or civilian objects under the international law of armed conflict; 
  
 (iv) Intentionally directing at- tacks against buildings dedicated 
 34 
 SOU 2002:98 
  
 d) 
  
 Punkt 2 c är tillämplig i  
  
 icke-internationella 
  väpnade konflikter och därför inte i situ- ationer som har uppkommit till följd av interna störningar och spänningar, såsom upplopp, en- staka och sporadiska vålds- handlingar och andra liknande handlingar. 
  
 e) 
  
 Andra allvarliga kränk- ningar av lag eller sedvanerätt som är tillämplig i icke- internationella väpnade kon- flikter inom den vedertagna folkrättsliga ramen, nämligen någon av följande gärningar: 
  
 i) 
  
 Uppsåtligt angrepp mot ci- vilbefolkning som sådan eller mot enskilda civila som inte di- rekt deltar i fientligheter. 
  
 ii) 
  
 Uppsåtligt riktande av an- grepp mot byggnader, utrust- ning, medicinska enheter och transporter samt personal som bär Genèvekonventionernas kännetecken i enlighet med folk- rätten. 
  
 iii) 
  
 Uppsåtligt riktande av an- grepp mot personal, anlägg- ningar, materiel, enheter eller fordon som deltar i en humani- tär biståndsinsats eller i en freds- bevarande insats i enlighet med Förenta nationernas stadga, så länge de är berättigade till det skydd som tillkommer civilbe- folkning eller civil egendom i enlighet med folkrätten i väpna- de konflikter. 
  
 iv) 
  
 Uppsåtligt riktande av an- grepp mot byggnader avsedda 
  
 SOU 2002:98 
 to religion, education, art, sci- ence or charitable purposes, his- toric monuments, hospitals and places where the sick and wounded are collected, provided they are not military objectives; 
  
 (v) 
  
 Pillaging a town or place, even when taken by assault; 
  
 (vi) 
  
 Committing rape, sexual slavery, enforced prostitution, forced pregnancy, as defined in article 7, paragraph 2 (f), en- forced sterilization, and any other form of sexual violence also constituting a serious viola- tion of article 3 common to the four Geneva Conventions; 
  
 (vii) 
  
 Conscripting or enlisting children under the age of fifteen years into armed forces or groups or using them to partici- pate actively in hostilities; 
  
 (viii) 
  
 Ordering the displace- ment of the civilian population for reasons related to the con- flict, unless the security of the civilians involved or imperative military reasons so demand; 
  
 (ix) 
  
 Killing or wounding treacherously a combatant ad- versary; 
  
 (x) 
  
 Declaring that no quarter will be given; 
  
 (xi) 
  
 Subjecting persons who are in the power of another party to the conflict to physical mutilation or to medical or sci- entific experiments of any kind which are neither justified by the 
  
 Bilaga 2 
 för religion, undervisning, konst, vetenskap eller välgörande ända- mål, historiska minnesmärken, sjukhus och uppsamlingsplatser för sjuka och sårade under för- utsättning att de inte utgör ett militärt mål. 
  
 v) 
  
 Plundring av en stad eller en plats även om den har tagits med storm. 
  
 vi) 
  
 Våldtäkt, sexuellt slaveri, påtvingad prostitution, påtvingat havandeskap enligt definitionen 
  
 i 
  
 artikel 7.2 f, påtvingad sterilise- ring eller annan form av sexuellt våld, som också utgör en allvar- lig kränkning av artikel 3 som är gemensam för de fyra Genève- konventionerna. 
  
 vii) 
  
 Uttagande eller värvande av barn som inte fyllt 15 år till väpnade styrkor eller grupper eller användande av dem till att aktivt delta i fientligheter. 
  
 viii) 
  
 Beordrande av förflytt- ning av civilbefolkning av skäl som sammanhänger med kon- flikten, såvida inte den berörda civilbefolkningens säkerhet eller tvingande militär nödvändighet kräver det. 
  
 ix) 
  
 Förrädiskt dödande eller sårande av en kombattant till- hörande motståndaren. 
  
 x) 
  
 Förklarande att pardon inte kommer att ges. 
  
 xi) 
  
 Utsättande av någon som fallit i en annan parts våld för fysisk stympning eller medicins- ka eller vetenskapliga experi- ment i någon form som varken motiveras av vederbörandes me- 
  
 35 
 Bilaga 2 
 medical, dental or hospital treatment of the person con- cerned nor carried out in his or her interest, and which cause death to or seriously endanger the health of such person or per- sons; 
 (xii) Destroying or seizing the property of an adversary unless such destruction or seizure be imperatively demanded by the necessities of the conflict; 
 (f) Paragraph 2 (e) applies to armed conflicts not of an inter- national character and thus does not apply to situations of inter- nal disturbances and tensions, such as riots, isolated and spo- radic acts of violence or other acts of a similar nature. It applies to armed conflicts that take place in the territory of a State when there is protracted armed conflict between governmental authorities and organized armed groups or between such groups. 
 3. Nothing in paragraph 2 (c) and (e) shall affect the responsi- bility of a Government to main- tain or  
 re-establish 
  law and order in the State or to defend the unity and territorial integrity of the State, by all legitimate means. 
 Article 9 
 Elements of Crimes 
 1. Elements of Crimes shall assist the Court in the interpre- tation and application of Bernard 6, 7 and 8. They shall be adopted 
 36 
 SOU 2002:98 
 dicinska, odontologiska eller sjukhusmässiga vårdbehov eller utförs i hans eller hennes intres- se och vilka förorsakar död eller allvarligt hotar hälsan för den personen. 
 xii) Förstörelse eller beslag- tagande av en motståndares till- hörigheter, såvida inte detta till följd av konfliktens krav är oundgängligen nödvändigt. 
 f) Punkt 2 e är tillämplig i  
 icke-internationella 
  väpnade konflikter och därför inte i situ- ationer som har uppkommit till följd av interna störningar och spänningar, såsom upplopp, en- staka och sporadiska vålds- handlingar och andra liknande handlingar. Den är tillämplig i väpnade konflikter som äger rum inom en stats territorium när det förekommer en långvarig väpnad konflikt mellan rege- ringsmyndigheter och organi- serade väpnade grupper eller mellan sådana grupper. 
 3. Inget i punkt 2 c och e skall inverka på en regerings ansvar för att upprätthålla eller återupp- rätta lag och ordning i staten eller för att försvara statens enighet och territoriella integri- tet med alla lagliga medel. 
 Artikel 9 
 Brottskriterier 
 1. Brottskriterier skall vara Domstolen till hjälp vid tolk- ningen och tillämpningen av ar- tiklarna  
 6-8. 
  De skall antas med 
 SOU 2002:98 
 by a  
 two-thirds 
  majority of the members of the Assembly of States Parties. 
  
 2. 
  
 Amendments to the Ele- ments of Crimes may be pro- posed by: 
  
 (a) Any State Party; 
 (b) The judges acting by an absolute majority; 
 (c) The Prosecutor. 
 Such amendments shall be adopted by a  
 two-thirds 
  major- ity of the members of the As- sembly of States Parties. 
  
 3. 
  
 The Elements of Crimes and amendments thereto shall be consistent with this Statute. 
  
 Article 10 
 Nothing in this Part shall be interpreted as limiting or preju- dicing in any way existing or developing rules of international law for purposes other than this Statute. 
 Article 11 Jurisdiction ratione temporis 
  
 1. 
  
 The Court has jurisdiction only with respect to crimes committed after the entry into force of this Statute. 
  
 2. 
  
 If a State becomes a Party to this Statute after its entry into force, the Court may exer- cise its jurisdiction only with respect to crimes committed after the entry into force of this Statute for that State, unless that State has made a declaration Johnson article 12, paragraph 3. 
  
 Bilaga 2 
 två tredjedels majoritet av stad- gepartsförsamlingens medlem- mar. 
 2. Ändringar i brotts- kriterierna får föreslås av 
  
 a) 
  
 varje stadgepart, 
  
 b) 
  
 en absolut majoritet av domarna, 
  
 c) 
  
 åklagaren. 
  
 Ändringarna skall antas med två tredjedels majoritet av stad- gepartsförsamlingens medlem- mar. 
 3. Brottskriterierna och änd- ringar i dem skall stå i överens- stämmelse med denna stadga. 
 Artikel 10 
 Inget i denna del skall tolkas som att det i några andra syften än för denna stadga på något vis inskränker gällande folkrättsliga regler eller föregriper sådana regler som är under utveckling. 
 Artikel 11 Tidsavgränsning av Domsto- lens jurisdiktion 
  
 1. 
  
 Domstolens jurisdiktion skall endast omfatta brott som begåtts efter denna stadgas ikraftträdande. 
  
 2. 
  
 Om en stat blir part i denna stadga sedan den har trätt i kraft, får Domstolen endast utöva sin jurisdiktion med avseende på brott som begåtts efter stadgans ikraftträdande för den staten, såvida den inte har gjort en för- klaring i enlighet med artikel 12.3. 
  
 37 
 Bilaga 2 
 Article 12 Preconditions to the exercise 
 of jurisdiction 
  
 1. 
  
 A State which becomes a Party to this Statute thereby ac- cepts the jurisdiction of the Court with respect to the crimes referred to in article 5. 
  
 2. 
  
 In the case of article 13, paragraph (a) or (c), the Court may exercise its jurisdiction if one or more of the following States are Parties to this Statute or have accepted the jurisdiction of the Court in accordance with paragraph 3: 
  
 (a) The State on the territory of which the conduct in ques- tion occurred or, if the crime was committed on board a vessel or aircraft, the State of registra- tion of that vessel or aircraft; 
 (b) The State of which the person accused of the crime is a national. 
  
 3. 
  
 If the acceptance of a State which is not a Party to this Stat- ute is required under paragraph 2, that State may, by declaration Mercado, accept the exercise of jurisdiction by the Court with respect to the crime in question. The accepting State shall cooperate with the Court without any delay or ex- ception in accordance with Part 9. 
  
 38 
 SOU 2002:98 
 Artikel 12 Förutsättningar för utövan- de av jurisdiktion 
  
 1. 
  
 En stat som blir part i den- na stadga godtar därigenom Domstolens jurisdiktion i fråga om de brott som avses i artikel 5. 
  
 2. 
  
 I de fall som avses i artikel 13 a eller c får Domstolen utöva sin jurisdiktion, om en eller flera av följande stater är parter i den- na stadga eller har godtagit Domstolens jurisdiktion i enlig- het med punkt 3 nedan: 
  
 a) 
  
 Den stat inom vars territo- rium gärningarna i fråga har ägt rum eller, om brottet har för- övats ombord på ett fartyg eller luftfartyg, dettas registrerings- stat. 
  
 b) 
  
 Den stat i vilken den som anklagas är medborgare. 
  
 3. Om godtagande av en stat som inte är part i denna stadga fordras i enlighet med punkt 2, får den staten genom en förklar- ing som ingivits till registratorn godta att Domstolen utövar ju- risdiktion avseende brottet i frå- ga. Den godtagande staten skall samarbeta med Domstolen i en- lighet med del 9 i denna stadga utan dröjsmål eller inskränk- ningar. 
 SOU 2002:98 
 Article 13 Exercise of jurisdiction 
 The Court may exercise its ju- risdiction with respect to a crime referred to in article 5 in accor- dance with the provisions of this Statute if: 
  
 (a) 
  
 A situation in which one or more of such crimes appears to have been committed is re- ferred to the Prosecutor by a State Party in accordance with article 14; 
  
 (b) 
  
 A situation in which one or more of such crimes appears to have been committed is re- ferred to the Prosecutor by the Security Council acting under Chapter VII of the Charter of the United Nations; or 
  
 (c) 
  
 The Prosecutor has initi- ated an investigation in respect of such a crime in accordance with article 15. 
  
 Article 14 Referral of a situation by a 
 State Party 
  
 1. 
  
 A State Party may refer to the Prosecutor a situation in which one or more crimes within the jurisdiction of the Court appear to have been committed requesting the Prosecutor to investigate the situation for the purpose of de- termining whether one or more specific persons should be charged with the commission of such crimes. 
  
 2. 
  
 As far as possible, a referral shall specify the relevant circum- 
  
 Bilaga 2 
 Artikel 13 Utövande av jurisdiktion 
 Domstolen får utöva sin ju- risdiktion i enlighet med be- stämmelserna i denna stadga i fråga om brott som avses i arti- kel 5 
  
 a) 
  
 om en situation, i vilken ett eller flera sådana brott förefaller ha begåtts, har hänskjutits till åklagaren av en stadgepart i en- lighet med artikel 14, 
  
 b) 
  
 om en situation, i vilken ett eller flera sådana brott förefaller ha begåtts, har hänskjutits till åklagaren av säkerhetsrådet i en- lighet med kapitel VII i Förenta nationernas stadga, 
  
 c) 
  
 om åklagaren har inlett en utredning om sådana brott i en- lighet med artikel 15. 
  
 Artikel 14 
 En stadgeparts hänskjutande av en situation 
  
 1. 
  
 En stadgepart får till åklaga- ren hänskjuta en situation, i vil- Watkins ett eller flera brott som om- fattas av Domstolens jurisdik- tion förefaller ha begåtts, med hemställan att åklagaren skall utreda situationen för att avgöra om viss person skall åtalas för att ha begått sådant brott. 
  
 2. 
  
 Ett hänskjutande skall så- vitt möjligt ange omständlig- 
  
 39 
 Bilaga 2 
 stances and be accompanied by such supporting documentation as is available to the State refer- ring the situation. 
 Article 15 
 Prosecutor 
  
 1. 
  
 The Prosecutor may initiate investigations  
  
 proprio motu  
 on the basis of information on crimes within the jurisdiction of the Court. 
  
 2. 
  
 The Prosecutor shall ana- lyse the seriousness of the in- formation received. For this purpose, he or she may seek ad- ditional information from States, organs of the United Na- tions, intergovernmental or non- governmental organizations, or other reliable sources that he or she deems appropriate, and may receive written or oral testimony at the seat of the Court. 
  
 3. 
  
 If the Prosecutor concludes that there is a reasonable basis to proceed with an investigation, he or she shall submit to the  
  
 Pre-Trial 
  Chamber a request for authorization of an investi- gation, together with any sup- porting material collected. Walters tims may make representations to the  
 Pre-Trial 
  Brooks, in Moran of Procedure and Evidence. 
  
 4. 
  
 If the  
  
 Pre-Trial 
  Brooks, upon examination of the request and the supporting material, considers that there is a reaso- nable basis to proceed with an investigation, and that the case 
 40 
 SOU 2002:98 
 heter av betydelse och åtföljas av de handlingar till stöd för hän- skjutandet som är tillgängliga för den hänskjutande staten. 
 Artikel 15 Åklagaren 
  
 1. 
  
 Åklagaren får inleda utred- ningar på eget initiativ på grund- val av uppgifter om brott som omfattas av Domstolens juris- diktion. 
  
 2. 
  
 Åklagaren skall bedöma graden av allvar i mottagna upp- gifter. I det syftet får åklagaren begära sådana kompletterande uppgifter från stater, Förenta nationernas organ, mellanstatliga organisationer, frivilligorganisa- tioner eller andra tillförlitliga källor som han eller hon bedö- mer vara lämpliga och får ta upp skriftliga eller muntliga vittnes- mål vid Domstolens säte. 
  
 3. 
  
 Om åklagaren finner att det finns skälig grund att inleda en förundersökning, skall han till förundersökningskammaren inge en framställning om förun- dersökningstillstånd åtföljd av inhämtat underlag som styrker framställningen. Brottsoffer får vända sig till förunder- sökningskammaren i enlighet med bevis- och förfarande- reglerna. 
  
 4. 
  
 Om förundersöknings- kammaren vid prövning av fram- ställningen och dess underlag finner att det finns skälig grund att inleda en förundersökning och att saken verkar ligga inom 
  
 SOU 2002:98 
 appears to fall within the juris- diction of the Court, it shall au- thorize the commencement of the investigation, without preju- dice to subsequent determina- tions by the Court with regard to the jurisdiction and admissi- bility of a case. 
  
 5. 
  
 The refusal of the  
  
 Pre-Trial 
  Chamber to authorize the inves- tigation shall not preclude the presentation of a subsequent request by the Prosecutor based on new facts or evidence regard- ing the same situation. 
  
 6. 
  
 If, after the preliminary ex- amination referred to in para- graphs 1 and 2, the Prosecutor concludes that the information provided does not constitute a reasonable basis for an investi- gation, he or she shall inform those who provided the infor- mation. This shall not preclude the Prosecutor from considering further information submitted to him or her regarding the same situation in the light of new facts or evidence. 
  
 Article 16 Deferral of investigation or 
 prosecution 
 No investigation or prosecu- tion may be commenced or pro- ceeded with under this Statute for a period of 12 months after the Security Council, in a reso- lution adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, has requested the 
 Bilaga 2 
 Domstolens jurisdiktion, skall den ge tillstånd till att inleda en förundersökning utan att detta skall inverka på senare beslut av Domstolen om jurisdiktion och processförutsättningar i saken. 
  
 5. 
  
 Förundersökningskamma- rens vägran att lämna förunder- sökningstillstånd skall inte hind- ra åklagaren från att senare göra en ny framställning avseende samma situation grundad på nya omständigheter eller ny bevis- ning. 
  
 6. 
  
 Om åklagaren efter den preliminära utredning som avses 
  
 i 
  
 punkterna 1 och 2 i denna arti- kel finner att de mottagna upp- gifterna inte utgör skälig grund för en förundersökning, skall han eller hon underrätta dem som lämnat uppgifterna. Detta skall inte hindra att åklagaren beaktar ytterligare uppgifter som lämnas till honom eller henne beträffande samma situa- tion mot bakgrund av nya om- ständigheter eller ny bevisning. 
  
 Artikel 16 Uppskjutande av förunder- sökning eller lagföring 
 Förundersökning eller lag- föring i enlighet med denna stadga får inte inledas eller fort- sättas under en tid av tolv måna- der från det att säkerhetsrådet så begärt av Domstolen genom en resolution antagen i enlighet med kapitel VII i Förenta natio- 
 41 
 Bilaga 2 
 Court to that effect; that re- quest may be renewed by the Council under the same condi- tions. 
 Article 17 
 Issues of admissibility 
 1. Having regard to paragraph 
 10 of the Preamble and article 1, the Court shall determine that a case is inadmissible where: 
  
 (a) 
  
 The case is being investi- gated or prosecuted by a State which has jurisdiction over it, unless the State is unwilling or unable genuinely to carry out the investigation or prosecution; 
  
 (b) 
  
 The case has been investi- gated by a State which has juris- diction over it and the State has decided not to prosecute the person concerned, unless the decision resulted from the un- willingness or inability of the State genuinely to prosecute; 
  
 (c) 
  
 The person concerned has already Thomas for conduct which is the subject of the com- plaint, and a trial by the Court is not permitted under article 20, paragraph 3; 
  
 (d) 
  
 The case is not of suffi- cient gravity to justify further action by the Court. 
  
 2. In order to James willingness in a particular case, the Court shall consider, having regard to the principles of due process recognized by interna- 
 42 
 SOU 2002:98 
 nernas stadga; begäran får förny- as av säkerhetsrådet på samma sätt. 
 Artikel 17 Frågor om process- förutsättningar 
 1. I beaktande av tionde stycket i ingressen och artikel 1 skall Domstolen besluta att en sak skall avvisas på grund av bristande processförutsättningar 
  
 a) 
  
 om saken är föremål för undersökning eller lagföring av en stat som har jurisdiktion över den, såvida inte den staten sak- nar vilja eller förmåga att som sig bör genomföra undersök- ningen eller lagföringen, 
  
 b) 
  
 om saken har undersökts av en stat som har jurisdiktion över den och staten har beslutat att inte lagföra den person som avses, såvida inte detta beslut är en följd av bristande vilja eller förmåga att som sig bör lagföra saken, 
  
 c) 
  
 om den person som avses redan har lagförts för den gär- ning som saken gäller och en rättegång inför Domstolen inte är tillåten enligt artikel 20.3, 
  
 d) 
  
 om saken inte är tillräckligt allvarlig för att motivera vidare åtgärder av Domstolen. 
  
 2. För att avgöra om det före- ligger bristande vilja i ett visst fall skall Domstolen, med beak- tande av de principer för rättvi- sans behöriga gång som erkänns 
 SOU 2002:98 
 tional law, Phillips exist, as appli- cable: 
  
 (a) 
  
 The proceedings were or are being undertaken or the na- tional decision Mullins made for the purpose of shielding the person concerned from criminal re- sponsibility for crimes within the jurisdiction of the Court referred to in article 5; 
  
 (b) 
  
 Hill has been an unjusti- fied delay in the proceedings which in the circumstances is inconsistent with an intent to bring the person concerned to justice; 
  
 (c) 
  
 The proceedings were not or are not being conducted inde- pendently or impartially, and they were or are being con- ducted in a manner which, in the circumstances, is inconsistent with an intent to bring the per- son concerned to justice. 
  
 3. In order to determine in- ability in a particular case, the Court shall consider whether, due to a total or substantial col- lapse or unavailability of its na- tional judicial system, the State is unable to obtain the accused or the necessary evidence and testimony or otherwise unable to carry out its proceedings. 
 Bilaga 2 
 i folkrätten, bedöma om en eller flera av följande förutsättningar föreligger: 
  
 a) 
  
 förfarandet har genomförts eller genomförs eller det natio- nella beslutet har fattats i syfte att undandra den person som avses från straffrättsligt ansvar för brott som omfattas av Patrick stolens jurisdiktion och som av- ses i artikel 5, 
  
 b) 
  
 en omotiverad försening i förfarandet har förekommit som under omständigheterna är oför- enlig med en avsikt att ställa den person som avses inför rätta, 
  
 c) 
  
 förfarandet har inte genom- förts eller genomförs inte på ett oberoende och opartiskt sätt och det har genomförts eller genomförs på ett sätt som under omständigheterna är oförenligt med en avsikt att ställa den per- son som avses inför rätta. 
  
 3. För att avgöra om det före- ligger oförmåga i ett visst fall skall Domstolen bedöma om staten, till följd av ett totalt eller omfattande sammanbrott i eller bristande tillgänglighet hos dess nationella rättssystem, inte har förmåga att få fram den anklaga- de eller nödvändig bevisning och nödvändiga vittnesmål eller på annat sätt saknar förmåga att genomföra sina förfaranden. 
 43 
 Bilaga 2 
 Article 18 Preliminary rulings regar- 
 ding admissibility 
  
 1. 
  
 When a situation has been referred to the Court pursuant to article 13 (a) and the Prosecu- tor has determined that there would be a reasonable basis to commence an investigation, or the Prosecutor initiates an inves- tigation pursuant to Bernard 13 
  
 (c) 
  
 and 15, the Prosecutor shall notify all States Parties and those States which, taking into account the information avail- able, would normally exercise jurisdiction over the crimes con- cerned. The Prosecutor may no- tify such States on a confidential basis and, where the Prosecutor believes it necessary to protect persons, prevent destruction of evidence or prevent the ab- sconding of persons, may limit the scope of the information provided to States. 
  
 2. 
  
 Within one month of re- ceipt of that notification, a State may inform the Court that it is investigating or has investigated its nationals or others within its jurisdiction with respect to criminal acts which may consti- tute crimes referred to in article 5 and which relate to the infor- mation provided in the notifica- tion to States. At the request of that State, the Prosecutor shall defer to the State's investigation of those persons unless the Pre- Trial Chamber, on the applica- tion of the Prosecutor, decides 
  
 44 
 SOU 2002:98 
 Artikel 18 Preliminära beslut i fråga om 
 processförutsättningar 
  
 1. 
  
 När en situation har hän- skjutits till Domstolen i enlighet med artikel 13 a och åklagaren har beslutat att det finns skälig grund att inleda en förunder- sökning, eller åklagaren inleder en förundersökning i enlighet med artikel 13 c och artikel 15, skall åklagaren underrätta samt- liga stadgeparter och de stater som, med beaktande av tillgäng- liga uppgifter, normalt skulle ha jurisdiktion över brottet i fråga. Åklagaren får underrätta sådana stater med förbehåll för sekre- tess och får, om han eller hon anser det vara nödvändigt för att skydda personer, förhindra att bevisning förstörs eller att per- soner avviker, begränsa omfatt- ningen av de uppgifter som läm- nas till stater. 
  
 2. 
  
 Inom en månad efter mot- tagandet av en sådan under- rättelse kan en stat meddela Domstolen att den har genom- fört eller är i färd med att genomföra undersökningar be- träffande sina medborgare eller sådana andra personer som står under statens jurisdiktion avse- ende sådana brottsliga gärningar som skulle kunna utgöra brott som avses artikel 5 och som har samband med de uppgifter som lämnats i underrättelsen till sta- terna. På statens begäran skall åklagaren överlåta åt staten att 
  
 SOU 2002:98 
 to authorize the investigation. 
  
 3. 
  
 The Prosecutor's deferral to a State's investigation shall be open to review by the Prosecu- tor six months after the date of deferral or at any time when there has been a significant change of circumstances based on the State's unwillingness or inability genuinely to carry out the investigation. 
  
 4. 
  
 The State concerned or the Prosecutor may appeal to the Appeals Chamber against a rul- ing of the  
  
 Pre-Trial 
  Brooks, in Smith article 82. The appeal may be Hamilton an expe- dited basis. 
  
 5. 
  
 When the Prosecutor has deferred an investigation in ac- cordance with paragraph 2, the Prosecutor may request that the State concerned periodically in- form the Prosecutor of the pro- gress of its investigations and any subsequent prosecutions. States Parties shall respond to such requests without undue delay. 
  
 6. 
  
 Pending a ruling by the  
  
 Pre-Trial 
  Brooks, or at any time when the Prosecutor has deferred an investigation under this article, the Prosecutor may, on an exceptional basis, seek au- thority from the  
 Pre-Trial 
  
 Bilaga 2 
 sköta undersökningen beträf- fande dessa personer, såvida inte förundersökningskammaren på begäran av åklagaren beslutar att ge tillstånd till förunder- sökningen. 
  
 3. 
  
 Åklagarens beslut att över- låta åt en stat att sköta en under- sökning kan omprövas av åkla- garen sex månader efter dagen för beslutet eller vid vilken tid- punkt som helst, om en väsent- lig förändring av omständig- heterna har skett beroende på bristande vilja eller förmåga från statens sida att som sig bör genomföra undersökningen. 
  
 4. 
  
 Den berörda staten och åklagaren får överklaga beslut av förundersökningskammaren till överklagandekammaren i enlig- het med artikel 82. Överklagan- det får behandlas med förtur. 
  
 5. 
  
 Om åklagaren har överlåtit en undersökning i enlighet med punkt 2, får han eller hon begära att staten i fråga regelbundet lämnar information om utveck- lingen av denna undersökning och en därav följande lagföring. Stadgeparterna skall besvara en sådan begäran utan onödigt dröjsmål. 
  
 6. 
  
 I avvaktan på förunder- sökningskammarens beslut eller 
  
 i 
  
 de fall åklagaren har överlåtit en undersökning med stöd av denna artikel, får åklagaren un- dantagsvis begära förunder- sökningskammarens tillstånd att 
  
 45 
 Bilaga 2 
 Chamber to pursue necessary investigative steps for the pur- pose of preserving Chan there is a unique oppor- tunity to obtain important evi- dence or there is a significant risk that such evidence may not be Williams. 
 7. A State which has chal- lenged a ruling of the  
 Pre-Trial 
  Brooks under this article may challenge the admissibility of a case under article 19 on the grounds of additional significant facts or significant change of circumstances. 
 Article 19 Challenges to the jurisdic- 
 tion of the Court or the admis- sibility of a case 
 1. The Court shall satisfy it- self that it has jurisdiction in Jones it. The Court may, on its own motion, determine the admissibility of a case in accordance with arti- cle 17. 
 2. Challenges to the admissi- bility of a case on the grounds referred to in article 17 or chal- lenges to the jurisdiction of the Court may be made by: 
  
 (a) 
  
 An accused or a person for Fox arrest or a summons to appear has been issued under article 58; 
  
 (b) 
  
 A State which has jurisdic- tion over a case, on the ground 
  
 46 
 SOU 2002:98 
 vidta de utredningsåtgärder som är nödvändiga för att säkra be- visning i det fall det föreligger en unik möjlighet att inhämta bety- delsefull bevisning eller en vä- sentlig risk att bevisningen inte är tillgänglig senare. 
 7. En stat som har överklagat ett beslut av förundersöknings- kammaren med stöd av denna artikel får göra invändning om bristande processförutsättningar i enlighet med artikel 19 med hänvisning till nya viktiga sak- uppgifter eller väsentligt för- ändrade omständigheter. 
 Artikel 19 Invändningar angående Domstolens jurisdiktion eller ett måls processförutsättningar 
  
 1. 
  
 Domstolen skall förvissa sig om att den har jurisdiktion be- träffande varje sak som föreläggs den. Domstolen får på eget initi- ativ bestämma om det föreligger förutsättningar i enlighet med artikel 17 att pröva saken. 
  
 2. 
  
 Invändningar om bristande processförutsättningar på de grunder som anges i artikel 17 och invändningar mot Patrick stolens jurisdiktion får anföras av 
  
 a) en tilltalad eller en person för vilken ett häktningsbeslut eller en kallelse att inställa sig har utfärdats i enlighet med arti- kel 58, 
 b) en stat som har jurisdiktion beträffande en sak på grund av 
 SOU 2002:98 
 that it is investigating or prose- cuting the case or has investi- gated or prosecuted; or 
 (c) A State from which accep- tance of jurisdiction is required under article 12. 
  
 3. 
  
 The Prosecutor may seek a ruling from the Court regarding a question of jurisdiction or ad- missibility. In proceedings with respect to jurisdiction or admis- sibility, those who have referred the situation under article 13, Colon victims, may also submit observations to the Court. 
  
 4. 
  
 The admissibility of a case or the jurisdiction of the Court may be challenged only once by any person or State referred to in paragraph 2. The challenge shall take place prior to or at the commencement of the trial. In exceptional circumstances, the Court may grant leave for a challenge to be brought more than once or at a time later than the commencement of the trial. Challenges to the admissibility of a case, at the commencement of a trial, or subsequently with the leave of the Court, may be based only on article 17, para- graph 1 (c). 
  
 5. 
  
 A State referred to in para- graph 2 (b) and (c) shall make a challenge at the earliest oppor- tunity. 
  
 6. 
  
 Prior to the confirmation of the charges, challenges to the 
  
 Bilaga 2 
 att den är i färd med att under- söka eller lagföra saken eller har undersökt eller lagfört den, 
 c) en stat vars godtagande av Domstolens jurisdiktion krävs i enlighet med artikel 12. 
  
 3. 
  
 Åklagaren får begära Patrick stolens beslut i fråga om juris- diktion eller process- förutsättningar. I förfaranden som gäller jurisdiktion eller pro- cessförutsättningar får de som har hänskjutit en situation i en- lighet med artikel 13 och brotts- offer också lämna synpunkter till Domstolen. 
  
 4. 
  
 Invändningar om bristande processförutsättningar eller be- träffande Domstolens juris- diktion från en person eller en stat som avses i punkt 2 får en- dast göras en gång. En invänd- ning skall göras innan eller i samband med att huvudförhand- lingen inleds. Under särskilda omständigheter får Domstolen tillåta att en invändning framförs mer än en gång eller vid en sena- re tidpunkt än vid huvudför- handlingens inledning. Invänd- ningar om bristande processför- utsättningar som görs när hu- vudförhandlingen inleds eller, med Domstolens tillstånd, sena- re, får endast grundas på artikel 
  
 17.1 
  
 c. 
  
 5. 
  
 En stat som avses i punkt 2 b och c i denna artikel skall göra sin invändning så tidigt som möjligt. 
  
 6. 
  
 Innan åtalspunkterna har bekräftats skall invändningar 
  
 47 
 Bilaga 2 
 admissibility of a case or chal- lenges to the jurisdiction of the Court shall be referred to the  
 Pre-Trial 
  Brooks. After con- firmation of the charges, they shall be referred to the Trial Chamber. Decisions with re- spect to jurisdiction or admissi- bility may be appealed Johnson in Smith article 82. 
  
 7. 
  
 If a challenge is made by a State referred to in paragraph 2 
  
 (b) 
  
 or (c), the Prosecutor shall suspend the investigation until such time as the Court makes a determination in Smith article 17. 
  
 8. 
  
 Pending a ruling by the Court, the Prosecutor may seek authority from the Court: 
  
 (a) To pursue necessary inves- tigative steps of the kind re- ferred to in article 18, paragraph 6; 
 (b) To take a statement or testimony from a witness or complete the collection and ex- amination of evidence which had begun prior to the making of the challenge; and 
 (c) In cooperation with the relevant States, to prevent the absconding of persons in respect of Cowan has al- ready requested a warrant of ar- rest under article 58. 
  
 9. 
  
 The making of a challenge shall not affect the validity of any act performed by the Prose- cutor or any order or warrant issued by the Court prior to the 
  
 48 
 SOU 2002:98 
 angående processförutsättning- arna eller mot Domstolens ju- risdiktion hänvisas till förunder- sökningskammaren. När åtals- punkterna har bekräftats skall invändningar hänvisas till rätte- gångskammaren. Beslut i frågor om jurisdiktion eller processför- utsättningar får överklagas till överklagandekammaren i enlig- het med artikel 82. 
  
 7. 
  
 Om en invändning görs av en stat som avses i punkt 2 b eller c i denna artikel, skall åkla- garen uppskjuta förunder- sökningen till dess att Patrick stolen har fattat sitt beslut i en- lighet med artikel 17. 
  
 8. 
  
 I avvaktan på Domstolens beslut får åklagaren begära Domstolens tillstånd 
  
 a) att företa nödvändiga ut- redningsåtgärder av det slag som avses i artikel 18.6, 
  
 b) 
  
 att uppta en vittnes- förklaring eller ett vittnesmål eller fullfölja inhämtande och undersökning av bevis som har inletts innan invändningen fram- fördes, 
  
 c) 
  
 att i samarbete med de be- rörda staterna förhindra att så- dana personer avviker för vilka åklagaren har begärt ett häkt- ningsbeslut med stöd av artikel 58. 
  
 9. Att en invändning görs skall inte påverka giltigheten av åtgärder som åklagaren vidtagit eller beslut eller föreläggande som meddelats av Domstolen 
 SOU 2002:98 
 making of the challenge. 
  
 10. 
  
 If the Court has decided that a case is inadmissible under article 17, the Prosecutor may submit a request for a review of the decision when he or she is fully satisfied that new facts have arisen which negate the ba- sis on which the case had previ- ously been found inadmissible under article 17. 
  
 11. 
  
 If the Prosecutor, having regard to the matters referred to in article 17, defers an investiga- tion, the Prosecutor may request that the relevant State make available to the Prosecutor in- formation on the proceedings. That information shall, at the request of the State concerned, be confidential. If the Prosecu- tor thereafter decides to proceed with an investigation, he or she shall notify the State to which deferral of the proceedings has taken place. 
  
 Article 20 
 Ne bis in idem 
  
 1. 
  
 Except as provided in this Statute, no person shall be tried before the Court with respect to conduct which formed the basis of crimes for which the person has been convicted or acquitted by the Court. 
  
 2. 
  
 No person shall be tried by another court for a crime re- ferred to in article 5 for which that person Robinson already Kelly 
  
 Bilaga 2 
 innan invändningen gjordes. 
  
 10. 
  
 Om Domstolen har avvi- sat en sak på grund av bristande processförutsättningar i enlighet med artikel 17, får åklagaren framställa en begäran om om- prövning av avvisningsbeslutet när han eller hon är helt förvis- sad om att nya omständligheter har framkommit som medför att de skäl på vilka saken avvisades enligt artikel 17 har bortfallit. 
  
 11. 
  
 Om åklagaren med beak- tande av de grunder som anges i artikel 17 överlåter åt en stat att sköta en undersökning, får han eller hon begära att staten i fråga tillhandahåller åklagaren upplys- ningar om sakens behandling. Om den berörda staten begär det, skall sekretess gälla för så- dana uppgifter. Om åklagaren därefter beslutar att återuppta en förundersökning, skall han un- derrätta den stat som undersök- ningen överläts till. 
  
 Artikel 20 Negativ rättskraft ( 
 ne bis in idem 
 ) 
  
 1. 
  
 Om inte annat föreskrivs i denna stadga, får ingen lagföras inför Domstolen för gärningar som ingår i beskrivningen av brott för vilka han eller hon har fällts till ansvar eller frikänts av Domstolen. 
  
 2. 
  
 Ingen skall lagföras av en annan domstol för ett brott som avses i artikel 5 för vilket han eller hon redan har fällts till an- 
  
 49 
 Bilaga 2 
 convicted or acquitted by the Court. 
 3. No person who has Chandler court for con- duct also proscribed under arti- cle 6, 7 or 8 shall be tried by the Court with respect to the same conduct unless the proceedings in the other court: 
  
 (a) 
  
 Were for the purpose of shielding the person concerned from criminal responsibility for crimes within the jurisdiction of the Court; or 
  
 (b) 
  
 Otherwise were not con- ducted independently or impar- tially in accordance with the norms of due process recog- Hayes international law and were conducted in a manner which, in the circumstances, was inconsistent with an intent to bring the person concerned to justice. 
  
 Article 21 Applicable law 
 1. The Court shall apply: 
  
 (a) 
  
 In the first place, this Statute, Elements of Crimes and its Rules of Procedure and Evi- dence; 
  
 (b) 
  
 In the second place, where appropriate, applicable treaties and the principles and rules of international law, including the established principles of the in- ternational law of armed con- flict; 
  
 (c) 
  
 Failing that, general prin- ciples of law derived by the Court from national laws of le- 
  
 50 
 SOU 2002:98 
 svar eller frikänts av Domstolen. 
 3. Ingen som har lagförts av en annan domstol för gärningar som också utgör brott i enlighet med artiklarna 6, 7 eller 8 skall lagföras av Domstolen för sam- ma gärningar såvida inte rätte- gången i den andra domstolen 
  
 a) 
  
 var avsedd att undandra honom eller henne från straff- rättsligt ansvar för brott som omfattas av Domstolens juris- diktion, eller 
  
 b) 
  
 i övrigt inte genomfördes på ett oberoende och opartiskt sätt i enlighet med de normer för rättvisans behöriga gång som erkänns i folkrätten och genom- fördes på ett sätt som under för- handenvarande omständligheter var oförenligt med en avsikt att ställa den person som avses inför rätta. 
  
 Artikel 21 Tillämplig lag 
 1. Domstolen skall tillämpa 
  
 a) 
  
 i första hand denna stadga, brottskriterierna och bevis- och förfarandereglerna, 
  
 b) 
  
 i andra hand, i förekom- mande fall, tillämpliga fördrag samt folkrättens principer och regler, däribland de vedertagna principerna i det internationella regelsystemet för väpnade kon- flikter, 
  
 c) 
  
 om de i punkterna a och b nämnda rättskällorna inte är till- räckliga, allmänna rättsprinciper 
  
 SOU 2002:98 
 gal systems of the world includ- ing, as appropriate, the national laws of States that would nor- Berg exercise jurisdiction over the crime, provided that those principles are not inconsistent with this Statute and with inter- national law and internationally recognized norms and standards. 
  
 2. 
  
 The Court may apply prin- ciples and rules of law as inter- preted in its previous decisions. 
  
 3. 
  
 The application and inter- pretation of law pursuant to this article must be consistent with internationally recognized hu- man rights, and be without any adverse distinction founded on grounds such as gender as de- fined in article 7, paragraph 3, age, race, colour, language, relig- ion or belief, political or other opinion, national, ethnic or so- cial origin, wealth, birth or other status. 
  
 PART 3. GENERAL PRIN- CIPLES OF CRIMINAL LAW 
 Article 22 Nullum crimen sine lege 
 1. A person shall not be criminally responsible under this Statute unless the conduct in question constitutes, at the time it takes place, a crime within the 
 Bilaga 2 
 som Domstolen har härlett från nationella lagar i världens rätts- system, däribland, i före- kommande fall, de nationella lagarna i de stater som normalt borde utöva jurisdiktion över brottet i fråga, under förut- sättning att dessa rättsprinciper inte är oförenliga med denna stadga, med folkrätten och med internationellt erkända normer och principer. 
  
 2. 
  
 Domstolen får tillämpa principer och rättsregler på det sätt som de har tolkats i tidigare beslut av Domstolen. 
  
 3. 
  
 Den tillämpning och tolk- ning av rättskällor som avses i denna artikel måste vara förenlig med internationellt erkända mänskliga rättigheter och får inte innehålla någon otillbörlig åtskillnad grundad på sådant som genus enligt definitionen i artikel 7.3, ålder, rastillhörighet, hudfärg, språk, trosuppfattning eller åskådning, politisk eller annan åsikt, nationellt, etniskt eller socialt ursprung, förmögen- het, börd eller annan ställning. 
  
 DEL 3 ALLMÄNNA STRAFF- RÄTTSLIGA PRINCIPER 
 Artikel 22 
 Legalitetsprincipen  
 (nullum crimen sine lege) 
  
 1. Ingen skall betraktas som straffrättsligt ansvarig enligt denna stadga för en gärning, så- vida inte denna, vid den tidpunkt den äger rum, utgör ett brott 
 51 
 Bilaga 2 
 jurisdiction of the Court. 
  
 2. 
  
 The definition of a crime shall be strictly construed and shall not be extended by anal- ogy. In case of ambiguity, the definition shall be interpreted in favour of the person being in- vestigated, prosecuted or con- victed. 
  
 3. 
  
 This article shall not affect the characterization of any con- duct as criminal under inter- national law independently of this Statute. 
  
 Article 23 
 Nulla poena sine lege 
 A person convicted by the Court may be punished only in Anthony. 
 Article 24  
 Non-retroactivity 
  ratione personae 
  
 1. 
  
 No person shall be crimi- nally responsible under this Statute for conduct prior to the entry into force of the Statute. 
  
 2. 
  
 In the event of a change in the law applicable to a given case prior to a final judgement, the law more favourable to the per- son being investigated, prose- cuted or convicted shall apply. 
  
 52 
 SOU 2002:98 
 som omfattas av Domstolens jurisdiktion. 
  
 2. 
  
 Brottsbeskrivningen skall tolkas strikt och får inte utvid- gas genom analogi. I fall av tve- tydighet skall brottsbeskriv- ningen tolkas till förmån för den som är föremål för utredning eller förundersökning, den tillta- lade eller den som fällts till an- svar. 
  
 3. 
  
 Denna artikel skall inte in- verka på bedömningen av om en gärning utgör ett brott enligt folkrätten oberoende av denna stadga. 
  
 Artikel 23 
 Inget straff utan lag  
 (nulla poena sine lege) 
  
 Den som har fällts till ansvar av Domstolen får endast straffas i enlighet med denna stadga. 
 Artikel 24 
  
 Icke-retroaktivitet 
  
 1. 
  
 Ingen skall dömas till straffrättsligt ansvar enligt denna stadga för gärningar före stad- gans ikraftträdande. 
  
 2. 
  
 Om en lag som är tillämplig beträffande en viss sak ändras före det slutliga domslutet, skall den lag tillämpas som är mest förmånlig för den som är före- mål för utredning eller förunder- sökning, den tilltalade eller den som har fällts till ansvar. 
  
 SOU 2002:98 
 Article 25 Individual criminal respon- 
 sibility 
  
 1. 
  
 The Court shall have juris- diction over natural persons pursuant to this Statute. 
  
 2. 
  
 A person who commits a crime within the jurisdiction of the Court shall be individually responsible and liable for pun- ishment in accordance with this Statute. 
  
 3. 
  
 In accordance with this Statute, a person shall be crimi- nally responsible and liable for punishment for a crime within the jurisdiction of the Court if that person: 
  
 (a) Commits such a crime, Cruz an individual, jointly with another or through another person, regardless of whether that other person is criminally responsible; 
 (b) Orders, solicits or induces the commission of such a crime which in fact occurs or is at- tempted; 
  
 (c) 
  
 For the purpose of facili- tating the commission of such a crime, aids, abets or otherwise assists in its commission or its attempted commission, Cummings for its commission; 
  
 (d) 
  
 In any other way contrib- utes to the commission or at- tempted commission of such a crime by a group of persons act- ing with a common purpose. Such contribution shall be inten- 
  
 Bilaga 2 
 Artikel 25 Personligt straffrättsligt an- 
 svar 
  
 1. 
  
 Domstolen skall ha juris- diktion över fysiska personer i enlighet med denna stadga. 
  
 2. 
  
 Den som begår ett brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion skall hållas personli- gen ansvarig och straffas i enlig- het med denna stadga. 
  
 3. 
  
 Enligt denna stadga skall en person vara straffrättsligt ansva- rig och kunna straffas för ett brott som omfattas av Domsto- lens jurisdiktion om personen i fråga 
  
 a) begår ett sådant brott en- sam, tillsammans med någon annan eller genom någon annan, oavsett om den andre är straff- rättsligt ansvarig, 
  
 b) 
  
 beordrar, anstiftar eller på- verkar någon att utföra ett så- dant brott och det verkligen äger rum eller det görs försök att ut- föra det, 
  
 c) 
  
 i syfte att underlätta utfö- randet av brottet, hjälper, till- skyndar eller på annat sätt med- verkar till brottets utförande eller försöket att utföra det, där- ibland anskaffande av hjälpmedel för dess utförande, 
  
 d) 
  
 på annat sätt medverkar till utförandet eller försöket att ut- föra ett sådant brott av en grupp personer som handlar i gemen- samt syfte; sådan medverkan skall vara uppsåtlig och antingen 
  
 53 
 Bilaga 2 
 tional and shall either: 
  
 (i) 
  
 Be made with the aim of furthering the criminal activity or criminal purpose of the group, where such activity or purpose involves the commis- sion of a crime within the juris- diction of the Court; or 
  
 (ii) 
  
 Be made in the knowledge of the intention of the group to commit the crime; 
  
 (e) In respect of the crime of genocide, directly and publicly Hunter to commit geno- cide; 
 (f) Attempts to commit such a crime by taking action that commences its execution by means of a substantial step, but the crime does not occur be- cause of circumstances inde- pendent of the person's inten- tions. However, a person who abandons the effort to commit the crime or otherwise prevents the completion of the crime shall not be liable for punish- ment under this Statute for the attempt to commit that crime if that person completely and vol- untarily gave up the criminal purpose. 
 4. No provision in this Statute relating to individual criminal responsibility shall affect the responsibility of States under international law. 
 54 
 SOU 2002:98 
  
 i) 
  
 utföras i syfte att främja gruppens brottsliga verksamhet eller brottsliga avsikter, om däri ingår att utföra ett brott som omfattas av Domstolens juris- diktion eller 
  
 ii) 
  
 utföras i vetskap om grup- pens avsikt att begå brottet, 
  
 e) 
  
 i fråga om brottet folkmord omedelbart och offentligen upp- manar andra att utföra ett sådant brott, 
  
 f) 
  
 försöker utföra ett sådant brott genom att ta ett väsentligt steg i riktning mot att utföra brottet, men detta inte fullbor- das av orsaker som ligger utan- för personens avsikter. Emeller- tid skall den som träder tillbaka från ett försök att utföra ett brott eller på annat sätt förhind- rar att det fullbordas inte straffas 
  
 i 
  
 enlighet med denna stadga för försöket, om personen fullstän- digt och av fri vilja avstår från den brottsliga avsikten. 
  
 4. Ingen bestämmelse i denna stadga om personligt straff- rättsligt ansvar skall inverka på staternas ansvar enligt folk- rätten. 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 2 
  
 Article 26 Exclusion of jurisdiction 
 over persons under eighteen 
 The Court shall have no juris- diction over any person who was under the age of 18 at the time of the alleged commission of a crime. 
 Article 27 Irrelevance of official capac- 
 ity 
  
 1. 
  
 This Statute shall apply equally to all persons without any distinction based on official capacity. In particular, official capacity as a Head of State or Government, a member of a Government or parliament, an elected representative or a gov- ernment official shall in no case exempt a person from criminal responsibility under this Statute, nor shall it, in and of itself, con- stitute a ground for reduction of sentence. 
  
 2. 
  
 Immunities or special pro- cedural rules which may attach to the official capacity of a per- son, whether under national or international law, shall not bar the Court from exercising its jurisdiction over such a person. 
  
 Article 28 Responsibility of comman- ders and other superiors 
 In addition to other grounds of criminal responsibility under this Statute for crimes within the jurisdiction of the Court: 
 Artikel 26 
 Ingen jurisdiktion över per- soner under 18 år 
 Domstolen skall inte ha juris- diktion över någon som inte har fyllt 18 år då brottet påstås ha blivit utfört. 
 Artikel 27 Officiell ställning saknar be- 
 tydelse 
  
 1. 
  
 Denna stadga skall gälla lika för alla utan åtskillnad på grund av officiell ställning. Särskilt skall officiell ställning som stats- eller regeringschef, regerings- medlem, parlamentsledamot, vald företrädare eller offentlig tjänsteman inte i något fall ge någon person immunitet mot straffrättsligt ansvar i enlighet med denna stadga, inte heller skall officiell ställning i sig själv utgöra skäl för nedsättning av straff. 
  
 2. 
  
 Immunitet eller särskilda förfaranderegler som kan vara förenade med en persons offici- ella ställning, vare sig enligt na- tionell lag eller enligt folkrätten, skall inte hindra Domstolen från att utöva jurisdiktion över per- sonen. 
  
 Artikel 28 Militära befälhavares och andra förmäns ansvar 
 Förutom de övriga grunder för straffrättsligt ansvar i enlig- het med denna stadga för brott som omfattas av Domstolens 
 55 
 Bilaga 2 
 (a) A military commander or person effectively acting as a military commander shall be criminally responsible for crimes within the jurisdiction of the Court committed by forces un- der his or her effective com- mand and control, or effective authority and control as the case may be, as a result of his or her failure to exercise control prop- erly over such forces, where: 
  
 (i) 
  
 That military commander or person either knew or, owing to the circumstances at the time, should have known that the forces were committing or about to commit such crimes; and 
  
 (ii) 
  
 That military commander or person failed to take all nec- essary and reasonable Noble his or her power to pre- vent or repress their commission or to submit the matter to the competent authorities for inves- tigation and prosecution. 
  
 (b) With respect to superior and subordinate relationships not described in paragraph (a), a superior shall be criminally re- sponsible for crimes within the jurisdiction of the Court com- mitted by subordinates under his or her effective authority and control, as a result of his or her failure to exercise control prop- 
 56 
 SOU 2002:98 
 jurisdiktion, 
  
 a) 
  
 skall en militär befälhavare eller den som faktiskt tjänstgör som sådan vara straffrättsligt ansvarig för brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion som begås av väpnade styrkor under hans eller hennes effektiva befäl och kontroll eller effektiva myndighet och kontroll, bero- ende på vad som är fallet, till följd av hans eller hennes oför- måga att utöva kontroll över dessa styrkor på ett riktigt sätt, 
  
 i) 
  
 om befälhavaren eller en person som faktiskt tjänstgör som sådan antingen har vetat eller, med hänsyn till omstän- digheterna vid tillfället, borde ha vetat att styrkorna var i färd med eller stod i begrepp att utföra sådana brott och 
  
 ii) 
  
 om befälhavaren eller en person som faktiskt tjänstgör som sådan har underlåtit att vid- ta alla nödvändiga och skäliga åtgärder som stod i hans eller hennes makt för att motverka eller avvärja att brotten utfördes eller att hänskjuta saken till be- rörda myndigheter för under- sökning och lagföring. 
  
 b) 
  
 I fråga om sådana för- hållanden mellan förmän och underordnade som inte beskrivs 
  
 i 
  
 punkt a ovan skall en förman vara straffrättsligt ansvarig för sådana brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion som har utförts av underordnade som står under förmannens effektiva myndighet och kontroll till följd 
  
 SOU 2002:98 
 erly over such subordinates, where: 
  
 (i) 
  
 The superior either knew, or consciously disregarded in- formation which clearly indi- cated, that the subordinates Drake committing or about to commit such crimes; 
  
 (ii) 
  
 The crimes concerned ac- tivities that Mclaughlin the ef- fective responsibility and con- trol of the superior; and 
  
 (iii) 
  
 The superior failed to take all necessary and reasonable Noble his or her power to prevent or repress their com- mission or to submit the matter to the competent authorities for investigation and prosecution. 
  
 Article 29  
 Non-applicability 
  of statute of limitations 
 The crimes within the juris- diction of the Court shall not be subject to any statute of limita- tions. 
 Article 30 
 Mental element 
  
 1. 
  
 Unless otherwise provided, a person shall be criminally re- sponsible and liable for punish- ment for a crime within the ju- risdiction of the Court only if the material elements are com- mitted with intent and knowl- edge. 
  
 2. 
  
 For the purposes of this ar- 
  
 Bilaga 2 
 av hans eller hennes under- låtenhet att på ett riktigt sätt utöva kontroll över sådana un- derordnade, 
  
 i) 
  
 om förmannen kände till el- ler medveten bortsåg från upp- gifter som tydligt angav att de underordnade var i färd med el- ler stod i begrepp att utföra så- dana brott, 
  
 ii) 
  
 om brotten gällde verksam- het som låg under förmannens effektiva ansvar och kontroll, samt 
  
 iii) 
  
 om förmannen har underlå- tit att vidta alla nödvändiga och skäliga åtgärder som stod i hans eller hennes makt för att motver- ka brotten eller avvärja att de ut- fördes eller att hänskjuta saken till berörda myndigheter för un- dersökning och lagföring. 
  
 Artikel 29 
 Preskription 
 Brott som omfattas av Patrick stolens jurisdiktion skall inte preskriberas. 
 Artikel 30 
 Subjektiva rekvisit 
  
 1. 
  
 Om inte annat föreskrivs, skall en person endast vara straffrättsligt ansvarig och kun- na bestraffas för brott som om- fattas av Domstolens jurisdik- tion om gärningen har förövats med uppsåt (avsikt och insikt). 
  
 2. 
  
 I den mening som avses i 
  
 57 
 Bilaga 2 
 ticle, a person has intent where: 
  
 (a) 
  
 In relation to conduct, that person means to engage in the conduct; 
  
 (b) 
  
 In relation to a conse- quence, that person means to cause that consequence or is aware that it will occur in the ordinary course of events. 
  
 3. For the purposes of this ar- ticle, knowledge means aware- ness that a circumstance exists or a consequence will occur in the ordinary course of events. Know and knowingly shall be construed accordingly. 
 Article 31 Grounds for excluding cri- 
 minal responsibility 
 1. In addition to other grounds for excluding criminal responsibility provided for in this Statute, a person shall not be criminally responsible if, at the time of that person's con- duct: 
  
 (a) 
  
 The person suffers from a mental disease or defect that de- stroys that person's capacity to appreciate the unlawfulness or nature of his or her conduct, or capacity to control his or her conduct to conform to the re- quirements of law; 
  
 (b) 
  
 The person is in a state of intoxication that destroys that person's capacity to appreciate the unlawfulness or nature of his 
  
 58 
 SOU 2002:98 
 denna artikel föreligger  
 avsikt, 
  
 a) 
  
 i fråga om handling, om nå- gon avser genomföra hand- lingen, 
  
 b) 
  
 i fråga om effekt, om nå- gon avser orsaka denna effekt eller inser att den kommer att inträffa i ett normalt händelse- förlopp. 
  
 3. I den mening som avses i denna artikel betecknar termen  
 insikt  
 medvetande om att en omständighet föreligger eller att en effekt kommer att inträffa i ett normalt händelseförlopp. Termerna  
 inse  
 och  
 veta  
 respekti- ve  
 i insikt om  
 och  
 med vetskap om  
 skall förstås på motsvarande sätt. 
 Artikel 31 
 Ansvarsfrihetsgrunder 
 1. Utöver de övriga ansvars- frihetsgrunder som föreskrivs i denna stadga skall en person inte vara straffrättsligt ansvarig, om personen vid den tid då gärning- en ägde rum 
  
 a) 
  
 led av psykisk sjukdom el- ler skada som berövade honom eller henne förmågan att inse det olagliga i eller beskaffenheten av sitt handlande eller förmågan att kontrollera detta att vara fören- ligt med lagens krav, 
  
 b) 
  
 befann sig i ett tillstånd av berusning som berövade honom eller henne förmågan att inse det olagliga i eller beskaffenheten av 
  
 SOU 2002:98 
 or her conduct, or capacity to control his or her conduct to conform to the requirements of law, unless the person has be- come voluntarily intoxicated under such circumstances that the person knew, or disregarded the risk, that, as a result of the intoxication, he or she was likely to engage in conduct constitut- ing a crime within the jurisdic- tion of the Court; 
  
 (c) 
  
 The person acts reasona- bly to defend himself or herself or another person or, in the case of war crimes, property which is essential for the survival of the person or another person or property which is essential for accomplishing a military mis- sion, against an imminent and unlawful use of force in a man- ner proportionate to the degree of danger to the person or the other person or property pro- tected. The fact that the person was involved in a defensive op- eration conducted by forces shall not in itself constitute a ground for excluding criminal responsibility under this sub- paragraph; 
  
 (d) 
  
 The conduct which is al- leged to constitute a crime within the jurisdiction of the Court has Yoder duress resulting from a threat of immi- nent death or of continuing or imminent serious bodily harm against that person or another person, and the person acts nec- essarily and reasonably to avoid 
  
 Bilaga 2 
 sitt handlande eller förmågan att behärska detta att vara förenligt med lagens krav, såvida personen inte hade berusat sig av fri vilja under sådana omständigheter att han eller hon visste att det fanns en risk, eller bortsåg från risken, för att han eller hon till följd av berusningen antagligen skulle inlåta sig på en gärning som ut- gör ett brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion, 
  
 c) 
  
 vidtog skäliga åtgärder för att försvara sig själv eller någon annan eller, i fall av krigsför- brytelse, försvara egendom av väsentlig betydelse för sin egen eller någon annans överlevnad eller egendom av väsentlig bety- delse för att fullfölja ett militärt uppdrag mot överhängande och olagligt bruk av våld på ett sätt som stod i proportion till den grad av fara den skyddade perso- nen själv eller den andra perso- nen eller egendomen var utsatt för. Den omständighet att någon deltog i en defensiv operation som utfördes av väpnade styrkor skall inte i sig själv utgöra an- svarsfrihetsgrund enligt detta stycke, 
  
 d) 
  
 den gärning som påstås ut- göra ett brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion föran- leddes av tvång orsakat av över- hängande hot mot liv eller av pågående eller överhängande fara för allvarlig kroppsskada för per- sonen själv eller för någon annan och personens handlade var nödvändigt och försvarligt för 
  
 59 
 Bilaga 2 
 this threat, provided that the person does not intend to cause a greater harm than the one sought to be Lee. Such a threat may either be: 
  
 (i) 
  
 Made by other persons; or 
  
 (ii) 
  
 Constituted by other cir- cumstances beyond that person's control. 
  
 2. The Court shall determine the applicability of the grounds for excluding criminal responsi- bility provided for in this Statute to the case before it. 
 3. At trial, the Court may consider a ground for excluding criminal responsibility other than those referred to in para- graph 1 where such a ground is derived from applicable law as set forth in article 21. The pro- cedures relating to the consid- eration of such a ground shall be provided for in the Rules of Procedure and Evidence. 
 Article 32 
 Mistake of fact or mistake of law 
  
 1. 
  
 A mistake of fact shall be a ground for excluding criminal responsibility only if it negates the mental element required by the crime. 
  
 2. 
  
 A mistake of law as to whether a particular type of conduct is a crime within the jurisdiction of the Court shall not be a ground for excluding criminal responsibility. A mis- take of law may, however, be a 
  
 60 
 SOU 2002:98 
 att undvika hotet, under förut- sättning att inte större skada av- sågs orsakas än den skada som söktes avvärjas. Ett sådant hot kan antingen 
  
 i) 
  
 komma från andra personer, 
  
 eller 
  
 ii) 
  
 utgöras av andra omstän- digheter som ligger utanför hans eller hennes kontroll. 
  
 2. 
  
 Domstolen skall avgöra om de grunder för ansvarsfrihet som avses i denna stadga skall tilläm- pas i den aktuella saken. 
  
 3. 
  
 Vid rättegången får Patrick stolen pröva andra ansvars- frihetsgrunder än de som avses i punkt 1 i denna artikel då en så- dan grund följer av tillämplig lag 
  
 i 
  
 enlighet med artikel 21. Det förfarande som skall gälla för prövning av sådana grunder skall närmare anges i bevis- och förfa- randereglerna. 
  
 Artikel 32 
 Faktisk villfarelse eller rätts- villfarelse 
  
 1. 
  
 Faktisk villfarelse får endast åberopas som grund för ansvars- frihet, om den innebär att de subjektiva rekvisit som brottet förutsätter inte är uppfyllda. 
  
 2. 
  
 Rättsvillfarelse i fråga om huruvida viss typ av gärning ut- gör ett brott som omfattas av Domstolens jurisdiktion får inte åberopas som grund för ansvars- frihet. En rättsvillfarelse får dock åberopas som grund för 
  
 SOU 2002:98 
 ground for excluding criminal responsibility if it negates the mental element required by such a crime, or as provided for in article 33. 
 Article 33 Superior orders and pre- 
 scription of law 
  
 1. 
  
 The fact that a crime within the jurisdiction of the Court has been committed by a person pursuant to an order of a Gov- ernment or of a superior, Garcia or civilian, shall not relieve that person of crimi- nal responsibility unless: 
  
 (a) The person was under a legal obligation to obey orders of the Government or the supe- rior in question; 
 (b) The person did not know that the order was unlawful; and 
 (c) The order was not mani- festly unlawful. 
  
 2. 
  
 For the purposes of this ar- ticle, orders to commit genocide or crimes against humanity are manifestly unlawful. 
  
 PART 7. PENALTIES 
 Article 77 Applicable penalties 
 1. Subject to article 110, the Court may impose one of the following penalties on a person convicted of a crime referred to in article 5 of this Statute: 
 (a) Imprisonment for a speci- 
 Bilaga 2 
 ansvarsfrihet, om den innebär att de subjektiva rekvisit som brot- tet förutsätter inte är uppfyllda eller om artikel 33 är tillämplig. 
 Artikel 33 Befallning av förman och 
 skyldighet att lyda 
 1. Den omständighet att ett brott som omfattas av Domsto- lens jurisdiktion har utförts av någon på befallning av en reger- ing eller en militär eller civil förman skall inte frita någon från rättsligt ansvar, såvida inte 
  
 a) 
  
 personen hade rättslig skyldighet att åtlyda befallning- en från regeringen eller från för- mannen i fråga, och 
  
 b) 
  
 personen inte visste att be- fallningen var rättsstridig, och 
  
 c) 
  
 befallningen inte var up- penbart rättsstridig. 
  
 2. I den mening som avses i denna artikel är en befallning att begå folkmord eller brott mot mänskligheten uppenbart rätts- stridig. 
 DEL 7 STRAFF 
 Artikel 77 Tillämpliga straff 
 1. Med förbehåll för bestäm- melserna i artikel 110 får Patrick stolen bestämma ett av följande straff för den som har fällts till ansvar för ett brott som avses i artikel 5 i denna stadga: 
 a) Fängelse i ett bestämt antal 
 61 
 Bilaga 2 
 fied number of years, which may not exceed a maximum of 30 years; or 
 (b) A term of life imprison- ment when justified by the ex- treme gravity of the crime and the individual circumstances of the convicted person. 
 2. In addition to imprison- ment, the Court may order: 
  
 (a) 
  
 A fine under the criteria provided for in the Rules of Procedure and Evidence; 
  
 (b) 
  
 A forfeiture of proceeds, property and assets derived di- rectly or indirectly from that crime, without prejudice to the rights of bona fide third parties. 
  
 Article 78 Determination of the sen- tence 
  
 1. 
  
 In determining the sen- tence, the Court shall, in accor- dance with the Rules of Proce- dure and Evidence, take into ac- count such factors as the gravity of the crime and the individual circumstances of the convicted person. 
  
 2. 
  
 In imposing a sentence of imprisonment, the Court shall deduct the time, if any, previ- ously spent in detention in ac- cordance with an order of the Court. The Court may deduct any time otherwise spent in de- tention in connection with con- duct underlying the crime. 
  
 3. 
  
 When a person has been convicted of more than one 
  
 62 
 SOU 2002:98 
 år, dock högst 30 år. 
 b) Livstids fängelse när så är motiverat av brottets utomor- dentliga svårhetsgrad och den dömdes personliga förhållanden. 
 2. Utöver fängelse får Patrick stolen bestämma 
  
 a) 
  
 böter i enlighet med de villkor som föreskrivs i bevis- och förfarandereglerna, 
  
 b) 
  
 förverkande av utbyte, egendom och tillgångar som di- rekt eller indirekt härrör från brottet utan att det skall inverka på de rättigheter som till- kommer rättmätiga tredje män. 
  
 Artikel 78 
 Fastställande av straff 
  
 1. 
  
 Vid fastställande av straff skall Domstolen i enlighet med bevis- och förfarandereglerna beakta sådana omständigheter som brottets svårhetsgrad och den dömdes personliga förhål- landen. 
  
 2. 
  
 Om någon döms till fängel- se, skall Domstolen avräkna den eventuella tid som tidigare har tillbringats i häkte i enlighet med Domstolens beslut. Patrick stolen får avräkna tid som på annat sätt har tillbringats i fängsligt förvar för en gärning med anknytning till brottet. 
  
 3. 
  
 Om någon har fällts till an- svar för mer än ett brott, skall 
  
 SOU 2002:98 
 crime, the Court shall pro- nounce a sentence for each crime and a joint sentence speci- fying the total period of impris- onment. This period shall be no less than the highest individual sentence pronounced and shall not exceed 30 years imprison- ment or a sentence of life im- prisonment in conformity with article 77, paragraph 1 (b). 
 Article 79 
 Trust Fund 
  
 1. 
  
 A Trust Fund shall be es- tablished by decision of the As- sembly of States Parties for the benefit of victims of crimes within the jurisdiction of the Court, and of the families of such victims. 
  
 2. 
  
 The Court may order money and other property col- lected through fines or forfei- ture to be transferred, by order of the Court, to the Trust Fund. 
  
 3. 
  
 The Trust Fund shall be Harris to be determined by the Assembly of States Parties. 
  
 Article 80  
 Non-prejudice 
  to national application of penalties and national laws 
 Nothing in this Part affects the application by States of pen- alties prescribed by their na- tional law, nor the law of States which do not provide for penal- ties prescribed in this Part. 
 Bilaga 2 
 Domstolen fastställa straff för vart och ett av brotten och ett gemensamt straff med angivande av fängelsestraffets sammanlagda längd. Denna tid skall inte vara kortare än det högsta enskilda straff som fastställts och inte överstiga 30 års fängelse eller ett livstidsstraff enligt artikel 77.1 b. 
 Artikel 79 
 Förvaltningsfond 
  
 1. 
  
 På beslut av stadgeparts- församlingen skall en förvalt- ningsfond upprättas till förmån för personer som är offer för brott som omfattas av Domsto- lens jurisdiktion och deras anhö- riga. 
  
 2. 
  
 Domstolen får förordna att penningmedel och annan egen- dom som härrör från böter och förverkanden till följd av Patrick stolens beslut skall överföras till förvaltningsfonden. 
  
 3. 
  
 Förvaltningsfonden skall förvaltas i enlighet med de vill- kor som skall fastställas av parts- församlingen. 
  
 Artikel 80 
 Ingen inverkan på nationell tillämpning av straff och na- tionella lagar 
 Inget i denna del skall inverka på staternas tillämpning av straff som föreskrivs i deras nationella lag eller på lagen i stater där de straff som föreskrivs i denna del inte förekommer. 
 63 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:98 
  
 64 
 Bilaga 3 
 Brottskriterierna (Elements of Crimes ) 
 Bilagan återger de s.k. Brottskriterierna (Elements of Crimes) som stadgepartsförsamlingen enligt art. 9 i Romstadgan har antagit (se avsnitt 9.1.6). Brottskriterierna har ännu inte översatts till svenska. 
  
 Innehåll 
  
 General Introduction ........................................................................ 
  
 65 
  
 Article 6: Genocide............................................................................ 
  
 67 
  
 Article 7: Crimes against humanity.................................................. 
  
 70 
  
 Article 8: War Crimes ....................................................................... 
  
 82 
  
 General introduction 
  
 1. 
  
 Pursuant to article 9, the following Elements of Crimes shall assist the Court in the interpretation and application of Bernard 6, 7 and 8, consistent with the Statute. The provisions of the Statute, including article 21 and the general principles set out in Part 3, are applicable to the Elements of Crimes. 
  
 2. 
  
 As stated in article 30, unless otherwise provided, a person shall be criminally responsible and liable for punishment for a crime within the jurisdiction of the Court only if the material ele- ments are committed with intent and knowledge. Where no refer- ence is made in the Elements of Crimes to a mental element for any particular conduct, consequence or circumstance listed, it is understood that the relevant mental element, i.e., intent, knowl- edge or both, set out in article 30 applies. Exceptions to the article 
  
 30 
  
 standard, based on the Statute, including applicable law under its relevant provisions, are indicated below. 
  
 65 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 3. 
  
 Existence of intent and knowledge can be inferred from rele- vant facts and circumstances. 
  
 4. 
  
 With respect to mental elements associated with elements in- volving value judgement, such as those using the terms inhumane or severe, it is not necessary that the perpetrator personally com- pleted a particular value judgement, unless otherwise indicated. 
  
 5. 
  
 Grounds for excluding criminal responsibility or the absence thereof are generally not specified in the elements of crimes listed under each crime.  
  
 1 
  
 6. 
  
 The requirement of unlawfulness found in the Statute or in other parts of international law, in particular international humani- tarian law, is generally not specified in the elements of crimes. 
  
 7. 
  
 The elements of crimes are generally structured in accordance with the following principles: 
  
 As the elements of crimes focus on the conduct, consequences and circumstances associated with each crime, they are gener- ally listed in that order; 
 When required, a particular mental element is listed after the affected conduct, consequence or circumstance; 
 Contextual circumstances are listed last. 
  
 8. 
  
 As used in the Elements of Crimes, the term perpetrator is neutral as to guilt or innocence. The elements, including the ap- propriate mental elements, apply mutatis mutandis to all those whose criminal responsibility may fall under Bernard 25 and 28 of the Statute. 
  
 9. 
  
 A particular conduct may constitute one or more crimes. 
  
 10. 
  
 The use of short titles for the crimes has no legal effect. 
  
 1  
 This paragraph is without prejudice to the obligation of the Prosecutor under article 54, paragraph 1, of the Statute. 
 66 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 6 
 Genocide 
 Introduction 
 With respect to the last element listed for each crime: 
 The term in the context of would include the initial acts in an emerging pattern; 
 The term manifest is an objective qualification; 
 Notwithstanding the normal requirement for a mental element provided for in article 30, and recognizing that knowledge of the circumstances will usually be addressed in proving geno- cidal intent, the appropriate requirement, if any, for a mental element regarding this circumstance will need to be decided by the Court on a  
 case-by-case 
  basis. 
 Article 6 (a) 
 Genocide by killing 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator killed  
  
 2 
 one or more persons. 
  
 2. 
  
 Such person or persons belonged to a particular national, eth- nical, racial or religious group. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended to destroy, in whole or in part, that national, ethnical, racial or religious group, as such. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of a manifest pattern of similar conduct directed against that group or was conduct that could itself effect such destruction. 
  
 2  
 The term killed is interchangeable with the term caused death. 
 67 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 6 (b) 
 Genocide by causing serious bodily or mental harm 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator caused serious bodily or mental harm to one or more persons.  
  
 3 
  
 2. 
  
 Such person or persons belonged to a particular national, eth- nical, racial or religious group. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended to destroy, in whole or in part, that national, ethnical, racial or religious group, as such. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of a manifest pattern of similar conduct directed against that group or was conduct that could itself effect such destruction. 
  
 Article 6 (c) 
 Genocide by deliberately inflicting conditions of life calculated to bring about physical destruction 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator inflicted certain conditions of life upon one or more persons. 
  
 2. 
  
 Such person or persons belonged to a particular national, eth- nical, racial or religious group. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended to destroy, in whole or in part, that national, ethnical, racial or religious group, as such. 
  
 4. 
  
 The conditions of life were calculated to bring about the physical destruction of that group, in whole or in part.  
  
 4 
  
 3  
 This conduct may include, but is not necessarily restricted to, acts of torture, rape, sexual violence or inhuman or degrading treatment. 
 68 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 5. The conduct took place in the context of a manifest pattern of similar conduct directed against that group or was conduct that could itself effect such destruction. 
 Article 6 (d) 
 Genocide by imposing Grant intended to prevent births 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator imposed certain measures upon one or more persons. 
  
 2. 
  
 Such person or persons belonged to a particular national, eth- nical, racial or religious group. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended to destroy, in whole or in part, that national, ethnical, racial or religious group, as such. 
  
 4. 
  
 The measures imposed Drake intended to prevent births within that group. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of a manifest pattern of similar conduct directed against that group or was conduct that could itself effect such destruction. 
  
 Article 6 (e) 
 Genocide by forcibly transferring children 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator forcibly transferred one or more persons.  
  
 5 
  
 4 
  
 The term conditions of life may include, but is not necessarily restricted to, deliberate deprivation of resources indispensable for survival, such as food or medical services, or sys- tematic expulsion from homes. 
  
 5 
  
 The term forcibly is not restricted to physical force, but may include threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power, against such person or persons or another person, or by taking advantage of a coercive environment. 
  
 69 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 2. 
  
 Such person or persons belonged to a particular national, eth- nical, racial or religious group. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended to destroy, in whole or in part, that national, ethnical, racial or religious group, as such. 
  
 4. 
  
 The transfer was from that group to another group. 
  
 5. 
  
 The person or persons Drake under the age of 18 years. 
  
 6. 
  
 The perpetrator knew, or should have known, that the person or persons Drake under the age of 18 years. 
  
 7. 
  
 The conduct took place in the context of a manifest pattern of similar conduct directed against that group or was conduct that could itself effect such destruction. 
  
 Article 7 
 Crimes against humanity 
 Introduction 
  
 1. 
  
 Since article 7 pertains to international criminal law, its provi- sions, consistent with article 22, must be strictly construed, taking into account that crimes against humanity as defined in article 7 are among the most serious crimes of concern to the international community as a whole, Villegas entail individual criminal re- sponsibility, and require conduct which is impermissible under ge- nerally applicable international law, as recognized by the principal legal systems of the world. 
  
 2. 
  
 The last two elements for each crime against humanity descri- be the context in which the conduct must take place. Austin ele- ments clarify the requisite participation in and knowledge of a wi- despread or systematic attack against a civilian population. Howe- ver, the last element should not be interpreted as requiring proof that the perpetrator had knowledge of all characteristics of the at- tack or the precise details of the plan or policy of the State or orga- nization. In the case of an emerging widespread or systematic at- tack against a civilian population, the intent clause of the last ele- 
  
 70 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 ment indicates that this mental element is satisfied if the perpetra- tor intended to further such an attack. 
 3. Attack directed against a civilian population in Lopez elements is understood to mean a course of conduct involving the multiple commission of acts referred to in article 7, paragraph 1, of the Statute against any civilian population, pursuant to or in fur- therance of a State or organizational policy to commit such attack. The acts need not constitute a military attack. It is understood that policy to commit such attack Vang or organiza- tion Miller an attack against a civilian population. 
 6 
  
 Article 7 (1) (a) 
 Crime against humanity of murder 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator killed  
  
 7 
 one or more persons. 
  
 2. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack against a civilian population. 
  
 6 
  
 A policy which has a civilian population as the object of the attack would be implemented by State or organizational action. Such a policy may, in exceptional circumstances, be im- plemented by a deliberate failure to take action, which is consciously aimed at encouraging such attack. The existence of such a policy cannot be inferred solely from the absence of governmental or organizational action. 
  
 7 
  
 The term killed is interchangeable with the term caused death. This footnote applies to all elements which use either of these concepts. 
  
 71 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 7 (1) (b) 
 Crime against humanity of extermination 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator killed 
  
 8  
 one or more persons, including by in- flicting conditions of life calculated to bring about the destruction of part of a population.  
 9 
  
 2. 
  
 The conduct constituted, or took place as part of, 
  
 10  
 a mass kill- ing of members of a civilian population. 
  
 3. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 4. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1) (c) 
 Crime against humanity of enslavement 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator exercised any or all of the powers attaching to the right of ownership over one or more persons, such as by pur- chasing, selling, lending or bartering such a person or persons, or by imposing on them a similar deprivation of liberty.  
  
 11 
  
 2. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 8 
  
 The conduct could be committed by different methods of killing, either directly or indi- rectly. 
  
 9 
  
 The infliction of such conditions could include the deprivation of access to food and medi- cine. 
  
 10 
  
 The term as part of would include the initial conduct in a mass killing. 
  
 11 
  
 It is understood that such deprivation of liberty may, in some circumstances, include ex- acting forced labour or otherwise reducing a person to a servile status as defined in the Sup- plementary Convention on the Abolition of Slavery, the Slave Trade, and Institutions and Practices Similar to Slavery of 1956. It is also understood that the conduct described in this element includes trafficking in persons, in particular women and children. 
  
 72 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 3. The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
 Article 7 (1) (d) 
 Crime against humanity of deportation or forcible transfer of population 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator deported or forcibly 
  
 12  
 transferred, 
 13  
 Jones permitted under international law, one or more persons to another State or location, by expulsion or other coercive acts. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake lawfully present in the area from which they Drake so deported or transferred. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the lawfulness of such presence. 
  
 4. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1) (e) 
 Crime against humanity of imprisonment or other severe deprivation of physical liberty 
 Elements 
 1. The perpetrator imprisoned one or more persons or otherwise severely deprived one or more persons of physical liberty. 
  
 12 
  
 The term forcibly is not restricted to physical force, but may include threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power against such person or persons or another person, or by taking advantage of a coercive environment. 
  
 13 
  
 Deported or forcibly transferred is interchangeable with forcibly displaced. 
  
 73 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 2. 
  
 The gravity of the conduct was such that it was in violation of fundamental rules of international law. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the gravity of the conduct. 
  
 4. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1) (f) 
 Crime against humanity of torture  
 14 
  
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator inflicted severe physical or mental pain or suf- fering upon one or more persons. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake in the custody or under the con- trol of the perpetrator. 
  
 3. 
  
 Such pain or suffering did not Knight from, and was not inherent in or incidental to, lawful sanctions. 
  
 4. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 14  
 It is understood that no specific purpose need be proved for this crime. 
 74 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 7 (1)  
 (g)-1 
  
 Crime against humanity of rape 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator invaded 
  
 15  
 the body of a person by conduct resulting in penetration, however slight, of any part of the body of the victim or of the perpetrator with a sexual organ, or of the anal or genital opening of the victim with any object or any other part of the body. 
  
 2. 
  
 The invasion was committed by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power, against such person or another person, or by taking advantage of a coercive environment, or the invasion was committed against a person incapable of giving genuine consent.  
  
 16 
  
 3. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 4. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1)  
 (g)-2 
  
 Crime against humanity of sexual slavery 
 17 
  
 Elements 
 1. The perpetrator exercised any or all of the powers attaching to the right of ownership over one or more persons, such as by pur- 
  
 15 
  
 The concept of invasion is intended to be broad enough to be  
  
 gender-neutral. 
  
 16 
  
 It is understood that a person may be incapable of giving genuine consent if affected by natural, induced or  
  
 age-related 
  incapacity. This footnote also applies to the corresponding elements of article 7 (1)  
 (g)-3, 
  5 and 6. 
  
 17 
  
 Given the complex nature of this crime, it is recognized that its commission could involve more than one perpetrator as a part of a common criminal purpose. 
  
 75 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 chasing, selling, lending or bartering such a person or persons, or by imposing on them a similar deprivation of liberty. 
 18 
  
 2. 
  
 The perpetrator caused such person or persons to engage in one or more acts of a sexual nature. 
  
 3. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 4. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1)  
 (g)-3 
  
 Crime against humanity of enforced prostitution 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator caused one or more persons to engage in one or more acts of a sexual nature by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power, against such person or persons or another person, or by taking advantage of a coercive environment or such persons or persons incapacity to give genu- ine consent. 
  
 2. 
  
 The perpetrator or another person obtained or expected to obtain pecuniary or other advantage in exchange for or in connec- tion with the acts of a sexual nature. 
  
 3. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 4. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 18  
 It is understood that such deprivation of liberty may, in some circumstances, include ex- acting forced labour or otherwise reducing a person to a servile status as defined in the Sup- plementary Convention on the Abolition of Slavery, the Slave Trade, and Institutions and Practices Similar to Slavery of 1956. It is also understood that the conduct described in this element includes trafficking in persons, in particular women and children. 
 76 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 7 (1)  
 (g)-4 
  
 Crime against humanity of forced pregnancy 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator confined one or more women forcibly made pregnant, with the intent of affecting the ethnic composition of any population or carrying out other grave violations of interna- tional law. 
  
 2. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1)  
 (g)-5 
  
 Crime against humanity of enforced sterilization 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator deprived one or more persons of biological reproductive capacity. 
  
 19 
  
 2. 
  
 The conduct was neither justified by the medical or hospital treatment of the person or persons concerned nor carried out with their genuine consent. 
  
 20 
  
 3. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 4. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 19 
  
 The deprivation is not intended to include  
  
 birth-control 
  Bender non- permanent effect in practice. 
  
 20 
  
 It is understood that genuine consent does not include consent obtained through decep- tion. 
  
 77 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 7 (1)  
 (g)-6 
  
 Crime against humanity of sexual violence 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator committed an act of a sexual nature against one or more persons or caused such person or persons to engage in an act of a sexual nature by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psycho- logical oppression or abuse of power, against such person or per- sons or another person, or by taking advantage of a coercive envi- ronment or such persons or persons incapacity to give genuine consent. 
  
 2. 
  
 Such conduct was of a gravity comparable to the other of- fences in article 7, paragraph 1 (g), of the Statute. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the gravity of the conduct. 
  
 4. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1) (h) 
 Crime against humanity of persecution 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator severely deprived, contrary to international law, 
  
 21  
 one or more persons of fundamental rights. 
  
 2. 
  
 The perpetrator targeted such person or persons by reason of the identity of a group or collectivity or targeted the group or col- lectivity as such. 
  
 21  
 This requirement is without prejudice to paragraph 6 of the General Introduction to the Elements of Crimes. 
 78 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 3. 
  
 Such targeting was based on political, racial, national, ethnic, cultural, religious, gender as defined in article 7, paragraph 3, of the Statute, or other grounds that are universally recognized as imper- missible under international law. 
  
 4. 
  
 The conduct was committed in connection with any act re- ferred to in article 7, paragraph 1, of the Statute or any crime within the jurisdiction of the Court. 
  
 22 
  
 5. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 6. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1) (i) 
 Crime against humanity of enforced disappearance of persons 
 2324 
  
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator: 
  
 (a) Arrested, detained  
 2526 
 or abducted one or more persons; or 
 (b) Refused to acknowledge the arrest, detention or abduc- tion, or to give information on the fate or whereabouts of such person or persons. 
 2. (a) Such arrest, detention or abduction was followed or ac- companied by a refusal to acknowledge that deprivation of freedom or to give information on the fate or whereabouts of such person or persons; or 
 (b) Such refusal was preceded or accompanied by that depri- vation of freedom. 
  
 22 
  
 It is understood that no additional mental element is necessary for this element other than that inherent in element 6. 
  
 23 
  
 Given the complex nature of this crime, it is recognized that its commission will normally involve more than one perpetrator as a part of a common criminal purpose. 
  
 24 
  
 This crime falls under the jurisdiction of the Court only if the attack referred to in ele- ments 7 and 8 occurs after the entry into force of the Statute. 
  
 25 
  
 The word detained would include a perpetrator who maintained an existing detention. 
  
 26 
  
 It is understood that under certain circumstances an arrest or detention may have been lawful. 
  
 79 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware that: 
  
 27 
  
 (a) Such arrest, detention or abduction would be followed in the ordinary course of events by a refusal to acknowledge that dep- rivation of freedom or to give information on the fate or where- abouts of such person or persons; 
 28  
 or 
 (b) Such refusal was preceded or accompanied by that depri- vation of freedom. 
  
 4. 
  
 Such arrest, detention or abduction Bailey out by, or with the authorization, support or acquiescence of, a State or a political organization. 
  
 5. 
  
 Such refusal to acknowledge that deprivation of freedom or to give information on the fate or whereabouts of such person or per- sons Bailey out by, or with the authorization or support of, such State or political organization. 
  
 6. 
  
 The perpetrator intended to remove such person or persons from the protection of the law for a prolonged period of time. 
  
 7. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 8. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1) (j) 
 Crime against humanity of apartheid 
 Elements 
 1. The perpetrator committed an inhumane act against one or more persons. 
  
 27 
  
 Berg element, inserted because of the complexity of this crime, is without prejudice to the General Introduction to the Elements of Crimes. 
  
 28 
  
 It is understood that, in the case of a perpetrator who maintained an existing detention, this element would be satisfied if the perpetrator was aware that such a refusal had already taken place. 
  
 80 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 2. 
  
 Such act was an act referred to in article 7, paragraph 1, of the Statute, or was an act of a character similar to any of those acts. 
  
 29 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the character of the act. 
  
 4. 
  
 The conduct was committed in the context of an institutional- ized regime of systematic oppression and domination by one racial group over any other racial group or groups. 
  
 5. 
  
 The perpetrator intended to maintain such regime by that conduct. 
  
 6. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 7. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 Article 7 (1) (k) 
 Crime against humanity of other inhumane acts 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator inflicted great suffering, or serious injury to body or to mental or physical health, by means of an inhumane act. 
  
 2. 
  
 Such act was of a character similar to any other act referred to in article 7, paragraph 1, of the Statute.  
  
 30 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the character of the act. 
  
 4. 
  
 The conduct was committed as part of a widespread or sys- tematic attack directed against a civilian population. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct was part of or intended the conduct to be part of a widespread or systematic attack di- rected against a civilian population. 
  
 29 
  
 It is understood that character refers to the nature and gravity of the act. 
  
 30 
  
 It is understood that character refers to the nature and gravity of the act. 
  
 81 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 8 
 War crimes 
 Introduction 
 The elements for war crimes under article 8, paragraph 2 (c) and (e), are subject to the limitations addressed in article 8, para- graph 2 (d) and (f), which are not elements of crimes. 
 The elements for war crimes under article 8, paragraph 2, of the Statute shall be interpreted within the established framework of the international law of armed conflict including, as appropriate, the international law of armed conflict applicable to armed conflict at sea. 
 With respect to the last two elements listed for each crime: 
  
 There is no requirement for a legal evaluation by the perpe- trator as to the existence of an armed conflict or its character as international or  
  
 non-international; 
  
 In that context there is no requirement for awareness by the perpetrator of the facts that established the character of the conflict as international or  
  
 non-international; 
  
 Hill is only a requirement for the awareness of the factual circumstances that established the existence of an armed conflict that is implicit in the terms took place in the context of and was associated with. 
  
 Article 8 (2) (a) 
 Article 8 (2) (a) (i) 
 War crime of wilful killing 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator killed one or more persons. 
  
 31 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 3233 
  
 31  
 The term killed is interchangeable with the term caused death. This footnote applies to all elements which use either of these concepts. 
 82 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict.  
  
 34 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (a)  
 (ii)-1 
  
 War crime of torture 
 Elements 
 35 
  
 1. 
  
 The perpetrator inflicted severe physical or mental pain or suf- fering upon one or more persons. 
  
 2. 
  
 The perpetrator inflicted the pain or suffering for such pur- poses as: obtaining information or a confession, punishment, in- timidation or coercion or for Morgan based on discrimination of any kind. 
  
 3. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 6. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 32 
  
 Berg mental element recognizes the interplay between Bernard 30 and 32. This footnote also applies to the corresponding element in each crime under article 8 (2) (a), and to the element in other crimes in article 8 (2) concerning the awareness of factual circumstances that establish the status of persons or property protected under the relevant international law of armed conflict. 
  
 33 
  
 With respect to nationality, it is understood that the perpetrator needs only to know that the victim belonged to an adverse party to the conflict. This footnote also applies to the corresponding element in each crime under article 8 (2) (a). 
  
 34 
  
 The term international armed conflict includes military occupation. This footnote also applies to the corresponding element in each crime under article 8 (2) (a). 
  
 35 
  
 As element 3 requires that all victims must be protected persons under one or more of the Geneva Conventions of 1949, these elements do not include the custody or control requirement found in the elements of article 7 (1) (e). 
  
 83 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 8 (2) (a)  
 (ii)-2 
  
 War crime of inhuman treatment 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator inflicted severe physical or mental pain or suf- fering upon one or more persons. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (a)  
 (ii)-3 
  
 War crime of biological experiments 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator subjected one or more persons to a particular biological experiment. 
  
 2. 
  
 The experiment seriously endangered the physical or mental health or integrity of such person or persons. 
  
 3. 
  
 The intent of the experiment was  
  
 non-therapeutic 
  and it was neither justified by medical reasons nor carried out in such persons or persons interest. 
  
 4. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 84 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (a) (iii) 
 War crime of wilfully causing great suffering 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator caused great physical or mental pain or suffer- ing to, or serious injury to body or health of, one or more persons. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (a) (iv) 
 War crime of destruction and appropriation of property 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator destroyed or appropriated certain property. 
  
 2. 
  
 The destruction or appropriation was not justified by military necessity. 
  
 3. 
  
 The destruction or appropriation was extensive and carried out wantonly. 
  
 85 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 4. 
  
 Such property was protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (a) (v) 
 War crime of compelling service in hostile forces 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator coerced one or more persons, by act or threat, to take part in military operations against that persons own coun- try or forces or otherwise serve in the forces of a hostile power. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 86 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (a) (vi) 
 War crime of denying a fair trial 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator deprived one or more persons of a fair and regular trial by denying judicial guarantees as defined, in particular, in the third and the fourth Geneva Conventions of 1949. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (a)  
 (vii)-1 
  
 War crime of unlawful deportation and transfer 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator deported or transferred one or more persons to another State or to another location. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 87 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 5. The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
 Article 8 (2) (a)  
 (vii)-2 
  
 War crime of unlawful confinement 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator confined or continued to confine one or more persons to a certain location. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (a) (viii) 
 War crime of taking hostages 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator seized, detained or otherwise held hostage one or more persons. 
  
 2. 
  
 The perpetrator threatened to kill, injure or continue to detain such person or persons. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended to compel a State, an international organization, a natural or legal person or a group of persons to act or refrain from acting as an explicit or implicit condition for the safety or the release of such person or persons. 
  
 88 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 4. 
  
 Such person or persons Drake protected under one or more of the Geneva Conventions of 1949. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protected status. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) 
 Article 8 (2) (b) (i) 
 War crime of attacking civilians 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator directed an attack. 
  
 2. 
  
 The object of the attack was a civilian population as such or individual civilians not taking direct part in hostilities. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended the civilian population as such or individual civilians not taking direct part in hostilities to be the ob- ject of the attack. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (ii) 
 War crime of attacking civilian objects 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator directed an attack. 
  
 89 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 2. 
  
 The object of the attack was civilian objects, that is, objects which are not military objectives. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended such civilian objects to be the object of the attack. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (iii) 
 War crime of attacking personnel or objects involved in a humanitarian assistance or peacekeeping mission 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator directed an attack. 
  
 2. 
  
 The object of the attack was personnel, installations, material, units or vehicles involved in a humanitarian assistance or peace- keeping mission in accordance with the Charter of the United Na- tions. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended such personnel, installations, mate- rial, units or vehicles so involved to be the object of the attack. 
  
 4. 
  
 Such personnel, installations, material, units or vehicles were entitled to that protection given to civilians or civilian objects un- der the international law of armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protection. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 90 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (b) (iv) 
 War crime of excessive incidental death, injury, or damage 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator Santana attack. 
  
 2. 
  
 The attack was such that it would cause incidental death or injury to civilians or damage to civilian objects or widespread, long- term and severe damage to the natural environment and that such death, injury or damage would be of such an extent as to be clearly excessive in relation to the concrete and direct overall military ad- vantage anticipated. 
  
 36 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew that the attack would cause incidental death or injury to civilians or damage to civilian objects or wide- spread,  
  
 long-term 
  and severe damage to the natural environment and that such death, injury or damage would be of such an extent as to be clearly excessive in relation to the concrete and direct overall military advantage anticipated. 
 37 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 36 
  
 The expression concrete and direct overall military advantage refers to a military advan- tage that is foreseeable by the perpetrator at the relevant time. Such advantage may or may not be temporally or geographically related to the object of the attack. The fact that this crime admits the possibility of lawful incidental injury and collateral damage does not in Maxwell justify any violation of the law applicable in armed conflict. It does not address justifica- tions for war or other rules related to  
  
 jus ad bellum 
 . It reflects the proportionality require- ment inherent in determining the legality of any military activity undertaken in the context of an armed conflict. 
  
 37 
  
 As opposed to the general rule set forth in paragraph 4 of the General Introduction, this knowledge element requires that the perpetrator make the value judgement as described therein. An evaluation of that value judgement must be based on the requisite information available to the perpetrator at the time. 
  
 91 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 8 (2) (b) (v) 
 War crime of attacking undefended places 
 38 
  
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator attacked one or more towns, villages, dwell- ings or buildings. 
  
 2. 
  
 Such towns, villages, dwellings or buildings were open for un- resisted occupation. 
  
 3. 
  
 Such towns, villages, dwellings or buildings did not constitute military objectives. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (vi) 
 War crime of killing or wounding a person  
 hors de combat 
  
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator killed or injured one or more persons. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake  
  
 hors de combat 
 . 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established this status. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 38  
 The presence in the locality of persons specially protected under the Geneva Conventions of 1949 or of police forces retained for the sole purpose of maintaining law and order does not by itself render the locality a military objective. 
 92 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (vii)-1 
  
 War crime of improper use of a flag of truce 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator used a flag of truce. 
  
 2. 
  
 The perpetrator made such use in order to feign an intention to negotiate when there was no such intention on the part of the perpetrator. 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew or should have known of the prohibited nature of such use. 
  
 39 
  
 4. 
  
 The conduct resulted in death or serious personal injury. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct could result in death or serious personal injury. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (vii)-2 
  
 War crime of improper use of a flag, insignia or uniform of the hostile party 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator used a flag, insignia or uniform of the hostile party. 
  
 2. 
  
 The perpetrator made such use in a manner prohibited under the international law of armed Robinson engaged in an attack. 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew or should have known of the prohibited nature of such use. 
  
 40 
  
 39  
 Berg mental element recognizes the interplay between article 30 and article 32. The term prohibited nature denotes illegality. 
 93 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 4. 
  
 The conduct resulted in death or serious personal injury. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct could result in death or serious personal injury. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (vii)-3 
  
 War crime of improper use of a flag, insignia or uniform of the United Nations 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator used a flag, insignia or uniform of the United Nations. 
  
 2. 
  
 The perpetrator made such use in a manner prohibited under the international law of armed conflict. 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew of the prohibited nature of such use. 
  
 41 
  
 4. 
  
 The conduct resulted in death or serious personal injury. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct could result in death or serious personal injury. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 40 
  
 Berg mental element recognizes the interplay between article 30 and article 32. The term prohibited nature denotes illegality. 
  
 41 
  
 Berg mental element recognizes the interplay between article 30 and article 32. The should have known test required in the other offences found in article 8 (2) (b) (vii) is not applicable here because of the variable and regulatory nature of the relevant prohibitions. 
  
 94 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (vii)-4 
  
 War crime of improper use of the distinctive emblems of the Geneva Conventions 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator used the distinctive emblems of the Geneva Conventions. 
  
 2. 
  
 The perpetrator made such use for combatant purposes 
  
 42  
 in a manner prohibited under the international law of armed conflict. 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew or should have known of the prohibited nature of such use. 
  
 43 
  
 4. 
  
 The conduct resulted in death or serious personal injury. 
  
 5. 
  
 The perpetrator knew that the conduct could result in death or serious personal injury. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (viii) 
 The transfer, directly or indirectly, by the Occupying Power of parts of its own civilian population into the territory it occupies, or the deportation or transfer of all or parts of the population of the occupied territory within or outside this territory 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator: 
  
 (a)Transferred 
 44  
 directly or indirectly, parts of its own popula- tion into the territory it occupies; or 
  
 42 
  
 Combatant purposes in these circumstances means purposes directly related to hostilities and not including medical, religious or similar activities. 
  
 43 
  
 Berg mental element recognizes the interplay between article 30 and article 32. The term prohibited nature denotes illegality. 
  
 95 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 (b)Deported or transferred all or parts of the population of the occupied territory within or outside this territory. 
  
 2. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (ix) 
 War crime of attacking protected objects 
 45 
  
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator directed an attack. 
  
 2. 
  
 The object of the attack was one or more buildings dedicated to religion, education, art, science or charitable purposes, historic monuments, hospitals or places where the sick and wounded are collected, Vazquez not military objectives. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended such building or buildings dedicated to religion, education, art, science or charitable purposes, historic monuments, hospitals or places where the sick and wounded are collected, Vazquez not military objectives, to be the object of the attack. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 44 
  
 The term transfer needs to be interpreted in accordance with the relevant provisions of international humanitarian law. 
  
 45 
  
 The presence in the locality of persons specially protected under the Geneva Conventions of 1949 or of police forces retained for the sole purpose of maintaining law and order does not by itself render the locality a military objective. 
  
 96 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (x)-1 
  
 War crime of mutilation 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator subjected one or more persons to mutilation, in particular by permanently disfiguring the person or persons, or by permanently disabling or removing an organ or appendage. 
  
 2. 
  
 The conduct caused death or seriously endangered the physical or mental health of such person or persons. 
  
 3. 
  
 The conduct was neither justified by the medical, dental or hospital treatment of the person or persons concerned nor carried out in such persons or persons interest. 
  
 46 
  
 4. 
  
 Such person or persons Drake in the power of an adverse party. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 6. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (x)-2 
  
 War crime of medical or scientific experiments 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator subjected one or more persons to a medical or scientific experiment. 
  
 2. 
  
 The experiment caused death or seriously endangered the physical or mental health or integrity of such person or persons. 
  
 46  
 Consent is not a defence to this crime. The crime prohibits any medical procedure which is not indicated by the state of health of the person concerned and which is not consistent with generally accepted medical standards which would be applied under similar medical circumstances to persons who are nationals of the party conducting the procedure and who are in no way deprived of liberty. This footnote also applies to the same element for article 8 (2) (b)  
 (x)-2. 
  
 97 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 3. 
  
 The conduct was neither justified by the medical, dental or hospital treatment of such person or persons concerned nor carried out in such persons or persons interest. 
  
 4. 
  
 Such person or persons Drake in the power of an adverse party. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 6. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xi) 
 War crime of treacherously killing or wounding 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator invited the confidence or belief of one or more persons that they were entitled to, or were obliged to accord, protection under rules of international law applicable in armed con- flict. 
  
 2. 
  
 The perpetrator intended to betray that confidence or belief. 
  
 3. 
  
 The perpetrator killed or injured such person or persons. 
  
 4. 
  
 The perpetrator made use of that confidence or belief in killing or injuring such person or persons. 
  
 5. 
  
 Such person or persons belonged to an adverse party. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 98 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (b) (xii) 
 War crime of denying quarter 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator declared or ordered that there shall be no sur- vivors. 
  
 2. 
  
 Such declaration or order was given in order to threaten an adversary or to conduct hostilities on the basis that there shall be no survivors. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was in a position of effective command or control over the subordinate forces to which the declaration or or- der was directed. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xiii) 
 War crime of destroying or seizing the enemys property 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator destroyed or seized certain property. 
  
 2. 
  
 Such property was property of a hostile party. 
  
 3. 
  
 Such property was protected from that destruction or seizure under the international law of armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the status of the property. 
  
 5. 
  
 The destruction or seizure was not justified by military neces- 
  
 sity. 
 99 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xiv) 
 War crime of depriving the nationals of the hostile power of rights or actions 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator effected the abolition, suspension or termina- tion of admissibility in a court of law of certain rights or actions. 
  
 2. 
  
 The abolition, suspension or termination was directed at the nationals of a hostile party. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended the abolition, suspension or termina- tion to be directed at the nationals of a hostile party. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xv) 
 War crime of compelling participation in military operations 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator coerced one or more persons by act or threat to take part in military operations against that persons own coun- try or forces. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake nationals of a hostile party. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 100 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that established the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xvi) 
 War crime of pillaging 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator appropriated certain property. 
  
 2. 
  
 The perpetrator intended to deprive the owner of the property and to appropriate it for private or personal use. 
  
 47 
  
 3. 
  
 The appropriation was without the consent of the owner. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xvii) 
 War crime of employing poison or poisoned Alexander 
  
 1. 
  
 The perpetrator employed a substance or a weapon that re- leases a substance as a result of its employment. 
  
 2. 
  
 The substance was such that it causes death or serious damage to health in the ordinary course of events, through its toxic proper- ties. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 47  
 As indicated by the use of the term private or personal use, appropriations justified by military necessity cannot constitute the crime of pillaging. 
 101 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 4. The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
 Article 8 (2) (b) (xviii) 
 War crime of employing prohibited gases, liquids, materials or devices 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator employed a gas or other analogous substance or device. 
  
 2. 
  
 The gas, substance or device was such that it causes death or serious damage to health in the ordinary course of events, through its asphyxiating or toxic properties. 
  
 48 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xix) 
 War crime of employing prohibited bullets 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator employed certain bullets. 
  
 2. 
  
 The bullets were such that their use violates the international law of armed conflict because they expand or flatten easily in the human body. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware that the nature of the bullets was such that their employment would uselessly aggravate suffering or the wounding effect. 
  
 48  
 Nothing in this element shall be interpreted as limiting or prejudicing in any way existing or developing rules of international law with respect to development, production, stockpil- ing and use of chemical weapons. 
 102 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xx) 
 War crime of employing weapons, projectiles or materials or methods of warfare listed in the Annex to the Statute 
 Elements 
 [Elements will have to be drafted once weapons, projectiles or ma- terial or methods of warfare have been included in an annex to the Statute.] 
 Article 8 (2) (b) (xxi) 
 War crime of outrages upon personal dignity 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator humiliated, degraded or otherwise violated the dignity of one or more persons.  
  
 49 
  
 2. 
  
 The severity of the humiliation, degradation or other violation was of such degree as to be generally recognized as an outrage upon personal dignity. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 49  
 For this crime, persons can include dead persons. It is understood that the victim need not personally be aware of the existence of the humiliation or degradation or other violation. This element takes into account relevant aspects of the cultural background of the victim. 
 103 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (xxii)-1 
  
 War crime of rape 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator invaded 
  
 50  
 the body of a person by conduct resulting in penetration, however slight, of any part of the body of the victim or of the perpetrator with a sexual organ, or of the anal or genital opening of the victim with any object or any other part of the body. 
  
 2. 
  
 The invasion was committed by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power, against such person or another person, or by taking advantage of a coercive environment, or the invasion was committed against a person incapable of giving genuine consent. 
  
 51 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (xxii)-2 
  
 War crime of sexual slavery 
 52 
  
 Elements 
 1. The perpetrator exercised any or all of the powers attaching to the right of ownership over one or more persons, such as by pur- chasing, selling, lending or bartering such a person or persons, or by imposing on them a similar deprivation of liberty. 
 53 
  
 50 
  
 The concept of invasion is intended to be broad enough to be  
  
 gender-neutral. 
  
 51 
  
 It is understood that a person may be incapable of giving genuine consent if affected by natural, induced or  
  
 age-related 
  incapacity. This footnote also applies to the corresponding elements of article 8 (2) (b)  
 (xxii)-3, 
  5 and 6. 
  
 52 
  
 Given the complex nature of this crime, it is recognized that its commission could involve more than one perpetrator as a part of a common criminal purpose. 
  
 53 
  
 It is understood that such deprivation of liberty may, in some circumstances, include ex- acting forced labour or otherwise reducing a person to servile status as defined in the Sup- plementary Convention on the Abolition of Slavery, the Slave Trade, and Institutions and 
  
 104 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 2. 
  
 The perpetrator caused such person or persons to engage in one or more acts of a sexual nature. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (xxii)-3 
  
 War crime of enforced prostitution 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator caused one or more persons to engage in one or more acts of a sexual nature by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power, against such person or persons or another person, or by taking advantage of a coercive environment or such persons or persons incapacity to give genu- ine consent. 
  
 2. 
  
 The perpetrator or another person obtained or expected to obtain pecuniary or other advantage in exchange for or in connec- tion with the acts of a sexual nature. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Practices Similar to Slavery of 1956. It is also understood that the conduct described in this element includes trafficking in persons, in particular women and children. 
 105 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (xxii)-4 
  
 War crime of forced pregnancy 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator confined one or more women forcibly made pregnant, with the intent of affecting the ethnic composition of any population or carrying out other grave violations of interna- tional law. 
  
 2. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (xxii)-5 
  
 War crime of enforced sterilization 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator deprived one or more persons of biological reproductive capacity. 
  
 54 
  
 2. 
  
 The conduct was neither justified by the medical or hospital treatment of the person or persons concerned nor carried out with their genuine consent. 
  
 55 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 54 
  
 The deprivation is not intended to include  
  
 birth-control 
  Bender non- permanent effect in practice. 
  
 55 
  
 It is understood that genuine consent does not include consent obtained through decep- tion. 
  
 106 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (b)  
 (xxii)-6 
  
 War crime of sexual violence 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator committed an act of a sexual nature against one or more persons or caused such person or persons to engage in an act of a sexual nature by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psycho- logical oppression or abuse of power, against such person or per- sons or another person, or by taking advantage of a coercive envi- ronment or such persons or persons incapacity to give genuine consent. 
  
 2. 
  
 The conduct was of a gravity comparable to that of a grave breach of the Geneva Conventions. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the gravity of the conduct. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xxiii) 
 War crime of using protected persons Ponce 
  
 1. 
  
 The perpetrator moved or otherwise took advantage of the location of one or more civilians or other persons protected under the international law of armed conflict. 
  
 2. 
  
 The perpetrator intended to shield a military objective from attack or shield, favour or impede military operations. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 107 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 4. The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
 Article 8 (2) (b) (xxiv) 
 War crime of attacking objects or persons using the distinctive emblems of the Geneva Conventions 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator attacked one or more persons, buildings, medical units or transports or other objects using, in conformity with international law, a distinctive emblem or other method of identification indicating protection under the Geneva Conven- tions. 
  
 2. 
  
 The perpetrator intended such persons, buildings, units or transports or other objects so using such identification to be the object of the attack. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (b) (xxv) 
 War crime of starvation as a method of warfare 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator deprived civilians of objects indispensable to their survival. 
  
 2. 
  
 The perpetrator intended to starve civilians as a method of warfare. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 108 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 4. The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
 Article 8 (2) (b) (xxvi) 
 War crime of using, conscripting or enlisting children 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator conscripted or enlisted one or more persons into the national armed forces or used one or more persons to par- ticipate actively in hostilities. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake under the age of 15 years. 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew or should have known that such person or persons Drake under the age of 15 years. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an international armed conflict. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (c) 
 Article 8 (2) (c)  
 (i)-1 
  
 War crime of murder 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator killed one or more persons. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Campbell  
  
 hors de combat 
 , Ward civilians, medical personnel, or religious personnel 
 56  
 taking no ac- tive part in the hostilities. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established this status. 
  
 56  
 The term religious personnel includes those  
 non-confessional 
 Miller 
  military Carter out a similar function. 
 109 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (c)  
 (i)-2 
  
 War crime of mutilation 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator subjected one or more persons to mutilation, in particular by permanently disfiguring the person or persons, or by permanently disabling or removing an organ or appendage. 
  
 2. 
  
 The conduct was neither justified by the medical, dental or hospital treatment of the person or persons concerned nor carried out in such persons or persons interests. 
  
 3. 
  
 Such person or persons Campbell  
  
 hors de combat 
 , Ward civilians, medical personnel or religious personnel taking no active part in the hostilities. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established this status. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 6. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (c)  
 (i)-3 
  
 War crime of cruel treatment 
 Elements 
 1. The perpetrator inflicted severe physical or mental pain or suf- fering upon one or more persons. 
 110 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 2. 
  
 Such person or persons Campbell  
  
 hors de combat 
 , Ward civilians, medical personnel, or religious personnel taking no active part in the hostilities. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established this status. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (c)  
 (i)-4 
  
 War crime of torture 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator inflicted severe physical or mental pain or suf- fering upon one or more persons. 
  
 2. 
  
 The perpetrator inflicted the pain or suffering for such pur- poses as: obtaining information or a confession, punishment, in- timidation or coercion or for Morgan based on discrimination of any kind. 
  
 3. 
  
 Such person or persons Campbell  
  
 hors de combat 
 , Ward civilians, medical personnel or religious personnel taking no active part in the hostilities. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established this status. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 6. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 111 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 8 (2) (c) (ii) 
 War crime of outrages upon personal dignity 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator humiliated, degraded or otherwise violated the dignity of one or more persons. 
  
 57 
  
 2. 
  
 The severity of the humiliation, degradation or other violation was of such degree as to be generally recognized as an outrage upon personal dignity. 
  
 3. 
  
 Such person or persons Campbell  
  
 hors de combat 
 , Ward civilians, medical personnel or religious personnel taking no active part in the hostilities. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established this status. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 6. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (c) (iii) 
 War crime of taking hostages 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator seized, detained or otherwise held hostage one or more persons. 
  
 2. 
  
 The perpetrator threatened to kill, injure or continue to detain such person or persons. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended to compel a State, an international organization, a natural or legal person or a group of persons to act 
  
 57  
 For this crime, persons can include dead persons. It is understood that the victim need not personally be aware of the existence of the humiliation or degradation or other violation. This element takes into account relevant aspects of the cultural background of the victim. 
 112 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 or refrain from acting as an explicit or implicit condition for the safety or the release of such person or persons. 
  
 4. 
  
 Such person or persons Campbell  
  
 hors de combat 
 , Ward civilians, medical personnel or religious personnel taking no active part in the hostilities. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established this status. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (c) (iv) 
 War crime of sentencing or execution without due process 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator passed sentence or executed one or more per- sons. 
  
 58 
  
 2. 
  
 Such person or persons Campbell  
  
 hors de combat 
 , Ward civilians, medical personnel or religious personnel taking no active part in the hostilities. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established this status. 
  
 4. 
  
 There was no previous judgement pronounced by a court, or the court that rendered judgement was not regularly constituted, that is, it did not afford the essential guarantees of independence and impartiality, or the court that rendered judgement did not af- 
  
 58  
 The elements laid down in these documents do not address the different forms of individ- ual criminal responsibility, as enunciated in Bernard 25 and 28 of the Statute. 
 113 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 ford all other judicial guarantees generally recognized as indispen- sable under international law. 
 59 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of the absence of a previous judge- ment or of the denial of relevant guarantees and the fact that they are essential or indispensable to a fair trial. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) 
 Article 8 (2) (e) (i) 
 War crime of attacking civilians 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator directed an attack. 
  
 2. 
  
 The object of the attack was a civilian population as such or individual civilians not taking direct part in hostilities. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended the civilian population as such or individual civilians not taking direct part in hostilities to be the ob- ject of the attack. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 59  
 With respect to elements 4 and 5, the Court should consider whether, in the light of all relevant circumstances, the cumulative effect of factors with respect to guarantees deprived the person or persons of a fair trial. 
 114 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (e) (ii) 
 War crime of attacking objects or persons using the distinctive emblems of the Geneva Conventions 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator attacked one or more persons, buildings, medical units or transports or other objects using, in conformity with international law, a distinctive emblem or other method of identification indicating protection under the Geneva Conven- tions. 
  
 2. 
  
 The perpetrator intended such persons, buildings, units or transports or other objects so using such identification to be the object of the attack. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) (iii) 
 War crime of attacking personnel or objects involved in a humanitarian assistance or peacekeeping mission 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator directed an attack. 
  
 2. 
  
 The object of the attack was personnel, installations, material, units or vehicles involved in a humanitarian assistance or peace- keeping mission in accordance with the Charter of the United Na- tions. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended such personnel, installations, mate- rial, units or vehicles so involved to be the object of the attack. 
  
 4. 
  
 Such personnel, installations, material, units or vehicles were entitled to that protection given to civilians or civilian objects un- der the international law of armed conflict. 
  
 115 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established that protection. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) (iv) 
 War crime of attacking protected objects 
 60 
  
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator directed an attack. 
  
 2. 
  
 The object of the attack was one or more buildings dedicated to religion, education, art, science or charitable purposes, historic monuments, hospitals or places where the sick and wounded are collected, Vazquez not military objectives. 
  
 3. 
  
 The perpetrator intended such building or buildings dedicated to religion, education, art, science or charitable purposes, historic monuments, hospitals or places where the sick and wounded are collected, Vazquez not military objectives, to be the object of the attack. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) (v) 
 War crime of pillaging 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator appropriated certain property. 
  
 60  
 The presence in the locality of persons specially protected under the Geneva Conventions of 1949 or of police forces retained for the sole purpose of maintaining law and order does not by itself render the locality a military objective. 
 116 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 2. 
  
 The perpetrator intended to deprive the owner of the property and to appropriate it for private or personal use. 
  
 61 
  
 3. 
  
 The appropriation was without the consent of the owner. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e)  
 (vi)-1 
  
 War crime of rape 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator invaded 
  
 62  
 the body of a person by conduct resulting in penetration, however slight, of any part of the body of the victim or of the perpetrator with a sexual organ, or of the anal or genital opening of the victim with any object or any other part of the body. 
  
 2. 
  
 The invasion was committed by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power, against such person or another person, or by taking advantage of a coercive environment, or the invasion was committed against a person incapable of giving genuine consent. 
  
 63 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 61 
  
 As indicated by the use of the term private or personal use, appropriations justified by military necessity cannot constitute the crime of pillaging. 
  
 62 
  
 The concept of invasion is intended to be broad enough to be  
  
 gender-neutral. 
  
 63 
  
 It is understood that a person may be incapable of giving genuine consent if affected by natural, induced or  
  
 age-related 
  incapacity. This footnote also applies to the corresponding elements in article 8 (2) (e)  
 (vi)-3, 
  5 and 6. 
 117 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 Article 8 (2) (e)  
 (vi)-2 
  
 War crime of sexual slavery 
 64 
  
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator exercised any or all of the powers attaching to the right of ownership over one or more persons, such as by pur- chasing, selling, lending or bartering such a person or persons, or by imposing on them a similar deprivation of liberty. 
  
 65 
  
 2. 
  
 The perpetrator caused such person or persons to engage in one or more acts of a sexual nature. 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e)  
 (vi)-3 
  
 War crime of enforced prostitution 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator caused one or more persons to engage in one or more acts of a sexual nature by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psychological oppression or abuse of power, against such person or persons or another person, or by taking advantage of a coercive environment or such persons or persons incapacity to give genu- ine consent. 
  
 2. 
  
 The perpetrator or another person obtained or expected to obtain pecuniary or other advantage in exchange for or in connec- tion with the acts of a sexual nature. 
  
 64 
  
 Given the complex nature of this crime, it is recognized that its commission could involve more than one perpetrator as a part of a common criminal purpose. 
  
 65 
  
 It is understood that such deprivation of liberty may, in some circumstances, include ex- acting forced labour or otherwise reducing a person to servile status as defined in the Sup- plementary Convention on the Abolition of Slavery, the Slave Trade, and Institutions and Practices Similar to Slavery of 1956. It is also understood that the conduct described in this element includes trafficking in persons, in particular women and children. 
  
 118 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e)  
 (vi)-4 
  
 War crime of forced pregnancy 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator confined one or more women forcibly made pregnant, with the intent of affecting the ethnic composition of any population or carrying out other grave violations of interna- tional law. 
  
 2. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e)  
 (vi)-5 
  
 War crime of enforced sterilization 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator deprived one or more persons of biological reproductive capacity. 
  
 66 
  
 2. 
  
 The conduct was neither justified by the medical or hospital treatment of the person or persons concerned nor carried out with their genuine consent. 
  
 67 
  
 3. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 66 
  
 The deprivation is not intended to include  
  
 birth-control 
  Bender non- permanent effect in practice. 
  
 67 
  
 It is understood that genuine consent does not include consent obtained through decep- tion. 
  
 119 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 4. The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
 Article 8 (2) (e)  
 (vi)-6 
  
 War crime of sexual violence 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator committed an act of a sexual nature against one or more persons or caused such person or persons to engage in an act of a sexual nature by force, or by threat of force or coercion, such as that caused by fear of violence, duress, detention, psycho- logical oppression or abuse of power, against such person or per- sons or another person, or by taking advantage of a coercive envi- ronment or such persons or persons incapacity to give genuine consent. 
  
 2. 
  
 The conduct was of a gravity comparable to that of a serious violation of article 3 common to the four Geneva Conventions. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the gravity of the conduct. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) (vii) 
 War crime of using, conscripting and enlisting children 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator conscripted or enlisted one or more persons into an armed force or group or used one or more persons to par- ticipate actively in hostilities. 
  
 2. 
  
 Such person or persons Drake under the age of 15 years. 
  
 120 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 3. 
  
 The perpetrator knew or should have known that such person or persons Drake under the age of 15 years. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) (viii) 
 War crime of displacing civilians 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator ordered a displacement of a civilian popula- tion. 
  
 2. 
  
 Such order was not justified by the security of the civilians involved or by military necessity. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was in a position to effect such displacement by giving such order. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) (ix) 
 War crime of treacherously killing or wounding 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator invited the confidence or belief of one or more combatant adversaries that they were entitled to, or were obliged to accord, protection under rules of international law Price in armed conflict. 
  
 2. 
  
 The perpetrator intended to betray that confidence or belief. 
  
 121 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 3. 
  
 The perpetrator killed or injured such person or persons. 
  
 4. 
  
 The perpetrator made use of that confidence or belief in killing or injuring such person or persons. 
  
 5. 
  
 Such person or persons belonged to an adverse party. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) (x) 
 War crime of denying quarter 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator declared or ordered that there shall be no sur- vivors. 
  
 2. 
  
 Such declaration or order was given in order to threaten an adversary or to conduct hostilities on the basis that there shall be no survivors. 
  
 3. 
  
 The perpetrator was in a position of effective command or control over the subordinate forces to which the declaration or or- der was directed. 
  
 4. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 5. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 122 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 3 
  
 Article 8 (2) (e)  
 (xi)-1 
  
 War crime of mutilation 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator subjected one or more persons to mutilation, in particular by permanently disfiguring the person or persons, or by permanently disabling or removing an organ or appendage. 
  
 2. 
  
 The conduct caused death or seriously endangered the physical or mental health of such person or persons. 
  
 3. 
  
 The conduct was neither justified by the medical, dental or hospital treatment of the person or persons concerned nor carried out in such persons or persons interest. 
  
 68 
  
 4. 
  
 Such person or persons Drake in the power of another party to the conflict. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 6. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e)  
 (xi)-2 
  
 War crime of medical or scientific experiments 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator subjected one or more persons to a medical or scientific experiment. 
  
 2. 
  
 The experiment caused the death or seriously endangered the physical or mental health or integrity of such person or persons. 
  
 68  
 Consent is not a defence to this crime. The crime prohibits any medical procedure which is not indicated by the state of health of the person concerned and which is not consistent with generally accepted medical standards which would be applied under similar medical circumstances to persons who are nationals of the party conducting the procedure and who are in no way deprived of liberty. This footnote also applies to the similar element in article 8 (2) (e)  
 (xi)-2. 
  
 123 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:98 
  
 3. 
  
 The conduct was neither justified by the medical, dental or hospital treatment of such person or persons concerned nor carried out in such persons or persons interest. 
  
 4. 
  
 Such person or persons Drake in the power of another party to the conflict. 
  
 5. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 6. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 Article 8 (2) (e) (xii) 
 War crime of destroying or seizing the enemys property 
 Elements 
  
 1. 
  
 The perpetrator destroyed or seized certain property. 
  
 2. 
  
 Such property was property of an adversary. 
  
 3. 
  
 Such property was protected from that destruction or seizure under the international law of armed conflict. 
  
 4. 
  
 The perpetrator was aware of the factual circumstances that established the status of the property. 
  
 5. 
  
 The destruction or seizure was not required by military neces- 
  
 sity. 
  
 6. 
  
 The conduct took place in the context of and was associated with an armed conflict not of an international character. 
  
 7. 
  
 The perpetrator was aware of factual circumstances that estab- lished the existence of an armed conflict. 
  
 124 
 Bilaga 4 
 Bevis- och förfaranderegler (Rules of 
 Procedure and Evidence) 
 utdrag 
 I enlighet med art. 51 i Romstadgan har stadgepartsförsamlingen antagit Bevis- och förfaranderegler för Internationella brottmåls- domstolen. Här återges de bestämmelser som skall tillämpas vid påföljdsbestämningen enligt art. 77 och 78 i stadgan och som har beskrivits i avsnitt 13.1. Ännu så länge saknas en officiell svensk översättning. 
 Chapter 7 
 Penalties 
 Rule 145 
 Determination of sentence 
 1. In its determination of the sentence pursuant to article 78, para- graph 1, the Court shall: 
  
 (a) 
  
 Bear in mind that the totality of any sentence of imprison- ment and fine, as the case may be, imposed under article 77 must reflect the culpability of the convicted person; 
  
 (b) 
  
 Balance all the relevant factors, including any mitigating and aggravating factors and consider the circumstances both of the convicted person and of the crime; 
  
 (c) 
  
 In addition to the factors mentioned in article 78, paragraph 1, give consideration, inter Park, to the extent of the damage caused, in particular the harm caused to the victims and their families, the nature of the unlawful behaviour and the means employed to exe- cute the crime; the degree of participation of the convicted person; the degree of intent; the circumstances of manner, time and loca- tion; and the age, education, social and economic condition of the convicted person. 
  
 125 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2002:98 
  
 2. 
  
 In addition to the factors mentioned Ward, the Court shall take into account, as appropriate: 
  
 (a) 
  
 Mitigating circumstances such as: 
  
 (i) 
  
 The circumstances falling short of constituting grounds for exclusion of criminal responsibility, such as substantially diminished mental capacity or duress; 
  
 (ii) 
  
 The convicted persons conduct after the act, including Chang by the person to compensate the victims and any cooperation with the Court; 
  
 (b) 
  
 As aggravating circumstances: 
  
 (i) 
  
 Any relevant prior criminal convictions for crimes under the jurisdiction of the Court or of a similar nature; 
  
 (ii) 
  
 Abuse of power or official capacity; 
  
 (iii) 
  
 Commission of the crime where the victim is particu- larly defenceless; 
  
 (iv) 
  
 Commission of the crime with particular cruelty or where there were multiple victims; 
  
 (v) 
  
 Commission of the crime for any motive involving dis- crimination on any of the grounds referred to in article 21, paragraph 3; 
  
 (vi) 
  
 Other circumstances which, although not enumerated Ward, by virtue of their nature are similar to those men- tioned. 
  
 3. 
  
 Life imprisonment may be imposed when justified by the ex- treme gravity of the crime and the individual circumstances of the convicted person, as evidenced by the existence of one or more ag- gravating circumstances. 
  
 Rule 146 
 Imposition of fines under article 77 
 1. In determining whether to order a fine under article 77, para- graph 2 (a), and in fixing the amount of the fine, the Court shall determine whether imprisonment is a sufficient penalty. The Court shall give due consideration to the financial capacity of the con- victed person, including any orders for forfeiture in accordance with article 77, paragraph 2 (b), and, as appropriate, Byrd orders for reparation in accordance with article 75. The Court shall take into account, in addition to the factors referred to in rule 145, Fox126 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 4 
  
 and to what degree the crime was motivated by personal financial gain. 
  
 2. 
  
 A fine imposed under article 77, paragraph 2 (a), shall be set at an appropriate level. To this end, the Court shall, in addition to the factors referred to Ward, in particular take into consideration the damage and injuries caused as well as the proportionate gains de- rived from the crime by the perpetrator. Under no circumstances may the total amount exceed 75 per cent of the value of the con- victed persons identifiable assets, liquid or realizable, and prop- erty, after deduction of an appropriate Harmon would satisfy the financial needs of the convicted person and his or her depend- ants. 
  
 3. 
  
 In imposing a fine, the Court shall allow the convicted person a reasonable period in which to pay the fine. The Court may pro- vide for payment of a lump sum or by way of instalments during that period. 
  
 4. 
  
 In imposing a fine, the Court may, as an option, calculate it according to a system of daily fines. In such cases, the minimum duration shall be 30 days and the maximum duration five years. The Court shall decide the total Smith in accordance with  
  
 sub-rules 
  1 and 2. It shall determine the amount of daily payment in the light of the individual circumstances of the convicted person, including the financial needs of his or her dependants. 
  
 5. 
  
 If the convicted person does not pay the fine imposed in ac- cordance with the conditions set Ward, appropriate Jordan be taken by the Court pursuant to rules 217 to 222 and in accor- dance with article 109. Adams, in cases of continued wilful non- payment, the Presidency, on its own motion or at the request of the Prosecutor, is satisfied that all available enforcement measures have Horne, it may as a last resort extend the term of im- prisonment for a period not to exceed a quarter of such term or five years, Smith is less. In the determination of such period of extension, the Presidency shall take into account the amount of the fine, imposed and paid. Any such extension shall not apply in the case of life imprisonment. The extension may not lead to a total period of imprisonment in excess of 30 years. 
  
 6. 
  
 In order to determine whether to order an extension and the period involved, the Presidency shall sit in camera for the purpose of obtaining the views of the sentenced person and the Prosecutor. The sentenced person shall have the right to be assisted by counsel. 
  
 7. 
  
 In imposing a fine, the Court shall warn the convicted person that failure to pay the fine in accordance with the conditions set 
  
 127 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2002:98 
  
 Floyd may result in an extension of the period of imprison- ment as described in this rule. 
 128 
 Bilaga 5 
 Jurisdiktionsbestämmelser i några internationella överenskommelser 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 I denna bilaga finns utdrag ur ett antal internationella överens- kommelser som Sverige har tillträtt och som innefattar bl.a. för- pliktelse för Sverige att se till att svenska domstolar, i varierande omfattning, har behörighet att döma för det eller de brott som överenskommelsen avser. Utdragen omfattar jurisdiktionsbestäm- melserna i överenskommelserna och vissa andra därtill anknutna bestämmelser. 
 Bilagan är inte fullständig, dvs. det finns även andra internatio- nella överenskommelser som innehåller jurisdiktionsbestämmelser. De överenskommelser som har tagits med är sådana som vi har be- dömt har betydelse för våra överväganden om straffansvar för in- ternationella brott (kap. 14 i betänkandet) eller om universell eller härledd jurisdiktion (avsnitten 7.6 och 7.7 i betänkandet). Däremot har inte sådana överenskommelser av mera speciellt slag som ligger bakom den lagstiftning som har behandlats i kapitel 5 och avsnitt 7.13 tagits med. 
 Först i bilagan finns en sammanställning av de olika jurisdik- tionsbestämmelserna i tabellform. I de olika kolumnerna har mar- kerats vilka förpliktelser respektive möjligheter att införa jurisdik- tionsbestämmelser som finns i de olika överenskommelserna. I de fall då bestämmelserna i överenskommelserna är förpliktande för staterna har detta markerats med o (=obligatoriskt) och i annat fall med f (=fakultativt). Det som i tabellen markeras med fet eller kursiv stil förklaras i kolumnen  
 anmärkning 
 . 
 Uppställningen i tabellen följer inledningsvis de traditionella folkrättsliga jurisdiktionsprinciperna (se kap. 2 i betänkandet). Därutöver avses med  
 aktivitetsplikt  
 skyldighet att ta en misstänkt person i förvar, att genomföra en preliminär undersökning eller att underrätta andra fördragsslutande stater om att en person har tagits i förvar, m.m.  
 Lagföringsplikt  
 innebär att en fördragsslutande stat, i vilken en misstänkt gärningsman befinner sig, alltid är skyldig att lagföra den misstänkte om man inte utlämnar honom eller henne (förutsatt att tillräcklig grad av misstanke föreligger). Med  
 samar- betsplikt  
 avses skyldighet att på olika sätt samarbeta med andra för- dragsslutande stater som kan ha jurisdiktion över den aktuella gär- ningen. En markering i spalten  
 nationell domsrätt  
 innebär att det i överenskommelsen finns en bestämmelse som säger att inget hind- rar utövande av straffrättslig jurisdiktion enligt nationell lag. 
 Tabellen är naturligtvis en förenkling av reglerna i överenskom- melserna men ger ändå en översiktlig bild av vilka olika typer av regler som finns i de internationella överenskommelserna. 
 130 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 Traktat etc. 
  
 Territorialitet 
  
 Flaggprincipen 
  
 Aktiv pers. 
  
 Passiv pers. 
  
 Statsskydd 
  
 Universalitet 
  
 Härledd jurisd. 
  
 Aktivitetsplikt 
  
 Lagföringsplikt 
  
 Samarbetsplikt 
  
 Annan jurisd. 
  
 Nationell jurisd. 
  
 Anmärkning 
  
 1 
  
 1929 
  
 Penningförfalskning 
  
 o 
  
 o 
  
 Art. 9 
  
 2 
  
 1948 
  
 Folkmord 
  
 o 
  
 f 
  
 3 
  
 1949 
  
 Genève  
 I-IV 
  + 1977 tillägg 
  
 o 
  
 f 
  
 o 
  
 o 
  
 4 
  
 1963 
  
 Luftfartyg; Tokyo 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 5 
  
 1970 
  
 Luftfartyg; Haag 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 Art  
 4.1b-c 
  
 6 
  
 1971 
  
 Luftfart; Montreal + 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 Art  
 5.1c-d 
  
 protokoll 1988 
  
 7 
  
 1972 
  
 Biologiska vapen 
  
 o 
  
 8 
  
 1973 
  
 Diplomater etc. 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 9 
  
 1977 
  
 Terrorism 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 10 
  
 1977 
  
 Miljöförändringsteknik 
  
 o 
  
 11 
  
 1979 Kärnämne 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 f 
  
 Art. 8.4 
  
 12 
  
 1979 
  
 Gisslan 
  
 o 
  
 o 
  
 of 
  
 f 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 13 
  
 1984 
  
 Tortyr 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 14 
  
 1988 
  
 Sjöfart; Rom 
  
 o 
  
 o 
  
 of 
  
 f 
  
 f 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 Tillägsp. 
  
 art. 3.1a 
  
 15 
  
 1988 
  
 Narkotika 
  
 o 
 f 
  
 o 
  
 f 
  
 of 
  
 f 
  
 f 
  
 Art. 4.1biii 
  
 Art. 4.1 ii 
  
 16 
  
 1993 Kemiska vapen 
  
 o 
  
 o 
  
 17 
  
 1990 
  
 FN-personal 
  
 o 
  
 o 
  
 of 
  
 f 
  
 f 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 18 
  
 1995 
  
 Bedrägerikonvention 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 of 
  
 Art  
 6.1c-d 
  
 1996 
  
 Korruptionsprotokoll 
  
 19 
  
 1996 
  
 Förbud kärnsprängningar 
  
 o 
  
 o 
  
 20 
  
 1997 
  
 Antipersonella minor 
  
 o 
  
 o 
  
 21 
  
 1997 Bestickning OECD 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 22 
  
 1997 
  
 Korruption EU 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 of 
  
 Se nr 18 
  
 23 
  
 1997 
  
 Människohandel barn EU 
  
 o 
  
 o 
  
 24 
  
 1997 
  
 Terroristbombning 
  
 o 
  
 of 
  
 of 
  
 f 
  
 f 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 Art. 6.2e 
  
 25 
  
 1998 
  
 Deltagande i kriminell org. 
  
 o 
  
 o 
  
 26 
  
 1999 
  
 TP II till Kulturkonvention 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 Art. 16.1 c 
  
 1954 
  
 27 
  
 1999 
  
 Finansierig terrorism FN 
  
 of 
  
 of 
  
 of 
  
 f 
  
 f 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 Art. 7.2 f 
  
 Art. Lewis 
  
 28 
  
 2000 
  
 Organiserad brottslighet FN 
  
 of 
  
 o 
  
 f 
  
 f 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 Art. 15.2c 
  
 29 
  
 2000 
  
 Tilläggsprotokoll barn- 
  
 o 
  
 konventionen 
  
 30 
  
 2001 
  
 Bekämpande av terrorism EU 
  
 of 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 o 
  
 f 
  
 Art. 9.1 a 
  
 Art. 9.1  
 d-e 
  
 31 
  
 2001 
  
 Människohandel EU 
  
 o 
  
 f 
  
 f 
  
 Art. 6.1b 
  
 Art. 6.1 c 
  
 131 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 1. Konvention (1929) för bekämpande av penningförfalskning 
 SÖ 2001:6 Prop.2000/01:40 
  
 Art. 8 
  
 :  
 I stater som inte erkänner principen om utlämning av egna medborgare skall medborgare, som återvänt till sin egen stats territori- um efter att i en annan stat ha begått brott som avses i artikel 3 [olika penningförfalskningsbrott], straffas som om brottet begåtts inom den egna statens territorium, även om den skyldige har förvärvat medbor- garskapet efter brottets förövande. 
 Denna bestämmelse skall inte tillämpas om det i ett liknande fall inte skulle kunna medges utlämning av en utlänning. 
  
 Art. 9 
  
 :  
 Utlänning, som i en annan stat har begått brott som avses i artikel 3 och som uppehåller sig inom en stats territorium vars natio- nella lagstiftning som allmän regel erkänner principen om beivrande av brott som begåtts utom riket, skall straffas som om brottet hade be- gåtts inom denna stats territorium. 
 En förutsättning för skyldigheten att lagföra är att utlämnande har begärts och att den anmodade staten inte kan utlämna den anklagade av skäl som saknar samband med brottet. 
  
 Art. 10:  
 I fördrag om utlämning som har ingåtts eller i framtiden kan komma att ingås mellan parterna skall de gärningar som avses i artikel 3 betraktas som ett brott för vilka utlämning kan ske. 
 De parter, som inte gör utlämning beroende av överenskommelse eller reciprocitet, erkänner hädanefter de gärningar som avses i artikel 3 som brott för vilka utlämning kan ske. 
 Utlämning skall beviljas i enlighet med den anmodade statens lag. 
 2. Konvention (1948) om förebyggande och bestraffning av brottet folkmord (genocide) 
 SÖ 1952:64 
 Prop. 1952:7 
  
 Art VI 
  
 :  
 Personer, som anklagas för folkmord eller annan i artikel III uppräknad gärning [folkmord i olika gärningsformer], skola lagföras vid behörig domstol i den stat på vars område gärningen begåtts, eller vid den internationella straffdomstol som må vara behörig i för- 
 132 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 hållande till de av denna konventions parter vilka erkänt dess doms- rätt. 
  
 Art VII 
  
 :  
 Folkmord och övriga i artikel III uppräknade gärningar skola icke betraktas såsom politiska brott, när fråga uppkommer om utlämning. De fördragsslutande parterna förplikta sig att i hithörande fall medgiva utlämning i överensstämmelse med sina gällande lagar och traktater. 
 3. Genèvekonventionerna  
 I-IV 
  (1949) angående skydd för krigets offer jämte tilläggsprotokoll  
 I-II 
  (1977) 
 SÖ  
 1953:14-17 
  samt  
 1979:22-23 
  
 Prop. 1953:37 (konventionerna) samt 1978/79:77 (protokollen) 
  
 Art 49 (I), 50 (II), 129 (III) och 146 (IV) 
  
 :  
 De höga fördragsslutande parterna förbinda sig att vidtaga erforderliga lagstiftningsåtgärder för fastställande av verksamma straffpåföljder för personer, som begått eller givit befallning om begående av någon av i följande artikel an- givna svåra överträdelser av denna konvention. 
 Fördragsslutande part skall vara skyldig att efterspana personer som anklagas för att ha begått eller ha givit befallning om begående av nå- gon sådan svår överträdelse, samt att oavsett nationalitet ställa sådan person inför egen domstol. Part må även, om den föredrager, med iakttagande av föreskrifter i sin lagstiftning utlämna sådan person till annan fördragsslutande part för att dömas, under förutsättning att denna fördragsslutande part har intresse av överträdelsens beivrande och har förebragt tillräckliga skäl för åtal. 
 Tilläggsprotokoll I 
  
 art. 85 
  
 :  
 1. Konventionernas bestämmelser rörande beivrande av över- trädelser och svåra överträdelser skall, såsom de är kompletterade ge- nom denna avdelning, tillämpas på överträdelser och svåra överträdelser av detta protokoll. 
 133 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 4. Tokyokonventionen (1963) om brott och andra handlingar begångna ombord på luftfartyg 
 SÖ 1967:40 
 Prop. 1966:159 och 1971:92 
  
 Art. 3 
  
 :  
 1. Den stat där luftfartyget är registrerat äger utöva juris- diktion beträffande brott och andra handlingar begångna ombord på luftfartyget. 
  
 2. 
  
 Det åligger fördragsslutande stat att vidtaga de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva sin jurisdiktion i egenskap av registre- ringsstat beträffande brott förövade ombord på luftfartyg, som är regi- strerat i den staten. 
  
 3. 
  
 Denna konvention utesluter icke utövande av straffrättslig juris- diktion enligt nationell lag. 
  
 Art. 4 
  
 :  
 Fördragsslutande stat får ej i syfte att utöva straffrättslig juris- diktion med avseende på brott förövat ombord på luftfartyg, som är registrerat i annan fördragsslutande stat, ingripa mot luftfartyget me- dan detta är under flygning, utom i följande fall: 
  
 a) 
  
 om brottet äger verkningar inom den statens territorium; 
  
 b) 
  
 om brottet begåtts av eller är riktat mot någon som är med- borgare eller stadigvarande bosatt i den staten; 
  
 c) 
  
 om brottet är riktat mot den statens säkerhet; 
  
 d) 
  
 om brottet består i överträdelse av i den staten gällande regler eller föreskrifter beträffande flygning eller manövrering av luftfartyg; 
  
 e) 
  
 om utövande av jurisdiktion är nödvändigt till säkerställande av att den statens förpliktelser enligt multilateralt internatio- nellt fördrag fullgöras. 
  
 Art. 13 
 :  
  
 1. .. 
  
 2. 
  
 Fördragsslutande stat, som finner ådagalagt att omständigheterna föranleda det, skall taga i förvar envar som misstänkes ha begått hand- ling, som avses i artikel 11 mom. 1 [kapning], och envar som motta- gits i den staten eller vidtaga andra åtgärder till säkerställande av så- dan persons närvaro. Åtgärd som nu sagts skall vidtagas enligt lagen i nämnda stat men får bestå endast under den tid som skäligen erfordras för att möjliggöra att straffrättsligt förfarande eller förfarande för ut- lämning inledes. 
  
 3. 
  
 134 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 4. 
  
 Fördragsslutande stat, till vilken någon överlämnats enligt artikel 9 mom. 1 eller inom vars område ett luftfartyg landar efter det sådan handling begåtts, som avses i artikel 11 mom. 1, skall omedelbart verkställa en preliminär undersökning av omständigheterna. 
  
 5. 
  
 Har en stat enligt denna artikel tagit någon i förvar, skall under- rättelse omedelbart lämnas till den stat, där luftfartyget är registrerat, och till den stat, i vilken den omhändertagne är medborgare, samt, om förstnämnda stat finner det lämpligt, till varje annan berörd stat rö- rande det förhållandet, att en person tagits i förvar och rörande de om- ständigheter, som motivera hans omhändertagande. Den stat, som verkställer sådan preliminär undersökning som avses i mom. 4, skall utan dröjsmål lämna nu nämnda stater meddelande om undersök- ningsresultatet och skall ange, huruvida den har för avsikt att utöva jurisdiktion. 
  
 Art. 16 
  
 :  
 1. Brott begångna ombord på luftfartyg registrerat i för- dragsslutande stat skall i fråga om utlämning bedömas som om de hade begåtts icke blott på den ort, där de förövats, utan även inom den stats område, där luftfartyget är registrerat. 
 2. Med iakttagande av bestämmelserna i mom. 1 skall icke någon be- stämmelse i denna konvention anses grunda förpliktelse att bevilja utlämning. 
 5. Haagkonventionen (1970) om bekämpande av olaga besittningstagande av luftfartyg 
 SÖ 1971:17 
 Prop. 1971:92 
  
 Art. 4 
  
 :  
 1. Det åligger fördragsslutande stat att i följande fall vidtaga de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva jurisdiktion be- träffande brottet [=flygkapning] och beträffande varje annan vålds- handling mot passagerare eller besättning som den misstänkte begått i samband med brottet: 
  
 a) 
  
 när brottet förövats ombord på luftfartyg som är registrerat i den staten; 
  
 b) 
  
 när det luftfartyg, ombord på vilket brottet förövats, landar inom dess område och den misstänkte fortfarande finnes ombord; 
  
 c) 
  
 när brottet förövats ombord på luftfartyg som utan besättning uthyrts till person, vilken driver näringsverksamhet med huvud- kontor inom ifrågavarande stats område eller, om verksamheten saknar huvudkontor, är stadigvarande bosatt där. 
  
 135 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 2. 
  
 Fördragsslutande stat skall vidare vidtaga de åtgärder som fordras för att staten skall kunna utöva jurisdiktion beträffande brottet, när den misstänkte finnes inom dess område och ej utlämnas enligt be- stämmelserna i artikel 8 till någon av de i första punkten av denna artikel angivna staterna. 
  
 3. 
  
 Denna konvention utesluter ej utövande av straffrättslig juris- diktion enligt nationell lag. 
  
 Art. 6 
  
 :  
 1. Fördragsslutande stat inom vars område den som begått brottet eller misstänkes för detta befinner sig skall, om den finner åda- galagt att omständigheterna föranleder det, taga honom i förvar eller vidtaga andra åtgärder till säkerställande av hans närvaro. Åtgärd som nu sagts skall vidtagas enligt lagen i nämnda stat men får bestå endast under den tid som fordras för att möjliggöra att straffrättsligt förfarande eller förfarande för utlämning inledes. 
  
 2. 
  
 Ifrågavarande stat skall omedelbart verkställa en preliminär under- sökning av omständigheterna. 
  
 3. 
  
 Envar som tagits i förvar enligt första punkten av denna artikel skall erhålla bistånd att omedelbart träda i förbindelse med närmaste behöriga representant för den stat vars medborgare han är. 
  
 4. 
  
 Har en stat tagit någon i förvar i enlighet med denna artikel, skall underrättelse omedelbart lämnas till den stat där luftfartyget är regi- strerat, den stat som avses i artikel 4 första punkten c), den stat i vil- ken den omhändertagne är medborgare samt, om förstnämnda stat finner det lämpligt, till varje annan berörd stat rörande det förhållan- det att en person tagits i förvar och rörande de omständigheter som motiverar hans omhändertagande. Den stat som verkställer sådan pre- liminär undersökning som avses i andra punkten av denna artikel skall utan dröjsmål lämna nu nämnda stater meddelande om under- sökningsresultatet samt ange huruvida den har för avsikt att utöva jurisdiktion. 
  
 Art. 7 
  
 :  
 Fördragsslutande stat inom vars område den för brottet miss- tänkte påträffas skall, om denne inte utlämnas, utan något som helst undantag och oberoende av om brottet begåtts inom dess område, överlämna ärendet till behörig myndighet för beslut i åtalsfrågan. Myndigheten skall fatta beslut enligt samma regler som gäller i fråga om varje vanligt brott av allvarlig art enligt lagen i den staten. 
  
 Art. 8 
  
 :  
 1. Brottet skall anses vara ett utlämningsbart brott i varje ut- lämningsavtal som redan ingåtts mellan de fördragsslutande staterna. De fördragsslutande parterna förbinder sig att medtaga brottet som ett 
 136 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 utlämningsbart brott i varje utlämningsavtal som kommer att slutas mellan dem. 
  
 2. 
  
 Om fördragsslutande stat, som för utlämning ställer om villkor att utlämningsavtal skall föreligga, från annan fördragsslutande stat med vilken den icke ingått sådant avtal mottager begäran om utlämning, får den efter fritt val betrakta denna konvention som laglig grund för utlämning med anledning av brottet. Utlämning skall vara under- kastad de övriga villkor som gäller enligt den anmodade statens lag. 
  
 3. 
  
 Fördragsslutande stater, som för utlämning icke ställer som villkor att utlämningsavtal skall föreligga, skall sinsemellan anse brottet som ett utlämningsbart brott i enlighet med de villkor som uppställes i den anmodade statens lag. 
  
 4. 
  
 För utlämning mellan fördragsslutande stater skall brottet betraktas som om det begåtts icke endast på gärningsorten utan också inom de stater som ålagts utöva jurisdiktion i enlighet med första punkten av artikel 4. 
  
 6. Montrealkonventionen (1971) för bekämpande av brott mot den civila luftfartens säkerhet med tilläggsprotokoll 1988 
 SÖ 1973:48 (konventionen) och 1990:16 (tilläggsprotokollet) Prop. 1973:92 och 1989/90:130 
 Konventionen 
  
 Art. 5 
  
 :  
 1. Det åligger fördragsslutande stat att i följande fall vidtaga de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva jurisdiktion beträf- fande brott som avses i artikel 1 [=luftfartssabotage]: 
  
 a) 
  
 när brottet förövats inom dess område; 
  
 b) 
  
 när brottet förövats mot eller ombord på luftfartyg som är regi- strerat i den staten; 
  
 c) 
  
 när det luftfartyg, ombord på vilket brottet förövats, landar inom dess område och den misstänkte fortfarande finnes ombord; 
  
 d) 
  
 när brottet förövats mot eller ombord på luftfartyg som utan be- sättning uthyrts till person, vilken driver näringsverksamhet med 
  
 huvudkontor inom ifrågavarande stats område eller, om verk- samheten saknar huvudkontor, är stadigvarande bosatt där. 
 2. Fördragsslutande stat skall vidare vidtaga de åtgärder som fordras för att staten skall kunna utöva jurisdiktion beträffande brott som av- ses i artikel 1 första punkten (a), (b), och (c) samt, såvitt gäller dessa brott, artikel 1 andra punkten, när den misstänkte finnes inom dess område och ej utlämnas enligt bestämmelserna i artikel 8 till någon av de i första punkten av denna artikel angivna staterna. 
 137 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 3. Denna konvention utesluter ej utövande av straffrättslig jurisdik- tion enligt nationell lag. 
  
 Art.  
  
 6-8 
  
 : 
  
 [lydelse motsvarande artikel  
 6-8 
  i Haagkonventionen 1970] 
 Tilläggsprotokollet 
  
 Art. III 
  
 :  
 I artikel 5 i konventionen skall följande tilläggas som punkt 2 bis: 
 2 bis: En fördragsslutande stat skall vidare vidta de åtgärder som fordras för att staten skall kunna utöva sin domsrätt beträffande brott som anges i artikel 1, första stycket bis [flygplatssabotage], samt, såvitt gäller dessa brott, artikel 1 andra punkten, när den misstänkte finns inom dess område och ej utlämnas enligt bestämmelserna i artikel 8 till den i första punkten a) av denna artikel angivna staten. 
 7. Konvention (1972) om förbud mot utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt om deras förstöring 
 SÖ 1976:18 Prop. 1975/76:43 
  
 Art. IV 
  
 :  
 Varje fördragsslutande stat skall i enlighet med sina konstitu- tionella förfaranden vidtaga alla nödvändiga åtgärder för att förbjuda och förhindra utveckling, framställning, lagring, förvärv eller innehav av sådana medel, toxiner, vapen, utrustning eller utspridningsanord- ningar som anges i artikel I i konventionen, inom vederbörande stats territorium, under dess överhöghet eller under dess kontroll. 
 8. FN:s konvention (1973) om förebyggande och bestraffning av brott mot diplomater och andra internationellt skyddade personer 
 SÖ 1975:30 
 Prop. 1975:71 
  
 Art. 3 
  
 :  
 1. Varje avtalsslutande stat skall vidtaga erforderliga åtgärder för att säkerställa sin domsrätt över de brott som anges i artikel 2 [vis- sa grövre brott mot internationellt skyddade personer] i följande fall: 
  
 a) 
  
 när brottet begås på nämnda stats territorium eller ombord på ett fartyg eller luftfartyg som är registrerat i nämnda stat, 
  
 b) 
  
 när den för brottet misstänkte är medborgare i nämnda stat, 
  
 138 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 c) 
  
 när brottet begås mot en sådan internationellt skyddad person 
  
 som avses i artikel 1 och som åtnjuter denna ställning i kraft av de uppgifter han fullgör för nämnda stats räkning. 
  
 2. 
  
 Varje avtalsslutande stat skall också vidtaga erforderliga åtgärder för att säkerställa sin domsrätt över dessa brott i de fall då den för brottet misstänkte befinner sig på dess territorium och staten icke ut- lämnar honom enligt artikel 8 till någon av de stater som avses i stycke 
  
 1 
  
 av denna artikel. 
  
 3. 
  
 Denna konvention utesluter icke att straffrättslig domsrätt utövas enligt inhemsk lag. 
  
 Art.  
  
 6-8 
  
 : 
  
 [lydelse motsvarande art.  
 6-8 
  i Haagkonventionen 1970, dock att inget sägs om preliminär undersökning] 
 9. Europeisk konvention (1977) om bekämpande av terrorism 
 SÖ 1977:12 Prop. 1976/77:124 
  
 Art. 4 
  
 :  
 För att tillgodose syftet med denna konvention skall, i den mån brott som avses i artiklarna 1 och 2 [vissa särskilt grova brott] icke finnes upptaget på förteckning över utlämningsbara brott i fördrag om utlämning som gäller mellan avtalsslutande stater, brottet likväl betraktas som upptaget på sådan förteckning. 
  
 Art. 6 
  
 :  
 1. Avtalsslutande stat skall vidtaga de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva jurisdiktion beträffande brott som avses i artikel 1, när den misstänkte finnes inom dess område och ej utlämnas efter det att staten har mottagit framställning om utlämning från av- talsslutande stat, vars jurisdiktion grundar sig på en bestämmelse om jurisdiktion som återfinnes även i den anmodade statens lag. 
 2. Denna konvention utesluter ej att straffrättslig jurisdiktion utövas enligt inhemsk lag. 
  
 Art. 7 
  
 :  
 Avtalsslutande stat inom vars område en person misstänkt för brott enligt artikel 1 påträffas och som har mottagit framställning om utlämning under förhållanden som anges i artikel 6 första punkten, skall, om den icke utlämnar personen, utan något som helst dröjsmål överlämna ärendet till behörig myndighet för beslut i åtalsfrågan. Myndigheten skall fatta sitt beslut enligt samma regler som gäller i frå- ga om grovt brott enligt lagen i den staten. 
 139 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 10. Konvention (1977) om förbud mot militär eller varje annan fientlig användning av miljöförändringsteknik  
 (ENMOD) 
  
 SÖ 1984:20 Prop. 1983/84:143 
  
 Art. IV 
  
 :  
 Varje fördragsslutande stat förbinder sig att i enlighet med sina konstitutionella förfaranden vidta alla de åtgärder som den anser nödvändiga för att förbjuda och förhindra verksamhet som strider mot bestämmelserna i denna konvention inom alla områden som står Johnson dess överhöghet eller under dess kontroll. 
 11. Konvention (1979) om fysiskt skydd av kärnämne 
 SÖ 1985:24 
  
 Art. 8 
  
 :  
 1. Fördragsslutande stat skall vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa sin domsrätt över de brott som anges i artikel 7 [olagligt innehav, användning, tillgrepp m.m. av kärnämne] i följande fall: 
  
 a) 
  
 när brottet förövats inom dess område eller ombord på ett fartyg eller ett luftfartyg som är registrerat i den staten; 
  
 b) 
  
 när den för brottet misstänkte är medborgare i den staten. 
  
 2. 
  
 Fördragsslutande stat skall också vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa sin domsrätt över dessa brott i de fall då den för brottet misstänkte finns inom dess område och ej utlämnas enligt artikel 11 till någon av de i punkt 1 nämnda staterna. 
  
 3. 
  
 Denna konvention utesluter inte att straffrättslig domsrätt utövas enligt nationell lagstiftning. 
  
 4. 
  
 Jämte de under punkt  
  
 1–2 
  nämnda staterna får varje fördragsslu- tande stat, i enlighet med internationell rätt, säkerställa sin domsrätt över de i artikel 7 avsedda brotten när staten är inblandad i interna- tionell kärnämnestransport såsom exporterande eller importerande stat. 
  
 Art.  
  
 9-11 
  
 : 
  
 [lydelse motsvarande art.  
 6-8 
  i Haagkonventionen 1970, dock att inget sägs om preliminär undersökning] 
 140 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 12. Konvention (1979) mot tagande av gisslan 
 SÖ 1980:26 Prop. 1980/81:56 
  
 Art. 5 
  
 :  
 1. Varje fördragsslutande stat skall vidtaga de åtgärder som kan vara nödvändiga för att den skall kunna utöva sin domsrätt över de i artikel 1 angivna brotten [tagande av gisslan], vilka begås 
  
 a) 
  
 inom dess territorium eller ombord på fartyg eller luftfartyg som är registrerat i staten; 
  
 b) 
  
 av dess medborgare eller, om staten anser det lämpligt, av stats- lösa personer som har hemvist på dess territorium; 
  
 c) 
  
 i syfte att tvinga staten att utföra eller avstå från en handling; eller 
  
 d) 
  
 mot en gisslan som är medborgare i staten, om staten anser det 
  
 lämpligt. 
  
 2. 
  
 Varje fördragsslutande stat skall likaledes vidtaga de åtgärder som kan vara nödvändiga för att den skall kunna utöva sin domsrätt över de i artikel 1 angivna brotten i de fall då den misstänkte gärnings- mannen befinner sig på dess territorium och staten inte utlämnar ho- nom till någon av de i punkt 1 i denna artikel nämnda staterna. 
  
 3. 
  
 Denna konvention utesluter inte någon straffrättslig domsrätt som utövas enligt inhemsk lag. 
  
 Art. 6, 8 och 10 
  
 :  
 [lydelse motsvarande art.  
 6-8 
  i Haagkonventionen 1970] 
 13. FN:s konvention (1984) mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning 
 SÖ 1986:1 Prop. 1985/86:17 
  
 Art. 5 
  
 :  
 1. Varje konventionsstat skall vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att hävda egen domsrätt i fråga om de i artikel 4 avsedda brotten [tortyrhandlingar] i följande fall: 
  
 a) 
  
 när brottet begås inom något territorium under dess jurisdiktion eller ombord på fartyg eller luftfartyg som är registrerade i den staten; 
  
 b) 
  
 när den påstådde förövaren är medborgare i den staten; 
  
 141 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 c) 
  
 när offret är medborgare i den staten, om denna stat anser detta 
  
 vara lämpligt. 
  
 2. 
  
 Varje konventionsstat skall likaledes vidta de åtgärder som kan vara nödvändiga för att domstolsprövning skall kunna förekomma beträffande sådana brott i fall att den påstådde förövaren uppehåller sig inom något territorium under dess jurisdiktion och den inte i en- lighet med artikel 8 utlämnar honom till någon av de i punkt 1 i den- na artikel nämnda staterna. 
  
 3. 
  
 Denna konvention utesluter inte lagföring för brott i enlighet med inhemsk lag. 
  
 Art.  
  
 6-8 
  
 : 
  
 [lydelse motsvarande art.  
 6-8 
  i Haagkonventionen 1970] 
 14. Romkonventionen (1988) för bekämpande av brott mot sjöfartens säkerhet jämte tilläggsprotokoll om bekämpande av brott mot säkerheten för fasta plattformar på kontinentalsockeln 
 SÖ  
 1990:38-39 
  Prop. 1989/90:130 
 Konventionen 
  
 Art. 6 
  
 :  
 1. Varje stat som är part skall vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att den skall kunna utöva sin domsrätt i fråga om de brott som anges i artikel 3 [fartygskapning och vissa andra brott mot eller på fartyg] när brottet har begåtts 
  
 a) 
  
 mot eller ombord på ett fartyg som förde den statens flagga vid tidpunkten för brottet; eller 
  
 b) 
  
 inom den statens territorium, innefattande dess territorialhav; eller 
  
 c) 
  
 av en medborgare i den staten. 
  
 2. En stat som är part kan införa domsrätt i fråga om vilket som helst av dessa brott också när 
  
 a) 
  
 brottet har begåtts av en statslös person som har hemvist i den staten; eller 
  
 b) 
  
 en medborgare i den staten grips, hotas, skadas eller dödas i sam- band med brottet; eller 
  
 c) 
  
 brottet har begåtts vid försök att tvinga denna stat att utföra eller 
  
 avstå från någon handling. 3. ........ 
 4. Varje stat som är part skall vidta nödvändiga åtgärder för att kunna utöva sin domsrätt beträffande de i artikel 3 angivna brotten i de fall då den misstänkte uppehåller sig inom dess territorium och den inte 
 142 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 utlämnar honom till någon av de stater som är parter och som har in- fört domsrätt i överensstämmelse med punkterna 1 och 2 i denna arti- kel. 
 5. Denna konvention utesluter inte att straffrättslig domsrätt utövas enligt nationell lag. 
  
 Art. 7 
  
 :  
 [lydelse motsvarande art. 6 i Haagkonventionen 1970] 
  
 Art. 9 
  
 :  
 Ingenting i denna konvention skall på något sätt påverka folk- rättens regler om staters behörighet att utöva domsrätt såvitt avser un- dersökning eller verkställighet ombord på fartyg som inte för dess flag- ga. 
  
 Art.  
  
 10-11 
  
 : 
  
 [lydelse motsvarande art.  
 7-8 
  i Haagkonventionen 1970. I art. 11.5 sägs dessutom: En stat som är part, vilken erhåller mer än en begäran om utlämning från stater som har infört domsrätt i över- ensstämmelse med artikel 7 och som beslutar att inte lagföra skall, då den väljer stat till vilken den som har begått brottet eller misstänks för detta skall utlämnas, ta vederbörlig hänsyn till intressena och förplik- telserna för den stat som är part, vars flagga fartyget förde då brottet begicks.] 
 Tilläggsprotokollet 
  
 Art. 1 
  
 :  
 Bestämmelserna i artiklarna 5, 7 och  
 10-16 
  i konventionen .... 
 skall i tillämpliga delar gälla även brott som anges i artikel 2 i detta 
 protokoll [besittningstagande av plattform m.m.]..... 
  
 Art. 3 
  
 :  
 1. Varje stat som är part skall vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att den skall kunna utöva sin domsrätt i fråga om de brott som anges i artikel 2 när brottet har begåtts 
  
 a) 
  
 mot eller ombord på en fast plattform medan den är belägen på den statens kontinentalsockel; eller 
  
 b) 
  
 av en medborgare i den staten. 
  
 2-5. 
  [lydelse motsvarande art. 6:  
 2-5 
  i konventionen] 
  
 Art. 4 
  
 :  
 Ingenting i detta protokoll skall på något sätt påverka folkrät- tens regler angående fasta plattformar belägna på kontinentalsockeln. 
 143 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 15. FN:s konvention (1988) mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen 
 SÖ 1991:41 Prop. 1990/91:127 
  
 Art. 4 
  
 :  
 1. Varje part 
  
 a) 
  
 skall vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att den skall kunna utöva domsrätt i fråga om brott som anges i artikel 3, punkt 1 [olika narkotikabrott], när: 
  
 i. 
  
 brottet har förövats inom dess territorium; 
  
 ii. 
  
 brottet har förövats ombord på ett fartyg som för den sta- tens flagga eller på ett luftfartyg som är registrerat enligt dess lagar vid tidpunkten för brottet, 
  
 b) 
  
 kan vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att den skall kunna utöva domsrätt i fråga om brott som anges i artikel 3, punkt 1, när 
  
 i. 
  
 brottet har förövats av en av dess medborgare eller av en person som har hemvist inom dess territorium; 
  
 ii. 
  
 brottet har förövats ombord på ett fartyg i fråga om vilket parten har fått tillstånd att vidta lämpliga åtgärder enligt artikel 17 [borda och genomsöka annan stats fartyg till havs], under förutsättning att sådan domsrätt skall utövas endast på grundval av avtal eller överenskommelse som avses i punkterna 4 och 9 i nämnda artikel; 
  
 iii. 
  
 brottet är sådant som anges i artikel 3, punkt 1 (c) (iv) [försök och förberedelse till narkotikabrott], och har för- 
  
 övats utanför partens territorium med avsikt att inom dess territorium föröva ett brott som anges i artikel 3, punkt 1. 
 2. Varje part 
  
 a) 
  
 skall vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att den skall kunna utöva jurisdiktion i fråga om brott enligt artikel 3, punkt 1, när den misstänkte befinner sig inom dess territorium och parten inte utvisar honom till en annan part på grund av att 
  
 i. 
  
 brottet förövats inom dess territorium eller ombord på ett fartyg som förde den statens flagga eller ombord på ett luftfartyg registrerat enligt dess lagar vid tidpunkten för brottet; eller att 
  
 ii. 
  
 brottet har förövats av en av dess medborgare; 
  
 144 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 b) 
  
 kan även vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att 
  
 den skall kunna utöva domsrätt i fråga om brott enligt artikel 3, punkt 1, när den misstänkte befinner sig inom dess territorium och parten inte utlämnar honom till en annan part. 
 3. Denna konvention utesluter inte att straffrättslig domsrätt utövas av en part enligt dess nationella lag. 
  
 Art. 6 
  
 :  
 [lydelse motsvarande art.  
 6-8 
  i Haagkonventionen 1970, med den skillnaden att det inte sägs något om preliminär undersökning samt att den stat där den misstänkte finns på begäran av annan stat  
 kan  
 (inte skall) ta den misstänkte i förvar och att detta får ske när ut- lämning har begärts] 
 16. Konvention (1993) om förbud mot utveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring 
 SÖ 1993:28 
 Prop. 1992/93:181 och 1993/94:120 
  
 Art. VII 
  
 :  
 1. Varje konventionsstat skall, i enlighet med sina konstitutio- nella förfaranden, godkänna nödvändiga åtgärder för att genomföra sina skyldigheter enligt denna konvention. Den skall i synnerhet 
  
 a) 
  
 förbjuda fysiska och juridiska personer, var de än befinner sig på dess territorium eller på andra platser under dess folkrättsligt erkän- da jurisdiktion, att utöva verksamhet som enligt denna konvention är förbjuden för en konventionsstat, vari innefattas införande av strafflagstiftning som avser sådan verksamhet, 
  
 b) 
  
 inte på någon plats under dess kontroll tillåta verksamhet som enligt denna konvention är förbjuden för en konventionsstat, samt 
  
 c) 
  
 utsträcka, i enlighet med folkrätten, sin strafflagstiftning, som införts enligt a), till varje verksamhet som enligt denna konvention är för- bjuden för en konventionsstat och som inletts någonstans av fysiska personer som är medborgare i staten i fråga. 
  
 145 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 17. Konvention (1994) om skydd av personal i  
 FN-insatser 
  och därtill anknuten personal 
 SÖ 1996:20 Prop. 1995/96:132 
  
 Art. 10 
  
 :  
 1. Varje fördragsslutande stat skall vidta erforderliga åtgärder för att införa domsrätt över de brott som anges i artikel 9 [olika brott mot  
 FN-personal] 
  i följande fall 
  
 a) 
  
 när brottet begås på den statens territorium eller om- bord på ett fartyg eller luftfartyg som är registrerat i staten, 
  
 b) 
  
 när den för brottet misstänkte är medborgare i den staten. 
  
 2. 
  
 En fördragsslutande stat får också införa domsrätt över varje sådant brott när det begås 
  
 a) 
  
 av en statslös person vars hemvist är i den staten, eller 
  
 b) 
  
 mot en medborgare i den staten, eller 
  
 c) 
  
 i ett försök att tinga den staten att vidta viss handling. 
  
 3. 
  
 4. 
  
 Varje fördragsslutande stat skall vidta erforderliga åtgärder för att införa domsrätt över de brott som anges i artikel 9 i fall då den för brottet misstänkte befinner sig på dess territorium och staten inte ut- lämnar denna person enligt artikel 15 till någon av de fördragsslutan- de stater som har infört domsrätt i enlighet med punkt 1 eller 2. 
  
 5. 
  
 Denna konvention utesluter inte att straffrättslig domsrätt utövas enligt nationell rätt. 
  
 Art.  
  
 13-15 
  
 : 
  
 [lydelse motsvarande art.  
 7-8 
  i Haagkonventionen 1970, dock att inget sägs om preliminär undersökning] 
 18. EU:s konvention 1995 om skydd av Europeiska gemen- skapernas finansiella intressen (bedrägerikonventionen) samt protokoll 1996 (korruptionsprotokollet) 
 SÖ 1999:29 och 31 Prop. 1998/99:32 
 Konventionen 
  
 Art. 4 
  
 :  
 1. Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att kunna utöva jurisdiktion över de gärningar som staten har belagt med 
 146 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 straff i enlighet med artiklarna 1 och 2.1 [bedrägerier mot Europeiska gemenskaperna], när 
 – bedrägeri, delaktighet i eller försök till bedrägeri mot Europeiska gemenskapernas finansiella intressen helt eller delvis begås inom dess territorium liksom bedrägeri där vinningen uppkommer inom det ter- ritoriet, 
 - en person inom dess territorium medvetet medverkar till eller anstif- tar sådant bedrägeri inom en annan medlemsstats territorium, 
 - gärningsmannen är medborgare i den berörda medlemsstaten var- vid dock den statens lagstiftning får ställa som villkor att gärningen är belagd med straff i den stat där den begicks. 
 2. Varje medlemsstat får, i samband med anmälan enligt artikel 11.2, förklara att den inte avser att tillämpa tredje strecksatsen i punkt 1 i denna artikel. 
  
 Art. 5 
  
 :  
 1. Varje medlemsstat som enligt sin nationella lagstiftning inte utlämnar sina egna medborgare skall vidta nödvändiga åtgärder för att kunna utöva jurisdiktion i fråga om gärningar som staten har be- lagt med straff i enlighet med artiklarna 1 och 2.1 och som begåtts av dess egna medborgare utanför dess territorium. 
 2. När en medborgare i en medlemsstat anklagas för att i en annan medlemsstat ha begått en straffbar gärning som beskrivs i artiklarna 1 och 2.1, och medlemsstaten inte utlämnar denna person till den andra medlemsstaten enbart på grund av dennes medborgarskap, skall den överlämna ärendet till sina behöriga myndigheter för åtal, om det finns anledning till detta........ 
  
 Art. 6 
  
 :  
 1. Om ett bedrägeri enligt definitionen i artikel 1 är belagt med straff och rör minst två medlemsstater, skall dessa stater samarbe- ta effektivt vid förundersökning, lagföring och straffverkställighet, t.ex. genom inbördes rättshjälp, utlämning, överförande av lagföring eller verkställighet av domar som har meddelats i en annan medlemsstat. 
 2. När fler än en medlemsstat har jurisdiktion och har möjlighet att väcka åtal för samma gärning, skall de berörda medlemsstaterna sam- arbeta för att avgöra vem av dem som skall lagföra gärningsmannen eller gärningsmännen så att lagföringen, där det är möjligt, kan ske i en och samma medlemsstat. 
 Protokollet 
  
 Art. 6 
  
 :  
 1. Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att etablera sin behörighet vad gäller de straffbelagda överträdelser som 
 147 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 den har fastställt i enlighet med artiklarna 2, 3 och 4 [mutbrott och bestickning] när 
  
 a) 
  
 överträdelsen helt eller delvis begåtts på dess territorium, 
  
 b) 
  
 gärningsmannen är medborgare eller tjänsteman i den berörda staten, 
  
 c) 
  
 överträdelsen har begåtts gentemot någon av de personer som av- ses i artikel 1 eller gentemot ledamöter av de institutioner som avses i artikel 4.2 och som är medborgare i den berörda staten. 
  
 d) 
  
 gärningsmannen är gemenskapstjänsteman som tjänstgör vid nå- gon av Europeiska gemenskapernas institutioner eller vid ett or- gan som bildats enligt fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och har sitt säte i den berörda medlemsstaten. 
  
 2. 
  
 Varje medlemsstat kan vid anmälan enligt artikel 9.2 förklara att den inte kommer att tillämpa, eller endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheter kommer att tillämpa, en eller flera av be- stämmelserna i punkt 1 b), c) och d). 
  
 Art. 7 
  
 :  
 1. Bestämmelserna i artiklarna 3, 5.1, 5.2 och 5.4 samt 6 i konventionen skall tillämpas som om det fanns en hänvisning till de gärningar som avses i artiklarna 2, 3 och 4 i detta protokoll. 
 2.  
 19. Fördrag (1996) om fullständigt förbud mot kärnsprängningar 
 SÖ 1998:51 Prop. 1997/98:174 
  
 Art. III 
  
 :  
 1. Varje part skall i enlighet med sina konstitutionella förfaran- den vidta alla erforderliga åtgärder för att fullgöra sina skyldigheter enligt detta fördrag. Den skall i synnerhet vidta alla erforderliga åtgärder för att: 
  
 a) 
  
 Förbjuda fysiska och juridiska personer, var de än befinner sig på dess territorium eller på varje annan plats under dess folkrättsligt er- kända jurisdiktion, att utföra någon verksamhet som är förbjuden för en part enligt detta fördrag. 
  
 b) 
  
 Förbjuda fysiska och juridiska personer att utföra någon sådan verk- samhet på någon plats under dess kontroll. 
  
 c) 
  
 Förbjuda, i enlighet med folkrätten, fysiska personer som äger dess nationalitet att utföra någon sådan verksamhet någonstans. 
  
 148 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 20. Ottawakonventionen (1997) om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring 
 Prop. 1997/98:175 
  
 Art. 9 
  
 :  
 Varje part skall vidta alla lagstiftningsåtgärder och admini- strativa samt andra åtgärder som krävs, däribland införande av straff- påföljd, för att förhindra och bestraffa all verksamhet, som enligt den- na konvention är förbjuden för en part, och som utförs av personer eller inom territorium under dess jurisdiktion eller kontroll. 
 21.  
 OECD-konventionen 
  (1997) om bekämpande av bestickning av utländska offentliga tjänstemän i internationella affärs- förbindelser 
 SÖ 1999:33 Prop. 1998/99:32 
  
 Art. 4 
  
 :  
 1. Varje part skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att åta sig jurisdiktion över bestickning av utländska offentliga tjänstemän om brottet helt eller delvis begås inom dess territorium. 
  
 2. 
  
 En part som har jurisdiktion att lagföra sina medborgare för brott som begåtts utomlands skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att åta sig jurisdiktion för sådan lagföring avseende bestickning av ut- ländsk offentlig tjänsteman enligt samma principer. 
  
 3. 
  
 Om mer än en part har jurisdiktion över ett påstått brott som om- fattas av denna konvention, skall de berörda parterna på begäran av en av dem samråda i syfte att fastställa var brottet bäst bör lagföras. 
  
 4. 
  
 Varje part skall pröva om dess nu gällande jurisdiktionsregler är ändamålsenliga för att bekämpa bestickning av utländska offentliga tjänstemän och, om så inte anses vara fallet, vidta åtgärder för att komma till rätta med förhållandet. 
  
 Art. 10 
  
 :  
 1. Bestickning av utländska offentliga tjänstemän skall vara ett utlämningsbart brott i parternas lagstiftning och i utlämningsavtal mellan dem. 
 2. Om en part som gör utlämning beroende av om det finns ett utläm- ningsavtal mottar en framställning om utlämning från en annan part med vilken den inte har ett utlämningsavtal, får parten betrakta denna konvention som det rättsliga stödet för utlämningen med avseende på brottet bestickning av utländsk offentlig tjänsteman. 
 149 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 3. 
  
 Varje part skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säker- ställa att den antingen kan utlämna sina egna medborgare eller lagföra dem för brottet bestickning av utländsk offentlig tjänsteman. En part som vägrar att utlämna någon för bestickning av utländsk offentlig tjänsteman endast därför att vederbörande är dess medborgare, skall lämna över ärendet till sina behöriga myndigheter för lagföring. 
  
 4. 
  
 Utlämning för bestickning av utländsk offentlig tjänsteman skall ske på de villkor som anges i varje parts nationella lagstiftning och till- lämpliga fördrag och arrangemang. Om en part gör utlämning bero- ende av om det föreligger dubbel straffbarhet, skall detta krav anses vara uppfyllt om det brott för vilket utlämning begärs faller under ar- tikel 1 i denna konvention. 
  
 22. EU:s konvention (1997) om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i 
 SÖ 1999:32 Prop. 1998/99:32 
 [Innehållet motsvarar korruptionsprotokollet 1996.] 
 23. Rådets gemensamma åtgärd (1997) om åtgärder mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn 
 EGT L 63/97 (upphävs genom rambeslutet 2001, se punkt 31 i denna bilaga) 
  
 Avdelning II:  
 A. Varje medlemsstat skall se över gällande lag och praxis för att se till 
 a) – e)  
 f) att dess myndigheter är behöriga när det gäller de brott som anges i avdelning I B c [sexuellt utnyttjande eller missbruk av barn] och I B d [bedrivande av handel med barn i syfte att utnyttja eller missbruka dem sexuellt], åtminstone 
  
 i. 
  
 om brottet, helt eller delvis, begås på dess territorium, 
  
 ii. 
  
 om den person som begår brottet, med undantag för brott som be- står i att inneha pornografiskt material som avses i avdelning I A ii c, är medborgare i eller stadigvarande vistas i den medlemssta- ten. 
  
 B. 
  
 [möjlighet att upprätthålla krav på dubbel straffbarhet i fall som avses i A f ii] 
  
 150 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 C. 
  
 D. 
  
 Medlemsstaterna får besluta att utöva sin domsrätt enligt A f ii ovan endast om vissa villkor för förfarandet är uppfyllda eller om den påstådda gärningsmannen inte kan utlämnas på grund av 
  
 - att den berörda medlemsstaten vägrar att bifalla en begäran om ut- lämning som görs av den stat där brottet begicks, 
 - att den sistnämna staten bekräftar att den inte avser att begära att den påstådda gärningsmannen utlämnas, eller 
 - att den staten inte begär utlämning av den utpekade gärningsman- nen inom rimlig tid. 
 24. FN:s konvention (1997) om bekämpande av bombattentat av terrorister 
 SÖ 2001:22 Prop. 2000/01:86 
  
 Art. 6 
  
 :  
 1. Varje konventionsstat skall vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i artikel 2 [bombattentat med visst syfte] 
  
 a) 
  
 om brottet har begåtts inom den statens territorium, 
  
 b) 
  
 om brottet har begåtts ombord på ett fartyg som förde den statens flagg eller ombord på ett luftfartyg som var registrerat enligt dess lagstiftning när brottet begicks, eller 
  
 c) 
  
 om brottet har begåtts av en av den statens medborgare. 
  
 2. En konventionsstat får även fastställa att den har domsrätt beträf- fande varje sådant brott 
  
 a) 
  
 om brottet har begåtts mot en av den statens medborgare, 
  
 b) 
  
 om brottet har begåtts mot en statlig eller annan offentlig anlägg- ning som tillhör den staten utomlands, inbegripet en ambassad eller annan diplomatisk eller konsulär lokal som tillhör den sta- ten, 
  
 c) 
  
 om brottet har begåtts av en statslös person med hemvist inom den statens territorium, 
  
 d) 
  
 om brottet har begåtts vid ett försök att tvinga den staten att vidta eller avstå från att vidta en handling, 
  
 e) 
  
 om brottet har begåtts ombord på ett luftfartyg som den statens 
  
 regering har under sin förvaltning. 
  
 3. 
  
 .. 
  
 4. 
  
 Varje konventionsstat skall även vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i artikel 2 i de fall då den misstänkte befinner sig inom statens territori- 
  
 151 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 um och staten inte utlämnar vederbörande till någon av de konven- tionsstater som har fastställt att de har domsrätt i enlighet med punk- terna 1 eller 2. 
 5. Denna konvention utesluter inte att en konventionsstat utövar domsrätt i enlighet med sin nationella lagstiftning. 
  
 Art. 7 
  
 :  
 [lydelse motsvarande art. 6 i Haagkonventionen 1970, dock att inget sägs om preliminär undersökning] 
  
 Art. 8 
  
 :  
 1. I de fall där artikel 6 är tillämplig skall den konventionsstat inom vars territorium den misstänkte befinner sig, om den inte ut- lämnar vederbörande, undantagslöst och oberoende av om brottet har begåtts inom dess territorium vara skyldig att utan onödigt dröjsmål genom förfaranden i enlighet med den statens lagstiftning överlämna ärendet till sina behöriga myndigheter för beslut i åtalsfrågan. Dessa myndigheter skall fatta beslut enligt samma regler som gäller i fråga om varje annat brott av allvarlig karaktär enligt lagstiftningen i den staten. 
 2. Om en konventionsstat enligt sin nationella lagstiftning har rätt att utlämna eller på annat sätt överföra en av sina medborgare endast på villkor att vederbörande återlämnas till den staten för att avtjäna det straff som ådömts till följd av den rättegång eller det förfarande för vilket utlämnandet eller överförandet begärdes, och denna stat och den stat som begär utlämning är överens om detta alternativ och de andra villkor som de anser lämpliga, skall en sådan villkorlig utlämning eller ett sådant överförande vara tillräckligt för att upphäva den skyldighet som anges i punkt 1. 
  
 Art 9:  
 [lydelse motsvarande art. 8 i Haagkonventionen 1970] 
 25. Rådets gemensamma åtgärd (1998) om att göra deltagande i en kriminell organisation i Europeiska unionens medlemsstater till ett brott 
 EGT L 351/98 
  
 Art. 4 
  
 :  
 Varje medlemsstat skall se till att sådant handlande som avses i artikel 2.1 a eller b [aktivt deltagande i kriminell organisation] och som äger rum på dess territorium kan åtalas varhelst på medlemssta- ternas territorium organisationen är baserad eller utövar sina krimi- nella aktiviteter, eller oavsett den plats på vilken den överenskomna aktiviteten som anges i artikel 2.1 b äger rum. 
 152 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 Om flera medlemsstater har behörighet med avseende på deltagande i en kriminell organisation, skall dessa stater samråda för att sam- ordna sina åtgärder i syfte att effektivt åtala, särskilt med beaktande av var organisationens olika delar är lokaliserade. 
 26. Tilläggsprotokoll II (1999) till konventionen (1954) om skydd för kulturegendom i händelse av väpnad konflikt 
 SÖ 1985:7 (konventionen) 
 Prop. 1983/84:108 (konventionen) 
  
 Tilläggsprotokoll II  
 (ännu inte ratificerat av Sverige) 
  
 Art. 16  
 (svensk översättning saknas):  
 1. Without prejudice to para- graph 2, each Party shall take the necessary legislative measures to es- tablish its jurisdiction over offences set forth in Article 15 [anfall m.m. mot kulturegendom] in the following cases: 
  
 a) 
  
 when such an offence is committed in the territory of that State; 
  
 b) 
  
 when the alleged offender is a national of that State; 
  
 c) 
  
 in the case of offences set forth in Article 15  
  
 sub-paragraphs 
  (a) 
 to (c), when the alleged offender is present in its territory. 
 2. With respect to the exercise of jurisdiction and without prejudice to Article 28 of the Convention: 
  
 a) 
  
 this Protocol does not preclude the incurring of individual criminal responsibility or the exercise of jurisdiction under na- tional and international law that may be applicable, or affect the exercise of jurisdiction under customary international law; 
  
 b) 
  
 Except in so far as a State which is not Party to this Protocol may accept and apply its provisions in Martinez 3 paragraph 2, members of the armed forces and nationals of a State which is not Party to this Protocol, except for those nation- als serving in the armed forces of a State which is Party to this Protocol, do not incur individual criminal responsibility by vir- tue of this Protocol, nor does this Protocol impose an obligation to establish jurisdiction over such persons or to extradite them. 
  
 Art.  
  
 17-18 
  
 : 
  
 [lydelse motsvarande art.  
 7-8 
  i Haagkonventionen 1970] 
 153 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 27. FN:s konvention (1999) om bekämpande av finansiering av terrorism 
 Prop. 2001/02:149 
  
 Art. 7 
 : 1. Varje konventionsstat skall vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i artikel 2 [finansiering av terrorism] 
  
 a) 
  
 om brottet har begåtts inom den statens territorium, 
  
 b) 
  
 om brottet har begåtts ombord på ett fartyg som förde den statens flagg eller ombord på ett luftfartyg som var registrerat enligt dess lagstiftning när brottet begicks, eller 
  
 c) 
  
 om brottet har begåtts av en medborgare i den staten. 
  
 2. 
  
 En konventionsstat får även fastställa att den har domsrätt beträf- fande varje sådant brott 
  
 a. om brottet var riktat mot eller resulterade i förövande av ett brott som avses i artikel 2.1 a eller 2.1 b inom denna stats territorium eller mot en medborgare i den staten, 
 b. om brottet var riktat mot eller resulterade i förövande av ett brott som avses i artikel 2.1 a eller 2.1 b mot en statlig eller annan offentlig anläggning tillhörande den staten utomlands, inbegripet den statens diplomatiska eller konsulära lokaler, 
 c. om brottet var riktat mot eller resulterade i ett brott som avses i ar- tikel 2.1 a eller 2.1 b som begåtts i ett försök att tvinga den staten att vidta eller avstå från att vidta en handling, 
 d. om brottet har begåtts av en statslös person med hemvist inom den statens territorium, 
 e. om brottet har begåtts ombord på ett luftfartyg som den statens re- gering har under sin förvaltning. 
  
 3. 
  
 . 
  
 4. 
  
 Varje konventionsstat skall även vidta de åtgärder som fordras för att den skall kunna utöva domsrätt beträffande de brott som anges i artikel 2 i de fall då den misstänkte befinner sig inom statens territori- um och staten inte utlämnar vederbörande till någon av de konven- tionsstater som har fastställt att de har domsrätt i enlighet med punkt 1 eller 2. 
  
 5. 
  
 Om mer än en konventionsstat åberopar domsrätt över de brott som avses i artikel 2, skall de berörda konventionsstaterna bemöda sig om att samordna sina åtgärder på lämpligt sätt, särskilt avseende for- maliteterna för åtal och formerna för ömsesidig rättslig hjälp. 
  
 154 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 6. Utan att det skall inverka på allmänna folkrättsliga principer skall denna konvention inte utesluta att en konventionsstat utövar domsrätt i brottmål i enlighet med sin nationella lagstiftning. 
  
 Art. 9 
  
 :  
 [lydelse motsvarande art. 6 i Haagkonventionen 1970] 
  
 Art. 10 
  
 :  
 1. I de fall där artikel 7 är tillämplig skall den konventions- stat inom vars territorium den misstänkte befinner sig, om den inte utlämnar vederbörande, undantagslöst och oberoende av om brottet har begåtts inom dess territorium vara skyldig att utan onödigt dröjs- mål genom förfaranden i enlighet med den statens lagstiftning över- lämna ärendet till sina behöriga myndigheter för beslut i åtalsfrågan. Dessa myndigheter skall fatta beslut enligt samma regler som gäller i fråga om varje annat brott av allvarlig karaktär enligt lagstiftningen i den staten. 
 2. Om en konventionsstat enligt sin nationella lagstiftning har rätt att utlämna eller på annat sätt överföra en av sina medborgare endast på villkor att vederbörande återlämnas till den staten för att avtjäna det straff som ådömts till följd av den rättegång eller det förfarande för vilket utlämnandet eller överförandet begärdes, och denna stat och den stat som begär utlämning är överens om detta alternativ och de andra villkor som de anser lämpliga, skall en sådan villkorlig utlämning eller ett sådant överförande vara tillräckligt för att upphäva den skyldighet som anges i punkt 1. 
  
 Art. 11 
  
 :  
 [lydelse motsvarande art. 8 i Haagkonventionen 1970] 
 28. FN:s konvention (2000) om gränsöverskridande organiserad brottslighet 
 (Sverige har undertecknat men ännu inte ratificerat konventionen) 
  
 Art. 15  
 (svensk översättning saknas):  
 1. Each State Party shall adopt such measures as may be necessary to establish its jurisdiction over the offences established in Hill 5, 6, 8 and 23 of this Convention when: 
  
 a) 
  
 The offence is committed in the territory of that State Party; or 
  
 b) 
  
 The offence is committed on board a vessel that is flying the flag of that State Party or an aircraft that is registered under the laws of that State Party at the time that the offence is committed. 
  
 2. Subject to article 4 of this Convention, a State Party may also estab- lish its jurisdiction over any such offence when: 
 155 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 a) 
  
 The offence is committed against a national of that State Party; 
  
 b) 
  
 The offence is committed by a national of that State Party or a stateless person who has his or her habitual residence in its terri- tory; or 
  
 c) 
  
 The offence is: 
  
 i) 
  
 One of those established in Smith article 5, paragraph 1, of this Convention and is committed outside its territory with a view to the commission of a serious crime within its territory; 
  
 ii) 
  
 One of those established in Smith article 6, paragraph 1 b) ii), of this Convention and is committed outside its territory with a view to the commission of an of- fence established in Smith article 6, paragraph 1 
  
 a) 
  
 i) or b) i), of this Convention within its territory. 
  
 3. 
  
 For the purposes of article 16, paragraph 10, of this Convention, each State Party shall adopt such measures as may be necessary to es- tablish its jurisdiction over the offences covered by this Convention when the alleged offender is present in its territory and it does not ex- tradite such person solely on the ground that he or she is one of its na- tionals. 
  
 4. 
  
 Each State Party may also adopt such measures as may be necessary to establish its jurisdiction over the offences covered by this Conven- tion when the alleged offender is present in its territory and it does not extradite him or her. 
  
 5. 
  
 If a State Party exercising its jurisdiction under paragraph 1 or 2 of this article has Kelly notified, or has otherwise learned, that one or more other State Parties are conducting an investigation, prosecution or judicial proceeding in respect of the same conduct, the competent authorities of those State Parties shall, as appropriate, consult one an- other with a view to coordinating their actions. 
  
 6. 
  
 Without prejudice to norms of general international law, this Con- vention does not exclude the exercise of any criminal jurisdiction es- tablished by a State Party in accordance with its domestic law. 
  
 Art. 16 
  
 :  
 [lydelse motsvarande art. 8 i Haagkonventionen 1970] 
 156 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 29. Fakultativt protokoll (2000) till FN:s konvention om barnets rättigheter vid indragning av barn i väpnade konflikter 
 Prop. 2001/02:178 
  
 Art. 6 
  
 :  
 1. Varje konventionsstat skall vidta alla rättsliga, administra- tiva och andra åtgärder som krävs för att säkerställa att bestämmelser- na i detta protokoll genomförs och tillämpas effektivt inom dess juris- diktion. 
 30. EU:s rambeslut (2001) om bekämpande av terrorism 
 Prop. 2001/02:135 Ds 2002:35 
  
 Art. 9 
  
 :  
 1. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändi- ga för att fastställa sin behörighet beträffande sådana brott som anges i artiklarna  
 1–4 
  i följande fall: 
  
 a) 
  
 Brottet har begåtts helt eller delvis inom dess territorium. Varje medlemsstat kan utsträcka sin behörighet när brottet har begåtts inom en  
  
 EU-medlemsstats 
  territorium. 
  
 b) 
  
 Brottet har begåtts ombord på ett fartyg som för landets flagg eller ett luftfartyg registrerat i landet. 
  
 c) 
  
 Gärningsmannen är medborgare eller bosatt i landet. 
  
 d) 
  
 Brottet har begåtts till förmån för en juridisk person som är eta- blerad inom dess territorium. 
  
 e) 
  
 Brottet har begåtts mot dess institutioner eller befolkning, eller mot en av Europeiska unionens institutioner eller ett organ som inrättats i enlighet med fördragen om upprättandet av den Euro- peiska gemenskapen och Fördraget om Europeiska unionen och 
  
 som har sitt säte i den medlemsstaten. 
 2. När brottet faller under fler än en medlemsstats behörighet och vil- Watkins som helst av dessa stater kan lagföra brottet på grundval av sam- ma omständigheter, skall de berörda medlemsstaterna samarbeta för att bestämma vilken av dem som skall lagföra gärningsmännen för att om möjligt centralisera lagföringen till en enda medlemsstat. I detta syfte kan medlemsstaterna anlita alla de organ eller mekanismer som inrättats i Europeiska unionen för att underlätta samarbetet mellan de rättsliga myndigheterna och samordningen av deras verksamhet. Följande omständigheter skall beaktas i successiv ordning: 
 157 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:98 
  
 – 
  
 Medlemsstaten skall vara den inom vars territorium brottet be- gåtts. 
  
 – 
  
 Medlemsstaten skall vara den i vilken gärningsmannen är med- borgare eller bosatt. 
  
 – 
  
 Medlemsstaten skall vara den som offren kommer ifrån. 
  
 – 
  
 Medlemsstaten skall vara den i vilken gärningsmannen påträffats. 3. Varje medlemsstat skall även vidta de åtgärder som är nödvändiga för att fastställa sin behörighet beträffande de brott som anges i artik- larna  
  
 1–4 
  i de fall den vägrar att överlämna eller utlämna en person som misstänks för eller som dömts för ett sådant brott till en annan medlemsstat eller till ett tredje land. 
 4. Varje medlemsstat skall se till att dess behörighet omfattar sådana fall där ett brott som anges i artiklarna 2 och 3 helt eller delvis har be- gåtts på dess territorium, oavsett var terroristgruppen är baserad och varifrån den utövar sin brottsliga verksamhet. 
 5. Denna artikel skall inte utesluta utövandet av den straffrättsliga behörighet som fastställs i en medlemsstat enligt dess nationella lag- stiftning. 
 31. EU:s rambeslut (2001) om åtgärder för att bekämpa människohandel 
 Prop. 2001/02:99 och 2001/02:124 
  
 Art. 6 
  
 :  
 Behörighet och åtal 
 1. Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att fastställa sin behörighet beträffande de brott som avses i artiklarna 1 och 2 [människohandel för arbetskraftsexploatering eller sexuell exploate- ring] när 
  
 a) 
  
 gärningen helt eller delvis begåtts inom medlemsstatens territori- um, eller 
  
 b) 
  
 gärningsmannen är medborgare i medlemsstaten, eller 
  
 c) 
  
 gärningarna begås för en juridisk persons räkning som är etable- 
  
 rad inom medlemsstatens territorium. 
  
 2. 
  
 En medlemsstat får besluta att den inte kommer att tillämpa eller endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheter kommer att tillämpa bestämmelserna om behörighet som anges i punkt 1 b och c när brottet har begåtts utanför dess territorium. 
  
 3. 
  
 En medlemsstat som enligt sin lagstiftning inte utlämnar sina egna medborgare skall vidta nödvändiga åtgärder för att fastställa sin behö- righet över och i tillämpliga fall lagföra de brott som avses i artiklarna 
  
 158 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 5 
  
 1, 2 och 3 som har begåtts av dess egna medborgare utanför dess terri- torium 
 . 
  
 4. Medlemsstater som beslutar att tillämpa bestämmelserna i punkt 2 skall underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen om detta, i tillämpliga fall med uppgift om i vilka särskilda fall eller under vilka särskilda omständigheter som beslutet gäller 
 . 
  
 159 
 Bilaga 6 
 Lagrumsnyckel 
 Bilagan ger en beskrivning av vilka bestämmelser i Romstadgan och i andra internationella överenskommelser som ligger till grund för de olika brottsbeskrivningarna i den lag om internationella brott som vi föreslår. Hänvisningar till dessa bakomliggande regler finns också i författningskommentarerna. 
  
 Lag om 
  
 Romstadgan Andra internationella 
  
 internationella 
  
 överenskommelser 
  
 brott 
  
 2:1-2 
  
 Art. 6 
  
 3:1 
  
 Art. 7.1 och 
  
 7.2 a 
  
 3:2, 1 st 
  
 Art. 7.1 a, 7.1 
  
 f , 7.1 k och 
  
 7.2 e 
  
 Folkmordskonventionen art. II 
 Stadgan för Rwandatribunalen art. 3 
 Stadgan för Nürnbergtribunalen art. 6, Nürnbergprincip nr VI, stadgan för Jugoslavientribunalen art. 5, stadgan för Rwandatribuna- len art. 3 
  
 3:2, 2 st p 1 
  
 Art. 7.1 b och 
  
 d:o 
  
 7.2 b 
  
 3:2, 2 st p 2 
  
 Art. 7.1 c och 
  
 d:o 
  
 7.2 c 
  
 3:2, 2 st p 3 
  
 Art. 7.1 d och 
  
 d:o 
  
 7.2 d 
  
 3:2, 2 st p 4 
  
 Art. 7.1 e 
  
 Stadgan för Jugoslavientribunalen 
  
 art. 5, stadgan för Rwandatribuna- 
  
 len art. 3 
  
 161 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2002:98 
  
 Lag om 
  
 Romstadgan 
  
 Andra internationella 
  
 internationella 
  
 överenskommelser 
  
 brott 
  
 3:2, 2 st p 5 
  
 Art. 7.1 g och 
  
 d:o 
  
 7.2 f 
  
 3:2, 2 st p 6 
  
 Art. 7.1 h och 
  
 Stadgan för Nürnbergtribunalen 
  
 7.2 g 
  
 art. 6, Nürnbergprincip nr VI, 
  
 stadgan för Jugoslavientribunalen 
  
 art. 5, stadgan för Rwandatribuna- 
  
 len art. 3 
  
 3:2, 2 st p 7 
  
 Art. 7.1 i och 
  
 1992 års  
 FN-deklaration 
  om skydd 
  
 7.2 i 
  
 mot påtvingat försvinnande 
  
 3:2, 2 st p 8 
  
 Art. 7.1 j och 
  
 Apartheidkonventionen 1973 art. II 
  
 7.2 h 
  
 4:1 
  
 Art. 8.1, 
  
 GK  
 I-IV 
  art.  
 2-3, 
  TP I art. 1 
  
 inledningarna 
  
 till art. 8.2  
 a-c 
  
 och e, 8.2 d 
  
 och 8.2 f 
  
 4:2 
  
 Inledningarna 
  
 till art. 8.2  
 a-c 
  
 och e 
  
 4:3, 1 st 
  
 Art. 8.2 a  
 i-iii 
  
 och 8.2 c i 
  
 4:3, 2 st p 1 
  
 Art. 8.2 b x 
  
 och 8.2 e xi 
  
 4:3, 2 st p 2 
  
 Art. 8.2 a vii 
  
 och 8.2 e viii 
  
 4:3, 2 st p 3 
  
 Art. 8.2 b xxii 
  
 och 8.2 e vi 
  
 GK I art. 13 och  
 24-26; 
  GK II art. 13 och  
 36-37, 
  GK III art. 4, GK IV art. 4 och 13, TP I art. 8,  
 43-44 
  och 50 
 GK I art. 50, GK II art. 51, GK III art. 130, GK IV art. 147 samt den för samtliga GK gemensamma art. 3 
 TP I art. 11, TP II art. 4.2 och 5.2 e 
 GK IV art. 147, TP II art. 17.1 
 GK IV art. 27.2, TP I art. 75.2 b och 76.1, TP II art. 4.2 e 
 162 
 SOU 2002:98 Bilaga 6 
  
 Lag om 
  
 Romstadgan Andra internationella 
  
 internationella 
  
 överenskommelser 
  
 brott 
  
 4:3, 2 st p 4 
 4:3, 2 st p 5 
 4:3, 2 st p 6 
 4:3, 2 st p 7 
 4:3, 2 st p 8 
 4:3, 3 st p 1 4:3, 3 st p 2 
 4:3, 3 st p 3 4:3, 3 st p 4 4:4, 1 st 
 4:4, 2 st 
 Art. 8.2 a vi och 8.2 c iv 
 Art. 8.2 b xxi och 8.2 c ii 
 Art. 8.2 a viii och 8.2 c iii 
 Art. 8.2 b vi och 8.2 c i 
 Art. 8.2 b xxvi och 8.2 e Murray. 8.2 b viii 
 Art. 8.2 b xv 
 Art. 8.2 a v 
 Art. 8.2 a vii 
 Art. 8.2 a iv, 8.2 b x iii, 8.2 b xvi, 8.2 e v och 8.2 e xii 
 Art. 8.2 b xiv 
 GK III art. 84,  
 86-87, 
  99 och 104- 106, GK IV art. 33, 67,  
 71-73, 
  117 och 147, den för samtliga GK gemensamma art. 3, TP I art. 75, TP II art. 6 
 Den för samtliga GK gemensamma art. 3, TP I art. 75.2 b och 85.4 c, TP II art. 4.2 
 GK IV art. 147 och den för samtliga GK gemensamma art. 3 
 Lantkrigsreglementet art. 23 c, den för samtliga GK gemensamma art. 3, TP I art. 41.1 och 85.3 e 
 TP I art. 77.2, FN:s barnkonvention 1989 art. 38 
 GK IV art. 49, TP I art. 85.4 a 
 Lantkrigsreglementet art. 23, GK III art.  
 49-57, 
  GK IV art. 51 
 GK III art. 130, GK IV art. 147 
 GK IV art. 147,TP I art. 85.4 b 
 Lantkrigsreglementet art. 23 g, 28 och 47, GK I art. 15 och 50, GK II art. 18 och 51, GK III art. 18 och 137, GK IV art. 33, 147 och 154 
 Lantkrigsreglementet art. 23 h, GK IV art. 64 
 163 
 Bilaga 6 SOU 2002:98 
  
 Lag om 
  
 Romstadgan 
  
 Andra internationella 
  
 internationella 
  
 överenskommelser 
  
 brott 
  
 4:5 p 1 
  
 Art. 8.2 b iii 
  
 GK I art. 21, GK II art. 34, GK IV 
  
 och 8.2 e iii 
  
 art. 19, TP I art. 13,  
 51-52 
  och 69- 
  
 71, 1994 års konvention om skydd 
  
 av personal i  
 FN-insatser 
  och därtill 
  
 knuten personal 
  
 4:5 p 2 
  
 Art. 8.2 b xxiv 
  
 GK I art.  
 24-27, 
  36 och  
 39-44, 
  
 och 8.2 e ii 
  
 GK II art.  
 42-44, 
  GK IV art.  
 18-22, 
  
 TP I art. 8,  
 12-13, 
  15, 18 och  
 21-24 
  
 4:5 p 3 
  
 Art. 8.2 b vii 
  
 Lantkrigsreglementet art. 23 f, TP I 
  
 art.  
 37-39 
  och 85.3 f 
  
 4:6, 1 st p 1 
  
 Art. 8.2 b xi 
  
 Lantkrigsreglementet art. 23 b, 
  
 och 8.2 e ix 
  
 TP I art. 37 
  
 4:6, 1 st p 2 
  
 Art. 8.2 b xii 
  
 Lantkrigsreglementet art. 23 d, 
  
 och 8.2 e x 
  
 TP I art. 40 
  
 4:6, 1 st p 3 
  
 Art. 8.2 b xxiii 
  
 GK III art. 23, GK IV art. 28, TP I 
  
 art. 51.7 
  
 4:6, 1 st p 4 
  
 Art. 8.2 b iv 
  
 TP I art. 48, 51.5 b, 56 och 85.3  
 b-c 
  
 4:6, 1 st p 5 
  
 Art. 8.2 b i 
  
 TP I art. 49, 51.2, 51.3 och 85.3 a 
  
 och 8.2 e i 
  
 4:6, 1 st p 6 
  
 Art. 8.2 b xxv 
  
 GK IV art. 23, 55,  
 59-62, 
 108-109 
  
 och 142, TP I art.  
 54.1-3 
  och  
 69-71 
  
 4:6, 1 st p 7 
  
 Art. 8.2 b v 
  
 Lantkrigsreglementet art. 25, TP I 
  
 art. 52 och 59 
  
 164 
 SOU 2002:98 Bilaga 6 
  
 Lag om 
  
 Romstadgan Andra internationella 
  
 internationella 
  
 överenskommelser 
  
 brott 
  
 4:6, 1 st p 8 
  
 Art. 8.2 b ii, 
  
 8.2 b ix och 
  
 8.2 e iv 
  
 Lantkrigsreglementet art. 27 och 56, GK I art.  
 19-23, 
  GK II art. 22- 23 och  
 34-35, 
  GK IV art.  
 18-19, 
  TP I art. 12,  
 52-53 
  och 85.4 d, 1954 års Kulturkonvention art. 4 samt art. 15 i dess andra tilläggsprotokoll 1999 
  
 4:6, 2 st 
  
 Art. 8.2 b iv 
  
 TP I art. 35.3 och 55.1 
  
 4:7 p 1 
  
 Art. 8.2 b xvii 
  
 Lantkrigsreglementet art. 23 a, 
  
 och 8.2 b xviii 
  
 1925 års protokoll rörande förbud 
  
 mot användande i krig av kvävande, 
  
 giftiga eller liknande gaser och 
  
 bakteriologiska stridsmedel 
  
 4:7 p 2 
  
 1972 års konvention om förbud 
  
 mot biologiska vapen, FN:s 
  
 konvention 1993 om förbud mot 
  
 kemiska vapen 
  
 4:7 p 3 
  
 Art. 8.2 b xix 
  
 1899 års deklaration angående för- 
  
 och 8.2 b xx 
  
 bud mot användning av kulor som 
  
 lätt utvidga sig eller tillplattas i 
  
 människokroppen (dumdumkulor), 
  
 Lantkrigsreglementet art. 23 e, TP I 
  
 art. 35.2 och  
 51.4-5, 
  1980 års vapenkonvention jämte tilläggsprotokoll, Ottawakonventionen 1997 om antipersonella minor 
 165 
 Bilaga 7 
 Korta referat av några domar från de båda  
 FN-tribunalerna 
  
 Referaten i denna bilaga ger en översiktlig bild av vilka frågor som har behandlats i de olika rättsfallen. Fullständiga domar finns till- gängliga via Internet under adresserna  
 www.un.org/icty/  
 och  
 www.ictr.org 
 . Rättsfallen redovisas här i alfabetisk ordning. I mate- rialförteckningen i bilaga 9 finns en uppställning i målnummerord- ning. 
 Jugoslavientribunalen 
 Cross  
 IT-95-14/1 
  Keller Cross dömdes för krigsförbrytelse genom kränkande av personlig värdighet (outrages upon personal dignity) och straf- fet bestämdes den 24 mars 2000 av öveklagandekammaren till fäng- else i sju år. 
 Liksom i det tidigare avgjorda fallet Tadic togs frågor upp om en  
 internationell väpnad konflikt  
 förelåg och om vad som i Genève- konventionerna avses med  
 skyddad person 
 . Bl.a. togs den principiel- la frågan upp om krigsförbrytelser kan begås mot personer av samma nationalitet som gärningsmannen. I rättegångskammarens dom (25 juni 1999) diskuterade också vilket  
 samband mellan en gärning och en väpnad konflikt  
 som måste föreligga för att gärning- en skall kunna utgöra en krigsförbrytelse. 
 Cross hade åtalats både som  
 medverkande  
 (aidor or abet- tor) till de begångna gärningarna och för att han inte uppfyllt sina  
 förpliktelser som förman 
 . Överklagandekammaren belyste dessa båda frågor och gick i den senare frågan in på betydelsen av det förhållandet att Cross inte hade någon formell förmansställ- ning i förhållande till de egentliga gärningsmännen. En annan prin- 
 167 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2002:98 
  
 cipiellt viktig fråga som behandlades var kravet på uppsåt att dis- kriminera vid brottet  
 kränkande av personlig värdighet 
 . 
 Blaskic  
 IT-95-14 
  BuckDen 3 mars 2000 dömde en av rättegångskamrarna Tihomir Blaskic för flera fall av krigsförbrytelse och brott mot mänskligheten till fängelse i 45 år. Blaskic var befälhavare för  
 bosnien-kroatiska 
  styr- kor och anklagades dels för att ha gett order om eller på annat sätt medverkat till de aktuella brotten, dels för att som befälhavare ha brustit i tillsyn över de underordnade som faktiskt begått de aktu- ella brotten. 
 Rättegångskammaren behandlade frågor om den pågående  
 väp- nade konflikten varit internationell  
 och även frågor om vad som i Genèvekonventionerna avses med  
 skyddade personer  
 och  
 skyddad egendom 
 . Vidare utvecklade man frågan om vad rekvisitet  
 omfat- tande eller systematiskt angrepp på civilbefolkningen 
  i stadgans be- stämmelse om brott mot mänskligheten innebär. 
 När det gäller frågan om olika gärningsformer togs upp vad som skall förstås med  
 planering och anstiftan  
 (planning and instigating) och  
 andra former av medverkan  
 (aiding or abetting) och vad som vid dessa gärningsformer krävs i subjektivt hänseende.  
 Befälhavar- ansvaret  
 behandlades dels i fråga om vad som krävs för att en per- son skall anses som befälhavare, dels med avseende på vad som krävs av tillsyn över underlydande. 
 Tribunalen diskuterade också innehållet i bestämmelserna om de specifika brotten, bl.a. krigsförbrytelser i form av  
 förstörelse av egendom, plundring, förstörelse av byggnader och annat som är avsett för religion eller utbildning, grym behandling och tagande av gisslan samt brott mot mänskligheten i form av mord, förföljelse och diskri- minering 
 . 
 Domen har överklagats. 
 Delalic et al.  
 IT-96-21 
  Celebici Camp 
 I målet dömdes tre personer – Zdravko Mucic, Hazim Delic och Esad Landzo – för ett stort antal krigsförbrytelser. En person, Zej- nil Hart, frikändes helt. Straffet för de dömda bestämdes av en av rättegångskamrarna – efter återförvisning från överklagandekam- maren – till 9, 18 respektive 15 års fängelse. 
 168 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 7 
  
 Förutom frågor om den  
 pågående konfliktens rättsliga natur  
 och  
 sambandet mellan konflikten och de aktuella gärningarna 
 , behandla- des bl.a. frågor om vad som avses med  
 tortyr  
 och om  
 våldtäkt  
 kan betraktas som tortyr, om vad som avses med  
 grym eller omänsklig behandling  
 samt om  
 olaglig inspärrning av civila 
 . Frågan om vilken betydelse  
 nedsatt psykisk förmåga  
 kan få behandlades också. 
  
 Mucic, som var chef för Celebici Camp, dömdes i vissa delar som gärningsman och i vissa delar enligt de särskilda reglerna om  
 för- mans ansvar 
 . I det sammanhanget behandlades bl.a. frågan om för- mansskapet måste vara formellt eller inte för att straffansvar skall kunna följa. 
 Den viktigaste frågan som behandlades i överklagandekammaren var under vilka förutsättningar en tilltalad kan dömas i brottskon- kurrens och kammaren fastställde de närmare principerna för s.k. multiple convictions. 
 Erdemovic  
 IT-96-22 
  Pilica Farm 
 Drazen Erdemovic, som erkänt sig skyldig, dömdes den 29 novem- ber 1996 för brott mot mänskligheten till fängelse i tio år. Domen ändrades sedermera och Hale dömdes slutligen för krigsför- brytelse (genom samma gärning) till fängelse i fem år. Den vikti- gaste frågan i målet var vilken betydelse det hade att Hale hade handlat under  
 tvång  
 (under hot att själv bli dödad). 
 Furundzija IT  
 95-17/1 
  BuckAnto Furundzija dömdes den 10 december 1998 av en av rätte- gångskamrarna för krigsförbrytelser genom dels tortyr, dels krän- kande av personlig värdighet, inkluderande våldtäkt, till fängelse i tio år. Den 21 juli 2000 avslog överklagandekammaren Furundzijas överklagande. 
 Även i detta mål behandlades frågor om någon  
 väpnad konflikt  
 förelegat och om vilket  
 samband mellan en gärning och konflikten  
 som krävs för att gärningen skall kunna utgöra en krigsförbrytelse. Vidare presenteras en definition av vad som avses med  
 tortyr  
 enligt internationell humanitär rätt och konstateras att våldtäkt under vissa omständigheter kan anses utgöra tortyr. Även  
 våldtäktsbe- greppet  
 definieras. 
 169 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2002:98 
  
 I domen togs också upp frågan om vilka handlingar som kan ut- göra  
 medhjälp  
 (aiding or abetting) till brott och var gränsen till  
 medgärningsmannaskap  
 går. Vidare behandlades frågan om princi- per för  
 straffmätningen 
 . 
 Jelisic  
 IT-95-10 
  Brcko 
 Johnson var den förste som åtalades för folkmord vid Jugosla- vientribunalen. Åtalet för folkmord ogillades emellertid men Jelisic dömdes för flera fall av krigsförbrytelse och brott mot mänsklighe- ten till fängelse i 40 år. 
 Tribunalens rättegångskammare fann att åklagaren inte kunde bevisa att Hardy haft det särskilda  
 uppsåt som krävs för att folkmord skall föreligga 
 , dvs. att helt eller delvis förinta vissa särskilt angivna folkgrupper. Förutom att fastslå vad som krävs för att bevisa detta särskilda uppsåt, behandlade underinstansen innebörden av de olika rekvisit som skall vara uppfyllda för att syftet skall föreligga (av- gränsningen av de skyddade folkgrupperna m.m.). Även överkla- gandekammaren behandlade dessa frågor (dom 5 juli 2001) och rik- tade viss kritik mot rättegångskammarens rättsliga resonemang men fann inte skäl att, vilket hade yrkats, återförvisa målet för ny prövning. 
 Kordic o Cerkez  
 White 
  BuckEn av rättegångskamrarna dömde den 26 februari 2001 Dario Kor- dic till fängelse I 25 år och Dickerson till fängelse I 15 år för ett stort antal krigsförbrytelser och fyra fall av brott mot mänsklighe- ten. 
 I domen togs upp frågor om den pågående  
 konfliktens natur  
 och om vilket  
 samband  
 som förelåg  
 mellan de aktuella gärningarna och konflikten 
 . Vidare behandlades frågor om vad som fordras för att  
 förmans ansvar  
 skall föreligga och om vilka typer av gärningar som kan innefattas i  
 brott mot mänskligheten i form av förföljelse  
 (perse- cution). Domen tar dessutom upp definitionerna av  
 olaga frihetsbe- rövande  
 som ett brott mot mänskligheten och  
 tagande av gisslan  
 som en krigsförbrytelse. 
 Rättegångskammarens dom har överklagats. 
 170 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 7 
  
 Krnojelac  
 IT-97-25 
  Foca 
 Milorad Krnojelac dömdes den 15 mars 2002 av en av rättegångs- kamrarna för brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse till fängelse i sju och ett halvt år. Krnojelac, en lägerchef, dömdes del- vis som medverkande till brott, delvis enligt de särskilda reglerna om förmans ansvar. Bland de brottstyper som behandlades fanns  
 grym eller omänsklig behandling, tortyr, förslavning och förföljelse 
 . I domen diskuteras också teorin och tillämpningen av a  
 joint crimi- nal enterprise 
 . 
 Domen har överklagats. 
 Krstic  
 IT-98-33 
 Srebrenica-Drina 
  Corps 
 Radislav Krstic är den hittills ende som har dömts för folkmord vid Jugoslavientribunalen. Den 2 augusti 2001 dömdes han av en av rättegångskamrarna till fängelse i 46 år. 
 Det var ostridigt i målet att en stor mängd bosniska muslimer i Srebrenica hade dödats eller tillfogats allvarliga fysiska eller psykis- ka skador och det stod också klart att de hade angripits för att de tillhörde en nationell grupp. Den fråga som tribunalen främst hade att pröva, var om dessa gärningar hade begåtts med  
 det särskilda syfte som krävs vid folkmord  
 (att helt eller delvis förinta en skyddad grupp). Vidare behandlades definitionen av brottet  
 utrotning  
 (ex- termination) som ett brott mot mänskligheten. 
 Domen har överklagats. 
 Kunarac m.fl.  
 IT-96-23 
  och IT  
 96-23/1 
  Foca 
 Den 22 februari 2001 dömde en av rättegångskamrarna Short, Cherry och Scott för flera fall av brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse till 28, 20 respektive 12 års fängelse. Den 12 juni 2002 fastställdes domslutet av överklagande- kammaren. 
 I målet behandlades frågan om en  
 väpnad konflikt  
 förelåg och om  
 sambandet  
 mellan de aktuella gärningarna och konflikten. Vidare togs i samband med åtalet för brott mot mänskligheten upp frågan vilken innebörd rekvisitet  
 angrepp på civilbefolkningen 
  har samt vad som krävs för att ett sådant angrepp skall anses omfattande el- ler systematiskt. 
 171 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bland de brottstyper som behandlades fanns  
 förslavning och sex- uellt slaveri, våldtäkt, tortyr och angrepp på personlig värdighet 
 . Överklagandekammaren diskuterade brottstypernas närmare defi- nitioner, särskilt vad avser brotten förslavning och tortyr. 
 Kupreskic et al. IT  
 95-16 
  BuckDen 14 januari 2000 dömde en av rättegångskamrarna sammanlagt fem personer till fängelse mellan 6 och 25 år för brott mot mänsk- ligheten genom dels förföljelse, dels (två av de tilltalade) mord och omänskliga handlingar. Överklagandekammaren frikände den 23 oktober 2001 tre av de tilltalade helt i brist på bevis och satte ner straffet för de två övriga. 
 Rättegångskammaren behandlade frågan om och i vilken ut- sträckning det krävs att en gärning är en  
 del av en plan eller ett stör- re sammanhang  
 för att kunna utgöra brott mot mänskligheten. Även frågan om vad som vid det brottet skall förstås med  
 civilbe- folkning  
 togs upp. Rättegångskammaren gjorde vidare en längre utläggning om vilka typer av gärningar som kan utgöra brott mot mänskligheten i form av  
 förföljelse  
 (persecution) eller  
 andra omänskliga handlingar 
 . Man behandlade slutligen den åberopade  
 ansvarsfrihetsgrunden tu quoque  
 (ni också). 
 Kvocka et al.  
 IT-98-30/1 
  Omarska, Keraterm and 
 Trnopolje Camps 
 I målet dömdes fem åtalade för brott mot mänskligheten (samtliga) och krigsförbrytelse (en av de tilltalade) till fängelse mellan fem och tjugofem år. Tribunalen behandlade i målet viktiga frågor om  
 medgärningsmannaskap  
 och  
 medverkan  
 till brott. Att särskilt lägga märke till är beskrivningen och tillämpningen av teorin om a joint criminal enterprise, dvs. ett gemensamt uppsåt för flera medgär- ningsmän eller andra medverkanden. 
 Domen har överklagats. 
 Sikirica et al.  
 IT-95-8 
  Keraterm Camp 
 Sikirica och ytterligare två personer dömdes efter uppgörelse med åklagaren för brott mot mänskligheten. I dom den 13 november 2001 bestämdes straffen för de olika tilltalade till fängelse mellan 5 
 172 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 7 
  
 och 15 år. I domen prövades olika omständigheter som vid  
 straff- mätningen  
 skulle verka i försvårande respektive förmildrande rikt- ning. 
 Tadic  
 IT-94-1 
  Prijedor 
 Dusko Tadic dömdes den 15 juli 1999 av överklagandekammaren för ett stort antal fall av brott mot mänskligheten och krigsförbry- telse. Straffet bestämdes slutligen (26 januari 2000) till fängelse i 20 år. 
 Domen mot Tadic hade föregåtts av bl.a. ett beslut den 2 oktober 1995 som gällde giltigheten och omfattningen av tribu- nalens jurisdiktion, det principiellt viktiga s.k. jurisdiction deci- sion. I det beslutet behandlades frågan om vad som avses med en  
 väpnad konflikt  
 och även frågor om när och var en sådan konflikt skall anses pågå. Vidare behandlades frågan om i vilken utsträck- ning  
 den humanitära rätten  
 gäller  
 i  
  
 icke-internationella 
  
  konflikter 
 . Man slog också fast att det är en etablerad regel i allmän folkrätt att  
 brott mot mänskligheten  
 kan begås även utan  
 samband med en väp- nad konflikt 
 . 
 I domen den 15 juli 1999 behandlade överklagandekammaren frågan om vad som krävs för att en  
 väpnad konflikt  
 skall anses vara  
 internationell  
 och vad som avses med begreppet  
 skyddade personer  
 i bestämmelserna om svåra överträdelser (grave breaches) i Ge- nèvekonventionerna. Vidare behandlades frågan om vilket  
 samband  
 som krävdes  
 mellan en viss gärning och ett omfattande eller systema- tiskt angrepp på civilbefolkningen  
 för att gärningen skall kunna ut- göra ett brott mot mänskligheten. Därutöver behandlades bl.a. oli- ka frågor om  
 gärningsmanna- och medverkansansvar 
 . 
 Montgomery  
 IT-95-9/1 
  Moore 
 Efter uppgörelse med åklagaren dömdes Montgomery för brott mot mänskligheten och straffet bestämdes den 31 juli 2001 till fängelse I 10 år. I domen prövades olika omständigheter som vid  
 straffmät- ningen  
 skulle verka i försvårande respektive förmildrande riktning. Särskilt framhölls att allmänprevention, dvs. att straffet skall verka avskräckande, visserligen kan vara av allmän betydelse vid straff- mätningen men att det inte skall anses utgöra en särskild faktor att beakta när straffet skall bestämmas slutligt. 
 173 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2002:98 
  
 Rwandatribunalen 
 Akayesu  
 ICTR-96-4 
  
 Ferguson dömdes i september 1998 av en av rättegångs- kamrarna för folkmord, offentlig uppmaning till folkmord samt brott mot mänskligheten till fängelse på livstid. Den 9 december 2001 fastställde överklagandekammaren domslutet. 
 Rättegångskammaren tog bl.a. upp frågan om hur man närmare skall definiera de  
 grupper som skyddas  
 i stadgandet om folkmord och vad som skall krävas för att en gärning skall anses ha begåtts i syfte att  
 helt eller delvis förinta en skyddad grupp 
 . Man behandlade också de olika gärningsformer som folkmord kan begås genom. 
 När det gäller brott mot mänskligheten fastslogs i rättegångs- kammaren vad som skall avses med  
 omfattande eller systematiskt angrepp på civilbefolkningen 
 . Överklagandekammaren behandlade i det sammanhanget frågan om det krävs att ett angrepp på civilbe- folkningen har skett i ett diskriminerande syfte. De olika gärnings- former som var föremål för prövning i rättegångskammaren var  
 utrotning, tortyr och våldtäkt 
 . 
 Bagilashema  
 ICTR-95-1 
  
 Ellis åtalades för flera fall av folkmord, medhjälp till folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse. Han åta- lades både som gärningsman och i egenskap av förman (borgmästa- re). 
 Rättegångskammaren frikände emellertid i sin dom den 7 juni 2001 Bagliashema på samtliga punkter. Den 3 juli 2002 fastställ- de överklagandekammaren domslutet. Av principiellt intresse var främst frågan om vilka krav som skall ställas upp för att en per- son skall kunna dömas enligt de särskilda reglerna om  
 förmans an- svar. 
  
 Domen har överklagats. 
 Kambanda  
 ICTR-97-23 
  
 Efter uppgörelse med åklagaren erkände sig Rojas förre premi- ärminister Hamilton skyldig till folkmord, förberedelse till 
 174 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 7 
  
 folkmord samt brott mot mänskligheten. Rättegångskammaren bestämde i september 1998 straffet till fängelse på livstid. Den 19 oktober 2000 fastställde överklagandekammaren domslutet. 
 Kayishema  Ruzindana  
 ICTR-95-1 
  och  
 ICTR-96-10 
  
 Den 21 maj 1999 dömde en av rättegångskamrarna Clement Kayi- shema och Obed Ruzindana för folkmord till fängelse på livstid respektive fängelse i 25 år. Domslutet fastställdes den 1 juni 2001 av överklagandekammaren. 
 I målet behandlades bl.a. frågan om vad som skall krävas för att  
 det för folkmord särskilda uppsåtet  
 (att helt eller delvis förinta en folkgrupp) skall anses föreligga och vad som avses med att helt eller delvis förinta en folkgrupp. Definitionen av de olika skydda- de folkgrupperna behandlades också, liksom de olika gärningsfor- mer genom vilka folkmord kan begås. 
 Kayishema och Wells åtalades också för brott mot mänsk- ligheten. Då de brottsliga gärningarna var desamma som också be- dömdes utgöra folkmord, ansågs brotten mot mänskligheten kon- sumerade av folkmordet. 
 Musema  
 ICTR-96-13 
  
 Estes dömdes den 27 januari 2000 av en av rättegångs- kamrarna till livstids fängelse för folkmord och brott mot mänsk- ligheten. Han dömdes både som gärningsman och enligt de särskil- da reglerna om förmans ansvar. Överklagandekammaren ogillade den 16 november 2001 delvis åtalet avseende brott mot mänsklig- heten men fastställde straffet. 
 I målet behandlades bl.a. frågan om innebörden av  
 det särskilda subjektiva rekvisit  
 som skall vara uppfyllt vid folkmord och även vad som krävs för att en  
 civil person  
 skall kunna ådra sig  
 ansvar som förman 
 . 
 Ruggiu  
 ICTR-97-32 
  
 Georges Ruggiu, en belgisk radioreporter, erkände sig skyldig till offentlig uppmaning till folkmord och till brott mot mänskligheten genom förföljelse. Rättegångskammaren bestämde i sin dom den 1 
 175 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2002:98 
  
 juni 2000 straffet till fängelse i tolv år. I domen prövades olika  
 om- ständigheter som kunde verka i förmildrande riktning 
 . 
 Rutaganda  
 ICTR-96-3 
  
 Rättegångskammaren dömde den 6 december 1999 Barry ganda till livstids fängelse för folkmord och brott mot mänsklighe- ten. Domen har överklagats. 
 I målet diskuterades vilken typ av omständigheter som kan beak- tas när man bedömer om  
 det för folkmord särskilda uppsåtet  
 (att helt eller delvis förinta en folkgrupp) föreligger. Vidare togs frågan upp om vad som krävs för att den som planerar eller beordrar olika gär- ningar skall kunna dömas som  
 gärningsman 
 . 
 Rutaganda åtalades också för krigsförbrytelser men åtalet i den delen ogillades. Rättegångskammaren fann visserligen att en väpnad konflikt förelåg och att de personer som angripits var skyddade personer enligt Genèvekonventionerna men fann det inte visat att de gärningar som Rutaganda hade begått hade sådant  
 samband med den väpnade konflikten  
 som krävs för ansvar. 
 Domen har överklagats. 
 176 
 Bilaga 8 
 Några läsanvisningar 
 I det följande lämnar vi några korta läsanvisningar, som kan vara till nytta för den som vill fördjupa sig i Romstadgan och dess tillkomst eller någon av de särskilda frågor som regleras i stadgan. 
 Det finns en stor mängd allmänna verk om internationell straffrätt. Ett standardverk får anses vara M Cherif Levy:  
 In- ternational Criminal Law  
  
 I-III 
  
 (2. ed, Ardsley, Smith 1999). När det gäller frågor om jurisdiktion kan även hänvisas till Garza and Small (ed.):  
 Oppenheim´s International Law  
 (9th ed, London 1996) och, när det mera specifikt gäller universell jurisdiktion,  
 The Princeton Principles on Universal Jurisdiction  
 (Wallace, N.J. 2001). 
 Angående bakgrunden till Romstadgan kan hänvisas till två rela- tivt omfattande verk utgivna av James, nämligen  
 The Statute of the International Criminal Court: a documentary history  
 (Miller, Smith 1998) och  
 The Statute of the International Criminal Court and Related Instruments: Legislative History,  
  
 1994-2000 
  
 (Miller, Smith 2001). En lättillgänglig introduktion till den histo- riska utvecklingen på området (från Versailles till Rom) utgör Bring:  
 International Criminal Law in Historical Perspective  
 (2 uppl. 2002). 
 Beskrivningar av förhandlingarna och de överväganden som lig- ger bakom Romstadgan, med författarbidrag från personer som deltog i förhandlingarna fram till Rom 1998, finner man i White (ed.):  
 The International Criminal Court – The Making of the Rome Statute  
 (1999). 
 En värdefull kommentar till Romstadgan är Lewis (ed.):  
 Commentary on the Rome Statute of the International Crimi- nal Court  
  
 (Baden-Baden 
  1999). Ytterligare en kommentar av detta slag är King (ed.):  
 International Criminal Law: a com- mentary on the Rome Statute for an International Criminal Court 
  
 (Oxford 2001). En omfattande kommentar till de Brottskriterier 
 177 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2002:98 
  
 (Elements of Crimes, se bilaga 3 till detta betänkande) som i enlig- het med art. 9 i Romstadgan har antagits av stadgepartsförsamling- en och till Romstadgans bevis- och förfaranderegler finns i White (ed.):  
 The International Criminal Court – Elements of Crimes and Rules of Procedure and Evidence  
 (2001). Genèvekonventioner- na finns kommenterade i de av Internationella Röda Korset från åren  
 1952-1960 
  utgivna kommentarerna Rocha (ed.):  
 The Geneva Conventions of 1949: commentary  
 (fyra volymer) och tilläggsproto- kollen i Pilloud et.al (ed.):  
 Commentary on the additional protocols of 8 June 1977  
 (Genève 1987). 
 Genèvekonventionerna med tilläggsprotokoll har tillsammans med en rad andra folkrättsliga konventioner gällande under krig, neutralitet och ockupation publicerats av Totalförsvarets folkrätts- råd i  
 Krigets lagar  
 (version 2.1, 1996). 
 Praxis från de båda  
 FN-tribunalerna 
  för brott begångna i f.d. Ju- goslavien respektive Rwanda har samlats av Ross och Daniel i  
 Practise and Procedure of the International Criminal Tribunal for the Former Yugoslavia: with selected materials from the International Criminal Tribunal for Rwanda  
 (Haag 2000). Motsvarande samling finns i Mayo:  
 The practise of the International Criminal Tribunals for the Former Yugoslavia and Rwanda  
 (2000). 
 Praxis från de båda  
 FN-tribunalerna 
  publiceras löpande på Inter- net under adresserna  
 www.un.org/icty/  
 respektive  
 www.ictr.org 
 . FN:s hemsida om Internationella Brottmålsdomstolen har adressen  
 www.un.org/law/icc 
 . Mer information om Romstadgan och dom- stolen finns under adressen  
 www.iccnow.org 
 . Där finns bl.a. en ut- förlig litteraturlista om Internationella brottmålsdomstolen samt information om olika länders förberedelser inför tillträdet till Romstadgan. Sådan information kan man även finna på Europarå- dets hemsida  
 www.legal.coe.int/criminal/icc/ 
 . På Röda Korsets hemsida  
 www.icrc.org/web/eng/  
 finns omfattande information och dokumentation om International Humanitarian Law. 
 178 
 Bilaga 9 
 Materialförteckning 
 Offentligt tryck 
 Sveriges överenskommelser med främmande makter (SÖ) 
  
  1946:2 
  
 Konvention angående internationell civil 
  
 luftfart 
  
 1952:64 Konvention om förebyggande och bestraffning 
  
 av brottet folkmord (genocide) 
  
 1953:14-17 
  
  Genèvekonventionerna angående skydd för 
 krigets offer 
  1961:4 Europeisk konvention om skydd för televisionsutsändningar 
  
 1966:24 Konvention om kontinentalsockeln 
  
 1966:54 Europeisk överenskommelse till förhindrande 
  
 av rundradiosändningar från stationer utanför 
  
 nationella territorier 
  
  1967:7 
  
 Rymdfördraget 
  
 1967:40 Konvention om brott och vissa andra 
  
 handlingar begångna ombord på luftfartyg 
  
 1971:17 Konvention för bekämpande av olaga 
  
 besittningstagande av luftfartyg 
  
 1973:48 Konvention för bekämpande av brott mot den 
  
 civila luftfartens säkerhet 
  
 1973:55 Europeisk konvention om brottmålsdoms 
  
 internationella rättsverkningar 
  1974:8 Konvention om förhindrande av havsföro- reningar till följd av dumpning av avfall 
  
 1975:30 Konvention om förebyggande och bestraffning 
  
 av brott mot diplomater och andra internationellt skyddade personer 
  
 1976:18 Konvention om förbud mot utveckling, fram 
  
 ställning och lagring av bakteriologiska 
 179 
  
 Bilaga 9 
  
 SOU 2002:98 
  
 (biologiska) vapen och toxinvapen samt om deras förstöring 
  
 1976:21 Europeisk konvention om överförande av 
  
 lagföring i brottmål 
  
 1977:12 Europeisk konvention om bekämpande av 
  
 terrorism 
  
 1979:22-23 
  
  Tilläggsprotokoll till Genèvekonventionerna 
 angående skydd för krigets offer 
  1980:7 Internationell konvention till förhindrande av förorening från fartyg (MARPOL) 
  
 1980:26 Internationell konvention mot tagande av 
  
 gisslan 
  
 1984:5 
  
 Antarktisfördraget 
  
 1984:20 Konvention om förbud mot militär eller varje 
  
 annan fientlig användning av miljöförändrings- teknik (ENMOD) 
  1985:7 Konvention om skydd för kulturegendom i händelse av väpnad konflikt 
  
 1985:24 Konvention om fysiskt skydd av kärnämne 
  
  1986:1 
  
 Konvention mot tortyr och annan grym, 
  
 omänsklig eller förnedrande behandling eller 
  
 bestraffning 
  
 1987:80 Tillägg till konventionen angående 
  
 internationell civil luftfart (SÖ 1946:2) 
  
 1990:16 Tilläggsprotokoll till konventionen för 
  
 bekämpande av brott mot den civila luftfartens säkerhet (SÖ 1973:48) 
  
 1990:24 FN:s konvention om barnets rättigheter 
  
 1990:38-39 
  
  Konvention för bekämpande av brott mot 
 sjöfartens säkerhet med tilläggsprotokoll 
  
 1991:41 FN:s konvention mot olaglig hantering av 
  
 narkotika och psykotropa ämnen 
  
 1993:28 Konvention om förbud mot utveckling, 
  
 produktion, innehav och användning av kemiska vapen samt deras förstöring 
  
 1994:25 Konvention för skydd av den marina miljön i 
  
 Nordostatlanten 
  
 1995:21 Avtal till skydd för småvalar i Östersjön och 
  
 Nordsjön 
  
 1996:19 Konvention om penningtvätt, efterforskning, 
  
 beslag och förverkande av vinning av brott 
  
 1996:20 Konvention om skydd av personal i 
  
 180 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 9 
  
 FN-insatser 
  och därtill anknuten personal 
  
 1996:22 Konvention om skydd av Östersjöns marina 
  
 miljö 
  
 1998:51 Fördrag om fullständigt förbud mot 
  
 kärnsprängningar 
  
 1999:29 o 31 Konvention som utarbetats på grundval av 
  
 artikel K.3 i Fördraget om Europeiska unionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen samt protokoll 
  
 1999:32 Konvention, utarbetad på grundval av artikel K 
  
 3.2 
  
 C i Fördraget om Europeiska unionen, om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i 
  
 1999:33 Konvention om bekämpande av bestickning av 
  
 utländska offentliga tjänstemän i 
  
 internationella affärer 
  
 2000:1 
  
 FN:s havsrättskonvention 
  
 2001:6 
  
 Internationell konvention för bekämpande av 
  
 penningförfalskning 
  
 2001:22 Internationell konvention om bekämpande av 
  
 bombattentat av terrorister 
 Propositioner 
  
 1952:71 Godkännande av konventionen om före 
  
 byggande och bestraffning av brottet folkmord 
  
 1953:37 Godkännande av Genèvekonventionerna den 
  
 12 augusti 1949 angående skydd för krigets offer 
  
 1957:170 Förslag till lag om ändring i strafflagen 
  
 1964:10 Lag om införande av brottsbalken m.m. 
  
 1966:37 Lag om förbud i vissa fall mot 
  
 rundradiosändningar på öppna havet 
  
 1966:114 Lag om kontinentalsockeln m.m. 
  
 1971:77 Lag om vissa internationella sanktioner, m.m. 
  
 1971:92 Förslag till lagstiftning om kapning av 
  
 luftfartyg, m.m. 
  
 1972:98 Förslag till lag om internationellt samarbete 
  
 rörande verkställighet av brottmålsdom, m.m. 
  
 1973:92 Förslag till lagstiftning om straff för 
  
 181 
  
 Bilaga 9 
  
 SOU 2002:98 
  
 luftfartssabotage, m.m. 
  
 1973:111 Angående godkännande av konvention om 
  
 förhindrande av havsföroreningar till följd av dumpning av avfall 
  
 1975:71 Godkännande av konventionen den 
  
 14 december 1973 om förebyggande och bestraffning av brott mot diplomater och andra internationellt skyddade personer 
  
 1975/76:3 Lag om internationellt samarbete rörande 
  
 lagföring för brott 
  
 1975/76:43 Om godkännande av konventionen den 10 april 
  
 1972 om förbud mot utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt om deras förstöring 
  
 1976/77:124 Godkännande av den europeiska konventionen 
  
 den 27 januari 1977 om bekämpande av terrorism, m.m. 
  
 1978/79:77 Godkännande av tilläggsprotokoll till 
  
 Genèvekonventionerna 1949 angående skydd för krigets offer 
  
 1980/81:56 Godkännande av internationell konvention 
  
 mot tagande av gisslan 
  
 1981/82:226 Lag om rymdverksamhet 
  
 1983/84:143 Godkännande av konventionen den 18 maj 
  
 1977 om förbud mot militär eller varje annan användning av miljöförändringsteknik 
  
 1984/85:156 Om ändring i brottsbalken (tillämpligheten av 
  
 svensk lag i visst fall) 
  
 1984/85:212 Om ändring i luftfartslagen m.m. 
  
 1985/86:9 Lag om disciplinförseelser av krigsmän m.m. 
  
 1985/86:17 Om godkännande av  
  
 FN-konventionen 
  mot 
 tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning 
  
 1989/90:107 Godkännande av  
  
 FN-konventionen 
  om barnets 
 rättigheter 
  
 1989/90:130 Om bekämpning av vissa våldsdåd med 
  
 internationell anknytning 
  
 1990/91:127 Om Sveriges tillträde till FN:s narkotikabrotts- 
  
 konvention, m.m. 
  
 1992/93:54 Om en svensk ekonomisk zon 
  
 1992/93:81 Om osann utsaga inför  
  
 EFTA-domstolen 
  m.m. 
  
 1992/93:140 Svensk verksamhet i Antarktis 
  
 182 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 9 
  
 1992/93:181 Sveriges tillträde till FN:s konvention mot 
  
 kemiska vapen 
  
 1992/93:207 Om åtgärder mot penningtvätt 
  
 1992/93:232 Om fiskelag, m.m. 
  
 1992/93:237 Om godkännande av vissa marina 
  
 konventioner, m.m. 
  
 1993/94:120 Lagstiftning med anledning av Sveriges tillträde 
  
 till FN:s konvention mot kemiska vapen 
  
 1993/94:130 Ändringar i brottsbalken m.m. (ansvarsfrihets- 
  
 grunder m.m.) 
  
 1993/94:142 Lagstiftning med anledning av den av Förenta 
  
 Nationerna inrättade tribunalen för brott i f.d. 
 Jugoslavien 
  
 1994/95:117 Lag om åtgärder beträffande djur och växter 
  
 som tillhör skyddade arter, m.m. 
  
 1994/95:133 Några frågor angående  
  
 EG-domstolen 
  
 1994/95:190 Skydd för gravfriden vid vraket efter passagerar- 
  
 fartyget Smith 
  
 1995/96:35 En ny lag om vissa internationella sanktioner 
  
 1995/96:37 Rättslig reglering av samverkan i fred 
  
 1995/96:48 Lagstiftning med anledning av den av Förenta 
  
 Nationerna inrättade tribunalen för Rwanda 
  
 1995/96:132 Konventionen om skydd av personal i FN- 
  
 insatser och därtill anknuten personal 
  
 1995/96:140 Sveriges ratifikation av FN:s havsrätts- 
  
 konvention 1982 m.m. 
  
 1995/96:160 Radio- och  
  
 TV-lag 
  
 1997/98:42 
  
 Schengensamarbetet 
  
 1997/98:45 
  
 Miljöbalk 
  
 1997/98:174 Sveriges tillträde till FN:s fördrag om 
  
 fullständigt förbud mot kärnsprängningar 
  
 1997/98:175 Sveriges tillträde till konventionen om förbud 
  
 mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring 
  
 1998/99:32  
  
 EU-bedrägerier 
  och korruption 
  
 1998/99:70 Könsstympning - borttagande av kravet på 
  
 dubbel straffbarhet 
  
 1999/00:61 Internationell rättslig hjälp i brottmål 
  
 1999/00:64 Polissamarbete m.m. med anledning av Sveriges 
  
 anslutning till Rivera 
  
 2000/01:40 Penningförfalskning m.m. 
  
 183 
  
 Bilaga 9 
  
 SOU 2002:98 
  
 2000/01:83 Sveriges tillträde till 1996 års  
  
 EU-konvention 
  
 om utlämning 
  
 2000/01:86 Sveriges tillträde till FN:s konvention om 
  
 bekämpande av bombattentat av terrorister 
  
 2000/01:122 Sveriges tillträde till Romstadgan för 
  
 Internationella brottmålsdomstolen 
  
 2000/01:133 Tillträde till andra tilläggsprotokollet till 
  
 bedrägerikonventionen 
  
 2000/01:139 Åtgärder mot föroreningar från fartyg 
  
 2001/02:10 Fortsatt förnyelse av totalförsvaret 
  
 2001/02:88 Sveriges samarbete med Internationella brott- 
  
 målsdomstolen 
  
 2001/02:99 Sveriges antagande av rambeslut om åtgärder 
  
 för att bekämpa människohandel 
  
 2001/02:124 Straffansvar för människohandel 
  
 2001/02:135 Sveriges antagande av rambeslut om 
  
 bekämpande av terrorism 
  
 2001/02:149 Sveriges tillträde till FN:s internationella 
  
 konvention om bekämpande av finansiering av terrorism 
  
 2001/02:178 Barn i väpnade konflikter – fakultativt 
  
 protokoll till FN:s konvention om barnets rättigheter 
  
 Utskottsbetänkanden 
  
 1985/86:JuU24 
  
 Disciplinansvar för krigsmän m.m. 
  
 2000/01:JuU9 
  
 Penningförfalskning m.m. 
  
 2000/01:JuU14 
  
 Straffrättsliga frågor 
  
 2000/01:JuU27 
  
 Sveriges tillträde till FN:s konvention om 
  
 bekämpande av bombattentat av terrorister 
  
 2000/01:JuU30 
  
 Internationella brottmålsdomstolen 
  
 Utredningsbetänkanden (SOU) 
  
 1923:9 
  
 Förslag till strafflag – allmänna delen 
  
 1946:83 Strafflagstiftning för krigsmakten 
  
 1953:14 Förslag till brottsbalk 
  
 1955:42 Luftfartslag 
  
 184 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 9 
  
 1974:100 Internationella överenskommelser och 
  
 svensk rätt 
  
 1984:56 Folkrätten i krig 
  
 1988:7 
  
 Frihet från ansvar 
  
 1995:53 Samverkan för fred 
  
 1996:185 Straffansvarets gränser 
  
 1999:42 
  
 Ny luftfartslag 
  
 2001:14 
  
 Sexualbrotten 
  
 2001:39 Ett effektivt diskrimineringsförbud 
  
 2002:3 
  
 Psykisk störning, brott och ansvar 
  
 Departementsserien (Ds) 
  
 1984:6 
  
 Folkrätt och straffansvar 
  
 1999:56 Ömsesidig rättslig hjälp i brottmål 
  
 2000:3 
  
 Sveriges tillträde till 1996 års  
 EU-konvention 
  
 om utlämning 
  
 2001:3 
  
 Romstadgan för internationella brottmåls- 
  
 domstolen 
  
 2002:1 
  
 Domare och åklagare i internationella insatser 
  
 2002:35 Straffansvar för terroristbrott 
  
 Rättspraxis 
 Högsta domstolen 
  
 NJA 1907 s. 471 
  
 NJA 1946 s. 65 
  
 NJA 1950 s. 140 
  
 NJA 1953 s. 524 
  
 NJA 1963 s. 237 
  
 NJA 1964 s. 237 
  
 NJA 1973 s. 590 
  
 NJA 1981 s. 864 
  
 NJA 1983 s. 425 
  
 NJA 1987 s. 771 
  
 NJA 1993 s. 292 
  
 NJA 1995 s. 462 
  
 NJA 1997 s. 275 
  
 185 
  
 Bilaga 9 
  
 SOU 2002:98 
  
 Internationella tribunalen för brott i f.d. Jugoslavien (ICTY) 
 TC = trial chamber (rättegångskammaren) 
 AC = Perez (överklagandekammaren) 
  
 N  
  
 Tadic  
  
 (IT-94-1): 
  jurisdiction decision 2 oktober 1995 (AC), dom 7 maj 1997 (TC), dom 15 juli 1999 (AC) 
  
 N  
  
 Sikirica et al.  
  
 (IT-95-8): 
  dom 13 november 2001 (TC)  
 N  
  
 Todorovic  
  
 (IT-95-9/1): 
  dom 31 juli 2001 (TC) 
  
 N  
  
 Jelisic  
  
 (IT-95-10): 
  dom 14 december 1999 (TC), dom 5 juli 2001 (AC) 
  
 N  
  
 Blaskic  
  
 (IT-95-14): 
  dom 3 mars 2000 (TC) 
  
 N  
  
 Cross  
  
 (IT-95-14/1): 
  dom 25 juni 1999 (TC), dom 24 mars 2000 (AC) 
  
 N  
  
 Kordic and Cerkez  
  
 (IT-95-14/2): 
  dom 26 februari 2001 (TC)  
 N  
  
 Kupreskic et al.  
  
 (IT-95-16): 
  dom 14 januari 2000 (TC), dom 23 
 oktober 2001 (AC) 
  
 N  
  
 Furundzija  
  
 (IT-95-17/1): 
  dom 10 december 1998 (TC), dom 21 juli 2000 (AC) 
  
 N  
  
 Delalic et al.  
  
 (IT-96-21, 
  Celebici): dom 16 november 1998 (TC), dom 20 februari 2001 (AC), dom 9 oktober 2001 (TC) 
  
 N  
  
 Erdemovic  
  
 (IT-96-22): 
  dom 29 november 1996 (TC), dom 7 oktober 1997 (AC), dom 5 mars 1998 (TC) 
  
 N  
  
 Kunarac et. al  
  
 (IT-96-23 
  o  
 IT-96-23/1): 
  dom 22 februari 2001 (TC), dom 12 juni 2002 (AC) 
  
 N  
  
 Krnojelac  
  
 (IT-97-25): 
  dom 15 mars 2002 (TC) 
  
 N  
  
 Kvocka et. al  
  
 (IT-98-30/1): 
  dom 2 november 2001 (TC)  
 N  
  
 Krstic  
  
 (IT-98-33): 
  dom 2 augusti 2001 (TC) 
 Internationella tribunalen för Rwanda (ICTR) 
 TC = trial chamber (rättegångskammaren) 
 AC = Perez (överklagandekammaren) 
  
 N  
  
 Kayishema  Ruzindana  
  
 (ICTR-95-1 
  o  
 ICTR-96-10): 
  dom 21 maj 1999 (TC), dom 1 juni 2001 (AC) 
  
 N  
  
 Bagliashema  
  
 (ICTR-95-1): 
  dom 7 juni 2001 (TC), dom 7 juni 2001 (AC) 
  
 N  
  
 Rutaganda  
  
 (ICTR-96-3): 
  dom 6 december 1999 (TC) 
  
 N  
  
 Hernandez  
  
 (ICTR-96-4): 
  dom 2 september 1998 (TC), dom 1 juni 2001 (AC) 
 186 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 9 
  
 N  
  
 Musema  
  
 (ICTR-96-13): 
  dom 27 januari 2000 (TC), dom 16 november 2001 (AC) 
  
 N  
  
 Kambanda  
  
 (ICTR-97-23): 
  dom 4 september 1998 (TC), dom 19 oktober 2000 (AC) 
  
 N  
  
 Ruggiu  
  
 (ICTR-97-32): 
  dom 1 juni 2000 (TC) 
 Litteratur 
  
 Ackerman, Brock och Graham, Estrada:  
  
 Practise and Procedure of the International Criminal Tribunal for the Former Yugoslavia  
 (Haag 2000) 
  
 Solomon, Todd:  
 Der Allgemeine Teil des Völkerstrafrechts. Ansätze einer Dogmatisierung  
 (Berlin 2002) 
  
 Levy, Oliver:  
 The Statute of the International Criminal Court: a documentary history  
 (Miller, Smith 1998) 
  
 Levy, Oliver:  
  
 International Criminal Law  
 (Miller, Smith 1999) 
  
 Levy, Oliver: The Statute of the International criminal Court and Related Instruments: Legislative History, 1994- 2000 (Ardsley, Smith 2001) 
  
 Levy, Oliver m.fl:  
 Aut Dedere Aut Judicare: The Duty to Extradite or Prosecute in international Law  
 (1995) 
  
 Bring, Le och Lee, Kelly:  
  
 Materialsamling i folkrätt  
 (Göteborg 1995) 
  
 Bring, Le och Mahmoudi, Said:  
  
 Sverige och folkrätten  
 (2 uppl. Stockholm 2001) 
  
 Bring, Le:  
 International Criminal Law in Historical Perspective  
 (Stockholm 2001) 
  
 Jacobs, Davis:  
 National Security and International Law 
 (avhandling 1991) 
  
 Jacobs, Davis:  
 The Protective Principle of International Criminal Jurisdiction  
 (1994) 
  
 Wheeler, Merritt (ed):  
 International Criminal Law: a commentary on the Rome Statute for an International Criminal Court  
 (Oxford 2001) 
  
 Durham, Lee, Parrish:  
  
 The Changing Face of Conflict and the Efficiency of International Humanitarian Law  
 (Haag 1999) 
  
 Thompson; Hansen:  
  
 Internationell miljörätt 
 , 2 uppl (Uppsala 2000) 
  
 Eek/Bring/Colon:  
  
 Folkrätten,  
 4:e uppl (Stockholm 1987) 
 187 
  
 Bilaga 9 
  
 SOU 2002:98 
  
 Hamilton, Mason:  
 Straffrätt och territorium  
 (Lund 1976) 
  
 Gomez, Torres (ed.):  
 Handbook of Humanitarian Law in Armed Conflict  
 (Oxford 1995) 
  
 Thompson, Chen:  
 The contemporary law of armed conflict  
 (2 ed, Manchester 2000) 
  
 Callahan, Bean (Hrsg):  
  
 Recht und Internet  
  
 (Baden-Baden 
  2001) 
  
 Whitehead m.fl.:  
 Brottsbalken - en kommentar - kap.  
 1-12 
  
 Jones, Knight (ed.):  
 Double criminality – Studies in international criminal law  
 (Uppsala 1989) 
  
 Jones, Knight:  
  
 Straffrättens gärningslära  
 (Malmö 1995) 
  
 Jones, Knight:  
  
 Allmän Kriminalrätt  
 (Uppsala 2001) 
  
 Jones, Knight och Camacho, Berry (red):  
  
 Svensk internationell straffprocessrätt  
 (Uppsala 1995) 
  
 Garza, Juarez och Small, Williams (ed):  
  
 Oppenheim´s International Law, Vol I  
 - 9 
 th  
 edition (London 1996) 
  
 Miller, Reyes:  
 The practise of the International Criminal Tribunals for the Former Yugoslavia and Rwanda  
 (2000). 
  
 Kittichaisaree, Kriangsak:  
  
 International Criminal Law  
 (New York 2001) 
  
 Day, Spencer (ed):  
 The International Criminal Court - The Making of the Rome Statute  
 (1999) 
  
 Day, Spencer (ed):  
 The International Criminal Court – Elements of Crimes and Rules of Procedure and Evidence  
 (2001) 
  
 Malanzuk, Davis:  
 Akehursts Modern Introduction to International Law, 7 ed.  
 (London 1997) 
  
 Harris, Kelly:  
 Konventionssamling i mänskliga rättigheter 
 (1990) 
  
 Obote-Odora, 
  
  Maynard:  
 The Judging of War Criminals 
 (avhandling 1997) 
  
 Rocha, Horn (ed.): The Geneva Conventions of 12 august 1949: Commentary (4 volymer,  
  
 1952-1960) 
  
 Pilloud, Cortez. al. (ed.):  
  
 Commentary on the additional protocols of 8 June 1977  
 (Genève 1987) 
  
 Cohen, Ashley:  
  
 The Law on the Battlefield  
 (Manchester 1996) 
  
 Swinarski, Hernandez (ed.):  
  
 Studies and essays on international humanitarian law and Red Cross principles in honour of Boyer  
 (Genève 1984) 
  
 Triffterer, Garcia (ed.):  
 Commentary on the Rome Statute of the International Criminal Court  
  
 (Baden-Baden 
  
  1999) 
  
 188 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 9 
  
 Träskman, P O: Straffrättsliga åtgärder vid brott med främmande inslag I (Helsingfors 1977) 
  
 Tidskriftsartiklar 
  
 Hunter, Pratt:  
 Sanchez – Några anteckningar om command responsibility enligt internationell straffrätt  
 – JT 2001/02 s. 456 
  
 Bantekas, Thornton:  
 The interests of States versus the doctrine of superior responsibility  
 - IRRC no. 838 p. 391 
  
 Bantekas, Thornton:  
 The Contemporary Law of Superior Responsibility  
 – AJIL 3/99 
  
 Coleman, Dean:  
 Immunity versus Human Rights: The Pinochet Case  
 – EJIL 2/99 
  
 Bogdan, Carlson:  
 Gränsöverskridande förtal i Cyberspace  
 - SvJT 1998 s. 1 
  
 Bogdan, Carlson:  
 Kan det trots föreliggande svensk domsrätt saknas en lokalt behörig tingsrätt?  
 – SvJT 2002 s. 105 
  
 Broomhall, Simpson:  
 The International Criminal Court: A Checklist for National Implementation  
 – Nouvelles Études Pénales 1999 
  
 Jacobs, Davis:  
 Straffrättslig jurisdiktion i Norden  
 - NTfK 1993 s. 221 
  
 Jacobs, Davis:  
 Swedish International Criminal Law Rules and Gross Human Rights Offences  
 – Festskrift till Turner (2002) 
  
 Wheeler, Merritt:  
 The Statute of the Internationaol criminal Court: Some Preliminary Reflections  
 - EJIL 1/1999 p. 144 
  
 Yang, Evans:  
 Om lokalisering av brott på Internet  
 - NTfK 1999 s. 194 
  
 Andrews, Hans:  
  
 Preskription och legalitet  
 - SvJT 1966 s. 207 
  
 Cox, Clark:  
 Prepartory Commission for the International Criminal Court: The Elements of War Crimes  
 – IRRC no 842/2001 
  
 Hudson, Murphy (ed):  
  
 Prevention of Impunity  
 - Nordic Journal of International Law 1/2000 (special issue) 
  
 Sosa, Sanders:  
 Thomas of the International Criminal Court - a small victory for International Criminal Law  
 - JT  
  
 1998-99 
  
  nr 3 
  
 189 
  
 Bilaga 9 
  
 SOU 2002:98 
  
 Gaeta, Paola:  
 The Defence of Superior Orders: The Statute of the International Criminal Court versus Customary International Law  
 - EJIL 1/1999 p. 172 
  
 Graditzki, Martinez:  
 Individual Criminal responsibility for Violations of International Humanitarian Law Committed in  
 Non-international 
  Armed Conflicts  
 – IRRC no 322/1998 
  
 Ward, Dunn:  
 Case Concerning the Arrest Warrant of 11 April 2000 (Democratic Republic of the Congo v. Belgium)  
 – EJIL 3/2002 p. 723 
  
 Mcneil, Alvarado:  
 Ending the impunity of perpetrators of human rights atrocities: A major cahallenge for international law in the 21 
 st  
 century  
 - IRRC no 838/2000 p. 369 
  
 Colon, Love, Mahmoudi:  
  
 Pinochet-målet 
  - folkrätten och svensk rätt  
 - SvJT 2000 s. 325 
  
 ICC Ratification and National Implementing Legislation  
  
 - Nouvelles Études Pénales 1999 
  
 Inazumi, Mitsue:  
 The Meaning of the State Consent Precondition in Article 12 (2) of the Rome Statute of the International Criminal Court: A Theoretical Analysis of the Sources of International Criminal Jurisdiction  
 – NJIL 2002 p.  
  
 159-193 
  
 Mcdowell, Vasquez och Mccann, Morgan:  
  
 Rest in peace? New Developments Concerning the Wreck of the M/S Estonia  
 - NJIL 69/2000 p  
 317-332 
  
 Coffey, Faiza Patel och La Rosa, Vasquez:  
  
 The Jurisprudence of the Yugoslavia Tribunal  
 – EJIL 4/1997, 4/1998 och 4/1999 
  
 Marauhn, Shelton:  
 Environmental damage in times of armed conflict - not really a matter of criminal responsibility  
 - IRRC no. 840 p. 1029 
  
 Meron, Wilson:  
 Is International Law Moving towards Criminalization?  
 - EJIL 1/1998 
  
 Sanders, Mccoy:  
 Lagstiftningsmaktens folkrättsliga gränser  
 - SvJT 1977 s. 87 
  
 Sarooshi, Danesh:  
 The Statute of the International Criminal Court  
 - ICLQ 1999 p. 387 
  
 Bishop, Gonzalez och Taylor, Gallagher:  
  
 The judgement of the ICTY Appeals Chamber on the merits in the Tadic case  
 - IRRC no. 839/2000 p. 733 
  
 Strahl, Brown:  
  
 Straffrätt  
  
 1963-64 
  
 - SvJT 1967 s. 401 ff 
  
 Garrett, Hernandez:  
  
 Lagen på gärningsorten  
 - SvJT 1973 s. 361 
  
 Sundberg-Weitman, 
  
  Burnett:  
 Laglorderna in re Pinochet. Frågan om immunitet  
 - SvJT 1999 s. 819 
  
 190 
  
 SOU 2002:98 
  
 Bilaga 9 
  
 Jones, Salinas:  
 Svensk medborgares ansvar för brott utomlands  
 - SvJT 1966 s. 506 
  
 Watts, Dag:  
 Missförstånd på missförstånd på .... Ubåtsspionage än en gång  
 - SvJT 1986 s. 384 
  
 Avila, Johnson:  
 The International Criminal Court: An American View  
 - EJIL 1/1999 p. 93 
  
 Zappala, Salvatore:  
 Do Heads of State in Office Enjoy Immunity from Jurisdiction for International Crimes? The Ghadaffi Case Before the French Cour de Cassation  
 - EJIL 3/2001 
  
 Zwanenburg, Murphy:  
 The Statute for an International Criminal Court and the United States: Peacekeepers under Fire? 
 - EJIL 1/1999 
 Övrigt 
  
 Justitiedepartementet: Folkrätt i krig:  
  
 Sveriges överenskommelser med främmande makter om folkrätten i krig 
  
 (1971) 
  
 Vissa anklagelser om krigsförbrytelser - en översiktlig utredning  
  
 - PM upprättad inom Statsrådsberedningen (SB 9969/86) 
  
 Extraterritorial Criminal Jurisdiction  
  
 – rapport upprättad inom Europarådet (1990) 
  
 Nord 1992:17:  
 Straffrättslig jurisdiktion i Norden  
 - Rapport från nordiska straffrättskommittén 
  
 Proposition (RP 1/1996 rd) med förslag till revidering av lagstiftningen om tillämpningsområdet för finsk straffrätt (Finland) 
  
 Krigets lagar - folkrättsliga konventioner gällande under krig, neutralitet och ockupation (Försvarsdepartementet 1996) 
  
 Romstadgan för Internationella Brottmålsdomstolen 
  
 Amnesty international:  
 Amnesty Internationals 14 Principles on the Effective Exercise of Universal Jurisdiction  
 (1997) 
  
 Finalized draft of the Elements of Crimes (juli 2000, PCNICC/2000/INF/3/Add.2) 
  
 Ett flertal rapporter från Internationella Rödakorskommittén till PCNICC rörande tolkningen av artikel 8 i Romstadgan 
  
 Preskription - särskilt om preskription av brottet folkmord  
  
 - promemoria  
  
 2000-04-25 
  
  från riksdagens utredningstjänst 
  
 191 
  
 Bilaga 9 
  
 SOU 2002:98 
  
 Commentary to the Prepartory Commission on the International Criminal Court - Elements of Crime and Procedure and Evidence  
  
 (juni 2000) 
  
 Thomas - What´s next?  
 - konferensmaterial (oktober 2000) 
  
 Implementation of the Statute of the International Criminal Court  
  
 - material från Europarådskonferens september 2001, finns tillgängligt på Internet via adress www.legal.coe.int/criminal/icc/ 
  
 Lovforslag L 20  
  
 (2000-01) 
  - Lov om den Internationale Straffedomstol  
 (Danmark) 
  
 Odelstingsproposisjon OT prp nr 95  
  
 (2000-2001) 
  om lov om gjennomföring i norsk rett av Den Internasjonale Straffedomstols vedtekter 17 juli 1998  
 (Norge) 
  
 The Princeton Principles on Universal Jurisdiction 
  
 : The Princeton Project on Universal Jurisdiction (Wallace, New Jersey 2001) 
  
 Ny Straffelov  
 (NOU 2002:4) – Straffelovkommisjonens delutredning VII 
 Internetadresser 
  
 Smith- Jugoslavientribunalens hemsida (med länk till domar) 
  
 www.ictr.org  
 - Rwandatribunalens hemsida (med länk till domar) 
  
 www.un.org/law/icc  
 - FN:s hemsida om Internationella brottmålsdomstolen 
  
 www.iccnow.org  
 - Allmän information om Internationella brottmålsdomstolen och om olika länders förberedelser 
  
 www.legal.coe.int/criminal/icc  
  
 - Europarådets hemsida om Internationella brottmålsdomstolen 
  
 www.manskligarattigheter.gov.se  
  
 - Regeringskansliets hemsida om mänskliga rättigheter 
  
 Harris  
 - Internationella Röda Korsets hemsida 
 192