SOU 2000:89 
  
 Bilaga 1  
 301 
  
 Kommittédirektiv 
 Utredning om markägarnas rättigheter m.m.  
 Dir. 
  
 i minerallagen (1991:45) 
  
 1999:11 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 25 februari 1999. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare tillkallas med uppdrag att utreda vissa frågor som gäller äganderätten till mark och hur denna äganderätt förhåller sig bl.a. till gruvnäringens behov inom minerallagen (1991:45). Vidare skall beho- vet av ett förstärkt skydd för värdefulla natur- och kulturmiljöer utredas i samband med dels prövning av undersökningstillstånd och dels undersök- ningsarbeten. 
 Behov av och utgångspunkter för en utredning 
 Minerallagstiftningen 
 Rätten till vissa mineraltillgångar har sedan lång tid varit särskilt reglerad i lagstiftningen. Lagstiftningen byggdes upp för att stödja och reglera utvin- ningen av de metaller som först började brytas i Sverige, främst järn, kop- par och silver. I vårt land gäller sedan lång tid att rätten till malmer och mineral är gemensam för nationen. Under årens lopp har förskjutningar i olika riktningar skett mellan statens anspråk, markägarnas intressen och rättigheterna för dem som eftersöker och utvinner tillgångarna. 
 De bergarter och mineral som är vanligast i Sverige omfattas inte av minerallagen. Dessa ägs och disponeras av markägarna det vill säga s.k. markägarmineral. Dessa mineral utgör mer än 99,9 % av Sveriges berg- grund. 
 Minerallagen omfattar ett antal mineraliska ämnen, t.ex. järn, guld, koppar, zink och grafit samt olja, gasformiga kolväten och diamant. Lagen reglerar mineral som är industriellt användbara och samhällsekonomiskt betydelsefulla och vars framletande genom prospektering och utvinning är komplicerad och förenad med stora risker och kostnader. 
  
 302  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:89 
  
 Minerallagen har som ett viktigt syfte att stimulera till prospektering efter mineral. I övrigt skall tillstånd ges så att en från allmän synpunkt ändamålsenlig undersökning eller utvinning kan komma till stånd samti- digt som lagen innebär att konkurrerande markanvändning och andra mot- stående intressen skall prövas och kan tillgodoses.En utredning behövs nu för genomgång och analys av frågor om ägandet av berggrunden. I detta innefattas den historiska och praktiska utvecklingen rörande orsaker till att staten förfogar över vissa mineraltillgångar. 
 Prospektering 
 Sedan det statliga stödet till prospektering avvecklades den 1 juli 1991 och den statliga prospekteringen inom Nämnden för statens gruvegendom la- des ner under år 1993 har prospekteringen i Sverige mer än fördubblats. Förra året prospekterades i vårt land för 220 miljoner kronor. Prospekte- ringsverksamheten blir alltmer internationell. De flesta företagen som age- rar i Sverige har en blandning av svenskt och utländskt ifråga om kapital och kompetens. I Gruvkommitténs slutbetänkande Gruvorna och framtiden (SOU 1996:152) gjordes bedömningen att Sverige behöver en prospekte- ring för ungefär 240 miljoner kronor om året för att landet skall behålla nuvarande malmbas, dvs. kunskapen om känd och i vissa fall sannolik malm samt för att på lång sikt kunna hålla i gång befintliga gruvor och smältverk med åtföljande produktion och export. 20 % av Norrbottens yta och 7,5 % av hela Sveriges yta är föremål för undersökningstillstånd. Av dessa procentsatser avser 7,5 % resp. 3,5 % undersökning av metaller och industrimineral. Gruvnäringen har cirka 5 000 anställda i Sverige och mi- neral- och metallindustrin 50 000 anställda. Brytningen i malmgruvorna utgör 1,8 % av industriproduktionen och 0,5 % av BNP. 
 Prospektering är en högriskverksamhet på grund av att en liten del av verksamheten leder till brytvärda fyndigheter. Sedan år 1990 har cirka 1 300 undersökningstillstånd beviljats men endast 3 bearbetningskonces- sioner för nya gruvor. 
 Det är angeläget att ha en tydlig och rättvis lagstiftning men det är ock- så viktigt att prospektörer och gruvbolag uppträder på ett sådant sätt att det allmänna förtroendet för verksamheten inte rubbas. Det är viktigt att vär- defulla natur- och kulturmiljöer beaktas. Prospekteringsarbete ställer stora krav på företagens uppträdande mot mark- och sakägare före, under och efter tillståndstiden. Företagen bör lära av varandras erfarenheter. Gaines schorganisationer som Svenska gruvföreningen kan t.ex. ta initiativ till gemensamma uppförandekoder för prospekteringsarbete och för kontakter med markägare och berörda myndigheter. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 1  
 303 
  
 Markägarnas behov 
 Minerallagen är en exploateringslag som skall avväga konkurrerande mar- kanspråk på ett rättvist sätt. Markägaren får ersättning för skada och in- trång både vid undersökning och vid bearbetning. Enligt minerallagen har berörda mark- och sakägare överklaganderätt och rätt till information och till ersättning för skada och intrång i huvudsak på samma grunder som i expropriationslagstiftningen. Genom ett beslut om att marken skall tas i anspråk övergår nyttjanderätten till gruvbolaget som efter avslutad utvin- ning ansvarar för att återställa marken. 
 Det ökande intresset för att söka efter mineral har lett till prospektering också i sådana mer tätbefolkade områden där mineralprospektering och gruvverksamhet tidigare varit relativt ovanlig. Ett stort antal naturreservat och andra värdefulla kultur- och naturmiljöer har kommit att beröras av undersökningstillstånd. Många enskilda markägare framför allt i södra Sverige har kommit att beröras av undersökningstillstånd. Från dessa håll har farhågor uttryckts för att gruvverksamhet skall ändra förutsättningarna för boende och arbete i bygden utan att hänsyn tas till invånarnas berätti- gade behov. Hänsynen till äganderätten upplevs som alltför svag i mine- rallagen och ersättningen för skada och intrång som otillräcklig. Lantbru- karnas Riksförbund (LRF) har i en skrivelse till regeringen begärt en över- syn av minerallagen med syftet att bl.a. stärka markägarnas och andra sa- kägares ställning och för att få en bättre balans mellan lokala intressen och gruvnäringens behov. Företrädare för samtliga riksdagspartier har i motio- ner under 1998 begärt en översyn av minerallagen. I motionerna har det huvudsakligen anförts dels att markägarnas rättigheter skall stärkas och dels att skyddet för värdefulla natur- och kulturmiljöer skall stärkas. 
 Behovet av och lämpliga former för ersättning till markägare, kommun, länsstyrelse eller staten behöver mot denna bakgrund utredas. Det behövs också en genomgång av behovet av och formerna för samråd och informa- tion till mark- och sakägare vid undersökningstillstånd och bearbetnings- koncessioner. Bergmästarens uppgifter och tillståndshavarens ansvar för denna information bör därvid analyseras. Vidare skall behov av och lämp- liga former för en förstärkning av skyddet för värdefulla natur- och kul- turmiljöer utredas i samband med dels prövning av undersökningstillstånd och dels vid undersökningsarbeten. 
 Internationell lagstiftning 
 I den allmänna debatten har det på senare tid framförts att Sverige har den mest liberala minerallagstiftningen i världen. Ur näringspolitisk synvinkel är det angeläget att utländska investerare väljer att prospektera i Sverige i 
  
 304  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:89 
  
 stället för i andra länder. Det får emellertid inte ske på ett sådant sätt att vi ställer våra mineraltillgångar till förfogande utan krav på tillräcklig ersätt- ning. Det finns ingen aktuell, heltäckande genomgång av minerallagstift- ningen i andra gruvländer. Lagstiftningen har förändrats i flera gruvländer under senare år, i många fall i syfte att stimulera utländska investeringar. Det kan vara svårt att göra exakta jämförelser mellan olika länder p.g.a. olika geografiska och konstitutionella förutsättningar. Trots detta är en allmän jämförelse mellan vår och konkurrerande gruvländers lagstiftning angelägen, särskilt med betoning på hur markägares och exploatörers be- hov och rättigheter avvägs samt skyddet för värdefulla natur- och kultur- miljöer. 
 Uppdraget 
 En särskild utredare skall göra en översyn av om markägarnas rättigheter behöver utvidgas och hur detta på lämpligt sätt skall balanseras mot ex- ploatörens behov och samhällets krav. Utredaren skall vidare utreda beho- vet av en förstärkning och utvidgning av skyddet för värdefulla natur- och kulturmiljöer vid prövning av undersökningstillstånd och vid undersök- ningsarbeten. Utredaren skall särskilt ta ställning till om ersättningen till markägare bör bestämmas på annat sätt än i dag samt om det finns behov av att utöka det antal objekt eller områden som enligt lagen bör ha särskil- da skyddsregler vid undersökningsarbete. Utredaren skall vidare ta ställ- ning till behovet av att differentiera kraven för undersökningstillstånd vad avser tiden för tillståndet och intensiteten och arten i undersökningarbetet samt till behovet av regler för ställande av ekonomisk säkerhet för skada och intrång i samband med undersökningstillstånd. 
 Utredaren skall i sitt arbete göra en internationell jämförelse och analy- sera den historiska utveckling som lett fram till dagens reglering. Utred- ningsuppdraget omfattar inte de skattefrågor, i första hand på realisations- vinstbeskattningens område, som kan aktualiseras under utredarens arbete. 
 Konsekvensanalys 
 Utredaren skall göra en konsekvensanalys av förslagen och redovisa de statsfinansiella kostnader och intäkter som dessa kan medföra. Kon- sekvensanalysen bör täcka in lagstiftningens betydelse för möjligheterna till internationella direktinvesteringar samt effekter på näringlivet t.ex. företagens konkurrenskraft. Vidare skall arbetsförutsättningar och effekter för små och medelstora företag analyseras. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 1  
 305 
  
 Arbetets genomförande och tidplan 
 Utredaren skall i sitt arbete samråda med berörda myndigheter och organi- sationer. 
 Utredaren skall redovisa sitt uppdrag till regeringen senast den 1 maj 2000. 
 (Näringsdepartementet) 
  
 306  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:89 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 307 
  
 Bilaga 2 
  
 2000-09-22 
  
 Mineralutvinning och mineralprospektering i Sverige under 1980- och  
 1990-talen 
  – En kortfattad översikt 
  
 308  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 1 Inledning 
 I denna bilaga ges en översiktlig beskrivning av de delar av den svenska mineralutvinningsindustrin som berörs av minerallagen. 
 Minerallagen 
 Minerallagen syftar till att underlätta prospektering efter mineral som är betydelsefulla för samhällsekonomin och som det krävs systematiska och särskilt resurskrävande undersökningar för att upptäcka, kartlägga och ut- värdera. Lagen omfattar samtliga malmmineral som bryts i Sverige (järn, koppar, zink, bly, guld och silver) samt vissa industrimineral (bl.a. eldfasta och klinkrande leror, grafit, svavelkis, tungspat och wollastonit). Vidare ingår olja, gasformiga kolväten och diamanter. Vanligt förekommande mi- neral och bergarter som granit, gnejs, kalksten, kvartsit och sandsten inkl. deras beståndsdelar (t.ex. kvarts, fältspat, glimmer och kalkspat) berörs inte av minerallagen. 
 Översikten bygger på befintlig officiell statistik 
 1  
 samt på offentliga utred- ningar, rapporter och tidskriftsartiklar. Texten har disponerats på följande sätt. I avsnitt ges en bred orientering om branschen som helhet. Därefter följer i avsnitt 3 en redogörelse för förhållandena i gruvindustrin och i avsnitt 4 en ytterst kortfattad beskrivning av utvinningen av övriga kon- cessionsmineral (som i dag har rätt liten ekonomisk betydelse). I avsnitt 5 behandlas gruvindustrins betydelse för sysselsättningen i olika regioner och avsnitt 6 mineralprospekteringen i Sverige. I slutet av bilagan finns en ordlista med förklaringar till några viktiga fackuttryck och en litteratur- förteckning. 
  
 1  
 Statistik publiceras alltid med en viss fördröjning. Ambitionen har naturligtvis varit att visa så aktuella siffror som möjligt. Det innebär i de flesta fall statistik för åren  
 1997-1998. 
  Att siffrorna är några år gamla spelar dock ingen roll eftersom syftet här är att beskriva mineralbranschens  
 struktur  
 (inte dess konjunktur). Stora strukturförändringar sker vanligen inte från ett år till ett annat. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 309 
  
 2 Mineralutvinningsindustrin 
 Till mineralutvinningsindustrin hör enligt Standard för svensk närings- grensindelning företag som utvinner malmmineral, energimineral och and- ra mineralråvaror. Branschen svarade 1997 för 1,6 procent av förädlings- värdet i industrin och för 0,3 procent av den totala produktionen av varor och tjänster (BNP) i Sverige. 
 2  
 Antalet sysselsatta uppgick till drygt 8 000, vilket motsvarade 1,2 procent av industrins sysselsättning. Uppgifter om sysselsatta och förädlingsvärde i olika delbranscher redovisas i tabell 1. 
  
 Tabell 1  
 Mineralutvinningsindustrin 1997 
  
 Sysselsatta 
  
 Föräd.värde 
  
 Milj. kr 
  
 Torvindustri 
  
 646 
  
 351 
  
 Råpetroleum- och naturgasutvinning 
  
 36 
  
 143 
  
 Malmgruvor 
  
 5 180 
  
 4 103 
  
 Stenbrott,  
 sand-, 
  grus, berg- och lertäkter 
  
 2 435 
  
 1 393 
  
 Övrig mineralutvinning 
  
 83 
  
 20 
  
 Mineralutvinning, totalt 
  
 8 380 
  
 6 011 
  
 Källa: SCB Företagsstatistik 
 Den dominerande delbranschen är malmgruvorna, som 1997 svarade för nära 70 procent av förädlingsvärdet och drygt 60 procent av sysselsätt- ningen i mineralutvinningsindustrin som helhet. Därnäst i storlek kommer stenbrott,  
 sand-, 
 grus-, 
  berg- och lertäkter med runt 20 procent av föräd- lingsvärdet och 30 procent av sysselsättningen. Utvinning av energitorv (som räknas till mineralriket) och övriga mineralråvaror svarade för åter- 
  
 2  
  
 Förädlingsvärdet  
 är ett mått på den värdeökning som skapas genom ett företags verksamhet. Det beräknas som produktionsvärdet minus kostnader för inköpta insatsvaror och tjänster (råvaror, halvfabrikat, energi, lejda transporter, hyrda lo- kaler, tele etc). Förädlingsvärdet ska betala personalens löner (inkl. kollektiva avgifter) och ge ett driftsöverskott som täcker kapitalförslitning och ersättning till ägarna och andra finansiärer. Summering av förädlingsvärdena i alla företag inkl. offentliga myndigheter ger  
 bruttonationalprodukten  
 (BNP). 
  
 310  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 stående 10 procent av produktionen och sysselsättningen i mineralutvin- ningsindustrin. 
 Branschens produkter används huvudsakligen som insatsvaror, främst inom stål- och metallindustrin (tillverkning av ämnen, plåt, profiler, rör etc.) samt mineralvaruindustrin (framställning av cement, tegel, glas och porslin etc.). Över hälften av produktionen exporteras och vidareförädlas utomlands. Exporten består huvudsakligen av malm. Övriga mineralråva- ror avsätts främst på hemmamarknaden. 
  
 Figur 1  
 Produktionsvolym i mineralutvinningsindustri och tillverkningsindustri  
 1970-1999. 
  Index: 1970=100. 
  
 Index 
  
 200 
  
 Mineralutv. 
  
 Tillv. ind. 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 1970 
  
 1972 
  
 74 
  
 1976 
  
 1978 
  
 0 
  
 1982 
  
 1984 
  
 6 
  
 1988 
  
 90 
  
 92 
  
 1994 
  
 996 
  
 98 
  
 19 
  
 198 
  
 198 
  
 19 
  
 19 
  
 1 
  
 19 
  
 Källa: SCB Industriproduktionsindex 
 Figur 1 visar att produktionsvolymen i den svenska mineralutvinningsin- dustrin har stagnerat (produktionen låg 1999 strax under 1970 års nivå). Under  
 1990-talet, 
  när tillverkningsindustrin expanderade kraftigt, var trenden i mineralproduktionen närmast negativ. Denna utveckling har flera orsaker. Utbudet av järnmalm och basmetaller på världsmarknaden har tenderat att öka i snabbare takt än efterfrågan, vilket medfört att pri- serna pressats och att lönsamheten i gruvbranschen försvagats. Malmba- sen, dvs. tillgången till metallmineral som kan utvinnas med rimlig lön- samhet vid rådande världsmarknadspriser, har helt enkelt inte gett under- lag för någon tillväxt i den svenska gruvindustrin som helhet. Den pro- 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 311 
  
 duktionsökning som förekom under  
 1990-talet 
  svarade järnmalmsgruvorna för (se figur 2). När det gäller utvinning av övriga mineralråvaror, som huvudsakligen är beroende av hemmamarknaden, var nedgången i byg- gandet under  
 1990-talet 
  en viktig faktor som hämmade tillväxten. 
 Mineralutvinningens andel av produktionen i näringslivet har minskat långsiktigt, vilket illustreras i tabell 3. Detta är ett uttryck för den struktur- omvandling från råvarubaserad mot mer kunskapsintensiv produktion som präglat Sverige och andra mogna industriländer. Under  
 1990-talet 
  var de snabbast växande branscherna läkemedels- och teleproduktindustri samt konsult- och finanstjänster. De strategiska produktionsresurserna är i dag inte längre råvaror och fysiskt kapital, utan mänsklig kompetens och in- stitutioner som underlättar omvandling och förnyelse i näringslivet. 
  
 Tabell 2  
 Produktionsvolymens förändring i mineralutvinningsindustrin och några andra branscher  
 1980-1998. 
  
 Förändring i procent 
  
 1980-1990 
  
 1990-1998 
  
 Mineralutvinning 
  
 Foster 
  
 -2,9 
  
 Stål- och metallverk 
  
 19,5 
  
 34,7 
  
 Jord- och stenvaruindustri 
  
 10,6 
  
 -26,7 
  
 Tillverkningsindustri 
  
 20,5 
  
 33,2 
  
 Byggindustri 
  
 22,1 
  
 -19,9 
  
 Källa: SCB Nationalräkenskaper 
  
 312  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Tabell 3  
 Olika näringsgrenars andel av bruttonationalprodukten 1970- 1998 
  
 Andelar i procent 
  
 Råvaruproduktion 
  
 1970 
  
 1980 
  
 1990 
  
 1998 
  
 Jordbruk, skogsbruk, fiske 
  
 4,7 
  
 3,8 
  
 2,9 
  
 1,9 
  
 Gruvor 
  
 1,1 
  
 0,4 
  
 0,4 
  
 0,3 
  
 Industri 
  
 Basindustri 
 a 
  
 7,9 
  
 6,0 
  
 5,0 
  
 4,8 
  
 Verkstadsindustri 
 b 
  
 11,2 
  
 10,0 
  
 9,3 
  
 8,0 
  
 Övrig tillverkningsindustri 
  
 9,4 
  
 7,5 
  
 7,5 
  
 9,7 
  
 El-, 
 gas-, 
  värme- och vattenverk 
  
 2,1 
  
 2,9 
  
 3,0 
  
 3,2 
  
 Byggindustri 
  
 9,4 
  
 7,6 
  
 7,7 
  
 5,1 
  
 Tjänsteproduktion 
  
 Handel, hotell, restaurang 
  
 12,4 
  
 12,3 
  
 12,3 
  
 12,2 
  
 Samfärdsel, kommunikation 
  
 7,1 
  
 7,0 
  
 6,6 
  
 6,6 
  
 Bank, försäkring, bostäder, uppdrag 
  
 14,6 
  
 17,0 
  
 21,3 
  
 25,0 
  
 Övriga privata tjänster 
  
 3,9 
  
 2,0 
  
 2,1 
  
 2,8 
  
 Offentliga tjänster 
  
 16,3 
  
 23,5 
  
 21,9 
  
 20,5 
  
 Summa 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 a 
  
 Trä-, 
  
 massa-, 
  pappers- och pappersvaruindustri, jord- och stenvaruindustri, stål- och metallverk. 
  
 b 
  
 Metallvaruindustri, maskinindustri, elektro- och teleproduktindustri, instrumen- tindustri och transportmedelsindustri. 
  
 Källa: SCB Nationalräkenskaper 
  
 Tabell 4  
 Export och import av malm, metaller och mineralvaror 1999 
  
 Export 
  
 Import 
  
 Milj. kr 
  
 Andel av 
  
 Milj. kr 
  
 Andel av 
  
 varuexport 
  
 varuimport 
  
 % 
  
 % 
  
 Järnmalm 
  
 2 969 
  
 0,4 
  
 - 
  
 - 
  
 Övriga malmer, metallskrot 
  
 2 641 
  
 0,4 
  
 3 788 
  
 0,7 
  
 Järn och stål 
  
 31 868 
  
 4,5 
  
 19 653 
  
 3,5 
  
 Övriga metaller 
  
 9 792 
  
 1,4 
  
 10 194 
  
 1,8 
  
 Varor av mineraliska 
  
 5 251 
  
 0,7 
  
 6 915 
  
 1,2 
  
 ämnen utom metaller 
  
 Malm, metaller och 
  
 52 521 
  
 7,5 
  
 40 550 
  
 7,2 
  
 mineralvaror 
  
 Källa: SCB Utrikeshandel 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 313 
  
 Den råvarubaserade industrin har emellertid fortfarande större ekonomisk betydelse i Sverige än i de flesta andra länder i Europa. Det gäller särskilt skogsindustrin (skogsbruk,  
 trä-, 
  massa- pappers- och pappersvaruindustri) som 1998 svarade för ca 5 procent av BNP. Motsvarande andel för gru- vindustri och metallindustri tillsammans var 1,7 procent. 
 Historiskt sett har det funnits en stark koppling mellan gruvindustrin och den svenska metall- och verkstadsindustrin. Men i och med att indust- riellt kunnande och kapital blivit alltmer rörligt internationellt har dessa samband förändrats. Exploateringen av mineral är naturligtvis bunden geografiskt till råvarukällorna, men vidareförädlingen kan i princip lokali- seras var som helst i världen där det finns tillgång till nödvändig kompe- tens, energi och kapital till konkurrenskraftiga priser (för produkter med lågt värde per ton kan dock transportkostnaderna utgöra ett hinder). Mal- mer är i dag en stor produkt i världshandeln och de stora internationella stålverken har lagts vid kusterna för att kunna ta emot malm från transoce- ana gruvor. Det ekonomiska sambandet mellan den inhemska gruvindust- rin och stålindustrin har försvagats (jfr. produktionsutvecklingen för mine- ralutvinningsindustri och stålindustri i tabell 2). 
 Gruvindustrin har i egenskap av krävande kund bidragit till att flera svenska företag nått en stark position på världsmarknaden som leverantö- rer av borrmaskiner, borrstål, fordon, sprängämnen och annan utrustning, t.ex. Atlas Copco, Sandvik och Johnson. Tillgången till utrustning som är specifikt anpassad för svenska förhållanden har i sin tur bidragit till att de svenska gruvföretagen kunnat upprätthålla en internationellt konkur- renskraftig teknisk standard. Vidare har ett stort antal tjänsteföretag etab- lerat sig, t.ex. prospekterare, diamantborrare och geotekniska konsulter. Ett gruvtekniskt kunnande har byggts upp i samverkan mellan å ena sidan industrin och å andra sidan högskolor och olika forskningsinstitut, vilket bidragit till att den svenska gruvindustrin kunnat upprätthålla en hög kom- petens. 
 I tablån ges exempel på företag som är mer eller mindre specialiserade på att producera utrustning och tjänster till gruvindustrin samt andra orga- nisationer med anknytning till branschen. Tyvärr finns ingen statistik som belyser omfattningen av denna verksamhet. 
 314  
 Bilaga 2  
 SOU 2000:89 
 Gruvindustrin närstående företag 
  
 Tillverkningsindustri 
  
 Prospekterare 
  
 ABB Automation Systems AB 
  
 Geovista 
  
 (gruvhissar) 
  
 Geoforum 
  
 Alimak AB 
  
 Mirab 
  
 (borr- och hissutrustning) 
  
 North Atlantic Natural Resources 
  
 Atlas Copco Craelius AB 
  
 (NAN) 
  
 (diamantborrningsutrustning) 
  
 Riddarhyttan Resources AB 
  
 Atlas Copco Rock Drills AB 
  
 Scandinavian Mining AB 
  
 (borrutrustning) 
  
 m.fl. 
  
 Atlas Copco Uniroc AB 
  
 Diamantborrare 
  
 (borrutrustning) 
  
 Dyno Nobel AB 
  
 Scandrill AB, 
  
 (sprängmedel) 
  
 Kärnborr AB, 
  
 Flygt 
  
 TGB, 
  
 (sänkbara pumpar) 
  
 Dalaprospektering, 
  
 Grindex 
  
 m.fl. 
  
 (sänkbara pumpar) 
  
 Specialforskningsinstitut 
  
 Hagby bruk 
  
 (diamantborrningsutrustning) 
  
 Institutet för metallforskning (IM) 
  
 Jama 
  
 Mining 
  
 Equipment 
  
 AB 
  
 Föreningen mineralteknisk forskning 
  
 (skrotningsmaskiner) 
  
 (MINFO) 
 a 
  
 Kimit AB 
  
 Stiftelsen för Metallurgisk Forskning 
  
 (sprängmedel) 
  
 (MEFOS) 
  
 GIA 
  
 Stiftelsen Mineralindustrins Teknik- 
  
 (lok, truckar) 
  
 utveckling (MITU) 
 a 
  
 Webb 
  
 MINPRO AB (Kommersiellt forskning- 
  
 (krossar, kvarnar) 
  
 slaboratorium för mineral 
  
 AB Sandvik Coromant 
  
 teknik) 
  
 (borrkronor) 
  
 SveBeFo (Svensk bergsteknisk forsk- 
  
 Sandvik Tamrock 
  
 ning) 
  
 (borriggar, lastare, 
  
 truckar, hydrauliska 
  
 m.fl. 
  
 hammare mm.) 
  
 Svedala Industri AB 
  
 (utrustning för anrikning) 
  
 m.fl. 
  
 Tekniska konsulter 
 Golder Grundteknik Petro Bloc AB, Rock Team AB m.fl. 
  
 a  
 Initierar forskning, saknar egen forskarpersonal 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 315 
  
 3 Malmgruvor 
 Översikt 
 Malmgruvorna bryter och anrikar olika slags malmer. Anrikning innebär att koncentrationen av malmmineral ökas genom att värdelöst material avskiljs. Resultatet är en finfördelad produkt som kallas slig och som ibland vidareförädlas till pellets (det sker t.ex. vid LKAB:s gruvor i Norr- botten). Malmkoncentratet levereras vidare till stålverk och metallverk för framställning av ämnen, stänger, rör och andra produkter. 
 Malm 
 Malm kallas en koncentration av metallmineral som är  
 ekonomiskt bryt- värd 
 . Tillgången till malm (malmbasen) beror på i vilken takt kända mal- mer utvinns och nya upptäcks. Både exploateringen och förnyelsen av malmbasen är resurskrävande och beroende av tekniska och ekonomiska faktorer. 
 Gruvindustrin är en utpräglat internationell bransch. Under efterkrigstiden har den transoceana handeln med malmer ökat kraftigt. Tyngdpunkten i gruvindustrin globalt har efter hand förskjutits från Europa och Nordame- rika till Australien, Latinamerika och Sydostasien. Ökat utbud av malmer och metaller på världsmarknaden, ökad återvinning och konkurrens från nya material har medfört att realpriserna sjunkit långsiktigt, vilket har tvingat gruvföretagen att utveckla allt effektivare produktionsmetoder. Verksamheten under jord i de svenska gruvorna är numera starkt mekani- serad och antalet anställda har skurits ned kraftigt. Från mitten av 1970- talet minskade antalet sysselsatta i den svenska gruvindustrin från drygt 13 000 till runt 5 000 i dag. 
 Vid utgången av 1999 var tre gruvföretag verksamma i Sverige: LKAB, Boliden Mineral AB och Zinkgruvan Mining AB. 
  
 316  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Tabell 5 
  
 Gruvföretag i Sverige 1999 
  
 Omsättning 
  
 Produktion 
 a 
  
 Anställda 
  
 Milj. kr 
  
 Milj. ton 
  
 LKAB (moderbolaget) 
  
 3 777 
  
 18,8 
  
 2 625 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 1 665 
  
 22,2 
  
 1 539 
  
 Zinkgruvan Mining AB 
  
 437 
 b 
  
 0,7 
 b 
  
 348 
 b 
  
 a 
  
 Anrikningsmalm 
  
 b 
  
 1998-07-01 
  
  –  
 1999-06-30 
  
 Källa: Företagens årsredovisningar 
  
 Tabell 6  
 Metallmalmsgruvor i drift 1999 
  
 Företag/gruva 
  
 Malmsort 
  
 Produktion 
 a 
  
 Kommun 
  
 LKAB 
  
 Kiirunavaara 
  
 Järn 
  
 13 596 
  
 Kiruna 
  
 Malmberget 
  
 Järn 
  
 7 991 
  
 Gällivare 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Aitik 
  
 Koppar 
  
 17 736 
  
 Gällivare 
  
 Garpenberg Norra 
  
 Koppar, bly, zink 
  
 643 
  
 Hedemora 
  
 Garpenbergsgruvan 
  
 Koppar, bly, zink 
  
 334 
  
 Hedemora 
  
 Kedträsk 
  
 Koppar, bly, zink 
  
 246 
  
 Norsjö 
  
 Kristineberg 
  
 Koppar, bly, zink 
  
 555 
  
 Lycksele 
  
 Laisvall 
  
 Bly, zink 
  
 1 972 
  
 Arjeplog 
  
 Långdal 
  
 Koppar, bly, zink 
  
 53 
  
 Skellefteå 
  
 Petiknäs 
  
 Koppar, bly, zink 
  
 504 
  
 Norsjö 
  
 Lane 
  
 Koppar, bly, zink 
  
 112 
  
 Skellefteå 
  
 Nixon 
  
 Guld 
  
 22 
  
 Skellefteå 
  
 Terra Mining AB 
 b 
  
 Björkdal 
  
 Guld 
  
 477 
  
 Skellefteå 
  
 Zinkgruvan Mining AB 
  
 Knallagruvan 
  
 Zink, bly 
  
 378 
  
 Askersund 
  
 Nygruvan 
  
 Zink, bly 
  
 373 
  
 Askersund 
  
 a 
  
 1000-tal 
  
  ton anrikningsmalm 1999 
  
 b 
  
 Företaget försatt i konkurs 1999 
  
 Källa: Bergverksstatistik 1999 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2 
  
 317 
  
 Figur 2 
  
 Produktion av järnmalm och sulfidmalmer  
 1974-1998.Index: 
  
 1974=100 
  
 Index 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 1974 
  
 1975 
  
 1976 
  
 1977 
  
 1978 
  
 1979 
  
 1980 
  
 1981 
  
 1982 
  
 1983 
  
 1984 
  
 1985 
  
 1986 
  
 1987 
  
 1988 
  
 1989 
  
 1990 
  
 1991 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 Järnmalm 
  
 Sulfidmalmer 
  
 Källa: SGU och egna beräkningar 
  
 318  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Figur 3  
 Sysselsättning i malmgruvor  
 1970-1998 
  
 Källa: SGU 
 Antal 
 10000 
 9000 
 8000 
 7000 
 6000 
 5000 
 4000 3000  
  
 2000 
 1000 
 0 
  
 1970 
  
 1972 
  
 1974 
  
 6 
  
 8 
  
 1 
  
 1 
  
 1984 
  
 1986 
  
 1988 
  
 1990 
  
 1992 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 197 
  
 197 
  
 980 
  
 982 
  
 Järn 
  
 Icke-järn 
  
 Järnmalmsgruvor 
 Under  
 1950-talet 
  var Sverige världens ledande exportör av järnmalm. Emellertid stimulerade en växande efterfrågan på råvaror från stålverken i Europa, USA och Japan ökade insatser för att finna järnmalm runt om i världen. Och under 1960- och  
 1970-talen 
  öppnades nya stora dagbrotts- gruvor i Australien, Brasilien, Canada och Västafrika. Produktionskostna- derna i de nya gruvorna var betydligt lägre än i de svenska underjordsgru- vorna och när samtidigt sjöfraktpriserna sjönk urholkades den fördel de svenska gruvorna haft av närheten till de europeiska stålverken. Följden 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 319 
  
 blev att Sveriges andel av EU:s järnmalmsimport minskade från närmare 60 procent i början av  
 1950-talet 
  till knappt 10 procent i slutet av 1990- talet. Den svenska järnmalmsproduktionen kunde dock fortsätta att öka på grund av den starkt växande efterfrågan på världsmarknaden och nådde en rekordnivå på över 40 milj. ton 1974. Förutsättningarna ändrades dock radikalt när den internationella stålkrisen bröt ut under andra hälften av  
 1970-talet. 
  LKAB råkade i en akut kris, som övervanns tack vare finansi- ellt stöd från staten och målmedvetna satsningar på rationaliseringar och utveckling av nya, mer förädlade produkter (pellets). De småskaliga järn- malmsgruvorna i Bergslagen som huvudsakligen försörjde de inhemska järnverken i regionen kunde dock inte räddas. 
 Lapplandsmalmen 
 Malmbergen i Kiruna och Gällivare nämns i dokument från slutet av  
 1600-talet. 
  Men det var först tvåhundra år senare, när den s.k. thomaspro- cessen gjort det möjligt att utnyttja de fosforrika lapplandsmalmerna, som fyndigheterna fick något större ekonomiskt värde. Exploateringen krävde dock stora investeringar, bl.a. måste man bygga en järnväg till kusten så att malmen kunde skeppas ut. Järnvägsbygget finansierades i huvudsak med engelskt kapital. År 1888 rullade de första malmtågen till Luleå och 1903 invigdes malmbanans sträckning till Narvik (den var då i statlig ägo).  
 Luossavaara-Kiirunavaara 
  AB (LKAB) bildades 1890. Finansiella svårigheter tillstötte emellertid och 1903 förvärvades aktiemajoriteten i LKAB av Trafikaktiebolaget  
 Grängesberg-Oxelösund. 
  År 1907 gick sta- ten in som hälftenägare. Återstoden av aktiekapitalet i LKAB förstatliga- des i två omgångar 1957 och 1976. Lapplandsmalmen var från början helt inriktad på export och det dröjde många år innan någon betydande vidare- förädling av malm kom igång i Norrbotten (ett järnverk som byggts i Lu- leå i början av  
 1900-talet 
  knäcktes av den ekonomiska krisen på  
 20-talet). 
  Malmen skeppades direkt till de stora stålverken i Tyskland, Storbritanni- en och Frankrike. På  
 1940-talet 
  tog emellertid staten av beredskapsskäl initiativ till ett nytt stålverk, Norrbottens Järnverk (NJA), i Luleå. Företa- get råkade i akut kris på  
 1970-talet 
  och införlivades 1978 jämte Domnar- vets Järnverk och Oxelösunds Järnverk med det nybildade Svenskt Stål AB (SSAB). 
 Produktionen av järnmalm är i dag koncentrerad till LKAB:s gruvor i Kiruna och Malmberget (för övrigt de enda betydande järnmalmsgruvorna i Europa). LKAB:s årsproduktionen uppgår till drygt 30 milj. ton råmalm. Den dominerande produkten är pellets som svarar för nära 80 procent av järnmalmsförsäljningen. Ca 80 procent av malmproduktionen (räknat i 
  
 320  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 ton) exporteras, främst till Europa. Huvudprodukten på  
 EU-marknaden 
  är olivinpellets (LKAB:s marknadsandel är runt 30 procent). LKAB har ock- så en stark ställning som leverantör av  
 DR-pellets 
  i Mellanöstern och Syd- ostasien. 
 3  
 De inhemska leveranserna går till SSAB:s stålverk i Luleå och Oxelösund som tillverkar stålämnen och grovplåt. Ämnen från Luleå och Oxelösund levereras sedan vidare till SSAB:s varmbandverk i Borlänge och valsas till tunnplåt. 
 Av LKAB:s omsättning 1999 svarade den svenska marknaden för 25 procent, övriga  
 EU-länder 
  för 50 procent, Asien och Afrika för 19 procent och resten av världen 6 procent. 
 LKAB:s järnmalmsproduktion är helt och hållet baserad i Sverige. Fö- retaget har dock viss verksamhet utomlands, bl.a. försäljningsbolag. Totala antalet anställda i utlandet uppgick 1999 till 290, varav flertalet arbetade i Norge med malmtransporter. 
 Sverige har under de senaste åren svarat för omkring 2 procent av världsproduktionen av järnmalm och uppemot 4 procent av den globala exporten räknat i ton. Svensk malm svarade 1998 för 9 procent av inför- seln av järnmalm till EU. Den dominerande leverantören till EU- marknaden var Brasilien som stod för inte mindre än 40 procent av im- porten, följd av Australien (18 procent) och Canada (11 procent). 
 4 
  
 Icke-järnmalmsgruvor 
  
 I  
 icke-järnmalmsgruvorna 
  bryts guldmalmer och s.k. sulfidmalmer som innehåller metaller bundna i sulfidmineral som kopparkis, zinkblände, blyglans och svavelkis. Ur sulfidmalmerna utvinns framförallt koppar, zink, bly, guld och silver. 
 Sulfidmalmernas värde och sammansättning varierar mellan olika gru- vor. De är ofta relativt låghaltiga och komplexa (malmen i Skelleftefältet innehåller i genomsnitt 4,9 procent zink, 0,8 procent koppar, 0,8 procent bly samt 85 gram silver och 1,6 gram guld per ton malm). För att exploate- ra låghaltiga malmer krävs en mycket effektiv brytnings- och anriknings- teknik, som bl.a. utvecklats i samverkan med den svenska gruvutrust- ningsindustrin. 
  
 3 
  
 DR-pellets 
  
  används i direktreduktionsprocesser baserade på naturgas. Dessa har blivit allt vanligare i oljeproducerande länder och länder med tillgång till billig naturgas. 
  
 4 
  
 Järnmalmsrevy, december 1998, 11. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 321 
  
 Skelleftefältet 
 I början av  
 1900-talet 
  ansågs Sverige vara fattigt på andra malmer än järnmalm (brytningen av koppar i Falu gruva hade upphört 1893 och utvinningen av silver i Sala 1908). År 1924 upptäcktes emellertid en mineralkoncentration vid Boliden i Västerbotten som var rik på guld, silver och koppar. Redan året därpå bildades två bolag – Västerbotten Gruvaktiebolag och Skellefteå Gruvaktiebolag – för att exploatera den nya fyndigheten. Bolagen gick så småningom samman i Bolidens Gruv AB (nuvarande Boliden Mineral AB). Bolidenmalmen bröts fram till 1967 och var på sin tid Europas rikaste guldfyndighet (15,2 gram guld per ton malm) och världens rikaste arsenikfyndighet (6,9 procent). För att uppnå en acceptabel lönsamhet måste Bolidenbolaget bygga ett eget smältverk – Rönnskärsverket – som var anpassat till malmens speciella egenskaper (bl.a. dess höga arsenikhalt). 
 År 1999 var två företag, Boliden Mineral AB och Zinkgruvan Mining AB, verksamma med sulfidmalmsbrytning samt ett företag, Terra Mining AB, med guldmalmsbrytning. Det sist nämnda företaget har emellertid försatts i konkurs och driften vid dess enda gruva (Björkdalsgruvan) har tills vida- re upphört. 
 Boliden Mineral AB driver gruvor både i Sverige och i utlandet (Canada, Chile och Spanien) och är sedan 1997 registrerat i Canada. An- talet anställda i gruvrörelsen uppgick 1998 till drygt 3 000, varav ca 1 500 i Sverige. Bolidens största gruvor i Sverige är Aitik (koppar, guld och sil- ver) i Gällivare kommun och Laisvall (bly, zink och silver) i Arjeplogs kommun. Aitik är en för svenska förhållanden stor gruva med en årspro- duktion på ca 18 milj. ton malm och är också en av Europas största kop- pargruvor. Laisvall är Europas största blygruva. Gruvorna i Skelleftefältet och i Bergslagen (Garpenberg) är i en internationell jämförelse små. I flera av dem bryts både basmetaller och ädelmetaller. 
 Rönnskärsverken i Skelleftehamn är Sveriges enda metallsmältverk som utnyttjar inhemsk råvara. Anläggningen togs i drift 1930 och har ut- vecklat en teknik särskilt anpassad till Skelleftefältets malmer. Produktio- nen uppgick 1998 till 125 400 ton koppar, 40 600 ton bly, 37 300 ton zinkklinker, 1 900 ton rånickelsulfat, 287 ton silver, 9 ton guld samt mind- re mängder platina, palladium och selen. Dessutom framställdes 234 600 ton svavelsyra, 59 600 tusen ton svaveldioxid, 205 500 ton järnsand. 
 5  
 Ett omfattande investeringsprogram pågår för att bygga ut kapaciteten och 
  
 5  
 Ny teknik 1999 
 :45. 
  
 322  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 göra produktionen effektivare. Målet är att öka kapaciteten från nuvarande ca 130 till 240 tusen ton koppar per år. Den nya anläggningen beräknas stå klar sensommaren 2000. 
 6  
 För att klara produktionsmålen måste Boliden kraftigt öka inköpen av sliger från utlandet. 
 Zinkgruvan Mining AB driver två gruvor belägna i Närke. Företaget grundades 1857 av belgiska Vieille Montagne och ägs numera av brittiska Rio Tinto. Zinkgruvan är en medelstor producent i en internationell jämfö- relse. Hela produktionen exporteras till smältverk i Europa, främst i Nor- ge, Belgien, Tyskland och Frankrike. 
 I ett internationellt perspektiv är Sverige en liten gruvproducent av basmetaller och ädelmetaller (produktionen ligger på ett par procent av världsproduktionen). Sverige är dock en betydande producent inom EU, särskilt av bly och silver. 
  
 Tabell 7  
 Sveriges andel av gruvproduktionen av bas- och ädelmetaller i EU 1999 
  
 Koppar 
  
 Zink 
  
 Bly 
  
 Guld 
  
 Silver 
  
 Produktion 
  
 71,2 
 a 
  
 174,4  
 a 
  
 116,4  
 a 
  
 4,2 
 b 
  
 341,6  
 b 
  
 Andel (procent) 
  
 39 
  
 32 
  
 59 
  
 22 
  
 70 
  
 a  
 1 000 ton metallinnehåll 
  
 b  
 Ton metallinnehåll 
  
 Källa: Bergverksstatistik 1999 
 Den svenska gruvindustrins internationalisering 
 Utländskt kapital och kompetens har i ett historiskt perspektiv spelat en viktigt roll för utvecklingen av den svenska gruvindustrin. 
 7  
 Under medel- tiden engagerades exempelvis tyska bergsmän för att utveckla gruvdriften i Bergslagen och under  
 1600-talet 
  inkallades både tyskar och valloner för att förkovra den svenska gruvnäringen och järnhanteringen. Vidare spela- de engelska finansiärer en viktig roll vid utvecklingen av de lappländska malmfälten. Utländska företag ägde också länge gruvor i mellersta Sveri- ge. Av dem är i dag bara Zinkgruvan kvar i drift. 
 8 
  
 Under större delen av  
 1900-talet 
  dominerades alltså gruvindustrin i Sverige med få undantag av svenska ägare. Mineralpolitiska utredningen ansåg emellertid att statsmakterna borde inta en positiv attityd till och un- 
  
 6 
  
 Boliden Årsredovisning 1999 
  
 , 12. 
  
 7 
  
 Se t.ex. Austin artikel i Jernkontorets jubileumsskrift:  
  
 Swedish Iron and Steel: The Historical Pespective 
 . 
  
 8 
  
 De s.k. tyskgruvorna som överfördes i statlig ägo efter kriget och som nu är nedlagda. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 323 
  
 derlätta samarbete mellan svenska och utländska gruvföretag. 
 9  
 Och i den mineralpolitiska propositionen framhölls att det borde finnas utrymme för både svenskt och utländskt kunnande samt teknologi och investeringska- pital i samband med den breddning och satsning på nya projekt inom svensk mineralutvinning som bör komma till stånd under 1980- och 90- talen. 
 10 
  
 Under  
 1980-talet 
  visade utländska företag ett ökat intresse för pro- spektering i Sverige och olika samarbetsprojekt startade. Bland annat be- drev Svenska BP Mineral och LKAB undersökningsarbeten i Bergslagen och Norrland. Vidare förekom ett prospekteringssamarbete mellan Boliden Mineral och Norsk Hydro. År 1986 fick finska Outokumpu Oy tillstånd att köpa Viscariagruvan. 
 11  
 Vidare engagerade sig svenska företag i gruvpro- jekt utomlands. Gränges var t.ex. redan på  
 1960-talet 
  en av initiativtagarna till  
 LAMCO-projektet 
  i Liberia. De mest målmedvetna utlandssatsningar- na har emellertid Boliden svarat för med prospekteringsverksamhet i bl.a. Nordamerika, Spanien och Saudiarabien och förvärv av gruvor i Canada, Chile och Spanien. 
 Avvecklingen 1993 av kronoandelsinstitutet och det särskilda tillstånd som utländska rättssubjekt tidigare måste ha för att kunna förvärva fast egendom och mineralrättigheter gjordes i det uttalade syftet att Sverige skulle bli attraktivare för utländska investerare.  
 12 
  
 Internationaliseringen av gruvindustrin innebär att Sverige tillförs kompetens och kapital, t.ex. för prospektering. De svenska gruvföretagen kan också få tillgång till en stor marknadsorganisation vilket kan under- lätta försäljningen av svenska produkter på utlandsmarknaden. I gengäld kan svenskt kunnande bidra till att utveckla gruvindustrin i andra länder. 
  
 9 
  
 Mineralpolitik  
 (SOU 1980:12), 271. 
  
 10 
  
 Prop. 1981/82:99, 40. 
  
 11 
  
 Prospekteringspolitik  
  
 (SOU 1989:92), 84. 
  
 12 
  
 Prop. 1992/93:238, 3. 
  
 324  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 4 Annan mineralutvinning 
 Vid sidan av malmer omfattar minerallagen ett antal ämnen som brukar kallas kvalificerade industrimineral, bl.a. eldfasta och klinkrande leror, grafit, svavelkis, tungspat och wollastonit. 
 13  
 Till kategorin industrimineral kan man också räkna diamanter. 
 Utvinningen av industrimineral som berörs av minerallagen begränsas idag till grafit samt eldfasta och klinkrande leror. Grafit bryts i Kringel- gruvan (Curry AB) i Hälsingland och eldfasta och klinkrande leror i Skåne (Höganäs Byggkeramik AB och Höganäs Bjuf AB). Grafit används i en rad industriella processer, t.ex. vid tillverkning av eldfasta tegel, smältdeglar, elektroder, blyerts, smörj- och polermedel samt som moderator i kärnkraftsreaktorer. Eldfasta leror har (som namnet antyder) den nyttiga egenskapen att kunna motstå höga temperaturer. Klinkrande leror är goda isolatorer och har hög hållfasthet. Uppskattningsvis utgör produktionen av nu nämnda ämnen bara någon procent av värdet av den totala industrimineralutvinningen i Sverige. 
 14  
 Enligt SGU:s industrimine- ralstudie kan emellertid en rad nya ämnen komma att utvinnas under de närmaste åren om de  
 teknisk-ekonomiska 
  förutsättningarna visar sig fin- nas och alla tillstånd ges. 
 15  
 Bl.a. wollastonit som används vid tillverkning av keramiska plattor, som fyllmedel i plaster, pigment vid färgframställ- ning etc. 
 16 
  
 Industrimineralen vidareförädlas huvudsakligen inom landet. Produk- terna är i många fall skrymmande med ett lågt värde per ton och transpor- teras därför inte gärna längre sträckor i obearbetad form. Företagen i bran- 
  
 13 
  
 Ämnen som inte utvinns p.g.a. sitt metall- eller energiinnehåll, utan för att de har vissa specifika fysikaliska eller kemiska egenskaper som gör dem lämpade att användas i olika industriella processer (SOU 1977:75, 42). 
  
 14 
  
 År 1997 uppgick värdet av i Sverige brutna industrimineral till 433 milj. kr, varav grafit svarade för 1,5 milj kr. och leror för 4,1 milj. kr. ( 
  
 Industriella mineral och bergarter 
 , 83). Eldfasta och klinkrande produkters andel av lerutvinningen kan inte redovisas av sekretesskäl. 
  
 15 
  
 Industriella mineral och bergarter 
  
 , 82. 
  
 16 
  
 Tricorona Mineral AB har fått bearbetningskoncession för utvinning av wollas- tonit vid Banmossen i Västmanland ( 
  
 Tricorona Mineral Årsredovisning 1998 
 , 4 f). 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 325 
  
 schen är i allmänhet små (många av dem ingår dock i stora koncerner). Strukturrationaliseringar under senare år har emellertid lett till ökad speci- alisering och koncentration av ägandet inom vissa produktområden. De flesta företagen är svenskägda, men det utländska ägandet ökade under  
 1990-talet. 
  Detta bedöms ha främjat den svenska verksamheten som kun- nat dra nytta av de större, utländska koncernernas teknikkunnande samt omfattande marknads- och distributionsnät. 
 17 
  
 Tabell 8 
  
 Produktion av industrimineral i Sverige 1997 
  
 Saluvärde 
  
 Andel 
  
 Milj. kr 
  
 Procent 
  
 Dolomit 
  
 96,2 
  
 2,7 
  
 Skiffer (krossad) 
  
 7,6 
  
 0,2 
  
 Fältspat 
  
 34,2 
  
 1,0 
  
 Kalksten (krossad) 
  
 1573,9 
  
 44,8 
  
 Krita 
  
 84,0 
  
 2,4 
  
 Kvarts/kvartsit 
  
 211,0 
  
 6,0 
  
 Kvartssand 
  
 75,5 
  
 2,1 
  
 Kvartssandsten 
  
 109,2 
  
 3,1 
  
 Talk/täljsten 
  
 24,0 
  
 0,7 
  
 Atkinson 
  
 28,0 
  
 0,8 
  
 Diabas 
  
 710,0 
  
 20,2 
  
 Grafit 
  
 10,0 
  
 0,3 
  
 Övriga industrimineral 
  
 551,9 
  
 15,7 
  
 Totalt 
  
 3515,9 
  
 100 
  
 Källa: Industriella mineral och bergarter 
  
 17  
 Industriella mineral och bergarter 
 , 76 ff. 
  
 326  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 5 
  
 Mineralutvinningens regionala betydelse 
  
 Malmgruvorna  
 är huvudsakligen lokaliserade till norra Sverige. Över 80 procent av de anställda i branschen arbetar i Norrbottens och Västerbot- tens län. Utvinning av  
 industrimineral  
 förekommer däremot främst i lan- dets södra delar. Denna näring har inte samma omfattning och regionala koncentration som gruvindustrin, men kan ändå ha rätt stor betydelse för sysselsättningen lokalt. Exempelvis arbetade 1997 runt 400 personer på Gotland och 800 personer i Skaraborgs län inom kalk- och cementindust- rin. 
 18  
 Den verksamheten berörs dock inte av minerallagen. 
  
 Tabell 9  
 Anställda i mineralutvinningsindustri i vissa regioner 1997 
  
 Län 
  
 Järnmalms- 
  
 Icke- 
  
 Övrig 
  
 Totalt 
  
 gruvor 
  
 Järnmalms- 
  
 mineral- 
  
 Gruvor 
  
 utvinning 
  
 Norrbotten 
  
 2 924 
  
 645 
  
 144 
  
 3 713 
  
 Västerbotten 
  
 - 
  
 853 
  
 92 
  
 945 
  
 Dalarna 
  
 - 
  
 343 
  
 76 
  
 419 
  
 Örebro 
  
 19 
  
 327 
  
 277 
  
 623 
  
 Hela riket 
  
 2 951 
  
 2 190 
  
 3 374 
  
 8 515 
  
 Källa: SCB Centrala företagsregistret 
  
 Tabell 10  
 Malmgruvornas andel av sysselsättningen i vissa regioner 1997. Procent 
  
 Län 
  
 Industri 
  
 Samtliga nä- 
  
 ringsgrenar 
  
 Norrbotten 
  
 21,2 
  
 3,7 
  
 Västerbotten 
  
 4,8 
  
 0,9 
  
 Dalarna 
  
 1,4 
  
 0,3 
  
 Örebro 
  
 1,2 
  
 0,3 
  
 Hela riket 
  
 0,7 
  
 0,1 
  
 18  
 Industriella mineral och bergarter 
 , 76. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 327 
  
 Källa: SCB Centrala företagsregistret 
  
 Tabell 11  
 Gruvindustrins andel av sysselsättningen i vissa kommuner 1996. Procent 
  
 Kommun 
  
 Industri 
  
 Samtliga 
  
 näringsgrenar 
  
 Gällivare 
  
 43,1 
  
 16,6 
  
 Arjeplog 
  
 42,5 
  
 14,2 
  
 Kiruna 
  
 40,3 
  
 17,1 
  
 Askersund 
  
 25,2 
  
 8,8 
  
 Lycksele 
  
 19,2 
  
 3,2 
  
 Hedemora 
  
 16,4 
  
 5,0 
  
 Skellefteå 
  
 9,9 
  
 2,6 
  
 Hela riket 
  
 1,1 
  
 0,2 
  
 Källa: SCB RAMS 96 
 Näringslivet i  
 Norrbottens län  
 dominerades länge av gruvorna och skogsindustrin. Sedan mitten av  
 1970-talet 
  har emellertid antalet arbetstill- fällen i de traditionella basindustrierna sjunkit kraftigt. Mellan 1975 och 1999 skar t.ex. LKAB ned arbetsstyrkan från 6 900 till 3 250 (siffrorna avser koncernen i vilken ingår verksamhet som inte klassas som gruvin- dustri). 
 Mineralutvinningsindustrin i Norrbottens län sysselsatte 1997 3 700 personer, vilket motsvarade drygt tre procent av de förvärvsarbetande i länet. Av dem arbetade runt 2 900 personer för LKAB och 540 för Boliden Mineral AB (Antik och Nicholson). Räknar man dessutom in de ca 1 650 personer som var anställda av SSAB i Luleå betyder det att sammanlagt drygt 4 procent av de förvärvsarbetande i Norrbottens län var direkt sys- selsatta inom i gruvor och metallindustri. Ytterligare ett stort antal arbeta- de med malmtransporter eller var sysselsatta hos underleverantörer. I Lu- leå finns också en betydande verkstadsindustri som kan ses som en del av det regionala industriella nätverk som byggts upp kring gruvorna: SSAB Hardtech (säkerhetsdetaljer till bilar), Plannja (profilerad byggplåt) och Inexa Profil (fartygsprofiler och järnvägsräls). 
 19  
 I detta nätverk ingår också Luleå tekniska högskola och Stiftelsen för Metallurgisk Forskning. 
 Även i  
 Västerbottens län  
 har antalet sysselsatta i den råvarubaserade industrin minskat kraftigt under senare år. Gruvbrytningen är idag kon- centrerad till det s.k. Skelleftefältet. Förr fanns också gruvor på andra plat- ser: t.ex. i Lövstrand (huvudsakligen bly), Kittelgruvan och Stekenjokk 
  
 19  
 Detta kan man läsa mer om i Acosta, Meyer, Gruv- och metallindustrins betydelse för Luleås befolkningsutveckling åren  
 1880-1980, 
 Stadsarkivets års- bok i Luleå kommun  
 (Luleå, 1998). 
  
 328  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 (främst zink). År 1997 sysselsatte gruvindustrin drygt 850 personer, vilket motsvarar knappt en procent av antalet förvärvsarbetande i länet. Dess- utom arbetade runt 900 personer i Rönnskärsverken, vilket innebär att sammanlagt halvannan procent av de förvärvsarbetande i Västerbottens län var verksamma inom i gruvor och metallindustri. Dessutom finns i Skellefteå med omnejd en rad verkstäder som levererar utrustning till gru- vindustrin, t.ex. Alimak AB, Hydrauto AB och Curtis. 
 20 
  
 Bergslagen 
  
 21  
 var under flera hundra år centrum för den svenska gru- vindustrin. Här utvecklades en brukskultur som kom att leva kvar ett gott stycke in på  
 1900-talet. 
  I Bergslagen växte det också upp en rad verkstads- företag som levererade utrustning och förbrukningsmateriel till gruvorna. Bergslagen drabbades hårt av stålkrisen under  
 1970-talet. 
  Omstrukture- ringen betydde slutet för de gamla bruksföretagen med egen skog, vatten- kraft, gruvor och järnbruk (Boxholm, Surahammar och Uddeholm m.fl.). All järnmalmsproduktion avvecklades. De sista järnmalmsgruvorna i drift var Grängesberg och Dannemora vilka lades ned 1989 resp. 1992. Idag är två gruvföretag verksamma i Bergslagen: Zinkgruvan i Askersunds kom- mun (ca 350 anställda) och Boliden i Garpenberg i Dalarna (ca 340 an- ställda). Större delen av den utrustningsindustri, som sedan gammalt varit knuten till bergsbruket, finns också kvar i regionen, t.ex. ABB (gruvhissar) i Västerrås, Atlas Copco Rock Drills AB (borrutrustning) i Örebro, Dyno Nobel (sprängmedel) i Gyttorp, Sandvik Tamroc (bergborrutrustning, truckar, lastare) i Sandviken Nordberg (krossar) i Morgårdshammar samt Secoroc (bergborrutrustning) och Uniroc AB (borrutrustning) båda i Fa- gersta. 
  
 20 
  
 Dunn, Hardy, Gruvindustrin,  
  
 Västerbotten genom tiderna  
 (Umeå, 1994). 
  
 21 
  
 Bergslagen ges här en vid tolkning och får omfatta norra Uppland, Västmanland, södra Dalarna, sydöstra Värmland och nordöstra Västergötland. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 329 
  
 6 Mineralprospektering 
 The discovery of new mines / / as the old ones come to be gradually ex- hausted, is the matter of greatest uncertainty, and such as no human skill or industry can ensure. In this search, there seem to be no certain limits either to the possible success or to the possible disappointment of human industry. 
 Campbell,  
 Wealth of Nations 
 , 1776 
 Vad är mineralprospektering? 
 Mineralprospektering brukar beskrivas som ett yrkesmässigt och syste- matisk sökande efter sådana mineralråvaror som är ekonomiskt lönsamma att utvinna. 
 22  
 Det handlar med andra ord om att upptäcka, kartlägga och utvärdera potentiellt brytvärda mineralförekomster i syfte att starta nya eller trygga fortsatt drift vid befintliga gruvor. 
 I Sverige har mineralprospekteringen främst varit inriktad på malmer och industrimineral. Men tidvis har man också letat efter uran och fossila bränslen. I fortsättningen behandlas bara malmsprospektering. 
 Man brukar skilja mellan tre olika slag av undersökningar: fältpro- spektering, gruvundersökning och närprospektering. Målet för den första typen,  
 fältprospektering,  
 är att finna nya malmer som kan ligga till grund för nya gruvor. Man börjar då i regel med en förundersökning av ett gans- ka stort område (regional undersökning) för att spåra upp indikationer på intressanta mineralförekomster. När man upptäckt en möjlig mineralise- ring går man vidare och undersöker den närmare (s.k. objektundersökning) med täta geofysiska och geokemiska mätningar. I detta skede är diamant- borrning ett viktigt moment. Genom analys av borrkärnor kan man få en uppfattning om hur det ser ut på djupet av en potentiell malm. Ett borrpro- gram kan omfatta hundratals borrhål som kan vara flera hundra meter dju- pa. Borrhål används också vid s.k. djupprospektering (undersökningar på större djup än 300 meter) när man spårar malmer med geofysiska mätson- der och geokemiska analyser av berggrunden. En g 
 ruvundersökning  
 är en noggrann analys av de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för att exploatera en ny fyndighet. I den ingår provbrytning och anrikningsförsök. Med  
 närprospektering  
 menas undersökningar, vanligen under jord, i an- 
  
 22  
 Prospekteringspolitik  
 (SOU 1989:92), 71. 
  
 330  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 slutning till kända malmer som syftar till att förlänga driften vid befintliga gruvor. 
 Geologiska miljöer 
 Jordskorpan består av bergarter, vilka i sin tur är uppbyggda av mine- ral med varierande kemisk sammansättning. Vanligast är kiselföre- ningar, men även kalciumkarbonat är ett allmänt förekommande mine- ral i berggrunden.  
 Metallmineralen  
 är i allmänhet föreningar mellan metaller och svavel eller syre (sulfider och oxider) som bildats för hundratals miljoner år sedan. De förekommer i små mängder i alla bergarter, men ibland mer koncentrerat och man talar då om en  
 mine- ralisering 
 . Sannolikheten för att man ska hitta mineraliseringar av viss typ beror på den geologiska miljön. 
 I Sverige finns tre stora malmprovinser: Norrbottens malmfält, Skelleftefältet och Bergslagen. Där har  
 järnmalm  
 och  
 sulfidmalmer  
 påträffats i vulkaniska bergarter som bildats för nästan två miljarder år sedan. Fjällkedjans sulfidmalmer är betydligt yngre. Blymalmen i Laisvall ingår t.ex. i 600 miljoner år gammal sandsten. De yngsta malmfyndigheterna i Sverige är de s.k. mesozoiska järnmalmerna i Skåne (bröts i slutet av  
 1930-talet). 
  Fyndigheter av mineral som inne- håller  
 legeringsmetaller  
 som krom, mangan, nickel och kobolt är rela- tivt små och fattiga. Viss brytning har dock förekommit bl.a. av vol- fram i Bergslagen (Duncan). Platinagruppens metaller har dock inte påträffats i någon större omfattning i Sverige. 
 I norra Sverige finns bergarter som anses vara arkeiska (äldre än 2,5 miljarder år) och som enligt gängse teorier kan härbärgera  
 diamanter 
 . Hittills har dock diamantprospekteringen i Sverige inte lett till några betydande fynd. 
 Mineralprospektering är mycket resurskrävande och det ekonomiska ut- fallet är högst osäkert (gäller särskilt fältprospektering) och ligger ofta långt fram i tiden: 
 Generellt kan hävdas att förberedelserna för att sätta i gång en gruva är mer ingående och kostnadskrävande än för andra industriinveste- ringar av samma storleksordning. I gynnsamma fall tar det mellan fem och tio år från de första undersökningarna i ett område till dess bryt- ning kan starta. Normalt är emellertid denna period betydligt längre. 
 23 
  
 23  
  
 Ny minerallagstiftning  
 (SOU 1986:54), bilaga 3, 50. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 331 
  
 Det är bara i undantagsfall som prospektering leder till att man upptäcker brytvärda mineralfyndigheter. Utsikterna att finna nya, stora och ytnära malmer i de traditionella malmprovinserna har sedan länge bedömts vara små. 
 24  
 Nya malmer måste alltså sökas på stora djup, vilket innebär höga undersöknings- och produktionskostnader. 
 Den malm som bryts idag kommer huvudsakligen från fyndigheter som varit kända sedan länge. Äldst är väl Garpenbergsgruvan med anor från  
 1300-talet. 
  De lappländska malmbergen Luossavaara och Kiirunavaara nämns i dokument från slutet av  
 1600-talet. 
  Zinkgruvans malmer upp- täcktes under tidigt  
 1800-tal. 
  I Skelleftefältet påträffades malmerna i Kris- tineberg 1918 (i drift 1940) och Lane 1928 (i drift 1952). Laisvall- malmen upptäcktes 1939 och brytningen startade 1943. Kopparmalmen i Aitik påträffades i början av  
 1930-talet 
  men togs i produktion först mot slutet av  
 1960-talet. 
  Efter andra världskriget har i storleksordningen  
 15-20 
  malmfyndigheter upptäckts som resulterat i att gruvor öppnats. Några har visat sig relativt rika (t.ex. Viscaria som nu är nedlagd), men de flesta har varit små och i drift bara ett fåtal år. 
 Den senaste gruvan som tagits i drift är Maurliden i Västerbottens län, som öppnades våren 2000. Ytterligare två nya malmgruvor väntas tas i produktion under de närmaste åren (även de i Västerbottens län): Storliden (zink mm) och Tate (zink mm). Storliden och Reeves har upp- täckts under senare år medan Maurliden varit känd sedan länge. 
 Malm- och industrimineralfyndigheter som tagits i produktion under 1980- och  
 1990-talen 
  
 Gruva 
  
 Upptäckt 
  
 I produktion 
  
 Malmtyp 
  
 Ägare 
  
 Bjursåsgruvan 
  
 1841 
  
 1980-81 
  
 Silver 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Hornträsk 
  
 1954 
  
 1981-92 
  
 Komplex 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Viscaria 
  
 1974 
  
 1983-97 
  
 Koppar 
  
 Viscaria/Outokumpu Oy 
  
 Enåsen 
  
 1934 
  
 1984-91 
  
 Koppar, guld 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Holmtjärn 
  
 1924 
  
 1986-92 
 a 
  
 Zink, koppar 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Svärdsjögruvan Omkr. 1300 
  
 1988-90 
  
 Koppar, zink, bly 
  
 Stora 
  
 Björkdal 
  
 1985 
  
 1988-99 
  
 Guld 
  
 Terra Mining 
  
 Åsen 
  
 1988 
  
 1991-92 
  
 Zink, koppar 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Nixon 
  
 Slutet av  
 80-talet 
  
 1989-98 
  
 Guld 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Petiknäs 
  
 1989 
  
 1992- 
  
 Zink, koppar 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Lovisa 
  
 1985 
  
 1992-93 
  
 Zink, bly 
  
 Lovisa Mines AB 
  
 Harnäs 
  
 Slutet av  
 80-talet 
  
 1992-96 
  
 Guld 
  
 Wermlands Guldbrytning AB 
  
 Pahtohavare 
  
 1984 
  
 1990-97 
  
 Koppar, guld 
  
 Outokumpu Oy 
  
 Kringelgruvan 
  
 1985 
  
 1996- 
  
 Grafit 
  
 Curry AB 
  
 a  
 Gruvan var i produktion  
 1924-1925. 
  
 24  
  
 Se t.ex.  
 Malmtillgångar och prospektering  
 (Ds I 1978:16), 225 ff. 
  
 332  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Mineralprospekteringen i Sverige under 1980- och  
 1990-talen 
  
 Mineralprospekteringen i Sverige ökade kraftigt mot slutet av  
 1970-talet, 
  bl.a. på grund av att den statliga undersökningsverksamheten expanderade. År 1982 infördes dessutom ett statligt prospekteringsstöd. I själva verket svarade staten för finansieringen av runt hälften av prospekteringsut- gifterna åren  
 1982-1992 
  (figur 4). Avvecklingen av statens undersökn- ingsverksamhet och det finansiella stödet till prospektering i början av  
 1990-talet 
  ledde emellertid till en abrupt minskning av prospekteringsut- gifterna. Undersökningsverksamheten återhämtade sig emellertid och prospekteringsutgifterna steg åren  
 1994-1998 
  till en nivå i närheten av 250 milj. kr (vilket händelsevis motsvarade vad 1995 års gruvkommitté ansåg årligen skulle behövas för att hålla malmreserven intakt). 
 25  
 Men 1999 hade prospekteringsutgifterna åter sjunkit, förmodligen på grund av att fallande metallpriser försämrat gruvföretagens resultat och dämpat intresset för prospektering 
 . 
  
 För att få en bild av hur prospekteringsinsatserna utvecklats realt sett har de nominella utgifterna räknats om till fasta (1998 års) priser med hjälp av  
 BNP-deflatorn. 
  Resultatet presenteras i figur 5. Omräkningen visar att prospekteringsvolymen trots uppgången  
 1994-1998 
  aldrig kom i närheten av nivån i början av  
 1980-talet. 
  Enligt uppgift har dock kostna- derna för vissa undersökningsarbeten (bl.a. diamantborrning) minskat re- lativt sett, vilket skulle innebära att den deflaterade serien något överskat- tar den faktiska prospekteringsvolymen under  
 1980-talet. 
  
 En intressant strukturell förändring under  
 1990-talet 
  är att antalet ut- ländska prospekterare ökat markant. En utveckling som bör ha främjats av avvecklingen (1 juli 1993) av kronoandelsinstitutet samt kraven att utländ- ska rättssubjekt måste ha särskilt tillstånd för att förvärva fast egendom och mineralrättigheter 
 . 
  
 25  
 En årlig prospekteringsinsats på ca 240 milj. kr (1996 års prisnivå). Se  
 Gruvor- na och framtiden  
 (SOU 1996:152), 49. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 333 
  
 Figur 4  
 Prospekteringsutgifter i Sverige  
 1982-1998. 
  Löpande 
 priser 
 Milj. kr 
 250 
  
 NSG 
  
 Statl. Stöd 
  
 Övriga 
  
 200 
 150 
 100 
 50 
 0  
  
  1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 
 Källa: SGU 
  
 Figur 5 
  
 Prospekteringsutgifter i Sverige  
 1982-1998 
  i fasta och 
  
 löpande priser. 
  
 Milj. kr 
  
 350 
  
 300 
  
 Löp. priser 
  
 250 
  
 1998 års priser 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 1982 
  
 1983 
  
 1984 
  
 1985 
  
 1986 
  
 1987 
  
 1988 
  
 1989 
  
 1990 
  
 1991 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 334  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Den statliga prospekteringen 
 En systematisk prospektering i statlig regi inleddes 1917 i de nordligaste fjälltrakterna i Jämtlands och Västerbottens län. Huvudman för undersök- ningsverksamheten var Sveriges geologiska undersökning (SGU). Arbetena utvidgades snart till andra delar av Västerbotten och från 1940 till vissa malm- fält i Norrbotten. 
 26  
 Åren  
 1963-1972 
  gjordes en allmän inventering av järn- malmstillgångarna i Norrbottens län. År 1975 övertogs ansvaret för den statli- ga prospekteringen av Nämnden för statens gruvegendom (NSG). Själva un- dersökningsarbetena genomfördes dock fortfarande huvudsakligen av SGU. I samband med en omorganisation av SGU bildades 1982 ett statligt prospekte- ringsbolag som fick namnet Sveriges geologiska AB (SGAB). SGAB hade vid mitten av  
 1980-talet 
  omkring 400 anställda, varav runt 140 arbetade med pro- spektering. Vid samma tid hade Boliden omkring 210 personer i sin prospekte- ringsorganisation och LKAB 90 personer. 
 27 
  
 Syftet med den statliga prospekteringen var att komplettera industrins egna undersökningar för att trygga malmbasen och bredda gruvindustrin mot andra än de traditionella malmmineralen. 
 28  
 Insatserna inriktades främst på att upp- täcka nya fyndigheter av bas- och ädelmetaller, legeringsmetaller samt indust- rimineral. Eventuella fyndigheter skulle tas i produktion genom att arrenderas ut till enskilda gruvföretag. NSG:s verksamhet ansågs dock vara ineffektiv. I en rapport från riksdagens revisorer konstateras bl.a. att prospekteringen inte lett till att någon fyndighet kommit till exploatering och att få nyetableringar kommit till stånd som ett resultat av 1982 års program för utökad prospekte- ring m.m. 
 29  
 Möjligen underskattade revisorerna den tid det kan ta innan en nyupptäckt fyndighet tas i drift. NSG lades emellertid ned 1993 och SGAB året därpå. Statens mineralrättigheter såldes, bl.a. vanadinfyndigheten Sumås- sjön, guldfyndigheten Ersmarksberg, grafitfyndigheten Kringeltjärn, kaolin- fyndigheten Billinge och wollastonitfyndigheten Hessmossen. 
  
 Mineralprospekteringen under 1980- och  
 1990-talen 
  var främst inriktad på basmetaller och guld. 
 30  
 Prospektering efter nya järnmalmer har inte varit aktuellt eftersom de kända tillgångarna är tillräckligt stora för att räcka under överskådlig tid. En stor del av undersökningsverksamheten har syf- 
  
 26 
  
 Betänkande angående tyskgruvorna  
  
 (SOU 1950:2), 72. 
  
 27 
  
 Ny minerallagstiftning  
 (SOU 1986:54), bilaga 3, 53. 
  
 28 
  
 Prop. 1979/80:100, bil. 17, 123. 
  
 29 
  
 Statliga insatser för prospektering 
  
 . Rapport 1987/88:9, 51. 
  
 30 
  
 År 1995 avsåg 55 procent av prospekteringskostnaderna basmetaller, 42 procent guld och 3 procent industrimineral (SOU 1996:12, 43). 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 335 
  
 tat till att trygga och utveckla råvarubasen vid befintliga gruvor och anrik- ningsverk. 
 Prospekteringsorganisationer 
 Ett stort antal små företag och privatpersoner äger undersökningstillstånd. Men det är ett fåtal företag som svarar för större delen av prospektering- sutgifterna. Små företag har i allmänhet inte tillräckliga resurser för att genomföra mer omfattande undersökningar. År 1998 stod de fem största prospekterarna för drygt 80 procent av de totala prospekteringsutgifterna och de tio största för mer än 90 procent. Sex av de tio största prospekter- arna var registrerade i utlandet. 
 Vid sidan av de etablerade gruvföretagen finns ett stort antal företag som enbart sysslar med prospektering. Företagens affärsidé är att upptäcka lovande fyndigheter eller uppslag och antingen sälja dem eller utveckla dem i samarbete med större företag (majors). Medan gruvbolagen kan finansiera sin prospektering med intäkter från gruvrörelsen måste de ren- odlade prospekteringsföretagen (juniors) skaffa kapital på aktiemarkna- den eller på annat sätt. Denna typ av företag är en rätt ny företeelse i Thomas. 
 31  
 Flertalet av världens juniorprospekterare hör hemma i Canada och Australien. Totalt beräknas de svara för  
 30-40 
  procent av de globala pro- spekteringsutgifterna. 
 32 
  
 De tio största prospekterarna 1998 i termer av nedlagda kostnader 
  
 Företagets namn 
  
 Hemvist 
  
 Mineral 
  
 Boliden Mineral AB 
  
 Canada 
  
 Basmetaller, guld 
  
 North Atlantic Natural Resources AB 
  
 Sverige 
  
 Basmetaller, guld 
  
 Scandinavian Mining 
  
 Sverige 
  
 Guld, zink 
  
 North Ltd. 
  
 Australien 
  
 Zink 
  
 Rio Tinto Zink 
  
 Storbritannien 
  
 Zink 
  
 Brandon 
  
 Canada 
  
 Guld 
  
 Equinox 
  
 Canada 
  
 Basmetaller 
  
 Riddarhyttan Resources AB 
  
 Sverige 
  
 Bas- och ädelmetaller 
  
 North Star 
  
 Norge 
  
 Guld 
  
 Viking 
  
 Canada 
  
 Guld 
  
 Källa: SGU 
  
 31 
  
 De renodlade prospekteringsföretagen hänförs i den officiella statistiken till näringsgrenen teknisk konsultverksamhet (NACE 47.2). Uppgifter om produktion och sysselsättning särredovisas inte. 
  
 32 
  
 Heffernan (1998), 4. 
  
 336  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Malmreserver 
 Tillgång till malm som kan brytas och säljas i internationell konkurrens är förutsättningen för att den svenska gruvindustrin ska kunna fortleva. Man brukar skilja mellan tillgångar och reserver. Tillgångar är kända förekom- ster av mineral medan reserver är sådana tillgångar som har undersökts noggrannare och som är möjliga att bryta. 
 Reserverna av  
 järnmalm  
 i Kiruna och Malmberget är stora. Brytningen från de nya huvudnivåerna bedöms kunna pågå i  
 10-15 
  år. Reserverna av  
 sulfidmalmer  
 varierar mellan olika områden. I Aitik beräknas brytningen kunna fortsätta i nuvarande takt i åtminstone ytterligare tio år. I Laisvall väntas däremot produktionen upphöra inom två år. Även i Skelleftefältet anses malmbasen vara svag trots nya malmfynd i Kristineberg, Lane och Petiknäs. I Bergslagen bedöms reserverna i Garpenberg vara goda på medellång sikt och mycket goda i Zinkgruvan. 
 Malmreservernas storlek är flytande eftersom malm är ett ekonomiskt begrepp. Vidare är malmerna vid befintliga gruvor inte alltid fullständigt utforskade. I allmänhet görs undersökningar bara i den omfattning som är nödvändigt för att motivera de investeringar som krävs för att påbörja brytningen. Malmen undersöks sedan successivt i den utsträckning det behövs för planeringen av den fortsatta produktionen (närprospektering). 
 Internationell utblick 
 Malmprospektering förekommer i varierande omfattning över hela värl- den. Gruvindustrin är en internationell bransch och resurserna styrs till de regioner och länder som har de bästa geologiska betingelserna och där rådande institutioner främjar investeringar (t.ex. skattesystem och etable- ringsregler). Politisk stabilitet tillmäts stor betydelse. 
 33 
  
 Sedan mitten av  
 1970-talet 
  har tyngdpunkten i den internationella gru- vindustrins verksamhet successivt förskjutits från Nordamerika och Euro- pa till Australien, Latinamerika och Sydostasien. Utsikterna att finna nya malmer av världsklass bedöms vara särskilt goda i de två sist nämnda re- gionerna. Konkurrensen mellan länder om de internationella gruvföreta- gens investeringar har skärpts. Vissa länder i Latinamerika, t.ex. Chile, Mexico och Peru, har reformerat sin minerallagstiftning och infört olika stimulansåtgärder för att attrahera internationella investerare. F.d. Sovjet- unionen är också en region med bevisad malmpotential för de flesta eko- nomiskt betydelsefulla mineral. Där hålls emellertid internationella inves- 
  
 33  
 Ibid., 34. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 337 
  
 teringar tillbaka på grund av den politiska osäkerheten och bristerna i så- väl den fysiska som institutionella infrastrukturen. 
 Det är inte lätt att få en helhetsbild av den internationella prospekte- ringsverksamheten. Statistiken är ofullständig och de siffror som publice- ras är många gånger motsägelsefulla. Tillgängliga uppgifter tyder emeller- tid på att malmprospekteringen i världen ökade kraftigt mellan 1993 och 1997. Närmare bestämt beräknas prospekteringsutgifterna för  
 icke- järnmetaller  
 ha ökat från 2,1 till 5,1 miljarder USD. Utgifterna tredubbla- des i Sydöstasien, femdubblades i Latinamerika och åttafaldigades i Afri- ka. 
 34  
 Under de senaste åren tycks dock prospekteringen ha avtagit. År 1999 beräknas utgifterna ha uppgått till totalt 2,7 miljarder USD, vilket är en minskning med mer än 50 procent jämfört med 1997. 
 Runt 30 procent av prospekteringsinsatserna görs i Sydamerika, knappt 20 procent i Australien, 15 procent i Afrika och ungefär 10 procent i var- dera USA och Canada. Sveriges andel av de globala prospekteringsutgif- terna är knappt en procent (vilket är något mindre än vår andel av den glo- bala exporten). En betydande del av den internationella prospekteringen under  
 1990-talet 
  var inriktad på guld. År 1996 beräknas guld ha svarat för ca 60 procent av prospekteringsutgifterna, koppar och andra basmetaller för drygt 30 procent och diamanter för 6 procent. 
 35 
  
 34 
  
 Ibid., 31. 
  
 35 
  
 Beräkningar av Metal Economics Group se Heffernan, 25 ff. 
  
 338  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Ordförklaringar 
  
 anomali  
 kemiskt eller fysikaliskt mätvärde som avviker från normalvärdet t.ex. på grund av förhöjda halter av malmmineral. 
  
 anrikning  
 process som innebär att koncentrationen av de mineral som ska tillvaratas ökas genom att värdelöst material avskiljs. 
  
 anrikningsverk  
 anläggning för produktion av mineral- eller malmkon- centrat. 
  
 basmetall  
 metaller som koppar, zink och bly. 
  
 bearbetningskoncession  
 tillstånd enligt minerallagen att exploatera mine- ralfyndighet inom ett visst avgränsat område. För att få ett sådant tillstånd krävs att fyndigheten sannolikt kan tillgodogöras ekonomiskt, att sökanden är lämplig att bearbeta fyndigheten och att fyndighetens läge inte är olämpligt från miljösynpunkt. 
  
 Bergsstaten  
 statlig myndighet som beslutar om undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner och utövar tillsyn över gruvor. Bergsstaten har kontor i Luleå (huvudkontor) och Falun. 
  
 bergmästare  
 chef för Bergsstaten. 
  
 bruttonationalprodukt (BNP)  
 mått på den samlade produktionen av va- ror och tjänster i samhället. BNP kan beräknas antingen som summan av förädlingsvärdena i samtliga produktionsenheter eller som summan av konsumtion och investeringar i ekonomin plus export och minus import av varor och tjänster. 
  
 exploatering  
 kommersiell brytning av mineraltillgångar. 
  
 fines  
 se mull. 
  
 förädlingsvärde  
 mått på den värdeökning som skapas i ett företag genom att råvaror och andra insatsvaror bearbetas till mer förädlade produkter. 
  
 geofysisk anomali  
 avvikande geofysiska mätvärden. 
  
 geokemisk anomali  
 förhöjda metallhalter i marken. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 339 
  
 industrimineral  
 kallas ibland mineral som utvinns för andra ändamål än sitt energi eller metallinnehåll, t.ex. fältspat, grafit, kalksten, krita, kvarts, lera, Wilson och svavelkis. 
  
 inmutning  
 äldre benämning på undersökningstillstånd. 
  
 insatsvara  
 icke varaktig vara eller tjänst som ett företag köper för att an- vända i produktionen. 
  
 järnmalm  
 mineral med tillräckligt hög halt av järn för att vara ekonomiskt brytvärd. De viktigaste järnmineralen är oxider: magnetit (Fe 
 3 
 O 
 4 
 ) och he- matit eller blodstensmalm (Fe 
 2 
 O 
 3 
 ). 
  
 koncessionsmineral  
 mineral som omfattas av minerallagen. 
  
 komplexmalm  
 sulfidmalm som innehåller många olika metallmineral. 
  
 kronoandel  
 rätt för staten enligt 1938 års gruvlag att delta med femtio procent i ett gruvföretag. Kronoandelsinstitutet avskaffades 1993. 
  
 magnetit  
 malmmineral som består av järn och syre (Fe 
 3 
 O 
 4 
 ). 
  
 malm  
 metallhaltig mineralisering som är brytvärd ur ekonomisk synpunkt. 
  
 malmbas  
 den reserv av malm som finns tillgänglig för brytning. 
  
 metall  
 grundämne som karaktäriseras av god ledningsförmåga för värme och elektricitet, glänsande yta och formbarhet. Metallerna bildar i allmän- het kristaller. Ofta använder man ordet metall också för att beteckna lege- ringar. 
  
 mineral  
 i naturen förekommande, fasta, oorganiska ämnen som bygger upp jordskorpans bergarter. Som mineraliska ämnen räknas även organis- ka substanser som kol och torv. 
  
 mineralisering  
 onormal koncentration av ett visst mineral. 
  
 minerallagen  
 reglerar villkoren för prospektering och exploatering av vissa särskilt nämnda mineral. Till dess hör samtliga malmmineral som bryts i Sverige, vissa industrimineral (bl.a. eldfasta och klinkrande leror, 
  
 340  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 grafit, svavelkis, tungspat och wollastonit) samt olja, gasformiga kolväten och diamanter. 
  
 morän  
 erosionsprodukt (lera, sand, grus och blocksten) som bildats av glaciär eller inlandsis. 
  
 mull  
 (eng. fines) malm som huvudsakligen är naturligt finkorning. 
  
 mutsedel)  
 äldre benämning på tillståndsbevis vid inmutning av mineralo- fyndighet. 
  
 Nämnden för statens gruvegendom  
 (NSG) inrättades den 1 juli 1973 och övertog då förvaltningen av den statliga gruvegendomen från Kom- merskollegium. Den 1 juli 1975 blev NSG huvudman för den statliga malmprospekteringen och fr.o.m. 1 juli 1977 även för prospekteringen efter industrimineral. NSG lades ned den 30 juni 1993. 
  
 näringsliv  
 den del av ekonomin som består av företag som drivs i kom- mersiellt syfte (dvs. för att generera ekonomisk vinst). 
  
 pellets  
 (kulsinter) små kulor  
 (10-15 
  mm) av finkornig järnmalm. 
  
 prospektering  
 systematisk undersökning av berggrund och jordarter i syfte att finna ekonomiskt brytvärda mineral. 
  
 saluvärde  
 totalvärdet av leveranserna av egenproducerade varor eller tjänster. 
  
 slig  
 finkornigt malmkoncentrat. 
  
 styckemalm  
 malm som framkommer styckevis vid sovring av råmalm. 
  
 stålindustri  
 industri som tillverkar stål fram till handelsfärdigt stål, dvs. produkter som plåt, band, stång, profiler, tråd och rör. 
  
 stålverk  
 ursprungligen den del av ett järnverk där stålugnarna finns. I dagligt tal används emellertid ordet synonymt med järnverk (idag tillver- kar alla järnverk stål). 
  
 sulfidmalm  
 malm som domineras av sulfidmineral. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 341 
  
 sulfidmineral  
 svavelhaltiga metallföreningar (t.ex. svavelkis, kopparkis, zinkblände och blyglans). 
  
 Sveriges geologiska AB  
 (SGAB) statligt prospekteringsbolag inrättat den 1 juli 1982. SGAB var under  
 1980-talet 
  Sveriges största prospekteringsor- ganisation och arbetade huvudsakligen med staten som uppdragsgivare. SGAB avvecklades den 30 juni 1994. 
 Sveriges geologiska undersökning  
 (SGU) statlig myndighet inrättad 1858 för att systematiskt undersöka och kartlägga Sveriges geologi. SGU var till den 30 juni 1975 huvudman för den statliga prospekteringen. 
  
 undersökningstillstånd  
 tillstånd enligt minerallagen att med ensamrätt få göra undersökningar inom ett viss avgränsat område i syfte att finna kon- cessionsmineral. Tillståndet utfärdas av Bergsstaten. 
  
 utmål  
 rätt till bearbetning av en mineralfyndighet enligt äldre lagstiftning (senast 1974 års gruvlag). 
  
 ädelmetall  
 guld, silver och platina. 
  
 342  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Litteratur 
 Golden,  
 Collins, 
  Gruvindustri i  
 Sveriges industri  
 (Stockholm, 1992). 
 Betänkande angående tyskgruvorna och centralorgan för gruvärenden avgivet av gruvorganisationskommittén  
 (SOU 1950:2). 
  
 European Minerals Yearbook: Second edition  
 1996-97 
 (Luxembourg, 1998). 
  
 Forskning och utveckling inom svensk mineralindustri  
 (Ds I 1978:13). 
  
 Gruvorna och framtiden: Slutbetänkande av gruvkommittén  
 (SOU 1996:152). 
  
 Acosta, Stone, Parker,  
 Från basindustri till högteknologi: Svensk näringsstruktur och strukturpolitik  
 (Stockholm, 1995). 
  
 Acosta, Meyer, Gruv- och metallindustrins betydelse för Luleås be- folkningsutveckling åren 1880 och 1980 i  
 Stadsarkivets årsbok i Luleå kommun  
 (Luleå, 1998). 
  
 Heffernan, Virginia,  
 Worldwide Mineral Exploration: Preparing for the Next Boom  
 (London, 1998). 
  
 Industrimineral: Delbetänkande av mineralpolitiska utredningen  
 (SOU 1977:75). 
  
 Industriella mineral och bergarter: En branschutredning  
 (Uppsala, 1998). 
  
 Invest in Sweden: Exploration and Mining  
 (Stockholm, 1997). 
  
 Santos, Nichols, Svensk järnmalmsindustri mot år 2000, i  
 Mineralmarkna- den  
 (Uppsala 1992). 
 Malmfältens framtid  
 (Stockholm, 1981). 
  
 Malmer och mineral: Delbetänkande av mineralpolitiska utredningen 
 (SOU 1979:40). 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 2  
 343 
  
 Malmtillgångar och prospektering: Rapport från mineralpolitiska utred- ningen  
 (Ds I 1978:16). 
  
 Mineralmarknaden. Tema: Diamanter  
 (Uppsala, 1996). 
  
 Mineralmarknaden. Tema: Guld  
 (Uppsala, 1997). 
  
 Mineralmarknaden. Tema: Silver  
 (Uppsala, 1999). 
  
 Mineralpolitik: Slutbetänkande av mineralpolitiska utredningen  
 (SOU 1980:12). 
  
 Savage,  
  
 Mcdonald, 
  
 Sverige i förnyelsens Europa: En industrinations upp- gång och fall  
 (Malmö, 1995). 
  
 Gray, Cooper, Swedish Iron and Steel: The Historical Perspective,  
 Iron and Steel: Today, Yesterday and Tomorrow  
 (Stockholm, 1997). 
  
 Ny gruvlag  
 (SOU 1969:10). 
 Ny minerallagstiftning: Betänkande av minerallagskommittén  
 (SOU 1986:54). 
  
 Dunn, Hardy, Gruvindustrin,  
 Västerbotten genom tiderna  
 (Umeå, 1994). 
 Prospekteringspolitik: Betänkande av mineralråvarukommittén  
 (SOU 1989:92). 
  
 Swanson, Perez,  
 Mining Economics and Strategy  
 (Littleton, 1998). 
 Ruist, Harrison, Metallindustri i  
 Sveriges industri  
 (Stockholm, 1992). 
 Serning, Scott, Järnmalmsgruvorna under efterkrigstiden,  
 Daedalus  
 (Stockholm, 1997). 
 Spelar det någon roll? Om ökat utlandsägande i svenskt näringsliv 
 (Stockholm, 1998). 
  
 Statliga insatser för prospektering 
 , Rapport 1987/88:9 från Riksdagens revisorer. 
  
 344  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2000:89 
  
 Svenskt näringsliv och näringspolitik  
 (Stockholm, 1999). 
  
 Sveriges industri i omvandling  
 (Stockholm, 1996). 
  
 Sveriges Nationalatlas: Boyer och jord  
 (Höganäs, 1994). 
  
 Underlagsmaterial: Gruv- och metallindustrin 
 , Branschprojektet Martin, 24 mars 1998 (stencil). 
  
 Vad betyder direktinvesteringarna för Sverige?  
 (Stockholm, 1999). 
  
 Översyn av vissa bestämmelser i minerallagen, m.m.  
 (Ds 1992:128). 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 345 
  
 Sammanfattning av: 
 Irlands minerallagstiftning  
 - en beskrivning av 
  
 den legala processen från prospektering till gruvdrift. 
 Utfört av: 
 Taylor 
 STOCKHOLM 2000 
  
 346  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 Inledning 
 Denna rapport är en förkortad version av examensarbetet  
 Irlands mine- rallagstiftning – en beskrivning av den legala processen från prospekte- ring till gruvdrift 
 . Examensarbetet skrevs av Taylor vid Institutio- nen för fastigheter och byggande, Avdelningen för fastighetsvetenskap vid Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm. Det utgör en förkortad version med fokusering på bl.a. markägares rättigheter, prospektörernas ställning, ekonomiska förhållanden och miljöfrågor i samband med prospektering. 
 Bakgrunden till att examensarbetet skrevs om just Irlands minerallag- stiftning var att en inblick i andra länders minerallagstiftning i dag är my- cket aktuell. Den litteratur som finns skriven på svenska inom ämnet är äldre, summariska beskrivningar som inte närmare utreder de speciella reglerna i de olika länderna. Det bör också nämnas att det mig veterligen inte finns någon utredning om Irlands minerallagar på det svenska språket. 
 Rätten till att utnyttja mineraltillgångar regleras i många länder enligt ett av tre olika system. Enligt det första av dessa, jordägandesystemet, tillfaller rätten till mineralerna den som äger jorden. Koncessionssystemet är det andra av de tre systemen och innebär att rätten att eftersöka och bearbeta mineralfyndigheter upplåts efter prövning av statlig myndighet. Det sista systemet kallas inmutningssystemet och innebär att vem som helst som upptäcker en mineraltillgång kan förvärva ensamrätten att ut- nyttja tillgången. Det system som idag tillämpas på Irland faller inte direkt in under något av de som beskrivits. Historiskt sett skulle man kunna säga att jordägandesystemet har tillämpats där den som äger marken även äger mineralerna därunder. Till viss del är det även idag jordägandesystemet som gäller. Framför allt när det gäller mineraler som inte berörs av de ir- ländska minerallagarna. När det gäller mineraler som berörs av mineralla- garna ägs  
 60-65% 
  av dessa av staten. Resten av dem ägs privat men staten har även här den exklusiva bearbetningsrätten. Dessa förhållanden är inte sådana att det går att konstatera att jordägandesystemet tillämpas. För själ- va prospekteringen går det nog att säga att i de allra flesta fall sker till- ståndsgivningen för detta efter principen first come, first served även om det sker en statlig prövning. Även för tillstånd att bearbeta mineraler sker en statlig prövning. Eftersom det är staten som äger den exklusiva bearbetningsrätten till i stort sett alla mineraler hyr de ut denna rätten till företagen efter prövning. Förfarandena med tillstånd för både pro- spektering och bearbetning av mineralerna kan väl närmast liknas med koncessionssystemet med vissa inslag av det inmutningsrättsliga systemet vid prospekteringsprövningen. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 347 
  
 Gruvnäringen på Irland förr och nu 
 De första spåren av mineralbearbetning på Irland är från stenåldern då man bröt vit kvarts i County Wicklow. Genom åren har sedan gruvaktivi- teten varierat i intensitet och olika mineraler har dominerat olika tidsåld- rar. Här följer en sammanfattning av gruvnäringen som den sett ut genom åren. 
 Ett sätt att tyda trender inom gruvnäringen på Irland är att jämföra pro- spekteringsföretagens benägenhet att investera i sökande efter mineraler vid olika tidpunkter. Detta kan göras genom att studera förändringar i an- talet sökta och utfärdade prospekteringslicenser olika år. En prospekte- ringslicens motsvaras i Sverige närmast av ett undersökningstillstånd en- ligt minerallagen. Prospekteringslicensen måste inhämtas av ett företag som planerar att söka efter mineraler. En innehavare av en sådan licens har rätten att beträda marken och utföra nödvändigt undersökningsarbete. 
  
 348 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 Diagram 1 
  
 Antalet prospekteringslicenser i bruk under åren 1960- 
  
 1998 
  
 Prospektering 
  
 1960-1998 
  
 Prospekteringslicenser 
  
 1000 
  
 800 
  
 600 
  
 400 
  
 200 
  
 0 
  
 1960 
  
 1965 
  
 1970 
  
 1975 
  
 1980 
  
 1985 
  
 1990 
  
 1995 
  
 År 
  
 Under  
 1990-talet 
  har antalet utfärdade prospekteringslicenser minskat och orsakerna till detta är flera. Ett antal misslyckade gruvprojekt under 80- talet tillsammans med gruvnäringens syn på staten som vacklande i sitt stöd för gruvexploatering är ett par av orsakerna. Det har också blivit svårare för irländska mindre bolag, s.k. juniorbolag, att hitta finansiärer till sina projekt. Deras investeringar på Irland har minskat avsevärt medan deras prospektering i andra länder ligger på en stadig nivå. I stort sett all prospektering som görs på Irland idag ligger stora multinationella företag bakom. Den irländska staten utför inte någon prospektering på Irland eller i något annat land. 
 De vanligaste metallerna på Irland är zink och bly och hittills har 1.5 % av all zink som brutits i världen brutits just på Irland. Ett annat bevis på att Irland är en framstående zinkproducent är att landet har flest upptäckta zinkfyndigheter per km 
 2  
 i världen. Så sent som i slutet på november 1999 påbörjades bearbetningen av zink- och blymalm i den senaste fyndigheten i Thompson, County Tipperary. Idag finns det sju aktiva gruvor på Irland där zink och bly bryts i Navan, Hansen och Thompson, gips i Monagham och marmor i Galway. I Kilkenny finns två gruvor där det bryts kol och lera i den ena och dolomit i den andra. Produktionsnivån av zink och bly tros ligga kvar på samma nivå de kommande tio till femton åren och Irland är därmed en av Europas främsta producenter av dessa mineraler. Framtiden är dock osäker då det inte har upptäckts någon ny fyndighet under den senaste tioårsperioden. Den internationella konkurrensen blir hårdare för varje år och förutsättningarna för prospekteringsföretagen förändras. För 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 349 
  
 att irländska och multinationella bolag ska fortsätta investera i mineralex- ploatering på Irland krävs att företagsklimatet är lyhört och följer utveck- lingen. 
 Mineral- och markrättigheter 
 Den irländska minerallagstiftningen består av fem lagar som gemensamt benämns Minerals Development Acts  
 1940-1999. 
  Vissa av dessa lagar- na ersätter, medan andra kompletterar bestämmelser i de tidigare lagarna. Resultatet har blivit ett svåröverskådligt lagverk som för att det ska tolkas rätt måste läsas som ett lapptäcke. Äganderätten till mineraler har ge- nom åren förändrats med lagändringar och nya förutsättningar. De olika typerna av äganderätt till mineraler som idag existerar förklaras närmare nedan. 
 I Sverige används benämningen markägarmineraler för mineraler som inte berörs av minerallagens bestämmelser. Dessa mineraler har lågt eko- nomiskt värde och bearbetningen av dem anses därför inte behöva regleras i minerallagen. På Irland finns motsvarande bestämmelser och de minera- ler som faller utanför minerallagarna är grus, sand, sten och lera. För de mineraler som faller inom minerallagarnas bestämmelser har ändringarna genom åren lett till följande tre typer av mineralrättigheter. 
 Statligt ägda mineraler. 
  
 1. 
  
 Statligt ägda mineraler. 
  
 2. 
  
 Privat ägda mineraler som staten har den exklusiva rätten att bearbeta. 
  
 3. 
  
 Privat ägda mineraler. 
  
 Statligt ägda mineraler  
 har antingen förts över till staten genom markre- formen i början av  
 1900-talet 
  eller genom tvångsförvärv av staten enligt  
 Minerals Development Act 1940 
 . Markreformen och dess bakgrund sträcker sig långt tillbaka i tiden och beskrivs kortfattat nedan. De lagar som gällde innan nuvarande minerallagar var  
 Land Acts  
  
 1903-1925 
 . 
  I des- sa fanns bestämmelser om en markkommission ( 
 Irish Land Commission 
 ) och dess verksamhet. Anledningen till att det lagstadgades om att mark- kommissionen skulle bildas, var att de med finansiella medel skulle hjälpa bönderna att köpa loss den mark de arrenderade av storgodsägarna. Kom- missionen grundades i och med införandet av  
 Land Law Act  
 år 1881 och var en del av en markreform som påbörjats några år tidigare. Bakgrunden till markreformen var att de arrendeavgifter som storgodsägarna tog ut av 
  
 350  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 sina arrendatorer var så höga att bönderna hade svårt att överleva. Me- ningen var alltså att göra det möjligt för bönderna att äga den mark de brukade och att de på så sätt skulle få det bättre ställt. Totalt bildades fram till 1920, med hjälp av denna markreform, nästan 350 000 jordbruk på två tredjedelar av Irlands jordbruksmark och reformen fortsatte även långt efter detta. Markreformen är mycket intressant även ur mineralrättsligt perspektiv. När markkommissionen förvärvade marken så förvärvade de även äganderätten till mineralerna under marken. Bönderna som köpte jordbrukslotterna i sin tur förvärvade inte mineralrättigheterna utan de låg kvar hos markkommissionen och därmed staten. Tillsammans med möjlig- heten att tvångsförvärva mineral enligt  
 Minerals Development Act 1940  
 som nämnts ovan har ca. 65 % av Irlands alla mineralrättigheter hamnat i statens ägo. 
 Den andra typen av mineralrättighet är  
 Privat ägda mineraler som sta- ten har den exklusiva rätten att bearbeta 
 . Denna grupp består av mineral- rättigheter som inte blivit överförda till staten enligt ovan innan 1979. Detta år kom nämligen den tredje av de fem minerallagarna ( 
 Minerals Development Act 1979)  
 och den gav staten den exklusiva rätten att bear- beta mineraler. Dessa mineraler är ca. 30- 35% av de mineraler som berörs av minerallagarna. 
 Den sista av mineralrättigheterna är  
 Privata mineraler 
 . Detta är ett undantagsfall för de mineraler som bearbetades privat innan 15 december 1978 ( 
 Minerals Development Act 1979  
 togs i bruk). För dessa privata mi- neraler har staten inte den exklusiva bearbetningsrätten. Endast en bråkdel av mineralrättigheterna är privata. 
 Även äganderätten till mark måste utredas vid prospektering för mine- raler. Markägarna är i vissa situationer berättigade till kompensation för intrång och skada. Prospekteringsföretagen förvärvar också mark för vissa ändamål. Rent juridiskt sett är det endast marken där anläggningarna kommer att ligga som prospektören måste förvärva. För de delar som lig- ger under jord, t.ex. tunnlar, räcker det med tillstånd från markägaren. Nedan redovisas ägandeförhållandena för de olika delarna av en gruva. När det gäller mineralerna är det oftast, som nämnts ovan, staten som är ägare och nästan uteslutande staten som innehar den exklusiva bearbet- ningsrätten. Detta innebär att prospektören har en sorts nyttjanderätt för att bryta dessa som utfärdas av  
 Minister of the Marine and Natural Resour- ces 
 . 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 351 
  
 Prospektering 
 Förfarandet på Irland vid mineralexploatering kan i vissa hänseenden lik- nas med det som gäller i Sverige. Vid sökande efter mineralfyndigheter på Irland krävs att den som prospekterar har tillstånd för detta. Vissa undan- tag finns för enklare undersökningar (se vidare nedan). Tillståndet för pro- spektering kallas  
 Prospecting License  
 och kan närmast liknas med under- sökningstillståndet enligt svenska minerallagen. En  
 Prospecting License  
 utfärdas av ministern vid  
 Department of the Marine and Natural Resour- ces  
 efter prövning av avdelningen  
 Exploration and Mining Division  
 vid samma departement. 
 Enklare undersökningar 
 Den som äger privata mineraler (se avsnitt om Mineral- och markrättighe- ter ovan) har rätten att leta efter och undersöka sådan orörd mineral under förutsättning att endast nödvändig del avlägsnas för analys. Det behövs heller inget tillstånd från staten för övriga att utföra enklare undersökning- ar ( 
 Regional Surveying 
 ) på mark som inte belastas med en  
 Prospecting License 
 . Däremot måste överenskommelse om att beträda marken träffas med markägaren. Exempel på sådana enklare undersökningar som får gö- ras utan tillstånd är enklare prospektering, provtagning av sediment i åar och flygburen geofysisk undersökning. 
 Prövning av Prospecting License 
 Om en prospektör är intresserad av ett område och vill utföra mer ingående prospektering behövs en  
 Prospecting License 
 . Prövningen av denna licens görs av  
 Exploration and Mining Division  
 vid  
 Department of the Marine and Natural Resources  
 som utreder företagets ekonomiska och tekniska förutsättningar att genomföra den planerade prospekteringen. Det förekommer ingen ren miljöprövning av prospekteringslicenser. Den prövning som görs innehåller dock vissa delar som är avsedda att leda fram till licensvillkor som gynnar miljön. Villkoren i en  
 Prospecting Li- 
  
 352  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 cense  
 utformas av  
 Exploration and Mining Division  
 som assisteras av 
  
 Heritage Service  
 när det gäller att lokalisera speciellt värdefulla områden. Den uppgift som  
 Heritage Service  
 har är att informera sökanden om vilka värdefulla miljöer som finns inom licensområdet. Det kan vara fråga om  
 Special Protection Areas  
 som är ett skyddsområdet för fåglar eller  
 Special Areas of Conservation  
 som skyddar växt- och djurlivet i ett område. Utöver dessa områden finns det ett antal nationalparker och naturreservat som också ska skyddas. På en karta i  
 Prospecting License  
 markeras sedan de aktuella skyddsområdena med bifogade restriktioner över vad som får och inte får göras i det speciella området. Tillsammans med osäkerheten om en eventuell ansökan av tillstånd för bearbetning av mineraler kommer att beviljas, leder detta till att områdena inte lockar många prospektörer. För innehavare av en  
 Prospecting License  
 finns det ett antal miljöaspekter att ta hänsyn till. För det första är de skyldiga, genom licensens villkor, att genomföra undersökningar på ett korrekt och lämpligt sätt som överens- stämmer med metoder som enligt tradition tyder på bra prospektering. 
 Villkoren i licensen måste också stämma med  
 Guidelines for Good Environmental Practice in Mineral Exploration 
 . Riktlinjerna, som sätts upp av  
 Department of the Marine and Natural Resources 
 , tar upp saker som: 
  
 Överenskommelse med markägare och övervakning av arbete. 
  
 Borrning, konstruktion av borrhål och igenfyllning efteråt, vattenfö- retag. 
  
 Inhägnad och säkerhet. 
  
 Skydd för vattenkällor. 
  
 Provtagning av grundvatten. 
  
 Geofysiska undersökningar. 
  
 Restriktioner i nationalparker och andra värdefulla miljöer. 
  
 Prospekteringsarbetet 
 När prospektören inhämtat licensen kan arbetet fortsätta med borrning, schaktning och övrigt arbete som behövs för att få fram nödvändig data. En  
 Prospecting License  
 ger innehavaren rätten att genomföra undersök- ningar utan att ersätta markägaren för besväret. Detta förutsatt att arbetet inte medför skada på marken. Prospekteringsföretagen har dock gått sam- man och träffat en överenskommelse med en lantbruksorganisation om att betala ersättning till bönderna vid undersökningar. Orsaken till detta är att de tror att det lönar sig i längden. Om bönderna är nöjda så uppstår inga konflikter och den kompensation som företagen betalar övervägs av för- 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 353 
  
 delarna. När det gäller borrning så får markägarna i vissa fall betalt per meter som borras. Inte för att det blir större skada ju djupare man borrar utan för att arbetet tar längre tid. Ett exempel är IR £ 100 per 200 meter som borras. 
 En  
 Prospecting License  
 utfärdas oftast för en sexårsperiod. Varje år betalas en avgift för licensen som ökar i storlek vart annat år. Dessutom finns det en undre gräns för hur mycket innehavaren av en  
 Prospecting License  
 måste investera i prospekteringsarbete varje år. Denna minimi- summa måste vara så låg att även de mindre bolagen har ekonomiska möj- ligheter att behålla licensen så länge som det krävs för att upptäcka fyn- digheter. Å andra sidan måste den vara så hög att bolag inte kan hålla marken utan att utföra seriöst undersökningsarbete. Det kan i sådant fall leda till att ett antal företag blockerar möjligheterna för nya prospektörer. För några år sedan höjdes denna minimisumma för att fler företag skulle få chansen att prospektera på Irland och detta har gett goda resultat. För att uppmuntra prospektörer till att ansöka om prospekteringslicens i områden som inte är så attraktiva eller där prospekteringen är begränsad till vissa mineraler skapas ekonomiska incitament i form av reducerade avgifter och lägre investeringskrav. 
 Tabell 1 Consideration fees and expenditures for Prospecting Licenses. 
 Open Ground består av mark som inte är förindelad i licensom råden. Open Areas däremot är indelad i licensområden men för området har ännu inte någon licens utfärdats. 
  
 354  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 Normala avgifter och 
  
 Avgifter och Investeringskrav 
  
 Investeringskrav 
  
 för Incitamentsområden 
  
 Open Ground 
  
 Open Areas 
  
 År  
 (Avgifter) 
  
 IR£ 
  
 IR£ 
  
 IR£ 
  
 År  
 0-2 
  
 600 
  
 300 
  
 300 
  
 År  
 2-4 
  
 700 
  
 300 
  
 300 
  
 År  
 4-6 
  
 1 200 
  
 400 
  
 400 
  
 Totalt 
  
 2 500 
  
 1 000 
  
 1 000 
  
 År  
 (Investeringskrav) 
  
 År  
 0-2 
  
 8 000 
  
 2 000 
  
 2 000 
  
 År  
 2-4 
  
 12 000 
  
 3 000 
  
 4 000 
  
 År  
 4-6 
  
 16 000 
  
 4 000 
  
 8 000 
  
 Total 
  
 36 000 
  
 9 000 
  
 14 000 
  
 Vart annat år under licenstiden ska en utvärdering av prospekteringslicens lämnas in för att  
 Exploration and Mining Division  
 ska kunna veta om li- censinnehavaren följer villkoren och investerar tillräckligt mycket kapital i prospekteringsarbete. Licensinnehavaren får en påminnelse två månader innan utvärderingen ska göras och blir då ombedd att skicka in resultat och verksamhetsrapporter till  
 Exploration and Mining Division 
 . 
 Övriga tillståndsärenden och förvärv om parterna inte kommer överens 
 Om prospekteringsföretaget under licenstiden hittar en fyndighet och anser att den är värd att bearbeta har de några stora uppgifter framför sig. Innan bearbetning börjar måste tre olika tillstånd inhämtas nämligen: 
  
 State Mining Facility 
  
 Planning Permission 
  
 Integrated Pollution Control License 
  
 Själva tillståndet för bearbetningen av mineralerna kallas  
 State Mining Facility  
 och kan liknas vid bearbetningskoncession enligt svenska mine- 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 355 
  
 rallagen. Det finns dock olika varianter av detta beroende på vilken typ av ägande som den aktuella fyndigheten ligger under (se vidare nedan). Ut- över detta tillstånd behövs ytterligare två stycken för att få påbörja bear- betningen av en mineralfyndighet. Dessa är  
 Planning Permission  
 som är en typ av bygglov och  
 Integrated Pollution Control License  
 som är en ren miljölicens. De som utfärdar dessa tillstånd är de lokala planeringsmyn- digheterna 
 36  
 respektive  
 Enivironmental Protection Agency 
  
 37 
 . 
 Miljökonsekvensbeskrivning 
 Innan prospektören ansöker om något av de tre ovan nämnda tillståndet måste en bedömning göras av den planerade gruvans framtida effekter på miljön. Resultaten av denna bedömning ställs sedan samman i en miljö- konsekvensbeskrivning som ska bifogas samtliga tre ansökningar. Inne- hållet i en miljökonsekvensbeskrivning ska vara exploatörens analyser av de effekter som antas uppkomma på miljön till följd av projektet. Faktorer som ska beaktas är effekter på människan, flora, fauna, mark, vatten, land- skapet, kulturminnen mm. Endast vissa delar av miljökonsekvensbeskriv- ningen prövas under planprocessen. De delar som inte har med markan- vändningsplanering att göra, t.ex. föroreningar i vatten och luft, blir en del av den prövning som  
 Environmental Protection Agency  
 gör för en  
 Integ- rated Pollution Control License 
 . Framtagandet av en miljökonsekvensbe- skrivning kan ta upp till två år eftersom många olika händelser i många olika situationer måste gås igenom. 
 State Mining Facility 
 Som nämnts ovan finns det tre olika varianter av  
 State Mining Facilities  
 för bearbetning av mineraler. Det vanligaste av de tre tillstånden är  
 State Mining Lease  
 som gäller statligt ägda mineraler (se avsnitt om Mineral- och markrättigheter ovan). Vanligtvis ges detta för ett total utnyttjande av en mineralfyndighet under gruvans hela livstid. Enligt lag ska viss avgift utgå till ministeriet när ett leasingkontrakt mottagits av ett gruvbolag. Av- giften består dels av en årlig fast avgift ( 
 Dead Rent 
 ) och en rörligt pro- duktionsrelaterad avgift ( 
 Royalty 
 ). Avgifternas storlek varierar med förut- sättningarna och det gör även kalkylmetod och betalningssätt. Förhand- 
  
 36 
  
 De lokala planeringsmyndigheterna är ansvariga för den fysiska planeringen i området. Oftast är det County Council som är lokal planeringsmyndighet. 
  
 37 
  
 Environmental Protection Agency (EPA) motsvaras i Sverige närmast av Natur- vårdsverket. 
  
 356  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 lingarna mellan ministern och kontraktsinnehavaren blir därför avgörande och resultatet varierar från gång till gång. Vanligt är att royaltyn är en an- del av nettovinsten, en andel av intäkterna eller en avgift per volym mine- raler som bryts. För industrimineraler är det vanligaste att royaltyn be- stäms utifrån hur mycket som bryts i gruvan. 
 Andra faktorer som påverkar storleken på royaltyn är: 
  
 De ekonomiska förutsättningarna för gruvan 
  
 Hur royaltys ser ut i ett internationellt perspektiv 
  
 Behov av att fortsätta locka internationella investerare 
  
 En avvägning av hur vinsten skall fördelas mellan prospektören och staten 
  
 Utifrån dessa punkter förhandlas sedan en rättvis lösning fram. Lea- singkontraktet innehåller också villkor för hur gruvan skall skötas när det gäller t.ex. effektiv bearbetning, miljöskydd och återställande av marken vid gruvans upphörande. 
 Den näst vanligaste formen av tillstånd för bearbetning av mineraler är  
 State Mining License 
 . Denna utfärdas enbart för privatägda mineraler en- ligt 1979 års lag (se avsnitt om Mineral- och markrättigheter ovan). Gonzalez nistern vid  
 Department of the Marine and Natural Resources  
 är skyldig att betala kompensation till den som är ägare till mineralfyndigheten. När det gäller royaltyn så är förutsättningarna för innehavare av en  
 State Mining License  
 i stort sett desamma som för de som innehar  
 State Mining Lease 
 . Även de betalar en royalty till staten men procentandelen är oftast lägre eftersom staten inte äger mineralerna utan endast rätten att bearbeta dem. Nedan redovisas  
 Dead Rent  
 och royalty för de nyligen igångsatta gruvorna Hansen och Thompson. Hansen ligger under  
 State Mining License  
 och be- talar därför lägre avgifter jämfört med Thompson som ligger under  
 State Mining Lease 
 . 
 Hansen 
  
 Dead Rent (IR £/ år) 
  
 Royalty (%av intäkterna) 
  
 År 1 
  
 50 000 
  
 Produktionsår  
 1-3 
  
 1,5% 
  
 År 2 
  
 50 000 
  
 Produktionsår 4 
  
 2,5% 
  
 År 3 och framåt 
  
 100 000 
  
 Produktionsår 5 och framåt 
  
 3,0% 
  
 Efter stängning (en betalning) 
  
 20 000 
  
 Lisheen 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3 
  
 357 
  
 Dead Rent (IR £/ år) 
  
 Royalty (%av intäkterna) 
  
 År 1 
  
 50 000 
  
 Produktionsår  
 1-3 
  
 1,75% 
  
 År 2 
  
 100 000 
  
 Produktionsår 4 
  
 3,0% 
  
 År 3 och framåt 
  
 300 000 
  
 Produktionsår 5 och framåt 
  
 4,5% 
  
 Efter stängning (en betalning) 
  
 20 000 
  
 I övrigt behandlas i  
 State Mining License  
 samma sorts villkor som i ett 
 State Mining Lease 
 . 
  
 Det minst vanliga av de tre tillstånden är  
 State Mining Permission  
 som kan fås för bearbetning av statligt ägda mineraler. Skillnaden mot  
 State Mining License  
 är att rättigheten är mer begränsad. Endast en viss mängd får bearbetas under en viss period. Tidsperioden är vanligtvis mellan ett och två år men kan även vara längre. Syftet med detta begränsade tillstånd är att bearbetningen skall ha liten inverkan på fyndigheten om dess framtid är osäker. 
 När det gäller handläggningen av en ansökan för  
 State Mining Facility  
 så pågår hela tiden förhandlingar mellan  
 Department of the Marine and Natural Resources  
 och sökanden om ekonomiska- och andra villkor. Till- ståndet för bearbetningen ska i slutändan vara en överenskommelse mellan departementet och sökanden och innehålla villkor som anses vara lämpliga och i linje med det allmänna intresset. 
 Tillstånd för bearbetning av mineraler beviljas oftast inte om inte 
 Planning Permission  
 och  
 Integrated Pollution Control License  
 har skaf- fats. Om ansökan beviljas ändå innehåller kontraktet alltid en klausul med restriktioner mot att börja med arbetet innan alla tillstånd har skaffats. I vissa fall är  
 Department of the Marine and Natural Resources  
 skyldiga att offentliggöra att de avser att bevilja en ansökan. Olika regler gäller om mineralen i fråga är i statlig- eller privat ägo. Är mineralen statlig finns det ingen skyldighet att offentliggöra detta men i praktiken publiceras det än- då under två veckors tid i tidningar. Allmänheten har då 28 dagar på sig att lämna synpunkter. Om det gäller privatägda mineraler är det mer kompli- cerat. Enligt lag måste departementet publicera sina avsikter i tidningar men också delge alla som har ett intresse i aktuella mineraler och alla markägare och nyttjanderättshavare i området. Dessa sakägare har minst 28 dagar på sig att lämna synpunkter. I båda fallen finns kartor över det aktuella området utställda på den lokala polisstationen eller hos  
 Geologi- cal Survey of Ireland 
 38 
  
 . Om synpunkter lämnas har  
 Minister of the Marine and Natural Resources  
 möjligheten att hänvisa dessa till en gruvnämnd 
  
 39 
  
 38 
  
 Irlands Geologiska Undersökningar. 
  
 39 
  
 Gruvnämnden är en oberoende nämnd vars uppgift är att ge råd till  
  
 Minister of the Marine and Natural Resources  
 i vissa frågor. De har inte rätten att själva fatta 
  
 358  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 och måste göra så om någon begär det. Nämnden tar sedan dessa i beakt- ning och gör en utredning. Under utredningen hörs ovan nämnda minister, den som kom med synpunkterna, den som anser sig ha intresse i minera- lerna eller annan som det berör. Nämnden skriver sedan en rapport till ministern som med hjälp av det som framkommit fattar beslut i frågan. Innebär det ändringar i kontraktet måste dessa först diskuteras med sökan- den. (MNR 1997b, kap.9) 
 Integrated Pollution Control License 
 En hel del arbete måste läggas ner på att ta fram ansökan av licensen ( 
 Integrated Pollution Control License 
 ) till  
 Environmental Protection Agency 
 . Det är en lång och kostsam men nödvändig process som inte är över när ansökan är inlämnad. Ett ansökningsärende genomgår ett antal steg och det börjar redan innan ansökan lämnats in. Företaget som planerar att lämna in en ansökan ska annonsera i en lokal tidning och på plats om sina planer och meddela de lokala planeringsmyndigheterna. Sedan lämnar företaget in sin ansökan. När sökande fyller i ansökan ska häftet  
 Applica- tion Willis 
  
 40  
 användas som hjälp och hänsyn ska även tas till 
  
 Greene 
  
 41 
 . Båda dessa skrifter är framtagna  
 av Environ- mental Protection Agency  
 för att underlätta för sökanden att skriva en kor- rekt ansökan. Om  
 Environmental Protection Agency  
 upptäcker att det saknas relevant information kan de begära att ansökan kompletteras. Sökanden har då en månad på sig att lämna in den saknade informationen. När all komplettering har gjorts och inkommit till  
 Environmental Protec- tion Agency  
 har de två månader på sig att behandla ärendet och den som önskar har då också möjligheten att lämna skriftliga synpunkter på ären- det. Alla synpunkter beaktas och görs tillgängliga för allmänheten. Efter- som  
 Environmental Protection Agency  
 endast har två månader på sig att behandla ett ärende är det bra om synpunkterna kommer in tidigt i proces- sen. En ansökningsavgift måste betalas av sökanden och det finns två olika storlekar på denna beroende på verksamhetens omfattning. För att klassas som mindre får en etablerad verksamhet inte ha fler än 50 anställda och en ny verksamhet får inte ha kapitalkostnader som överstiger IR £ 3 mil- joner (ca. SEK 33 miljoner). Överskrids gränsvärdena klassas verksam- 
 beslut i tillstånds- och kompensationsfrågor utan ger bara rekommendationer till ministern som sedan fattar det slutliga beslutet. Nämnden skall bestå av en ordfö- rande och två ledamöter och dessa utses av ovan nämnda minister. 
  
 40 
  
 Integrated Pollution Control Licensing- Application Guidence Notes, EPA 97 
  
 41 
  
 Integrated Pollution Control Licensing- BATNEEC Guidence Note for the Ex- traction of Minerals, EPA 97 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 359 
  
 heten som större. Avgiften varierar också beroende på vilken typ av verksamhet som avses. För den grupp som är intressant i det här samman- hanget, Mineraler och andra material, är ansökningsavgiften för en min- dre verksamhet IR £ 4 500 (ca. SEK 50 000) och för en större IR £ 10 000 (ca. SEK 110 000). 
  
 Environmental Protection Agency  
 behandlar, liksom nämnts ovan, an- sökan i högst två månader. Under vissa förutsättningar kan denna behand- lingstid förlängas om sökanden accepterar. När  
 Environmental Protection Agency  
 är klara med sin utredning meddelar de sökanden, planeringsmyn- digheten och de som lämnat in synpunkter om vilket beslut som har fattats. De gör också beslutet tillgängligt för allmänheten genom publicering, ut- ställning och tillhandahållande av kopior. Allmänheten och företag har då möjligheten att överklaga beslutet under en viss överklagandeperiod. För sökanden eller licensinnehavare är denna period 28 dagar från det att de blev delgivna beslutet och det kostar honom IR £ 200 (ca. SEK 2200). När ett beslut har offentliggjorts har alla andra 21 dagar på sig att överklaga beslutet för en avgift (EPA 1996b) på IR £ 100 (ca. SEK 1100). Vid en överklagan ska nödvändiga dokument skickas in till byrån så att de kan behandla ärendet. I de fall där ingen överklagan inkommit vid överklagan- deperiodens utgång fastställs beslutet. Alla som överklagar beslutet får en kopia över alla andra överklaganden som gjorts. Under en enmånadsperiod har de möjligheten att lämna synpunkter på de andra överklagandena.  
 En- vironmental Protection Agency  
 kan kräva att en part lämnar in synpunkter på en annan parts överklagan om de anser att det är av intresse för rättvi- san.  
 Environmental Protection Agency  
 kan kalla till muntligt förhör om de anser att det är nödvändigt. Alla berörda parter ska underrättas om förhö- ret. Byrån utser sedan någon som ska leda förhöret och denna person be- stämmer sedan i vilken ordning som parterna ska höras. När  
 Environmen- tal Protection Agency  
 sedan skall fatta det slutgiltiga beslutet så tar de hänsyn till ansökan, överklaganden, synpunkter och eventuella för- hörsprotokoll. Inom tre arbetsdagar från det att beslutet fattats ska hand- lingen vara tillgänglig för inspektion hos byrån, publiceras i en lokal tid- ning, skickas till lokala planeringsmyndigheten och finnas för försäljning. 
  
 Både  
 Environmental Protection Agency  
 och licensinnehavaren kan under licensens giltighetstid initiera en genomgång av licensen och dess villkor. Licensinnehavaren kan i stort sett göra detta när som helst medan Environmental Protection Agency endast kan initiera en genomgång i vissa situationer. Om de inte har licensinnehavaren samtycke till en genomgång kan de endast göra en sådan om det finns förändringar i li- censinnehavarens verksamhet som förväntas öka de miljöfarliga utsläppen. När byrån har fattat beslut om att en genomgång ska göras är processen för denna i stort sett den samma som för en ansökan om licens. Även vid en 
  
 360  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 genomgång eller en granskning så förekommer avgifter. Dessa ligger dock något lägre än för ansökan av licensen och är IR £ 3 500 (ca. SEK 40 000) för en mindre verksamhet och IR £ 7 000 (ca. SEK 80 000) för en större. Själva ansökan om genomgången följs också av en avgift på IR £ 100 (ca. SEK 1100). 
 Förvärv om parterna inte kommer överens 
 En innehavare av en  
 State Mining Facility  
 som inte når överenskommelse med en markägare vad gäller en nyttjanderätt eller markförvärv, kan ansö- ka om att få tvångsförvärva marken eller rättigheten. Denna ansökan måste innehålla en detaljerad beskrivning av den sökta rättigheten och markägar- förhållandena. Ansökan prövas av  
 Exploration and Mining Division 
 . Se- dan fattas beslut av  
 Minister of the Marine and Natural Resources  
 och om ansökan beviljas utformar  
 Exploration and Mining Division  
 en förvärvs- order ( 
 Mining Facilities Aquisition Order 
 ). Minst en månad innan ordern verkställs skall berörda sakägare meddelas och det skall även annonseras om i tidningen. Kompensationskrav från markägare eller den som har en nyttjanderätt ska vara inne hos departementet inom två till fyra månader.  
 Exploration and Mining Division  
 förhandlar med markägaren eller den som äger den underordnade rättigheten om kompensationens storlek och om de inte kan komma fram till en lösning bestäms kompensationen av gruvnämnden. 
 Åsikterna bland branschfolket på Irland varierar när det gäller denna möjlighet som ministern har att tvångsförvärva mark. I praktiken har den inte använts på 25 år och bör endast användas om extrema förhållanden råder. På departementet ser man inga anledningar till att använda sig av detta tvång utan tycker att prospekteringsföretagen och markägarna själva skall lösa eventuella konflikter. Från prospekteringsföretagens sida kan det kännas som om det är fegt av staten att inte gå in och utnyttja de möjlig- heter de har med stöd i lag. Eftersom staten inte använder sig av den möj- lighet de har att tvångsförvärva mark befinner sig markägaren i en mono- polsituation och kan antingen vägra att sälja marken eller ta ut vilket pris som helst för den. På grund av skattebestämmelser blir det dock inte så lönsamt för markägaren att begära för högt pris. Andra tycker att proble- met ligger på ett djupare plan. Om en tvångsförvärvsorder skulle utfärdas idag för mark skulle den göra mer skada än nytta. För att det ska fungera måste en ändring av den allmänna opinionen göras. Gruvindustrin har fått mycket kritik och uppfattningen är att den gör stora ingrepp på miljön. Det som behövs är stöd från regeringen för att ändra detta så att de positiva sidorna kan föras fram och ändra opinionen. Ett annat exempel på en situ- 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 361 
  
 ation där staten har rätt att tvångsförvärva mark är vägbyggen. Då tvekar inte staten över att expropriera nödvändig mark 
 Sammanfattning 
 För att sammanfatta de prövningsförfaranden som beskrivits tidigare och klargöra vissa delar av dessa följer här en kort redogörelse. Beslut som fattas av  
 Minister of Department of the Marine and Natural Resources  
 går inte att överklaga. Sakägare kan dock kräva att departementets minister ber gruvnämnden granska beslutet och lämna en rekommendation på vad de anser om ärendet. Ministern har sedan att antingen fastställa sitt tidiga- re beslut eller beakta eventuella rekommendationer. 
 När det gäller  
 Planning Permission  
 så kan villkoren eller beslutet i sig överklagas till  
 An Cervantes 
  
 42  
 som är en lagstadgad oberoende nämnd. Överklagandetiden är en månad från det att beslutet fattades och varje irländsk medborgare har rätt att överklaga. De skriftliga synpunkter som kommer in under den tiden beaktas av  
 An Cervantes.  
 Om de an- ser att ärendet är extra viktigt kan de hålla offentliga höranden. Den dom som de senare avlägger kan överklagas till  
 High Court  
 och vidare till  
 Su- preme Court 
 . Respektive domstol avgör från fall till fall om överklagan har tillräcklig samhällelig betydelse för att tas upp. Som exempel kan nämnas att  
 Planning Permission  
 för gruvan i Hansen 1993 överklagades till  
 An Bord Pleanála 
 . Nämnden fastställde myndighetens beslut men de som överklagat gick vidare och sökte  
 judicial review 
  
 43  
 vid  
 High Court  
 och vidare i  
 Michael  
 som är den högsta instansen. Det slutade dock med att det  
 Planning Permissison  
 som beviljats av myndigheten stod sig. Ett beslut om  
 Integrated Pollution Control License  
 kan precis som när det gäller  
 Planning Permission  
 överklagas av varje irländsk medborgare. För sökanden är överklagandetiden 28 dagar från det att han delgavs beslutet. Övriga har 21 dagar på sig att överklaga från det att beslutet offen- tliggjorts. Alla som överklagat får sedan en sammanställning av samtliga synpunkter som de i sin tur har ytterligare en månad att lämna synpunkter på. När det sedan är dags för  
 Environmental Protection Agency  
 att fatta det slutgiltiga beslutet är de skyldiga att beakta alla synpunkter som ink- ommit. 
  
 42 
  
 Planning Appeal Board. Detta är en oberoende nämnd som behandlar överkla- ganden av beslut inom planeringsfrågor. 
  
 43 
  
 Judicial Review är en juridsk prövning som bl.a. kan göras på beslut fattade av An Cervantes. 
  
 362  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 Det bör också nämnas att hela processen från första undersöknin- garna fram till gruvdrift är lång och kostsam. Totalt kan det röra sig om ungefär tio år innan prospekteringsföretagen kan sälja sin pro- dukt. 
 Kommentarer 
 Generellt sett kan man säga att det som väcker störst missnöje när det gäller mineralexploatering på Irland är den ovan nämnda tid det tar för ett företag från det att de gör en upptäckt till det att mineralbearbetningen kan påbörjas. Många anser att denna tid måste förkortas om prospekteringsfö- retagen ska fortsätta investera i undersökningar på Irland. Jämförelser kan här göras med nya gruvländer, t.ex. Kazhaktstan där bearbetningen i vissa fall kan påbörjas redan efter tre år från en upptäckt. Att beslutspro- cessen tar betydligt kortare tid i vissa nya gruvländer beror på en mängd olika anledningar. I de länder där det går snabbt att öppna en gruva är lag- systemet och gruvpolitiken ofta instabil jämfört med t.ex. Irland och Thomas som har mycket stabila system. Nackdelen är då precis som nämnts ovan att beslutsprocessen tar längre tid och att det finns fler regler och restriktioner. Utvecklingen går nu mot allt stabilare system även i de nya gruvländerna samtidigt som de kan hålla nere tiden för beslutsprocessen. Detta innebär att konkurrensen hårdnar allt mer och att i stort sett alla län- der försöker förkorta tiden det tar från upptäckten av en fyndighet till be- arbetning. Det är då nödvändigt att analysera de olika delmomenten för sig och försöka hitta lösningar för att förkorta tiden för de olika momenten. För att kommentera vissa delar av minerallagarna och vissa moment i pro- cessen från prospektering till bearbetning av mineraler följer här mina egna kommentarer om problem i den ordning de uppstår i en process. I de fall där tidsaspekten är ett problem kommenteras även denna. 
 På Irland är det inte vanligt med konflikter mellan markägare och pro- spektör på prospekteringsstadiet. Enligt minerallagarna har inte markägar- na egentligen något att säga till om utan prospektören kan beträda marken och utföra nödvändig prospektering utan markägarens samtycke. Jag har fått uppfattningen att prospektören alltid tar kontakt med markägarna för att förklara vad deras arbete kommer att innebära och hur länge de plane- rar att utföra undersökningar. Dessutom har som tidigare nämnts prospek- teringsföretagen träffat en överenskommelse med en lantbruksorganisation om att ersätta bönderna för det besvär som undersökningarna medför. Detta har gett goda resultat och det förekommer i stort sett inget motstånd mot prospektering från markägarnas sida. I en situation där skada upp- 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 3  
 363 
  
 kommer på marken vid prospektering är dock prospektören kompensa- tionsskyldig enligt lag. En aspekt av prövningen av prospekteringslicensen som tål att funderas över är att det inte sker någon ren miljöprövning. Vis- sa riktlinjer finns dock uppsatta som en prospektör ska följa ( 
 Guidelines for Good Environmental Practice in Mineral Exploration 
 ) under pro- spekteringsarbetet. 
 Det finns liksom beskrivits i examensarbetet tre olika typer av ägande till mineraler på Irland. Detta medför givetvis svårigheter för alla inblan- dade parter eftersom olika bestämmelser gäller för olika ägandetyper. Detta är ett av de problem som medför att processen tar lång tid. Själva utredningsarbetet som ligger på prospektören är tidskrävande i sig och är det sedan fråga om privat ägda mineraler tillkommer ett kompensations- förfarande som även det tar tid. En lösningen till detta problem är att se till att all mark finns registrerad och där så är möjligt också eventuellt tillhö- rande mineralrättigheter. Sedan ska prospektören förvärva nödvändig mark och även det kan resultera i svårigheter. Normalt sett så kommer prospek- tören och markägarna överens om kompensation men i vissa fall motsätter sig markägaren förvärvet. Staten har då en möjlighet enligt lag att tvångs- förvärva mark i situationer där det är nödvändigt för bearbetningen av någon mineral att mark tas i anspråk av exploatören. Detta är en av de frågor som prospekteringsföretagen jag intervjuat lämnat flest synpunkter på eftersom staten inte använder sig av denna möjlighet till tvångsförvärv. Vissa prospekteringsföretag anser att staten borde utnyttja denna möjlighet medan staten å sin sida önskar att parterna löser eventuella konflikter om markförvärv själva. Frågan är om staten här gör en avvägning mellan de enskilda intressena, d.v.s. om de anser att markägarens intressen går före prospekteringsföretagens, eller om det endast är en fråga om att markäga- ren ska få maximal ersättning för sin mark. 
 Nästa steg i processen är att lämna in ansökningar till de tre tillstånden 
 Planning Permission 
 ,  
 Integrated Pollution Control License  
 och  
 State Mi- ning Facility.  
 I ansökningarna till samtliga tre tillstånd ska en bedömning av miljökonsekvenserna bifogas. Det tar lång tid att göra en sådan bedöm- ning men å andra sidan är det en nödvändighet ur miljösynpunkt och en del av Europeiska Unionens arbete mot ett långsiktigt bra omhändertagan- de av miljön. En fördel är att arbetet med detta kan utföras parallellt med prospekteringsarbetet och behöver därför inte förlänga processen avsevärt. Eftersom det inte är säkert att någon fyndighet upptäcks eller att tillstånd för bearbetning av eventuell fyndighet kommer att ges kan miljökon- sekvensbedömningen dock inte påbörjas för tidigt. Prövningarna av de olika ansökningarna för de tre ovan nämnda tillstånden sker något så när parallellt. Handläggningstiderna är ofta långa och en av de största förkla- ringarna till detta är att vem som helst kan överklaga ett beslut om  
 Integ- 
  
 Espinoza 3 
  
 SOU 2000:89 
  
 rated Pollution Control License  
 eller  
 Planning Permission 
 . Detta innebär att även de som inte är fullt insatta i den planerade verksamheten kan överklaga på grunder som i vissa fall inte är helt befogade. När det gäller  
 State Mining Facility  
 är ett av problem att det finns tre olika typer av till- stånd beroende på vilken typ av ägande av mineralerna som är aktuellt. De olika typerna av mineralägande har diskuterats ovan och en möjlig lösning till problemet med olika typer av tillstånd kan vara en enhetlig form av mineralägande. En annan möjlighet är att införa ett enhetligt tillstånd för bearbetning av mineraler som gäller samtliga tre former av mineralägande. 
  
 Sammanfattningsvis kan nämnas att min uppfattning är att man be- handlar miljöfrågorna som en av de viktigast aspekterna vid mineralex- ploatering på Irland vilket är mycket positivt. När det gäller äganderätten till mark och mineraler så är det, som ovan framgått, aningen invecklat. Precis som i Sverige är rätten att äga mark djupt förankrad i generationer. Kanske är det ännu viktigare på Irland med tanke på den politiska situation som varit mellan England och Irland. Det har varit och är fortfarande en känslig fråga och det är svårt att genomföra förändringar utan att det leder till missnöje och motstånd. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 365 
  
 Av Atkinson 
 Inledning 
 Bilagan utgör en sammanfattning av ett examensarbete med titeln Victorias minerallagstiftning - en beskrivning av den legala processen från prospektering till gruvdrift, som tillkom under hösten 1999 och våren 2000 på Kungliga Tekniska Högskolan, institutionen för fastigheter och byggande, avdelningen för fastighetsvetenskap. 
 7 Gruvnäringen i Australien 
 Mineraler har varit en del av Australiens kultur och utveckling ända sedan de första människorna bosatte sig på kontinenten. Aboriginerna använde olika mineraler till att färglägga stenmålningar. 
 Produktionen av mineral kom igång i slutet av  
 1700-talet 
  i och med engelsmännens kolonisering. Kring 1789 gjordes de första fyndigheterna av kol kring Newcastle i New South Wales. Brytning av kol påbörjades nära Newcastle 1799 och år 1800 exporterades det första kolet från Aus- tralien. Den första metallen som utvanns i Australien var bly i South Aus- tralia 1841. I samma stat började också koppar att brytas 1842. Det min- eral som gjorde Australien världskänt inom gruvindustrin var dock guld. Guldrushen startade under  
 1850-talet 
  i New South Wales och Hicks, där främst i städerna Ballarat och Bendigo. Rushen medförde att människor började emigrera till Australien och den växande befolkningen medförde en ökad jordbruks- och industriutveckling. Vid slutet av  
 1850-talet 
  pro- ducerade Australien nästan 40 % av guldet i världen. 
 Intresset och kunskaperna kring prospektering som väcktes i samband med finnandet av guld medförde att andra metaller upptäcktes. På 1870- talet blev Australien en viktig producent av tenn genom upptäckten av metallen på Tasmanien, i New South Wales och Queensland. I slutet av århundradet etablerades de första stora gruvorna. 
 I början av  
 1900-talet 
  var gruvindustrin väl etablerad i Australien. 75 % av den totala produktionen utgjordes av guld medan koppar, bly och silver stod för den återstående delen. Gruvindustrin påverkades dock i hög grad av kollapsen av priset på metall efter första världskriget. Detta medförde att många gruvor fick stänga. Under  
 1930-talet 
  hade gruvnäringen en obetydande roll i den australiska ekonomin. Då inga större fyndigheter hade påträffats sedan slutet av  
 1800-talet 
  trodde många att mineralre- 
  
 366  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 surserna i landet var på väg att sina och att industrin gradvis skulle dö ut. I slutet av  
 1940-talet 
  upptäcktes dock en rad mineralfyndigheter vilka kom att förändra industrins struktur och göra Australien till en viktig exportör av mineral. 
 På  
 1960-talet 
  upptäcktes nya mineraler som bauxit, nickel, volfram, uran och naturgas, vilket medförde ett nytt intresse i Australiens mineral- resurser. Produktionen av andra mineraler ökade också vid denna tidpunkt och landet blev en betydelsefull exportör av råmaterial, framför allt till industrier i Japan och Europa. Mineralindustrins tillväxt höll i sig till slu- tet av  
 1970-talet. 
  En av anledningarna till att tillväxten minskade var att kostnaderna för mineralindustrin hade ökat i Australien men priserna på mineral överlag inte hade gjort det. Industrin var också beroende av export och var tvungen att tävla om försäljningen av mineral med gruvor i andra länder. Trenden vände dock i början av  
 1980-talet 
  då Australien upplevde en guldboom. Från 1981 till 1985 ökade den australiska guldproduk- tionen från  
 18-57 
  ton och bara mellan  
 1984-1985 
  öppnades 24 nya guld- gruvor. Värt att notera är att nästan samtliga öppnade gruvor var belägna nära gamla gruvområden. Endast ett fåtal var upptäckter av helt nya fyn- digheter. 
 Idag är Australien ett av världens ledande gruvländer med stora miner- alresurser. Landet producerar ca 65 olika typer av mineraler och är värld- ens största producent av bauxit, diamant, bly, tantal och mineralsandkon- centraten ilmenit, rutil och zirconium silikat. Stora kvantiteter av svartkol utvinns i New South Wales för såväl den egna marknaden som för export. Fyndigheter av brunkol finns i Hicks, South Australia, Western Austra- lia och Tasmanien men det är endast i Hicks mineralen bryts. Diamant utvinns framför allt i Argyle i Western Australia och koppar i nordvästra Queensland. 
 Samtliga stater utvinner guld. Bradford är dock den stat som dominerar produktionen. Landets guldgruvor bidrar i hög grad också till produktionen av silver. Silver, bly och zink produceras framför allt i Mount Isa i Queensland, Harper i Northern Territory och Lucas i New South Wales. 
 Även järnmalmstillgångar finns i samtliga stater. Produktionen domin- eras av gruvorna i Western Australia, men betydande tillgångar finns också i South Australia och på Tasmanien. 
 Det finns idag över 400 medelstora till stora gruvor i Australien. Trots det stora antalet gruvor är mindre än 0,02 % av Australiens mark påverkad av gruvdrift. 
 Under det senaste decenniet har mer än 12 nya fyndigheter i världs- klass upptäckts. Av dessa är de flesta belägna inom redan etablerade gruvdistrikt. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 367 
  
 Hicks är alltså en av staterna i Australien. Anledningen till att denna stat valdes för uppsatsen är att staten, trots sin ringa yta har stora mineraltillgångar och under de senaste åren, mycket tack vare införan- det av en ny minerallag, upplevt ett rejält uppsving av prospekterings- aktiviteter. 
 8 Minerallagstiftningen i Hicks 
  
 8.1 
  
 Allmänt 
  
 Minerallagen i Hicks (the mineral resources development act 1990) trädde i kraft 1991. Lagen ersatte gruvlagen från 1958 (the Mines Act 1958). 
 1990 såg Tate regering över minerallagstiftningen för att försöka få fram en betydligt mer positiv och stimulerande investeringsmiljö. Tidi- gare hade gruvbolag i samband med ansökan om tillstånd att söka efter eller utvinna mineraler även tvingats ansöka om olika tillstånd rörande  
 miljö-, 
  plan- och kommunala frågor från respektive myndighet. Processen var med andra ord mycket krånglig samt tids- och kostnadskrävande vilket avskräckte många gruvbolag från att prospektera i Hicks. Den nya min- erallagen underlättade processen att ansöka om och få tillstånd att söka efter och utvinna mineraler avsevärt. Lagstiftningen är nu uppbyggd så att den part som behandlar ansökan också sköter kontakterna med och in- hämtar godkännanden från de myndigheter som handhar  
 miljö-, 
  plan- och kommunala frågor. Det skall dock påpekas att de miljökrav och miljöhän- syn som ställs på gruvbolag inte har försvagats i och med den nya lagen. 
 1993 gjordes vissa ändringar i lagen vilka medförde att processen strömlinjeformades ännu mer. 
 Syftet med lagen är att uppmuntra en ekonomisk livskraftig gruvindus- tri som använder mineralresurserna på ett sätt som överensstämmer med statens ekonomiska, sociala och miljömässiga målsättningar. 
 Mineral definieras som alla ämnen som förekommer naturligt i jordskorpan. Lagen innefattar alla dessa med undantag av vatten, sten och råolja. 
 I Hicks finns endast en gällande minerallag. Som komplement till minerallagen finns dock mineralbestämmelserna (the mineral resources regulations 1991). I dessa finns bestämmelser om bl a olika procedurer, avgifter, handlingar och andra frågor som är relaterade till tillstånd under minerallagen. 
  
 368  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 8.2 
  
 Äganderätt till mineraler och mark 
  
 Kronan äger samtliga mineraler oavsett om marken är privat eller tillhör kronan. För att få rätt att söka efter och utvinna mineraler krävs att en li- cens erhålls. Ägarskap över mineraler övergår från kronan till innehavaren av en licens då mineralerna separeras från marken i överensstämmelse med licensen. 
 I minerallagen definieras tre olika typer av mark tillhörande kronan. 
  
 Undantagna områden: nationalparker, arkeologiska områden etc. Denna mark är undantagen undersökning och gruvdrift. 
  
 Miller som är föremål för restriktioner: regionala parker, marina parker, historiska områden, vildmarksreservat etc. Tillstånd av ministern för naturvård och markskötsel krävs för att en licensinnehavare skall få ut- föra arbeten på marken. 
  
 Mark utan restriktioner: övrig mark som tillhör kronan. Ministern som 
  
 ansvarar för denna mark skall konsulteras innan en licens för att söka efter eller bearbeta mineral beviljas. 
 All övrig mark som inte tillhör kronan är privat. För privata markägare som förvärvade äganderätt över marken (landtitle) före år 1900 råder in- gen djuprestriktion, dvs markägaren äger all mark ned till jordens mitt. Markägare som förvärvat äganderätt över marken efter 1900 äger marken ned till 15 meters djup. Äganderätten innebär t ex att markägare har rätt att utvinna sten på sin mark ned till 15 meters djup utan att behöva betala någon avgift, royalty, till staten för detta. Beträffande mineraler har dock detta ingen betydelse då kronan äger samtliga mineraler och det är otillåtet att utvinna dessa utan tillstånd från staten. 
 Tabell 2.1. Markfördelning i Hicks. 
  
 Typ av mark 
  
 000 km² 
  
 % av Hicks 
  
 Kronans mark 
  
 Undantagna områden 
  
 29,6 
  
 13,0 
  
 Restriktioner 
  
 7,5 
  
 3,3 
  
 Utan restriktioner 
  
 35,1 
  
 15,4 
  
 Kronans mark totalt 
  
 72,2 
  
 31,7 
  
 Privat mark totalt 
  
 155,4 
  
 68,3 
  
 Miller öppen för under- 
  
 sökning och bearbetning 
  
 198,0 
  
 87,0 
  
 Miller i Hicks totalt 
  
 227,6 
  
 100 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 369 
  
 8.3 
  
 Restriktioner beträffande undersökning och bearbetning 
  
 Som nämnts ovan är viss mark undantagen undersökning och bearbetning. Detta gäller 
  
 Miller som är ett s k referensområde. Detta innebär ett markområde som är skyddat p g a att det är viktigt ur ekologisk synvinkel. 
  
 Nationalparker, vildmarksparker och statliga parker. 
  
 Miller som är skyddad under lagen om skydd för aboriginers arv. 
  
 Arkeologiska områden. 
  
 Ministern för jordbruk och tillgångar på departementet för naturtillgån- 
 gar och miljö kan dessutom undanta annan mark från att kunna vara föremål för undersökning eller bearbetning. Exempel på detta kan vara mark som är viktig att skydda ur miljömässig synpunkt. Vid sitt beslut skall ministern ta de sociala och ekonomiska följderna av beslutet i beak- tande. 
 Vissa byggnader och platser är skyddade från undersökning och bear- betning såtillvida att arbeten inte får utföras runt dessa inom en radie av 100 m och till ett djup av 100 m. Dessa byggnader och platser definieras i lagtexten och gäller bl a bostadshus, fabriker, vingårdar, sjöar, kyrkor, sjukhus, allmänna byggnader samt arkeologiska platser. Med tillstånd av markägare eller aktuell myndighet kan dock undantag från denna skyddsregel göras. 
  
 8.4 
  
 Tillstånd för undersökning och bearbetning av mineral 
  
 För att få rätt att leta efter mineral krävs en exploration licence, dvs en undersökningslicens. En mining licence, dvs en brytningslicens, krävs för att få utvinna en mineralfyndighet som hittats vid undersökningsarbete. 
 Utöver undersökningslicens och brytningslicens finns också miners right, Torres samt White authority. Dessa tre tillstånd finns i lagstiftningen för att även privatpersoner skall få möjlighet att söka efter mineraler. Trots att det är öppet för alla att ansöka om undersökningsliens eller brytningslicens är det nästan uteslutande gru- vbolag som ansöker om och innehar dessa då privatpersoner inte har de resurser som krävs för att finansiera och bedriva undersöknings- eller brytningsarbete under en undersökningsliens eller brytningslicens. Green vill dock uppmuntra prospektering och gruvaktiviteter även för allmän- heten och har därför infört dessa tre tillstånd. 
  
 370  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 Undersökningslicens 
 Victorias undersökningslicens (exploration licence) motsvarar under- sökningstillstånd i den svenska lagstiftningen. 
 Med undersökning avses geologiska, geofysiska och geokemiska mät- ningar, borrning, provtagning i syfte att göra kemiska eller andra analyser samt utvinning av mineraler från mark om syftet inte är att producera min- eralerna kommersiellt. 
 Undersökningslicenser beviljas av ministern på departementet för naturtillgångar och miljö. Licensen beviljas för en tidsperiod om upp till två år och kan förnyas. Storleken på licensområdet varierar mellan  
 1-500 
  km². 
 En undersökningslicens kan inte beviljas över ett område där en brytning- slicens redan finns. Innehavaren av en undersökningslicens har rätt att utföra undersökningsarbeten på den mark som täcks av licensen. För att få göra detta krävs dock att ett antal villkor är uppfyllda. Licensinnehavaren skall t ex komma överens med privata markägare om kompensation. (Se vidare kapitel 2.5 samt 4.1). 
 Brytningslicens 
 Med mining avses utvinning av mineral från mark i syfte att producera mineralerna kommersiellt. Termen inkluderar behandling och förädling av malm. 
 Victorias brytningslicens motsvarar vår bearbetningskoncession. Brytningslicenser beviljas av ministern på departementet för naturtill- 
 gångar och miljö. Licensen beviljas för en tidsperiod om upp till 20 år och kan förnyas. Storleken på licensområdet kan vara upp till 260 ha. 
 Innehavare av en brytningslicens har rätt att bryta och bearbeta mineral på den mark som täcks av licensen. Innehavaren har också rätt att söka efter mineraler, uppföra anläggningar i enlighet med licensen, använda eventuellt mineralavfall som producerats under arbetet under licensen samt med tillstånd från ministern avyttra mineralavfall som producerats under licensen. Innan arbete under en brytningslicens kan påbörjas måste innehavaren uppfylla ett antal villkor och få vissa tillstånd beviljade, (se kapitel 4.2). Licensinnehavaren skall t ex komma överens med privata markägare om kompensation och ansöka om ett planning permit (motsvarar det svenska bygglovet) eller förbereda en miljökonsekvens- beskrivning. (Se kapitel 2.5 samt 3.2). 
 Innehavaren av en brytningslicens skall betala royalties till staten för de mineral han utvinner. Royalties skall betalas varje kvartal. I samband 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 371 
  
 med detta skall licensinnehavaren också sända en redogörelse för det kvartalet till departementet för naturtillgångar och miljö, där samtliga de- taljer rörande produktion, försäljningsvärde samt kostnader beskrivs. 
  
 Mineral 
  
 Griffith 
  
 Gips för jordbrukssyften 
  
 A$ 0,40 per kubikmeter 
  
 Övriga mineral med undantag av guld 
  
 2,75 % av försäljningsvärdet 
  
 Guld 
  
 0 
  
 Miners right 
 En miners right är ett tillstånd för enskild person att söka efter mineraler på privat mark med medgivande av markägaren samt kronans mark. Ett medgivande av en markägare kan vara belagt med vissa förbehåll och dras tillbaka när som helst av markägaren. 
 Innehavaren av en miners right har rätt att för hand utvinna de miner- aler han hittar. Tillståndet innefattar dock inte utvinning i syfte att produc- era mineraler kommersiellt. I samband med att innehavaren av en miners right hittar mineraler övergår ägarskapet över dessa från kronan till till- ståndsinnehavaren. 
 Innehavaren av en miners right behöver inte licensinnehavares medgivande för att få söka efter mineraler på mark som berörs av under- sökningslicens. Han behöver heller inte meddela licensinnehavaren om de eventuella fynd han gör på marken. En miners right berättigar dock inte innehavaren av denna att prospektera på mark som berörs av en brytning- slicens. 
 En miners right är tidsbegränsad till två år. 
 Ansökan görs på särskild blankett och inlämnas till departementet för naturtillgångar och miljö som beviljar eller avslår licensen. 
 Innehavaren av en miners right som undersöker mark under den rätten får ej 
  
 använda någon utrustning i syfte att gräva i marken annat än icke- mekaniska handverktyg 
  
 använda explosiva medel 
  
 ta bort eller skada träd eller buskar på marken 
  
 störa någon aboriginplats eller aboriginobjekt på marken 
  
 Innehavaren av en miners right måste också reparera eventuella skador 
 på marken som uppkommit till följd av undersökningen. 
  
 372  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 Tourist fossicking authority 
 En Torres påminner om en miners right. Den största skillnaden är dock att detta tillstånd, förutom tillståndsinnehavaren, även berättigar de människor som följer med tillståndsinnehavaren ut i fält att söka efter mineraler. Ett tillstånd berättigar innehavaren och de personer som denne har med sig att leta efter mineraler på privat mark med medgivande av markägaren samt kronans mark. Detta gäller dock ej mark som berörs av en brytningslicens om inte licensinnehavaren gett sitt medgivande. Ett medgivande av en markägare kan vara belagt med vissa förbehåll och dras tillbaka när som helst av markägaren. 
 Rättigheten är tidsbegränsad till två år. 
 Ansökan görs på särskild blankett och inlämnas till departementet för naturtillgångar och miljö som beviljar eller avslår tillståndet. I ansökan skall bl a de föreslagna aktiviteterna och det förväntade antalet människor per vecka som kommer att leta efter mineraler anges. En karta visande området som ansökan gäller skall också redovisas. 
 Innehavaren av ett tillstånd får ej 
  
 använda någon utrustning i syfte att gräva i marken annat än icke- mekaniska handverktyg 
  
 använda explosiva medel 
  
 ta bort eller skada träd eller buskar på marken 
  
 störa någon aboriginplats eller aboriginobjekt på marken 
  
 Det är också innehavarens skyldighet att se till att de personer som letar efter mineraler under dennes tillstånd inte gör något av ovanstående. 
 Innehavaren skall även reparera eventuella skador på marken som uppkommit av någon person till följd av undersökningen under dennes tillstånd. 
 Tourist mine authority 
 Ett tillstånd för turistgruva berättigar innehavaren att ta utomstående personer till en gruva och låta dem utföra vissa beviljade aktiviteter där. Ansökan görs till ministern på departementet för naturtillgångar och miljö på särskild blankett. Till ansökan skall bifogas markägarens och eventuell brytningslicensinnehavares skriftliga medgivande. Uppgifter om projektets totala kostnad, det förväntade antalet människor som kommer att besöka gruvan samt en beskrivning av de föreslagna aktiviteterna i gruvan skall också redovisas. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 373 
  
 Innehavaren skall följa de villkor som uppställts för tillståndet och om marken berörs av en brytningslicens, de instruktioner som chefen för gru- van givit. 
  
 8.5 
  
 Kompensation till markägare 
  
 Kompensation blir aktuellt då innehavare av en licens ämnar utföra arbe- ten på privat mark- vare sig det är mark som påverkas eller mark som ar- betet kommer att ha en indirekt inverkan på. Med mark som påverkas avses mark till vilken tillträde krävs under arbetet under en licens och inkluderar markytan till ett djup av 100 m. 
 De privata markägarna kan kräva kompensation av licensinnehavare för alla skador som uppkommit på deras mark till följd av arbetet under en licens. Dessa kan t ex vara berövande av besittning av mark, skador på markytan eller marknadsvärdeminskningar. Ersättningen kan också ökas med upp till 10 % för ogripbara och icke monetära skador som annars inte är ersättningsgilla. Ersättning ges dock ej för värdet av eventuella miner- aler i marken. 
 Arbete som utförs på privat mark inom en licens kan vara direkt er- sättningsbar. Samma arbete kan ha inverkan på närliggande mark som, även fast den inte ingår i licensen, också kan ha rätt till ersättning. Er- sättning kan inte krävas för arbete som utförs på kronans mark, men när- liggande privat mark kan ha rätt till ersättning om arbetet påverkar den marken. 
 Ersättningen bestäms i de flesta fall genom överenskommelse mellan licensinnehavaren och markägaren. Överenskommelsen skall vara skriftlig och registreras på departementet för naturtillgångar och miljö. Överenskommelsen kan innehålla en beskrivning av licensinnehavarens arbete, datum för påbörjandet och avslutandet av arbetet, antalet fordon och anläggningar som kommer användas i arbetet m m. Victorian farmers federation (motsvarar LRF i Sverige) och Rios of mines (industriorganisation) har tillsammans tagit fram en mall för kompensa- tionsöverenskommelser. Användningen av denna är frivillig, men den täcker in de frågor som normalt uppkommer vid diskussion om kompensa- tion. Mallen togs också fram för att tillhandahålla ett enkelt tillvägagång- ssätt för bestämning av kompensation och undvika missförstånd som man av erfarenhet lärt sig varit vanliga tidigare. 
 Om en överenskommelse inte kan nås kan endera parten vända sig till markvärderingsavdelningen hos domstolen för administrativa överkla- ganden eller, om det rör sig om summor över A$ 50 000, till högsta dom- stolen i Hicks för ett avgörande. Domstolen kommer endast att avgöra 
  
 374  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 fallet om den är övertygad att parterna har försökt komma överens. Att en ersättningsfråga går till domstol för bestämning är dock ovanligt. Licens- innehavaren vill försöka undvika detta och ger därför oftast markägaren så stor ersättning att denne blir nöjd. 
 Licensinnehavaren kan också köpa marken av markägaren. I detta fall har markägaren inte rätt till någon ytterligare ersättning. Kompensation kan dock utgå om arbete har påverkan på närliggande privat mark. 
 9 Miljöaspekter och planeringsfrågor 
 Under senare år har intresset för gruvors inverkan på miljön ökat starkt. Detta har bidragit till att planering redan i ett tidigt skede görs för all mark som är föremål för gruvaktiviteter beträffande markens rehabilitering och användning efter det att gruvan lagts ned. Omfattningen av gruvans påverkan på miljön kan också minimeras genom en noggrann och omfat- tande miljökonsekvensbedömning samt hård kontroll och övervakning av gruvbolagets miljöprestationer och resultat. 
 Mineralindustrin är väl medveten om att samhället framför allt bedömer industrin utifrån standarden på dess miljöhantering. För att bibe- hålla samhällets stöd för prospektering och brytning måste gruvindustrin visa en hög miljöhanteringsstandard som backas upp av en förpliktelse att kontinuerligt förbättra den. 
  
 9.1 
  
 Undersökning 
  
 Generellt sett förekommer ingen ren miljöprövning av undersökningsli- censer. Ministern på departementet för naturtillgångar och miljö kan dock i samband med beviljandet av en licens införa villkor under vilka licensen gäller. Dessa villkor kan införas med hänsyn till t ex skyddet av miljön eller rehabiliteringen av marken. Av samma anledningar kan ministern också förändra en beviljad undersökningslicens eller lägga till villkor un- der vilka en beviljad licens gäller. 
 I två fall kan ministern besluta om att en miljöbedömning behövs. Dessa är fall då innehavaren av en undersökningslicens har för avsikt att ta stora prov från marken eller bygga vägar för att få tillgång till mark som tillhör kronan. Om ministern anser att dessa aktiviteter kommer att ha stor påverkan på miljön kan han kräva att licensinnehavaren presenterar en rapport där den påverkan arbetet kommer att ha på miljön beskrivs. Uti- från rapporten beslutar sedan ministern om arbetet skall tillåtas eller inte. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 375 
  
 9.2 
  
 Utvinning och bearbetning 
  
 I Hicks är alla gruvprojekt föremål för någon form av bedömning av miljöpåverkan innan de beviljas. Bedömningen sker utifrån framtagandet av en miljökonsekvensbeskrivning, MKB, eller en beskrivning av mil- jöpåverkan i samband med ansökan om ett planning permit. Ett planning permit motsvarar i det närmaste det svenska bygglovet. Normalt krävs att ett planning permit erhålls för att få bedriva gruvdrift på mark som täcks av en brytningslicens. Ett planning permit behöver dock inte erhållas om en miljökonsekvensbeskrivning har utarbetats av gruvbolaget och denna har bedömts av ministern för planering. En miljökonsekvensbeskrivning krävs vid projekt som är komplicerade och förväntas ha eller är kapabla till stor påverkan på miljön. 
 För gruvor som har för avsikt att släppa ut avfall i atmosfären eller vatten görs ytterligare en bedömning av miljöpåverkan. Bedömningen görs av miljöskyddsmyndigheten (the Environment Protection Authority, EPA) i samband med myndighetens beslut att ge gruvbolaget tillstånd eller inte att släppa ut avfall. 
 Nedan följer en utförligare beskrivning av miljöskyddsmyndighetens uppgifter samt processen kring en miljökonsekvensbeskrivning. 
 Miljöskyddslagen (the Environment protection Act 1970) utgör den lagstiftade stommen för miljöfrågor. Lagen kontrollerar de flesta former av miljöförstöring och innehåller viktiga restriktioner relaterade till gru- vdrift. Miljöskyddsmyndigheten arbetar under lagen med främsta mål att förhindra miljöförstöring från alla håll. En av myndighetens uppgifter är att ta fram state environment protection policies (SEPP) till the Gover- nor in Council. SEPP:s beskriver den mest fördelaktiga användningen av den del av miljön som skall skyddas och miljökvalitetsmål och program för att uppnå önskad nivå av skydd. Om någon orsakar utsläpp av avfall som inte överensstämmer med tillämplig SEPP döms han att betala maxi- malt A$ 20 000 och maximalt A$ 8 000 per dag om överträdelsen fortsät- ter. 
 För alla utsläpp med undantag av ljudstörningar krävs att tre krav är uppfyllda innan utsläppen påbörjas. 
  
 Utsläppen måste överensstämma med relevant SEPP. 
  
 Ett tillstånd att påbörja arbete (works approval) måste beviljas av mil- jöskyddsmyndigheten. 
  
 Ett tillstånd att släppa ut avfall måste beviljas av miljöskyddsmyn- digheten. 
  
 Processen med works approval ger miljöskyddsmyndigheten en möjlighet att utvärdera miljöeffekterna av ett förslag till projekt innan arbete påbörjas. 
  
 376  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 En ansökan om works approval skall göras till miljöskyddsmyn- digheten. Ansökan annonseras och om betydande kommentarer och in- vändningar lämnas från allmänheten, organiserar myndigheten ett möte mellan den sökande och allmänheten. Syftet med mötet är att bättre infor- mera allmänheten om förslaget till projekt, höra vad allmänheten har för synpunkter på detta och förtydliga vilka miljökrav som gäller för förslaget. I sitt beslut att bevilja eller avslå ansökan tar miljöskyddsmyndigheten bl a hänsyn till förslagets överensstämmelse med relevant SEPP och allmän- hetens synpunkter. 
 Områden som används för förvaring av gruvavfall i överensstämmelse med minerallagen och där endast markutsläpp sker är undantagna works approval. Endast de gruvor som har för avsikt att släppa ut avfall i atmos- fären eller vatten kräver works approval, vilket medför att de flesta gruvor sannolikt inte behöver detta eller tillstånd från miljöskyddsmyndigheten. 
 En miljökonsekvensbeskrivning krävs vid projekt som är komplicerade och förväntas ha eller är kapabla till stor påverkan på miljön. Lagen om miljöpåverkan (the Environment Effects Act 1978) beskriver hur proces- sen kring en miljökonsekvensbeskrivning skall gå till. 
 Om departementet för naturtillgångar och miljö anser att en miljökon- sekvensbeskrivning behövs hänskjuter de frågan till ministern för planer- ing. Hänvisningen kan också komma från den sökande själv, aktuell kom- mun eller enskilda personer som kan komma att påverkas av projektet. Ministern för planering bestämmer sedan huruvida en miljökonsekvens- beskrivning behövs. Denne tillsätter en kommitté som ger råd och hjälper den sökande vid framtagandet av miljökonsekvensbeskrivningen. Kom- mittén består av representanter från departementet för naturtillgångar och miljö, miljöskyddsmyndigheten, kommunen, vattenmyndigheten, allmän- heten m fl. 
 När miljökonsekvensbeskrivningen är klar ställs den ut i fyra veckor. Om ministern för planering anser att förslaget till projekt är komplicerat eller kontroversiellt skall han tillsätta en panel att utreda miljöeffekterna av förslaget. Panelen skall bl a utreda möjliga alternativ, hålla ett möte där allmänheten har rätt att komma med åsikter samt rekommendera om de anser att förslaget skall godkännas. Inom sex veckor efter det sista panelmötet hållits skall panelen förbereda en rapport till ministern för planering. Denne gör sedan en bedömning i frågan och publicerar en rap- port. Detta tar vanligtvis ca fyra veckor. Om ministern för planering god- känner projektet kan ytterligare tillstånd krävas innan arbete i gruvområdet kan påbörjas. 
  
 – 
  
 Gruvprojekt som förväntas släppa ut avfall i atmosfären eller vatten behöver tillåtelse av miljöskyddsmyndigheten att påbörja arbete (works approval). 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 377 
  
 – 
  
 Om förslag till gruvprojekt berör mark som tillhör kronan och är föremål för restriktioner krävs samtycke av ministern för naturvård och markskötsel. 
  
 Beroende på om kraven i minerallagen är uppfyllda ger slutligen de- partementet för naturtillgångar och miljö gruvbolaget tillstånd eller ej att påbörja arbete vid gruvområdet. 
 En  
 MKB-process 
  tar ca  
 8-9 
  månader. I samband med MKB- processen skall departementet för naturtillgångar och miljö upprätta en miljögranskningskommitté vars uppgift är att övervaka gruvprojektets utförande och effektiviteten hos miljöskydden. Kommittén består av rep- resentanter från olika statliga myndigheter, som t ex departementet för naturtillgångar och miljö, Parks Hicks och miljöskyddsmyndigheten, samt representanter från kommunen och allmänheten. 
 Gruvbolaget håller möten med kommittén vanligtvis fyra- sex gånger per år. På dessa möten diskuteras bl a den nuvarande gruv- och miljöverk- samheten, allmänhetens oro samt framtida handlingar i gruvan. En av fördelarna med kommittén är att samtliga parter som berörs av ett gru- vprojekt finns representerade. Alla parter har således möjlighet att säga sin mening och få sina intressen tillgodosedda. Gruvbolaget rapporterar regelbundet till miljögranskningskommittén. 
  
 9.3 
  
 Code for Environmental Management 
  
 I slutet av 1996 lanserade the Minerals Council of Australia landets första Code for Environmental Management för gruvbolag, vilket möjligen skulle kunna liknas vid en slags miljöcertifiering. Reglerna utarbetades som en reaktion på den starka oro kring industrins miljöprestationer som framförts av samhället och allmänheten. Förbättrade miljöprestationer är dessutom betydelsefullt för industrin. Att anta reglerna är frivilligt och öppet för alla gruvbolag. 
 Syftet med reglerna är att vägleda gruvbolag mot effektiva miljöpresta- tioner för varje fas av ett gruvprojekt, från undersökning till nedläggning av gruvan och slutlig rehabilitering. Regelsamlingen sätter upp nio huvud- principer som är fundamentala för att uppnå förträfflighet kring miljöman- agement och ska hjälpa gruvbolagen att progressivt förbättra deras presta- tioner. 
 Gruvbolagen skall 
  
 Integrera ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter i beslutsfat- tande och management. 
  
 Införa system för miljömanagement och utbilda anställda och entre- prenörer. 
  
 378  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 Höra vad samhället har för åsikter, oro och värderingar kring verksam- heten och utveckling av gruvprojekt. 
  
 Tillämpa riskhanteringstekniker för att uppnå önskvärda miljöeffekter. 
  
 Integrera miljöhantering i alla faser av ett gruvprojekt, från under- sökning till brytning och rehabilitering. 
  
 Sätta upp miljöprestationsmål. 
  
 Genomföra managementstrategier och regelbundet ompröva miljömål. 
  
 Se till att nedlagda gruvor rehabiliteras och lämnas i ett säkert skick. 
  
 Rapportera bolagets uppfyllande av reglerna och miljöprestationer till myndigheter och allmänheten. 
  
 De gruvbolag som antar reglerna skall varje år producera en miljörap- 
 port. Rapporten skall demonstrera gruvbolagets genomförande av reglerna och beskriva dess prestationer i förhållande till huvudprinciperna. Rap- porten skall också vara tillgänglig för allmänheten. Var tredje år ut- värderar en särskilt tillsatt person hur väl bolaget uppfyllt reglerna. Re- glerna har kompletterats med ett antal handböcker, riktlinjer och ut- bildningsprogram för att underlätta genomförandet och utvecklingen av miljömanagement. 
 Idag har 43 gruvbolag anslutit sig till reglerna. Dessa bolag innehar tillsammans över 300 projekt i Australien och utomlands. Under 1999 utvärderades reglerna och resultatet av detta är en uppdaterad Code 2000. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 379 
  
 10 Processen 
  
 10.1 
  
 Tillstånd att utföra undersökning 
  
 Processen att få tillstånd att utföra undersökningsarbeten kan delas in i två etapper: 
  
 1. 
  
 Ansökan om en undersökningslicens. 
  
 2. 
  
 Tillstånd att få påbörja arbete. 
  
 Ansökan om undersökningslicens 
 En ansökan om undersökningslicens skall göras hos ministern på departe- mentet för naturtillgångar och miljö. Ansökan skall bl a innehålla ett ar- betsprogram som i stora drag beskriver det arbete som planeras att företas under licensen. 
 Ansökningarna behandlas efter principen först till kvarn, dvs den ansökan som först kommer in över ett område får företräde. Om två an- sökningar inkommer på samma dag ges företräde till den ansökan som ministern anser har de bästa förutsättningarna. 
 Inom två veckor efter det att en ansökan fått företräde skall den sökande annonsera om ansökan i en onsdagsupplaga av en allmän tidning som finns i hela Hicks och i en lokal tidning som finns i det område ansökan gäller. Annonsen i den lokala tidningen skall innehålla en karta som tydligt identifierar vilket område ansökan gäller. 
 Vem som helst har rätt att invända mot beviljandet av en undersökning- slicens. Invändningarna skall vara skriftliga samt sändas till ministern inom 21 dagar efter det senaste datumet som ansökan annonserades. 
 Ministern kan bevilja eller avslå ansökan och bevilja en licens över ett område som är mindre än det ansökta. Ministern skall lämna sitt beslut inom tre månader från det att den sökande fått veta att hans ansökan hade företräde. Innan en licens beviljas skall ministern vara övertygad om att den sökande är en lämplig och ansvarsfull person, har för avsikt att följa lagens bestämmelser, har ett passande arbetsprogram samt kan finansiera arbetet och rehabiliteringen av marken. 
 Ett område för undersökningslicens varierar mellan  
 1-500 
  km². Under speciella förhållanden kan ministern godkänna ett större område. 
 En beviljad licens gäller inte förrän den är registrerad. 
 En undersökningslicens beviljas för upp till två år. Licensen kan förn- yas och en förnyelse beviljas normalt för ett år. En ansökan om förnyelse får ej göras senare än tre månader innan licensen löper ut. I ansökan skall 
  
 380  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 licensinnehavaren ange varför han vill att licensen skall förnyas. Ett arbet- sprogram samt beräknade kostnader för undersökningsarbetena skall också anges. 
 Den maximala tiden som en undersökningslicens kan vara gällande, inklusive förnyelser, är fem år. Ministern kan dock göra undantag från denna regel om han anser att det behövs mer tid för att kunna uppskatta de funna mineralernas ekonomiska livskraftighet eller det för närvarande inte är ekonomiskt genomförbart att utvinna mineralerna men kan bli det i framtiden. Vid den första förnyelsen sker en minskning av undersökning- sområdet med 25 %. Den tredje förnyelsen medför en ytterligare minskning av det ursprungliga området med 35 %. Ministern kan des- sutom förnya en licens över ett område mindre än det ansökta. Anlednin- gen till reduceringarna är att gruvbolaget inte skall kunna uppehålla ett markområde för länge utan koncentrera sina undersökningar till det om- råde de anser har störst potential beträffande mineralfyndigheter. 
 Innehavaren av en undersökningslicens skall dokumentera de handlin- gar som utförs under licensen. Innehavaren skall redovisa 
  
 – 
  
 en rapport för varje  
  
 6-månaders 
  period som sammanfattar den verk- samhet och de resultat som åstadkommits. I rapporten skall kostnaderna för undersökningsarbeten utförda på marken och i luften, borrning, re- habilitering av marken, administration m m redovisas. 
  
 – 
  
 en fullständig teknisk rapport för varje  
  
 12-månaders 
  period. Kraven i denna rapport är att redovisa samtliga geologiska, geofysiska, geokemi- ska och andra tekniska mätningar, samtliga hål som har borrats, ut- grävningar som genomförts samt kartor som visar lokaliseringen för dessa mätningar och utgrävningar. Eventuella slutsatser som dragits av mätningar eller andra aktiviteter skall också redovisas. 
 En bestämd summa pengar skall spenderas på en undersökningslicens varje år. 
 Tabell 4.1. Utgiftskrav för undersökningslicenser. 
  
 År 
  
 Fixerat (A$) 
  
 A$/km² 
  
 1 
  
 15 000 
  
 200 
  
 2 
  
 15 000 
  
 300 
  
 3 
  
 15 000 
  
 700 
  
 4 
  
 15 000 
  
 700 
  
 5 
  
 15 000 
  
 1 400 
  
 6 + 
  
 15 000 
  
 förhandlingsbart- dock inte 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 381 
  
 I den rapport som redovisas var sjätte månad anger licensinnehavaren hur han spenderat pengarna (geologiska undersökningar, olika mätningar, re- habilitering etc). 
 Vid förnyelse av en undersökningslicens tas hänsyn till hur väl licens- innehavaren följt de föreskrivna utgiftskraven. 
 Anledningen till att dessa regler finns är att statens regering ger li- censinnehavaren en exklusiv rätt till marken och licensinnehavaren skall inte kunna uppehålla marken utan att göra något med den. Statens re- gering vill också att licensinnehavaren skall utföra undersökningar på ett korrekt och grundligt sätt med minsta åverkan på marken och miljön. 
 Tillstånd att påbörja arbete 
 En licensinnehavare som har för avsikt att utföra arbeten under under- sökningslicensen skall utarbeta en arbetsplan. En arbetsplan beskriver det arbete som kommer att utföras under licensen. Planen skall innehålla in- formation om 
  
 – 
  
 det föreslagna arbetsprogrammets karaktär 
  
 – 
  
 lokalisering av de föreslagna aktiviteterna (inklusive kartor) 
  
 – 
  
 den beräknade tidsplanen för undersökningsarbetena 
  
 – 
  
 föreslagen rehabilitering av marken. 
  
 Licensinnehavaren skall lämna en rehabiliteringsförbindelse. En reha- biliteringsförbindelse är en summa pengar som licensinnehavaren betalar till ministern på departementet för naturtillgångar och miljö. Summan bestäms av ministern efter samråd med fullmäktige i aktuell kommun om det gäller privat mark. Berörs mark tillhörande kronan skall ministern des- sutom samråda med avdelningen för kronans mark och tillgångar på de- partementet för naturtillgångar och miljö. Rehabiliteringsförbindelserna bestäms från fall till fall. Storleken på rehabiliteringsförbindelsen påverkas av en rad faktorer som områdets och projektets storlek, beviljade aktiviteter under licensen och beräknade kostnader för rehabilitering. Storleken på förbindelsen är normalt ca A$ 5 000 för en undersökningsli- cens. Beroende på förhållandena kan den dock uppgå till A$ 10 000- 15 000. 
 Innebörden av förbindelsen är att licensinnehavaren rehabiliterar marken i enlighet med de villkor som uppställts i licensen. Rehabiliterin- gen skall ske kontinuerligt och skall i den mån det är möjligt färdigställas innan licensen löper ut. Om ministern är nöjd med rehabiliteringen åter- lämnas pengarna till licensinnehavaren. Om ministern inte anser att marken har rehabiliterats till belåtenhet kan han vidta nödvändiga åtgärder för att rehabilitera marken. Kostnaderna för detta tas ur rehabiliteringsför- 
  
 382  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 bindelsen. Ministern har dock endast rätt att göra detta om han först bett licensinnehavaren att rehabilitera marken och denne har misslyckats med detta inom en rimlig tidsperiod. När rehabiliteringen avslutats skall min- istern så snart som möjligt återlämna de pengar som eventuellt återstår av förbindelsen till licensinnehavaren. 
 Om ministern anser att rehabiliteringsförbindelsen inte är tillräcklig kan han när som helst kräva att licensinnehavaren utvidgar förbindelsen med en summa som ministern bestämt. 
 Licensinnehavare har ej rätt att beträda privat mark i syfte att utföra arbeten på denna, innan den privata markägaren lämnat sitt medgivande till detta eller kompensation bestämts. Det är upp till markägaren att bestämma om han vill ha någon ersättning. Licensinnehavaren tar bara upp frågan om kompensation ifall den privata markägaren inte lämnar sitt medgivande till licensinnehavaren att beträda marken. 
 Kan parterna inte nå en kompensationsöverenskommelse har de möjlighet att vända sig till markvärderingsavdelningen hos domstolen för administrativa överklaganden för bestämning, (se kapitel 2.5). 
 För att ha rätt att påbörja undersökningsarbeten skall licensinnehavaren 
 ha 
  
 1. 
  
 en godkänd arbetsplan 
  
 2. 
  
 en rehabiliteringsförbindelse 
  
 3. 
  
 erhållit samtliga nödvändiga tillstånd beträffande mark som påverkas (mark tillhörande kronan där restriktioner finns, skyddade byggnader och platser) 
  
 4. 
  
 om den mark som påverkas är privat 
  
 – 
  
 fått markägarnas medgivande att beträda marken; eller 
  
 – 
  
 gjort kompensationsöverenskommelser med markägare; eller 
  
 – 
  
 fått ersättningen bestämd av markvärderingsavdelningen hos domstolen för administrativa överklaganden; eller 
  
 – 
  
 köpt marken 
  
 5. 
  
 givit 21 dagars förvarning till huvudgruvinspektören och markägarna av den mark som påverkas om licensinnehavarens avsikt att påbörja ar- bete. 
  
 10.2 
  
 Tillstånd att utvinna och bearbeta mineral 
  
 Processen att få tillstånd att utvinna och bearbeta mineral kan delas in i två etapper: 
 1. Ansökan om en brytningslicens. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 383 
  
 2. Tillstånd att påbörja arbete. 
 Ansökan om brytningslicens 
 En ansökan om brytningslicens skall göras hos ministern på departementet för naturtillgångar och miljö. Ansökan skall bl a innehålla ett arbetspro- gram som i stora drag beskriver det arbete som planeras att företas under licensen. Är marken föremål för en undersökningslicens som innehas av annan än den sökande, krävs dessutom att ett skriftligt medgivande av innehavaren av denna lämnas i samband med ansökan. 
 Om ansökan berör jordbruksmark och den sökande inte äger marken, skall en redogörelse för den ekonomiska betydelsen av det föreslagna ar- betet presenteras i samband med ansökan. En kopia av redogörelsen skall också lämnas till markägaren/ägarna. Redogörelsen skall innehålla en bedömning av de fördelar det föreslagna arbetet kommer att medföra för staten Hicks, inklusive arbetstillfällen och avkastningsaspekter. Vidare skall den fördela den ekonomiska betydelsen mellan fastigheter med olika ägare. Markägare har rätt att invända mot en redogörelse om ekonomisk betydelse om de anser att Hicks skulle få större ekonomiska fördelar av att fortsätta använda marken som jordbruksmark. Detta skall göras till den sökande, ministern samt presidenten för det australiska institutet för värderare och markekonomer inom 30 dagar från det att markägaren mot- tog kopian. Presidenten tillsätter då en oberoende expert som utreder den ekonomiska betydelsen av det föreslagna gruvprojektet i förhållande till den fortsatta användningen som jordbruksmark. 
 Ansökningarna behandlas efter principen först till kvarn, dvs den ansökan som först kommer in över ett område får företräde. Inom två veckor efter det att en ansökan fått företräde skall den sökande annonsera om ansökan i en lokal tidning som finns i det område ansökan gäller. Är det ansökta området större än fem ha skall den sökande även annonsera i en onsdagsupplaga av en allmän tidning som finns i hela Hicks. Den sökande är skyldig att inom samma tidsperiod underrätta ägarna till den mark som påverkas om ansökan. 
 Den sökande skall mäta in och markera ut gränserna över det område som är föremål för ansökan. Den sökande har ej rätt att beträda marken i syfta att mäta in eller markera gränser om inte markägaren gett sitt skriftliga tillstånd till detta eller departementet för naturtillgångar och miljö beviljat tillstånd. Departementet har rätt att bevilja detta om den sökande försökt få markägarens tillstånd men denne vägrat ge sitt medgivande eller ej kunnat kontaktas. Innan detta tillstånd kan beviljas skall den sökande lämna en säkerhet mot risken för att markägaren eller 
  
 384  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 hans mark skadas under arbetet. Om detta ändå skulle inträffa kan säker- heten användas för att kompensera markägaren. Eventuell återstod åter- lämnas till den sökande senast 30 dagar efter det att ansökan beviljats eller avslagits. 
 Vem som helst har rätt att invända mot beviljandet av en brytningsli- cens. Invändningarna skall vara skriftliga samt sändas till ministern inom 21 dagar efter det senaste datumet som ansökan annonserades. 
 Ministern kan bevilja eller avslå ansökan och bevilja en licens över ett område som är mindre än det ansökta. Ministern skall lämna sitt beslut inom tre månader från det att den sökande fått veta att hans ansökan hade företräde. Ett område för en brytningslicens kan vara upp till 260 ha stort. Ministern kan dock godkänna större områden. 
 En beviljad licens gäller inte förrän den är registrerad. En brytningsli- cens beviljas för upp till 20 år. Licensen kan förnyas och en förnyelse beviljas för upp till 20 år. En ansökan om förnyelse får ej göras senare än tre månader innan licensen löper ut. I ansökan skall licensinnehavaren ange varför han vill att licensen skall förnyas. Ett arbetsprogram samt beräknade kostnader för kommande fem år skall också anges. 
 Innehavaren av en brytningslicens skall dokumentera de aktiviteter som utförs under licensen. Var sjätte månad skall licensinnehavaren redovisa en rapport. Denna beskriver olika kostnader för projektet, detaljer om un- dersöknings- och brytningsarbete, den rehabilitering av marken som ut- förts samt ett förslag till arbetsprogram för de kommande sex månaderna. Licensinnehavaren skall dessutom varje kvartal redovisa den kvantitet mineraler som producerats under licensen. 
 Tillstånd att påbörja arbete 
 Den sökande skall utarbeta en arbetsplan. Arbetsplanen skall bl a innehålla 
  
 – 
  
 förslag till åtgärder för att minimera ljud- och avfallsutsläpp 
  
 – 
  
 ett miljöövervakningsprogram som bl a beskriver de metoder som skall användas för att övervaka ljud- och avfallsutsläpp, den progressiva rehabiliteringen samt effekter på grundvattenmiljön. 
  
 – 
  
 en rehabiliteringsplan 
  
 En rehabiliteringsplan skall ta hänsyn till 
  
 – 
  
 markens speciella egenskaper 
  
 – 
  
 den omgivande miljön 
  
 – 
  
 behovet av att stabilisera marken 
  
 – 
  
 behovet av att återställa jordbruksmark till ett skick som ligger så nära det ursprungliga skicket som möjligt. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 4  
 385 
  
 I planen skall grundprinciperna för markens slutgiltiga användning efter det att gruvan lagts ned beskrivas. Förslag till hur den progressiva reha- biliteringen av marken under den tid gruvan är i drift kan gå till skall också finnas med. 
 Exempel på ingående parametrar i planen är återställande av vegeta- tion, rehabilitering av vägar och avlägsnande av anläggningar. Dessutom finns ytterligare frågor som, beroende på vilken typ av gruva planen gäller, skall behandlas. Planen skall tas fram av licensinnehavaren efter samråd med den privata markägaren om marken är privat och avdelningen för kronans mark och tillgångar på departementet för naturtillgångar och miljö om marken tillhör kronan. 
 Licensinnehavaren skall lämna en rehabiliteringsförbindelse. Summan bestäms av ministern efter samråd med den privata markägaren. Berörs mark tillhörande kronan skall ministern dessutom samråda med avdelnin- gen för kronans mark och tillgångar på departementet för naturtillgångar och miljö. Rehabiliteringsförbindelserna bestäms från fall till fall. Vad gäller brytningslicenser finns inga regler beträffande storleken på för- bindelserna. För stora gruvor kan förbindelsen uppgå till flera hundratusen dollar. 
 Licensinnehavaren skall rehabilitera marken i enlighet med rehabili- teringsplanen. Rehabiliteringen skall ske kontinuerligt och skall i den mån det är möjligt färdigställas innan licensen löper ut. Om ministern är nöjd med rehabiliteringen återlämnas pengarna till licensinnehavaren. Om marken är privat skall dock ministern rådgöra med markägaren och fullmäktige i aktuell kommun innan han lämnar tillbaka pengarna. 
 Licensinnehavare skall ansöka hos den lokala planeringsmyndigheten om ett planning permit eller utarbeta en miljökonsekvensbeskrivning. 
 En brytningslicens kräver att ett planning permit erhålls om det inte har varit föremål för en miljökonsekvensbeskrivning och en bedömning av denna har gjorts av ministern för planering, (se 3.2). 
 Licensinnehavaren skall ansöka om tillstånd att påbörja arbete. Ett till- stånd att påbörja arbete skall beviljas om licensinnehavaren har 
  
 1. 
  
 en godkänd arbetsplan 
  
 2. 
  
 en rehabiliteringsförbindelse 
  
 3. 
  
 erhållit samtliga nödvändiga tillstånd (planning permit eller MKB) 
  
 4. 
  
 om den mark som påverkas är privat 
  
 – 
  
 fått markägarnas medgivande att beträda marken; eller 
  
 – 
  
 gjort kompensationsöverenskommelser med markägare; eller 
  
 – 
  
 fått ersättningen bestämd av markvärderingsavdelningen hos 
  
 domstolen 
  
 för 
  
 administrativa 
  
 överklaganden 
  
 eller; 
  
 köpt marken 
  
 386  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:89 
  
 5. 
  
 givit 21 dagars förvarning till huvudgruvinspektören och markägarna av den mark som påverkas om licensinnehavarens avsikt att påbörja ar- bete 
  
 Ett tillstånd att påbörja arbete har ingen verkan före registringen. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 387 
  
 Länsstyrelsernas svar på utredningens enkät  
 1999-09-09 
  
 1. Förekommer det eller har det förekommit någon mineralprospekte- ring som sker enbart med stöd av allemansrätten i Ert län? Beskriv i så fall kortfattat Era erfarenheter av sådan prospektering 
  
 AB-län 
  
  Stockholm 
 Okänt. 
  
 C-län, 
  
  Uppsala 
 Ja, mineraljakten för allmänheten som bygger på prospektering med stöd av allemansrätten. 
  
 E-län, 
  
  Östergötland 
 Det har förekommit och framkommit i tidningsartiklar, dock inget som Lst har hanterat. 
  
 F-län, 
  
  Jönköping 
 Inte vad vi känner till. 
  
 Campos, 
  
  Kronoberg 
 Ja, det har förekommit. Vi har från markägarhåll erfarit en oro och irritation över de undersökningar som utförts och som enligt uppgift skett utan markägarens vetskap. Vi ifrågasätter om det är rimligt att stödja sig på allemansrätten i samband med vissa markundersökningar. T ex kan provtagning genom grävning, framför allt i oskadad terräng, enligt vår uppfattning inte vara förenlig med allemansrätten. Hur kan prospektören vara säker på att åtgärden inte innebär intrång i markäga- rens eller annan rättsinnehavares rätt. 
  
 H-län, 
  
  Kalmar,  
 T-län, 
  Örebro 
 Nej. 
  
 I-län, 
  
  Gotland 
 Nej. Prospektering för kalksten sker av verksamma bolag. Om bergolja räknas som mineral sker all prospektering efter noggranna förberedel- ser och myndighetskontakter. 
  
 388  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 K-län, 
  
  Blekinge 
 Lst har blivit uppringd av en markägare som informerade om att han själv kört bort en person, som med stöd av allemansrätten, vaskade efter guld i Bräkneån. Uppringningen föranledde ingen åtgärd från Lst:s sida eftersom ingen skada uppkommit. 
  
 L/M-län, 
  
  Skåne 
 Prospektering som genomförts på allemansrättslig grund har veterligen inte förekommit i Skåne. 
  
 U-län, 
  
  Västmanland 
 Ej vad Länsstyrelsen känner till. 
  
 W-län, 
  
  Dalarna 
 Vet ej. 
  
 X-län, 
  
  Gävleborg 
 Blockletning förekommer troligen med ganska hög intensitet. Vi kän- ner inte till något fall av längre gående prospektering enbart med stöd av allemansrätten. 
  
 Y-län, 
  
  Västernorrland 
 I länet bedrivs sedan flera decennier organiserad mineraljakt för all- mänheten. Drivs i projektform mellan Lst och SGU. (Omfattar även Z, AC och  
 BD-län) 
  Utgör komplement till professionellt driven pro- spektering. Inga kända konfliktsituationer föreligger. 
  
 Z-län, 
  
  Jämtland 
 Endast i liten omfattning i samband med Mineraljakten. Lst kontaktas aldrig. Lst har inte erfarit att markägare har reagerat. Inte heller har några nämnvärda skador på natur- och kulturmiljöer noterats. 
  
 AC-län, 
  
  Västerbotten 
 Länsstyrelsen känner inte till något sådant fall. 
  
 BD-län, 
  
  Norrbotten 
 Ja, även i organiserad form som t ex mineraljakten och som arbets- marknadsåtgärd. Prospekteringen har skett med handverktyg – ej med tyngre utrustning. Inga påtagliga skador eller störningar har rapporte- rats. 
 2. Finns det naturreservat inom länet som berörs av undersökningstill- stånd enligt minerallagen? Ange namn 
  
 AB-län 
  
 Utö naturreservat (Haninge kommun), Vattgrusmossen (Södertälje kommun), Ev. blivande naturreservat: Oaxen (Södertälje kommun), Stora Vika (Nynäshamns kommun), Erstavik (Nacka kommun) 
  
 H, K, Y,  
  
 Z-län 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 389 
  
 Nej. 
  
 E-län 
  
 Antalet idag för Lst kända gällande undersökningstillstånd i länet är 12. Undersökningsområdenas storlek varierar alltifrån 20 ha till 2 700 ha. Undersökningarna har i huvudsak avsett norra delen av länet (södra delen av Bergslagen) i Finspångs och Motala kommuner, men har även avsett andra delar, t ex Söderköpings och Mjölby kommuner. 
 Lst har inte tagit fram vilka skyddade områden som berörs av gäl- lande undersökningstillstånd. Däremot kan sägas att det finns skyddade områden enligt 7 kap. Miljöbalken som berörs/har berörts. Det finns också rikligt med områden skyddade enligt Kulturminneslagen som be- rörs/har berörts. Sistnämnda områden är i många fall endast lite eller inte alls inventerade utifrån kulturmiljöhänseende. 
  
 F-län 
  
 Ja. 
  
 1. 
  
 Soto och Röttleån, se bilaga 1. 
  
 2. 
  
 Taberg (gruvrättighet) 
  
 Campos 
  
 Vi har för närvarande fyra gällande undersökningstillstånd. Det finns inga naturreservat inom dessa områden eller i dess omedelbara närhet. 
  
 I-län 
  
 Naturvårdsområdet Gotlandskursen som är en zon lika bred som strandskyddet med en areal på ca 10 000 ha kan ingå i något område som berörs av undersökningskoncession för olja. Naturvårdsområdet överfördes till naturreservat. 
  
 L/M-län 
  
 Det finns inget naturreservat inom området med undersökningskonces- sion enligt minerallagen. Däremot finns inom koncessionsområdet fas- tigheter som förvärvats av staten (Onslunda, Tomelilla kommun) i syfte att avsättas som naturreservat. Sådana markköp har gjorts, innan beslut om undersökningskoncession meddelades. För delar av dessa fastighe- ter finns inskriva rättigheter till mineralbrytning mm från 1951. 
  
 O-län 
  
 Inte vad länsstyrelsen känner till. 
  
 T-län 
  
 Ja. Grängshytteforsarna. 
  
 U-län 
  
 Naturreservaten Kalksugnsberget (Arboga), och Skäret, Reutersbergs hästhage och Slottsholmen i Kungsör. 
  
 W-län 
  
 Ja. Valla Mosse, Bispbergs (?) klack, Väsjön, Lugnet, Jätturu (?) 
  
 390  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 De senaste årens undersökningstillstånd har vi ej digitaliserade. Därför vet vi ej om fler reservat behövs. 
  
 X-län 
  
 Ja, ett flertal.Gustavsmurarna, Matyxsjön, Igeltjärn och Bläcktärnsjön i Gävle kommun. Voxnan i Ovanåker. 
  
 AC-län 
  
 Svar på fråga 2 och 3. Nej inte så vitt vi vet. Varken vi, Skogsvårdssty- relsen eller kommunerna har dock sådana tillsynsresurser att det med säkerhet går att veta. Det rör sig om mer än 250 skyddade områden (nationalpark, naturreservat, naturminnen, biotopskyddsområden, djur- skyddsområden och skyddsområden för vattentäkter). Det är nog stor risk att bergmästaren inte har en ajourhållen, komplett förteckning över alla dessa områden. Länsstyrelsen digitaliserar dock alla områden fortlöpande och kan tillhandhålla dessa  
 GIS-skikt 
  till alla som har till- gång till egna  
 GIS-system. 
  
 BD-län 
  
 Ja. Sjaunja (285 000 ha), Ward (40 100 ha), Dåkketanjaure (21 000 ha), Harrejaure (26 700 ha). Prospektering har främst varit aktuell i de stora fjällnära urskogsreservaten samt i de domänreservat som är under överföring till Ross. 
 3. Finns det andra områden i ert län, vilka är skyddade enligt 7 kap  
 9-12 
  §§ eller  
 19-23 
  §§ miljöbalken och som berörs av under- sökningstillstånd enligt minerallagen? Ange kategori och namn 
  
 AB-län 
  
 Ytterby varphögar, naturminne, Vaxholms kommun 
  
 G, H, I, K, Z,  
  
 BD-län 
  
 Nej. 
  
 AC-län 
  
 Se fråga 2. 
  
 F-län 
  
 Nej, inte enligt balken, men det kan ev. vara aktuellt för gamla vat- tenskyddsområden enl. VL 
  
 L/M-län 
  
 Ett vattenskyddsområde vid Smedstorp, Tomelilla kommun är beläget inom område med undersökningstillstånd enligt minerallagen. Vidare finns ytterligare två vattenskyddsområden (Stiby och Ö:a Vemmerlöv) som gränsar till koncessionsområdet. Om dessa är berörda av under- sökningstillståndet beror på  
 grundvatten-förhållandena 
  i området samt var och hur undersökningar sker. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 391 
  
 O-län 
  
 Inte vad länsstyrelsen känner till. 
  
 T-län 
  
 Vid en hastig genomgång av våra databaser i digital form: Kulturarvet: finns ej. 
 Naturminne: berörs ej. 
 Biotopsskydd: kan beröra något generellt olja (?). Djur- och växtskydd: berörs ej. 
 Vattenskydd: berörs i tre fall om det yttre skyddsmålet tas som gräns 
  
 U-län 
  
 Undersökningstillstånd nr 41 Haneberg i Heby kommun. Biotops- skyddsområde (Skogsvårdsstyrelsens) 
  
 W-län 
  
 Flyttblock, Säters kommun. Biotopsskyddsområde i Söderbäcke. 
  
 Y-län 
  
 Kan ej uteslutas alt. högst troligt. Gällande undersökningstillstånd finns f n ej som  
 GIS-skikt. 
  Arbetet med sådant pågår men är ej slutfört. Registret med fornminnen är manuellt. Det mesta av naturvårdsinfor- mationen (naturvårdsobjekt) finns på  
 GIS-skikt 
  på Lst. Uppgifter om skyddsvärda biotoper i (?) finns hos Skogsvårdsstyrelsen och kan fås via Internet. P g a rådande förhållanden har det inte varit möjligt att göra en sammanställning till underlag för fullgott svar på fråga 3. 
 4. Redogör kort för beredningsrutinerna vid beslut enligt frågorna 2 och 3. Hur beaktas mineralintresset? 
  
 AB-län 
  
 Inget mineralintresse har varit aktuellt i något skyddsområde. Oaxens naturreservat i Södertälje kommun kan ev. bli det första. 
  
 C-län 
  
 Underlagsarbete på Lst bl a markägarförhandlingar. Remisser bl a till bergmästaren 
  
 E-län 
  
 Förhandlingar med markägare. Remiss till berörd kommun, NV, ev lokal naturskyddsförening och markägare. Beslut av Lst, i vissa fall av Lst:s styrelse. Vissa biotopskyddsområden beslutas av Skogsvårdssty- relsen. Vid beslut om skyddsområde beaktas mineralförekomsten i princip endast om den är av riksintresse. 
  
 392  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 F-län 
  
 Beaktas ej om det inte finns några sådana kända intressen. Dessutom saknas geologiskt  
 under-lagsmaterial 
  av sådan kvalitet att ev. minera- lintressen kan beaktas. Lst har uppmärksammat detta, se bilaga 2. 
  
 Campos 
  
 - 
  
 Genomgång av kända kunskaper om området, bl.a. geologi. 
  
 - 
  
 Upprätta förslag till beslut (karta, syfte, beskrivning). 
  
 - 
  
 Remiss eller föreläggande att komma in med erinringar till myndig- heter och sakägare enligt gällande förordning samt till övriga som be- döms kunna tillföra ärende något. 
  
 - 
  
 Värdering av intrång och förhandlingar med sakägare om ekono- misk ersättning. 
  
 - 
  
 Beslut och delgivning av beslutet enligt gällande regler. 
  
 Inom de skyddade områdena har inga kända mineralintressen berörts. 
  
 H-län 
  
 Har ej särskilt beaktats. 
  
 I-län 
  
 Jag sysslar med allmän naturvård och vet att mineralintresset (olja) inte beaktas med skydd enl. 7 kap  
 9-12§§. 
  Sakägare och intresseorganisa- tioner har möjlighet att påverka utformningen av förordnanden. Jag tror inte att oljeutvinningsintresset beaktas med skydd enl.  
 19-23§§. 
  
 K-län 
  
 Frågeställningen har inte varit aktuell för de två undersökningstillstånd som medgivits inom länet. 
  
 L/M-län 
  
 Lst har ett länsomfattande planeringsunderlag. Vid beredning av ärende om skyddsområde insamlas normalt fakta som klarlägger vilka olika sakområden som är berörda. Handlingsprogram, som redovisar riksin-  
 tresse-område, 
  regionala värdeobjekt mm för olika sakområden, är vik- tiga dokument i detta sammanhang liksom kommunernas översiktspla- ner. 
 Förslag att bilda skyddsområden remissbehandlas med bl a berörda sakägare och kungörs normalt också så allmänheten får kännedom om förslaget och tillfälle att lämna synpunkter. SGU är  
 rem-issinstans 
  i re- servatsärenden, om det inte är uppenbart att ärendet saknar betydelse för SGU. Lst har ett länsomfattande planeringsunderlag som SGU re- dovisat för den översiktliga planeringen. 
 I Skåne har SGU i början av  
 1980-talet 
  på uppdrag av och i samar- bete med Länsstyrelse tagit fram rapporterna Malmer, industriella och bergarter i Kristianstads resp. Malmöhus län. Rapporterna redovisar förekomster av malmer, industriella mineral och bergarter som kan tän- 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 393 
  
 kas vara av ekonomiskt intresse. Därutöver finns grushushållningspla- ner framtagna för olika delar av Skåne. 
  
 T-län 
  
 Inget speciellt beaktande av mineralintresset. Arbetet fokuserat på skyddet av befintliga naturvärden. Skyddsbehov – Aktualisering av skyddsinsats – Arbetsprocess inom Lst – Beslut. 
  
 U-län 
  
 Förslag till beslut remissbehandlas, varefter beslut fattas och kungörs. Bergmästaren hörs normalt inte. 
  
 W-län 
  
 Förslag på beslut sänds på remiss till markägare, kommuner, Natur- vårdsverket, Vägverket, Skogsvårdsstyrelsen m fl. Mineralintresset be- aktas sällan. 
  
 X-län 
  
 Vid reservatsbildning sker ingen rutinmässig kontroll av mineralintres- set. 
  
 Y-län 
  
 Reservatsärenden: Området diskuteras och godkänns av NV. Diskus- sioner med markägaren föres. Värdering och förhandling sker och en överenskommelse träffas med markägaren. Förslag till beslut + sköt- selplan remissbehandlas. Lst fattar beslut. Mineralintresset har hittills inte beaktats i ärendehandläggningen. 
  
 Z-län 
  
 Kontroll av mineralintresset har inte ingått i beredningsrutinerna då det aldrig varit aktuellt. 
  
 AC-län 
  
 Länsstyrelsen redogör i det följande kort för rutinerna vid reservats- bildning. Efter det att Länsstyrelsen gått igenom allt tillgängligt un- derlagsmaterial för det berörda området håller Länsstyrelsen ett infor- mationsmöte med berörda markägare. I samband med mötet skickar Länsstyrelsen ut ett förslag till avgränsning, reservatsföreskrifter m.m. på remiss till markägarna, kommunen, Skogsvårdsstyrelsen och Natur- vårdsverket. Länsstyrelsen har underlag beträffande de fyndigheter av ämnen eller material som är av riksintresse enligt 3 kap 8 §, 2 st. miljö- balken. I den utsträckning det finns gällande undersökningstillstånd in- om berörda fastigheter framkommer detta normalt vid markägarkon- takterna. Länsstyrelsen har dessutom egen geovetenskaplig expertis som deltar i handläggningen. I och med införandet av kunskapskravet enligt 2 kap 2 § miljöbalken och kopplingen till 12 kap 6 § miljöbalken så skall normalt ingen undersökningsverksamhet kunna ske inom om- 
  
 394  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 råden med höga natur- eller kulturvärden utan att Länsstyrelsen haft samrådskontakter med berörd prospektör 
  
 Contreras 
  
 Vid beslut om bildande av naturreservat remitteras förslagen till berg- mästaren + till de gruvföretag som arbetar i området (ex LKAB Boli- den). Mineralprojektering tillåts inom reservaten, antingen genom dis- pens eller genom undantag i reservatsföreskrifterna. 
 5. Finns det fornminnen, byggnadsminnen eller kulturhistoriskt värde- fulla miljöer i områden som berörs av undersökningstillstånd enligt m i- nerallagen? 
  
 AB-län 
  
 Ja, det kan förekomma. Stockholms län är en rik kulturbygd varför det är troligt att ett undersökningstillstånd berör flera värdefulla kulturhis- toriska miljöer. 
  
 C-län 
  
 Vet ej, men sannolikt finns det. 
  
 E-län 
  
 Se fråga 2. 
  
 F-län 
  
 Ja, med all säkerhet. 
  
 Campos 
  
 Fornlämningar har noterats. 
  
 H-län 
  
 Nej. 
  
 I-län 
  
 Eftersom koncessionsområdena är mycket stora vad gäller olja och Gotland har rika kulturhistoriska lämningar så finns det många men hänsyn tas till dessa. 
  
 K-län 
  
 Ja. 
  
 L/M-län 
  
 Det förekommer ett mycket stort antal lagskyddade fornlämningar in- om området med undersökningskoncession. Vidare kan konstateras att det också förekommer ett stort antal kulturhistoriskt värdefulla miljöer inom koncessionsområdet. 
 Området kring Andrarum/Kristinehov är t ex av intresse för kultur- miljövården. Kristinehovs slott med omgivningar planeras få status som byggnadsminne. Det är ännu ej klarlagt om byggnadsminnet kom- mer att beröra någon del av koncessionsområdet. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 395 
  
 O-län 
  
 Fornlämningar berörs i en del fall. 
  
 T-län 
  
 Ibland, framför allt fornminnen. 
  
 U-län 
  
 Ett stort antal fasta fornlämningar och kulturlämningar enligt KML berörs. Vidare berörs riksintresseområden enligt MB samt byggnads- minnen och andra övriga kulturmiljöer av lokalt värde. 
  
 W-län 
  
 av undersökningstillstånden berör fornlämningar eller kulturhistoriskt värdefulla miljöer. 
  
 X-län 
  
 Konflikt med fornminnen kan ofta förutses. Ett sådant fall är aktuellt nu. Det kan säkert finnas andra sådana konflikter – med t ex värdefulla miljöer men ingen är hörd. 
  
 Y-län 
  
 Högst sannolikt. Bl a en större inmatning avseende diamant som berör mer tättbebyggda områden. 
  
 Z-län 
  
 Ja, framför allt fångstgropar. 
  
 AC-län 
  
 Ja fornminnen förekommer ofta och i flera fall även kulturhistoriskt värdefulla miljöer. Byggnadsminnen är av naturliga skäl sällsynt före- kommande inom undersökningsområdena. 
  
 BD-län 
  
 Ja. Till stor del okända, oinventerade sökande underrättas om kända fornminnen och om fornminneslagens bestämmelser. 
  
 396  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 6. På vilket sätt kan en mineralprospektör få information av Er om vilka skyddade områden eller objekt som finns i undersökningsområdet och vilka föreskrifter som gäller beträffande dessa? Lämnas sådan informa- tion med automatik? 
  
 AB-län 
  
 Kända och synliga fornlämningar finns oftast på den ekonomiska kar- tan, likaså finns de flesta skyddade områden markerade i offentligt lättillgängligt kartmaterial. Lst har i övrigt god kunskap om länets na- tur- och kulturhistoriska värden med bl a riksintressen, reservatsföre- skrifter, byggnadsminnesregister mm. Dessa uppgifter lämnas ej ut med automatik. 
  
 C-län 
  
 Informationen lämnas vid kontakt med Lst. Infon finns även på data. Fornlämningsregistret finns och annat underlag. Info lämnas då den efterfrågas. 
  
 E-län 
  
 Genom t ex samråd med Lst på initiativ av prospektören. Någon infor- mation lämnas inte med automatik. Lst skulle se det som önskvärt att ansökningar om undersökningstillstånd remitteras till Lst innan till- stånd beviljas. 
 Lst skulle därigenom ges möjlighet att upplysa om de skyddade områden eller objekt som finns i området och även erinra om ev. sam- rådsskyldighet och tillståndsplikt enligt Miljöbalken och Kulturmin- neslagen. Erfarenheten har visat att undersökningar kan medföra in- trång på natur- eller kulturvärden. 
  
 F-län 
  
 Lämnas ej med automatik. Kan fås på begäran. Prospektören upplyses om det finns skyddade områden eller objekt, inkl ev. skötselföreskrifter i de fall vi upptäcker att undersökningstillstånd givits inom såna områ- den. 
  
 Campos 
  
 Alla skyddade områden eller objekt är digitaliserade och finns lagrade i databaser. Vi kan därför snabbt tillhandahålla ett lämpligt kartmaterial. Tillhörande skyddsföreskrifter kan erhållas från den berörda enheten. 
 I detta sammanhang bör påpekas att databaserna även innehåller områden och objekt som är skyddsvärda eller i övrigt hyser stora vär- den från t.ex. natur, kultur eller friluftsliv. Kunskap om dessa områden är också nödvändig eftersom de alltid kräver en viss form av hänsyns- tagande. Vi bifogar exempel på det kartmaterial som beskrivits ovan. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 397 
  
 H-län 
  
 Sådan information kan erhållas vid kontakt med Lst. 
  
 I-län 
  
 Vi har översiktliga sammanställningar och lämnar gärna detaljupplys- ningar på förfrågan. Någon automatik finns ej. Mycket går dock att få fram genom Internet, dock ännu ej föreskrifter för enskilda objekt. 
  
 K-län 
  
 Information lämnas inte automatiskt. Prospektören måste lämna in en begäran om uppgifter var det finns skyddade områden inom hans un- dersökningsområde. 
  
 L/M-län 
  
 En mineralprospektör får på begäran hos Länsstyrelsen information om skyddsvärda och skyddade områden eller objekt med tillhörande be- stämmelser. Länsstyrelsen har ett planeringsunderlag som redovisar aktuella intressen enligt bland annat 3 och 4 kap miljöbalken. 
 Prospektören bör på ett tidigt stadium, d v s långt innan ansökan om undersäkningskoncession lämnas in, ta kontakt med Länsstyrelsen och berörd kommun för att ta del av  
 planerings-förutsättningarna 
  i området. Det ankommer på prospektören att inhämta uppgifter om skyddade om- råden och objekt, som underlag för sin ansökan. 
 Länsstyrelsen kan först den dag allt underlagsmaterial för samhälls- planeringen finns digitaliserat i GIS på ett mera rationellt sätt tillhan- dahålla efterfrågade uppgifter. 
  
 T-län 
  
 Bergsstatens beslut cirkuleras till berörda programområden inom Lst. De tar själva direktkontakt med prospektören om något inom det egna sakområdet berörs. (Huvudsakligen skriftligt). 
  
 U-län 
  
 Beslut som inkommer från Bergsstaten handlägges både ur natur- och kulturmiljösynpunkt. Ett meddelande skickas sedan till mineralpro- spektören. Lst påpekar att samråd skall ske om verksamheten eller åt- gärden väsentligt kan komma att ändra naturmiljön. Kopia av medde- landet skickas till Bergsstaten och kommunen. Vidare meddelas att samråd skall ske enligt lagen (1988:950) om kulturminnen mm (KML) om fast fornlämning eller byggnadsminne berörs. 
  
 W-län 
  
 I Lst:s  
 RUH-material 
  finns allt sådant material. Dessa erhålls lätt av Lst:s planenhet. 
  
 398  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 X-län 
  
 En enkel kontakt med Lst räcker för att få all önskvärd information, under förutsättning att den interna samverkningen (?) fungerar bättre än hittills. 
  
 Y-län 
  
 Lst kontrollerar som regel inkomna beslut om undersökningstillstånd. Finns motstående intressen skickas skriftligt meddelande om detta till Singh och tillståndshavaren. Kontrollen sker mot Lst:s natur- vårds- och kulturvårdsregister. 
  
 Z-län 
  
 Genom att prospektören gör en förfrågan. Lst har i något fall tagit initi- ativ till sådan information. 
  
 AC-län 
  
 Som framgår av inledningen och bilaga 1 har vi lämnat alla kända (ett  
 30-tal) 
  allmän information om miljölagstiftningen samt ett paket med bl.a. förteckningar över skyddade och skyddsvärda områden i länet. Vi tillhandahåller, till självkostnadspris; även digitala kartskikt över dessa områden. 
  
 BD-län 
  
 Genom Bergsstaten i samband med ansökan om  
 u-tillstånd. 
  
 Genom Lst direkt. Vissa prospekteringsföretag har efter förfrågan fått del av  
 GIS-material 
  om skyddade områden. 
 7. Kontrollerar Ni att undersökningsarbetena bedrivs i enlighet med reservatets föreskrifter eller att bestämmelser som gäller vid andra o m- rådesskydd efterlevs av prospektörerna och i så fall hur? 
  
 AB-län 
  
 Okänt. 
  
 C-län 
  
 Ingen erfarenhet. 
  
 E-län 
  
 Nej. Se vidare på p.8. 
  
 F-län 
  
 Viss tillsyn i samband med normal reservatstillsyn plus reaktiv tillsyn när t ex markägaren anmäler brott mot föreskrifter eller misstanke om sådan. 
  
 Campos 
  
 Reservat eller andra skyddade områden har inte berörts. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 399 
  
 H-län 
  
 Har inte haft några sådana fall. 
  
 I-län 
  
 Lst har genom åren kontrollerat hur prospektering sker på känslig mark och i ett fall lagfört brott mot terrängkörningslag och reservatsföre- skrifter. 
  
 K-län 
  
 Frågeställningen har inte varit aktuell för de undersökningstillstånd som medgivits. 
  
 L/M-län 
  
 Några undersökningsarbeten bedrivs inte i något skånskt naturreservat. Tillsynen i vattenskyddsområden har varit praktiskt taget obefintlig, eftersom verksamheten inte prioriterats. 
  
 T-län 
  
 Kan förekomma i kontakterna enligt punkt 9. 
  
 U-län 
  
 Det sker ingen kontroll av varken natur  
 -eller 
  kulturobjekt. Bristande resurser. 
  
 W-län 
  
 På grund av hög arbetsbelastning har inte dessa frågor prioriterats. 
  
 X-län 
  
 Vi har hittills inte fått rapporter om undersökningar i skyddade områ- den och ej heller begäran om samråd. 
  
 Y-län 
  
 Ingen undersökning sker inom reservatsområden. För övrigt – nej. 
  
 Z-län 
  
 Det har inte varit aktuellt. 
  
 AC-län 
  
 Eftersom vi i enlighet med vad som sagts under fråga  
 2-3 
  inte har upp- gifter om att några undersökningstillstånd beviljats inom områden med områdesskydd enligt 7 kap har frågan inte varit aktuell. 
  
 BD-län 
  
 Ja, i den mån resurserna medger pga reservatens läge och storlek. Kontrollen kan dock inte sägas vara 100%. 
  
 400  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 8. Beskriv Era erfarenheter av hur prospektörer agerat i förhål- lande till ett undersökningsområdes natur - och kulturvärden när undersökningsarbete bedrivits i Ert län 
  
 AB-län 
  
 Okänt. 
  
 C-län 
  
 Ingen erfarenhet. 
  
 E-län 
  
 Länsstyrelsen har ingen erfarenhet av att prospektörerna kontaktat Länsstyrelsen för ev, samråd enligt Miljöbalken (tid. Naturvårdslagen) eller Kulturminneslagen. Vid undersökningar av ett område i Söderkö- pings kommun, Gårdeby, upplystes Länsstyrelsen av allmänheten om att undersökningar bedrevs på områden som kunde beröras av fornläm- ningar. Länsstyrelsen kontaktade med anledning av anmälan Bergmäs- taren och prospektören. Detta samråd resulterade så småningom i att en arkeologisk inventering genomfördes i området. 
  
 F-län 
  
 Mycket liten erfarenhet eller rapport om hur prospekteringen har gått till från större eller professionella prospektörer. Ibland har undersök- ningstillståndet maskerat andra syften och mål med verksamheten, t ex ekoturism etc. (se bilaga 1), vilket har medfört att Lst lättare har fått kännedom om verksamheten. 
  
 Campos 
  
 Prospektören har inte haft någon kontakt med oss inför eller under på- gående undersökning. 
  
 H-län 
  
 Se fråga 7. 
  
 I-län 
  
 Erfarenheterna är goda. Enstaka missgrepp har inträffat. 
  
 K-län 
  
 Inga erfarenheter eftersom medgivna undersökningstillstånd inte ut- nyttjas. 
  
 L/M-län 
  
 Generellt gäller att innehavare av koncessioner, som är knutna till Skå- ne och beroende av bygdens befolkning för att kunna fortsätta sin verk- samhet i landskapet, aktivt arbetar för att både informera om och mi- nimera intrånget i miljön. Bolag från andra delar av landet har inte vi- sat motsvarande vilja att ta miljöhänsyn eller informera myndigheter eller allmänhet. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 401 
  
 T-län 
  
 Få fall och erfarenheter. Erfarenheterna goda. 
  
 U-län 
  
 Inga kontakter sker mellan Lst och prospektör förutom nämnda med- delande från Lst. 
  
 W-län 
  
 Området återställs sällan. Markägare får via Lst ställa krav. 
  
 Z-län 
  
 En markägare har nyligen kontaktat Lst för att få hjälp med att avlägn- sa/kapa ca 30 kvarlämnade borrstänger i ett skogsområde. Stängerna, som sticker upp ca 50 cm, försvårar brukandet av marken samt utgör en risk för djuren. Borrningarna gjordes omkring 1960 av SGAB. I övrigt inga erfarenheter. 
  
 AC-län 
  
 Se svar på frågorna  
 13-14 
  samt inledande text. 
  
 BD-län 
  
 I allmänhet med varsamhet och förståelse för natur- och kulturvärden. Givna villkor har följts. Exempel finns tyvärr på skador uppkomna av vårdslöshet och okunskap. Skador uppstår i de flesta fall genom trans- port av utrustning , mindre vid själva provtagningen. 
 9. Beskriv Era praktiska administrativa rutiner efter det att Ni er- hållit bergmästarens beslut om undersökningstillstånd i enlighet med 6§ mineralförordningen 
  
 AB-län 
  
 Beslutet arkiveras i Lst:s arkiv. 
  
 C-län 
  
 Besluten förvaras i särskild pärm. 
  
 E-län 
  
 Länsstyrelsen saknar praktiska rutiner i detta hänseende, vilket för framtiden får ses över. 
 Det kan noteras att Länsstyrelsen inte får del av ansökningshand- lingar mm, utan endast beslutet om undersökningstillstånd. I beslutet finns inte alltid kartor och uppgifter om vilka mineral som tillståndet avser. Det saknas också uppgift om hur undersökningarna är tänkta att genomföras. Det är därför inte möjligt att med ledning av enbart be- slutet avgöra vilka intressen som berörs av undersökningarna. 
  
 402  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 F-län 
  
 En mycket översiktlig kontroll av området berör höga kulturvärden eller riksintressen för naturvården, mer sällan kontroll av kulturvärden. 
  
 Campos 
  
 De senaste årens beslut om tillstånd har spridits till andra enheter inom Länsstyrelsen. Detta har resulterat i att vi skrivit till prospektören och lämnat uppgifter om vissa förhållanden inom området. Beslutskopian sparas i pärm hos Natur- och kulturmiljöenheten. 
  
 H-län 
  
 Vi har haft två ärenden under de senaste 10 åren. Vi har då skrivit till den som erhållit tillstånd och informerat om vad som gäller i övrigt. 
  
 I-län 
  
 Prospektörerna har i regel kontaktat Lst för att informera om hur man avser att arbeta. Lst har godtagit förslagen eller föreslagit mindre för- ändringar som i regel efterlevs. 
  
 K-län 
  
 Inga åtgärder utöver diarieföring och arkivering. 
  
 L/M-län 
  
 Berörd personal inom Lst informeras om beslutet som förvaras i den sk koncessionspärmen. 
  
 O-län 
  
 Bergmästarens beslut sparas på Lst i regel utan vidare åtgärder från länsstyrelsens. 
  
 T-län 
  
 Vi på PLAN cirkulerar besluten, vartefter de kommer till berörda pro- gramområden. De tar själva ansvar för ev. kontakter med prospektören. Besluten följs kontinuerligt och redovisas i GIS. 
  
 U-län 
  
 Lst kontrollerar om några natur- eller kulturmiljöer berörs. Därefter översänds meddelande till prospektören samt kopia till Bergsstaten och kommunen. Samtliga undersökningstillstånd registreras i GIS. 
  
 W-län 
  
 När vi fått undersökningstillstånd för kännedom kontrollerar vi om områdesskydd gäller i området. Om så är fallet skriver vi till till- ståndsinnehavaren och meddelar vad som gäller. 
 Pga hög arbetsbelastning på kulturmiljöenheten har granskningsru- tinerna upphört. Uppföljningen är dålig. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 403 
  
 X-län 
  
 Avgränsningen kontrolleras mot gällande beslut om skydd. I de fall undersökningstillstånd innebär intrång förelägger Lst om samråd enligt MB 12 kap.6§. 
  
 Y-län 
  
 Se punkt 6. 
  
 Z-län 
  
 Beslutskopian skickas på snabbcirkulation för kontroll och eventuell åtgärd till de expertområden som kan vara berörda; regelmässigt till naturvård, kulturmiljövård och planväsende. Beslutet arkiveras. Natur- vården behåller en kopia. 
  
 AC-län 
  
 Vi har tidigare försökt gå igenom dem och ta kontakt med tillståndsin- nehavaren i de fall områdena berört kända natur- eller kulturvärden. Eftersom antalet tillstånd är mycket stort och miljöbalken enligt 2 kap lägger huvudansvaret för kunskapsinhämtning på verksamhetsutövaren gör vi numera inget annat med tillståndskopiorna än att vi sätter in dem i en pärm.Se även bilaga 1. 
  
 BD-län 
  
 Sökanden underrättas i förekommande fall om skyldighet att söka dis- pens från  
 NR-föreskrifter 
  eller samråd enligt 12 kap.6§ obrutna fjäl- lområden och om fornminneförekomst samt lagstiftning. 
 10. Beskriv Era erfarenheter av samarbetet med bergmästaren vad gäller frågor kring undersökningstillstånd och undersökningsar- bete enligt minerallagen 
  
 AB-län 
  
 De allmänna frågor som Lst har haft med Singh har fungerat utmärkt. 
  
 C-län 
  
 Hittills inget samarbete. 
  
 E-län 
  
 Det förekommer inte något egentligt samarbete. Länsstyrelsen har vid ett par tillfällen framfört önskemål om att Länsstyrelsen kontaktas in- nan tillstånd beviljas. Vid något enstaka tillfälle har Länsstyrelsen re- mitterats en ansökan om undersökningstillstånd. 
  
 404  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 F-län 
  
 En öppen dialog i förekommande fall. Att Lst har utgångspunkt i sin syn från flera allmänna intressen och Bergsstaten i huvudsak från ett sådant allmänt intresse, färgar dock den öppna dialogen ganska klart. Se bilagda kopior vad gäller Taberg bilaga 3 och skrivelser ang. sam- verkan med Bergsstaten och Länsstyrelserna, bilaga 4. 
  
 Campos 
  
 Något samarbete eller samråd har inte förekommit i samband med bergmästarens  
 tillstånds-prövning.Vi 
  har som regel ingen kännedom om de tillståndsprövningar som sker. Vid våra kontakter med Hall mästaren har vi diskuterat ett samrådsförfarande där vi kan tillhanda- hålla aktuellt underlagsmaterial från länet. Några förändringar i ruti- nerna har inte noterats. 
  
 H-län 
  
 Ingen på Lst har några erfarenheter av samarbete med Singh. 
  
 I-län 
  
 Ringa erfarenhet. 
  
 K-län 
  
 Något samarbete med Singh har inte förekommit. 
  
 L/M-län 
  
 Något samarbete med Singh vad gäller frågor kring undersök- ningstillstånd och undersökningsarbete har veterligen aldrig förekom- mit. Resultaten av tidigare överläggningar kan sammanfattas som att samarbetet i framtiden bara kan bli bättre. 
 Att samarbetet kan förbättras har Singh nyligen givit prov på i ett yttrande, som på ett uttömmande sätt redovisar hur mineralin- tresset ska beaktas enligt minerallagsstiftningen, i ett aktuellt detaljpla- neärende. En ökad samverkan kan åstadkommas genom att Bergmästa- ren informerar Lst om sin verksamhet i Skåne, som är en följd av med- delad undersökningskoncession. 
  
 O-län 
  
 Bergmästaren kontaktar oftast inte Lst under prövningen av undersök- ningstillstånd utan Lst får i regel bergmästarens beslut för kännedom. 
  
 T-län 
  
 Mångåriga och goda kontakter. 
  
 U-län 
  
 Inga kontakter sker. 
  
 W-län 
  
 Endast något enstaka samråd. 
  
 X-län 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 405 
  
 Mycket förbättrat! Hos den nuvarande Singh finns förståelse för naturvårdens krav och orsaker. 
  
 Y-län 
  
 Tidigare i stort ingen kontakt. 
  
 Z-län 
  
 Kontakterna med Singh har varit få. När Lst får vetskap om planerade undersökningsarbeten har Singh redan lämnat till- stånd. Det vore en klar fördel för samarbetet om Lst fick tillfälle att ytt- ra sig över ansökningarna. 
  
 AC-län 
  
 Vi har haft vissa kontakter med bergmästaren beträffande bl.a. riksin- tressenas behandling och översänt underlagsmaterial till honom. Han har skriftligen meddelat att han tycker att den information som vi gett prospektörerna enligt bilaga 1 är bra. Bergmästaren har tillsammans med länsledningen gjort platsbesök på ett antal intressanta fyndigheter i länet. 
  
 BD-län 
  
 Samarbetet fungerar på ett mycket tillfredsställande sätt både vad an- ser information mellan myndigheterna, info till sökande och administ- rativa rutiner. 
 11. Har Ni handlagt några överklaganden av beslut enligt 3 kap 7§ minerallagen? Redogör i så fall kortfattat för Era erfarenheter av detta/dessa ärenden 
  
 AB, C, E, F, G, H, K, L/M, T, U, W, Y, Z, AC,  
  
 BD-län 
  
 Nej 
  
 I-län 
  
 Vet ej. Kontakta Jackson eller Davis vid Lst Sthlm. De har tidigare arbetat på Gotland. 
 12. Har Ni lämnat medgivande enligt 3kap 6§ minerallagen och /eller 14§  
 mineral-förordningen? 
  Redogör i så fall kortfattat för Era erfarenheter av detta/dessa ärenden 
  
 AB, C, E, F, G, H, K, L/M, T, U, W, Y, Z,  
  
 AC-län 
  
 Nej. 
  
 I-län 
  
 Vet ej. Kontakta Jackson eller Davis vid Lst Sthlm. De har tidigare arbetat på Gotland. 
  
 406  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:89 
  
 Contreras 
  
 Ja, inom naturreservat. Tillstånd har medgivits för sådan prospekte- ringsverksamhet som ej brukar naturskydd. Tillstånden har förenats med villkor. Villkoren har i allt väsentligt följts av sökande. 
  
 13.  
 Har Ni handlagt samråd enligt 20§ naturvårdslagen, 12kap 6§ miljöbalken eller 2kap 10§ kulturminneslagen avseende under- sökningsarbete enligt minerallagen? Redogör i så fall kortfattat för Era erfarenheter av detta/dessa ärenden 
  
 AB-län 
  
 En enkel fråga enligt Jenkins 6§ har nyligen varit aktuell utan att föranleda några ytterligare åtgärder. Några andra ärenden under de se- naste åren har inte förekommit. 
  
 K, L/M, W, Y,  
  
 Z-län 
  
 Nej. 
  
 E-län 
  
 Ja, se p.8. 
  
 F-län 
  
 Ja. Se bilagan (Soto, Röttleån). Svårt att dra några slutsatser från detta enda och speciella ärende. 
  
 Campos 
  
 Inga samråd enligt NVL eller MB har ägt rum med Länsstyrelsen. Vi har på eget initiativ vid ett par tillfällen underrättat tillståndshavaren om sina skyldigheter enligt kulturminneslagen samt redovisat uppgifter på fornlämningar Vi har även redovisat områden som är uppmärksam- made från naturvårdssynpunkt. 
  
 I-län 
  
 Samråd har skett när prospektörer kontaktat Lst om naturvårdsaspekter, således enligt 20§ Naturvårdslagen. Efter  
 1999-01-01 
  har inga samråd skett. 
  
 T-län 
  
 Inget kulturminnessamråd. Ett natursamråd med goda erfarenheter. 
  
 U-län 
  
 Berörda företag är relativt omedvetna om bestämmelserna i nämnda lagstiftningar. Prospektören har enbart undantagsvis sökt eget samråd enligt 2kap 10§ KML. 
  
 X-län 
  
 Hittills har blott en prospektör följt upp ett föreliggande om samråd enligt 20§ NVL. Han förstår uppenbarligen inte syftet men ärendet är inte avslutat och inget egentligt samråd har ännu ägt rum. 
  
 SOU 2000:89 
  
 Bilaga 5  
 407 
  
 AC-län 
  
 Ja. Man har i allmänhet varit positivt intresserad av att ta del av den information om berörda natur- och kulturvärden vi lämnat. I många fall har vi angett områden som inte får beröras av markavtäckning etc. utan fördjupat samråd med Länsstyrelsen. Eftersom vi haft mycket begrän- sade resurser för tillsyn har vi i de flesta fall ingen kunskap om hur de enskilda områdena påverkats av markundersökningarna. I de relativt få fall vi varit ute har vi konstaterat att markskadorna av markavtäckning och terrängkörning blir betydande och att det därför är viktigt att und- vika alla områden med särskilda natur- och kulturvärden. 
  
 BD-län 
  
 Ja, inom bl.a. s.k. obrutna fjällområden. Jfr svar på fråga 12. 
  
 14.  
 Har Ni lämnat tillstånd till provbrytning? (Se förordningen om miljöfarlig verksamhet,  
 SNI-koderna 
 10.1-3, 
 13.1-2 
  och  
 13.2-2) 
  Redogör i så fall kortfattat för Era erfarenheter av detta/dessa ärende 
  
 AB, C, E, F, G, I, K, L/M, T, U, Y, Z,  
  
 BD-län 
  
 Nej. 
  
 W-län 
  
 Ja. Två tillstånd (enl. miljöskyddslagen). Dålig erfarenhet. Inget av fallen har lett till gruva med fortsatt brytning. Krav på efterbehandling, uppstädning har ställts. P g a konkurs har ingen städning skett. 
  
 X-län 
  
 Ja, effekterna av provbrytning påminde om effekterna från en mindre grustäkt. Provbrytning har lett till miljöprövning och gruvdrift. 
  
 AC-län 
  
 Ja efter balkens ikraftträdande i ett fall rörande provbrytning av guld- och zinkmalm på fastigheten Reeves 2:1 i Storumans kommun. Som framgår av bilaga 2 har senare platsbesiktning föranlett Länsstyrelsen att begära en förklaring från ScanMining om vissa avvikelser, utsläpp m.m. som förekommit i samband med provbrytningen. Länsstyrelsen har även videofilmat platsen före och efter verksamhetens bedrivande. Om utredningen vill ta del av denna kan Länsstyrelsen ordna en kopia av upptagningarna.