Avgiftsfinansierad  
 livsmedels-, 
  djurskydds- och foderkontroll 
 – för en högre och jämnare kvalitet 
 Betänkande av kommittén 
 Avgifter för livsmedelstillsyn m.m. 
 Stockholm 2005 
 SOU 2005:52 
 SOU och Ds kan köpas från Peterson kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Peterson Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. 
 Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på 
 http://www.regeringen.se/remiss 
 Tryckt av Elanders Gotab AB 
 Stockholm 2005 
 ISBN  
 91-38-22370-8 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till Statsrådet och chefen för 
 Jordbruksdepartementet 
 Den 14 oktober 2004 bemyndigade regeringen chefen för Jord- bruksdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att lämna förslag till en avgiftskonstruktion för  
 foder-, 
  livsmedels- och djurskyddstillsyn. Denna skall baseras dels på de kriterier som återfinns i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll, dels på principen att varje till- synsmyndighet själv beslutar om avgiftens storlek för sina respek- tive tillsynsobjekt. Utredaren skall även lämna förslag till ett sy- stem som ger myndigheterna möjlighet att i sin helhet avgiftsfinan- siera livsmedelstillsynen. Samma dag förordnade chefen för Jord- bruksdepartementet med stöd av bemyndigandet f.d. miljöchefen Rogers att vara särskild utredare. 
 Den 3 mars 2005 beslutades om ett tilläggsdirektiv. Detta inne- bär att utredaren utöver det ursprungliga uppdraget skall lämna förslag till ett avgiftssystem för foderkontroll i primärproduk- tionsledet samt utreda om förslaget till avgiftssystem för  
 foder-, 
  livsmedels- och djurskyddstillsyn påverkar svenska företags kon- kurrensförhållande gentemot företag i andra delar av EU. 
 Till sekreterare i utredningen förordnades den 24 november 2004 agronomen Blake. Att bistå utredningen som experter förordnades den 27 december 2004 departementssekreteraren Austin, rättssakkunniga Hall, utredaren Olson och ämnesrådet Maldonado. Juristen Graham, Livsmedelsverket, har biträtt utredningen i de delar som berör livsmedelslagstiftningen. 
 Utredningen överlämnar härmed sitt betänkande (SOU 2005:52) Avgiftsfinansierad  
 livsmedels-, 
  djurskydds- och foderkontroll - för en högre och jämnare kvalitet. Utredningsuppdraget är där- med avslutat. 
 Stockholm i juni 2005 
 Rogers 
 /Annika Atterwall 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 13 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 27 
  
 1.1 
  
 Uppdraget................................................................................. 
  
 29 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 30 
  
 1.3 
  
 Kontroll kontra tillsyn............................................................. 
  
 30 
  
 2 
  
 Nuvarande förhållanden.............................................. 
  
 33 
  
 2.1 
  
 Livsmedelskontroll .................................................................. 
  
 33 
  
 2.1.1 
  
 Råd och stöd till lokal kontroll.................................... 
  
 36 
  
 2.1.2 
  
 Köttbesiktning - ständig kontroll................................ 
  
 37 
  
 2.1.3 
  
 Registrering och godkännande av anläggningar.......... 
  
 38 
  
 2.1.4 
  
 Importkontroll.............................................................. 
  
 39 
  
 2.1.5 
  
 Exportkontroll.............................................................. 
  
 40 
  
 2.1.6 
  
 Kontroll av främmande ämnen .................................... 
  
 42 
  
 2.1.7 
  
 Kontroll av kött, mjölk, ägg och fisk m.m.................. 
  
 42 
  
 2.1.8 
  
 Kontroll i primärproduktionen, utökat 
  
 livsmedelsbegrepp......................................................... 
  
 43 
  
 2.1.9 
  
 Kostnader för extra offentlig kontroll ........................ 
  
 43 
  
 2.1.10 Offentliggörande av kontrollresultat .......................... 
  
 44 
  
 2.2 
  
 Djurskyddskontroll ................................................................. 
  
 44 
  
 2.2.1 Råd och stöd till lokal kontroll.................................... 
  
 49 
  
 2.3 
  
 Foderkontroll........................................................................... 
  
 51 
  
 2.3.1 
  
 Kontroll på gårdsnivå ................................................... 
  
 53 
  
 5 
 Innehåll SOU 2005:52 
  
 2.4 
  
 Djurhälsa................................................................................... 
  
 54 
  
 3 
  
 Överväganden och förslag ............................................ 
  
 57 
  
 3.1 
  
 Livsmedelskontroll................................................................... 
  
 57 
  
 3.1.1 Råd och stöd till lokal kontroll .................................... 
  
 62 
  
 3.1.2 
  
 Köttbesiktning - ständig kontroll ................................ 
  
 62 
  
 3.1.3 
  
 Registrering och godkännande..................................... 
  
 63 
  
 3.1.4 Kontroll av kött, mjölk, ägg och fisk m.m. ................. 
  
 65 
  
 3.1.5 Kontroll i primärproduktionen, utökat 
  
 livsmedelsbegrepp ......................................................... 
  
 66 
  
 3.1.6 Kontroll av främmande ämnen..................................... 
  
 66 
  
 3.1.7 
  
 Exportkontroll .............................................................. 
  
 67 
  
 3.2 
  
 Djurskyddskontroll.................................................................. 
  
 68 
  
 3.2.1 Avgifter för förprövning, godkännande, 
  
 registrering och tillstånd............................................... 
  
 71 
  
 3.3 
  
 Foderkontroll ........................................................................... 
  
 72 
  
 3.4 
  
 Djurhälsa................................................................................... 
  
 74 
  
 3.5 
  
 Kostnader för extra offentlig kontroll .................................... 
  
 74 
  
 3.6 
  
 Samordning av avgifter............................................................. 
  
 75 
  
 3.7 
  
 Uppbörd ................................................................................... 
  
 75 
  
 3.8 
  
 Nedsättning av avgifter............................................................ 
  
 76 
  
 3.9 
  
 Utbildning av inspektörer........................................................ 
  
 77 
  
 4 
  
 Kriterier för finansieringens utformning......................... 
  
 79 
  
 4.1 
  
 EG:s nya kontrollförordning................................................... 
  
 79 
  
 4.2 
  
 Tillsynsutredningens betänkande............................................ 
  
 81 
  
 5 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser ............................ 
  
 83 
  
 5.1 
  
 Det allmännas kostnader.......................................................... 
  
 83 
  
 5.2 
  
 Konsekvenser för det kommunala självstyret ........................ 
  
 85 
  
 5.3 
  
 Konsekvenser för företagare.................................................... 
  
 86 
  
 6 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:52 
  
 5.4 
  
 Konsekvenser för konkurrensen gentemot företag i 
  
 övriga  
 EU-medlemsstater........................................................ 
  
 88 
  
 5.5 
  
 Konsekvenser för sysselsättningen och offentlig service ...... 
  
 89 
  
 6 
  
 Författningskommentar ............................................... 
  
 91 
  
 6.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i livsmedelslagen 
  
 (1971:511)................................................................................. 
  
 91 
  
 6.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lag om foder (1985:295) ........ 
  
 91 
  
 6.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i djurskyddslagen 
  
 (1988:534)................................................................................. 
  
 92 
  
 Litteraturförteckning .......................................................... 
  
 93 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 2004:140.............................................. 
  
 95 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 2005:25.............................................. 
  
 101 
  
 Bilaga 3 Utredningens enkät till ett urval av kommuner ............ 
  
 103 
  
 Bilaga 4 Utredningens enkät till samtliga länsstyrelser .............. 
  
 109 
  
 Bilaga 5 
  
 Beräkning av timavgift för livsmedelstillsynen i 
  
 Botkyrka kommun......................................................... 
  
 111 
  
 7 
 Sammanfattning 
 I betänkandet lämnas förslag till ett nytt avgiftssystem för livsme-  
 dels-, 
  djurskydds- och foderkontroll vars grundprincip är full kost- nadstäckning för kontrollmyndigheterna. För den ordinarie kon- trollverksamheten föreslås att en årlig avgift tillämpas. Däremot lämnar utredningen inte förslag till avgiftsfinansiering på djurhäl- soområdet. Föreslagna avgiftssystem bygger på att kontrollens omfattning regleras genom föreskrifter utarbetade av Livsmedels- verket, Djurskyddsmyndigheten och Jordbruksverket. I dessa an- ges omfattningen av den operativa kontrollen för samtliga katego- rier av kontrollobjekt, uttryckt i antal timmar per år. Verksamhe- terna delas in i riskklasser efter en beräkning i den så kallade risk- modulen och tilldelas då en kontrollfrekvens. Därefter tas hänsyn till erfarenheten av tidigare kontroll och om verksamheten har en fungerande egenkontroll, genom den så kallade erfarenhetsmodu- len. Den tillämpade kontrollfrekvensen kan då antingen ökas eller minskas. Kontrollfrekvensen skall på sikt motsvara behovet av kontroll för att säkerställa att lagstiftningen efterlevs, inte som i dagsläget när kontrollfrekvensen till stor del är beroende av befint- liga resurser. Dock bedömer utredningen att en övergångsperiod krävs för att anpassa kontrollorganisationen till det ökade behovet av personella resurser. En övergång från skattefinansierad till av- giftsfinansierad kontroll riskerar även att drabba företagens kon- kurrenskraft. Det är därför lämpligt att dessa ges möjlighet att mi- nimera kontrollbehovet genom exempelvis satsning på egenkon- troll. Övergångsperioden bör beslutas av regeringen. På djur- skyddssidan bedömer dock utredningen att denna övergångsperiod bör vara lägst fyra och högst sju år. På livsmedelsområdet är bered- skapen något bättre och anpassningsperioden torde kunna bli något kortare. När det avser foderkontrollen ser utredningen inte några hinder för att det nya avgiftssystemet skulle kunna träda ikraft den 1 januari 2007. Kontrollmyndigheten, i tillämpliga fall kommun- 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:52 
  
 fullmäktige, beslutar om en timtaxa vilken skall tillämpas på all operativ kontrollverksamhet. Timtaxan skall beräknas så att full kostnadstäckning uppnås enligt en mall vilken utformas av de cen- trala myndigheterna, dock skall den uppgå till lägst 500 kronor per timme. Vid återbesök föranlett av brister i efterlevnaden av regel- verket skall hela kostnaden för detta belasta berörd verksamhet. Avgiften debiteras då efter tidsåtgång och gällande timtaxa. 
 Utredningen föreslår att kontrollmyndigheterna ges möjlighet att nedsätta avgifterna med högst 50 procent av ordinarie kontroll- avgift för verksamheter lokaliserade i regioner med särskilda geo- grafiska begränsningar och traditionella metoder samt för nystar- tade företag under ett år. Utredningen har däremot inte föreslagit denna möjlighet för verksamheter med liten produktion. Anled- ningen är att dessa erfarenhetsmässigt kräver större kontrollresur- ser än de större företagen vilka oftast har en bättre egenkontroll. Små företag hamnar dessutom automatiskt i en lägre riskgrupp just för att spridningen av produkterna är mindre och får då en lägre avgift. All nedsättning av avgifter är frivillig för kontrollmyndig- heterna då bortfallet skall bekostas med skattemedel. En av huvud- principerna i utredningens förslag är att varje anläggning skall bära de kontrollkostnader som den ger upphov till med hänsyn till den risk som verksamheten utgör. Subventionering inom avgiftskollek- tivet skall undvikas. Detta ger klarare incitament till företag med sämre egenkontroll att förbättra sig samtidigt som företag med god egenkontroll åtnjuter lägre avgifter. 
 Utredningen föreslår att finansieringen av Garcia samordnande och stödjande funktion inte längre finansieras via av- gifter från kommunerna. Istället föreslås myndighetens ramanslag utökas motsvarande behovet för verksamheten. 
 Utredningen avser inte att lägga något förslag som avser omedelbar förändring vad gäller avgiftssystemet för köttbesiktning. Det bör dock uppdras åt Livsmedelsverket att göra en översyn av avgiftssättningen så att denna på ett relevant sätt speglar risknivån förknippad med respektive verksamhet samt att utrymme skall ges för företag med god egenkontroll att tillgodogöra sig detta i form av minskade kontrollkostnader. 
 Utredningen föreslår att avgifterna i samband med registrering och prövning av godkännande skall kopplas till de ordinarie årsav- gifterna på följande sätt. För godkännandeprövning skall en hel årsavgift utgå och en halv årsavgift vid omgodkännanden (exempel- vis vid ägarbyten). För registrering skall en timmes avgift debiteras. 
 10 
  
 SOU 2005:52 
  
 Sammanfattning 
  
 Utredningen föreslår att de särskilda avgifterna, vilka i dagsläget återfinns i 1 a och b §§ förordning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. avskaffas. Avgifterna för kontroll av dessa verksamheter inkluderas i det allmänna årliga avgiftssystemet enligt Livsmedelsverkets riskmodul. 
 Vidare lägger utredningen förslag till att avgifterna för livsme- delskontroll i primärproduktionen skall följa samma riskbaserade system som övriga livsmedelsverksamheter. 
 Utredningen föreslår även att Livsmedelsverket skall ges i upp- drag att se över avgiftskonstruktionen för kontroll av spannmål och spannmålsprodukter som producerats inom landet (LIVSFS 2003:24) så att avgifterna i ökad grad speglar risken i respektive verksamhet. Modellen med riskbaserad avgift skall även, enligt ut- redningens förslag, tillämpas för exportkontrollerade anläggningar och för de anläggningar som i dag jämställs med dessa, när det gäller den ordinarie kontrollverksamheten. Den extra kontroll samt intygsskrivande som krävs då det finns särskilda krav från tredje land, vilken i dag omfattas av timtaxa för besiktningspersonal, skall finansieras genom en särskild avgift. 
 Utredningen föreslår att de kontrollmyndigheter som tillämpar samordning av kontroll, det vill säga att kontroll sker enligt flera lagstiftningsområden vid samma tillfälle, även skall samordna års- avgiften. 
 En inventering bör enligt utredningen göras när det gäller ut- bildningsbehovet av inspektörer, både på livsmedels- och djur- skyddssidan, för att kvantifiera behovet av ytterligare utbildnings- platser som en konsekvens av utredningens övriga förslag. En genomgång av utbildningarnas innehåll bör även göras för att bättre anpassa dessa till kontrollorganisationernas efterfrågan och behov. 
 11 
 Författningsförslag 
 Förslag till ändring i livsmedelslagen (1971:511) 
 Härigenom föreskrivs att 29 a § livsmedelslagen (1971:511) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 29 a § 
  
 Regeringen eller den myndig- 
  
 Regeringen eller den myndig- 
  
 het som regeringen bestämmer 
  
 het som regeringen bestämmer 
  
 får meddela föreskrifter om av- 
  
 får meddela föreskrifter om  
 att 
  
 gifter för en myndighets och ett 
  
 den som hanterar eller på mark- 
  
 enskilt kontrollorgans kostna- 
  
 naden släpper ut livsmedel skall 
  
 der för  
 tillsyn  
 enligt lagen, enligt 
  
 betala  
 avgifter för en myndig- 
  
 föreskrifter som har meddelats 
  
 hets och ett enskilt kontroll- 
  
 med stöd av lagen eller enligt de 
  
 organs 
  
 kostnader 
  
 för  
 kontroll 
  
 EG-förordningar 
  som kom- 
  
 enligt 
  
 lagen, enligt 
  
 föreskrifter 
  
 pletteras av lagen. Sådana avgif- 
  
 som har meddelats med stöd av 
  
 ter får också avse en myndighets 
  
 lagen eller enligt de  
 EG-förord- 
  
 kostnader för prövning, enligt 
  
 ningar som kompletteras av la- 
  
 lagen, föreskrifterna eller för- 
  
 gen. Sådana avgifter får också 
  
 ordningarna. 
  
 avse 
  
 en myndighets kostnader 
  
 Regeringen får föreskriva att 
  
 för 
  
 prövning eller 
  
 registrering 
  
 kommun skall ombesörja upp- 
  
 enligt lagen, föreskrifterna eller 
  
 börden av avgifter för prövning 
  
 förordningarna. 
  
 enligt lagen, föreskrifterna eller 
  
 Regeringen eller den myndig- 
  
 förordningarna. 
  
 het som regeringen bestämmer får 
  
 meddela föreskrifter om hur av- 
  
 gifterna skall beräknas 
 . 
  
 Denna lag träder i kraft 
 13 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 Förslag till lag om ändring i lag (1985:295) om foder 
 Härigenom föreskrivs att 16 § lag (1985:295) om foder skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, Jord- bruksverket får  
 föreskriva att avgifter får tas ut  
 i ärenden som rör frågor som avses i 8 eller 10 § samt för tillsyn som utövas enligt de  
 EG-bestämmelser 
  som avses i 2 a § eller enligt denna lag eller med stöd av lagen med- delade föreskrifter eller beslut. 
 16 § 
 Regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, Jord- bruksverket får  
 meddela före- skrifter om att den som utfordrar djur eller som hanterar eller på marknaden släpper ut foder skall betala avgifter  
 i ärenden som rör frågor som avses i 8 eller 10 § samt för kontroll som utövas enligt de  
 EG-bestämmelser 
  som avses i 2 a § eller enligt denna lag eller med stöd av lagen med- delade föreskrifter eller beslut. 
 Regeringen eller, efter regering- ens bemyndigande, Jordbruks- verket får meddela föreskrifter om hur avgifterna skall beräknas 
 . 
  
 Denna lag träder i kraft 
 14 
  
 SOU 2005:52 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) 
 Härigenom föreskrivs att 25 § djurskyddslagen (1988:534) skall ha följande lydelse 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, Djur- skyddsmyndigheten får meddela föreskrifter om hur tillsynen enligt denna lag skall bedrivas. 
 Regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, Djur- skyddsmyndigheten får före- skriva att  
 det får tas ut avgift  
 för  
 tillsynen  
 och i ärenden enligt denna lag. Regeringen får över- låta åt kommunen att meddela föreskrifter om sådana avgifter. 
 25 § 
 Regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, Djur- skyddsmyndigheten får meddela föreskrifter om hur tillsynen enligt denna lag skall bedrivas. 
 Regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, Djur- skyddsmyndigheten får före- skriva att  
 den som håller djur skall betala avgifter  
 för  
 kontrol- len  
 och i ärenden enligt denna lag. 
 Regeringen eller, efter regering- ens bemyndigande, Djurskydds- myndigheten får meddela före- skrifter om hur avgifterna skall beräknas. 
 Denna lag träder i kraft 
 15 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 Förslag till ny förordning om avgift för livsmedelskontroll 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Definitioner 
 1 § 
 Begreppen livsmedelsföretagare och utsläppande på marknaden har i denna förordning samma betydelse som i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelssäkerhet, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfa- randen i frågor som gäller livsmedelssäkerhet. 
 Begreppet anläggning har samma betydelse som i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) Schneider av den 29 april om livsmedelshygien. 
 Årlig avgift 
 2 § 
 Den som driver verksamhet genom att hantera eller på marknaden släppa ut livsmedel (livsmedelsföretagare) skall till kontroll- myndigheten betala en avgift för kontroll som utövas enligt livs- medelslagen. 
 Avgiften skall betalas årligen. 
 3 § 
 Avgiftens storlek skall beräknas på grundval av verksamhetens risk och beräknad tidsåtgång för kontroll av verksamheten. Vid bedöm- ningen av verksamhetens risk skall hänsyn tas till förekomsten av en fungerande egenkontroll och kontrollmyndighetens erfarenhe- ter av verksamheten. 
 Livsmedelsverket får meddela föreskrifter om 
  
 1. 
  
 hur de olika verksamheterna skall delas in i klasser med hänsyn till verksamhetens risk och kontrollbehov, och 
  
 2. 
  
 avvikelser från bestämmelserna om tillämplig kontrollklass. 
  
 4 § 
 Kontrollmyndigheten bestämmer avgiftens storlek med utgångs- punkt i de kontrollfrekvenser som fastställts av Livsmedelsverket i 
 16 
  
 SOU 2005:52 
  
 Författningsförslag 
  
 föreskrifter meddelade med stöd av 3 §. Myndighetens avgifts- beslut skall grundas på närmast föregående års förhållanden. 
 Avgiften skall fastställas till ett visst belopp per timme som täcker myndighetens kostnader för 
  
 1. 
  
 löner och andra direkta kostnader, inklusive resor, för personal som medverkar vid kontroll av verksamheten, 
  
 2. 
  
 lokaler, utrustning, verktyg och andra indirekta kostnader för kontroll av verksamheten och 
  
 3. 
  
 provtagning och laboratorieanalyser. 
  
 Avgiften skall lägst uppgå till 500 kr per timme. 
 Livsmedelsverket får meddela närmare föreskrifter om hur kommunernas kostnader skall beräknas. 
 5 § 
 Kontrollmyndigheten får sätta ned avgiften för en verksamhet som är lokaliserad i en region med särskilda geografiska begränsningar eller som bedrivs med traditionella metoder. 
 För nystartade företag får avgiften sättas ned det första året efter det att verksamheten har påbörjats. 
 Avgiften får högst sättas ned med femtio procent av den ordina- rie avgiften. 
 6 § 
 Om den årliga avgiften helt eller delvis täcker samma kostnader som en avgift som tas ut med stöd av djurskyddslagen (1988: 534) eller lagen (1985:295) om foder, skall avgiften sättas ned i motsva- rande mån. 
 Avgift för kostnader för extra kontroll 
 7 § 
 Utöver den årliga avgiften skall en avgift betalas för att bekosta kontrollmyndighetens utökade kontroll till följd av anmärkningar vid den ordinarie kontrollen. 
 Kontrollmyndigheten fastställer avgiftens storlek till ett bestämt belopp per timme utförd kontroll. Avgiften skall täcka de kostna- der som anges i 4 § andra stycket. 
 Avgiften skall betalas av den livsmedelsföretagare som ansvarat för den bristande efterlevnaden eller som äger eller innehar de ak- tuella livsmedlen. 
 17 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 Avgift skall inte betalas för kontroll som föranleds av klagomål som visat sig vara obefogade. 
 Avgift för stickprovskontroll av vissa livsmedel 
 8 § 
 Livsmedelsföretagare skall betala en avgift för att bekosta kontroll av rester av bekämpningsmedel, veterinärmedicinska preparat och persistenta organiska miljöföroreningar i vissa inom landet produ- cerade livsmedel, nämligen spannmål och spannmålsprodukter, ägg, kött och köttvaror samt potatis. 
 Avgift för prövning av godkännande av livsmedelsanläggning 
 9 § 
 För prövning av en ansökan om godkännanden av en anläggning skall en avgift betalas. 
 Avgift skall betalas efter beslut från kontrollmyndigheten med ett belopp som motsvarar en årlig avgift. 
 Om prövningen sker på grund av ägarskifte skall avgift betalas med ett belopp som motsvarar en halv årlig avgift. 
 Avgift för registrering av anläggning 
 10 § 
 För registrering av en livsmedelsanläggning skall en avgift betalas. Avgift skall betalas efter beslut från kontrollmyndigheten med ett belopp som motsvarar kostnaderna enligt 3 § andra stycket för myndighetens kontroll under en timme. 
 Betalning av den årliga avgiften 
 11 § 
 Den årliga avgiften skall betalas från och med det kalenderår som följer efter det att livsmedelshanteringen har påbörjats. Om pla- ceringen i avgiftsklass ändras skall den nya avgiften betalas från och med det påföljande kalenderåret. 
 Avgiftsskyldigheten upphör från och med det kalenderår som följer efter det att hanteringen upphört. 
 Om verksamheten endast skall bedrivas under del av ett kalen- derår skall avgift betalas för helt kalenderår. 
 18 
  
 SOU 2005:52 
  
 Författningsförslag 
  
 Verkställighet 
 12 § 
 Kontrollmyndighetens beslut enligt denna förordning gäller ome- delbart. 
 13 § 
 Om en avgift inte betalas inom föreskriven tid, skall den avgifts- skyldige åläggas att betala avgiften inom viss tid. Följs inte åläggan- det skall kontrollmyndigheten vidta de åtgärder som behövs för att driva in fordringen. 
 En myndighets beslut om betalning av avgifter får verkställas en- ligt utsökningsbalken. 
 Överklagande m.m. 
 14 § 
 En kommunal nämnds beslut enligt denna förordning får överkla- gas hos länsstyrelsen. 
 I livsmedelslagen (1971:511) och 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande hos allmän för- valtningsdomstol. 
 Om överklagande i övrigt finns bestämmelser i livsmedelslagen. 
 15 § 
 Livsmedelsverket får meddela de föreskrifter som behövs för verk- ställigheten av denna förordning. 
 Denna förordning träder i kraft den 
 19 
  
 57 a § 
  
 För en kommunal nämnds En djurhållare skall betala en verksamhet enligt djurskydds- avgift för kontroll som utövas lagen (1988:534) och denna för- enligt djurskyddslagen (1988:534) ordning får kommunen ta ut av- och denna förordning. 
  
 gift enligt taxa som kommunen Avgift får dock inte tas ut för bestämmer. Avgift får dock inte djur som hålls som cirkusdjur. 
  
 tas ut för djur som hålls som cir- kusdjur. 57 b § 
  
 Avgiftens storlek skall beräknas på grundval av verksamhetens risk och beräknad tidsåtgång för kontroll av verksamheten. Vid beräkning av verksamhetens risk skall hänsyn tas till förekomsten av en fungerande egenkontroll och kontrollmyndighetens erfa- renheter av kontrollobjektet. Djurskyddsmyndigheten får meddela föreskrifter om 
  
 1. hur de olika verksamheterna skall delas in i klasser med hänsyn till den djurskyddsmässiga risken i verksamheten, 
  
 2. avvikelser i bestämmelserna om tillämplig kontrollklass. 
  
 57 c § 
  
 Kontrollmyndigheten bestäm- mer avgiftens storlek med ut- gångspunkt i den kontrollfrekvens som Djurskyddsmyndigheten fö- reskrivit med stöd av 3 §. Beräk- ningen skall ske på grundval av föregående års förhållanden. Av- giften skall fastställas till ett visst 
  
 20 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning om ändring i djurskyddsförordningen (1988:539) 
  
 SOU 2005:52 
  
 SOU 2005:52 
  
 Författningsförslag 
  
 belopp per timme och täcka myndighetens kostnader för 
  
 1. 
  
 löner och andra direkta kostnader, inklusive resor, för den personal som medverkar vid offentlig kontroll, 
  
 2. 
  
 lokaler, utrustning, verktyg, och andra indirekta kostnader för kontrollen, 
  
 3. 
  
 kostnader för provtagning och laboratorieanalyser. 
  
 Avgiften skall beräknas så att full kostnadstäckning uppstår. Dock skall den lägst uppgå till 500 kronor per timme. 
 Djurskyddsmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om hur kostnaderna skall beräknas. 
 57 d § 
 Kontrollmyndigheten får sätta ned avgiften för en verksamhet som är lokaliserad i en region med särskilda geografiska be- gränsningar eller som bedrivs med traditionella metoder. 
 För nystartade företag får av- giften sättas ned det första året efter det att verksamheten har påbörjats. 
 Avgiften får högst sättas ned med 50 procent av den ordinarie avgiften. 
 57 e § 
 Om den årliga avgiften helt eller delvis täcker samma kostna- der som en avgift som tas ut med stöd av djurskyddslagen (1988:534) eller lagen (1985:295) om foder, skall avgiften sättas ned i mot- 
 21 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 svarande mån. 
 57 f § 
 Utöver den årliga avgiften skall en avgift betalas för att be- kosta kontrollmyndighetens ut- ökade kontroll till följd av an- märkningar vid den ordinarie kontrollen. 
 Kontrollmyndigheten faststäl- ler avgiftens storlek till ett be- stämt belopp per timme utförd kontroll. Avgiften skall täcka de kostnader som anges i 4 § andra stycket. 
 Avgiften skall betalas av den djurhållare som ansvarat för den bristande efterlevnaden eller annan djurhållare som innehar djuren. 
 Avgift skall inte betalas för kontroll som föranleds av klago- mål som visat sig vara obefogade. 
 Denna förordning träder i kraft 
 22 
  
 SOU 2005:52 
  
 Författningsförslag 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordning (1998:213) om foder 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Föreskrifter om avgifter som avses i 16 § lagen (1985:295) om foder meddelas av Jordbruks- verket efter samråd med Ekono- mistyrningsverket. 
 5 § 
 En kommersiell foderföretagare skall betala en årlig avgift för kontroll som utövas enligt lagen (1985:295) om foder. 
 Jordbruksverket får meddela föreskrifter om skyldighet 
  
 1. 
  
 för andra foderföretagare än de som avses i första stycket att betala en årlig avgift för kontroll enligt lagen, och 
  
 2. 
  
 för foderföretagare att betala avgifter för ärenden som rör frågor som avses i 8 och 10 §§ foderlagen. 
  
 5 a § 
 Den årliga avgiftens storlek skall beräknas på grundval av verksamhetens risk och beräknad tidsåtgång för kontroll av verk- samheten. Vid beräkning av verksamhetens risk skall hänsyn tas till förekomsten av en funge- rande egenkontroll och kontroll- myndighetens erfarenheter av kontrollobjektet. 
 Jordbruksverket får meddela föreskrifter om 
  
 1. 
  
 hur de olika verksamheterna skall delas in i klasser med hänsyn till risken i verksamheten, 
  
 2. 
  
 avvikelser i bestämmelserna om tillämplig kontrollklass. 
  
 23 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 5 b § 
 Kontrollmyndigheten bestäm- mer avgiftens storlek med ut- gångspunkt i den kontrollfrekvens som Jordbruksverket föreskrivit med stöd av 5 a §. 
 5 c § 
 Beräkningen skall ske på grundval av föregående års för- hållanden. Avgiften skall fast- ställas till ett visst belopp per timme och täcka myndighetens kostnader för 
 1. löner och andra direkta kostnader, inklusive resor, för den personal som medverkar vid offentlig kontroll, 
 2. lokaler, utrustning, verktyg, och andra indirekta kostnader för kontrollen, 
 3. kostnader för provtagning och laboratorieanalyser. 
 Avgiften skall beräknas så att full kostnadstäckning uppstår. Dock skall den lägst uppgå till 500 kronor per timme. 
 Jordbruksverket får meddela närmare föreskrifter om hur kostnaderna skall beräknas. 
 5 d § 
 Kontrollmyndigheten får sätta ned avgiften för en verksamhet som är lokaliserad i en region med särskilda geografiska be- gränsningar eller som bedrivs med traditionella metoder. För nystartade företag får avgiften sättas ned det första året efter det att verksamheten har påbörjats. 
 24 
  
 SOU 2005:52 
  
 Författningsförslag 
  
 Avgiften får högst sättas ned med 50 procent av den ordinarie av- giften. 
 5 e § 
 Om den årliga avgiften helt eller delvis täcker samma kostna- der som en avgift som tas ut med stöd av livsmedelslagen (1971:511) eller djurskyddslagen (1985:534), skall avgiften sättas ned i motsvarande mån. 
 5 f § 
 Utöver den årliga avgiften skall en avgift betalas för att be- kosta kontrollmyndighetens ut- ökade kontroll till följd av an- märkningar vid den ordinarie kontrollen. 
 Kontrollmyndigheten fastställer avgiftens storlek till ett bestämt belopp per timme utförd kontroll. Avgiften skall täcka de kostnader som anges i 4 § andra stycket. 
 Avgiften skall betalas av den foderföretagare som ansvarat för den bristande efterlevnaden eller den foderföretagare som innehar fodret. 
 Avgift skall inte betalas för kontroll som föranleds av klago- mål som visat sig vara obefogade. 
 Denna förordning träder i kraft 
 25 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 Förslag till förordning om ändring i kungörelsen (1974:271) om kontroll vid utförsel av livsmedel 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 6 § 
  
 Innehavare 
  
 av 
  
 en 
  
 Innehavare 
  
 av 
  
 en 
  
 exportkontrollerad 
  
 anläggning 
  
 exportkontrollerad 
  
 anläggning 
  
 skall betala en avgift för 
  
 skall betala en  
 särskild  
 avgift för 
  
 besiktning och 
  
 kontroll 
  
 enligt 
  
 besiktning 
  
 och 
  
 kontroll 
  
 som 
  
 denna kungörelse. 
  
 föranleds av krav från tredje 
  
 Livsmedelsverket 
  
 meddelar 
  
 länder 
 . 
  
 föreskrifter om avgiftens storlek 
  
 Avgiften 
  
 skall 
  
 täcka samtliga 
  
 och om hur avgiften skall 
  
 kostnader 
  
 för besiktningen 
  
 och 
  
 betalas 
  
 efter 
  
 samråd 
  
 med 
  
 kontrollen. 
  
 Ekonomistyrningsverket. 
  
 Livsmedelsverket 
  
 meddelar 
  
 Ersättning till besiktningsman 
  
 föreskrifter om avgiftens storlek 
  
 lämnas av statsmedel enligt taxa 
  
 och om hur avgiften skall 
  
 som fastställs av Livsmedelsverket 
  
 betalas efter 
  
 samråd 
  
 med 
  
 efter 
  
 samråd 
  
 med 
  
 Ekonomistyrningsverket. 
  
 Ekonomistyrningsverket. 
 Denna förordning träder i kraft 
 26 
 1 Inledning 
 Målet med Gemenskapslagstiftningen inom foder och livsmedel är att åstadkomma säkra och hälsosamma produkter. Vidare betonar kommissionen att djurhälsa och djurskydd är viktiga faktorer som bidrar till livsmedelskvalitet och livsmedelssäkerhet samt till en human behandling av djur och som förhindrar att djursjukdomar sprids. Lagstiftningen innehåller såväl bestämmelser för produk- tionsbetingelser som hur foder och livsmedel får föras ut på mark- naden. De grundläggande bestämmelserna återfinns i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002. Utöver dessa grundläggande bestämmelser finns det mer specifika foder- och livsmedelsbestämmelser på olika områden, exempelvis hygien, märkning och tillsatser. Gemenskapens lagstiftning bygger på prin- cipen att foder- och livsmedelsföretagare på alla stadier i produk-  
 tions-, 
  bearbetnings- och distributionskedjan har ansvar för att se till att uppfylla kraven i lagstiftningen. Medlemsstaterna bör å sin sida se till att foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmel- serna om djurhälsa och djurskydd efterlevs samt övervaka och kontrollera att företagarna uppfyller relevanta krav. Offentliga kontroller bör företas i samband med detta. Hur kontrollen skall bedrivas framgår av Europaparlamentet och rådets förordning (EG) nr 882/2004. Denna nya grundläggande förordning, om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd, lägger grunden för utredningens arbete samt inne- bär ett delvis nytt synsätt på hur kontroll skall bedrivas och finan- sieras. En avgörande skillnad gentemot den tidigare inriktningen på kontrollen är att den skall vara riskbaserad. Frågan om finansie- ringsform har i allt väsentligt lämnats till medlemsstaterna att han- tera med hänvisning till subsidiaritetsprincipen. Det finns dock vissa minimikrav vad gäller avgifter från företagen. Trots allt inne- bär denna frivillighet att företag i en medlemsstat med uteslutande 
 27 
  
 Inledning 
  
 SOU 2005:52 
  
 avgiftsfinansierad kontroll lever under sämre konkurrensvillkor än där skattefinansiering råder. I och med direktivet till denna utred- ning (dir 2004:140) är det regeringens avsikt att den svenska kon- trollen i sin helhet skall vara avgiftsfinansierad. 
 I den svenska livsmedelslagen (1971:511), djurskyddslagen (1988:534) och i lagen (1985:295) om foder återfinns reglerna om att tillsyn skall ske över efterlevnaden av respektive lag samt att, efter beslut av regeringen eller den myndighet som regeringen be- myndigar, avgifter får tas ut för att finansiera denna. Livsmedels- och djurskyddskontrollen utövas på central, regional och lokal nivå, det vill säga av de centrala verken, länsstyrelserna och kom- munerna. På foderområdet utövas kontrollen av Jordbruksverket som dock har möjlighet att överlåta kontrolluppgifter till läns- styrelser och andra myndigheter. Finansieringsförutsättningarna skiljer sig något åt mellan kontrollområden och myndigheter. Detta regleras för närvarande i djurskyddsförordningen (1988:539), förordning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. och förordning (1998:213) om foder. I korthet kan sägas att de lokala kontrollmyndigheterna, det vill säga kommunerna, på djurskydds- området själva beslutar om avgifterna och hur stor del man väljer att skattefinansiera. På livsmedelsområdet är kommunerna däremot bundna att ta ut den avgift som Livsmedelsverket beslutar om. Avgifterna för foderkontroll beslutas av Jordbruksverket och åter- finns i föreskriften SJVFS 2000:110. 
 Avgifterna på livsmedelsområdet har hittills endast fått användas för att täcka kontrollmyndighetens kostnader för provtagning och undersökning. Detta har medfört ett underskott i finansieringen för livsmedelskontrollen på de flesta håll. Kvalitén i kontrollen har därför blivit lidande. Det råder stora variationer mellan kom- munerna vad gäller avgifter för djurskyddskontrollen. Den stora andelen skattefinansiering ger inte de incitament som skulle behö- vas för att åstadkomma en ökad satsning på djurskyddskontroll. I vissa fall bedrivs i princip inte någon regelrätt kontroll. 
 Proposition 2004/05:72 Förbättrad djurskydds- och livsmedels- tillsyn berör i allt väsentligt inte finansieringsfrågan. Detta i in- väntan på resultatet av Utredningen om en tydligare och effektivare statlig tillsyn, Ju 2000:06 (SOU 2004:100 Tillsyn) samt förelig- gande betänkande. Dock innebar propositionen att förordningen (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. ändras så att avgiften för en kommunal nämnds tillsyn får användas till annat än provtagning och undersökning. Detta ger utrymme för avgifts- 
 28 
  
 SOU 2005:52 
  
 Inledning 
  
 höjningar så att dessa bättre överensstämmer med kommunernas kostnader för kontrollen. 
  
 1.1 
  
 Uppdraget 
  
 I korthet skall utredaren, enligt direktiv 2004:140 (se bilaga 1), lämna förslag till en avgiftskonstruktion för  
 foder-, 
 livsmedels-, 
  djurhälso- och djurskyddstillsyn. Systemet skall grunda sig på prin- ciperna i förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll och principen att varje tillsynsmyndighet (i tillämpliga fall kommun- fullmäktige) själv beslutar om avgiftens storlek för sina respektive tillsynsobjekt. Systemet skall även ge kommunerna möjlighet att i sin helhet avgiftsfinansiera livsmedelstillsynen. Utredaren skall även balansera principen om likabehandling över landet med den att varje tillsynsmyndighet skall kunna nå full kostnadstäckning för sin verksamhet. Systemet skall kunna ta hänsyn till faktiska skillna- der mellan kommunerna som kan påverka kostnadsnivån för tillsy- nen. Grunden skall vara att finansieringen ger underlag för fullgod tillsyn med hänsyn till relevanta riskfaktorer. Konsumenternas sä- kerhet står härvidlag i fokus liksom rättvisa vad gäller företagens konkurrensförhållanden. Utredaren skall ta ställning till huruvida avgiftssystemet riskerar att bli en alltför stor börda för små och nystartade företag och om så är fallet överväga lämpligheten i att ge vissa typer av företag sänkt tillsynsavgift. Konsekvenserna av detta för tillsynsmyndigheten skall även belysas. Företag med god egen- kontroll och systematisk kvalitetssäkring samt särskilt goda till- synsresultat får enligt 882/2004 premieras. Förordningen lämnar även utrymme för, eller snarare föreskriver att man skall, ta hänsyn till företag med liten produktion, företag som använder traditio- nella metoder samt företag som är lokaliserade i regioner med sär- skilda geografiska begränsningar. Utredaren skall beakta detta. 
 Utöver detta skall utredaren särskilt beakta hur 882/2004 påver- kar avgiftssystemet för Livsmedelsverkets köttbesiktning vid slak- terier och om detta medför behov av förändring även lämna förslag till denna. 
 Utredaren skall även beräkna kostnaderna för de centrala och re- gionala myndigheternas råd och stöd till de lokala tillsynsmyndig- heterna samt lämna förslag till hur detta skall finansieras. 
 Den 3 mars 2005 beslutades om ett tilläggsdirektiv, dir. 2005:25 (se bilaga 2). Enligt detta skall utredaren lämna förslag till ett av- 
 29 
  
 Inledning 
  
 SOU 2005:52 
  
 giftssystem för foderkontroll i primärproduktionsledet. Dessutom skall belysas huruvida förslaget till nytt avgiftssystem enligt upp- draget i sin helhet påverkar svenska företags konkurrensförhållande gentemot andra delar av EU. 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen har vid tre tillfällen sammanträtt med expertgruppen be- stående av Hall, Finansdepartementet, Austin och Maldonado, Jordbruksdepartementet samt Olson, Ekonomistyrningsverket. Vid ett tillfälle knöts även juristen Graham, Livsmedelsverket, till expertgruppen. Expertgruppen har även inbjudits att delta i det löpande arbetet med utredningens betän- kande. Samråd har skett med Lantbrukarnas Riksförbund, Föreningen Foder och Spannmål, Svenska Lantmännen, Livsmedelsföretagen, Svensk Mjölk, Svensk Fågel, Kött och Charkföretagen, Svensk Han- del, Sveriges Hotell- och Restaurangföretagare, Svensk Dagligvaru- handel samt Svenska Kennelklubben. Samråd har även skett med Jord- bruksverket, Livsmedelsverket, Djurskyddsmyndigheten, Sveriges Kommuner och Landsting, Näringslivets Regelnämnd och represen- tanter för länsveterinärerna.  
 Ekonomistyrningsverket har genom representation i expertgruppen följt utredningens arbete.  
 Följande har även inkommit med synpunkter till utredningen samt bistått med kunskaper och information: Botkyrka, Danderyds, Habo, Jönköpings, Kävlinge, Landskrona, Mullsjö, Stockholms 
 , Tjörns  
 och Täby kom- muner. Utredningen har även samrått med Tillsynsutredningen, Smi- leyutredningen (Jo 2004:08, Utredningen om offentliggörande av re- sultat från livsmedelstillsyn) och  
 Miljöbalkskommittén. Utredningen har även genomfört två enkätundersökningar, en hos samtliga läns- styrelser och en hos ett urval av landets kommuner. 
  
 1.3 
  
 Kontroll kontra tillsyn 
  
 I EG:s nya kontrollförordning 882/2004 används begreppet kon- troll för det som enligt nuvarande svensk terminologi närmast be- nämns operativ tillsyn. Utredningen använder därför generellt sett ordet  
 kontroll  
 utom när det nuvarande regelsystemet beskrivs. Or- dagrant definieras i kontrollförordningens artikel 2 kontroll såsom att kontrollera om specifika krav har uppfyllts, genom undersök- 
 30 
  
 SOU 2005:52 
  
 Inledning 
  
 ning och bedömning av sakligt underlag. I artikel 3 anges allmänna skyldigheter för genomförandet av offentliga kontroller. Bland an- nat sägs i 3.2 att: offentlig kontroll skall genomföras utan förvar- ning, utom i samband med revision och liknande fall då det krävs att foder- eller livsmedelsföretagaren underrättas i förväg. Offentlig kontroll får också genomföras på ad  
 hoc-basis. 
  Tillsynsutred- ningen (SOU 2004:100) använder sig fortsatt av begreppet tillsyn men gör en snävare definition. Enligt Tillsynsutredningens mening, är kärnan i all tillsyn granskning som genomförs med stöd av lag och (vanligen) en möjlighet för tillsynsmyndigheten att besluta om någon form av ingripande. Dagens tillsynsbegrepp innefattar inte sällan rådgivning, allmän information, utvecklingsstöd och utfär- dande av föreskrifter med mera. Genom att renodla begreppet till- syn till att endast omfatta det som ofta benämns operativ tillsyn uppnås en högre grad av tydlighet, vilket enligt Tillsynsutredningen bidrar till ökad förutsägbarhet och därmed ökad rättssäkerhet för alla inblandade parter. Härmed inte sagt att myndigheterna inte skall behålla en rådgivande funktion. Den skall dock kallas vid sitt rätta namn och inte blandas samman med den operativa tillsynen. 
 31 
 2 Nuvarande förhållanden 
  
 2.1 
  
 Livsmedelskontroll 
  
 Antalet livsmedelsanläggningar år 2003 var cirka 51 000, enligt kommunernas inrapportering till Livsmedelsverket. 70 procent av dessa anläggningar var restauranger och storhushåll samt 23 pro- cent utgjordes av anläggningar inom detaljhandeln. Tillver- kare/producenter/packare (tillverkare med mera) stod för 4,1 pro- cent, partihandel för 2,3 procent och producenter med egen butik för 0,81 procent av anläggningarna. Kontrollmyndigheterna genomförde i genomsnitt 0,64 besök per anläggning under 2003 och 0,43 inspektioner per anläggning. Kriteriet för en inspektion är att man vid ett kontrollbesök tittar på minst fem av nio kontroll- punkter, i annat fall räknas det som besök. Sammantaget innebär det en minskning av kontrollvolymen jämfört med föregående år med 0,07 för både inspektioner och besök. Andelen anläggningar som fått ett eller flera kontrollbesök var 49 procent. Detta är en betydande minskning jämfört med 2002 då motsvarande andel var 53 procent. I allmänna råden till 4 § i föreskriften om livsmedels- kontroll (SLVFS 1990:10) anges att varje anläggning bör inspekte- ras årligen. Kontrollfrekvensen skulle således behöva fördubblas för att leva upp till de allmänna råden. 
 33 
 Nuvarande förhållanden SOU 2005:52 
  
 Tabell 2.1  
 Kontrollfrekvens bland livsmedelsanläggningar 2003 
  
 Anläggningstyp 
  
 Antal 
  
 Andel som haft 
  
 Totala antalet 
  
 Totala antalet 
  
 kontrollbesök 
  
 kontrollbesök per 
  
 inspektioner per 
  
 2003 (%) 
  
 anläggning 
  
 anläggning 
  
 Tillverkare m.m. 
  
 2 098 
  
 59 
  
 1,1 
  
 0,83 
  
 Partihandel 
  
 1 162 
  
 52 
  
 0,45 
  
 0,31 
  
 Producenter med butik 
  
 412 
  
 51 
  
 0,74 
  
 0,50 
  
 Storhushåll m.m. 
  
 35 453 
  
 48 
  
 0,62 
  
 0,41 
  
 Detaljhandel 
  
 11 475 
  
 48 
  
 0,65 
  
 0,40 
  
 Primärproducenter 
  
 121 
  
 41 
  
 0,66 
  
 0,47 
  
 Totalt 
  
 50 721 
  
 49 
  
 0,64 
  
 0,43 
  
 Källa 
 : Bearbetning av Garcia; Rapportering av den kommunala livsmedelstillsynen 2003. 
 Enligt Livsmedelsverkets rapport  
 9–2000 
  Effektivare livsmedel- tillsyn, saknade vid denna tidpunkt 32 procent av landets kommu- ner verksamhetsplan för livsmedelskontrollen och 27 procent hade ingen egentlig uppföljning. Livsmedelkontrollen är i många kom- muner inte prioriterad och skillnaden vid en länsvis jämförelse visar att Stockholms län endast hade 0,29 kontrollbesök per anläggning 2003 (lägst besöksfrekvens i landet) medan Skåne län låg högst med 1,06. Enligt en resursinventering i Kronobergs län år 2000 var de disponibla resurserna för kontroll otillräckliga i samtliga kom- muner. Den disponibla tiden för kontroll räckte generellt endast för den löpande verksamheten vilket innebar att inspektionerna blev fåtaliga. Enligt Livsmedelsverket var antal årsarbetskrafter i kontrollen år 2003 totalt 393, varav 330 inspektörer. En viss ökning i kontrollbemanningen kunde skönjas jämfört med 2002. Värt att notera är att 95 kommuner som mest hade 0,5 inspektörsårs- arbetskrafter, 34 kommuner som mest 0,2 och i en kommun var 0,2 årsarbetskraft uppdelad på fyra inspektörer. 
 Finansieringsmöjligheterna spelar stor roll för en enskild kom- muns förmåga att bedriva en fullgod kontrollverksamhet. Enligt förordning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. skall den som bedriver viss verksamhet i en livsmedelslokal betala en år- lig avgift för livsmedelskontroll. Avgiften för den kommunala nämndens kontroll skall användas för att bekosta provtagning och 
 34 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 undersökning. Dessutom skall avgift betalas när en kontroll- myndighet prövar frågor om tillstånd, godkännande eller liknande samt för uppföljning av prov som lett till anmärkning. Det finns särskilda bestämmelser om avgifter vid införsel eller utförsel av livsmedel samt för köttbesiktning. För köttbesiktning utgår ingen årlig kontrollavgift utan kostnaderna för denna regleras via besikt- ningsavgifterna (se avsnitt 2.1.2). 
 Enligt 2 § i ovannämnda förordning skall Livsmedelsverket be- stämma avgiftens storlek genom att meddela föreskrifter om hur verksamheterna skall delas in i avgiftsgrupper med hänsyn till kon- trollbehovet, hur avgiftsgrupperna skall delas in i klasser med hän- syn till omsättning eller årsarbetskraft samt avvikelser från be- stämmelserna om tillämplig avgiftsklass. Detta återfinns i Livsme- delsverkets föreskrift (1990:10). Kommunernas utrymme för att ta ut avgifter styrs i dag helt av dessa begränsningar. Regelverket medger således inte full kostnadstäckning utan kräver att en stor del av verksamheten skattefinansieras. Detta ger nackdelar för kommuner med svagt skatteunderlag där risken för att kompro- missa med ambitionsnivån är uppenbar. Förordningen om avgifter för livsmedelstillsyn speglar heller inte behovet av avgiftsuttag så- tillvida att den endast medger kommunen att använda den årliga avgiften till provtagning och undersökning. Dessutom har avgiften inte justerats upp med senare års kostnadsutveckling. Detta skedde emellertid den 1 mars 2005 då nivån på den årliga avgiften höjdes med 20 procent (på helår) genom ett beslut av Livsmedelsverket. Begränsningen att avgifterna endast får användas till provtagning och undersökning tas bort i och med regeringens proposition För- bättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn (2004/05:72). Föränd- ringen innebär att kommunerna får möjlighet att använda den årliga tillsynsavgiften för att finansiera även andra kostnader än provtag- ning och undersökning. 
 Tillsyns- och föreskriftsrådet genomförde 2004, i samarbete med Kommunförbundet, en enkätundersökning bland samtliga kom- muner gällande förhållandena under 2003. Av dem som svarade på enkäten uppgav endast fem kommuner att de hade en kostnads- täckningsgrad inom hälsoskydd på över 81 procent, fyra svarade  
 61–80 
  procent, 10 svarade  
 41–60 
  procent och 10 kommuner hade  
 21–40 
  procents kostnadstäckningsgrad. Hur det låg till för reste- rande kommuner kan man inte dra någon slutsats av utifrån enkät- undersökningen. Inom miljöskydd såg det emellertid betydligt bättre ut. 106 kommuner uppgav att de hade en kostnads- 
 35 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 täckningsgrad på över 41 procent. Trots att finansieringen av kontrollverksamheten i de flesta kommuner i dag i hög grad fordrar skattemedel uppgav endast 35 procent av kommunerna i enkät- undersökningen att det finns någon politiskt uttalad strävan/mål- sättning att förändra kostnadstäckningsgraden för myndighetsut- övningen inom miljö- respektive hälsoskyddet. 
 I enkätundersökningen ställdes även frågan om vilka timtaxor kommunerna tillämpade för tillsyn enligt miljöbalken under 2003. Det ger en viss bild av skillnaderna i kostnader och politiska prio- riteringar mellan kommunerna. Den lägsta timtaxan var enligt upp- gift 400 kronor och den högsta 800 kronor. De flesta kommunerna tillämpade timtaxor på mellan 500 och 600 kronor. Inför 2004 an- gav många kommuner dock att de ämnade justera upp taxenivån. 
 I den enkätundersökning som utredningen genomfört bland ett urval kommuner (se bilaga 3) framkom att kostnadstäcknings- graden inom livsmedelskontrollen är cirka 41 procent. Det betyder att avgifterna skulle behöva höjas med 141 procent för att uppnå full kostnadstäckning vid dagens verksamhetsvolym. 
  
 2.1.1 
  
 Råd och stöd till lokal kontroll 
  
 Utredningen är av den uppfattningen att råd och stöd till lokal kontroll från centrala och regionala myndigheter inte skall hänföras till den operativa kontrollverksamheten. Med andra ord kan ett en- skilt kontrollobjekt, i det fall avgift debiteras för kontrollen, inte tillgodoräknas en motprestation motsvarande den kostnad som den centrala vägledningen står för. Denna funktion skall därför kost- nadsmässigt inte belasta kontrollobjekten. 
 Livsmedelsverket 
 Enligt 11 § förordning (1989:1110) om avgifter för livsmedels- tillsyn m.m. skall kommunerna årligen före utgången av april till Livsmedelsverket betala in femton procent av de årliga avgifterna som kommunen uppbär för livsmedelskontroll. Detta för att finan- siera Garcia samordnande och stödjande funktion gent- emot kommunerna. Denna lösning var ursprungligen ett proviso- rium, tänkt som en övergångslösning men har med tiden perma- nentats. Utredningen har gett Livsmedelsverket i uppdrag att be- 
 36 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 räkna sitt verkliga resursbehov för att upprätthålla en fullgod stöd- jande och samordnande verksamhet. Den budgeterade kostnaden för 2005 uppgår till cirka 17 miljoner kronor, vilket skulle motsvara inbetalningarna från kommunerna genom överföringen av 15 pro- cent av avgiftsintäkterna. Livsmedelsverket ger en bild av ett om- fattande behov av råd och stöd i kommunerna. Skälet, som verket ser det, är att det råder kompetensbrist bland livsmedelsinspektö- rerna vilket i sin tur beror på att det saknas personer med adekvat utbildning för uppgiften. Livsmedelsverket anser det vara helt nöd- vändigt med åtgärder på utbildningsområdet för att tillgodose be- hovet av inspektörer i framtiden. 
 Länsstyrelserna 
 Enligt en enkätundersökning som utredningen har genomfört bland landets samtliga länsstyrelser (se bilaga 4) avsätts i genom- snitt 0,2 årsarbetskrafter till råd och stöd till den lokala livsmedels- kontrollen. Totalt avsätts knappt fyra årsarbetskrafter, vilket be- räknas kosta cirka 1,8 miljoner kronor (exklusive overhead- kostnader). Inkluderas overheadkostnaden blir den totala kostna- den cirka 2,8 miljoner kronor. Detta inkluderar inte Länsstyrelsen i Östergötland som inte har besvarat enkäten. 
  
 2.1.2 
  
 Köttbesiktning - ständig kontroll 
  
 Livsmedelsverkets besiktningsveterinärer (BVO) svarar för kött- kontrollen vid landets slakterier. Kostnaden täcks av avgifter som tas ut från anläggningarna. Hur avgifterna skall tas ut regleras i fö- reskrifter om avgifter för veterinära besiktningar och kontroller vid slakterier, styckningsanläggningar samt kyl- och fryshus (SLVFS 1998:30). För slakterianläggningarna fastställer Livsmedelsverket en preliminär avgift för respektive anläggning enligt en taxa som motsvarar myndighetens faktiska kostnader. Efter årsskiftet görs en avstämning så att de debiterade avgifterna motsvarar den fak- tiska kostnaden samt att de inte underskrider schablonbeloppen vilka är gemensamma för alla  
 EU-länder. 
  Den 1 januari 2005 trädde ett nytt avgiftssystem ikraft för köttbesiktning vid slakterierna, efter beslut i Livsmedelsverkets styrelse. Den huvudsakliga föränd- ringen är att avgifterna nu helt blir beroende av tiden som åtgår för 
 37 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 kontroll oavsett var i landet slakteriet ligger eller vilket djurslag som slaktas. Genom att inte debitera reskostnader samt kostnader för särskild kontroll av salmonella och läkemedelsrester utan lägga ut denna på timkostnaden, lika för samtliga företag, gynnas avlägset belägna småskaliga slakterier. Flertalet småskaliga slakterier får, enligt Livsmedelsverket, genom detta väsentligt lägre avgifter. Höjningen sker istället hos de medelstora anläggningarna. 
 Från köttbranschen har länge framförts kritik om ökade kostna- der för besiktningsverksamheten. De 25 slakterier som står för 98 procent av slakten av nöt, gris, får/lamm och häst har haft en årlig avgiftshöjning på i genomsnitt cirka tio procent mellan 2001 och 2005 (enligt Kött och Charkföretagen). Avgiften för 2005 är 1 180 000 kronor för varje veterinär och 820 000 kronor för varje assistent. Som jämförelse kan nämnas att avgifterna år 2000 var 651 000 respektive 489 000 kronor. Till dessa avgifter kom då kost- nader för restsubstans- och salmonellakontroll (+ cirka 10 pro- cent). Dessa kostnader är numera inbakade i avgifterna för veteri- när respektive assistent. 
 Livsmedelsverkets generaldirektör har bildat en samverkans- grupp med branschorganisationen Kött och Charkföretagen för att åstadkomma en effektivisering av kontrollen. Bakgrunden är även arbetet med en övergång från en offentlig kontroll på detaljnivå till mer systemkontroll. Livsmedelsverket ser över köttbesiktningens arbetsuppgifter med anledning av detta. Under 2004 gjordes intern- revision på sju slakterier. Denna genomgång kommer även att fortgå under 2005. 
  
 2.1.3 
  
 Registrering och godkännande av anläggningar 
  
 Avgift skall enligt 1.1 § förordningen om avgifter för livsmedelstill- syn m.m. tas ut när en tillsynsmyndighet prövar frågor om till- stånd, godkännande eller liknande. Ett motiv till att ta ut avgifter i samband med handläggning av ärenden är att det ger företagen ett tydligt incitament till att komma in med bra och genomtänkta un- derlag. Företagen betalar även för myndighetens rådgivning och stöd i samband med etablering. Det pågår i nuläget ett arbete med ett nytt system för godkännande respektive registrering vilket ut- redningen i dagsläget inte har full insyn i. Resultatet av denna över- syn väntas dock bli att bägge förfaringssätten, godkännande och registrering, kommer att vara tillämpliga. Utredningens bedömning 
 38 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 är att registreringsförfarandet inte kommer att innebära något om- fattande arbete för kontrollmyndigheten. Viss rådgivning kan bli aktuell för registreringen, liksom en administrativ hantering kring själva registreringsförfarandet. Godkännandeprövning är, till skill- nad från registrering, ett betydligt mer omfattande arbete för kon- trollmyndigheten. Tidsåtgången för mer komplicerade verksamhe- ter är större än för enklare verksamheter. De mer komplicerade objekten är också normalt de som är förenade med störst risker. För förnyad prövning av befintlig verksamhet, till exempel vid ägarbyte, är arbetsinsatsen från kontrollmyndigheten lägre än vid nygodkännande. Avgifterna avser alltid prövning av ärenden och inte själva godkännandet. Således gäller avgifterna även vid eventu- ellt avslag. 
  
 2.1.4 
  
 Importkontroll 
  
 Avgifter vid importkontroll är obligatoriskt för animalier och för vissa vegetabilier, enligt gemenskapslagstiftningen. I artikel 27.8 förordning (EG) 882/2004 sägs: Avgifter som avser import- kontroller skall betalas av företagaren eller dennes företrädare till den behöriga myndighet som ansvarar för importkontrollen. De svenska bestämmelserna för avgifter vid importkontroll av anima- lier återfinns i bilaga 6 till LIVSFS 2004:3 och för livsmedel andra än animaliska i bilaga till SLVFS 2000:41. För animalierna debiteras en grundavgift på 700 kronor per sändning och 6 öre per kilo vara i sändningen. För prover tas en avgift på 10 kronor per prov och 20 kronor för salmonellaprover. Dessutom tas den fulla kostnaden för laboratorieanalyser och transporter ut liksom kostnader för kon- troll utanför normal arbetstid, extraordinära kontroller och oan- mälda sändningar. När det gäller intyg för  
 icke-gemenskapsvaror 
  tas en avgift på 175 kronor. För  
 icke-animaliska 
  livsmedel utgår en grundavgift på 500 kronor per varuparti och 20 kronor per enskilt prov. Dessutom regleras avgifterna upp vid arbetstid utanför den normala och för så kallade extraordinära kontroller. 
 39 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 2.1.5 
  
 Exportkontroll 
  
 Med exportkontrollerad anläggning menas en anläggning som fram- ställer eller bereder livsmedel för export. Livsmedelsverket förordnar då att anläggningen skall ställas under särskild kontroll, vilken föran- leds av införselbestämmelser i annat land 
 1 
 . 
 Regler om exportavgifter (särskild avgift) finns dels i Livsme- delsverkets föreskrifter och allmänna råd (SLVFS 1991:11) för verksamheter med slakt, styckning, charkuteritillverkning med mera vid exportkontrollerade anläggningar. Dels återfinns regler i verkets föreskrifter och allmänna råd (SLVFS 1994:26) om avgifter för exportkontrollerade  
 mjölk-, 
  mjölkprodukts- och äggprodukts- anläggningar samt för fisk enligt verkets föreskrift (SLVFS 1999:29) om avgifter för tillsyn m.m. vid anläggningar som hante- rar fiskvaror. Syftet med dessa avgifter är att täcka kostnader för kontrollen av anläggningarna. Dels den ordinarie kontrollen och dels den extra kontroll som krävs på grund av att importlandet ställer särskilda krav. Andra anläggningar, än de anläggningar där importlandet ställer särskilda krav, jämställs enligt 1 a § i förord- ning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. med de exportkontrollerade anläggningarna. Avgift tas därför ut enligt fö- reskrifterna SLVFS 1991:11 och 1994:26 även för dessa. Det är emellertid viktigt att påpeka att dessa anläggningar inte är export- kontrollerade anläggningar i egentlig mening och att de därför inte omfattas av kungörelse 1974:271. 
 Avgifterna för export enligt 1991:11 och 1994:26 består dels av en fast avgift (särskild grundavgift) utifrån verksamhetsområde och av en timavgift för besiktningspersonal. För fiskanläggningar skall de faktiska kostnaderna för tillsynen betalas. 
 Grundavgiften är avhängig anläggningens inriktning och vilka destinationer som anläggningen är godkänd för enligt nedanstående tabell. Utöver detta skall den exportförordnade anläggningen betala den ordinarie årliga tillsynsavgiften som emellertid är reducerad till 25 procent. 
  
 1  
 Kungörelse 1974:271 om kontroll vid utförsel av livsmedel. 
 40 
 SOU 2005:52 Nuvarande förhållanden 
  
 Tabell 2.2  
 Avgifter för exportkontroll 
  
 Exportstatus 
  
 Anläggning/Avgifter (SEK) 
  
 Slakteri 
  
 Styckning 
  
 Chark 
  
 Fryshus 
  
 USA-godkänd 
  
 68 520 
  
 66 000 
  
 77 040 
  
 66 000 
  
 EG-godkänd 
  
 14 040 
  
 17 040 
  
 22 560 
  
 17 040 
  
 Övriga exportgodkända 
  
 5 520 
  
 11 280 
  
 14 040 
  
 11 280 
  
 Källa 
 : Bilaga 3 SLVFS 1991:11. 
 Myndigheten fastställer den tid som skall åtgå för kontroll på re- spektive anläggning för den av Livsmedelsverket anställda besikt- ningspersonalen. Timavgiften bestäms sedan utifrån kostnadsnivån för den personal som anställs, dock lägst 400 kronor per timme. För de exportkontrollerade anläggningarna skall den timbaserade avgiften täcka 
 kostnaden för den ordinarie tillsynen på anläggningen, 
 den extra tillsyn på plats som krävs på grund av importlandets särskilda regler samt 
 intygsskrivande. 
 För de exportkontrollerade anläggningarna skall den fasta avgiften täcka 
 Livsmedelsverkets kostnader för tillsyn, inklusive overhead, resor, samordning med mera. 
 Arbetet med att ta fram intyg kan vara tidskrävande eftersom det omfattar många kontakter och överenskommelser med det till- tänkta mottagarlandet. Detta arbete är i dag inte avgiftsfinansierat trots att intygen tas fram efter önskemål från företagen. 
 Vissa länder godkänner inte Sverige som exportland för en viss vara utan att först ha företagit en inspektion i landet. Denna in- spektionsrunda är svår att knyta till någon speciell anläggning ef- tersom myndigheten i det tilltänkta mottagarlandet inte godkänner några anläggningar innan de godkänt Sverige som exportland. I nuläget debiterar inte Livsmedelsverket företagen sina kostnader för detta arbete. Detta trots att det ibland kan vara mycket omfat- tande. 
 41 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 De anläggningar som omfattas av exportavgifter kan både ligga under Livsmedelsverkets och kommunernas kontroll. 
  
 2.1.6 
  
 Kontroll av främmande ämnen 
  
 Utöver den årliga avgiften skall avgift betalas för kartläggning och övervakning av förekomsten av restsubstanser och kontaminanter i vissa livsmedel. Det gäller för livsmedel producerade inom landet; spannmål och spannmålsprodukter, mjölk, mejeriprodukter, ägg, kött och köttvaror samt potatis vilket framgår av 1.2 § förord- ningen om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. Avgiften för kontroll av animaliska livsmedel är en obligatorisk del i gemenskapslagstift- ningen (882/2004). När det gäller kontroll av vegetabilier tas av- gifter ut för två områden: 
  
 1. 
  
 Spannmål och spannmålsprodukter som producerats inom landet (LIVSFS 2003:24). 
  
 2. 
  
 Undersökning av bekämpningsmedelsrester på vegetabilier som odlats inom landet (SLVFS 1978:21). 
  
 Den första kategorin avser avgifter vid kvarnanläggningar där spannmål mals för livsmedelsändamål. Det är en årlig avgift med en fast och rörlig del. Den fasta varierar mellan 1 500 och 34 000 kro- nor medan den rörliga uppgår till 1,20 kronor per ton mald spann- mål. Totalt tas avgifter omfattande cirka 900 000 kronor ut årligen. Undersökning av bekämpningsmedelsrester på vegetabilier som odlats inom landet gäller provtagning i grossistledet och kostnaden för uttagen vara skall bäras av den som innehar varan vid provtag- ningstillfället. Avgiften har i realiteten inte tagits ut, bestämmelsen är i själva verket avsedd att garantera Livsmedelsverket rätten att ta ut prover. 
  
 2.1.7 
  
 Kontroll av kött, mjölk, ägg och fisk m.m. 
  
 För kontroll av verksamhet i styckningsanläggningar, kyl- och fryshus för köttvaror, köttproduktionsanläggningar, anläggningar för malet kött och köttberedningar, mejerier och andra mjölk- och mjölkproduktanläggningar skall, enligt 1a § förordning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m., en särskild avgift betalas utöver den årliga avgiften. Livsmedelsverket eller i vissa fall en 
 42 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 kommunal nämnd får besluta om avgiftens storlek. Vad gäller an- läggningar för fiskvaror betalas, enligt 1 b § samma förordning, en avgift som beräknas med ledning av verksamhetens omfattning och den faktiska kostnaden för tillsynen. Livsmedelsverket har bemyn- digande att besluta om avgiften. I bilaga IV till förordning (EG) 882/2004 ges de miniminivåer som gäller för dessa kontrollavgifter vilka även förändras minst vartannat år för att ta hänsyn till infla- tionen. Fram till den 1 januari 2008 får medlemsstaterna fortsätta att använda de belopp som grundar sig på direktiv 85/73/EEG. 
  
 2.1.8 
  
 Kontroll i primärproduktionen, utökat livsmedelsbegrepp 
  
 Det nya  
 EG-regelverket 
  inom livsmedel och livsmedelskontroll innebär en viss utökning av livsmedelsbegreppet. Bland annat inne- bär den nya definitionen att mjölk klassificeras som ett livsmedel när kon mjölkats och inte som nu när mjölken hämtas av mjölkbi- len, ett annat exempel är att spannmål anses vara livsmedel redan efter skörd och inte då spannmålen når kvarnen. Kontroller med syfte att kontrollera efterlevnaden av livsmedelslagstiftningen i primärproduktionen bedrivs inte i dagsläget. I fråga om mjölk görs dock i dag kontroller på gårdarna i enlighet med EG:s så kallade Mjölkdirektiv. Från och med den 1 januari 2006 skall enligt kon- trollförordningen 
 2  
 en riskbaserad offentlig kontroll av mjölk och andra livsmedel i primärproduktionen genomföras. Mot bakgrund av de historiska kontrollerna i detta avseende och baserat på rele- vanta riskfaktorerna är bedömningen att kontroller av livsmedels- hygien på gårdsnivå, åtminstone initialt, endast kommer att bedri- vas i begränsad omfattning. 
  
 2.1.9 
  
 Kostnader för extra offentlig kontroll 
  
 Extra offentlig kontroll, är den kontroll som går utöver myndig- hetens normala kontrollverksamhet. Den är i allmänhet förknippad med påvisad bristande efterlevnad av regelverket men kan även be- röra matförgiftningsärenden och klagomål. Kostnaden för kon- trollen skall enligt huvudregeln i kontrollförordningens artikel 28 alltid debiteras den företagare som har ansvaret för den bristande 
  
 2  
 Förordning (EG) nr 882/2004. 
 43 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 efterlevnaden. Alternativt får kostnaden debiteras den som äger eller innehar produkterna vid den tid som den extra kontrollen genomförs. Samma principer för avgiftens storlek skall gälla som vid ordinarie kontroll. Myndigheten får debitera företagen samtliga de kostnader som är förknippade med kontrollen, inklusive prov- tagning och analyskostnader. Undantaget är den kontroll som är resultatet av obefogade klagomål. De kostnader som föranleds av dessa skall inte debiteras företaget. 
  
 2.1.10 
  
 Offentliggörande av kontrollresultat 
  
 För närvarande pågår en utredning om offentliggörande av resultat i livsmedelskontrollen, vilken går under arbetsnamnet Smiley- utredningen. Slutsatserna från denna utredning väntas bli att resul- taten av kontrollen skall ställas ut i olika sammanhang, i butiker och restauranger samt på Internet. Det kommer att ställa ytterli- gare krav på att myndigheterna inom rimlig tid kan erbjuda företa- gen en ombesiktning för att på så sätt minimera skadan av ett ne- gativt kontrollresultat. En bedömning utifrån detta är att det kommer att ställa höga krav på kontrollmyndigheterna tillgänglig- het och beredskap. Det ger också ökade kostnader vilka skall debi- teras företagen. I förlängningen bedömer nämnda utredning dock, med ledning av resultatet av liknande verksamhet i Danmark, att offentliggörande av kontrollresultat sparar pengar för samtliga parter eftersom företagen har starkare incitament för en snabb för- bättring. 
  
 2.2 
  
 Djurskyddskontroll 
  
 Det finns i dag cirka tio miljoner lantbruksdjur och cirka tre miljo- ner sällskapsdjur i Sverige. Dessa omfattas sedan 1988 av djur- skyddslagen som säger att alla djur som hålls i fångenskap skall be- handlas väl och inte utsättas för onödigt lidande. De skall också ha möjlighet att bete sig naturligt och inte utsättas för vanvård eller misshandel. Ambitionen inom djurskyddet har höjts successivt un- der senare år, inte minst vid inrättandet av den särskilda Djur- skyddsmyndigheten 2004 som övertog det centrala ansvaret för djurskyddslagens efterlevnad. En av de viktigaste metoderna för att uppnå målen i lagstiftningen är en fungerande kontroll. Det är i dag 
 44 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 kommunerna som med sina djurskyddsinspektörer utför huvudde- len av kontrollen. Enligt Riksrevisionens rapport 2003:1 lade kommunerna i genomsnitt en halv årsarbetskraft på djurskydd. Totalt fanns 143 årsarbetskrafter fördelade på 400 djurskyddsin- spektörer. Av dessa angav 70 procent att den tid som är avsatt för uppgiften inte är tillräcklig för att göra ett bra jobb. 40 procent uppskattade att det skulle behövas ytterligare  
 0,5–1 
  tjänst i kom- munen. Antal inspektörer ökar stadigt i kommunerna och 2004 uppgick antal årsarbetskrafter till 163 fördelade på 507 personer, enligt Djurskyddsmyndighetens rapportering. Antal kända kon- trollobjekt ökar emellertid också allteftersom inventering sker i kommunerna. 
  
 Tabell 2.3  
 Kommunernas kontrollverksamhet  
 1998–2002 
  
 År 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 Årsarbetskrafter 
  
 90 
  
 106 
  
 112 
  
 122 
  
 139 
  
 149 
  
 163 
  
 fördelade på 
  
 483 
  
 507 
  
 antal personer 
  
 Antal kända 
  
 78 083 
  
 75 334 
  
 83 756 
  
 kontrollobjekt 
  
 Antal kontroll- 
  
 561 
  
 505 
  
 517 
  
 objekt per årsar- 
  
 betskraft 
  
 Inspektioner 
  
 13 778 
  
 20 973 
  
 20 043 
  
 20 700 
  
 18 909 
  
 25 467 
  
 Antal besökta 
  
 7 784 
  
 15 358 
  
 14 682 
  
 15 487 
  
 14 947 
  
 17 016 
  
 17 844 
  
 19 096 
  
 kontrollobjekt 
  
 Antal inspekte- 
  
 170 
  
 139 
  
 126 
  
 123 
  
 122 
  
 120 
  
 117 
  
 rade kontrollob- 
  
 jekt per års- 
  
 arbetskraft 
  
 Antal 
  
 13 778 
  
 20 973 
  
 20 043 
  
 20 700 
  
 18 909 
  
 25 467 
  
 genomförda 
  
 inspektioner 
  
 Antal 
  
 129 
  
 187 
  
 164 
  
 149 
  
 127 
  
 156 
  
 genomförda 
  
 inspektioner per 
  
 årsarbetskraft 
  
 Källa 
 : Djurskyddsmyndighetens rapport Dnr  
 2005–0739. 
  
 45 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 Länsveterinärerna vid landets länsstyrelser har ansvaret för att sam- ordna djurskyddsarbetet i respektive län. Jordbruksverket är ar- betsgivare för cirka 300 distriktsveterinärer som har anmälnings- plikt om de upptäcker brister i djurskyddet. Livsmedelsverket är arbetsgivare åt cirka 70 besiktningsveterinärer som arbetar på slak- terierna med att besiktiga kött. De skall också agera om djur far illa på slakterierna. 
 År 1999 hade de kommunala miljö- och hälsoskyddsnämnderna, enligt Svenska Kommunförbundets enkätundersökning totalt 106 000 djurskyddsobjekt vilka omfattades av krav på återkom- mande kontroll. Att döma av ovanstående kontrollfrekvens skulle detta i genomsnitt betyda att varje objekt är föremål för inspektion mindre än en gång vart femte år. Enligt tradition har vart tredje år setts som en lämplig kontrollfrekvens vad gäller lantbrukets djur. 
 I Djurskyddsmyndighetens allmänna råd om tillsyn (DFS 2004:9), Bilaga 1 anges rekommenderad kontrollfrekvens för olika objekt. Generellt kan man säga att verksamhet med djur som är komplex eller problematisk på något sätt och där genom- strömningen av djur är hög också skall ha en högre kontroll- frekvens. I viss mån har även beaktats förekomsten av besiktnings- veterinär och tävlingsveterinär. Dessutom har hänsyn tagits till hu- ruvida det handlar om en sluten verksamhet med liten insyn från utomstående. För att få fram lämplig kontrollfrekvens tillfrågades kommuner och deras djurskyddsinspektörer om vilka kontroll- frekvenser som tillämpades samt vilka som var eftersträvansvärda. Utifrån detta utarbetade Djurskyddsmyndigheten ett förslag till kontrollfrekvenser. Bilaga 2 i DFS 2004:9 innehåller rekommende- rat antal inspektioner per år och kommun för olika typer av djur- transporter. 
 Djurskyddskontrollen i kommunerna finansieras i dag både via skattemedel och avgifter från djurägarna. 57 a § Djurskyddsförord- ningen (1988:539) ger kommunerna rätt att själva sätta taxan för de kommunala nämndernas kontrollverksamhet. Tidigare utredningar har rekommenderat en utökad tillämpning av avgiftsfinansiering och åtta av tio djurskyddsinspektörer angav, vid Riksrevisionens genomgång (RIR 2003:1), att deras kommun hade en taxa för till- synen. Avgifterna kan användas för att helt eller delvis finansiera kontrollen och det finns stora variationer i användande av avgifter. Fyra procent av inspektörerna angav, enligt Riksrevisionen, att kontrollen helt finansierades med avgifter. 53 procent uppgav att hälften eller mindre än hälften av kontrollen finansierades med av- 
 46 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 gifter. Timtaxorna varierade 1999 mellan 250 och 800 kronor med ett snitt på 530 kronor. Detta kan jämföras med länsstyrelsernas avgiftsuttag, vid samma tidpunkt för liknande typ av tjänst, vilket låg på 800 kronor. För ett och samma kontrollobjekt kan (enligt RIR 2003:1) kostnaden variera mellan 0 och 9 000 kronor beroende på i vilken kommun objektet finns. 
 Enligt Riksrevisionens bedömning har de lokala kontroll- resurserna förstärkts och antalet inspektioner har ökat något under  
 1990-talet. 
  Trots detta konstaterar man brister i hur djurskydds- kontrollen fungerar. De brister som Riksrevisionen konstaterade rörde till stor del omfattningen och utformningen av Jordbruks- verkets stöd och uppföljning av djurskyddsarbetet på lokal och re- gional nivå. Man konstaterade även att det fanns stora variationer mellan landets kommuner vad gäller kontrollfrekvens vilket inne- bar stora kvalitetsskillnader och att djurägare inte behandlas lika över landet. För att komma tillrätta med bristerna konstaterade man att det inte kommer att vara tillräckligt med en utökad central styrning från Djurskyddsmyndigheten. Det måste också till en mer effektiv resursanvändning och en ökad resursinsats på lokal nivå. 
 Totalt sett var kostnadstäckningen för kommunernas djur- skyddskontroll 1999 endast 17 procent. Enligt den enkätundersök- ning som utredningen har genomfört 2005 bland ett urval av kom- muner har situationen förbättrats obetydligt sedan 1999. Kost- nadstäckningsgraden anges vara cirka 18 procent med dagens verk- samhetsvolym, med andra ord skulle avgifterna behöva höjas med cirka 460 procent för att uppnå full kostnadstäckning. Avgifts- finansieringsgraden är betydligt lägre än inom livsmedelskontrollen där kostnadstäckningen 1999 var 71 procent. Den låga självfinansi- eringen är en av anledningarna till att miljöförvaltningarna i prakti- Abbott inte har resurser att utföra den kontroll som egentligen krävs för att säkerställa ett gott djurskydd. De totala intäkterna för djur- skyddskontroll var cirka tio miljoner kronor 1999 att jämföras med intäkterna för miljöskydd och livsmedelskontroll som var över 100 miljoner kronor vardera. Att kostnadstäckningen för djurskydd är så pass låg förklaras med att kommunerna har svårt att sätta högre taxor inom sektorn, vissa kommuner avstår helt från att ta ut av- gifter. Andelen som inte tar ut avgifter tenderar att öka i takt med att lönsamheten inom lantbruket försämras. Mellan 1996 och 2000 ökade andelen kommuner som inte tar ut avgift från 25 till 38 pro- cent. Kommunförbundet menar att det ibland saknas kunskap om vilka kostnader som kan räknas in i avgiften. Flertalet kommuner 
 47 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 kan inte i sina beräkningar visa på högre belopp än 500 kronor per timme. Dessutom förekommer försiktighet vad gäller att ta ut er- sättning för all den tid som går åt i ett uppdrag. Majoriteten av kommunerna utgår dock från Kommunförbundets rekommenda- tioner när de tar fram sin lokala taxa. Flertalet uppdaterar taxorna genom indexuppräkningar. Höjningen har under  
 1990-talet 
  legat på 1,4 procent årligen för djurskyddstaxorna. Enligt utredningens en- kätundersökning 2005 så debiteras i snitt en timtaxa på 600 kronor för djurskyddskontrollen. I storstäderna ligger taxan på 800 kronor per timme. 
 Det brister således mycket i konkurrensneutraliteten mellan kommunerna men också vad gäller tillgängliga resurser för kon- troll. Även om vissa kommuner tillämpar årlig avgift för kontroll kan det på grund av bristande personalresurser bli mycket långt mellan kontrollbesöken. Avsaknaden av motprestation gör syste- met med årliga avgifter ohållbart. LRF centralt förespråkar en lö- pande timbaserad avgift istället för årsavgift. Detta för att undvika varje risk för subventionering företagen emellan och garantera en prestation som motsvarar den debiterade kostnaden. Dessutom är man kritiska till oanmälda kontrollbesök, vilka rekommenderas av Djurskyddsmyndigheten, eftersom en stor del av djurägarna är förvärvsarbetande utanför företaget dagtid och därför inte tillgäng- liga att bistå inspektören med information som behövs för fullgod kontroll. Utredningen instämmer i att detta kan vara ett ineffektivt sätt att bedriva kontroll, det ger inte heller samma positiva effekter i form av kunskapsöverföring till djurägaren som annars efter- strävas. Dock är oanmälda kontrollbesök helt i överensstämmelse med förordning (EG) nr 882/2004. I artikel 3.2 sägs att: Offentlig kontroll skall genomföras utan förvarning, utom i samband med revision och liknande fall då det krävs att foder- eller livsmedels- företagaren underrättas i förväg. Offentlig kontroll får också genomföras på ad  
 hoc-basis. 
  
 Det finns på sina håll en uppenbar ovilja hos kommunerna mot att belasta djurägare med större pålagor än nödvändigt. För att ändå, med begränsade resurser, åstadkomma en tillräcklig djur- skyddskontroll krävs en effektivisering. I små kommuner är det mycket svårt då verksamheten inte är tillräcklig för att bekosta en hel tjänst. Lösningen kan då vara samverkan med andra kontroll- områden och andra kommuner. Samverkan över kommungränser har hittills inte varit tillåtet enligt djurskyddslagen och livsme- 
 48 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 delslagen. Proposition 2004/05:72 Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn öppnar nu upp för denna möjlighet. 
 Enligt 57 § Djurskyddsförordningen (1988:539) får även Djur- skyddsmyndigheten föreskriva att avgift skall betalas i ärenden om 
  
 1. 
  
 förprövning eller godkännande i efterhand av åtgärder i fråga om stall eller annat förvaringsutrymme för djur, 
  
 2. 
  
 godkännande på förhand och besiktning av anläggningar och andra förvaringsutrymmen för försöksdjur, 
  
 3. 
  
 godkännande av ny teknik, 
  
 4. 
  
 registrering av djurtransportörer och undantag från kravet på ligghall för utegångsdjur, 
  
 5. 
  
 tillstånd enligt 19 a § Djurskyddslagen (1988:534), 
  
 6. 
  
 godkännande enligt 20 § Djurskyddslagen och 37 § förordning 1998:539 och 
  
 7. 
  
 undantag enligt 13 a § förordning 1998:539. 
  
 Avgifternas storlek, för ovanstående kontroll, anges i 2 § SJVFS 2003:40, och varierar mellan 1 200 kronor för enklare ärenden (till- stånd att använda, föda upp, förvara eller tillhandahålla djur) och 24 600 kronor för godkännande av anläggning för offentlig förevis- ning (flera utrymmen och mycket omfattande utredning). För om- besiktning eller om ytterligare utredning behöver göras debiteras en timavgift på 700 kronor utöver grundavgiften. Avgiften skall betalas när ärendet lämnas till länsstyrelsen, i annat fall tas ärendet inte upp till prövning. 
 Avgifter vad gäller förprövning av djurstallar anges i 5 § SJVFS 1990:95. Dessa avgifter betalas först när länsstyrelsen har avgjort ärendet och uppgår till mellan 3 000 och 6 000 kronor beroende på byggnadens storlek och hur beprövad tekniken är. Merarbete vid utredningar utöver grundarbetet debiteras med 500 kronor per timme. Man kan här notera att timkostnaden är lägre än vad som gäller för ovannämnda ärenden. Det finns även enligt förordningen utrymme för länsstyrelsen att besluta om lägre avgiftsbelopp om det finns särskilda skäl. 
  
 2.2.1 
  
 Råd och stöd till lokal kontroll 
  
 Utredningen är av den uppfattningen att råd och stöd till lokal kontroll från centrala och regionala myndigheter inte skall hänföras till den operativa kontrollverksamheten. Med andra ord kan ett en- 
 49 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 skilt kontrollobjekt, i det fall avgift debiteras för kontrollen, inte tillgodoräknas en motprestation motsvarande den kostnad som den centrala vägledningen står för. Denna funktion skall därför kost- nadsmässigt inte belasta kontrollobjekten. 
 Djurskyddsmyndigheten 
 Utredningen skall enligt direktiven beräkna kostnaden för den centrala kontrollvägledningen, kostnaden för råd och stöd till de lokala och regionala kontrollmyndigheterna. Djurskyddsmyndig- heten är en ung myndighet och har inte haft ett fungerande tidsre- dovisningssystem förrän sent under 2004. Det är därför svårt att exakt beräkna tidsåtgången. Djurskyddsmyndigheten har istället gjort en skattning av kostnaden som beräknas uppgå till cirka tolv miljoner kronor. 
 Länsstyrelserna 
 Djurskyddsmyndigheten rapporterade 2005 om en kraftig minsk- ning i antal årsarbetskrafter som avsätts på länsstyrelserna för råd och stöd till den lokala djurskyddskontrollen. Det har gått från 39 årsarbetskrafter år 2003 till 22 under 2004. Enligt en enkätunder- sökning som utredningen genomfört bland samtliga länsstyrelser avsätts i snitt 0,4 årsarbetskrafter på varje länsstyrelse för råd och stöd till den lokala djurskyddskontrollen. Totalt avsätts cirka nio årsarbetskrafter. Kostnaden för den regionala vägledande verksam- heten beräknas utifrån enkätsvaren till cirka 5,5 miljoner kronor årligen (exklusive overheadkostnader). Inkluderas overhead- kostnader blir kostnaden mellan åtta och nio miljoner kronor årli- gen. Då saknas kostnaden för Länsstyrelsen i Östergötland som inte har besvarat enkäten. 
 Trots de minskade resurserna så genomförde länsstyrelserna 70 procent fler kontrollbesök i kommunerna under 2004 jämfört med 2003 enligt Djurskyddsmyndighetens årliga rapport. Läns- styrelserna betonar att resurserna inte är tillräckliga för de behov som föreligger ute i kommunerna. De ökade kraven i och med pro- positionen Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn innebär ett ytterligare ökat behov av råd och stöd till kommunerna. Därtill måste läggas behovet som tillkommer med de så kallade tvärvill- 
 50 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 korsreglerna som införs i och med reformeringen av jordbrukspo- litiken. 
  
 2.3 
  
 Foderkontroll 
  
 Det finns ett  
 40-tal 
  anläggningar som tillverkar foderblandningar till livsmedelsproducerande djur. Två företag står för 90 procent av produktionen. Det är även vanligt med så kallade blandartjänst- företag som endast blandar djurägarens spannmål med inköpt kompletteringsfoder (koncentrat). Därutöver finns cirka 250 mel- lanhänder registrerade hos Jordbruksverket. Dessa importerar i hu- vudsak foder till sällskapsdjur. 
 Foderkontrollen, för vilken Jordbruksverket i dagsläget helt an- svarar, är i huvudsak avgiftsfinansierad och riktad mot den kom- mersiella fodertillverkningen. Även godkännande av tillverkning, såväl på kommersiell nivå som på gårdsnivå, är avgiftsbelagd. Stick- provskontroll på gårdsnivå och kontroll av dioxin finansieras med särskilda anslag på Jordbruksverket. Detta eftersom det handlar om slumpvisa, mindre frekventa provtagningar och analyser vilka är för kostsamma för att belasta ett enskilt företag med. Foderkontrollen sysselsatte 5,1 personer och omsatte fem miljoner kronor år 2003. 
 Foderkontrollen är indelad i följande delar: 
  
 1) 
  
 Grundkontroll 
  
 2) 
  
 Säkerhetskontroll 
  
 3) 
  
 Särskild tillsyn 
  
 4) 
  
 Datainsamling 
  
 a) 
  
 Registrering av marknadens aktörer (tillverkare, handlare och i vissa fall användare) 
  
 b) 
  
 Produktdata 
  
 i) Råvaror 
  
 ii) 
  
 Foderblandningar 
  
 iii) 
  
 Foderblandningar innehållande läkemedel 
  
 Foderkontrollens omfattning fastställs under hösten året före kontrollåret. Kontrollplanen utarbetas med utgångspunkt från re- dovisat produktsortiment, riskbedömningar och i enlighet med den koordinerade kontrollplanen (kommissionens rekommendation 2003/91/EG). 
 51 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 Foderfrågor inom EU regleras dels genom foderlagstiftning, dels genom veterinär lagstiftning och via lagstiftningen för ekologiskt lantbruk. På nationell nivå regleras fodertillsynen genom 12 § lag (1985:295) om foder (foderlagen). Jordbruksverket utövar till- synen över efterlevnaden av denna lag och med stöd av lagen med- delade föreskrifter eller beslut. Jordbruksverket får överlåta åt länsstyrelsen att utöva viss tillsyn. Jordbruksverket får också över- låta åt andra myndigheter än länsstyrelsen att utöva tillsyn. Finan- sieringen regleras i 16 §: Regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, Jordbruksverket får föreskriva att avgifter får tas utVidare sägs i 5 § förordning (1998:213) om foder (foder- förordningen): Föreskrifter om avgifter som avses i 16 § foderlagen meddelas av Jordbruksverket efter samråd med Ekonomi- styrningsverket. 6 kapitlet i Jordbruksverkets föreskrifter (SJVFS 2000:110) innehåller bestämmelser om avgifter och kostnader. Av- giften utgår (52 §) för varje foderleverantör och legotillverkare samt tillverkningsställe i form av grundavgift och kvantitetsavgift. Kvantitetsavgiften betalas proportionellt mot tillverkad eller im- porterad fodermängd. Grundavgifternas storlek anges i 54 §: 
  
 1. 
  
 En grundavgift om 850 kr för sällskapsdjur och 2 000 kr för andra djur än sällskapsdjur. 
  
 2. 
  
 En kvantitetsavgift om 6 kr per ton debiterbart foder för säll- skapsdjur och 0,90 kr per ton debiterbart foder för andra djur än sällskapsdjur. 
  
 Den som levererar foder till både sällskapsdjur och till andra djur än sällskapsdjur skall betala den högre grundavgiften. 
 Avgifterna totala omfattning skiftar, vad gäller företag som leve- rerar foder till sällskapsdjur, mellan cirka 5 000 och 165 000 kronor. Företag som levererar foder till livsmedelsproducerande djur beta- lar allt mellan cirka 20 000 kronor och 1,8 miljoner kronor årligen. Utöver detta debiteras för provtagning och analyskostnader. Som mest betalar ett enskilt företag en miljon kronor för detta. 
 I 56 § ges bestämmelser om avgifter vid kontroll eller speciella insatser: Foderleverantörskall vid kontroll eller speciella insatser betala en avgift som motsvarar de kostnader som uppstår genom kontrollen eller insatser. Detta avser kontroll utöver den grundläg- gande kontrollen. 
 52 
  
 SOU 2005:52 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 2.3.1 
  
 Kontroll på gårdsnivå 
  
 EU:s förordning (EG) nr 852/2004 fastställer allmänna hygien- regler för livsmedelsföretagare. De flesta jordbruksföretag är att betrakta som livsmedelsföretagare, enligt definitionen i (EG) nr 178/2002. I den senare förordningen definieras också begreppet foderföretagare och ger vid handen att majoriteten av alla jord- bruksföretag, med eller utan animalieproduktion, är att betrakta som foderföretagare. I stort sett alla jordbruksföretag skall därför kontrolleras enligt de nya  
 EG-förordningarna 
  i det så kallade hygi- enpaketet. 
 Foder tillverkat på gårdsnivå kontrolleras i dag i begränsad om- fattning med avseende på förekomsten av kött- och benmjöl, läke- medelsanvändning samt dioxin i grovfoder. Detta finansieras som tidigare nämnts genom särskilda anslag på Jordbruksverket. Kon- trollen på gårdsnivå kommer att utökas i och med de verksamhets- krav (tvärvillkor) som införs i samband med den så kallade MTR- reformen. Till de verksamhetskrav som skall uppfyllas hör foder- området. I ett första steg bedömer Jordbruksverket att en kon- trollfrekvens på en procent är tillräcklig. Ansvaret för foder- kontrollen faller generellt på Jordbruksverket. Det är emellertid Jordbruksverkets preliminära ståndpunkt att kontrollen bör utföras av de lokala kontrollmyndigheterna, det vill säga kommunerna. 
 En årlig kontrollfrekvens på en procent, av cirka 80 000 jord- bruksföretag, innebär att cirka 800 företag skall besökas. Jord- bruksverket bedömer att det, om denna kontroll samordnas med kommunernas övriga kontrollverksamhet, krävs  
 1–2 
  timmar extra tidsåtgång per besök för foderkontroll på gårdsnivå. Detta skulle innebära ett utökat resursbehov på 1 200 timmar utslaget över lan- det (lite drygt en helårsanställd). Resursbehovet, förutom kostna- der för provtagning och analys torde uppgå till mellan en och 1,5 miljoner kronor. 
 Länsstyrelserna 
 Vid inspektioner på foderanläggningar bistår länsveterinären i det aktuella länet. Kostnaden för detta arbete finansieras av Länsstyrel- sernas anslag och ingår inte i Jordbruksverkets budget för foder- kontrollen. Vid en eventuell kraftig ökning av foderkontrollen bör 
 53 
  
 Nuvarande förhållanden 
  
 SOU 2005:52 
  
 denna fråga belysas och en avgiftsfinansiering övervägas för att täcka kostnaden. 
  
 2.4 
  
 Djurhälsa 
  
 Djurhälsoarbetet bedrivs bland annat i form av deltagande i frivillig eller obligatorisk djurhälsokontroll samt främjande av en god djur- avel. Detta regleras genom lagen om kontroll av husdjur samt del- vis även av lagen om provtagning på djur. Genom dessa har jord- bruksnäringen fått ansvaret för den organiserade hälsokontroll- verksamheten. Djurens hälsa är enligt förarbetena till dessa lagar och även djurskyddslagen ett ansvar för djurhållaren. Det allmänna åtagandet är att tillhandahålla ett regelverk och att bedriva tillsyn. Dessutom råder anmälningsplikt för veterinärer vid djurskydds- mässiga missförhållanden och smittorisk, enligt förordning med allmän veterinärinstruktion (1971:810). Samtidigt ges ett statligt bidrag till djurhälsoverksamheten. Nedan följer en sammanställ- ning av de medel som beviljades till djurhälsoprogram respektive bekämpnings- och övervakningsprogram. 
  
 Tabell 2.4  
 Djurhälsoprogram, beviljade medel 2005 
  
 Djurhälsoprogram 
  
 Beviljat (SEK) 
  
 Svensk Mjölk; kokontrollen, FRISKKO m.m. 
  
 4 232 000 
  
 Svenska Djurhälsovården, svin och får 
  
 4 606 000 
  
 Fiskhälsan 
  
 365 000 
  
 Fåravelsförbundet 
  
 365 000 
  
 Hästavelsförbundet 
  
 365 000 
  
 Planerat getregister 
  
 53 000 
  
 Källa 
 : Jordbruksverket 2005. 
 54 
 SOU 2005:52 Nuvarande förhållanden 
  
 Tabell 2.5  
 Bekämpnings- och övervakningsprogram 
  
 Program 
  
 Beviljat (SEK) 
  
 Svensk Fågel; campylobacter (inkl 50 %  
 EU-finansiering 
  av provtagning 
  
 4 096 000 
  
 Svenska Djurhälsovården 
  
 -paratuberkulos 
  nötkreatur 
  
 5 900 000 
  
 -maedi-visna 
  får 
  
 4 150 000 
  
 -tuberkulos 
  hjort 
  
 1 650 000 
  
 -övervakning 
  resistensutveckling 
  
 3 200 000 
  
 Svensk Mjölk 
  
 -BVD 
  nötkreatur 
  
 9 250 000 
  
 White 
  nötkreatur 
  
 5 500 000 
  
 -Djur- 
  och folkhälsa,  
 FRISKKO-smittskydd 
  
 2 400 000 
  
 Källa 
 : Jordbruksverket, 2005. 
 De anslagna medlen bekostar i huvudsak de fasta kostnaderna i verksamheten såsom administration och anställd personal. Djurhäl- soorganisationerna tar i sin tur ut olika avgifter från djurägarna för att bekosta bland annat provtagning. Jordbruksverket tar inte ut några avgifter inom området. Det är inte heller avsikten att man i nuläget skall öka graden avgiftsfinansiering inom djurhälsa och smittskydd. 
 55 
 3 Överväganden och förslag 
  
 3.1 
  
 Livsmedelskontroll 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att kontrollmyndig- heten (dvs. kommunen och Livsmedelsverket) skall ta ut en årlig avgift för kontroll enligt livsmedelslagen (1971:511) och de EG- förordningar som kompletteras av livsmedelslagen. Avgiften skall beräknas utifrån en schablon vilken beslutas av Livsmedelsverket. Schablonen skall vara indelad i kontrollklasser där antalet kontroll- timmar per år anges för respektive riskkategori. Hänsyn skall tas till förekomsten av en fungerande egenkontroll och kontroll- myndighetens erfarenheter av kontrollobjektet. Kontrollmyndig- heten skall ges möjlighet att nedsätta avgiften för verksamheter lo- kaliserade i regioner med särskilda geografiska begränsningar, verk- samheter som bedrivs med traditionella metoder samt, under det första verksamhetsåret, nystartade verksamheter. Nedsättning får högst tillåtas med 50 procent av ordinarie årsavgift. Kontroll- myndigheten bestämmer vilken årsavgift som skall betalas för re- spektive verksamhet med utgångspunkt från de kontrollfrekvenser som anges i Livsmedelsverkets föreskrifter. Kontrollmyndigheten skall beräkna avgiften per timme på basis av de verkliga kostna- derna för löner för den personal som medverkar vid offentlig kon- troll, kostnader för denna personal, inklusive kostnader för lokaler, verktyg, utrustning, resor och andra tillhörande kostnader samt kostnader för provtagning och laboratorieanalyser. Livsmedels- verket skall, på detaljnivå, föreskriva om de kostnadsposter som får ingå i underlaget. Timkostnaden skall beräknas så att full kost- nadstäckning uppstår. Dock skall den lägst uppgå till 500 kronor per timme. Myndighetens beslut om tillämplig avgiftsklass skall grundas på närmast föregående års förhållanden. 
 57 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Om ett avgiftssystem skall ha som utgångspunkt att ge kontrollmyndigheten full kostnads- täckning måste systemet i många delar utgå från de lokala förut- sättningarna. Utredningen har därför arbetat med förutsättningen att avgiften för en enskild verksamhet som skall bli föremål för kontroll, bestäms av den berörda kontrollmyndigheten. Detta mo- tiveras bland annat med att kostnadsläget varierar mycket över lan- det. För att säkerställa en likvärdig tillämpning av systemet med lokalt fastställda timtaxor är det lämpligt att ange vilka parametrar som får ingå i beräkningen av timtaxan. Ett system som, liksom det nuvarande avgiftssystemet för livsmedelskontroll, bygger på en och samma taxa för liknande objekt i hela landet kommer inte att ge kontrollmyndigheterna samma möjligheter att utföra kontroller. Även om kostnadsläget varierar i landet bör avgiftssystemet tillgo- dose att ambitionsnivån i livsmedelskontrollen är likvärdig över landet. För att möjliggöra detta bör en viss styrning av kontrollav- gifterna göras. Styrningen bör därvidlag inte ske genom avgiftens storlek utan snarare genom kontrollens omfattning för en viss verksamhet. Som illustreras i kapitlet om djurskyddskontrollen nedan är det också angeläget att avgiftssystemet innebär ett tvång för kontrollmyndigheten att ta ut en avgift. För att säkerställa att avgift tas ut och därmed att kontroll bedrivs anser utredningen att en lägsta timtaxa som får beslutas av kommunen fastställs centralt. Det kan anföras att även de parametrar som får ingå i timtaxan, lik- som hur många timmar som bör åtgå för kontroll av varierande verksamheter bör beslutas av respektive kontrollmyndighet. En sådan lösning skulle medge full frihet för myndigheten att besluta om omfattning av kontrollerna, baserat på erfarenheter från de en- skilda kontrollobjekten och de befintliga resurserna. Utredningen menar dock att en fullgod livsmedelskontroll i hela landet är av så- dant allmänintresse att en godtagbar kvalitet måste säkerställas. Detta behov kan tillgodoses genom att hos centralmyndigheten fastställa en schablon för omfattningen av den årliga kontrollen hos olika typer av verksamheter. Det finns en koppling mellan kon- trollernas reella omfattning och de avgifter som tas ut för att genomföra kontrollerna. Det är därför naturligt att låta den årliga kontrollavgiften bygga på den kontrollvolym som bedöms relevant för en viss livsmedelsverksamhet. Likartade verksamheter i olika delar av landet torde utgöra samma risk. Det är därför också natur- ligt att låta den centrala kontrollmyndigheten med sin överblick över landet och specialkunskap om kontrollområdet besluta om 
 58 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 fördelningen av olika verksamheter i schablonmodellen för kon- trollernas omfattning. 
 Utgångspunkten för det föreslagna avgiftssystemet är en årlig avgift som erläggs av alla verksamheter som faller inom ramen för kontrollernas räckvidd. Avgiften utgår från en schablon där kon- trollmyndigheterna beräknar avgiften enligt sina egna kostnadsför- utsättningar. Beräkningen skall dock, så som angivits ovan, följa en centralt fastställd mall. Denna mall skall utarbetas av Livsmedels- verket. Den skall gälla lika för Livsmedelsverket såväl som för samtliga kommuner. Exempel på hur en sådan mall kan se ut finnes i bilaga 5 (från den så kallade Södertörnsutredningen). Avgifts- beräkningen sker i två steg; först bestäms kontrollmyndighetens specifika avgift per timme, vilken när det gäller kommunerna fast- ställs av kommunfullmäktige. Denna skall täcka kostnaderna för löner, utrymmen, verktyg, utrustning, utbildning, resor och andra tillhörande kostnader samt kostnader för provtagning och labora- torieanalyser. Steg nummer två är att placera in kontrollobjektet i en särskild riskkategori enligt Livsmedelverkets definition. För varje riskkategori finns sedan en angiven kontrollfrekvens och normativ tidsåtgång för denna. Kommunens uppgift blir således att utifrån sin egen kostnad per timme och Livsmedelsverkets riskkategorisering räkna ut den årliga avgiften för varje kontrollobjekt. Även den bygger på ett poängsystem. 
 På Livsmedelsverket pågår just nu ett projekt med att riskklassi- ficera kontrollobjekt (enligt en modell som beskrivs i nedanstående figur) genom att välja ut några kriterier som på ett relevant sätt be- skriver risken med verksamheten; till exempel storleken på verk- samheten, verksamhetens art, vilka råvaror som hanteras, vilka fa- ror och risker som är förknippade med råvarorna, processen och produkten samt spridningsområde och målgrupp. I modellen an- vänds den så kallade riskmodulen där olika delar poängsätts för att utifrån den totala poängsumman placera in företaget i lämplig risk- klass. Därpå tillämpas den så kallade erfarenhetsmodulen för att väga in erfarenheterna från tidigare kontroll, det vill säga om före- taget har en fungerande egenkontroll och om man har visat upp god redlighet. 
 Livsmedelsverkets projektgrupp tänker sig preliminärt fyra olika riskklasser och att det inom varje klass kan finnas fyra nivåer ut- ifrån företagens kontrollhistoria, det vill säga myndighetens tidi- gare erfarenhet av företaget. Riskklass 1 innebär högsta risk. Kon- trollfrekvens B är den initiala kontrollfrekvensen, A är en högre 
 59 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 frekvens och C är en lägre frekvens. För tillfälliga verksamheter (t.ex. marknader) anpassas kontrollfrekvensen till behovet, det vill säga vid tillfället dessa äger rum. Utifrån riskklassificeringen ges ett förslag på kontrollfrekvens genom att ange lämpligt antal timmar som bör åtgå per år för att uppnå en fullgod kontroll. Med fullgod kontroll avses i detta fall kontroll i den omfattning att efterlevna- den i livsmedelslagstiftningen garanteras. Preliminärt ökas kon- trollfrekvensen med 100 procent när man rör sig mellan risk- nivåerna, både uppåt i riskklasserna och från en lägre frekvensgrupp till en högre. Syftet är att åtgärder för att minska risken i företaget skall ge tydligt utslag i kontrollfrekvensen. 
  
 Figur 3.1  
 Modellen med riskmodul och erfarenhetsmodul 
 Riskfaktorer för en verksamhet 
 Via riskmodulen 
 Riskklass 
  
 Kontrollfrekvens 
  
 Via erfarenhetsmodulen 
  
 Erfarenhet från kontrollen 
  
 Källa 
 : Livsmedelsverket, 2005 
 60 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Tabell 3.1  
 Riskklasser erhållna ur riskmodulen och kontrollfre- kvenser erhållna ur erfarenhetsmodulen 
  
 Riskklass 
  
 Kontrollfrekvens 
  
 A 
  
 B 
  
 C 
  
 D* 
  
 1 
  
 Efter behov 
  
 2 
  
 Efter behov 
  
 3 
  
 Efter behov 
  
 4 
  
 Efter behov 
  
 * Tillfälliga verksamheter 
  
 Källa 
 : Livsmedelsverket, 2005 
  
 Som stöd för det nationella arbetet med att utforma en riskbaserad kontroll kommer även  
 EU-kommissionen 
  att ta fram en vägled- ning. Den skall bland annat innehålla kriterier för att dela in be- rörda verksamheter i riskkategorier (art 43, 882/2004). Livsmedels- verkets modul är således tänkt att vara flexibel för att kunna ta hän- syn till det gemensamma arbetet. 
 Utredningen har fört diskussioner med Livsmedelsverkets pro- jektgrupp om möjligheterna att koppla den så kallade riskmodulen till ett avgiftssystem. Resultatet av diskussionerna har bland annat blivit att den föreslagna kontrollfrekvensen uttrycks i antal timmar per år. Det är på detta sätt möjligt att koppla en timtaxa till kon- trollfrekvensen för ett enskilt företag och få fram en årsavgift. Det finns emellertid en avgörande skillnad mellan utgångspunkten i Livsmedelverkets riskprojekt och utredningens direktiv. Ett nytt avgiftssystem skall medverka till att kontrollen får den omfattning och kvalitet att en fullgod nivå uppnås med hänsyn till hälsa och säkerhet. Livsmedelsverket utgår för sin del ifrån de befintliga resurser som är att tillgå inom den svenska livsmedelskontrollen. För att fungera som modell för avgiftssättning bör därför risk- modellen modifieras så att den verkar för en ökning av kontroll- resurserna som krävs utifrån behovet. På livsmedelsområdet, lik- som djurskyddsområdet, är det dock lämpligt med en övergångstid för att ge de lokala myndigheterna möjlighet att bygga upp den ut- ökade kontrollorganisation som kommer att krävas för att tillgo- dose det utökade kravet på kontroll. Övergångstiden bör beslutas av regeringen. 
 61 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 3.1.1 
  
 Råd och stöd till lokal kontroll 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att finansieringen av Garcia samordnande och stödjande funktion inte längre finansieras via avgifter från kommunerna. Istället föreslås myndig- hetens ramanslag utökas motsvarande behovet för verksamheten. Detta beräknas i dagsläget till cirka 17 miljoner kronor. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
  
 :  
 Utredningen är av den uppfatt- ningen att råd och stöd till de lokala kontrollmyndigheterna inte är att anse som regelrätt kontroll och kostnaden härför bör därför inte be- lasta kontrollobjekten. Överföringen av kontrollavgifter från kommu- nerna till Livsmedelsverket ger inte bara en oförutsägbar finansiering för Garcia del. Det innebär även administrativa kostnader vid uppbörden och motverkar kommunernas vilja att ta ut avgifter då de inte själva tillfullo får förfoga över dessa. Utredningen bedömer att den nuvarande intäkten för Livsmedelsverket från omföringen av medel från kommunerna till Livsmedelsverket utgör en rimlig ambi- tionsnivå för den stödjande och vägledande verksamheten.  
 Den kostnad på cirka 17 miljoner kronor som härmed överförs från kommunerna till staten torde kunna regleras genom en minskning av statsbidragen till kommunerna i proportion till den historiska inbetalningen till SLV. 
  
 3.1.2 
  
 Köttbesiktning - ständig kontroll 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen avser inte att lägga något för- slag som avser omedelbar förändring vad gäller avgiftssystemet för köttbesiktning. Det bör dock uppdras åt Livsmedelsverket att göra en översyn av avgiftssättningen så att denna på ett relevant sätt speglar risknivån förknippad med respektive verksamhet samt att utrymme skall ges för företag med god egenkontroll att tillgodo- göra sig detta i form av minskade kontrollkostnader. Utredningen föreslår att avgiftssystemet på sikt förändras till att omfattas av det generella systemet för årliga avgifter inom livsmedelskontroll, en- ligt Garcia riskbaserade kontrollmodell. Förutsätt- ningen är dock att kontrollverksamheten utvecklas till att bli mer systeminriktad och att det inte längre finns krav på ständig tillsyn. 
 62 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Livsmedelsverkets generaldi- rektör har, som tidigare nämnts, bildat en samverkansgrupp med branschorganisationen Kött och Charkföretagen för att åstad- komma en effektivisering av kontrollen. Bakgrunden är även arbe- tet med en övergång från en offentlig kontroll inriktad på detaljer till mer systemkontroll. Livsmedelsverket ser nu över kött- besiktningens arbetsuppgifter med anledning av detta. Mot bak- grund av att avgiftssystemet nyligen förnyats, bland annat med av- sikten att hantera avgiftsbördan för småskaliga slakterier och slak- terier med geografiska nackdelar, finner utredningen det lämpligt att invänta den utvärdering som pågår inom Livsmedelsverket. Myndigheten skall även tillse att systemet i alla delar är kongruent med förordning (EG) nr 882/2004. Bland annat med avseende på att kontrollen skall vara riskbaserad och minimibeloppen respekte- ras. Det är även av stor vikt att möjlighet ges för varje företag att så långt detta är möjligt påverka kontrollkostnaden genom god egen- kontroll och planering av verksamheten. Utredningen gör dock bedömningen att medvetenheten om denna fråga redan finns hos Livsmedelsverket och att diskussioner pågår med branschföreträ- dare för att finna gemensamma acceptabla lösningar. Ledstjärnan bör vara den, vill utredningen betona, att den svenska köttbran- schens företag inte drabbas av en kostnadsbörda som medverkar till att försätta näringen i en sämre konkurrenssituation än vad som i dagsläget råder. Om det arbete som nu bedrivs i samverkan mellan branschen och Livsmedelsverket inte blir framgångsrikt bör reger- ingen överväga att uppdra åt Livsmedelsverket att förändra avgifts- sättningen så att denna bättre kan komma att spegla de risker som är förknippade med slakteriverksamheten. 
  
 3.1.3 
  
 Registrering och godkännande 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att avgifterna i sam- band med registrering och prövning av godkännande skall kopplas till de ordinarie årsavgifterna på följande sätt. För godkännande- prövning skall en hel årsavgift utgå och en halv årsavgift vid för- nyad prövning (exempelvis vid ägarbyten). För registrering skall en timmes avgift debiteras. 
 63 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Avgift skall enligt 1.1 § förord- ning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. tas ut när en tillsynsmyndighet prövar frågor om tillstånd, godkännande eller liknande. Ett motiv till att ta ut avgifter i samband med handlägg- ning av ärenden är att det ger företagen ett tydligt incitament till att komma in med bra och genomtänkta underlag. Företagen beta- lar även för myndighetens rådgivning och stöd i samband med eta- blering. Det pågår i nuläget ett arbete med ett nytt system för god- kännande respektive registrering vilket utredningen inte har full insyn i. Resultatet av denna översyn väntas dock bli att bägge förfa- ringssätten, godkännande och registrering, kommer att vara tillämpliga. Utredningens bedömning är att registreringsförfa- randet inte kommer att innebära något omfattande arbete för kon- trollmyndigheten. Viss rådgivning kan bli aktuell för registreringen, liksom en administrativ hantering kring själva registreringsförfa- randet. Utredningen menar att en avgift motsvarande den lokalt fastställda timtaxan motsvarar de kostnader som uppkommer i de fall då endast registrering blir aktuell. Godkännandeprövning är, till skillnad från registrering, ett betydligt mer omfattande arbete för kontrollmyndigheten. Tidsåtgången för mer komplicerade verk- samheter är större än för enklare verksamheter. Det är därför lo- giskt att för godkännandeprövningen ha en differentierad taxa. De mer komplicerade objekten är också normalt de som är förenade med störst risker. Precis som för den årliga avgiften torde den schablon för riskklassificering som tas fram vid Livsmedelsverket vara tillämplig. Timkostnaden för arbete med godkännande- prövning torde ligga mycket nära den timkostnad som myndighe- ten har för det operativa kontrollarbetet. Utredningen kommer därför till slutsatsen att avgiften för godkännandeprövning bör vara en fast avgift som motsvarar den årliga kontrollavgiften för den tillämpliga riskkategorin. För förnyad prövning av befintlig verk- samhet, till exempel vid ägarbyte, är arbetsinsatsen från kontroll- myndigheten lägre än vid nygodkännande. Utredningen föreslår därför att avgiften för omgodkännande skall vara en halv årsavgift. Denna lösning kommer inte att ge kontrollmyndigheten full kost- nadstäckning i varje enskilt fall. Modellen med en årsavgift för godkännanden och en halv avgift för omgodkännande är dock eta- blerad och välkänd bland verksamhetsutövare och kontroll- myndigheter. Dessutom innebär en fast prövningsavgift en säker- het kring kostnaderna för godkännandet hos den sökande, något som exempelvis godkännandeprövning på löpande räkning inte 
 64 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 skulle ge. Avgifterna avser, liksom tidigare, prövning av ärenden och inte själva godkännandet. Således gäller avgifterna även vid eventuellt avslag. Utredningen lägger förslaget med förbehållet att eventuella förändringar i hanteringen av godkännande och registre- ringar gör att avgiftskonstruktionen blir olämplig. 
  
 3.1.4 
  
 Kontroll av kött, mjölk, ägg och fisk m.m. 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att de särskilda avgif- terna, vilka i dagsläget återfinns i 1 a och b §§ förordning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. avskaffas. Av- gifterna för kontroll av dessa verksamheter inkluderas i det all- männa årliga avgiftssystemet enligt Livsmedelsverkets riskmodul. Det bör uppdras åt Livsmedelsverket att utforma riskkategorierna så att nämnda verksamheter inkluderas. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Det finns enligt utredningen inte något hållbart skäl till att bibehålla separata avgiftssystem för rubri- cerade kontrollområden. Dessa har i vissa fall inte varit föremål för översyn på många år och endast justerats vid behov. Detta gör att avgifterna i vissa avseenden riskerar att strida mot förordning (EG) nr 882/2004. Det gäller exempelvis fiskekontrollen, som i sin kon- struktion gör det omöjligt att förutsäga vad kontrollkostnaden för ett enskilt företag blir. Dessutom saknar avgiftskonstruktionen en riskkomponent, då den enbart baseras på faktiska kostnader för tillsynen. Utredningen anser det önskvärt att tillämpa det generella avgiftssystemet för livsmedelskontroll för så många områden som möjligt. Genom detta uppnås även likabehandling mellan olika branscher vilket ökar tilltron för myndigheterna totalt sett. Welch medelsverket bör därför utveckla den schablon för omfattning av livsmedelskontrollen vid olika verksamheter som tidigare nämnts i utredningen att även omfatta de specialområden som återfinns 1 a och b §§ förordning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m. 
 65 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 3.1.5 
  
 Kontroll i primärproduktionen, utökat livsmedelsbegrepp 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att avgifter för kon- troll i primärproduktionen följer samma riskbaserade system som övriga livsmedelsverksamheter. Livsmedelsverket skall placera in verksamheterna i lämpliga riskkategorier med tillhörande kontroll- frekvens. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Från och med den 1 januari 2006 skall enligt kontrollförordningen en riskbaserad offentlig kontroll av mjölk och andra livsmedel i primärproduktionen genomföras. Grundat på de resonemang som utredningen fört om en risk- baserad offentlig kontroll, där olika verksamheter placeras i risk- kategorier, ser utredningen inget hinder för att även primär- produktionen placeras in i den riskmodul för livsmedelskontroll som Livsmedelsverket skall utarbeta som grund för beräkningen av de årliga kontrollavgifterna. Mot bakgrund av de historiska kon- trollerna i detta avseende och baserat på relevanta riskfaktorerna är bedömningen att kontroller av livsmedelshygien på gårdsnivå, åt- minstone initialt, endast kommer att bedrivas i begränsad omfatt- ning. Med hänsyn till den låga kontrollfrekvens och tidsåtgång som det här med all sannolikhet blir tal om lär kontrollavgifterna vara på en låg nivå. 
  
 3.1.6 
  
 Kontroll av främmande ämnen 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att Livsmedelsverket ges i uppdrag att se över avgiftskonstruktionen för kontroll av spannmål och spannmålsprodukter som producerats inom landet (LIVSFS 2003:24) så att avgifterna i ökad grad speglar risken i re- spektive verksamhet. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Dagens avgiftsuttag är endast volymbaserat och det finns inte någon möjlighet för företagen att tillgodogöra sig en god egenkontroll. Detta kommer i konflikt med principen om att kontrollerna skall vara riskbaserade. Kvarnar som ställer högre krav på låga halter bekämpningsmedel hos leverantö- rerna, exempelvis ekologiska producenter, skall också åtnjuta lägre kontrollavgifter menar utredningen. För att säkerställa att avgif- 
 66 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 terna även för kontrollen av främmande ämnen lever upp till kravet på riskhänsyn och att detta återspeglas i avgifternas storlek, bör regeringen uppdra åt Livsmedelsverket att se över avgifts- sättningen. 
 3.1.7 Exportkontroll 
  
 Utredningens förslag:  
 Utredningen föreslår att modellen med riskbaserad avgift även skall tillämpas för exportkontrollerade an- läggningar och för de anläggningar som i dag jämställs med dessa när det gäller den ordinarie kontrollverksamheten. Den extra kon- troll samt intygsskrivande som krävs då det finns särskilda krav från tredje land, vilken i dag omfattas av timtaxa för besiktnings- personal, skall finansieras genom en särskild avgift. Denna avgift skall debiteras enligt en schablon. Avgiften skall finansiera besikt- ningspersonalens extra arbete för exportkontrollen och Welch medelsverkets kostnader för densamma. Livsmedelsverket bör ges i uppdrag att fastställa avgifterna. 
  
 Skälen för utredningens förslag:  
 Det finns enligt utredningen inte något hållbart skäl till att i sin helhet bibehålla det separata avgifts- system som gäller för exportkontroll. Den ordinarie kontroll- verksamheten för exportkontrollerade anläggningar skiljer sig inte i något väsentligt avseende från övriga kontrollobjekt. Genom att inkludera företagens avgifter för den ordinarie kontrollen i model- len med riskbaserad avgift ökar möjligheten för ett enskilt företag att förutsäga kontrollkostnaden. Utredningen anser det önskvärt att använda det generella avgiftssystemet för livsmedelskontroll för så många områden som möjligt. Genom detta uppnås även lika- behandling mellan olika branscher och verksamhetsinriktningar vilket ökar tilltron för myndigheterna totalt sett. Den extra kon- troll och intygsskrivande som är en följd av särskilda krav från tredje land innebär en fördyring för vilken kontrollmyndigheten skall ha ersättning. Arbetet med att ta fram intyg kan vara tidskrä- vande eftersom det omfattar många kontakter och överens- kommelser med det tilltänkta mottagarlandet. Detta arbete är i dag inte avgiftsfinansierat trots att intygen tas fram efter önskemål från företagen. För att finansiera delar av denna verksamhet bör det fin- nas möjlighet att ta ut en schablonavgift för varje framtaget intyg. Om en timbaserad avgift tillämpas skulle den första anläggning 
 67 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 som begär ett intyg betala för en högre tidsåtgång än efterföljande vilket inte skulle bli rättvist. 
 Vissa länder godkänner inte Sverige som exportland för en viss vara utan att först ha företagit en inspektion i landet. Denna in- spektionsrunda är svår att knyta till någon speciell anläggning ef- tersom myndigheten i det tilltänkta mottagarlandet inte godkänner några anläggningar innan de godkänt Sverige som exportland. Trots detta finns det behov av att finansiera Livsmedelsverkets arbete. Utredningen ser det som lämpligt att en lösning på denna finansie- ring utarbetas av Livsmedelsverket. 
  
 3.2 
  
 Djurskyddskontroll 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att kontrollmyndig- heterna (d.v.s. kommunerna) skall ta ut en avgift enligt djurskydds- lagstiftningen. Avgiften skall beräknas utifrån en schablon vilken beslutas av Djurskyddsmyndigheten. Schablonen skall vara indelad i kontrollklasser där antalet kontrolltimmar per år för olika djurslag och verksamheter anges. Hänsyn skall tas till förekomsten av en fungerande egenkontroll och kontrollmyndighetens erfarenheter av kontrollobjektet. Kontrollmyndigheterna skall ges möjlighet att nedsätta avgiften för verksamheter lokaliserade i regioner med sär- skilda geografiska begränsningar, verksamheter som bedrivs med traditionella metoder samt, under det första verksamhetsåret, ny- startade verksamheter. Nedsättning får högst tillåtas med 50 pro- cent av ordinarie årsavgift. Kontrollmyndigheten beslutar om vil- ken årsavgift som skall betalas för respektive verksamhet med ut- gångspunkt från de kontrollfrekvenser som anges i Djurskydds- myndighetens föreskrifter. Kontrollmyndigheten skall beräkna av- giften per timme på basis av de verkliga kostnaderna för löner för den personal som medverkar vid offentlig kontroll, övriga perso- nalkostnader, inklusive kostnader för lokaler, verktyg, utrustning, resor och andra tillhörande kostnader samt kostnader för prov- tagning och laboratorieanalyser. Djurskyddsmyndigheten skall, på detaljnivå, föreskriva om de kostnadsposter som får ingå i underla- get. Myndighetens beslut om tillämplig avgiftsklass skall grundas på närmast föregående års förhållanden. Avgiften skall beräknas så att full kostnadstäckning uppstår. Dock skall avgiften per timme lägst uppgå till 500 kronor. De kontrollmyndigheter som tillämpar samordning av kontroll, det vill säga att kontroll sker enligt flera 
 68 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 lagstiftningsområden vid samma tillfälle, skall även samordna års- avgiften. Den totala årsavgiften som debiteras ett kontrollobjekt skall inte överskrida de verkliga kostnader som myndigheten har haft för kontroll av detsamma. Kostnader för eventuella analyser, utöver de rutinundersökningar som ingår i själva kontrollbesöket, skall alltid debiteras i sin helhet. Djurskyddsmyndigheten skall be- sluta om kontrollfrekvenser som tar hänsyn till befintliga resurser hos de lokala kontrollmyndigheterna. Målet skall emellertid på sikt vara att djurskyddsbehovet styr vilken frekvens som skall gälla. Övergångperiodens längd bör beslutas av regeringen och åtföljas av en noggrann konsekvensanalys både ur djurskyddshänsyn och ur företagsekonomiska aspekter. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Grunden för det avgiftssystem som utredningen föreslår för djurskyddskontrollen är, i likhet med det som gäller livsmedelkontroll, ett risktänkande. Det vill säga att de anläggningar som löper störst risk att drabbas av missförhållan- den för djuren, och/eller där dessa riskerar att få de mest allvarliga konsekvenserna, också har den högsta kontrollfrekvensen. Princi- pen att varje kontrollobjekt skall bära sina egna kostnader gör då att objekt förknippade med hög risk också belastas med de högsta avgifterna. Dagens avgiftsuttag och ambitionsnivå vad gäller djur- skyddskontrollen skiljer sig mycket åt mellan landets kommuner. Detta är otillfredsställande såväl ur djurskyddssynpunkt som ur konkurrenshänseende, företagen emellan. Kontrollbehovet är långt större än de medel som avsätts för verksamheten. Så som kommit till uttryck i flera utredningar, till exempel Riksrevisionens rapport Hur effektiv är djurskyddstillsynen? (RiR 2003:1), kan avgiften för den offentliga kontrollen för liknande objekt variera så mycket som mellan 0 och 9 000 kronor beroende på i vilken kommun kontroll- objektet finns. Även riksdagen har ställt sig bakom revisorernas bedömning att variationerna kommunerna emellan är så stora att det inte är acceptabelt (bet. 2001/02:MJU22, rskr. 2001/02:319, 2001/02:320). Trots att djurskyddslagen medger att kommunerna tar ut avgifter som täcker kostnaderna anförs ofta bristande resur- ser som motiv för en låg ambitionsnivå i kontrollverksamheten. Detta är enligt utredningens mening inte en hållbar situation och Sverige kan under dagens förhållanden inte säkert säga sig ha en fullgod kontroll över djurskyddet. Det är därför utredningens me- ning att en ökad styrning av avgifterna för djurskyddskontrollen är nödvändig. En åtgärd för att öka resurserna för djurskydds- 
 69 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 kontrollen samtidigt som snedvridningen av konkurrensen minskar är att införa en obligatorisk årlig avgift även för djurskydds- kontrollen. Precis som på livsmedelsområdet bör en schablon över olika verksamheters risker ligga till grund för beräkningen av av- giftens storlek. Riskmodulen som skall läggas fast av Djurskydds- myndigheten skall innehålla den normala tidsåtgången för kontrol- len av olika typer av objekt. I analogi med livsmedelskontrollen skall också en lokalt fastställd timtaxa appliceras på riskmodulen varvid den årliga kontrollavgiften för en viss verksamhet kan fast- ställas. Den lokala timtaxan bör baseras på samma kriterier som inom livsmedelskontrollen, det vill säga de verkliga kostnaderna för löner för den personal som medverkar vid offentlig kontroll, övriga personalkostnader, inklusive kostnader för lokaler, verktyg, utrust- ning, resor och andra tillhörande kostnader samt kostnader för provtagning och laboratorieanalyser. För att säkerställa att avgift tas ut i alla delar av landet bör en lägsta timtaxa fastställas. Från bland annat myndigheter och djurägare har det framförts att en drastisk övergång till en tvingande behovsanpassad kontroll- frekvens, samtidigt med en finansiering fullt ut via avgifter, på ett allvarligt sätt skulle kunna motverka syftet med åtgärden. Detta i form av att viljan bland djurägarna att samarbeta med kontroll- myndigheten radikalt skulle minska i syfte att undvika vad som kan upplevas som alltför betungande avgifter. Utredningen föreslår därför en successiv övergång till en bindande behovsanpassad kon- trollfrekvens. En sådan övergång skulle kunna konstrueras så att kontrollmyndigheterna får frihet att bestämma sin timtaxa helt fritt under ett antal år, men att timtaxan vid övergångsperiodens slut skall täcka kostnaderna för de faktorer som skall ingå avgifts- beräkningen. Därmed kan en stegvis ökning av avgiften göras på den lokala nivån allteftersom kontrollerna förstärks i enlighet med kraven i den riskmodul som reglerar kontrollfrekvensen. Över- gångstiden bör beslutas av regeringen, men bör enligt utredningen sättas till minst fyra men högst sju år. 
 70 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 3.2.1 
  
 Avgifter för förprövning, godkännande, registrering och tillstånd 
  
 Utredningens förslag:  
 Utredningen föreslår att Djurskydds- myndigheten i sitt pågående arbete med en ny avgiftsförfattning för avgifter som, enligt 57 § djurskyddsförordningen (1988:539) myndigheten får meddela föreskrifter om, tillser att dessa är kon- gruenta med förordning (EG) nr 882/2004. Särskilt avser detta av- gifternas anpassning till risknivån på verksamheten. Detta skall emellertid vägas emot intentionen att full kostnadstäckning för myndighetens arbete skall uppnås. 
 Skälen för utredningens förslag:  
 Storleken på avgifterna för för- prövning, godkännande, tillstånd och registrering beslutas i dagslä- get av Djurskyddsmyndigheten. Avgifterna är lika över landet och varierar i storlek beroende på omfattningen av den utredning som en kategori av ärenden bedöms vara förknippad med. Under utred- ningens gång har det framkommit att det finns behov av en mer genomgripande översyn av avgiftsföreskrifterna. Detta gäller inte minst förprövningsärenden där avgiftsnivån senast fastställdes av Jordbruksverket 1999. Enligt Djurskyddsmyndigheten bygger av- gifterna på beräkningar enligt ett förhållandevis gammalt be- räkningsunderlag. Utredningen har fått indikationer på att förpröv- ningsärendena har blivit mer komplexa med tiden och att tids- åtgången för handläggningen därmed har ökat de senaste åren. Djurskyddsmyndigheten har nyligen avslutat arbetet med att ta fram ett förslag till ny avgiftsförfattning. Syftet med den nya för- fattningen är dels att samla avgiftsföreskrifterna i en och samma författning, dels att införa avgifter för ärenden om godkännande i efterhand, undantag från kravet på ligghallar samt undantag enligt 13 a § djurskyddsförordning (1988:539) med mera. Det är enligt utredningen nödvändigt att i detta sammanhang, då en genom- gripande förändring av avgiftsförfattningarna är aktuell, tillse att dessa är kongruenta med förordning (EG) nr 882/2004. I övrigt bedömer utredningen att Djurskyddsmyndigheten, i samråd med berörda parter, är bäst lämpad att utforma avgifterna för rubrice- rade kontrollområden. 
  
 71 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 3.3 
  
 Foderkontroll 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen bedömer att foderkontrollen i den kommersiella sektorn även fortsättningsvis skall finansieras via avgifter. Det bör ges i uppdrag åt Jordbruksverket att se över för- delningen av kontrollavgifterna så att dessa bättre speglar riskerna i verksamheten. I detta ligger även en översyn av nuvarande uppdel- ning på kontrollkategorier. Utredningen föreslår att Jordbruks- verket skall ta ut en årlig avgift för foderkontrollen. Avgiften skall beräknas utifrån en schablon vilken beslutas av Jordbruksverket. Schablonen skall vara indelad i kontrollklasser där antalet kontroll- timmar per år för olika verksamheter anges. Hänsyn skall tas till förekomsten av en fungerande egenkontroll och kontroll- myndighetens erfarenheter av kontrollobjektet. Det skall även in- nefatta möjligheter för kontrollmyndigheten att nedsätta avgiften för verksamheter lokaliserade i regioner med särskilda geografiska begränsningar, traditionella metoder samt, under det första verk- samhetsåret, nystartade verksamheter. Nedsättning får högst tillå- tas med 50 procent av ordinarie årsavgift. Kontrollmyndigheten skall beräkna avgiften per timme på basis av de verkliga kostna- derna för löner för den personal som medverkar vid offentlig kon- troll, övriga personalkostnader, inklusive kostnader för lokaler, verktyg, utrustning, resor och andra tillhörande kostnader samt kostnader för provtagning och laboratorieanalyser. Myndighetens beslut om tillämplig avgiftsklass skall grundas på närmast föregå- ende års förhållanden. Avgiften skall beräknas så att full kostnads- täckning uppstår. Den totala årsavgiften som debiteras ett kon- trollobjekt skall inte överskrida de verkliga kostnader som myn- digheten har haft för kontroll av detsamma. Kostnader för even- tuella analyser, utöver själva kontrollbesöket, skall alltid debiteras i sin helhet. Jordbruksverket får emellertid besluta om undantag från denna princip om väsentliga skäl föreligger. 
 När det gäller kontroll av foder i primärproduktionen (gårdsnivå) anser utredningen det inte vara rimligt att belasta enskilda företag med denna kostnad, vid aktuell kontrollfrekvens vilken i dagsläget bedöms ligga kring en procent per år. Utredningen vill därför se en finansiering av kontroll på gårdsnivå via Jordbruksverkets anslag. Vid en frekvens på tio procent kan en årlig schablonavgift motive- ras för samtliga kontrollobjekt. 
 72 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Skälen för utredningens förslag:  
 I dagens system saknas helt möj- ligheten för ett företag med god egenkontroll och redlighet att minska sina kostnader för kontrollen. Detta är olämpligt och har resulterat i att det i vissa fall blir orimligt höga kostnader per kon- trolltillfälle. Det är önskvärt och även nödvändigt, enligt förord- ning (EG) nr 882/2004, att god egenkontroll och kontroll- myndighetens erfarenheter av kontrollobjektet resulterar i mins- kade kontrollavgifter. 
  
 Redlighetskontroll har hittills varit en av huvudinriktningarna för foderkontrollen. Enligt uppgift till utredningen är redligheten bland de kommersiella foderföretagen mycket god och denna kon- trolluppgift skulle således inte ha samma prioritet som tidigare. Det borde därför kunna gå att göra besparingar och härigenom frigöra medel för att rikta mot mer ändamålsenliga områden. 
 När det gäller kontroll av foder i primärproduktionen (gårds- nivå) är, enligt utredningens förmenande, finansieringen helt av- hängig vilken kontrollfrekvens som blir aktuell. Vid en frekvens understigande tio procent skulle belastningen på vissa företag bli orimligt hög i förhållande till övriga. Detta är olämpligt ur konkur- renssynpunkt. Att ta ut en schablonavgift av samtliga företag vid en alltför låg kontrollfrekvens innebär att kravet på motprestation inte uppfylls. Det riskerar därför att betraktas som en skatt och skulle alltså inte godtas av kontrollobjekten. Utredningen vill därför, vid en kontrollfrekvens understigande tio procent, se en finansiering av foderkontroll på gårdsnivå via Jordbruksverkets anslag. Vid en fre- kvens på tio procent kan en årlig schablonavgift motiveras för sam- liga kontrollobjekt. Motprestationen blir då ett kontrollbesök vart tionde år. Avgiftens storlek torde bli mycket låg för varje enskilt objekt. Lämpligt vore därför att samordna denna avgift med andra kontrollområden, exempelvis årsavgiften för djurskyddskontroll. Jordbruksverket bör kunna utforma en lämplig uppbördsmodell för detta. För det fall det blir aktuellt med ett kommunalt ansvar för foderkontrollen bör avgiftssystemet för detta bygga på samma principer som utredningen redogjort för inom livsmedels- respek- tive djurskyddskontrollen. Därvidlag skulle Jordbruksverket fast- ställa en schablonmodell för kostnadsslag som skall ingå i avgiften samt en riskmodul med kontrollfrekvens och beräknad tidsåtgång. Icke desto mindre bör en samordning med avgiften för djur- skyddskontroll och/eller avgiften för livsmedelskontroll i primär- produktionen kunna göras. 
 73 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 3.4 
  
 Djurhälsa 
  
 Utredningen avser inte att lägga något förslag inom området djur- hälsa och smittskydd. Skälen för detta är att verksamheten i dagslä- get är anslagsfinansierad, förutom de avgifter som tas ut av djurhäl- soorganisationerna själva, vilka används för att finansiera den lö- pande verksamheten. I dagsläget är inte en ökad avgiftsfinansie- ringsgrad genomförbar eller ens önskvärd, om avsikten är att bibe- hålla verksamheten i dess nuvarande form. 
  
 3.5 
  
 Kostnader för extra offentlig kontroll 
  
 Utredningens förslag:  
 Utredningen anser att extra offentlig kon- troll skall debiteras i sin helhet. Detta gäller inte vid klagomål som inte är befogade. Kostnader som är förknippade med denna kon- troll skall bekostas med allmänna medel. Övriga avgifter skall de- biteras per timme, inklusive reskostnader. Dessutom debiteras samtliga kostnader för provtagning och analys. 
  
 Skälen för utredningens förslag:  
 Extra offentlig kontroll, är den kontroll som går utöver myndighetens normala kontrollverksamhet. Den är i allmänhet förknippad med påvisad bristande efterlevnad av regelverket men kan även beröra matförgiftningsärenden och klago- mål. Kostnaden för kontrollen skall enligt huvudregeln i kontroll- förordningens (EG nr 882/2004) artikel 28 alltid debiteras den företa- gare som har ansvaret för den bristande efterlevnaden. Alternativt får kostnaden debiteras den som äger eller innehar produkterna vid den tid som den extra kontrollen genomförs. Samma principer för avgif- tens storlek skall gälla som vid ordinarie kontroll, det vill säga den av kontrollmyndigheten beslutade timtaxan. Myndigheten skall debitera företagen de kostnader som är förknippade med den extra kontrollen, inklusive provtagning och analyskostnader. Undantaget är den kon- troll som är resultatet av obefogade klagomål. Utredningen anser att den som genom bristande efterlevnad av reglerna förorsakar extra kontroller eller annat merarbete för kontrollmyndigheten skall finansi- era myndighetens kostnader för detta. På samma sätt skall en verk- samhetsutövare som sköter sig få sänkt avgift i och med att han eller hon blir utsatt för färre kontroller. En sådan konstruktion torde sti- mulera verksamhetsutövarna att efterleva regelverket. 
 74 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 3.6 
  
 Samordning av avgifter 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att de kontroll- myndigheter som tillämpar samordning av kontroll, det vill säga att kontroll sker enligt flera lagstiftningsområden vid samma tillfälle, även skall samordna årsavgiften. Den totala årsavgift som debiteras för kontroll enligt livsmedelslagen, djurskyddslagen och foderlagen skall inte överskrida de verkliga kostnader som myndigheten har haft för kontrollobjektet. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Det hör till vanligheten att de lokala kontrollmyndigheterna i möjligaste mån samordnar kon- trollen, exempelvis vad gäller lantbruk. Det beror dels på att samma personal har ansvar för flera lagstiftningsområden, dels är det en medveten åtgärd för att effektivisera verksamheten. Det sparar pengar och tid för både myndigheter och företag. Alltför många kontrolltillfällen på ett och samma företag riskerar att undergräva myndighetens trovärdighet. 
 Utredningen anser att det även är lämpligt att samordna avgifts- uttaget med det som avser kontroll inom miljöbalkens område. För detta finns i dagsläget inte några hinder. Det skulle även vara möj- ligt att använda samma avgiftskonstruktion inom samtliga lagstift- ningsområden. Den avgiftsmodell som utredningen föreslagit inom  
 livsmedels-, 
  djurskydds- och foderkontrollen skulle även, enligt utredningens förmenande, lämpa sig väl för kontroll inom miljö- balkens område. Att föreslå avgiftsmodell inom detta område ligger emellertid utanför utredningens uppdrag. 
  
 3.7 
  
 Uppbörd 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att frågan om detaljer kring när och hur uppbörden av kontrollavgifterna skall ske beslu- tas av den berörda kontrollmyndigheten. Detta gäller såväl central, regional som lokal kontroll. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Utredningen har inte funnit några skäl till att det skulle vara fördelaktigt att centralt besluta om detaljer kring uppbörden av avgifterna. Fördelarna med att ha möj- lighet till anpassning av uppbörden till verksamhetens organisering och myndighetens administrativa rutiner torde överväga. Roth75 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2005:52 
  
 medelsverket och Djurskyddsmyndigheten kan dock lämpligen utforma allmänna råd kring uppbördsfrågan som ett stöd till de lo- kala kontrollmyndigheterna. 
  
 3.8 
  
 Nedsättning av avgifter 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att avgifterna inom livsmedels- och djurskyddskontrollen i vissa fall får nedsättas. Det gäller för verksamheter lokaliserade i regioner med särskilda geo- grafiska begränsningar, traditionella metoder samt, under det första verksamhetsåret, nystartade verksamheter. Nedsättning får högst tillåtas med 50 procent av ordinarie årsavgift. Bortfallet skall täckas med skattemedel och inte genom subvention inom avgifts- kollektivet. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Kravet på att hänsyn skall tas till ovanstående verksamheter finns uttryckt i förordning (EG) nr 882/2004 artikel 27. I denna artikel anges även att hänsyn skall tas till särskilda omständigheter för företag med liten produktion. Detta tillgodoses, enligt utredningen, på livsmedelsområdet genom att storleken på företaget ingår som ett av kriterierna i det risk- baserade avgiftssystemet. Små företag hamnar således i en lägre riskkategori vilket i sin tur ger lägre kontrollfrekvens och därmed lägre årsavgift. På djurskyddssidan torde motsvarande samband gälla men det är i dagsläget inte utrett hur riskindelningen kommer att se ut. Nedsättningen av avgifter bör beslutas av den berörda kontrollmyndigheten. Bevekelsegrunden för detta är att det är denna som är mest lämpad att avgöra om det mot bakgrund av de faktorer som enligt  
 EG-förordningen 
  kan föranleda nedsatt avgift är uppfyllda. Utredningen har inte bedömt att det finns skäl att ge- nerellt nedsätta eller efterge avgiften för små eller nystartade före- tag med tanke på de varierande förhållanden kring exempelvis geo- grafiska begränsningar som finns över landet. Ett centralt beslut om att vissa verksamheter skall få en lägre avgift skulle också skapa svårigheter kring finansieringen av det underskott som uppkommer i kontrollverksamheten. Ett system med omföring av medel från stat till kommun för objekt med nedsatt avgift riskerar att bli syn- nerligen administrativt krångligt och för att istället ianspråkta kommunala skattemedel för att finansiera underskottet måste en- ligt utredningens förmenande beslutet om nedsättningen av avgif- 
 76 
  
 SOU 2005:52 
  
 Överväganden och förslag 
  
 ten fattas av kommunen. Frivilligheten när det gäller att sätta ned avgifter borgar för att principen om det kommunala självstyret följs 
 . 
  
 3.9 
  
 Utbildning av inspektörer 
  
 Utredningens förslag 
 : Utredningen föreslår att en inventering görs när det gäller utbildningsbehovet av inspektörer, både på livs- medels- och djurskyddssidan, för att kvantifiera behovet av ytterli- gare utbildningsplatser som en konsekvens av utredningens övriga förslag. En genomgång av utbildningarnas innehåll bör även göras för att bättre anpassa dessa till kontrollorganisationernas efter- frågan och behov. 
  
 Skälen för utredningens förslag 
 : Redan med nuvarande kontroll- volym finns ett behov av rekrytering av inspektörer, särskilt inom de lokala myndigheterna. Huvudorsaken till varför rekrytering inte sker i den omfattning som behövs är, enligt uppgift till utred- ningen, brist på pengar. Genom utredningens förslag, vilket inne- bär krav på full kostnadstäckning, tillförs pengar som bör komma att omsättas i fler inspektörstjänster i kommunerna. Det har emel- lertid till utredningen framförts synpunkter på att dagens miljö- och hälsoskyddsinspektörsutbildning inte är anpassad till behovet hos kontrollmyndigheterna. Alltför grunda kunskaper inom vissa områden ställer höga krav på vidareutbildning och central vägled- ning. 
 77 
  
 4 
  
 Kriterier för finansieringens utformning 
  
 4.1 
  
 EG:s nya kontrollförordning 
  
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djur- hälsa och djurskydd antogs i april 2004. Förordningen behandlar bland annat organisation, finansiering och genomförande av med- lemsstaternas kontroller. De kontroller som omfattas av förord- ningen är de som genomförs för att kontrollera efterlevnaden av all gemenskapslagstiftning inom områdena foder, livsmedel, djurskydd och djurhälsa. Medlemsstaten skall enligt grundprincipen utforma finansieringen så att tillräckliga finansiella resurser finns tillgängliga för offentlig kontroll. Det kan ske genom antingen allmän beskatt- ning, avgifter eller pålagor, vilket som anses lämpligast. För det fall en medlemsstat väljer att avgiftsfinansiera kontrollen, lägger för- ordningen fast ett antal principer som skall ligga till grund för det nationella avgiftssystemet. Dessa återfinns i kapitel VI  
 26-29 
  §§. 
 För vissa specificerade delar av kontrollen är det obligatoriskt för medlemsstaterna att ta ut en avgift. Avgiften skall, enligt förord- ningen, alltid tas ut för verksamheter som omfattas av direktiven 89/662/EEG 
 1 
 , 90/425/EEG 
 2 
 , 93/119/EG 
 3  
 och 96/23/EG 
 4  
 och för vilka avgift tas ut enligt direktiv 85/73/EEG 
 5 
 . Det sistnämnda 
  
 1 
  
 RättelseRådets direktiv 89/662/EEG av den 11 december 1989 om veterinära kontroller vid handel inom gemenskapen i syfte att fullborda den inre marknaden 
  
 2 
  
 Rådets direktiv 90 /425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden 
  
 3 
  
 Rådets direktiv 93/119/EG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning 
  
 4 
  
 Rådets direktiv 96/23/EG av den 29 april 1996 om införande av kontrollåtgärder för vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav och om upphävande av direktiv 85/358/EEG och 86/469/EEG samt beslut 89/187/EEG och 91/664/EEG 
  
 5 
  
 Rådets direktiv 85/73/EEG av den 29 januari 1985 om finansiering av hygienundersök- ningar och kontroller av färskt kött och fjäderfäkött 
  
 79 
  
 Kriterier för finansieringens utformning 
  
 SOU 2005:52 
  
 direktivet föreskriver att medlemsstaterna skall ta ut avgifter för att täcka kostnader för hygienundersökningar och kontroller vid slakt, detsamma gäller för kött importerat från tredje land. I 85/73/EEG förbjuds även direkt eller indirekt återbetalning av dessa avgifter för att säkerställa likabehandling. Det är även obligatoriskt att be- lägga godkännande av foderanläggningar med avgift. Här får dock nuvarande avgifter (direktiv 85/73/EEG) bibehållas under en över- gångsperiod fram till den 1 januari 2008. Avgift skall även tas ut för verksamheter som omfattas av direktiven 97/78/EG och 91/496/EEG (kontroll av varor och levande djur som införs i ge- menskapen) och för vilka medlemsstaterna för närvarande tar ut avgifter enligt direktiv 85/73/EEG. För dessa finns i förordning (EG) 882/2004 angivet minimiavgifter. Minimibeloppen för ovan- stående avgifter skall uppdateras minst vartannat år i synnerhet för att beakta inflationen. Ovannämnda kontrolluppgifter utgör vo- lymmässigt en mindre del av kontrollverksamheten i Sverige och ligger i allmänhet utanför de lokala kontrollmyndigheternas an- svarsområde. 
 Avgifterna för offentlig kontroll får enligt förordning (EG) 882/2004 inte överstiga ansvarig myndighets kostnader för: löner, utrymmen, verktyg, utrustning, utbildning, resor och andra tillhö- rande kostnader samt kostnader för provtagning och laboratorie- analyser. Avgifterna får fastställas som schablonbelopp på grundval av de kostnader som behörig myndighet haft under en bestämd tid. Vid fastställandet av avgifterna skall man beakta typ av företag och relevanta riskfaktorer. Särskilda omständigheter för företag med liten produktion, traditionella metoder och geografiska begräns- ningar skall även beaktas. Om myndigheten väljer att genomföra offentlig kontroll vid färre tillfällen enligt undantagen ovan, får man fastställa en lägre avgift än schablonbeloppet. Eventuella un- dantag skall dock redovisas till kommissionen. Om myndigheten genomför flera typer av kontroll (t.ex. foder och livsmedel) samti- digt på en och samma anläggning skall en enda avgift tas ut. 
 Kostnad för offentlig kontroll, utöver myndighetens normala kontrollverksamhet, till följd av bristande efterlevnad, skall debite- ras den företagare som har ansvaret för den bristande efterlev- naden. Även här skall hänsyn tas till företagets storlek, risknivå, geografiska begränsningar etcetera. 
 80 
  
 SOU 2005:52 
  
 Kriterier för finansieringens utformning 
  
 4.2 
  
 Tillsynsutredningens betänkande 
  
 Tillsynsutredningens betänkande Tillsyn - förslag om en tydligare och effektivare offentlig tillsyn (SOU 2004:100) presenterades i oktober 2004. Betänkandet innehåller bland annat ett avsnitt där man lägger ramarna kring hur avgifter inom tillsynsområdet bör vara utformade. En av grundstenarna gäller konkurrensförutsätt- ningar för företag och man säger här att avgifterna inte får leda till snedvriden konkurrens. Vidare tar utredningen upp frågeställ- ningen om avgifter som grundar sig på betalningsförmåga och inte på den kostnad som företaget orsakar. Problemet är då vem som skall betala det som dessa företag inte betalar; skattebetalarna eller konkurrenterna? Frågan är även hur det ofinansierade underskottet skall finansieras. 
 Övriga principer som finansieringen av tillsynen bör grundas på är att den bör uppfattas som rättvis. Den skall vara rimligt accepte- rad av berörda objekt och vara enkel att förstå för den som betalar. Finansieringen bör heller inte verka hämmande på företagens ut- veckling. Det vill säga, den bör inte medföra negativa konsekvenser för en viss bransch eller marknad. Finansieringen bör även bidra till att skapa en effektiv kontroll. Den bör rikta tillsyn till objekt där riskerna är som störst och/eller konsekvenserna av eventuella bris- ter är som störst. I det fall det inte går att åstadkomma en risk- koppling bör åtminstone inte avgiften motverka syftet med tillsy- nen. 
 Finansieringen bör även vara enhetlig. Detta gäller avgifts- finansiering. Med enhetlighet menas att de enskilda avgifternas storlek, den tillämpade avgiftskonstruktionen och det ekonomiska målet (kostnadstäckningen) för en tillsynsavgift bör vara lika för alla delar av landet. Centralt beslutade nivåer kan medföra att vissa kommuner inte får sina kostnader täckta medan andra uppvisar överskott. Enhetlighet kan därför betyda att mallen är lika över landet utan att nivån blir densamma. Det ekonomiska målet kan normeras, exempelvis genom att det ställs krav på full kostnads- täckning. Finansieringen bör vara förutsebar för tillsynsobjekten vilket gör att en löpande timtaxa framstår som mindre lämplig. 
 Det är enligt Tillsynsutredningen viktigt att ha god framförhåll- ning vid övergång från skatte- till avgiftsfinansiering. Det är också nödvändigt att avgiften motsvaras av en motprestation. Det vill säga att avgiften, över en viss tidsperiod, bör motsvara omfatt- ningen av tillsynsmyndighetens verksamhet gentemot den beta- 
 81 
  
 Kriterier för finansieringens utformning 
  
 SOU 2005:52 
  
 lande. En uppbörd utan motprestation är ingen avgift utan är att betrakta som skatt. Gränsdragningen mellan avgift och skatt bör beaktas. Om avgifter tillämpas bör en tydlig koppling mellan tillsy- nens omfattning och avgifterna finnas. Detta kan även ses på ett samlat plan. 
 Enligt Tillsynsutredningen bör ett avgiftssystem vara kostnads- baserat. Med alltför svag kostnadskoppling är avgiften att betrakta som en skatt och skulle då utgöra en fråga för riksdagen att besluta om. Hänsyn bör tas till närliggande områdens finansiering. Exem- pelvis bör djurskydd och miljöskydd på lantbruk ha ett likartat av- giftsuttag för att skapa större förståelse för den som betalar avgif- ten. Avgiftsuppbörden bör även innebära så låga administrativa kostnader som möjligt för tillsynsmyndigheten. 
 82 
  
 5 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 5.1 
  
 Det allmännas kostnader 
  
 Utredningen föreslår att den lokala kontrollen i sin helhet finansie- ras med avgifter, vilket även är en grundförutsättning i utredning- ens direktiv. Samtidigt föreslås en starkare styrning av omfattning och inriktning genom föreskrifter från de centrala myndigheterna. Detta kommer sammantaget att medföra en ökning av den totala kontrollvolymen hos kommunerna. Det bör även på sikt effektivi- sera verksamheten då kontrollen i högre grad inriktas på sådan verksamhet som är förbunden med den högsta risken. Även själva kontrollens inriktning kommer att förändras så att den koncentre- ras kring de riskmässigt kritiska punkterna i verksamheten. 
 Den mycket låga avgiftsfinansieringsgrad som i dag råder i de flesta kommuner, i kombination med kravet på en utökad kontroll- verksamhet, betyder att intäkterna från kontrollverksamheten kommer att öka kraftigt. Enligt den enkätundersökning som ut- redningen har genomfört bland ett urval av kommuner är bedöm- ningen att avgiftsintäkterna skulle behöva öka med 140 procent för att uppnå full kostnadstäckning för livsmedelskontrollen. Motsva- rande höjning för djurskyddskontrollen är betydligt högre, mellan 400 och 500 procent. Den minskade skattefinansieringen innebär att belastningen på kommunernas budgetar minskar. 
 Femton procent av de avgiftsintäkter som kommunerna uppbär, för kontroll enligt livsmedelslagen, betalas i nuläget till Livsmedels- verket för att finansiera den centrala kontrollvägledningen och råd- givningen. Utredningen föreslår istället att dessa intäkter dispone- ras av kommunerna för att finansiera den lokala kontrollen. Welch medelsverkets centrala vägledning skall finansieras ur myndighe- tens ramanslag, med utgångspunkt från budgeterat behov av medel. Den kostnad på cirka 17 miljoner kronor som härmed överförs från kommunerna till staten torde kunna regleras genom en minskning 
 83 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 SOU 2005:52 
  
 av statsbidragen till kommunerna i proportion till den historiska inbetalningen till SLV. 
 Utredningen har föreslagit att den foderkontroll i primär- produktionen som kommer att bli aktuell preliminärt skall finansi- eras med skattemedel. Det gäller vid en kontrollfrekvens under- stigande tio procent. Över denna nivå föreslås full avgifts- finansiering, företrädesvis i kombination med annan kontroll- verksamhet. För att åskådliggöra den kostnad som staten kommer att belastas med i och med den utökade kontrollen kan en årlig kontrollfrekvens på en procent väljas. Med 80 000 jordbruksföretag skulle det innebära cirka 800 besök årligen. Enligt Jordbruksverkets uppskattning kräver varje besök  
 1–2 
  timmar vilket ger ett extra resursbehov på  
 800–1 
  600 timmar per år. Det motsvarar som mest uppemot 1,5 årsarbetskraft eller 1,3 miljoner kronor vid en tim- kostnad på 800 kronor. I dagsläget är det oklart vem som kommer att ansvara för kontrollen och vem som skall utföra den. I det fall den operativa kontrollen åläggs kommunerna, i samordning med djurskyddskontrollen, skall dessa ersättas för den ökade resursåt- gången. Det löses lämpligen genom den myndighet som blir an- svarig, en hypotes i sammanhanget är Jordbruksverket. Med en kontrollfrekvens överstigande tio procent, i det fall kommunerna får ansvaret för den operativa kontrollen, skall uppbörden skötas lokalt och samordnas med övriga kontrollavgifter. 
 Ett problem med föreslaget avgiftssystem är att det bygger på kontrollbehov och inte befintliga kontrollresurser. Det kommer att kräva att personalstyrkan i kommunerna förstärks betydligt för att avgifterna inte skall överstiga kommunernas kostnader i strid med förordning (EG) 882/2004. Enligt utredningens enkätunder- sökning bedömer kommunerna att de redan i dagsläget behöver förstärka personalresurserna med 75 procent för livsmedelsin- spektörer och 80 procent för djurskyddsinspektörer. Utredningen har därför föreslagit en övergångsperiod för att ge möjlighet till kommunerna att anpassa verksamheten till den nya resurs- situationen. Regeringen bör i samråd med Livsmedelsverket och Djurskyddsmyndigheten utarbeta formen för övergången. Parallellt med detta krävs en översyn av utbildningssituationen för att till- godose den ökade efterfrågan av inspektörer. 
 Utredningen har ansett att varje kontrollobjekt skall bära de kostnader som man ger upphov till vilket gör att subventionering inom företagarkollektivet inte är aktuell. En eventuell nedsättning av avgift för att ta hänsyn till utsatta företagskategorier, såsom ny- 
 84 
  
 SOU 2005:52 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 startade företag samt företag med geografiska nackdelar, måste därför bekostas med skattemedel. Utredningen har därför föresla- git att denna avgiftsnedsättning skall vara frivillig och bedömas in- dividuellt i kommunerna. För att inte bygga in för stora skillnader vad gäller företagens konkurrensläge i olika kommuner begränsas nedsättningen till 50 procent av den ordinarie avgiften. För ny- startade företag ges möjlighet till avgiftsnedsättning endast under ett år. 
  
 5.2 
  
 Konsekvenser för det kommunala självstyret 
  
 Kommunerna är sedan länge ansvariga myndigheter för den lokala djurskydds- och livsmedelskontrollen. Kommunerna utövar, enligt 24 § livsmedelslagen (1971:511) och 24 § djurskyddslagen (1988:534), tillsyn över hur dessa lagar efterlevs inom kommunen. Däremot har inte foderkontrollen tillhört ansvarsområdet. Diskus- sioner om hur en kommande foderkontroll på gårdsnivå skall orga- niseras pågår för närvarande. I dessa diskussioner ingår kommu- nerna som en möjlig utförare av den operativa kontrollen i primär- produktionen. 
 Avgifternas storlek för djurskyddskontrollen har beslutats i kommunfullmäktige och för livsmedelskontrollen har de av Welch medelsverket centralt beslutade avgiftsnivåerna varit bindande för kommunerna. Bestämmelser om vilken kontrollfrekvens som skall tillämpas har inte varit tvingande utan utformade som allmänna råd. Det har resulterat i kraftigt varierande avgiftsuttag och avsatta resurser för kontrollverksamheten. Ambitionsnivån i kontrollen har härmed skiftat mycket över landet. På många håll med resultatet att en fullgod kontrollkvalitet inte har kunnat garanteras. 
 Det föreslagna avgiftssystemet är tänkt att utjämna skillnaderna mellan kommunerna samt bygger på att verksamheten dimensione- ras efter kontrollbehovet och inte som i dag efter tillgängliga resur- ser. Kommunerna tvingas möta samhällets krav på ökad kvalitet i kontrollverksamheten men får samtidigt möjligheten att tillföra resurser genom ökad avgiftsfinansiering. Trycket på skatte- finansiering minskar således. 
 Förslaget innebär ett inskränkande av det kommunala självstyret genom att avgiftsuttaget görs obligatoriskt även för kontroller en- ligt Djurskyddslagen. Dessutom är avgiftssystemet på sikt förknip- pat med en ökning av kontrollfrekvensen och härmed behovet av 
 85 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 SOU 2005:52 
  
 anställd personal. Det finns ett stort mått av allmänintresse i att kommunerna har resurser att genomföra fullgoda kontroller av livsmedelssäkerheten och djurskyddet. Konsumenterna har rätt att förvänta sig säkra livsmedel och att djur hanteras på ett acceptabelt sätt var än i landet de befinner sig. För att säkerställa en fullgod och likvärdig kontroll i landet finns det därför ett behov av statlig styr- ning inom dessa kontrollområden. Utredningen gör bedömningen att förslaget med en avgiftsmodell som består av en centralt fast- ställd riskfaktor och en lokalt fastställd timtaxa balanserar behovet av styrning av kontrollen mot principen om kommunalt självstyre. 
 Det finns lagstöd sedan tidigare för att utföra kontrollerna enligt djurskydds- och livsmedelslagarna. Detta gäller däremot inte fo- derkontrollen vilket kräver ett nytt bemyndigande i foderlagen. Utredningen föreslår att kommunerna i det fall detta blir deras an- svar, tillförs medel så att full kostnadstäckning uppnås. 
  
 5.3 
  
 Konsekvenser för företagare 
  
 Utredningen konstaterar att valet av finansieringsmodell angivet i utredningens direktiv, det vill säga en övergång av skatte- subventionerad kontroll till avgiftsfinansiering, i sig innebär att en finansiell börda överförs från skattebetalarna till företagen. På djur- skyddssidan handlar det om att gå från cirka 30 procent kostnads- täckning till 100 procent, vilket innebär en total avgiftsökning med över 230 procent. Livsmedelsföretagen kommer också att känna av en betydande ökning, från cirka 70 till 100 procents kostnads- täckning, detta enligt Kommunförbundets tidigare undersökning. Enligt utredningens enkätundersökning bland ett urval kommuner skulle ökningen kunna bli betydligt högre. Detta räknat på dagens kontrollvolym. Även volymen kommer, enligt utredningens be- dömning, att öka i takt med att intäkterna för kommunerna ökar och man får resurser att anställa fler inspektörer för att fylla det verkliga kontrollbehovet. Företagens totala kostnad för kontrollen kommer således att öka än mer på sikt. 
 Varje kontrollobjekt kommer att få bära de egentliga kostnader som det ger upphov till och subventionering inom kollektivet är inte aktuell. Företag med dålig lönsamhet kan få svårt att bära de ökade avgifterna. Samtidigt innebär det att potentiellt lönsamma företag inte längre tyngs av att subventionera de mindre lönsamma. I vissa fall, särskilt inom djurhållningen, rör det företag av hobby- 
 86 
  
 SOU 2005:52 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 karaktär. Denna skiftning i finansieringsprincip har framförts från företagarhåll som ett klart önskemål. Med den pressade lönsamhet som upplevs på många håll inom lantbruket och livsmedelsindu- strin är man inte längre beredda att som enskilda företag stå för andra företags kostnader. De nya avgifterna kommer i högre grad att spegla den risknivå som ett företags verksamhet är förknippad med. Storleken på företaget kommer inte att vara avgörande här- vidlag utan endast ingå som en del av faktorerna vid risk- bedömning. Detta gör att förhållandevis små företag med hög risk i produktionen kan få en oproportionerligt stor avgiftshöjning. Detta speglar emellertid bättre den kostnad som kontrollen är för- knippad med eftersom små företag ofta har sämre egenkontroll och kunskapsnivå än vad som är fallet med stora företag. De stora fö- retagen har i många fall, så att säga, redan på förhand tagit kostna- den för en god status. Det bör dock uppmärksammas att den ökade avgiftsbördan riskerar att drabba de små företagen och deras kon- kurrenskraft negativt. Ytterst är det resultatet av ett politiskt ställ- ningstagande att överföra finansieringsbördan för kontroll- verksamheten från det allmänna till företagen. 
 Det nya finansieringssystemet innebär även en ökad grad av konkurrensneutralitet mellan kommunerna. Från företagarhåll har det vid flera tillfällen under utredningens gång framförts att likabe- handling och förutsägbarhet är mycket viktigt. Dessutom anges ofta motprestation för årsavgiften, i form av kontrollbesök inom rimliga tidsintervall, som en nyckelfaktor för relationen mellan fö- retag och myndighet. 
 Även om företagens kostnader, i och med det föreslagna syste- met, väntas öka betydligt så kommer med all sannolikhet detta att resultera i en förbättrad kontrollkvalitet. En sådan förbättring lig- ger även i företagens intresse eftersom en väl fungerande kontroll främjar en produktion av livsmedel av hög kvalitet samt en god och därmed lönande djurhållning. En effektiv kontroll är också en för- utsättning för en rättvis konkurrenssituation mellan företagen. Detta eftersom det i högre grad gynnar de skötsamma och duktiga företagen. De företag som har en sämre djurskydds- respektive hy- Henry får högre kostnader på grund av att de måste åtgärda brister och ta kostnader för att förbättra standarden. Av stor bety- delse, särskilt för småföretagen, är även den rådgivning som inne- fattas i kontrollen. Det är utredningens uppfattning att den rådgi- vande rollen är mycket viktig för måluppfyllelsen, det vill säga syf- tet bakom lagstiftningen. Att fortsatt ha möjlighet att arbeta med 
 87 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 SOU 2005:52 
  
 kunskapsuppbyggnad och att underlätta för företagen, är viktigt för relationen mellan företag och myndigheter. Inskränkande av rätten till att ge råd i samband med kontroll skulle inverka menligt på förtroendet för djurskydds- och livsmedelsinspektörerna. 
 En tydlig motprestation från kontrollmyndigheternas sida kommer dock att krävas vid de avgiftsnivåer som det kan bli fråga om. Om detta inte uppfylls inom en rimlig tidsrymd så riskerar av- giftssystemet, och kontrollmyndigheterna, att förlora sin legitimi- tet. 
  
 5.4 
  
 Konsekvenser för konkurrensen gentemot företag i övriga  
  
 EU-medlemsstater 
  
 Enligt tilläggsdirektiv 2005:25 skall det utredas huruvida förslaget till avgiftssystem påverkar svenska företags konkurrensförhållande gentemot företag i andra delar av EU. Sverige har, i och med inne- hållet i regeringens direktiv till denna utredning, valt att i sin helhet avgiftsfinansiera kontrollverksamheten. Undantaget är vissa delar av foder- och djurhälsokontrollen där staten tillskjuter medel. I förordning (EG) 882/2004, kontrollförordningen, ges möjlighet för medlemsstaterna att välja om man vill ta ut avgifter för kon- trollen. Det finns dock vissa miniminivåer angivna i kontroll- förordningen för att garantera en lägsta nivå, dock inte på alla om- råden. Detta för att inte konkurrensförhållandena mellan företag i olika medlemsstater skall snedvridas alltför mycket. Enligt vad ut- redningen erfarit finns det i dag stora skillnader i tillämpningen mellan medlemsstaterna. I grunden ligger inte bara skillnader i fi- nansiering av kontrollverksamheten utan även vilken ambitionsnivå som råder och vilka lagkrav som kontrollen är avsedd att säker- ställa. Sverige har till exempel en mer långtgående djurskyddslag än de flesta andra medlemsstaterna. Vissa länder har mycket lågt satta lagkrav och kontrollen behöver härmed inte vara lika omfattande. Utredningen har gjort försök att sammanställa vad som gäller i re- spektive medlemsstater för att göra kostnadsjämförelser. Bland an- nat har EU:s myndighet Food and Veterinary Organization (FVO) gjort efterforskningar för utredningens räkning. FVO har emellertid nu inte gjort någon sammanställning över medlems- staternas finansiering av kontrollen. Det har inte heller Kommis- sionen genomfört. Utredningen har tillfrågat intresseorganisationer om de genom sina samarbetsorganisationer besitter uppgifter om 
 88 
  
 SOU 2005:52 
  
 Ekonomiska och andra konsekvenser 
  
 hur kontrollen finansieras men utan framgång. Den allmänna upp- fattningen är dock, både från myndigheter och intresseorganisatio- ner, att Sverige har en lägre grad av skattefinansiering än övriga medlemsstater. Dessutom är det en utbredd uppfattning att Sverige bedriver en förhållandevis ambitiös kontrollverksamhet vilken dessutom är baserad på hårdare lagkrav. Utredningen är av den uppfattningen att konsekvenserna av det föreslagna avgiftssystemet för svenska företags konkurrensförhållande bör studeras löpande för att inte effekterna skall bli alltför negativa. Sverige bör även på gemenskapsnivå driva frågan om en harmonisering av kontrollav- gifterna. En utgångspunkt kan vara att införa miniminivåer på samtliga områden. 
  
 5.5 
  
 Konsekvenser för sysselsättningen och offentlig service 
  
 Förslaget innebär en ökad grad av avgiftsfinansiering och avlastar kommunerna genom att kravet på tillskjutande av skattemedel för kontrollverksamheten minskar. Totalt sett kommer det att inne- bära att tillgängliga resurser för kontroll ökar, på sikt även kraftigt. Enligt den enkätundersökning som utredningen har genomfört bland ett urval av kommuner är behovet av resursförstärkning bland personalen 75 procent för livsmedelskontrollen och 80 pro- cent för djurskyddskontrollen. Det gäller vid dagens målsättning för kontrollfrekvensen. Ytterligare ambitioner kommer att kräva än mer personalförstärkning. Enligt Livsmedelsverket var antal årsar- betskrafter i kontrollen år 2003 totalt 393 och enligt Djurskydds- myndigheten var antal årsarbetskrafter inom kontrollen år 2004 totalt 163, fördelade på 507 personer. Beräknat på enkätundersök- ningens resultat skulle detta innebära att behovet av personal- förstärkning är minst 300 årsarbetskrafter inom livsmedel- och 130 inom djurskyddskontrollen. 
 89 
 6 Författningskommentar 
  
 6.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i livsmedelslagen (1971:511) 
  
 29 a § 
 Genom en ändring i paragrafens första stycke och ett nytt andra stycke klargörs att bemyndigandet för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om av- gifter innefattar både avgiftsskyldigheten som sådan och beräk- ningen av avgifternas storlek. Det nuvarande andra stycket som gör det möjligt att föreskriva skyldighet för kommunerna att betala in viss del av uppburna avgifter till Livsmedelsverket har tagits bort. 
  
 6.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lag om foder (1985:295) 
  
 16 § 
 Genom ändringen i paragrafens första stycke kan regeringen eller Jordbruksverket föreskriva om generell skyldighet för en foder- företagare att betala avgifter för bland annat foderkontrollen. Detta innebär att det inte längre kommer att vara upp till den enskilda kommunen att bestämma om avgift skall tas ut för myndighetens kontroll. Paragrafen har vidare tillförts ett nytt andra stycke som ger regeringen eller Jordbruksverket rätt att meddela föreskrifter om hur avgifterna skall beräknas. 
 91 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:52 
  
 6.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) 
  
 25 § 
 Genom ändringen i paragrafens andra stycke kan regeringen eller Djurskyddsmyndigheten föreskriva om generell skyldighet för en djurhållare att betala avgifter för bland annat djurskyddskontrollen. Detta innebär att det inte längre kommer att vara upp till den enskilda kommunen att bestämma om avgift skall tas ut för myndighetens kontroll. Paragrafen har vidare tillförts ett nytt tredje stycke som ger regeringen eller Djurskyddsmyndigheten rätt att meddela föreskrifter om hur avgifterna skall beräknas. 
 92 
 Litteraturförteckning 
 Offentligt tryck 
 Ds 2004:11 Förbättrad djurskydds- och livsmedeltillsyn 
 Förslag till riksdagen 2001/02:Webster, Statens styrning av livs- medelstillsynen 
 Prop. 2004/05:72 Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn SOU 1996:13 Offentlig Djurskyddstillsyn, betänkande av Utred- 
 ningen om djurskyddstillsynen 
 SOU 1998:61 Livsmedelstillsyn i Sverige, betänkande av Utred- ningen om livsmedeltillsynen 
 SOU 2004:100 Tillsyn - förslag om en tydligare och effektivare offentlig tillsyn, slutbetänkande av Tillsynsutredningen 
 Övrigt tryck 
 Djurskyddsmyndigheten, Tillsynsstatistik 2002 och 2003 Djurskyddsmyndigheten, Lokal och regional djurskyddstillsyn 
 under år 2004, Skara 2004 
 Ekonomistyrningsverket, Rapport ESV 2004:16, Finansiering av tillsyn – rapport till Tillsynsutredningen, Stockholm 2004 
 Jordbruksverket, Rapport 2004:8, Jordbruksverkets foderkontroll 2003 
 Jönköpings län Projekt 1. 2000- Livsmedelstillsyn  
 F-län, 
  Resurs- inventering – livsmedelstillsyn 
 Livsmedelsverket, Rapport  
 9-2000, 
  Effektivare livsmedelstillsyn - förslag till arbetssätt, organisation och finansiering, Uppsala 2000 Livsmedelsverket, Rapport  
 10-2004, 
  Rapportering av livsmedels- tillsyn 2003- kommunernas rapportering om livsmedelstillsyn, 
 Uppsala 2004 
 Riksrevisionen, RIR 2003:1, Hur effektiv är djurskyddstillsynen ? Stockholm 2003 
 93 
  
 Litteraturförteckning 
  
 SOU 2005:52 
  
 Riksrevisionsverket, RRV 2001:33, Livsmedelsverkets stöd till den lokala livsmedelstillsynen, Stockholm 2001 
 Svenska Kommunförbundet, Finansiering av kommunal prövning och tillsyn inom miljöbalkens område – underlag för lokala be- dömningar, Stockholm 2000 
 Svenska Kommunförbundet, Miljö- och hälsoskydd i kommunerna 
 – en enkätundersökning, Stockholm 1997 
 Svenska Kommunförbundet, Miljö- och hälsoskydd i kommunerna 
 – en enkätundersökning, Stockholm 2000 
 Svenska Kommunförbundet, Taxa inom  
 miljö-, 
  hälso- och djurskyddsområdet samt taxa för uppdragsverksamhet – underlag för lokala bedömningar, Stockholm 2003 
 Svenska Kommunförbundet, Taxa för prövning och tillsyn inom miljöbalkens område – underlag för lokala bedömningar, Stockholm 1998 
 94 
 Kommittédirektiv 
  
 Avgifter för  
 foder-, 
  livsmedels- och 
  
 Dir. 
  
 djurskyddstillsyn 
  
 2004:140 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 14 oktober 2004 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall lämna förslag till ett avgiftssystem för  
 foder-, 
 livsmedels-, 
  djurhälso- och djurskyddstillsyn. I uppdraget ingår att lämna förslag till en avgiftskonstruktion som baseras dels på de kriterier som återfinns i Europaparlamentets och rådets För- ordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kon- troll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (EUT L 165, 30.4.2004, sid. 1) dels på principen att varje tillsynsmyndighet (i tillämpliga fall kommunfullmäktige) själv be- slutar om avgiftens storlek för sina respektive tillsynsobjekt. 
 Utredaren skall även lämna förslag till ett system som ger kom- munerna möjlighet att i sin helhet avgiftsfinansiera livsmedelstill- synen, samt ta ställning till hur behovet att styra avgifternas storlek för att både säkerställa en likvärdig tillsyn och att företag i olika delar av landet behandlas likvärdigt kan balanseras mot grundprin- cipen att varje tillsynsmyndighet skall kunna nå full kostnadstäck- ning för sina tillsynsverksamheter. Utredaren skall föreslå de för- fattningsändringar som bedöms vara nödvändiga. 
 95 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:52 
  
 Bakgrund 
 I april 2004 antogs förordning (EG) nr. 882/2004. Förordningen behandlar bl.a. organisation, finansiering och genomförande av medlemsstaternas kontroller. Vad gäller avgifter för tillsynen fast- ställer förordningen vilka kostnadsslag som får ingå i beräkningen av avgifterna och vilka faktorer i företagens verksamhet som skall vägas in i avgiftssättningen. Förordningen träder i dessa delar i kraft den 1 januari 2007. 
 Enligt förordning (EG) nr 882/2004 får medlemsstaterna finan- siera kontrollerna med avgifter och med anslag (motsvarande). De kontroller som omfattas av förordningen är de som genomförs för att kontrollera efterlevnaden av all gemenskapslagstiftning inom områdena foder, livsmedel, djurskydd och djurhälsa. Exempel på verksamheter som omfattas är årlig tillsyn, restsubstanskontroll och köttbesiktning. För vissa specificerade delar av kontrollen är det obligatoriskt för medlemsstaterna att ta ut en avgift, i övriga fall innebär förordningen en möjlighet för medlemsstaten att finan- siera kontrollen med avgifter. För det fall en medlemsstat väljer att avgiftsfinansiera kontrollen, lägger förordningen fast ett antal prin- ciper som skall ligga till grund för det nationella avgiftssystemet. 
 De kommunalt fastställda avgifterna för djurskyddstillsynen har kritiserats av Riksrevisionen i rapporten 2003/04:1 Hur effektiv är djurskyddstillsynen? Bland annat kritiserar Riksrevisionen den mycket stora spridningen mellan kommunerna när det gäller stor- leken på avgifterna för djurskyddstillsynen och de orättvisor och variationer i tillsyn som detta har skapat. Riksdagen har behandlat revisorernas rapport och tillkännagivit regeringen som sin uppfatt- ning att regeringen bör överväga om det behövs förändringar i re- gleringen av hur det lokala djurskyddsarbetet finansieras och att vikten av att djurhållare i olika delar av landet behandlas på ett så långt möjligt likvärdigt sätt beaktas (bet. 2003/04:MJU14, rskr. 2003/04:211). 
 Riksdagen har också tillkännagivit regeringen som sin upp- fattning att regeringen bör vidta åtgärder för att reformera finansierings- och avgiftssystemet för livsmedelskontrollen (bet. 2001/02:MJU22, rskr. 2001/02:319, 2001/02:320), även detta base- rat på revisorernas granskning. 
 96 
  
 SOU 2005:52 
  
 Bilaga 1 
  
 Nuvarande ordning 
 De nuvarande finansieringssystemen för de fyra tillsynsområdena är uppbyggda på olika sätt. För fodertillsynen tar Statens jord- bruksverk ut avgift från de storskaliga foderproducenterna över vilka verket också utövar kontrollen. Inom livsmedelsområdet be- drivs den årliga tillsynen av livsmedelsanläggningar i huvudsak av kommunerna, men för vissa objekt har Livsmedelsverket tillsyns- ansvar. Den avgift som årligen skall betalas av verksamhetsutövarna till respektive tillsynsmyndighet fastställs av Livsmedelsverket. Även djurskyddstillsynen bedrivs i huvudsak av kommunerna. För denna kontroll kan kommunerna besluta om och ta ut avgifter för tillsynen. Avgifterna får täcka tillsynsmyndighetens kostnader en- ligt den kommunala självkostnadsprincipen. Finansieringen av de centrala och regionala myndigheternas s.k. tillsynsvägledning varie- rar mellan tillsynsområden och myndigheter. För Djurskyddsmyn- digheten och länsstyrelserna finansieras detta genom myndigheter- nas respektive ramanslag inom utgiftsområde 23 respektive 18. För Garcia del överförs 15 % av de årliga tillsynsavgifterna från kommunerna till verket (29 a § livsmedelslagen (1971:511) och 11 § förordning (1989:1110) om avgifter för livsmedelstillsyn m.m.). Tillsynen över djurhälsobestämmelserna finansieras i hu- vudsak över Jordbruksverkets myndighetsanslag utgiftsområde 23. Det finns dock undantag, exempelvis finansieras kontrollen av im- port av djur från tredje land genom avgifter liksom den officiella djurhälsokontrollen som utövas av veterinärer. 
 Uppdraget 
 Utgångspunkter för avgiftssystemet 
 Utgångspunkten är att avgiftssystemet skall konstrueras så att det uppfyller kraven i förordning (EG) nr. 882/2004 och medger full kostnadstäckning för tillsynsmyndigheten. En annan utgångspunkt är att tillsynsmyndigheternas avgiftsinkomster skall medge att till- synen för olika typer av objekt ligger på en godtagbar nivå och att tillsyn och principer för avgiftssättning blir likvärdiga i hela landet. Ytterligare en utgångspunkt för det nya avgiftssystemet är att re- spektive tillsynsmyndighet själv (i fråga om kommunerna kom- munfullmäktige) ska besluta om avgiftens storlek. Denna princip skall ställas mot faktiska skillnader mellan olika kommuner som kan påverka kostnaderna för tillsynen och förklara skillnader i av- 
 97 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:52 
  
 giftssättning, t.ex. skillnader i geografisk storlek. I detta ingår även att lämna förslag till vilken instans som skall besluta om de olika avgifternas storlek. 
 Utredaren skall ta fram en modell för beräkning av avgiftsnivån för olika typer av företag. Avgifternas storlek skall baseras på en fullgod ambitionsnivå för tillsynen så att denna bedrivs på ett till- fredsställande sätt och tar hänsyn till relevanta riskfaktorer. I detta ligger att avgiftssystemet skall skapa förutsättningar för en likvär- dig och effektiv tillsyn i hela landet så att konsumenternas säkerhet tryggas och konkurrensförhållanden blir rättvisa. 
 Små och nystartade företag skall inte bära en avgiftsbörda som riskerar att hämma deras konkurrenskraft och utvecklingspotential. En analys av vilka typer av företag som är särskilt känsliga för en ökad avgiftsbörda skall göras. Baserat på denna analys skall utreda- ren i sitt förslag till avgiftssystem överväga om det finns anledning att vissa typer av företag får sänkt tillsynsavgift. Utredaren skall också belysa på vilket sätt tillsynsmyndigheten påverkas av ett så- dant system med nedsatta tillsynsavgifter för vissa objekt. 
 Förordning (EG) nr. 882/2004 medger att företag som genom god egenkontroll och systematisk kvalitetssäkring av verksamheten visar särskilt goda tillsynsresultat premieras. Detta kan göras ge- nom att de aktuella företagen inte inspekteras lika ofta och därmed får lägre avgift. Även företag med liten produktion, företag som använder traditionella metoder samt företag som är lokaliserade i regioner med särskilda geografiska begränsningar kan enligt för- ordningen ges nedsatt avgift. Utredaren skall beakta detta i sitt för- slag till nytt avgiftssystem. 
 Samma kommunala nämnd utövar flera typer av tillsyn, nämligen  
 miljö-, 
  djurskydds- och livsmedelstillsyn. Men en verksamhetsut- övare kan också bli föremål för tillsyn från olika myndigheter. Ex- empelvis bedriver kommunen djurskyddstillsynen och staten (Jordbruksverket) tillsyn över fodertillverkningen vid ett lantbruk. Likartade principer för avgiftssystemens utformning, tillsynsområ- den och myndigheter emellan, bedöms vara till fördel för såväl till- synsmyndigheter som för företagare. Utredaren skall härvid belysa en modell för att ge kommunerna möjlighet att i sin helhet avgifts- finansiera livsmedelstillsynen. 
 En inledande analys av konkurrensaspekter inom tillsynsområdet har gjorts av Riksrevisionen i fråga om djurskyddstillsynen. Utre- daren skall utveckla och beakta detta i sitt arbete med förslag till organisationen för fastsällandet avgifternas storlek. 
 98 
  
 SOU 2005:52 
  
 Bilaga 1 
  
 Det avgiftssystem som tillämpas i dag för Livsmedelsverkets köttbesiktning m.m. vid slakterier kan komma att påverkas av för- ordning (EG) nr. 882/2004. Utredaren skall analysera om förord- ningen bör föranleda en förändring av det nuvarande avgiftssyste- met för köttbesiktning och, om så är fallet, föreslå ett nytt avgifts- system. 
 Utredaren skall vidare beräkna de centrala och regionala till- synsmyndigheternas kostnader för råd och stöd till de lokala till- synsmyndigheterna samt lämna förslag till hur dessa uppgifter bör finansieras. Härvidlag skall lämpligheten i den nuvarande överfö- ringen av 15 % av den årliga tillsynsavgiften från kommunerna till Livsmedelsverket analyseras. I detta ingår att överväga om uppgif- ter att ge vägledning är att anse som en del av tillsynen. Om så be- döms vara fallet skall utgångspunkten vara full kostnadstäckning. 
 Avgiftssystemet skall vara klart och begripligt så att det inte ris- kerar att inverka negativt på förtroendet för tillsynsmyndigheterna. I detta ingår att beakta kravet på att avgiftssättningen för tillsyn för att verifiera efterlevnaden av gemenskapslagstiftning inom områ- dena foder, livsmedel, djurskydd och djurhälsa i Sverige skall redo- visas till Europeiska kommissionen. 
 Uppdragets närmare innehåll 
 Utredaren skall lämna förslag till: 
  
 - 
  
 ett system som ger kommunerna möjlighet att i sin helhet av- giftsfinansiera livsmedelstillsynen, 
  
 - 
  
 utformning av ett system för avgifter avseende tillsynen av efterlevnaden av  
  
 foder-, 
  livsmedels- och djurskyddslagstift- ningen samt i relevanta delar av lagstiftningen om djurhälsa, 
  
 - 
  
 principer för att på ett enhetligt sätt bedöma de företag som har rutiner, vilka kan leda till lägre risker och minskat behov av tillsynsbesök, 
  
 - 
  
 principer för att på ett enhetligt sätt bedöma de företag som baserat på sin storlek eller omsättning, geografiska begräns- ningar eller användning av traditionella metoder kan komma att få sänkt tillsynsavgift, liksom ett eventuellt system för ersätt- ning till tillsynsmyndigheterna för inkomstbortfallet i dessa fall, 
  
 99 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:52 
  
 - 
  
 ändringar i det nuvarande systemet för avgifter för offentlig kontroll av livsmedel av animaliskt ursprung (köttbesiktning vid slakterier m.m.), 
  
 - 
  
 finansiering av de centrala och regionala tillsynsmyndigheternas vägledande arbete inom tillsynen med full kostnadstäckning som utgångspunkt, 
  
 - 
  
 de författningsändringar som övervägandena leder fram till. 
  
 En konsekvensbedömning skall göras för samtliga förslag. I denna skall det, utöver en beräkning av förslagens ekonomiska konse- kvenser för kommunerna och de berörda företagen, ingå en redo- visning av de samhällsekonomiska konsekvenserna samt statsfinan- siella effekter. För de förslag som har statsfinansiella effekter skall utredaren föreslå finansiering i enlighet med gällande finansierings- principer. Om utredarens förslag innebär regeländringar som på- verkar kommunernas möjligheter att ta ut avgifter eller påverkar kommunernas möjligheter till andra inkomster skall finansierings- principen mellan staten och kommunsektorn tillämpas. 
 I sitt arbete skall utredaren samråda med berörda aktörer och or- ganisationer, inklusive Ekonomistyrningsverket och Näringslivets nämnd för regelgranskning. Vidare skall utredaren vid utarbetandet av sina förslag ta hänsyn till Tillsynsutredningens slutsatser (SOU 2004:100). 
 Uppdraget skall vara avslutat senast den 1 april 2005. 
 (Jordbruksdepartementet) 
 100 
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till Utredningen om avgifter 
  
 Dir. 
  
 för  
 foder-, 
  livsmedels- och djurskyddstillsyn 
  
 2005:25 
  
 (Jo 2004:07) 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 3 mars 2005 
 Sammanfattning 
 Utredaren skall utöver det ursprungliga uppdraget lämna förslag till ett avgiftssystem för foderkontroll i primärproduktionsledet samt utreda om förslaget till avgiftssystem för  
 foder-, 
  livsmedels- och djurskyddstillsyn påverkar svenska företags konkurrensförhållande gentemot företag i andra delar av EU. Utredningen skall redovisa sitt uppdrag senast den 30 juni 2005. 
 Bakgrund 
 Regeringen beslutade den 14 oktober 2004 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag bl.a. att lämna förslag till ett avgiftssystem för  
 foder-, 
  livsmedels- och djurskyddstillsyn. 
 Avgifter för foderkontroll i primärproduktionen 
 Den nuvarande foderkontrollen består i huvudsak av kontroller av större foderfabrikanter genom Statens jordbruksverks försorg. Dessa kontroller finansieras med avgifter. Avgifterna fastställs och disponeras av Statens jordbruksverk. 
 En mer regelmässig kontroll av foderkvaliteten på gårdsnivå kommer att krävas i framtiden. Detta kommer att innebära att en tillsynsmyndighet skall genomföra riskbaserade offentliga kon- troller av foder på gårdar. Dessa kontroller genomförs genom revi- sioner, inspektioner och provtagning. Även kontrollen på gårds- 
 101 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:52 
  
 nivå, liksom den nuvarande mer begränsade kontrollen, bör finan- sieras genom avgifter. 
 Avgiftssystemets konkurrensneutralitet inom EU 
 Systemen för finansiering av de olika tillsynsområdena inom ut- redningens ram varierar inom EU. Frågan om finansieringssystem har med några undantag i allt väsentligt lämnats till medlemssta- terna att hantera med hänvisning till subsidiaritetsprincipen. I vissa länder är därför viss tillsyn skattefinansierad medan samma tillsyn i en angränsande medlemsstat kan vara avgiftsfinansierad. 
 Tilläggsuppdraget 
 Utredaren skall utöver det ursprungliga uppdraget lämna förslag till utformning av ett avgiftssystem för foderkontroll i primär- produktionsledet. Utredaren skall också utreda om förslaget till avgiftssystem kan påverka svenska företags konkurrensförhållande gentemot företag i medlemsstater som valt en annan finansie- ringsform. 
 Förlängd tid för uppdraget 
 Utredaren skall enligt direktiven redovisa sitt uppdrag senast den 1 april 2005. Med anledning av tilläggsuppdragen förlängs utred- ningstiden, vilket innebär att utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 30 juni 2005. 
 (Jordbruksdepartementet) 
 102 
 Bilaga 3 Utredningens enkät till ett urval av kommuner 
  
 Till förvaltningschefen/miljöchefen 
  
 2005-03-30 
  
 Jordbruksdepartementet, utredning Jo 2004:07 Rogers, särskild utredare 
 Blake, utredningssekreterare c/o SLI 
 Box 730 220 07 Lund 
  
 E-mail: 
  
 Barnett 
  
 Mobil.  
 070-6208616 
  
 Utredning om avgifter för foder  
 -, 
  livsmedels- och djurskydds- tillsyn 
 Regeringen beslutade den 14 oktober 2004 att tillsätta en utredning i rubricerade frågor (Jo 2004:07). Genom ett tilläggsdirektiv har utredningstiden förlängts och skall vara avslutad den 30 juni 2005. I direktiven till uppdraget (2004:140) ingår bland annat att lämna förslag till ett avgiftssystem som ger kommunerna möjlighet att i sin helhet avgiftsfinansiera tillsynen. Detta skulle med största san- nolikhet, för majoriteten av kommunerna, innebära en intäktsök- ning. För att utreda konsekvenserna av denna krävs bättre kunska- per om nuläget. Med hjälp av Kommunförbundet går vi därför ut med en enkät till ett urval av kommuner. De kommuner som ingår 
 103 
  
 Bilaga 3 Utredningens enkät till ett urval av kommuner 
  
 SOU 2005:52 
  
 i detta urval är samma som ingick i en enkätundersökning från 1999 inom samma område, den gången helt i Kommunförbundets regi. Motivet till att samma kommuner tillfrågas även denna gång är att få en jämförbarhet och att se utvecklingen över tiden för denna grupp. 
 Utredningen vore tacksam för Er medverkan och emotser att en ifylld enkät sänds till Blake (se adress ovan)  
 senast den 15 april 2005. 
  
 Med vänlig hälsning 
  
 Rogers 
  
 Oconnor 
  
 Särskild utredare 
  
 Utredningssekreterare 
  
 104 
  
 SOU 2005:52 
  
 Bilaga 3 Utredningens enkät till ett urval av kommuner 
  
 ENKÄT 
  
 Kommun 
  
 Kommunkod 
  
 Sänds  
 senast 2005.04.15  
 till 
  
 Förvaltning/avdelning/enhet 
  
 Blake 
  
 Uppgiftslämnare 
  
 c/o SLI 
  
 Box 730 
  
 220 07 Lund 
  
 Befattning/titel 
  
 e-mail: 
  
 Silva046-2220797 
  
 Telefon 
  
 Mobil  
 070-6208616 
  
 Tillsynsverksamhet 
 1 Tillsynens omfattning 
 1 Uppge omfattningen av de verksamheter som Ni bedömer fordrar åter- kommande tillsyn inom följande obligatoriska tillsynsområden. Uppge även det årliga resursbehovet i timmar. 
 Antal objekt Totalt resursbehov (timmar) 
  
 A 
  
 Livsmedel 
  
 B 
  
 Djurskydd 
  
 105 
  
 Bilaga 3 Utredningens enkät till ett urval av kommuner 
  
 SOU 2005:52 
  
 2 Personalresurser 
 1 Gör en uppskattning av genomsnittligt antal årsarbetskrafter under 2004 (ett årsarbete är 200 arbetsdagar à 8 timmar, 1600 nettotimmar) 
 Antal årsarbetskrafter (tiondelars noggrannhet) 
  
 A 
  
 Livsmedel 
  
 B 
  
 Djurskydd 
  
 3 Resursbehov 
 1 Ange eventuellt behov av resursförstärkning 
 Antal årsarbetskrafter (tiondelars noggrannhet) 
  
 A 
  
 Livsmedel 
  
 B 
  
 Djurskydd 
  
 2 Har ni funnit svårigheter att rekrytera kompetent tillsynspersonal under 2004? 
  
 1 
  
 Ja  
  
 2 
  
 Nej  
  
 Om Ja, inom vilket verksamhets- 
  
 område? 
  
 3 
  
 Livsmedel  
  
 4 
  
 Djurskydd  
  
 106 
 SOU 2005:52 Bilaga 3 Utredningens enkät till ett urval av kommuner 
 4 Intäkter från tillsynsverksamheten 
  
 1 
  
 Ange de totala intäkterna för 2004. 
  
 1 
  
 Tillsyn enligt Livsmedelslagen 
  
 2 Tillsyn enligt Djurskyddslagen 
  
 2 
  
 Vilken timtaxa debiterade Ni under 2004 för tillsyn enligt Djurskyddslagen? 
  
 (om taxan är ändrad så ange den nya taxan) 
  
 1 Taxa 2004 kr 
  
 2 Eventuell ny taxakr 
  
 3 Hur stor procentuell ökning av avgiftsintäkterna bedömer Ni att full kost- nadstäckning skulle innebära för; 
  
 1 
  
 Tillsyn enligt Livsmedelslagen? 
  
 2 Tillsyn enligt Djurskyddslagen? 
  
 % 
  
 % 
  
 4 Bedömer Ni att en eventuell ökning av intäkterna till full kostnadstäckning inom rimlig tid skulle kunna omsättas i ökad kvalitet i tillsynsarbetet? 
  
 1 
  
 Tillsyn 
  
 enligt 
  
 Welch 
  
 1 Ja  
  
 2 Nej  
  
 medelslagen: 
  
 2 
  
 Tillsyn 
  
 enligt 
  
 Smith 
  
 1 Ja  
  
 2 Nej  
  
 skyddslagen: 
  
 107 
  
 Bilaga 3 Utredningens enkät till ett urval av kommuner 
  
 SOU 2005:52 
  
 5 
  
 Samverkan/samordning 
  
 1. 
  
 Utnyttjar kommunen möjligheten att samverka med andra kommuner om myndighetsutövning? 
  
 1 
  
 Ja  
  
 2 
  
 Nej  
  
 Om Ja, inom vilket verksamhetsområde? 
  
 3 
  
 Livsmedel  
  
 4 
  
 Djurskydd  
  
 2 Sker det i Er kommun samordning vad gäller tillsyn enligt exempelvis Djur- skyddslagen och Miljöbalken? 
  
 1 Ja  
  
 2 Nej  
  
 Utveckla gärna: 
  
 6 Synpunkter 
 108 
 Bilaga 4 Utredningens enkät till samtliga länsstyrelser 
  
 2005-03-29 
  
 Till samtliga länsstyrelser 
 Utredning om avgifter för  
 foder-, 
  livsmedels- och djurskydds- tillsyn 
 Regeringen beslutade den 14 oktober 2004 att tillsätta en utredning i rubricerade frågor ( JO 2004:07). 
 I direktiven till uppdraget (2004:140) ingår bland annat att beräkna de centrala och regionala tillsynsmyndigheternas kostnader för råd och stöd till de lokala tillsynsmyndigheterna samt lämna förslag till hur dessa uppgifter bör finansieras. 
 För att kunna beräkna dessa kostnader, behöver utredningen un- derlag för detta. 
 Utredningen får därför begära, att länsstyrelsen redovisar sina kostnader för råd och stöd till kommunerna, dels för djurskydds- tillsynen och dels för livsmedelstillsynen. Ange om möjligt även vad detta omfattar i form av personalresurser (årsarbetskrafter) och Er syn på dagens resurssituation. 
 Utredningen är tacksam om uppgifterna kan lämnas till utrednings- sekreterare Blake (adress nedan) senast den 15 april 2005. 
 109 
  
 Bilaga 4 Utredningens enkät till samtliga länsstyrelser 
  
 SOU 2005:52 
  
 Med vänlig hälsning, 
 Rogers Särskild utredare 
 Blake c/o SLI 
 Box 730 220 07 Lund 
  
 e-mail: 
  Petersontel.046-2220797 
  
 mobil.  
 070-6208616 
  
 110 
 Bilaga 5 
 Beräkning av timavgift för livsmedelstillsynen i Botkyrka kommun 
  
 2005-05-16 
  
 Inom den så kallade Södertörnsutredningen (Utredning för att ta fram underlag för ställningstagande till ett eventuellt samman- gående av miljö- och hälsoskyddskontoren i Botkyrka, Haninge, Huddinge, Nykvarn, Nynäshamn, Salem, Södertälje och Tyresö) har ingående analyser av resurser, kostnader och avgifter inom samtliga tillsynsområden genomförts. 
 Följande beräkningsgrund har använts: 
 Årskostnader för 
  
 · 
  
 Personal – Löner och sociala avgifter 
  
 · 
  
 Lokaler med städning och underhåll 
  
 · 
  
 Administrativt stöd 
  
 · 
  
 IT-stöd 
  
 · 
  
 Verksamhetssystem 
  
 · 
  
 Utbildning 
  
 · 
  
 Resor 
  
 · 
  
 Bilresekostnader 
  
 · 
  
 Provtagningar 
  
 · 
  
 Undersökningar 
  
 · 
  
 Aguilar 
  
 · 
  
 m.m. 
  
 Årskostnaden har beräknats för varje tjänst som är involverad i livsmedelstillsynen, miljöchef, administrativ personal och hand- läggare. Varje tjänst har åsatts ett procentuellt värde utifrån hur stor del av den tjänstens totala arbetstid som åtgår till livsmedels- tillsynen. Procentsatsen har därefter använts för fördelning av de totala årskostnaderna enligt ovan. 
 111 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:52 
  
 Baserat på Botkyrkas underlag har följande beräkningsgrund an- vänts för att ta fram den effektiva tid som det går att ta ut en avgift för. 
 En tjänst motsvaras av 12*167 timmar vilket ger 2004 timmar per år total tid per tjänst. 
  
 Semester 
  
 260 
  
 Sjukdom 
  
 60 
  
 Vård av sjuka barn 
  
 20 
  
 Utbildning 
  
 60 
  
 Extern samverkan 
  
 100 
  
 Intern samverkan 
  
 150 
  
 Friskvård 
  
 40 
  
 Planeringsdagar 
  
 40 
  
 Kvalitetsarbete 
  
 40 
  
 Dataavbrott och andra pro- 
  
 70 
  
 blem med tekniska system 
  
 Personlig tid (3 %) 
  
 60 
  
 Tid som kan faktureras 
  
 1100 
  
 SUMMA 
  
 2000 
  
 112 
  
 SOU 2005:52 
  
 Bilaga 5 
  
 De totala årskostnaderna har fördelats mellan de olika verksamhe- terna enligt ovan. För livsmedelstillsynen gäller följande uppgifter: 
  
 Tjänst 
  
 Verksamhetsområde 
  
 Andel i % 
  
 Andel i kr 
  
 Livsmedel 
  
 Livsmedel 
  
 Miljöchef 
  
 Chefer 
  
 5 
  
 44.537 
  
 Registrator 
  
 Administration 
  
 18 
  
 96.800 
  
 Assistent 
  
 Administration 
  
 10 
  
 53.778 
  
 Assistent 
  
 Administration 
  
 10 
  
 50.031 
  
 Assistent 
  
 Administration 
  
 15 
  
 73.770 
  
 Livsmedelsinspektör 
  
 Livsmedelsteamet 
  
 75 
  
 473.588 
  
 Livsmedelsinspektör 
  
 Livsmedelsteamet 
  
 75 
  
 432.692 
  
 Livsmedelsinspektör 
  
 Livsmedelsteamet 
  
 75 
  
 403.298 
  
 Summa tjänster 
  
 2,83 
  
 Summa lednings- 
  
 0,05 
  
 tjänster 
  
 Summa stödtjänster 
  
 0,53 
  
 Summa handläggar- 
  
 2,25 
  
 tjänster 
  
 Nämndens kostna- 
  
 59.799 
  
 der 
  
 Summa kronor 
  
 1.688.293 
  
 Av detta kan följande beräkning av timavgiften göras: 
 Total kostnad för livsmedelstillsynen/Summa handläggartjänster/ 1100 timmar 
 1.688.293/2,25/1100=682 kr per tim. 
 En handläggare inom livsmedelstillsynen i Botkyrka måste alltså producera 1100 timmar tillsyn vid företag inom kommunen till ett pris av 682 kr per timma för att full kostnadstäckning skall uppnås. 
 113 
 Statens offentliga utredningar 2005 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. Ku. 
  
 2. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. 
  
 Ku. 
  
 3. 
  
 Sveriges tillträde till 1995 års Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. Ku. 
  
 4. 
  
 Liberalisering, regler och marknader. + Bilagor. N. 
  
 5. 
  
 Postmarknad i förändring. N. 
  
 6. 
  
 Säkert inlåst? 
  
 En granskning av rymningarna från Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004. Ju. 
  
 7. 
  
 Försvarsfastigheter – information till riksdagen och effektiv lokalförsörjning. Fi. 
  
 8. 
  
 Behov av rörlig ledningsstödsresurs. Fö. 
  
 9. 
  
 Adams 
  
 Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel. UD. 
  
 10. 
  
 Handla för bättre klimat. 
  
 Från införande till utförande. M. 
  
 11. 
  
 Välfärdsverksamhet för sjömän. N. 
  
 12. 
  
 Bokpriskommissionens slutrapport. Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. U. 
  
 13. 
  
 Lördagsdistribution av dagstidningar. U. 
  
 14. 
  
 Effektivare handläggning av anknyt- ningsärenden. UD. 
  
 15. 
  
 Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. UD. 
  
 16. 
  
 Reformerat system för insättnings- garantin. Fi. 
  
 17. 
  
 Vem får jaga och fiska? 
  
 Rätt till jakt och fiske i lappmarkerna och på renbetesfjällen. Jo. 
  
 18. 
  
 Prospektansvar. Fi. 
  
 19. 
  
 Beskattningen vid omstruktureringar enligt fusionsdirektivet. Fi. 
  
 20. 
  
 Konsumentskydd vid modemkapning. Ju. 
  
 21. 
  
 Vinstandelar. Fi. 
  
 22. 
  
 Nya upphandlingsregler. Fi. 
  
 23. 
  
 en BRASkatt? – beskattning av avfall som förbränns. Fi. 
  
 24. 
  
 Arbetslivsinriktad rehabilitering. Framtida organisation för Arbetslivs- tjänster och Samhall Resurs AB. N. 
  
 25. 
  
 Gränslös utmaning – alkoholpolitik i ny tid. S. 
  
 26. 
  
 Mobil med bil. Ett nytt synsätt på bilstöd och färdtjänst. + Bilaga, lättläst och Howard. S. 
  
 27. 
  
 Den svenska fiskerikontrollen – en ut- värdering. Jo. 
  
 28. 
  
 Dubbel bosättning för ökad rörlighet. Fi. 
  
 29. 
  
 Storstad i rörelse. 
  
 Kunskapsöversikt över utvärderingar av storstadspolitikens lokala utvecklings- avtal. Ju. 
  
 30. 
  
 Lagen om byggfelsförsäkring. En utvärdering. M. 
  
 31. 
  
 Stödet till utbildningsvetenskaplig forskning. U. 
  
 32. 
  
 Regeringens stabsmyndigheter. Fi. 
  
 33. 
  
 Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden. M. 
  
 34. 
  
 Socialtjänsten och den fria rörligheten. S. 
  
 35. 
  
 Krav på kassaregister Effektivare utredning av ekobrott. Fi. 
  
 36. 
  
 På väg mot ... En hållbar landsbygds- utveckling. Jo. 
  
 37. 
  
 Tolkutbildning – nya former för nya krav. U. 
  
 38. 
  
 Tillgång till elektronisk kommunika- tion i brottsutredningar m.m. Ju. 
  
 39. 
  
 Skog till nytta för alla? N. 
  
 40. 
  
 Rätten till mitt språk Förstärkt minoritetsskydd. Ju. 
  
 41. 
  
 Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, 
  
 integration och strukturell diskrimi- nering. Ju. 
  
 42. 
  
 Säker information. Förslag till informationssäkerhetspolitik. Fö. 
  
 43. 
  
 Vårdnad – Boende – Umgänge Barnets bästa, föräldrars ansvar. Del A + B. Ju. 
  
 44. 
  
 Bird: Hygien och redlighet i livsmedelshanteringen. Jo. 
  
 45. 
  
 Säkra förare på moped, snöskoter och terränghjuling. N. 
  
 46. 
  
 Bättre arbetslivsinriktad rehabilitering. En fusion mellan Arbetslivstjänster och Samhall Resurs AB. N. 
  
 47. 
  
 Kärnavfall – barriärerna, biosfären och samhället. M. 
  
 48. 
  
 Ett utvecklat resurstilldelningssystem för högskolans grundutbildning. U. 
  
 49. 
  
 Unionsmedborgares rörlighet inom EU. UD. 
  
 50. 
  
 Arbetskraftsinvandring till Sverige 
  
 – 
  
 befolkningsutveckling, arbetsmarknad i förändring, internationell utblick. N. 
  
 51. 
  
 Bilen, Nash, Bostaden. Hållbara laster 
  
 – 
  
 smartare konsumtion. Jo. 
  
 52. 
  
 Avgiftsfinansierad  
  
 livsmedels-, 
  djur- skydds- och foderkontroll – för en högre och jämnare kvalitet. Jo. 
 Statens offentliga utredningar 2005 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Säkert inlåst? 
 En granskning av rymningarna från Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004. [6] 
 Konsumentskydd vid modemkapning. [20] Storstad i rörelse. 
 Kunskapsöversikt över utvärderingar av storstadspolitikens lokala utvecklings- avtal. [29] 
 Tillgång till elektronisk kommunikation i brottsutredningar m.m. [38] 
 Rätten till mitt språk 
 Förstärkt minoritetsskydd. [40] Bortom Vi och Dom. 
 Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskrimi- nering. [41] 
 Vårdnad – Boende – Umgänge. Barnets bästa, föräldrars ansvar. Del A + B. [43] 
 Utrikesdepartementet 
 KRUT 
 Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel.[9] 
 Effektivare handläggning av anknytnings- ärenden. [14] 
 Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. [15] 
 Unionsmedborgares rörlighet inom EU. [49] 
 Försvarsdepartementet 
 Behov av rörlig ledningsstödsresurs. [8] Säker information. Förslag till informations- 
 säkerhetspolitik. [42] 
 Socialdepartementet 
 Gränslös utmaning – alkoholpolitik i ny tid. [25] 
 Mobil med bil. Ett nytt synsätt på bilstöd och färdtjänst. + Bilaga, lättläst och Howard. [26] 
 Socialtjänsten och den fria rörligheten. [34] 
 Finansdepartementet 
 Försvarsfastigheter – information till riksdagen och effektiv lokalförsörjning. [7] 
 Reformerat system för insättnings- garantin. [16] 
 Prospektansvar. [18] 
 Beskattningen vid omstruktureringar enligt fusionsdirektivet. [19] 
 Vinstandelar. [21] 
 Nya upphandlingsregler. [22] 
 en BRASkatt? – beskattning av avfall som förbränns. [23] 
 Dubbel bosättning för ökad rörlighet. [28] Regeringens stabsmyndigheter. [32] 
 Krav på kassaregister Effektivare utredning av ekobrott. [35] 
 Utbildnings- och kulturdepartementet 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. [1] 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. [2] 
 Sveriges tillträde till 1995 års Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. [3] 
 Bokpriskommissionens slutrapport. 
 Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. [12] 
 Lördagsdistribution av dagstidningar. [13] Stödet till utbildningsvetenskaplig 
 forskning. [31] 
 Tolkutbildning – nya former för nya krav. [37] 
 Ett utvecklat resurstilldelningssystem för högskolans grundutbildning. [48] 
 Jordbruksdepartementet 
 Vem får jaga och fiska? 
 Rätt till jakt och fiske i lappmarkerna och på renbetesfjällen. [17] 
 Den svenska fiskerikontrollen – en ut- värdering. [27] 
 På väg mot ... En hållbar landsbygds- utveckling. [36] 
 Bird: Hygien och redlighet i livsmedels- hanteringen. [44] 
 Bilen, Nash, Bostaden. Hållbara laster 
 – smartare konsumtion. [51] Avgiftsfinansierad  
 livsmedels-, 
  djurskydds- 
 och foderkontroll – för en högre och jämnare kvalitet. [52] 
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
 Handla för bättre klimat. 
 Från införande till utförande. [10] Lagen om byggfelsförsäkring. 
 En utvärdering. [30] 
 Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden. [33] Kärnavfall – barriärerna, biosfären och 
 samhället. [47] 
 Näringsdepartementet 
 Liberalisering, regler och marknader. [4] Postmarknad i förändring. [5] Välfärdsverksamhet för sjömän. [11] Arbetslivsinriktad rehabilitering. 
 Framtida organisation för Arbetslivs- tjänster och Samhall Resurs AB. [24] 
 Skog till nytta för alla? [39] 
 Säkra förare på moped, snöskoter och terränghjuling. [45] 
 Bättre arbetslivsinriktad rehabilitering. En fusion mellan Arbetslivstjänster och Samhall Resurs AB. [46] 
 Arbetskraftsinvandring till Sverige 
 – befolkningsutveckling, arbetsmarknad i förändring, internationell utblick. [50]