Se landsbygden! 
 Myter, sanningar och framtidsstrategier 
 Slutbetänkande av Landsbygdskommittén 
 Stockholm 2006 
 SOU 2006:101 
 SOU och Ds kan köpas från Harris kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Harris Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Tryckt av Edita Sverige AB 
 Stockholm 2006 
 ISBN  
 978-91-38-22657-5 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för 
 Jordbruksdepartementet 
 Regeringen beslutade i direktiv 2004:87 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 den 17 juni 2004 att till- sätta en parlamentarisk kommitté med uppdrag att utarbeta förslag till en långsiktig strategi för den nationella politiken för hållbar landsbygdsutveckling. Strategin ska utgå från målet om en ekolo- giskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden inbegripet de areella näringarnas roll och utvecklingsförutsätt- ningar. 
 Kommittén antog namnet Landsbygdskommittén (Jo 2004:05). Kommittén överlämnar härmed sitt slutbetänkande SOU 2006 med förslag till långsiktig strategi för landsbygdsutveckling. Lands- bygdskommittén har tidigare lämnat delbetänkande med förslag till övergripande strategisk inriktning för nästa Landsbygdsprogram 
 för perioden  
 2007–2013 
  (SOU 2005: 36). Kommittén har bestått av: 
  
 Jordan, kommunalråd, förordnades till ordförande i kommittén den 15 oktober 2004 och till ledamöter i kommittén förordnades samma dag lantmästare Peters, riksdagsle- damot Liu, 
  riksdagsledamot Martin ström, riksdagsledamot  
 Wallace 
  Buckley, riksdagsledamot Marshall, riksdagsledamot Anderson, riksdagsleda- mot  
 Nixon samt riksdagsledamot James. 
 Följande förordnades som experter i kommittén; departements- sekreterare Powell, Miljö- och samhällsbyggnadsdeparte- mentet  
 2005-01-18 
  t.o.m.  
 2005-07-01, 
  agronom Bryan, LRF fr.o.m.  
 2006-01-16, 
  kanslichef Peck, Folkrörelserådet, direktör Reed, Glesbygdsverket senare Folkhälsoinstitu- tet, utredare Wyatt, LO senare Vinnova, enhetschef Johnson, Konsumentverket fr.o.m.  
 2005-09-19, 
  utredare Gentry, Sveriges kommuner och landsting t.o.m.  
 2006-04-03, 
  avdelningschef Ross, Jordbruksverket,  
 Wheeler 
  Edwards, Företagarna, ämnesråd Hunt, 
  
 1 
  
 TP PT  
 Direktiv i bilaga 
  
 Till statsrådet och chefen för Jordbruksdepartementet 
  
 SOU 2006:101 
  
 Jordbruksdepartementet, handläggare Richards, Sveriges Kommuner och Landsting fr.o.m.  
 2006-04-04, 
  handläggare Morales, LRF t.o.m.  
 2006-01-15, 
  departementssekreterare Scott, Utbildnings- och kulturdepartementet, utvecklingschef Holloway, Glesbygdsverket fr. o. m.  
 2005-12-08, 
  Ellison ton, Näringsdepartementet, forskare Patterson, Småkom, forskarassistent Johnson, SLU, departementsråd Nguyen, Miljö- och samhällsdepartementet samt handläggare Cooley, NUTEK. 
 Sekretariatet har bestått av huvudsekreterare Donaldson, sekreterare Sharp, sekreterare Mooney. Textbear- betning har gjorts av Grimes. 
 Från Landsbygdskommitténs sida vill vi rikta ett stort tack till alla engagerade personer vi mött och som delat med sig av sina rika erfarenheter kring vad som är viktiga strategiska frågor för lands- bygdens utveckling. Vi vill också särskilt tacka Glesbygdsverket samt experterna Johnson och Patterson för de- ras medverkan i beredningen av betänkandet. 
 Kommittén vill avslutningsvis betona den tillfredsställelse vi känner över att till Regeringen få överlämna ett samlat dokument som, om våra strategier förverkligas, kommer att leda till en positiv utveckling för svensk landsbygd. 
 Stockholm den 1 december 2006 
  
 Green 
  
 Peters 
  
 Liu 
  
 Guerra 
  
 Wallace 
  Buckley 
  
 Marshall 
  
 Anderson 
  
 Nixon 
  
 James 
  
 Simmons 
  
 Sharp 
  
 Mooney 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 21 
  
 1 Uppdraget ................................................................. 
  
 31 
  
 1.1 
  
 Landsbygdskommitténs tolkning av det samlade 
  
 uppdraget.................................................................................. 
  
 31 
  
 1.1.1 Landsbygdsbegreppet................................................... 
  
 34 
  
 1.2 
  
 Förutsättningarna .................................................................... 
  
 35 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition......................................................... 
  
 35 
  
 1.4 
  
 Utåtriktat arbetssätt ................................................................ 
  
 36 
  
 1.5 
  
 Fakta – och analysunderlag ..................................................... 
  
 37 
  
 2 
  
 Sanningar och myter om landsbygden .......................... 
  
 39 
  
 2.1 
  
 Gårdagens lantisar – och morgondagens ............................ 
  
 39 
  
 3 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande 
  
 drag och förutsättningar.............................................. 
  
 43 
  
 3.1 
  
 Perspektiv på svenska landsbygdens utveckling .................... 
  
 43 
  
 3.2 
  
 Landsbygden från norm till särskildhet.................................. 
  
 44 
  
 3.3 
  
 Landsbygdens särskildhet........................................................ 
  
 45 
  
 3.4 
  
 Landsbygdens olikhet .............................................................. 
  
 47 
  
 3.4.1 Landsbygden som funktion och territorium .............. 
  
 48 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2006:101 
  
 4 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller ........... 
  
 51 
  
 4.1 
  
 Förstärk lokalt utvecklingsarbete och inflytande................... 
  
 51 
  
 4.1.1 
  
 Problem ......................................................................... 
  
 52 
  
 4.1.2 
  
 Möjligheter .................................................................... 
  
 52 
  
 4.2 
  
 Territoriella och sektoriella strategier..................................... 
  
 54 
  
 4.3 
  
 Samhällsstruktur med betydelse för 
  
 landsbygdsutveckling ............................................................... 
  
 56 
  
 4.3.1 EU- nivån och den nationella nivån............................. 
  
 56 
  
 4.3.2 Förutsättningar för Landsbygdsprogrammet på 
  
 EU-nivå.......................................................................... 
  
 56 
  
 4.3.3 Den svenska nationella strategin för 
  
 landsbygdsutveckling och förslag till 
  
 Landsbygdsprogram  
 2007–2013................................... 
  
 57 
  
 4.3.4 Sammanhållningspolitiken på  
 EU-nivå 
  viktig för 
  
 landsbygden................................................................... 
  
 58 
  
 4.3.5 Sambandet mellan den regionala 
  
 utvecklingspolitiken och landsbygdspolitiken ............ 
  
 59 
  
 4.3.6 
  
 Den regionala nivån ...................................................... 
  
 59 
  
 4.3.7 
  
 Den kommunala nivån.................................................. 
  
 61 
  
 4.3.8 Den lokala nivåns betydelse ......................................... 
  
 61 
  
 4.4 
  
 Förbättra sektorsamordning och institutionell 
  
 samverkan ................................................................................. 
  
 66 
  
 4.4.1 
  
 Problem ......................................................................... 
  
 66 
  
 4.4.2 
  
 Möjligheter .................................................................... 
  
 67 
  
 4.5 Utveckla ledarskapet ................................................................ 
  
 67 
  
 4.5.1 
  
 Problem ......................................................................... 
  
 68 
  
 4.5.2 
  
 Möjligheter .................................................................... 
  
 69 
  
 4.6 
  
 Stärk kommunernas samspel med lokala 
  
 utvecklingsaktörer.................................................................... 
  
 70 
  
 4.6.1 
  
 Problem ......................................................................... 
  
 71 
  
 4.6.2 
  
 Möjligheter .................................................................... 
  
 72 
  
 4.6.3 
  
 Kommunerna, det regionala 
  
 utvecklingsprogrammet och samverkan ...................... 
  
 73 
  
 4.7 Partnerskap som verktyg för landsbygdens utveckling ......... 
  
 73 
  
 4.7.1 
  
 Problem ......................................................................... 
  
 74 
  
 4.7.2 
  
 Möjligheter .................................................................... 
  
 75 
  
 6 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:101 
  
 4.8 
  
 Öka det politiska engagemanget för 
  
 Landsbygdsprogrammet .......................................................... 
  
 75 
  
 4.8.1 
  
 Problem ......................................................................... 
  
 76 
  
 4.8.2 
  
 Möjligheter.................................................................... 
  
 77 
  
 4.9 
  
 Stärk landsbygdsperspektivet i det regionala 
  
 utvecklingsprogrammet (RUP) .............................................. 
  
 78 
  
 4.9.1 
  
 Problem ......................................................................... 
  
 78 
  
 4.9.2 
  
 Möjligheter.................................................................... 
  
 79 
  
 4.10 
  
 Stärk landsbygdsdimensionen inom alla politikområden...... 
  
 79 
  
 4.10.1 Problem ......................................................................... 
  
 80 
  
 4.10.2 Möjligheter.................................................................... 
  
 81 
  
 5 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad .............. 
  
 83 
  
 5.1 
  
 Stärk landsbygdsföretagens förutsättningar........................... 
  
 83 
  
 5.1.1 
  
 Landsbygd i förändring ................................................ 
  
 83 
  
 5.1.2 De större företagen på landsbygden............................ 
  
 85 
  
 5.1.3 
  
 Småföretagen................................................................. 
  
 85 
  
 5.1.4 Den offentliga sektorns betydelse ............................... 
  
 89 
  
 5.1.5 
  
 Arbetsmarknaden på landsbygden............................... 
  
 89 
  
 5.1.6 
  
 Problem ......................................................................... 
  
 92 
  
 5.1.7 
  
 Möjligheter.................................................................... 
  
 92 
  
 5.1.8 Fördjupa kunskapen om landsbygden......................... 
  
 93 
  
 5.2 
  
 Intensifiera utbyggnaden av infrastruktur för 
  
 transporter, tele och IT............................................................ 
  
 94 
  
 5.2.1 
  
 IT som utvecklingsfaktor på landsbygden .................. 
  
 95 
  
 5.2.2 
  
 Transportbidragets betydelse....................................... 
  
 96 
  
 5.3 
  
 Stimulera landsbygdsföretagen att utveckla sin 
  
 verksamhet ............................................................................... 
  
 97 
  
 5.3.1 
  
 Underlätta för generationsskiften ............................... 
  
 97 
  
 5.3.2 Säkra tillgången till kompetens.................................... 
  
 99 
  
 5.3.3 
  
 Säkra landsbygdens kapitalförsörjning...................... 
  
 100 
  
 5.3.4 Stimulera innovativa processer i glesa miljöer .......... 
  
 102 
  
 5.3.5 Skapa bättre tillväxtmiljöer för unga 
  
 landsbygdsföretagare.................................................. 
  
 105 
  
 5.3.6 
  
 Vidgade marknader..................................................... 
  
 106 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:101 
  
 5.4 
  
 Uppmärksamma de platsbundna företagens strategiska 
  
 potential .................................................................................. 
  
 106 
  
 5.4.1 
  
 Innebörden av platsbundenhet................................... 
  
 107 
  
 5.4.2 De areella näringarnas betydelse för landsbygden .... 
  
 108 
  
 5.4.3 Utvecklad livsmedelsproduktion och förädling........ 
  
 109 
  
 5.4.4 Växande marknad för förnybar energi....................... 
  
 111 
  
 5.4.5 
  
 Turism en tillväxtbransch ........................................... 
  
 112 
  
 5.4.6 De platsbundna näringarna och äganderätten ........... 
  
 113 
  
 5.5 
  
 Förenkla regelverk och upphandling för småskalig 
  
 produktion .............................................................................. 
  
 118 
  
 5.5.1 
  
 Regelsystem och regelverk ......................................... 
  
 118 
  
 5.5.2 
  
 Upphandling................................................................ 
  
 119 
  
 6 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, 
  
 naturen och den kulturella miljön............................... 
  
 123 
  
 6.1 
  
 Synliggör landskapets resurser och skapa god balans 
  
 mellan bevarande, förvaltning och utveckling ...................... 
  
 123 
  
 6.2 
  
 Synliggör samband och beroenden........................................ 
  
 124 
  
 6.3 
  
 Stärk kunskapen ..................................................................... 
  
 125 
  
 6.3.1 
  
 Planeringsverktyg och helhetssyn.............................. 
  
 126 
  
 6.4 
  
 Landskapets komplexitet och förändring ............................. 
  
 128 
  
 6.4.1 De areella näringarna landskap................................... 
  
 129 
  
 6.4.2 
  
 Fisket ........................................................................... 
  
 131 
  
 6.4.3 
  
 Skogen.......................................................................... 
  
 132 
  
 6.4.4 
  
 Rennäringen ................................................................ 
  
 134 
  
 6.4.5 
  
 Jakt och viltvård .......................................................... 
  
 135 
  
 6.4.6 
  
 Jordbruket ................................................................... 
  
 136 
  
 6.5 
  
 Miljönytta och tillgänglighet ................................................. 
  
 138 
  
 6.5.1 Nya initiativ, nya lösningar ........................................ 
  
 138 
  
 6.5.2 Tillträde och den skyddade miljön............................. 
  
 140 
  
 6.5.3 
  
 Kulturreservat och världsarv ...................................... 
  
 141 
  
 6.5.4 Landskap, samverkan, förvaltning och nya 
  
 initiativ......................................................................... 
  
 142 
  
 6.5.5 
  
 Om samverkan ............................................................ 
  
 143 
  
 6.6 
  
 Stärkt aktivt brukande............................................................ 
  
 145 
  
 6.6.1 
  
 Helhetssyn................................................................... 
  
 145 
  
 8 
  
 Innehåll SOU 2006:101 
  
 6.7 
  
 Landsbygden som energiförsörjare....................................... 
  
 148 
  
 6.7.1 Utveckla en hållbar energiproduktion på 
  
 landsbygden ................................................................ 
  
 149 
  
 6.8 
  
 Förebygg effekter av klimatförändringar ............................. 
  
 150 
  
 7 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren 
  
 på landsbygden........................................................ 
  
 153 
  
 7.1 
  
 Villkor för en fungerande vardag på landsbygden ............... 
  
 153 
  
 7.2 
  
 Bostaden och bostadsmiljön ................................................. 
  
 153 
  
 7.2.1 
  
 Problem ....................................................................... 
  
 156 
  
 7.2.2 
  
 Möjligheter.................................................................. 
  
 156 
  
 7.2.3 Egna hem och hyresbostäder ..................................... 
  
 158 
  
 7.3 
  
 Ta till vara kulturhistoriskt värdefull bebyggelse................. 
  
 165 
  
 7.4 
  
 Kommersiell och offentlig service ........................................ 
  
 165 
  
 7.4.1 
  
 Problem ....................................................................... 
  
 166 
  
 7.4.2 
  
 Möjligheter.................................................................. 
  
 166 
  
 7.4.3 Vitala servicefunktioner för landsbygden ................. 
  
 168 
  
 7.5 
  
 Transportsystem .................................................................... 
  
 176 
  
 7.5.1 
  
 Problem ....................................................................... 
  
 177 
  
 7.5.2 
  
 Möjligheter.................................................................. 
  
 177 
  
 7.6 
  
 IT, Telekommunikationer och elförsörjning ....................... 
  
 183 
  
 7.6.1 
  
 Problem ....................................................................... 
  
 184 
  
 7.6.2 
  
 Möjligheter.................................................................. 
  
 185 
  
 8 
  
 Kompetens, lärande och forskning ............................. 
  
 193 
  
 8.1 
  
 Landsbygdens kompetensförsörjning .................................. 
  
 193 
  
 8.2 
  
 Problem .................................................................................. 
  
 194 
  
 8.2.1 Skillnader i formell utbildningsnivå........................... 
  
 194 
  
 8.2.2 
  
 Ungdomars utbildning ............................................... 
  
 195 
  
 8.2.3 
  
 Näringslivet och arbetsmarknadens 
  
 kompetensförsörjning ................................................ 
  
 195 
  
 8.2.4 
  
 Matchningsproblematik ............................................. 
  
 196 
  
 8.3 
  
 Möjligheter ............................................................................. 
  
 196 
  
 8.3.1 Infrastruktur för utbildning i landsbygden............... 
  
 196 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2006:101 
  
 8.3.2 
  
 Gymnasieskolan i landsbygden .................................. 
  
 197 
  
 8.3.3 
  
 Naturbruksgymnasierna, en gymnasieutbildning 
  
 med möjligheter .......................................................... 
  
 197 
  
 8.3.4 
  
 Högre utbildning ........................................................ 
  
 198 
  
 8.3.5 
  
 Vuxnas lärande ............................................................ 
  
 198 
  
 8.3.6 
  
 Folkbildningen ............................................................ 
  
 199 
  
 8.4 Strategier för landsbygdsforskning ....................................... 
  
 199 
  
 8.4.1 
  
 Landsbygden som forskningsfält ............................... 
  
 202 
  
 8.4.2 Centrala forskningsfrågor – en tematisk 
  
 indelning ...................................................................... 
  
 203 
  
 Ord  Begrepp ................................................................. 
  
 209 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv................................................. 
  
 213 
  
 10 
 Sammanfattning 
 Regeringen beslutade i direktiv Jo 2004:87 den 17 juni 2004 att tillsätta en parlamentarisk kommitté (Landsbygdskommittén, Jo 2004:05) med uppdrag att utarbeta en långsiktig strategi för den nationella politiken för hållbar landsbygdsutveckling. Strategin ska utgå från målet om en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden inbegripet de areella näringarnas roll och utvecklingsförutsättningar. 
 Landsbygdskommittén anser att viktiga förutsättningar för att nå det övergripande målet är att: 
 Lokalt inflytande och underifrånperspektiv råder för att kunna ta tillvara olikheter och särskildheter. 
 Landsbygdsperspektivet har stärkt sin position inom samtliga politikområden och i all politisk utformning. 
 Helhetssyn och sektorssamverkan med hänsyn till landsbyg- dens särskildheter och dess skilda behov. 
 Landsbygdspolitikens genomförandeansvar ska tydliggöras. 
 Med detta som grund rubricerar Landsbygdskommittén de fem ka- pitel som utgör huvudbetänkandets kärna: 
  
 – 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller. 
  
 – 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad. 
  
 – 
  
 Landskapets förändring – de areella näringarna, naturen och den kulturella miljön. 
  
 – 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden. 
  
 – 
  
 Kompetens, lärande och forskning. 
  
 I det följande sammanfattas Landsbygdskommitténs förslag under respektive rubrik. 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
 Samhällsförändringar till följd av globaliseringen,  
 EU-medlemskap 
  och regionalisering har skapat nya strukturer inom det demokra- tiska systemet. Nya beslutsnivåer har tillkommit samtidigt som sektorisering och specialisering försvårar förutsättningar för hel- hetsperspektiv på viktiga samhällsfrågor. Inom staten finns en ten- dens att centralisera så att olika funktioner samlas på färre verk- samheter. En viktig del i en strategi för hållbar ekonomisk, social och miljömässig utveckling är att ta till vara människors engage- mang för sin bygd. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Inskärp den lokala nivåns och den ideella sektorns grundläg- gande betydelse för lokal utveckling. 
 Ge de förutsättningar som krävs för den lokala nivån att ha kontinuerligt inflytande i de kommunala, regionala och natio- nella förändrings- och utvecklingsprocesserna. 
 Stärk lokala utvecklingsgruppers, föreningars, folkrörelsers och organisationers medverkan i utveckling och genomförande av verksamheter som skapar goda villkor för ett fungerande var- dagsliv. 
 Tydliggör roller och ansvar i hela den offentliga strukturen för landsbygdsutveckling. 
 Utveckla en bättre samordnad statlig verksamhet för lands- bygden. 
 Stärk samverkan mellan de olika planerings- och beslutsin- stanserna på alla nivåer. 
 Utveckla det offentliga ledarskapet och stöd det lokala ledar- skapet på ett sätt som tillvaratar människors initiativkraft och förmåga. 
 Väg in lokala behov vid utvecklingsplanering och fysisk pla- nering. 
 Upprätta översiktsplaner (ö p) i samarbete med lokala intres- segrupper som lyfter fram landsbygdernas resurser och möjlig- heter. 
 Stimulera och underlätta för kommunerna att, i samverkan med den lokala nivån, aktivt utarbeta en strategisk lokal utveck- 
 12 
  
 SOU 2006:101 
  
 Sammanfattning 
  
 lingsplanering för landsbygderna med förankring i kommuner- nas övergripande strategier och visioner. 
 Främja bildandet av partnerskap mellan offentlig förvaltning, privata företag och ideella föreningar som ett kraftfullt meto- diskt verktyg i utvecklingsprocesserna, i vilka den demokratiska granskningen ska säkerställas. 
 Stärk det politiska inflytandet och engagemanget på kommu- nal och regional nivå vad avser landsbygdsprogrammets bered- nings- och beslutsprocess i de delar där detta är möjligt, främst inom axlarna 1 och 3. Detta gäller även andra program som har betydelse för landsbygdens utveckling. 
 Tydliggör och stärk landsbygdsdimensionen i den regionala utvecklingsplaneringen. 
 Förstärk väsentligt kommunernas roll i det regionala arbetet med strategier och program  
 (RUP-arbetet) 
  där landsbygden ska lyftas fram, stimuleras och prioriteras. 
 Utveckla samordning på regional nivå för beredning och be- slut av frågor som rör regional utveckling (särskilt frågor som rör det regionala utvecklingsprogrammet). 
 Stärk samordningen inom Regeringskansliet och förbättra re- geringens styrning av myndigheter, verk och statliga bolag för att stimulera landsbygdens utveckling. 
 Beskriv konsekvenserna för landsbygden inför alla planerade politiska beslut och ge direktiv till offentliga myndigheter och bolag att beskriva följderna av beslut och åtgärder för landsbyg- dens service och övrig landsbygdsutveckling (Rural proofing 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
 ). 
 Följ upp myndigheters fullgörande av detta uppdrag i ett brett sektorövergripande perspektiv. 
 Säkerställ kontinuerlig uppföljning och utvärdering som en del av lärande- och utvecklingsprocessen. 
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
 Svensk landsbygd behöver ett mer mångfacetterat företagande med en dynamisk arbetsmarknad. De gröna näringarna är en bas för till- växt och utveckling. Korsbefruktning mellan areella och övriga näringar utgör en viktig del av landsbygdens stora tillgångar. Kom- binerat med ett expansivt entreprenörskap och en bra infrastruktur 
  
 1 
  
 TP PT  
 Begreppet finns utförligt beskrivet i Glesbygdsverkets (2003) rapport Landsbygdsforum och landsbygdens advokat 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2006:101 
  
 kan det bidra till att ge hela landet en mer tillväxtinriktad och soci- alt ansvarsfull ekonomi och en mer gedigen och varierad levnads- miljö. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Utveckla landsbygdens särskilda förutsättningar och tillgångar i frågor som rör företagsamhet och arbetsmarknad genom att stärka landsbygdsdimensionen inom berörda politikområden. 
 Fördjupa kunskapen och insikten om landsbygdens resurser och möjligheter för ekonomisk utveckling och sysselsättning hos kommuner, myndigheter, finansiella institutioner, utbild- ningsanordnare samt näringsliv och organisationer. 
 Förbättra förutsättningar för företag och entreprenörer på landsbygden genom avsevärd förstärkning som möjliggör aktiv användning av allsidig infrastruktur i form av kommunikationer och  
 IT-system. 
  Den offentliga sektorn har ett särskilt ansvar för gles- och landsbygd. 
 Stärk landsbygdsföretagens möjligheter att utveckla sin verk- samhet. Viktiga områden är: generationsskiften, kompetensför- sörjning, finansierings/investeringsmöjligheter, innovation/FoU samt vidgade marknader och marknadskunskaper. Landsbygds- företagens möjligheter till kapitalförsörjning måste särskilt uppmärksammas. 
 Tydliggör de platsbundna företagens särskilda förutsättningar som strategisk tillväxtpotential. Strategiska områden är produk- tion och förädling av livsmedel och skogsråvara, produktion av förnybar energi, turism och rekreation samt landskap och natur- vård. 
 Ge tilläggsdirektiv till Grundlagsutredningen (Ju 2004:11) att ge förslag till klarläggande av 2:18 RF (egendomsrätten), där en utgångspunkt är att särskilt beakta de platsbundna näringarnas utvecklingsförutsättningar. 
 Säkra en långsiktig hållbar balans mellan bevarande av åker- mark för produktion av livsmedel och energi å ena sidan och an- vändande av sådan mark för samhällsutbyggnad och andra all- männa ändamål å andra sidan. 
 Tydliggör att vid val av lokalisering av samhällsutbyggnad hänsyn tas till åkermarken som produktionsresurs genom såväl fysisk planering som genom tillämpning av miljöbalkens all- 
 14 
  
 SOU 2006:101 
  
 Sammanfattning 
  
 männa hänsynsregler om hushållning med mark- och vattenom- råden. 
 Förbättra förutsättningarna för småskalig verksamhet och produktion i tillämpningen av regelverk. 
 Förenkla regelverk och tillämpning vid offentlig upphandling för småskalig verksamhet och produktion. 
 Landskapets förändring – de areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 Landskapet som resurs utgår från en ekonomisk, social och miljö- mässig dimension av stor betydelse för människors livskvalitet. Genom skydd, förvaltning och planering ska landskapets värden bevaras och utvecklas. Samtidigt har landskapet flera viktiga funk- tioner för den ekonomiska tillväxten. Balansen mellan privata och allmänna intressen i landskapet är en positiv utmaning som kan skapa nya arbetstillfällen. Landsbygdskommittén anser att landskap som upplevs attraktivt, samtidigt kan nyttjas på ett effektivt, håll- bart och produktivt sätt. Balansen mellan privata och allmänna in- tressen i landskapet innebär möjligheten att skapa nya arbetstillfäl- len under förutsättning att fler engagerar sig. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Synliggör landskapets resurser för en bredare allmänhet genom ökade kontaktytor mellan stad och land. Särskilt för barn och ungdomar är kunskapen om sambanden och beroendet av land- skapet viktigt att tydliggöra. 
 Stärk kunskapen på alla politiska och administrativa nivåer om landskapets värden. 
 Utveckla planeringsverktygen och utforma processerna så att dessa utgår från en helhetssyn och möjliggör lokal delaktighet. 
 Utveckla värderingsverktyg 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 så att miljöproducenters bidrag till kollektiva nyttigheter synliggörs. 
  
 2 
  
 TP PT  
 Jfr. bland andra studier om betalningsviljan för kulturelement i åkerlandskapet  
 -Hasund, 
  Key. (1998). Mills and Reliable Estimates. In: The Economics of Land- scape and Wildlife Conservation, Meadows, Nelson, L. Slangen, and M. Whitby, p.  
 65–83. 
  CAB International. Wallingford, New York. 
  
 - 
  
 Jfr. SOU 2005:76 Fiskevårdens finansiering. 
  
 - 
  
 Jfr. Centrum för biologisk mångfald (2006) Naturbetesmarker i landskapsperspektiv, En analys av kvaliteter och värden på landskapsnivå CBM: Skriftserie nr 12. 
  
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2006:101 
  
 Stöd aktivt nya initiativ som verkar för att samhällets olika sociala, ekonomiska och miljömässiga mål kombineras. 
 Skapa demonstrationsmiljöer, utvärdera försök och sprid kunskap om goda exempel där marker med höga miljö- och naturvärden också är tillgängliggjorda. 
 Stärk aktivt brukande genom rådgivning, kompetensutveck- ling samt förenklad tillämpning av olika regelverk. 
 Ta tillvara landskapets potential som producent av förnybar energi. 
 Stärk kunskapen om samband, mellan naturvärden, syssel- sättning och energiproduktion kopplat till samhällets energibe- hov. 
 Beakta landskapets förändring när det tas i anspråk för ener- giproduktion och belys effekterna av denna förändring. 
 Stärk beredskapen inför framtida klimatförändringar. Beakta de olika förutsättningar som finns för att täcka eventuella behov av odlingsarealer och markområden i övrigt. 
 Stärk kunskapen om hur klimatförändringar kan påverka olika delar av landet. 
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
 Människors behov för att få en fungerande vardag är rätt lika. Där- emot skiljer sig förutsättningarna. Därför måste lösningarna få vara olika oavsett var i landet vi bor och i tid under livets olika skeden. 
 Landsbygdskommittén anser att alla som bor på landsbygden har rätt till ett bra boende, trygghet, säkerhet och tillgänglig service, goda kommunikationer och en säkerställd tillgång till tekniska lös- ningar som bredband och mobiltelefoni. Livsmönster förändras kontinuerligt. I dag väljer till exempel allt fler att bo i fritidshuset under längre tidsperioder. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Utveckla allsidiga boendeformer för unga, gamla och barnfa- miljer på landsbygden. 
 Utred konsekvenserna av utökat delårsboende med syfte att hitta lösningar som ger kommuner med stor andel delårsboende 
 16 
  
 SOU 2006:101 
  
 Sammanfattning 
  
 rätt till kompensation och de delårsboende bättre demokratiska rättigheter i den kommun de vistas i under längre tid. 
 Öka kommunernas möjligheter att skapa bra bostäder med attraktionskraft genom mer flexibla strandskyddsregler. 
 Stärk och utöka det statliga bostadsgarantisystemet med syf- tet att underlätta ny- och ombyggnation på landsbygden. 
 Stärk möjligheterna att bevara, utveckla och bruka den kul- turhistoriskt värdefulla boendemiljön. 
 Utveckla positiva incitament för invandrare att flytta till landsbygden. 
 Säkerställ en grundläggande trygghet och säkerhet för med- borgarna på landsbygden. 
 Genomför ett nationellt långsiktigt samordnat utvecklingsar- bete med syftet att stärka tillgången till en trygg, tillgänglig ser- vice på regional, kommunal och lokal nivå. 
 Ge direktiv till statliga myndigheter och bolag att ta ett ut- ökat ansvar för utvecklingen på landsbygden och att medverka till nya och samordnade servicelösningar. 
 Utred förutsättningarna att via lantbrevbärarservicen sam- ordna och utveckla andra typer av service. 
 Ge trafikverken i uppdrag att bättre följa upp fördelning av ekonomiska medel till landsbygdens infrastruktur. 
 Samordna drift, underhåll och investeringar på det allmänna och enskilda vägnätet i landsbygder, tillsammans (med del- tagande av lokala, regionala och nationella aktörer). 
 Gör särskilda satsningar för att utveckla och samordna en lo- gistik för landsbygdens  
 person-, 
  gods och varutransporter. 
 Säkerställ flygförbindelser i områden med stora geografiska avstånd och färjeförbindelser till öar både för person- och gods- transporter. 
 Anpassa avdragsmöjligheterna till energikostnaderna när det gäller arbetsresor med personbil. 
 Stimulera utvecklingen av miljövänliga transportsystem i glesa miljöer. 
 Säkerställ möjligheten till landsomfattande tillgång till snabb datakommunikation och mobiltelefoni på landsbygden och på- skynda samverkan mellan samhällets olika aktörer med syftet att stärka beredskapen för säkra elleveranser, radio- och telekom- munikationer. 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
 Det kunskapsbaserade samhället ökar kraven på medborgarnas kontinuerliga lärande. Därför måste förutsättningar för det livs- långa lärandet skapas. De system som byggts upp för utbildning ställs inför stora utmaningar och behov av förnyelse, inte minst ut- ifrån situationen på landsbygden. Det är ytterst angeläget att sär- skilt uppmärksamma området utbildning och matchningsprocesser inom små lokala arbetsmarknader men också begreppet lärande, som i vid bemärkelse berör frågor om demokrati, inflytande och delaktighet. Mötesplatser på landsbygden för lärande och utveck- ling är viktiga. Analyser behöver göras och strategier formuleras för hur dessa behov ska tillgodoses i framtiden. 
 Internationellt sett är den svenska landsbygdsforskningen relativt tunn med liten publicering och begränsat deltagande i in- ternationella forskningssamarbeten. Delvis är detta en återspegling av att landsbygd och landsbygdspolitik har en större tyngd i många andra länder. Landsbygden uppfattas inte som ett vetenskapligt fält i svensk forskning, något som antagligen bidrar till landsbygdsdi- mensionens relativa osynlighet i den svenska politiken. De svenska forskare som studerar förhållanden på landsbygden gör det främst som en del av forskningen inom de egna disciplinerna. Utbytet mellan forskarna är begränsat, vilket främst beror på att det saknas sammanhang och arenor för sådant utbyte. 
 För den areella produktionen och för miljöfrågor finns det strukturer för forskningen med forskningsråd, forskningsstrate- gier, etablerade forskningsfält och ämnen. Mistra, Formas, SLF och SLU spelar stor roll för denna forskning. SLU:s sektorsroll har nyligen utretts (Dir. Jo 2005:63). För landsbygdens sociala och ekonomiska frågor saknas emellertid sådana strukturer och sam- manhang. Insatser bör därför göras för att stödja utvecklingen av en systematisk kunskapsuppbyggnad kring landsbygdens sociala och ekonomiska förhållanden. Det behövs även ämnesövergripande forskning som sammanför samhällsvetenskapliga och naturveten- skapliga perspektiv på landsbygdens utveckling. 
 18 
  
 SOU 2006:101 
  
 Sammanfattning 
  
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Utveckla nya organisatoriska lösningar och flexibla former för att tillgodose behovet av utbildning på landsbygden. 
 Utveckla formerna för samarbete mellan kommuner, inom kommuner och mellan aktörer inom olika politikområden för att samordna resurser för att tillgodose behovet av lärande och utbildning på landsbygden. 
 Utveckla och stärk kompetenscentra som är strategiska för respektive regions förutsättningar och behov utifrån de resurser och aktörer som finns. 
 Utforma ett arbete i syfte att påverka attityder och förändra könsrollsstyrda utbildnings- och yrkesval, dels för att tillgodose efterfrågan på arbetskraft inom bristyrken och dels för att påverka jämställdheten. 
 Stärk kritisk och teorigenererande forskning om sociala och ekonomiska förändringar på den svenska landsbygden. 
 Stärk problem- och handlingsinriktad forskning som stödjer, granskar och medverkar till utvecklingsinsatser och innovatio- ner som kan bidra till en hållbar landsbygdsutveckling. 
 Stärk empiriskt inriktad forskning som kan informera politi- ker och andra aktörer om konsekvenser av olika insatser. 
 Stärk tvär- och mångvetenskaplig forskning om naturresurs- förvaltning och landsbygdsutveckling. 
 Skapa sammanhang för utbyte och samverkan mellan svenska landsbygdsforskare. 
 19 
 Summary 
 June 2004 to appoint an  
 all-party 
  committee of inquiry (the Rural Development Committee, Jo 2004:05) with the remit of drafting a  
 long-term 
  strategy for national policy for rural development. The strategy is to build on the objective of the ecologically, economi- cally and socially sustainable development of rural areas, including the role of agriculture, forestry, fishing and reindeer husbandry and their conditions for development. 
 The Rural Development Committee has identified the following important conditions for the attainment of the overall objective: 
  
 – 
  
 Local influence and a  
  
 bottom-up 
  perspective in order to be- nefit from differences and distinctive features. 
  
 – 
  
 A stronger position for the rural perspective in all policy areas and in all policy design. 
  
 – 
  
 A holistic perspective and  
  
 inter-sectoral 
  cooperation in view of the distinctive features and special needs of rural areas. 
  
 – 
  
 Clarification of responsibility for the implementation of rural policy. 
  
 Based on this, the Rural Development Committee has given the following titles to the five chapters that make up the core of its fi- nal report. 
  
 – 
  
 Local perspective on democracy, responsibility and roles. 
  
 – 
  
 Rural business and the rural labour market. 
  
 – 
  
 Landscape change – agriculture, forestry, fishing and reindeer husbandry , nature and the cultural environment. 
  
 – 
  
 Challenges to make everyday life work – living conditions in rural areas. 
  
 – 
  
 Skills, learning and research. 
  
 The proposals of the Rural Development Committee are summari- sed below under these headings. 
 21 
  
 Summary 
  
 SOU 2006:101 
  
 Local perspective on democracy, responsibility and roles 
 Social changes due to globalisation, EU membership and regionali- sation have created new structures in the democratic system. New  
 decision-making 
  levels have been added at the same time as sectori- sation and specialisation present obstacles to the application of a holistic perspective to important social issues. In central govern- ment there is a centralising tendency that results in different func- tions being brought together in fewer organisational bodies. One important part of a strategy for sustainable economic, social and environmental development is to drawn on peoples commitment to their local community. 
 The Rural Development Committees proposals to the 
 Government: 
 Underline the fundamental importance of the local level and the  
 non-profit 
  sector for local development. 
 Put in place the conditions needed to give the local level con- tinuous influence on municipal, regional and national processes of change and development. 
 Strengthen the participation of local development groups, as- sociations, popular movements and organisations in the deve- lopment and implementation of activities that create good con- ditions for making everyday life work. 
 Clarify roles and responsibilities throughout the public structure for rural development. 
 Develop a  
 better-coordinated 
  central government sector for rural areas. 
 Strengthen cooperation between planning and  
 decision-ma- 
  king bodies at all levels. 
 Develop  
 public-sector 
  leadership and support local leadership so as to draw on peoples initiative and abilities. 
 Take account of local needs in development planning and physical planning. 
 Cooperate with local interest groups to draft municipal com- prehensive plans that highlight the resources and potential of rural areas. 
 Stimulate and enable municipalities to actively develop strate- gic local development planning for rural areas rooted in the mu- 
 22 
  
 SOU 2006:101 
  
 Summary 
  
 nicipalitys overall strategies and visions, in cooperation with the local level. 
 Promote the formation of partnerships between public admi- nistration, companies and  
 Salazar 
  organisations as a power- ful method tool in development processes in which democratic scrutiny has to be secured. 
 Strengthen political influence and involvement at municipal and regional level concerning the preparation and decision pro- cess for the Rural Development Programme in the parts where this is possible, especially in Gonzalez 1 and 3. This also applies to other programmes of importance for rural development. 
 Clarify and strengthen the rural dimension of regional deve- lopment planning. 
 Significantly reinforce the role of the municipalities in regio- nal work on strategies and programmes (RDP work) in which rural areas must be highlighted, stimulated and given priority. 
 Develop coordination at regional level for preparation of and decisions on issues concerning regional development (especially issues concerning the regional development programme). 
 Strengthen coordination in the Government Offices and im- prove the Governments control of agencies and  
 state-owned 
  companies in order to stimulate the development of rural areas. 
 Describe the impacts for rural areas ahead of all planned poli- tical decisions and instruct public authorities and publicly ow- ned companies to describe the consequences of decisions and measures for rural services and other rural development (rural- proofing). 
 Follow up how public authorities fulfil Gregory instructions in a broad  
 cross-sectoral 
  perspective. 
 Make sure that  
 follow-ups 
  and evaluations Robinson out continuously as part of the learning and development process. 
 Rural business and the rural labour market 
 Rural Sweden needs a more diverse business sector with a dynamic labour market. Green industries are a base for growth and deve- lopment. The  
 cross-fertilisation 
  of agriculture, forestry, fishing and reindeer husbandry and other industries accounts for an important part of the major assets of rural areas. Combined with expansive entrepreneurship and good infrastructure Powell help to give the 
 23 
  
 Summary 
  
 SOU 2006:101 
  
 whole country a more  
 growth-oriented 
  and socially responsible economy with a good and varied living environment. 
 The Rural Development Committees proposals to the Government: 
 Develop the special conditions and assets of rural areas in issues concerning enterprise and the labour market by reinforcing the rural dimension of the relevant policy Moreno. 
 Deepen the knowledge and understanding of the resources and potential of rural areas for economic development and employment among municipalities, government authorities, fi- nancial institutions, education coordinators, and business and organisations. 
 Improve the conditions for rural businesses and entreprene- urs through a considerable reinforcement to enable active use of comprehensive infrastructure in the form of communications and IT systems. The public sector has a particular responsibility for sparsely populated and rural areas. 
 Reinforce the possibilities for rural companies to develop their operations. Important areas are: generation shifts, supply of skills, financing/investment opportunities, innovation/RD, and expanded markets and market knowledge. Particular atten- tion must be given to the ability of rural companies to access capital. 
 Clarify the special conditions of  
 place-bound 
  companies as potential for strategic growth. Strategic areas are production and processing of food products and forest raw materials, the pro- duction of renewable energy, tourism, recreation, and landscape and nature conservation. 
 Give supplementary terms of reference to the Working Committee on Constitutional Reform to present proposals for a clarification of Chapter 2, Section 18 of the Instrument of Government (right to property) with the intention of paying particular attention to the conditions for the development of  
 place-bound 
  industries. 
 Secure a  
 long-term 
  and sustainable balance between the con- servation of arable land for the production of food and energy, on the one hand, and the use of such land for community deve- lopment and other public purposes, on the other. 
 24 
  
 SOU 2006:101 
  
 Summary 
  
 Clarify that in selecting locations for community develop- ment consideration is to be given to arable land as a production resource both through physical planning and through the appli- cation of the Environmental Codes general rules of considera- tion concerning land and water management in certain areas. 
 Improve the conditions for  
 small-scale 
  activities and produc- tion in the application of existing regulations. 
 Simplify the regulations for public procurement and their ap- plication for  
 small-scale 
  activities and production. 
 Landscape change – agriculture, forestry, fishing and reindeer husbandry, nature and the cultural environment 
 The landscape as a resource builds on an economic, social and envi- ronmental dimension of great importance for peoples quality of life. Landscape values are to be conserved and developed through protection, management and planning. At the same time, the lands- cape has several important functions for economic growth. The balance between private and public interests in the landscape is a positive challenge that can generate new jobs. The Rural Develop- ment Committee considers that a landscape that is experienced as attractive can be used in an effective, sustainable and productive way at the same time. The balance between private and public inte- rests in the landscape provides the opportunity of creating new jobs on condition that more people get involved. 
 The Rural Development Committees proposals to the 
 Government: 
 Make the resources of the landscape visible to the general public by increasing the interfaces between town and country. It is particularly important to make knowledge about the links to and dependence on the landscape clear to children and young people. 
 Strengthen knowledge about the landscapes values at all po- litical and administrative levels. 
 Develop planning tools and design processes so that they bu- ild on a holistic perspective and enable local participation. 
 25 
  
 Summary 
  
 SOU 2006:101 
  
 Develop assessment tools so that the contribution of envi- ronmental producers to public goods can be assessed and made visible. 
 Support active new initiatives that seek to combine various social, economic and environmental objectives set up by society. 
 Create demonstration environments, evaluate trials and spread knowledge about good examples, where land with high nature and environmental values is also accessible. 
 Strengthen active use through advice, skills development and simplified application of various regulations. 
 Make use of the landscapes potential as a producer of sustai- nable energy. 
 Strengthen knowledge about links between nature values, employment and energy production linked to societys energy needs. 
 Take account of the change to the landscape when it is used for energy production and shed light on the effects of this change. 
 Strengthen preparedness ahead of future climate changes. Take account of the different conditions for meeting possible needs for areas for cultivation and for other land areas. 
 Strengthen knowledge about how climate changes can impact on different parts of the country. 
 Challenges to make everyday life work – living conditions in rural areas 
 The needs people have in order to make their everyday lives work for them are Griffith similar. But their conditions differ. This is why different solutions must be possible, irrespective of where in the country we live, Lambert of life we are in. 
 The Rural Development Committee considers that everyone li- ving in rural areas is entitled to good housing, social security, safety and accessible services, good communications and guaranteed ac- cess to technical solutions like broadband and mobile telephony. Living patterns are constantly changing. For instance, today more people are choosing to live in their recreational home for larger pe- riods of time. 
 26 
  
 SOU 2006:101 
  
 Summary 
  
 The Rural Development Committees proposals to the 
 Government: 
 Develop a balanced and varied mix of types of housing for yo- ung people, old people and families with children in rural areas. 
 Investigate the consequences of more seasonal residents in order to find solutions that give municipalities with a large pro- portion of seasonal residents the right to compensation and the seasonal residents better democratic rights in the municipality they stay in for long periods of time. 
 Increase the ability of municipalities to provide good and at- tractive housing through more flexible rules on shoreline pro- tection. 
 Strengthen and expand the state housing guarantee system in order to facilitate  
 new-build 
  and renovation in rural areas. 
 Strengthen the possibilities of conserving, developing and making use of housing environments of cultural and historical value. 
 Develop positive incentives for immigrants to move to rural areas. 
 Ensure basic social security and safety for people in rural areas. 
 Clark,  
 long-term 
  national programme of development work in order to enhance access to secure, acces- sible services at regional, municipal and local levels. 
 Instruct government authorities and  
 state-owned 
  companies to take more responsibility for rural development and to parti- cipate in new, coordinated service solutions. 
 Investigate the conditions for coordinating and developing other types of services via the rural postal delivery service. 
 Instruct the national traffic agencies to improve their follow- up of the distribution of funds for rural infrastructure. 
 Coordinate the operation and maintenance of and invest- ments in the public and private road networks in rural areas, along with local, regional and national actors. 
 Take special action to develop and coordinate logistics for ru- ral passenger, freight and goods transport. 
 Secure flight connections in Young distances and also ferry connections to islands for both passenger and freight transport. 
 27 
  
 Summary 
  
 SOU 2006:101 
  
 Adapt the possibilities of making tax deductions for work travel with private cars to energy costs. 
 Stimulate the development of  
 Molina 
  traffic systems in  
 sparsely-populated 
  environments. 
 Secure the possibility of nationwide access to  
 high-speed 
  data communication and mobile telephony in rural areas and accele- rate cooperation between different actors in society in order to reinforce preparedness to secure electricity supply, radio and telecommunications. 
 Skills, learning and research 
  
 Knowledge-based 
  Wood greater demands for continuous learning by its citizens. This is why conditions must be created for lifelong learning. The system that has been built up for education is facing major challenges and renewal needs, not least on the basis of the situation in rural areas. It is extremely important to give special attention to the area of education and matching processes in small local labour markets, but the concept of learning in a broad sense also touches on questions of democracy, influence and participa- tion. Rural meeting places for learning and development are im- portant. Analyses need to be made of and strategies formulated for how these needs are to be satisfied in the future. 
 In an international comparison, Swedish rural research is relati- vely thin with a small amount of published work and limited parti- cipation in international research cooperation. In part this reflects the fact that rural areas and rural policy Austin in many other countries. Rural areas are not seen as a scientific field in Swedish research, and this has probably contributed to the relative invisibility of the rural dimension in Swedish policy. Swedish rese- archers who study conditions in rural areas mainly do so as part of research in their own disciplines. Exchanges between researchers are limited, mainly because there is a lack of contexts and arenas for this. 
  
 Land-based 
  production and environmental issues have research structures with research councils, research strategies, established research fields and subjects. The Foundation for Strategic Envi- ronmental Research (MISTRA), the Swedish Research Council for Environment, Agricultural Sciences and Spatial Planning (Formas), the Swedish Farmers Foundation for Agricultural Research (SLF) 
 28 
  
 SOU 2006:101 
  
 Summary 
  
 and the Swedish University of Agricultural Sciences (SLU) play a major role for this research. SLUs sectoral role has recently Hobbs. However, there are no such structures and contexts for rural social and economic issues. Action should therefore be taken to support the development of a systematic body of know- ledge on social and economic conditions in rural areas. There is also a need for  
 cross-disciplinary 
  research that brings social science and natural science perspectives to bear on rural development. 
 The Rural Development Committees proposals to the 
 Government: 
 Develop new organisational solutions and flexible forms for sa- tisfying the need for education in rural areas. 
 Develop the forms for cooperation between local authorities, within local authorities and between actors in different policy Moreno in order to coordinate resources to satisfy the need for learning and education in rural areas. 
 Develop and strengthen centres of expertise that are of stra- tegic importance for the situation and needs of their regions on the basis of existing resources and actors. 
 Influence attitudes and change gender roles in educational and vocational choices, both to meet the demand for labour in shortage occupations and to influence gender equality. 
 Strengthen critical and  
 theory-generating 
  research on social and economic change in rural Sweden. 
 Strengthen problem- and  
 action-oriented 
  research that sup- ports, examines and helps to bring about development work and innovations that can contribute to sustainable rural areas. 
 Strengthen empirical research that can inform politicians and other actors about the impacts of various Hooper. 
 Strengthen  
 cross-disciplinary 
  and multidisciplinary research on natural resources management and rural development. 
 Create contexts for exchanges and cooperation between Swedish rural researchers. 
 29 
 1 Uppdraget 
 Regeringen beslutade i direktiv Jo 2004:87 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 den 17 juni 2004 att tillsätta en parlamentarisk kommitté (Landsbygdskommittén, Jo 2004:05) med uppdrag att utarbeta en långsiktig strategi för den nationella politiken för hållbar landsbygdsutveckling. Strategin ska utgå från målet om en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden inbegripet de areella näringarnas roll och utvecklingsförutsättningar. 
 Behovet av en utredning motiveras bland annat av de föränd- ringar som under senare år har genomförts i politiken för de areella näringarna, där behovet av landsbygdsinsatser på ett mer påtagligt sätt uppmärksammats. 
 Landsbygdskommitténs strategiförslag, som i betänkandet pre- senteras i särskilda rutor, tillsammans med förklaringar och moti- veringar, förväntas leda till konkretisering i form av mål, program, åtgärder och insatser. 
 Vi har inte haft till uppgift att lägga fram detaljerade förslag till åtgärder, utan vi har fullföljt våra direktiv och arbetat med övergri- pande och strategiska frågeställningar. Det blir nu regeringens upp- gift att konkretisera våra strategiförslag. 
  
 1.1 
  
 Landsbygdskommitténs tolkning av det samlade uppdraget 
  
 Utvecklingen på landsbygden uppfattades länge som i hög grad vara synonym med de areella näringarnas utveckling och har där- igenom tidigare i stor utsträckning varit föremål för en sektorspo- litik. I detta slutbetänkande har Landsbygdskommittén belyst be- hovet av strategier ur ett helhetsperspektiv. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Direktiv i; bilaga 
 31 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2006:101 
  
 Insikten att de areella näringarna i hög utsträckning har skapat landsbygdens värden är grundläggande för Landsbygdskommitténs synsätt. Samtidigt behöver landsbygden utvecklas inom praktiskt taget alla politikområden för att uppnå en långsiktigt ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar utveckling, som kommer hela landet tillgodo. Detta är ett synsätt som alltmer kommit att prägla även den nuvarande landsbygdspolitiken och som tydligt kommer fram i Landsbygdsprogrammet  
 2007–2013, 
  bland annat genom till- komsten av axel tre. 
 I utredningen Mot en ny landsbygdspolitik 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 betonas den sär- skildhet som präglar landsbygden och som motiverar särskilda in- satser. De karaktäristiska förutsättningarna utgörs dels av den fy- siska miljön som är präglad av naturlandskapet, det brukade land- skapet och den byggda miljön, dels av glesheten som ger speciella förutsättningar åt nästan all mänsklig aktivitet. 
 Eftersom de areella näringarna utgör viktiga basnäringar och i många fall också är grundförutsättningar för andra näringars ut- veckling och diversifiering, beror landsbygdens utveckling i hög grad på dessa näringars förmåga att fortsatt utvecklas. Såväl för de areella näringarnas som för annan företagsamhets utveckling och för att livsvillkoren på landsbygden ska fungera tillfredsställande behöver en ny politik utformas, som ser till helheten. Just detta korsbefruktande och helhetsperspektivet har kommittén uppfattat som särskilt viktigt. Uppmärksamheten och sammanvägningen av både allmän landsbygdsutveckling och jordbrukets särskilda ställ- ning på landsbygden ska inte och behöver inte stå emot varandra, utan bör ses som ömsesidigt förstärkande. 
 Landsbygdskommittén ser därför behovet av en politik för landsbygden som berör praktiskt taget alla politikområden, men också att en tydlig landsbygdsdimension behöver utvecklas inom samtliga politikområden var för sig. 
 Landsbygdskommittén utarbetade tidigt i processen en arbets- plan, enligt nedan: 
 Kommitténs idé är, att med ett öppet och utåtriktat arbetssätt och genom dialog och samråd, involvera företrädare för myndig- heter, näringsliv, organisationer och övriga intresserade att med- verka till en långsiktig strategi för den nationella politiken för landsbygdsutveckling. Medborgarperspektivet ska råda i kommit- 
  
 2 
  
 TP PT  
 SOU 2003:29 Mot en ny landsbygdspolitik 
 32 
  
 SOU 2006:101 
  
 Uppdraget 
  
 téns arbete. Behovet av en bred och djup kunskap om landsbygdens förutsättningar behöver speglas i alla samhällsnivåer. 
 Kommittén ska anlägga helhetssyn och bredda basen för tillska- pandet av framgångsstrategier för landsbygdsutveckling. Kommit- tén är medveten om det starka nationella intresset och att det inbe- griper ett behov av att skapa goda förutsättningar för utveckling på den lokala, kommunala och regionala nivån. 
 De horisontella målområden som kommittén har att arbeta med och som följaktligen ska genomsyra varje del av strategin är: 
 Ekologiskt, socialt och ekonomiskt hållbar utveckling och etiskt försvarbart naturresursbruk 
 Kvinnors, mäns och ungdomars lika villkor 
 Förutsättningar för en god integration 
 Förutsättningar för demokrati och ledarskap 
 Genomlysning av landsbygdens komplexitet 
 De strategiområden som kommittén fastslagit är: 
 Näringsliv och entreprenörskap på landsbygden 
 Demokrati, ansvar och helhetssyn 
 Landskapet, naturen och den kulturella miljön 
 Kommersiell och offentlig service 
 I detta skede ansåg Kommittén att kompetens, lärande och forsk- ning skulle behandlas inom respektive strategiområden, vilket se- nare omvärderats. I slutbetänkandet har därför detta område till- förts som ett eget strategiområde. 
 De utgångspunkter som i övrigt varit vägledande i arbetat har va- rit: 
 Resurserna på landsbygden nyttjas utan att äventyra kom- mande generationers möjligheter till nyttjande. 
 Alla medborgare och särskilt de som bor och verkar på lands- bygden har möjlighet att påverka och ta ansvar för samhällsut- vecklingen på landsbygden. 
 Landsbygdens företag ska ha förutsättningar att konkurrera på likvärdiga villkor som företag i andra ortsstrukturer. 
 Landsbygden är ekonomiskt livskraftig och har höga natur- och kulturvärden och socialt fungerande områden med levande byar, bygder och orter. 
 Välfärdssystemet anpassas till de demografiska förändringar som råder i olika landsbygder med likvärdighet som mål. 
 33 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2006:101 
  
 En av hörnstenarna i Landsbygdskommitténs arbete har varit am- bitionen att synliggöra landsbygden och de resurser som landsbyg- den har till gagn för hela nationens utveckling. Det gäller för alla att se och upptäcka landsbygden. Ett bra hjälpmedel är att ta på landsbygdsglasögonen och Se landsbygden! 
 Landsbygdskommittén anser att viktiga förutsättningar för att nå det övergripande målet är att: 
 Lokalt inflytande och underifrånperspektiv råder för att kunna ta tillvara olikheter och särskildheter. 
 Landsbygdsperspektivet stärker sin position inom samtliga po- litikområden och i all politisk utformning. 
 Helhetssyn och sektorssamverkan tillämpas med hänsyn till landsbygdens särskildheter och dess skilda behov. 
 Landsbygdspolitikens genomförandeansvar tydliggörs. 
 Genom regeringens uppdrag till kommittén att formulera förslag till Landsbygdskommittén är det övergripande målet till viss del redan givet, men kommittén har gjort några förtydliganden. Det handlar om att skapa en miljö som är ekonomiskt, socialt och mil- jömässigt hållbar, men om detta ska kunna uppnås så måste också de människor som lever, verkar och besöker landsbygden uppleva att den är attraktiv och livskraftig. 
 Landsbygdskommitténs övergripande mål är därför en utveck- ling som ger en attraktiv, livskraftig, ekonomiskt, socialt och mil- jömässigt hållbar landsbygd som öppnar för ett brett medborgerligt deltagande och ansvarstagande. 
  
 1.1.1 
  
 Landsbygdsbegreppet 
  
 Genomgående i betänkandet används begreppet landsbygden utan åtskillnad mellan vad som mer specifikt skulle kunna betecknas som tätortsnära landsbygd, glesbygd eller möjligen landsorten. Detta större begrepp motiveras av att landsbygden ser mycket olika ut i landet, vilket innebär att den politik som behövs också måste vara olika utformad. I den beskrivande texten hänvisas i hu- vudsak till faktauppgifter som hämtats från Glesbygdsverkets om- rådesindelning (förklaring se Ord  Begrepp). 
 34 
  
 SOU 2006:101 
  
 Uppdraget 
  
 1.2 
  
 Förutsättningarna 
  
 År 2003, det vill säga året innan Landsbygdskommitténs direktiv utformades, avlämnades utredningen SOU 2003:29 Mot en ny landsbygdspolitik. Utredningen innehåller en väl genomarbetad analys av landsbygdens förutsättningar som Landsbygdskommittén använt sig av i sitt arbete. Även konsultföretaget Eurofutures utar- betade en omvärldsanalys med scenariebeskrivningar på Jordbruks- departementets uppdrag under år 2004. Landsbygdskommitténs ledamöter tog del av analysen och medverkade även i det semina- rium som anordnades i mars 2005. Under hösten 2005 inriktades arbetet mot kunskapsinhämtning inom strategiområdena. Lands- bygdskommittén anordnade bland annat sammanträden där lands- bygdsföretagare och företrädare för ideella föreningar, statliga och regionala myndigheter samt sakkunniga inom olika ämnesområden medverkade. Under kommitténs arbetsprocess har olika promemo- rior, utredningar och uppdrag lagts ut på externa konsulter. Dessa uppdrag presenteras i rapporten Fakta – Omvärld – Analys – Un- derlag till Landsbygdskommitténs slutbetänkande. 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition 
  
 Inledningsvis presenteras två bilder av landsbygden beskrivna av författaren Pope: Sanningar och myter om landsbyg- den, respektive landsbygdsforskaren Sweeney, som ger Foster spektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förut- sättningar. Sweeney resonemang återknyter till den analys som den tidigare refererade landsbygdsutredningen SOU 2003:29 gjorde. Dessa författare svarar själva för innehållet i sina avsnitt. 
 Efter ingressen presenterar Landsbygdskommittén strategierna för en hållbar landsbygd med motiveringar i fem kapitel. Kapitlen behandlar: 
  
 1. 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 2. 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 3. 
  
 Landskapets förändring – de areella näringarna, natur och den kulturella miljön 
  
 4. 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 5. 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 35 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2006:101 
  
 Det kapitel som behandlar demokrati, ansvar och roller har lagts först eftersom kommittén anser att dessa frågor är avgörande för hur politiska insatser ska utformas för att påverka de infrastruktu- rella förutsättningarna för utvecklingen av näringslivet, landskapet, livsvillkoren, lärandet och forskningen på och för landsbygden. 
  
 1.4 
  
 Utåtriktat arbetssätt 
  
 Kommittén har under sin verksamhetstid arbetat mycket utåtriktat och genomfört flera rådslag, informationsmöten och samtal samt forskar- och ungdomsseminarium. Syftet har varit att, förutom att förmedla kommitténs synsätt, inhämta kunskap och erfarenheter. 
 Våren 2005 genomfördes åtta rådslag på följande platser: Gällivare, Lycksele, Östersund, Västerås, Karlstad, Trollhättan, Emmaboda och Lund. Dessutom deltog hela Landsbygdskommit- tén i en dialog med gotländska företrädare i Visby. I juni 2005 in- bjöds ett hundratal personer från olika myndigheter, föreningar och organisationer till en allmän diskussion om uppläggning och inriktning av kommitténs uppdrag. Ett forskarseminarium anord- nades den  
 17–18 
  januari 2006 tillsammans med KSLA 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 och Forsk- ningsrådet Formas. Vid detta seminarium deltog ett  
 45-tal 
  forskare från olika högskolor/universitet och institutioner. 
 Kommitténs ledamöter, experter och sekretariat deltog på lands- bygdsriksdagen i Borås under månadsskiftet mars/april 2006 och medverkade i ett  
 15-tal 
  seminarier. 
 Ett ungdomsseminarium genomfördes i december 2005. Samtal och dialog har skett vid flera tillfällen med speciellt inbjudna repre- sentanter för LEADER, folkrörelser samt regionala sammanslut- ningar av mindre kommuner den så kallade Geografiska gruppen. Ordförande och sekretariat har dessutom sammanträffat med fö- reträdare för samerna, fackliga organisationer samt andra företrä- dare för olika intressegrupper. 
 Inför avlämnandet av slutbetänkandet inbjöd Kommittén till di- alogkonferens via ny informationsteknologi på fyra platser; Bengtsfors, Boxholm, Ånge och Gällivare, samtidigt i oktober 2006. I detta samtal deltog ett hundratal personer. 
 Därutöver har Landsbygdskommittén medverkat som före- dragshållare vid en rad olika konferenser och seminarier som arran- gerats av olika huvudmän. 
  
 3 
  
 TP PT  
 KSLA förkortning av Kungliga Skogs- och Lantbruksakademin 
 36 
  
 SOU 2006:101 
  
 Uppdraget 
  
 Landsbygdskommittén besökte Finland i augusti 2005 och sam- manträffade där med företrädare för Jord- och skogsbruksministe- riet, den finska riksdagen samt olika regionala och lokala organisa- tioner. I januari 2006 besökte Landsbygdskommittén Norrbotten, där Länsstyrelsen i Norrbotten var värd. 
  
 1.5 
  
 Fakta – och analysunderlag 
  
 Beställda rapporter samt erfarenheter från seminarierna publiceras i en särskild rapport Fakta – Omvärld – Inspiration – underlags- rapporter i arbetet med en strategi för hållbar landsbygdsutveck- ling. Publikationen består av beställda rapporter med olika förfat- tare. 
 Ytterligare en rapport som har beställts gemensamt med An- svarskommittén är, Statens nya geografi 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT 
 . Rapporten har redan givits ut i särskild publikation. 
 I slutbetänkandet hänvisas till olika lokala exempel. Dessa publi- ceras i rapporten: Lokala exempel från utvecklingsarbete på lands- bygden samt exempel från våra grannländers landsbygdsarbete – Verkligheten som kraftkälla. Denna rapport är sammanställd av Wade och Landsbygdskommitténs expert, forskare Patterson. 
 I slutbetänkandet formulerar Landsbygdskommittén sin bedöm- ning av behovet av strategiska forsknings- och utvecklingsinsatser för landsbygdsutveckling, liksom inriktningen av befintliga insat- ser. Kommitténs expert, forskarassistent Johnson, har tillsammans med professor Black, utarbetat förslag till Landsbygdskommittén. Detta underlag utges som särskild rapport En strategi för landsbygdsforskning – underlag till Landsbygds- kommittén. I rapporten finns också en kortfattad sammanställning av forskarkonferens  
 17–18 
  januari 2006. 
 För den som vill ha en snabb överblick av kommitténs ställ- ningstaganden finns en särskilt lättillgänglig populärversion. 
 Direktiv till kommittén framgår av bilaga. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Vargas, Gross (2006) Statens nya geografi, Högskolan i Dalarna 
 37 
  
 2 
  
 Sanningar och myter om landsbygden 
  
 Författare: Pope 
  
 2.1 
  
 Gårdagens lantisar – och morgondagens 
  
 Det finns folk i Stockholm som vet mera om livet på nedre Man- hattan än om livet i Kråkemåla. 
 Det finns folk i Gumparp söder om landsvägen som inte ens kan föreställa sej livet i Ruskseleträsk vid 30 grader minus. Landet är mycket avlångt. 
 Det finns folk i städer runt om i Sverige som tror att landsbyg- den är som i Morden i Midsomer eller i Hem till gården. En pub med en skvallrig hjärtevarm ägare bakom disken, en godsherre som ställer till garden party med trädgårdsutställning i parken och en vördig prästman som håller folket i trakten i herrans tukt och för- maning. Men puben på svenska vischan kan vara en bygdegård med kaffeservering, godset har blivit kursgård och prästen, stationerad i närmaste tätort, visar sig bara var tredje söndag. Och det finns folk i Sverige som tänker på landsbygd som en turkisk bergsby, eller bara minns uttorkad, sprucken jord med magra kreatur och hung- rande människor. 
 Livet på landet är för många stadsbor en dröm om det Goda Wood vet. Gårdens husmor ska sitta vid slagbordet i det soliga köket och rensa hemodlade bär och grönsaker medan yngsta dottern travar förbi på sin ponny och maken går ut i skogen med bössa i hand och rakborste i hatten. Scenariot kan variera – knuttimrat med utsirad förstukvist i Dalarna, korsvirke runt stenlagd gård i Skåne, tjocka stenväggar på Gotland. Men det är alltid sol och sommar när det inte är gnistrande vit snö runt huset! Aldrig höstrusk runt tvåvå- ningslängor med hyreslägenheter på en liten en ort som just förlo- rat högstadieskola och bibliotek, aldrig kilometervis med oplogade vägar till vårdcentral och systembolag 
 Därför säljer tidningen Land allt sämre medan Gods  Gårdar ökar och finner sina läsare bland folk som troligen aldrig kommer 
 39 
  
 Sanningar och myter om landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 sin dröm närmare än ett radhus i utkanten av stan och en fyrhjuls- driven stadsjeep. 
 Eller också är drömmen om landet en ond dröm om en tillvaro som man lämnat bakom sej. Aldrig mera leta startkablar i djupsnö och kolmörker för att försöka ta sej till affärn två mil bort! Aldrig mera traska med barnvagn i timtals längs dåliga grusvägar för att få en pratstund med en människa! Aldrig mer slita ihjäl sej för att få det att gå runt på ett litet skogshemman, ligga borta i veckor för vägverkets räkning eller oroa sej för att sista båtturen ska dras in så att man inte kommer till jobbet längre! Och aldrig, aldrig mer föda barn i taxi på väg de tolv milen till närmaste  
 BB-avdelning! 
  
 Eller, som vispoeten Carpenter sjunger: 
 Dagar kom och dagar gick, tristessen var total När handelsboden stängde fanns det bara Rikets sal 
 Där sa dom: Det finns evigt liv för dej ifall du vill! Jag tänkte: Herregud, vem orkar leva länge till? 
 Ömsesidig avundsjuka förekommer. 
 Stadsborna har för sig att de är landets motor som i sin färd mot framtiden släpar med sig lata och tröga bonnläppar som ballast. Därute i busken sitter de och lever på bidrag och subventioner som vi betalar med våra skattepengar och gnäller för att de inte får ännu mera! Varför ska vi försörja dem, när de praktiskt taget kan livnära sej på att plocka bär och fiska och jaga om de bara ids? Bor billigt gör de, i ärvda gamla kåkar med nära noll i fastighetsskatt! Kommer in till stan nån gång på sommarlovet bara, i sina töntiga kläder, och bligar på Globen och Kaknästornet! 
 På landsbygden är man lika övertygad om att nollåttorna skor sej på naturtillgångarna och skövlar och rövar som på baggböleriets tid, och det som de inte behåller själva skickar de till EU! Och varför ska vi försörja alla politruker och byråkrater i stan som gör livet surt för en med lagar och förordningar om saker som de inte vet ett skit om? Jordbruk får läggas ner om nyinflyttade stadsbor tycker att de luktar illa! Gamla jakt- och fiskevatten som varit allas tillhör plötsligt nån stockholmsdirektör! Och ungarna drar till stan och kommer bara hem en sommarvecka om året och ligger i vilstol och andas djupt och säger att herregud man skulle aldrig ha flyttat, men de aktar sej noga för att ta över! 
 Regelbundet som herpesinfektioner blossar debatter typ Stad emot Land upp i tevesofforna. Då hängs fördomarna ut till vädring och skattesatser, resurs- och fördelningsproblematik yr i luften. 
 40 
  
 SOU 2006:101 
  
 Sanningar och myter om landsbygden 
  
 Alla har synpunkter och/eller visioner, alla har växt upp nånstans och ser den orten som normen, alla har läst rapporter och tycker, mer eller mindre välformulerat: Vi kan inte fortsätta att underhålla hobbyodlare på våra skattepengar! Stadsborna vill att vi bönder ska hålla landskapet öppet så de har något att titta på från bilfönstret! Alla människor borde ha tillgång till rent vatten och frisk luft! 
 Barn på landet vet mera om livets gång och våra biologiska vill- kor! sa en grönavågare och poeten Downs svarade på släpig stockholmsdialekt: Jag tycker att det är av begränsat värde för ett barns utveckling att se grisar para sig 
 Och vad den friska luften beträffar har aldrig så höga luftförore- ningstal uppmätts i landet som i Vilhelmina en svinkall lördag då alla åkt in till centralorten och gått på kondis och lämnat dieseln utanför på tomgång 
 Det enda säkra man säkert kan säga i denna diskussion är att den för det mesta grundar sej på generaliseringar, fördomar och okun- nighet. Att yttra sej svepande om Städer respektive Landsbygd är ungefär lika smart som att säga att böcker är bra. Eller dåliga. 
 En renägande samekvinna som knäckar extra i hemtjänsten i Karesuando har andra problem än en mjölkbonde på Hallandsåsen. Så är det i stan också: en bosnisk städerska i Rinkeby har andra problem än ett pensionerat lärarpar i Limhamn med högt taxerad villa. 
 Men en fördom om landet kan nog skrinläggas, om man kollar upp saken närmare: Folk på landsbygden sitter inte i kalla stugor och rullar tummarna och väntar på nästa pensionsutbetalning eller bidragscheck. Antingen de är födda i trakten eller utflyttade från städer håller de ett högt tempo och är sällan sysslolösa! Som en gammal bonde i Västerbotten sa till lokalradion som frågade ho- nom vad han gjorde på fritiden: 
 Fritiden? Fritiden? Sku de va när man hugger kaffeveden? 
 På landet får man sällan någonting gratis och man kan inte skingra tristess genom att gå på teater eller kvarterskrog. Så kurs- och föreningslivet blomstrar och håller självmordsfrekvensen nere, verandor och hästhagar snickras ihop, det tovas och växtfärgas och pyntas och putsas. Svensk landsbygd är hänförande prydlig. 
 På landet kan man inte alltid hoppas på att fullmäktige i stor- kommunen ska fixa lokal arbetslöshet, brist på barnomsorg och äldrevård, samlingslokal och bussturer. 
 Så därför hugger man i med det själv. Om det inte finns daghem, samlingslokal eller lokalbuss kan eldsjälen i byn inreda ett hus som 
 41 
  
 Sanningar och myter om landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 är dagis på dagtid och hyrs ut till fester på helgerna, med barnens leksaker i stora backar inskjutna bakom skärmar. Man inhandlar en buss som kör dagisbarn och hemtjänstturer och kan hyras för tea- terresor till centralorten. När biblioteket och idrottshallen dras in bygger man med förenade krafter en kombinerad lokal med hjälp av lokalt hantverkskunniga och driver den sedan på ideell basis. Öbor i yttersta havsbandet fixar internetcafé för alla och kopplar upp sej till världen. Turister lockas på de mest uppfinningsrika sätt. Och alltid finns det nån utflyttad nollåtta som vet hur ansökan om  
 EU-bidrag 
  ska utformas på listigaste vis. 
 Många stolta projekt har stupat av brist på resurser eller på byrå- kratiska hinder, ibland på att myndigheter inte lyssnar och samar- betar. Påfallande ofta är kvinnorna i byn drivande i olika projekt, från hantverksmässor till organisering av äldrevård. Det är inte all- tid kommunalgubbarna på centralorten gillar att de tar över och då försöker de sätta käppar i hjulet. Ordning på torpet! 
 Och arbetsmöjligheterna på landsbygden! Där har ny teknik kanske betytt lika mycket som Spinning Kennedy för den industriella revolutionen. Så borde det i alla fall kunna bli – kan man sitta i te- lefonväxel i Mumbai anställd av svenska företag kan man sköta da- tabaserade verksamheter från Sollerön. 
 Det finns folk i Ruskseleträsk som vet mera om hur man roar sej på Manhattan än hur man tillbringar fredagskvällen i Farsta. Men de allra flesta i stad och land sitter framför samma teve och ser samma program, äter samma chips och planerar samma charterre- sor till Thailand. Medan deras ungar chattar på lunarstorm och tän- ker luffa jorden runt innan allvaret börjar. Bonnläpparna är inte töntigt klädda eller illa informerade om trender och politik nu för tiden. De laddar ner musik och beställer varor över nätet som alla andra. De behöver inte ens vänta på posten när vägarna är ofram- komliga utan mejlar vänner och kolleger i alla väderstreck. Och om bara mobil- och bredbands- och digitalt tevenät byggs ut till full rättvisa över landet kan vad som helst hända! 
 Visst kan vi projektera gasfyndigheter och leta olja och uran lite här och där i landet, men det är dyra, osäkra projekt vars vinster sällan kommer oss alla till del. Kanske ska vi tänka att landsbygdens befolkning är dess största resurs? Med rätt uppbackning utgör den en flödande naturrikedom, ständigt förnyelsebar, åtminstone om man slutar lägga ner  
 BB-avdelningar! 
  Och det kan ju vara bra att minnas att ur ett globalt perspektiv är Stockholm lika mycket gles- bygd som Kråkemåla 
 42 
  
 3 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar 
  
 Författare: Sweeney 
  
 3.1 
  
 Perspektiv på svenska landsbygdens utveckling 
  
 Sanningar och myter om landsbygden 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 har ofta en förankring i verkligheten. Hur ser då verkligheten ut? För  
 40-talist 
  generatio- nens ungdom var lantisar närmast ett skällsord, man kunde både se och känna lukten av bonnigheten hos sina skolkamrater från landet. Idag är lantliv en livsstil som alltfler drömmer om. Gamla rostfläckiga emaljhinkar trängs med andra loppisfynd i heminred- ningsmagasinens reportage om familjen som fann sitt drömhus på den svenska landsbygden. Ljuvliga dofter av bullbak, odlade ört- kryddor och den fria naturen sprider sig kring de nya lantisarna. Att landsbygden och föreställningarna om landsbygden ändras över tiden är alldeles påtagligt, men dessa stereotypiska bilder av lands- bygden är alltför enkla. Landbygden är mer komplex än så. I detta avsnitt behandlas landsbygdens särskiljande drag och förutsätt- ningar. 
 För att kunna genomföra uppdraget att utarbeta en långsiktig strategi för den nationella politiken för landsbygdsutveckling be- hövs en plattform att utgå från, en förståelse för vad landsbygd är och var landsbygd finns. Den nationella strategin skall enligt kom- mittédirektiven utgå från målet om en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden inbegripet de areella när- ingarnas roll och utvecklingsförutsättningar. För ändamålet kan man hämta inspiration och kunskap både genom att studera nutid och hur det var förr i tiden. I Landsbygdskommitténs underlags- material ingår en omfattande faktasammanställning om landsbyg- den. I sitt analysarbete har Landsbygdskommittén identifierat ett antal strategiområden som till sin karaktär är sektorsanpassade och detaljerade, lämpade för en direkt implementering i den praktiska politiken. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Landsbygd används här som ett samlingsnamn för glesbygd, fjällbygd, skogsbygd, jord- bruksbygd och skärgård 
 43 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar 
  
 SOU 2006:101 
  
 Detta avsnitt om de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar är mer generellt och bildar tillsammans med Landsbygdskommitténs övriga rapporter bakgrund till betänkan- dets analyser och strategier. Här behandlas de övergripande per- spektiven på svensk landsbygd; vilka är landsbygdens särskiljande drag, vilka förutsättningar har landsbygden och vad motiverar en ny landsbygdspolitik alternativt en tydligare lokal dimension inom befintliga politikområden. Sammantaget växer en central frågeställ- ning fram beträffande synsätt och målsättningar för landsbygden under de kommande åren; landsbygden som funktion eller lands- bygden som territorium. 
  
 3.2 
  
 Landsbygden från norm till särskildhet 
  
 När Sveriges kommuner bildats 1862 bodde och försörjde sig större delen av landets befolkning på landsbygden, i ca 2 400 lands- kommuner 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
 . En mindre del av befolkningen levde i ett  
 40-tal 
  kö- pingar och ett  
 100-tal 
  städer. Vid den stora kommunreformen 1952 bibehölls åtskillnaden mellan land och stad genom att landskom- muner lades samman med landskommuner. Urbaniseringen kulmi- nerade under 1950- och 1960 talen och tätortsbefolkningen över- steg nu vida befolkningen på landsbygden. Nästa stora kommun- sammanslagning som avslutades 1974 hade en annan planeringsfilo- sofi vilket innebar att staden inkorporerade de omgivande lands- bygdskommunerna 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
 . Landsbygden kom på så sätt att successivt underordnas tätorten i politik, planering och utvecklingsarbete. 
 De problem – främst arbetslöshet och försämrad service – som uppstod på landsbygden skulle lösas med en aktiv regional- och glesbygdspolitik till utpekade s.k. stödområden. I dag bedrivs en mainstream regional utvecklingspolitik i hela landet utgående från funktionella arbetsmarknadsregioner med kommunerna som minsta geografiska byggstenar. Dessa arbetsmarknadsregioner ut- formas efter befolkningens pendlingsströmmar. I betänkandet Mot en ny landsbygdspolitik 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 konstaterar utredaren att lands- bygdsdimensionen inte har en riktig plats i dagens regionalpolitik utan har tonats ner. Vidare att det saknas en samlad svensk natio- 
  
 2 
  
 TP PT  
 Befolkningen, Sveriges Nationalatlas, 1991 
  
 3 
  
 TP PT  
 År 2006 finns 290 kommuner. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Mot en ny landsbygdspolitik, SOU 2003:29, Betänkande från Utredningen om Glesbygds- verket, utredare: Black 
 44 
  
 SOU 2006:101 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar 
  
 nell politik för landsbygdens utvecklingsfrågor 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT  
 samt att det inte finns något samlat politiskt dokument med synsätt och målsätt- ningar för landsbygdens utveckling. 
  
 3.3 
  
 Landsbygdens särskildhet 
  
 Ett viktigt perspektiv som behandlas ingående i nyss nämnda be- tänkande är landsbygdens särskildhet. Huvudfrågan är om lands- bygden är annorlunda än tätorten så att den behöver hanteras för sig i politik och planering. Detta till skillnad från det synsätt som framfördes i den regionalpolitiska propositionen om att  
 gles-, 
  landsbygds- och skärgårdsområden inte bör betraktas som isole- rade från tätorts- och stadsområden. Landsbygden karaktäriseras enligt utredaren dels av den fysiska miljön som är präglad av natur- landskapet, det brukade landskapet och den byggda miljön och dels av glesheten som ger speciella förutsättningar åt nästan all mänsklig aktivitet. Dessa särskildheter utgörs av ett antal förhållanden 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT  
 som utredaren menar motiverar insatser som specifikt riktar sig till landsbygden. 
 Landsbygden har många funktioner som inte kan hållas isole- rade från varandra. De areella näringarna är både näringsfång och naturresursförvaltare. Den förvaltningen måste i sin tur ha biologiska utgångspunkter som har att göra med biotoper och artrikedom. Den måste också beakta landsbygden som livsmiljö och kunna vårda och utveckla boendekvaliteter och landsbyg- dens värden för rekreation och upplevelser. Dessutom måste globala, långsiktiga miljömål och krav på resurshållning län- kas samman med lokala och kortsiktiga behov. Denna kom- plexa situation ställer krav på kunskaper och insatser som går bortom sektorstänkandet. 
 Landsbygdens kännetecknas av sina glesa strukturer, i första hand en gles befolkning och i allmänhet också av ett tillgäng- lighetsproblem genom avstånd till större orter. Både dessa för- hållanden skapar landsbygdsspecifika svårigheter när det gäller möjligheten att upprätthålla kommersiell och offentlig service. 
  
 5 
  
 TP PT  
 Landsbygdspolitiken utgörs av  
 LBU-programmet 
  inom den  
 EU-gemensamma 
  jordbruks- politiken, samt inom regionalpolitiken bl.a.  
 EU-programmet 
  LEADER och verksamhetsstöd till Folkrörelserådet Hela Sverige ska leva 
  
 6 
  
 TP PT  
 Dessa förhållanden sammanfattas i utredningen (SOU 2003:29) i sex punkter som här återges i sin helhet 
 45 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar 
  
 SOU 2006:101 
  
 Glesheten innebär generellt sämre infrastruktur på grund av att de höga fasta investeringskostnaderna ska delas på få hushåll. 
 Det finns behov av att särskilt beakta företagandets villkor i glesa strukturer där företagande och företag med någon enstaka anställd är särskilt viktigt och där innovationssystemet präg- las av personrelationer. Detta företagande kan aldrig vila på tät- het och skalfördelar. Det måste bygga på att den lokala miljön kan fungera stödjande för företag som inte har som marknad och sina kunskapskällor i omgivningen. 
 Landsbygdens sociala och ekonomiska utveckling bygger i högre grad än tätortens på ett samspel mellan privata, offentliga och ideella insatser. Landbygden, den glesa strukturen, tycks ha en förmåga att skapa och vidmakthålla utvecklingsprocesser utan att uppfylla krav på ett stort befolkningsunderlag. Frivil- liga insatser görs för att kompensera för brister i kommersiell och offentlig service eller för att ta tillvara möjligheter som finns i den lokala miljön. Människor fullgör uppgifter som inte kommunen kan göra i områden med litet befolkningsunderlag. Ofta handlar det om lösningar som bygger på den verkligt lo- kala uppsättningen av personnätverk, institutioner, lokaler osv. Det kan gälla t.ex. alternativa driftsformer, samspel mellan  
 kommun-föreningsliv, 
  osv. 
 Landsbygden är de facto en dimension inom flera politik- områden. Inom den regionalpolitiska utvecklingspolitiken och inom landsbygdspolitiken finns särskilda stöd och program och andra insatser riktade mot landsbygden. För att det skall vara möjligt att maximera utbytet av dem och ta vara på lärdomarna av dessa insatser måste landsbygden ha en plats i planeringssy- stemet. 
 Landsbygden som kategori har en internationell stark ställning; i politik, i planering och inom forskningen. Landsbygden är därför en fruktbar dimension för att kommunicera i interna- tionellt utbyte. Mycket pekar på att landsbygdspolitik kommer att vara ett viktigt politikområde inom EU och i andra  
 EU-län- 
  der under åtminstone  
 5–10 
  år framåt. Sverige behöver kunska- per om landsbygdens förhållanden som underbygger regering- ens  
 EU-politik. 
  Om vi inte har det så kommer svensk lands- bygd att bli utsatt för politik som är formad någon annanstans och som i mindre grad tar hänsyn till svenska förhållanden. 
 46 
  
 SOU 2006:101 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar 
  
 Utredaren menar att landsbygden har sina egna förutsättningar som är tillräckligt specifika för att det skall finnas behov av en sär- skild utvecklingsinriktad landsbygdspolitik och att en sådan politik kan göra att landsbygden bidrar på ett bättre sätt till nationella mål och till goda levnadsvillkor på landsbygden. 
  
 3.4 
  
 Landsbygdens olikhet 
  
 Man talar ofta om landsbygden som om den vore ett enda homo- gent geografiskt område. Så även i beskrivningen ovan av landsbyg- dens särskildheter. Problemen, möjligheterna och förslagen är ge- nerella till sin karaktär men när strategier så småningom möter verkligheten konfronteras de med enskilda landsbygdernas olikhe- ter. Förutsättningarna för utveckling kan variera beroende på en mängd olika omständigheter som t.ex. i vilken del av landet bygden ligger, hur långt det är till en större arbetsmarknad, om den ligger i anslutning till ett storstadsområde, om samhällsservice och privat service finns kvar, om bygden präglas av lokal företagartradition eller bruksanda, hur stark jantelagen är eller om bygden har ett gott eller dåligt rykte. 
 Också frågan om vilket geografiskt område landsbygden omfat- tar och hur många som bor på landsbygden varierar. Det finns ingen enhetlig definition utan landsbygden tycks ha olika utbred- ning beroende på i vilket sammanhang den studeras. Sålunda un- dersöker SCB 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT  
 vart femte år befolkningen i tätort, småort och gles- bygd 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT 
 . År 2000 bodde 84 % av Sveriges befolkning i tätorter, 3 % i småorter och 13 % i glesbygden. Det statliga Glesbygdsverket an- vänder en annan beräkningsteknik och geografisk indelning när de beskriver befolkningens bosättningsmönster. De områdestyper som används av Glesbygdsverket är glesbygd, tätortsnära lands- bygd och tätort 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT 
 . Enligt denna indelning bodde år 2004 endast 2 % av befolkningen i glesbygden, 22 % i den tätortsnära landsbygden och 76 % i tätorter. För att ytterligare dela upp landsbygden i mindre områden med olika karaktärsdrag kombinerar Glesbygds- 
  
 7 
  
 TP PT  
 Statistiska central byrån (SCB) 
  
 8 
  
 TP PT  
 Tätort: mindre än 200 m mellan husen och mer än 200 invånare. Småort: mindre än 150 m mellan husen och mellan  
 50–199 
  invånare. Glesbygd: de områden som ej är tätort eller småort 
  
 9 
  
 TP PT  
 Glesbygder är områden med mer än 45 min bilresa till närmaste tätort med fler än 3 000 invånare samt öar utan fast landförbindelse. Tätortsnära glesbygd är områden som finns inom 5 till 45 min bilresa från tätorter med fler än 3 000 invånare. Tätorter är orter som har fler än 3 000 invånare. Till tätorter räknas även området inom 5 min bilresa från tätorten. 
 47 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar 
  
 SOU 2006:101 
  
 verket sina områdestyper med regionindelning 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT 
 . De två exemplen antyder att den svenska landsbygden kan beskrivas på olika sätt och bestå av flera slags landsbygder med mycket olika områdestypiska geografiska särdrag. Att bo på Österlen på den skånska landsbyg- den är helt annorlunda än på ön i Stockholm innerskärgård eller i någon av Vilhelminas småbyar i södra Lappland. Dessa landsbygder har mycket olika utvecklingsförutsättningar. Utvecklingsstrategier måste ta sina utgångspunkter i både landsbygdens särskildheter och landsbygdens olikheter. 
  
 3.4.1 
  
 Landsbygden som funktion och territorium 
  
 En särskild utvecklingsinriktad landsbygdspolitik med nya strate- gier innebär också att ett övergripande synsätt på landsbygden måste klarläggas. En central frågeställning är synen på landsbyg- dens politik, planering och utvecklingsarbete. Målet för politiken är fastlagd i kommittédirektiven som en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling. Betydligt mer komplicerat är att dra upp riktlinjerna för strategierna. Det gamla motsatsparet centrum och periferi har fått sällskap av ett nytt, funktion och territorium. Det funktionella angreppssättet respektive det territoriella utgör två ytterligheter där det funktionella kan sägas stå för delarna och det territoriella för helheten. 
 Enligt SOU 2003:29 utgör den lokala arbetsmarknadsregionen grund för landsbygds- och regionalpolitiken. En kritik som utreda- ren för fram mot arbetsmarknadsregionen som geografiskt instru- ment för landsbygdsutveckling är att den beaktar bara en funktion, pendling till arbete, och utelämnar alla andra funktioner som är nödvändiga för ett fungerande samhälle. Ett annat funktionellt an- greppssätt är brukarstyrelser, knutna till olika serviceverksamheter. 30 års erfarenheter från Danmark med brukarstyrelser har visat att det speciellt i mindre samhällen har denna form av brukardemo- krati underminerat intresset för delaktigheten i partipolitik och de s.k. stora frågorna. 
 TPF 
  
 11 
  
 FPT  
 Den danska studien visar på en positiv effekt beträffande det lokala engagemanget, men tar också upp 
  
 10 
  
 TP PT  
 De regioner som används är skogslänens inland, skogslänen övrigt, storstadsregioner och övriga Sverige. 
  
 11 
  
 TP PT  
 Nye lokale deltagelsemönster i Danmark, Zimmerman, Pratt, i Låt mångfalden blomma. Lokal demokrati i nordiska länder, red. Sweeney, Nordregio WP 2002:1 
 48 
  
 SOU 2006:101 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar 
  
 kritiska reflexioner om fragmentering av den lokala gemenskapen och minskad förmåga att tänka i ett lokalt helhetsperspektiv. 
 Glesbygdsverkets anlägger också i vissa avseenden ett funktio- nellt (sektoriellt) synsätt på landsbygden. Med modern datorbase- rad geografisk informationsteknik illustreras t.ex. närhet till olika servicefunktioner, befolkningens fördelning etc. Bilderna ger en mycket ingående beskrivning av verkligheten och belyser på ett in- tressant sätt just den sektorns ögonblicksbild eller utveckling. Den genererade kunskapen är däremot inte kopplad till lokal politik, planering och utvecklingsarbete. De projekt som pågår med lokal förvaltning av naturresurser – skogsbruk, markförvaltning, naturre- servat, fiskevårdsområden etc. – är också exempel på funktionella perspektiv. Utmärkande för dem är den lokala förankringen och varierande graden av medinflytande i de olika förvaltningsfor- merna. Funktionella perspektiv har ett gemensamt drag och det är den svaga kopplingen till en demokratiskt förankrad lokal politik för planering och utvecklingsarbete av de problem och möjligheter som man försöker hantera utifrån just ett funktionellt synsätt. 
 Ett territoriellt synsätt däremot utgår från den geografiska plat- sens behov och förutsättning, och demokratiaspekterna får en allt större betydelse i ett territoriellt planerings- och utvecklingsarbete. Med landsbygdskommunernas upphörande för drygt 30 år sedan försvann landsbygdsbornas möjligheter till lokalt inflytande. Idag finns istället över 4 300 s.k. lokala utvecklingsgrupper på landsbyg- den som tagit saken i egna händer och i nya demokratiska former söker återta det lokala initiativet. Utmärkande för dessa grupper är deras territoriella strategi och pragmatiska hållning 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT 
 . Också inom den europeiska sammanhållningspolitiken har intresse riktats mot det territoriella utvecklingsarbete. Den s.k. leadermetoden inom landsbygdsutvecklingsprogrammet LEADER har integrerats – Mainstreaming LEADER – i EU:s landsbygdsprogram för perio- den  
 2007–2013. 
  En intressant fråga under uppsegling är den om governance 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT 
 . Landsbygdsprogrammets  
 Leader-metod 
  möjliggör för lokala aktörer att båda utveckla program och erhålla resurser för genomförandet. Vilka aktörer har tillträde till den lokala Leader- arenan, och hur legitima är dessa aktörer i ett lokalt perspektiv? 
  
 12 
  
 TP PT  
 Platsideologi. Bygderörelsen och demokratiska perspektiv i det postindustriella samhället. Sweeney. Harris (2000) 
  
 13 
  
 TP PT  
 Miller; styrande som till skillnad från den representativa demokratins styrelsesätt också omfattar andra än offentliga aktörer i planering och genomförande. (Se diskussionen i När EU kom till byn. Leader II – ett sätt att styrs landsbygdens utveckling, Ramirez, 2002) 
 49 
  
 Perspektiv på de svenska landsbygdernas särskiljande drag och förutsättningar 
  
 SOU 2006:101 
  
 Det reser ytterligare en generell frågeställning av vikt: Hur kan le- gitimitet skapas i landsbygdens planering och utvecklingsarbete? 
 En vägledande princip för de nya strategierna kan hämtas från Demokratiutredningen 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT  
 som förordar en deltagardemokrati med förstärkta inslag av den deliberativa demokratiteorin, vilket innebär att varje medborgare måste ges större möjligheter till deltagande, inflytande och delaktighet. En av de stora utmaningarna för att åstadkomma en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveck- ling för landsbygden är att finna former för en utveckling som för- enar demokratisk representativitet, lokalt engagemang och finansi- ering. 
  
 14 
  
 TP PT  
 En uthållig demokrati, SOU 2000:1 
 50 
  
 4 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 4.1 
  
 Förstärk lokalt utvecklingsarbete och inflytande 
  
 Den lokala nivåns legitimitet måste stärkas och rollfördelningen gentemot demokratiskt politiskt valda församlingar göras tydlig. Olika former för detta samspel och denna breddade dialog mellan den lokala nivån 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 och framför allt kommunerna i form av rådslag, hearings, samarbetsgrupper, olika slag av inrapporteringar, besök, förslagsrätt etcetera skall tas till vara och respekteras. 
 Gemensamt för den lokala nivån är således att det ofta finns ett starkt engagemang och beredskap att genom egna insatser och mo- bilisering av andra krafter och resurser arbeta hårt för att uppnå resultat. Men detta engagemang behöver ofta både synliggöras, ka- naliseras och breddas och det bör ske med ansvariga myndigheters och instansers goda minne. Inte i motsättning till eller i konflikt med dem. Genom den lokala nivåns litenhet är den också sårbar och ofta beroende av mobilisering eller av ett fåtal eldsjälar. Detta gör att aktivitetsgraden och kvaliteten i detaljerna kan variera kraf- tigt över tiden. 
 Resursmässigt sett är den lokala nivå en – stor demokratisk till- gång eftersom det är där människorna och behoven finns. Beslut och planering måste föregås av dialog mellan de lokala och kom- munala nivåerna. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Inskärp den lokala nivåns och den ideella sektorns grundläg- gande betydelse för lokal utveckling. 
 Ge de förutsättningar som krävs för den lokala nivån att ha kontinuerligt inflytande i de kommunala, regionala och natio- nella förändrings- och utvecklingsprocesserna. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Med lokal nivå avses nivån under den kommunala 
 51 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 Stärk lokala utvecklingsgruppers, föreningars, folkrörelsers och organisationers medverkan i utveckling och genomförande av verksamheter som skapar goda villkor för ett fungerande var- dagsliv. 
  
 4.1.1 
  
 Problem 
  
 Landsbygdskommittén konstaterar att det på vissa platser i landet finns brist på dialog mellan det offentliga systemet på olika nivåer och den lokala nivån (folkrörelser, föreningar, organisationer). Det som för det offentliga systemet kan upplevas som särintresse kan utgöra en väsentlig del av förutsättningarna för livsmiljön på den lokala platsen och kan också innebära skillnaden mellan tillbaka- gång och utveckling för en bygd. Att en god dialog och samverkan utvecklas mellan de administrativa och civila strukturerna är en förutsättning samtidigt som det också är värdefullt att föreningsli- vet bibehåller en fristående integritet från det offentliga systemet. Därför är det en förutsättning att olika former av samverkan och inflytande kan utvecklas. 
 En studie 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 som Nutek låtit göra visar att de attraktivitetshin- der som finns i många lokala miljöer sammanhänger med under- skott på ungdomar, kvinnor och invandrare. Brister på jämställdhet och integration i miljöerna bör därför betraktas som en av de främsta hotbilderna mot orternas eller miljöernas fortsatta livs- kraft. I utvecklingsarbeten blottläggs ofta intressekonflikter mellan målgrupper men också mellan miljöernas gamla och nya profil och inriktning. Det sociala kapitalet i samverkansprocesser riskerar att formera sig i intressegrupper utan horisontell integration, vilket försvårar bred uppslutning. 
  
 4.1.2 
  
 Möjligheter 
  
 Ett viktigt sätt att stödja den lokala handlingsförmågan och stärka den lokala demokratin är att kommunerna utvecklar olika former av samverkan. 
 Samverkan med lokalbefolkningen kan ske exempelvis om sko- lornas skötsel och äldreomsorgens arbetsuppgifter. Även för små- 
  
 2 
  
 TP PT  
 FBA Holding AB (2006) på uppdrag av Nutek Livsmiljön som attraktionskraft, Nutek (2006), Livsmiljön som attraktionskraft – En studie om stöd från EU: s strukturfonder till utveckling av attraktiva livsmiljöer, rapportnr  
 84-2006 
  
 52 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 företagen kan en sådan samverkan ge mycket positiva effekter och ökad tillgång till service. 
 I den tidigare nämnda studien Livsmiljön som attraktionskraft är syftet att dra lärdomar och erfarenheter från geografiska miljöer som med stöd av strukturfonderna arbetar med att öka sin attrakti- vitet. Arbetet handlar om att finna rätt samspel mellan emotio- nell och funktionell attraktivitet utifrån miljöernas förutsättningar. I många miljöer har aktörerna utifrån sina gemensamma kunskaper och behov samlat sig kring en strategi eller vision där utvecklings- arbetet fått möjlighet att fördjupas. Det är vanligt att det på den lokala platsen finns något som har ett symbolvärde (exempelvis ett varumärke) och som också kan tjäna till att till exempel locka tu- rister med. En annan erfarenhet som utvärderaren kunde notera var insikten om att långsiktigt resultatorienterat arbete inte bara är be- roende av engagerade människor utan också att de behöver organi- satoriska resurser. Helhetssyn mellan olika partsintressen är därför avgörande. Ett framgångsrikt arbete innebär att man förmår kom- binera gammalt och nytt. Befintlig kompetens och identitet måste tas till vara. Många gånger handlar det snarare om små än stora för- ändringar. 
 Att forma attraktiva livsmiljöer är ett långsiktigt och processori- enterat arbete, som sträcker sig över längre tidsperioder än struk- turfondsprogram och annan projektfinansiering. 
 Samhällsförändringar till följd av globaliseringen,  
 EU-medlem- 
  skap och regionalisering har skapat nya strukturer inom det demo- kratiska systemet. Nya beslutsnivåer har tillkommit samtidigt som sektorisering och specialisering försvårar förutsättningar för hel- hetsperspektiv på viktiga samhällsfrågor. Inom staten finns en ten- dens att centralisera så att olika funktioner samlas på färre verk- samheter. Detta ställer det demokratiska systemet inför stora ut- maningar. En viktig del i en strategi för hållbar ekonomisk, social och miljömässig utveckling är att ta till vara människors engage- mang för sin bygd. Den samlade utvecklingskraften i lokalsamhället bildar det sociala kapital som ger förutsättningar för en positiv samhälls- och näringslivsutveckling. 
 53 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 4.2 
  
 Territoriella och sektoriella strategier 
  
 Territoriella strategier handlar om hur en politik för en hållbar landsbygdsutveckling ska kunna formas. I dag lyfter EU allt mer fram behovet av territoriella 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 strategier i utformningen av politiska insatser. Det innebär att man utgår från ett avgränsat områdes spe- cifika förutsättningar och behov. Detta kan ses i förhållande till sektoriella strategier, där stöd riktas till en eller flera samhällssekto- rer. Strategierna bör ses som komplementära. Territoriella strate- gier diskuteras på såväl regional som kommunal nivå eller, som inom LEADER, i förhållande till bygder som har historiska, kultu- rella och miljömässiga särdrag men vars geografiska avgränsningar inte nödvändigtvis stämmer överens med administrativa indel- ningar. 
 Snarare än att försöka skapa jämlika villkor genom likformighet inom Europa, börjar skillnaderna mellan regionerna ses som något att ta fasta på. Kultur och normer formas över tid och varje bygd och region har sin historia. I en territoriellt inriktad politik är ut- gångspunkten den specifika landsbygdens tillgångar, problem och möjligheter. Risken med en sektoriell strategi är att man missar faktiska möjligheter till helhetsutveckling. 
 En annan bakgrund till intresset för territoriellt inriktade strate- gier är insikterna om att ekonomisk och social utveckling hänger samman med sociala processer, nätverk och relationer som till stor del är lokala eller regionala. Kluster, företagskultur, socialt kapital och lokala innovationssystem bygger alla på relationer, nätverk och normer mellan människor som är lokaliserade till en plats eller ett geografiska avgränsat område. Harvey och Cox är andra exempel på sätt att försöka beskriva den lokala kulturen och normernas betydelse för utveckling. 
 I territoriella strategier riktas insatserna mot den lokala, kom- munala eller regionala dynamiken. Både horisontella och vertikala relationer och nätverk kommer i blickfånget. Även gränsöverskri- dande relationer blir allt vanligare där den territoriella aspekten omfattar fler nationer. Ett sådant exempel är samarbetet i Öre- sundsregionen. Genom partnerskap på olika nivåer skapas arenor där representanter för olika samhällssektorer möts. Relationer, flö- den och utbyten mellan orter inom regionen eller området betonas 
  
 3 
  
 TP PT  
 Territoriella strategier är beteckning på strategier som omfattar geografiska områden. jfr regeringens skrivelse, 2005/06:85. Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen under 2005 Skr. 2005/06:85 s  
 148–149 
  
 54 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 genom tanken på polycentrisk 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 utveckling, snarare än centrum- periferi tänkande. 
 Inom EU: s landsbygdsstrategi och landsbygdsförordning sker en förskjutning mot territoriella inslag i politiken 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT 
 . Den förändring som det innebär att  
 LEADER-metoden 
  inkluderats i det kom- mande programmet och att stöd ska kunna förmedlas även till andra företagare än lantbrukare, bygger på insikten att lantbruksfö- retagen är beroende av en livskraftig lokal ekonomi som den sekto- riella jordbrukspolitiken inte på ett tillräckligt sätt förmått bidra till 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT 
 . Lantbrukshushållens ökande beroende av inkomster från annat än själva jordbruket innebär också ett ökande beroende av andra delar av den lokala ekonomin som helhet. 
 En territoriell politik innebär att tvärsektoriella frågor behöver integreras på både kommunal, regional, nationell och internationell nivå. Uppdelningen inom administration och förvaltning i olika sakområden innebär en form av sektorisering som kan försvåra ter- ritoriella utvecklingsstrategier. 
 För kommunernas del kan en geografisk strategi innebära en större självständighet, men också en uppgift att komplettera den egna organisationen med lokala lösningar där förvaltningarna inte kan klara uppgifterna på grund av avstånd och gleshet. Särskilt i områden med svag demografisk utveckling blir tvärsektoriella in- satser viktiga. 
 Genom att förena olika sektorer skapas en strategi som är terri- toriellt anpassad till den miljö som är aktuell. I tätbefolkade områ- den finns ofta en mer dynamisk arbetsmarknad, en utbyggd infra- struktur och ett utbud av service och tjänster som underlättar den ekonomiska utvecklingen. I den lilla skalan och i glest befolkade områden kan en sådan dynamik inte ersätta det faktum att sekto- rerna inte är samordnade. Då blir tvärsektoriella strategier viktiga komplement som på ett naturligt sätt anknyter till de strävanden som finns i EU:s politik. Ett exempel på ett territoriellt arbetssätt är LEADER, som verkar inom en bestämd geografisk yta. 
  
 4 
  
 TP PT  
 flerkärnig 
  
 5 
  
 TP PT  
 Landbygdsstrategin omfattar perioden  
 2007–2013. 
  Landsbygdsförordningen reglerar bland annat reglerna för EU: s medfinansiering av medlemsländernas Landsbygdsprogram. 
  
 6 
  
 TP PT  
 LEADER är en förkortning av den franska meningen Liason Entre Actions de Développement de l´Économie Rurale, som fritt kan översättas med  Länkar mellan åt- gärder för utveckling av landsbygdens ekonomi. Metoden baseras på partnerskap och sam- finansiering mellan offentlig, privat och ideell sektor. Metoden är territoriell och omfattar ett geografiskt landsbygdområde med högst 100 000 invånare. 
 55 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 4.3 
  
 Samhällsstruktur med betydelse för landsbygdsutveckling 
  
 TPF 
  
 7 
  
 FPT 
  
 4.3.1 
  
 EU- nivån och den nationella nivån 
  
 På den nationella nivån, inom Regeringskansliet, är det framför allt Jordbruks- och Näringsdepartementen som har ansvar för frågor som rör landsbygdsutveckling. 
 Jordbruksdepartementets verksamhetsområde innebär ansvar för frågor som gäller de areella näringarna, vissa miljöfrågor, lands- bygdspolitik, livsmedel och jakt. Till departementets myndigheter hör bland annat Jordbruksverket (SJV), Sveriges lantbruks- universitet (SLU), Livsmedelsekonomiska institutet (SLI), Same- tinget, Livsmedelsverket och Fiskeriverket. Jordbruksdeparte- mentet ansvarar för Landsbygdsprogrammet  
 2007–2013. 
  Målet för landsbygdspolitiken är En ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden. 
 Näringsdepartementet har ansvaret för den regionala utveck- lingspolitiken. Förvaltningsmyndigheter kopplade till Näringsde- partementet är bland andra Banverket, Vägverket, Glesbygdsverket, ITPS (Institutet för tillväxtpolitiska studier) och Nutek (Närings- och teknikutvecklingsverket). Målet för den regionala utvecklings- politiken är Väl fungerande och hållbara arbetsmarknadsregioner med god servicenivå i alla delar av landet. 
 Den gemensamma EU- politiken inom landsbygdsområdet och sammanhållningspolitiken 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT  
 med dess inriktning mot regional kon- kurrenskraft och sysselsättning har stor betydelse för dessa poli- tikområdens utformning även på nationell nivå. Landsbygdspro- grammet  
 2007–2013 
  och sammanhållningspolitiken med struktur- fonderna  
 2007–2013 
  blir verktyg för denna politik. 
  
 4.3.2 
  
 Förutsättningar för Landsbygdsprogrammet på  
  
 EU-nivå 
  
 Politiken för landsbygdsutveckling har genomgått stora föränd- ringar sedan mitten av  
 1990-talet. 
  I samband med Agenda 2000- reformen antogs en samlad rådsförordning för stöd till landsbygds- utveckling. Från och med 2007 utgör politiken för landsbygdsut- veckling ett eget politikområde inom EU. 
  
 7 
  
 TP PT  
 Jfr. Ikonen R and Knobblock E. (Forthcoming 2007) An Overview of Rural Development in Sweden. In Nordregio report Continuity or Transformation?: Nordic Rural Development in the  
 Twenty-First 
  Century. Nordregio, Stockholm 
  
 8 
  
 TP PT  
 Sammanhållningspolitiken på  
 EU-nivån 
  motsvaras av den regionala utvecklingspolitiken på nationell nivå. 
 56 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 EU-medlen 
  för Landsbygdsprogrammet budgeteras samlat i egen fond, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, EJFLU. Inför den nya programperioden har målsättningarna för politiken tydliggjorts i tre axlar samt en fjärde axel för genom- förandet. Inriktningen av politiken har också blivit tydligare med att betona jordbrukets betydelse för bland annat landskap och miljö, livsmedel, kompetensutveckling samt livsmiljö. Ett viktigt syfte är sysselsättning och tillväxt. Politiken har således breddats. Allmän landsbygdsutveckling och till viss del skogsbruk har lyfts fram i förhållande till den tidigare förordningen. Programmet slår fast att den nya landsbygdsfonden ska främja en hållbar lands- bygdsutveckling inom gemenskapen på ett sätt som kompletterar den gemensamma jordbrukspolitiken, sammanhållningspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken. 
  
 4.3.3 
  
 Den svenska nationella strategin för landsbygdsut- veckling och förslag till Landsbygdsprogram 2007– 2013 
  
 Varje medlemsland ska utforma en nationell strategisk plan för landsbygdsutveckling som sedan resulterar i ett landsbygdspro- gram. Målsättningarna för det nya Landsbygdsprogrammet är att förbättra konkurrenskraft och livskvalitet som leder till sysselsätt- ning och tillväxt samt medverka till att några av miljökvalitetsmålen uppfylls. Programmet föreslår stöd för åtgärder med syfte att: 
 Axel 1: Förbättra konkurrenskraften i jord- och skogsbrukssektorn Axel 2: Förbättra miljön och landskapet 
 Axel3: Förbättra diversifieringen och livskvaliteten på landsbygden 
 Dessutom finns en axel 4, för genomförandet av Landsbygdspro- grammet 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT 
 . Totalt beräknas Landsbygdsprogrammet omfatta när- mare 35 miljarder för perioden, inkluderat nationell medfinanise- ring. Fördelningen mellan axlarna är 15 % (axel 1), 73 % (axel 2) respektive 12 % (axel 3). Minst 6 % av medlen ska användas till genomförandet i partnerskapen LEADER eller LEADER – lik- nande insatser. 
  
 9 
  
 TP PT  
 Sverige har vid 2006 års utgång genomfört sammanlagt tre perioder med LEADER som ett sådant begränsat genomförandeverktyg; LEADER, LEADER II respektive LEADER+. Genom att metoden blir en 4:e axel i det nya Landsbygdsprogrammet  
 2007–2013 
  kommer arbetssättet att bli tillgängligt över hela landet och inom Landsbygdsprogrammets samtliga prioriteringsområden. 
 57 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 En tydlig målsättning med det nya programmet är: 
 Det regionala och lokala inflytandet över landsbygdspoliti- Brown ska öka. 
 Varje län ska utarbeta en regional genomförandestrategi för Landsbygdsprogrammet. Utgångspunkten är den nationella strategin, men den ska ändå kunna innehålla regionala prio- riteringar. Strategierna ska sedan utgöra underlag för fördel- ningen av medel från förvaltningsmyndigheten Jordbruks- verket samt styrningen av programmets genomförande. 
 Genomförandestrategierna ska utformas i brett partnerskap med företrädare för regionala och lokala aktörer inklusive näringslivsorganisationer och ideella föreningar. 
 För att stödja den lokala utvecklingen och förankringen av Landsbygdsprogrammets åtgärder genomförs LEADER inom ramen för Landsbygdsprogrammet. 
 Nationellt nätverk bildas för landsbygdsutveckling. 
 Förslaget till Landsbygdsprogram för perioden  
 2007–2013 
  ska be- handlas och beslutas av  
 EU-kommissionen 
  under januari 2007. 
  
 4.3.4 
  
 Sammanhållningspolitiken på  
  
 EU-nivå 
  viktig för landsbygden 
  
 EU-kommissionen 
  betonar att det krävs mer strategiskt och resul- tatinriktat arbete i de nya programmen. Erfarenheterna av struk- turfondsarbetet visar att det behövs förändringar i såväl system som organisation. Sammanhållningspolitiken bör reformeras för att uppnå ökad öppenhet, effektivitet och politiskt ansvar. Ansvar ska också delegeras till samarbetspartners regionalt och lokalt. Endast den Europeiska socialfonden och den Europeiska regionala utveck- lingsfonden blir kvar som strukturfonder. 
 För svensk del kommer två mål att gälla. Det är målet Regional konkurrenskraft respektive målet Europeiskt territoriellt samar- bete. Kring det första målet har regeringen under juni 2006 utar- betat förslag till Nationell strategi för regional konkurrenskraft och sysselsättning  
 2007–2013. 
  Programmet ska behandlas och be- slutas av  
 EU-kommissionen. 
  
 58 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 4.3.5 
  
 Sambandet mellan den regionala utvecklingspolitiken och landsbygdspolitiken 
  
 Den regionala utvecklingspolitiken utgår från att den samlade na- tionella tillväxten utgörs av summan av den tillväxt som skapas lo- kalt och regionalt. Den regionala tillväxtpolitiken drivs därför i alla delar av landet och utgår från de lokala arbetsmarknadsregionernas funktionssätt. 
 Åtgärder inom i princip samtliga politikområden är sammantaget av avgörande betydelse för den regionala utvecklingen och för möj- ligheten att uppnå målet för den regionala utvecklingspolitiken. 
 Landsbygdskommittén vill betona vikten av att insatser genom den nationella strategin för regional utveckling och Landsbygds- programmet samverkar i högsta möjliga utsträckning. De två pro- graminstrumenten kommer sannolikt att tillsammans med övrig nationell offentlig och privat finansiering innehålla de huvudsakliga insatser, vad avser  
 EU-insatser, 
  som landsbygden kan räkna med. 
  
 4.3.6 
  
 Den regionala nivån 
  
 Den regionala nivåns struktur är i dag otydlig till följd av mångfal- den av olika regionala administrativa system och funktioner. Lands- bygdskommittén utgår från att Ansvarskommittén (Fi 2003:02) i sin utredning om framtida regional struktur i Sverige tar hänsyn till landsbygdens behov av ett territoriellt perspektiv. 
 Grundstrukturen idag är att i varje svenskt län finns en länssty- relse med uppdrag att vara representant för staten i regionen (det vill säga en  
 statlig-regional 
  uppgift). I varje län finns också ett landsting (med undantag av Gotland), som betecknas som sekun- därkommun. Landstingen styrs genom val (och detta uppdrag är därför  
 kommun-regionalt). 
  
 Regionfrågan 
 Regionutredningen i början av  
 1990-talet 
  föreslog att det regionala utvecklingsansvaret skulle överföras från länsstyrelserna till lands- tingen, vars konstitutionella ställning dock inte skulle ändras. Sam- tidigt föreslog de att länsstyrelsernas roll som statens företrädare skulle renodlas och att deras lekmannastyrelser skulle avvecklas. Utredningen föreslog också förändringar i länsstrukturen och att 
 59 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 övriga sådana förändringar måste bygga på lokala och regionala ini- tiativ. En försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördel- ning inleddes i Kalmar, Gotlands, Skåne och Västra Götalands län. Det är viktigt att notera att sammanslagningen av länen och lands- tingen alltså inte är någon försöksverksamhet. Gemensamt för samtliga fyra län var dock att ett regionalt självstyrelseorgan över- tog det regionala utvecklingsansvaret från främst länsstyrelsen 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT 
 , vilket således utgör försöksverksamhet. I Skåne och Västra Göta- lands län har Region Skåne och Västra Götalandsregionen sedan den 1 januari 1999 i försöksverksamhet fått status som regionala självstyrelseorgan 
 TPF 
  
 11 
  
 FPT 
 . I Kalmar län bildades ett regionförbund, som från och med den 1 juli 1997 övertog ansvaret för den regionala ut- vecklingen. 
 I och med att möjligheten att bilda samverkansorgan inrättades, upphörde försöksverksamheten på Gotland och i Kalmar län. 
 Regional samverkan och statlig förvaltning 
 I januari 2002 beslutade riksdagen att kommuner och landsting i samtliga län skulle få möjligheten att pröva så kallade kommunala samverkansorgan 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT 
 . Dessa har en svagare ställning och mer begrän- sade befogenheter än de regionala självstyrelseorganen. Villkoret är att alla länets kommuner är medlemmar och står bakom anmälan. Även landstinget kan, men behöver inte vara medlem. 
 Precis som de regionala självstyrelseorganen övertar samver- kansorganen från respektive länsstyrelse befogenheten att: 
 Utarbeta program för länets utveckling och samordna insat- serna 
 Besluta om länsplaner för regional infrastruktur 
 Samordna arbetet med regionala tillväxtprogram 
 Bereda strukturfondsärenden 
 Den 1 januari 2003 bildades samverkansorgan – förutom de befint- liga i Kalmar och Gotlands län – även i Uppsala, Östergötlands, Blekinge, Hallands och Dalarnas län. Den 1 januari 2004 tillkom Södermanland och 2005 Jönköpings län. Den 1 januari 2007 får det 
  
 10 
  
 TP PT  
 Lagen om försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning (SFS 1996:1414)  
 11 
  
 TP PT  
 Regionalt självstyrelseorgan utses genom allmänt val 
  
 12 
  
 TP PT  
 Kommunala samverkansorgan benämns även KSO och utgör juridiskt sett kommunal- förbund, vilket bland annat innebär att de väljs indirekt av respektive kommunfullmäktige- församling. 
 60 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 nybildade regionförbundet Örebro status som samverkansorgan. I samtliga dessa län tillhör landstinget huvudmannakretsen. Även Gävleborg, Värmland samt Kronoberg är samverkansorgan under bildande. 
 Försöksverksamheten i Västra Götalandsregionen och Skåne har i två omgångar förlängts till 2010. Även den vidgade samordnade länsförvaltning på Gotland förlängdes. 
 Landsbygdskommittén betonar den regionala nivåns stora bety- delse för landsbygdens utveckling och återkommer senare i kapitlet till denna fråga. 
  
 4.3.7 
  
 Den kommunala nivån 
  
 Sveriges 290 kommuner har en mycket hög grad av självbestäm- mande och utgör den lägsta demokratiskt valda nivån. Trots att kommunernas befolkningsunderlag skiljer sig väsentligt åt har alla samma ansvar och arbetsuppgifter, även om genomförandet och utformningen är olikartad. Stockholm med cirka 777 000 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT  
 invånare är landets största kommun, medan Bjurholms kommun med cirka 2 550 invånare har det lägsta befolkningstalet. Även ytmässigt skil- jer kommunerna sig åt. Kiruna med drygt 20 000 kvadratkilometer i landareal är störst och Sundbyberg med en yta av cirka 9 kvadrat- kilometer är minst. Praktiskt taget samtliga kommuner innehåller landsbygdsområden. 
 Kommunernas inställning och engagemang har den största bety- delsen för landsbygdens utvecklingsförutsättningar. Kommunernas viktiga roll behandlas därför mer utförligt i flera av de följande strategiförslagen i detta kapitel samt i kapitel om En fungerande vardag – Livsvillkoren på landsbygden. 
  
 4.3.8 
  
 Den lokala nivåns betydelse 
  
 Med lokal nivå i samhällsplaneringen och i det offentliga be- slutsfattandet avses vid vissa tillfällen kommunerna och deras an- svarsområden. Ibland avses också rent geografiskt mindre tätorter, byagrupper eller distrikt som kan representeras av ideella krafter och slutligen avses ibland det som ofta betecknats den fjärde ni- vån i den offentliga beslutshierarkin. Det är nivån under den 
  
 13 
  
 TP PT  
 SCB Statistiska centralbyrån den 30juni 2006 www.scb.se 
 61 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 kommunala, som saknar formell status. Det är viktigt att hålla isär dessa begrepp och kommittén avser i det följande att med lokal nivå menas nivån under den kommunala. 
 För kommittén är just samspelet och inflytandet från den lokala nivån till den kommunala, den aspekt som står i fokus för lands- bygdens behov och där ett bredare deltagande och förankring av landsbygdspolitiken utspelar sig. 
 Den lokala nivån utgörs av näringslivsföreträdare, enskilda personer, byalag, ideella föreningar, folkrörelser,  
 LEADER-grup- 
  per, kooperativ, kyrkor och samfund, utvecklingsgrupper, intres- seföreningar som verkar med eller utan demokratiskt mandat och formell status och med kortare eller längre varaktighet. Vissa grup- peringar upplöses efter att syftet är uppfyllt, till exempel aktions- grupper för att rädda kvar eller inrätta en specifik funktion. De är dock alla av frivillig karaktär och saknar offentlighetens krav på insyn och dokumentation. 
 Den lokala nivån är intressant främst ur två aspekter för lands- bygdsutvecklingen. Dels har den en rent social funktion och dels spelar den en ytterst viktig roll i att ta ansvar för bygdens utveck- ling. Att dessa två funktioner finns och är inbördes beroende vet man idag från forskningsrön 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT 
 . I orter och i sammanhang med stark, positiv social sammanhållning och en mångfald av aktiviteter inom kultur, kyrka, idrott etcetera skapas tillit och trivsel mellan människor vilket gör att det så kallade sociala kapitalet blomstrar. Där detta sociala kapital är starkt och välutvecklat går också för- ändrings- och utvecklingsarbete mycket lättare och smidigare. Ibland är stärkande av sammanhållning och det sociala kapitalet något som kanske måste sättas högt upp på en åtgärdslista, för att över huvud taget möjliggöra vidare satsningar. 
 Den lokala nivåns aktörer har fått ökad uppmärksamhet och kan visa på ett ökat engagemang hos allt fler medborgare. Även kom- muner, länsstyrelser och landsting har under de senaste femton åren alltmer noterat och bejakat att det finns en stor handlingskraft och ett stort engagemang bland lokala sammanslutningar. Skälen till denna utveckling är bland annat följande: 
 Hållbara förslag kräver en djup förankring hos många medbor- gare. 
  
 14 
  
 TP PT  
 Jfr Putnam,R 
 62 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 Lokalt engagemang ger kommunerna en rad nya förslag och perspektiv, som höjer kvaliteten på och acceptansen av kom- munala lösningar och beslut. 
 Det ideella arbete som sker lokalt har ett stort praktiskt och ekonomiskt värde för berörd kommun. Det ger dessutom de ideella sammanslutningarna och deras medlemmar, förutom starka social nätverk och en kreativ fritid, bättre service och möjlighet till medverkan i den kommunala samhällsplane- ringen. 
 Lokalt föreningsarbete i skilda former stimulerar fler att ikläda sig någon form av entreprenörsroll antingen det gäller före- tags  
 -, 
  samhälls- eller föreningssektorn. 
 Det lokala ideella arbetet ger många människor erfarenhet av demokratiskt beslutsfattande och arbete, vilket stärker sam- manhållningen i en kommun och underlättar de kommunalt verksamma partiernas rekrytering av aktiva medborgare. 
 Ett stort antal insatser på den lokala nivån har marknadsfört åtskil- liga kommuners mångfald av olika kulturer, orter och landsbygds- distrikt. Exempel som Öje i Malungs kommun och Skattungbyn i Orsa kommun har bidragit till att vi fått något slags minikommu- ner inom de traditionella kommunernas ramar. De upprätthåller en spridd samhällsservice samtidigt som kommunerna klarar av sina grundläggande välfärdsuppgifter med en lägre kostnadsram under tuffa ekonomiska villkor. 
 Om den lokala nivån uppmärksammas och ges stöd i skilda for- mer kan den samhälleliga betydelsen av en sådan utveckling få ett mycket stort värde. Å andra sidan finns en gräns för när en ideell och frivillig verksamhet kan riskera att förlora sin spontana kraft och fria status. En allt för formell integrering av det frivilliga arbe- tet i en kommun kan ta bort idealiteten, byråkratisera det lokala arbetet och inordna det i former som motverkar det lokala utveck- lingsarbetets drivkrafter och popularitet. 
 Landsbygdskommitténs slutsats är att det ideella lokala arbetet måste beaktas när lagar stiftas eller när nya besluts- och planerings- system införs. 
 63 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 Att stödja lokala utvecklingsprocesser 
 En lokal utvecklingsprocess startar ofta på grund av att enskilda människor ser möjligheter eller tar itu med brister för det lokala samhället. Det kan vara små skolor eller livsmedelsbutiker som hotas av nedläggning eller att det saknas bostadslägenheter för ungdomar och äldre människor. Många lyckade processer startar som kulturinitiativ i form av lokalrevyer och teateruppsättningar, behov av att bygga ett daghem eller strävan att samla servicen i eller kring en samlingslokal eller ett bygdecentrum. 
 Vad kan det offentliga systemet göra för att främja lokal utveck- ling? Studien Om att förstå och stödja lokala utvecklingsproces- ser ger bland annat följande vägledning, vilken Landsbygdskom- mittén delar 
 TPF 
  
 15 
  
 FPT 
 : 
 Styr inte lokala utvecklingsprocesser utifrån. 
 Utveckla relationer till de lokala sammanhangen och försök förstå de perspektiv och verksamheter som utvecklas i de spe- cifika bygderna. Tydliggör roller och ansvarsfördelning. 
 Skapa strukturer och sammanhang som är flexibla, som har kontinuitet över tid, och som inte tvingar fram en organisation som inte är anpassad till de lokala sammanhangen. 
 Ge den lokala organiseringen tid och förutsättningar att finna sina rätta former. 
 Låt offentligt anställda utvecklare spela en viktig roll som gui- der och advokater. 
 Stöd erfarenhetsutbyten mellan lokala grupper. 
 Underlätta administrativa rutiner. 
 Använd helst lån framför bidrag som ekonomiskt stöd till lokal utveckling. 
 Betala ut pengar i förväg eller mot fakturor. Projektbidrag som betalas ut i efterhand gör det ofta omöjligt att använda bidragen för små aktörer. 
 Upphör med den systematiska undanträngningen av små aktö- rer som ofta sker i samband med offentlig upphandling. 
 Utveckla en ändamålsenlig och lokalt anpassbar koppling mel- lan förutsättningarna för lokal utveckling och de areella näring- arnas utveckling. 
 Motverka osynliggörandet av det lokala och perifera arbetet. 
  
 15 
  
 TP PT  
 Manning, Allen och Huber, Young (2006)  
 Om att förstå och stödja lokala utvecklings- processer 
 , Folkrörelserådet, Landsbygdsriksdagen 2006. 
 64 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 Den lokala nivån med eget ansvar 
 Det finns i dag flera sätt för en kommun att stimulera delaktighe- ten på den lokala nivån på såväl informellt som formellt sätt. 
 När Folkrörelserådet utsåg Malung till årets landsbygdskommun år 2005 gavs följande motivering: 
 Byalagen har hela tiden varit motorn i arbetet med att utveckla servicepunkter utanför kommunens centralorter. Malungs kom- mun har under en tioårsperiod arbetat målmedvetet med lands- bygdsutvecklingen och på ett självklart sätt ställt upp på byarnas idéer vad gäller skolor, butiker eller djärva experiment med kom- munal verksamhet i kooperativ form. 
 Det är byalagen själva som vet vad de vill och behöver, säger EU- samordnaren i Malungs kommun. 
 En av våra uppgifter är att puffa på. Verksamheten håller ju olika fart i olika skeenden. Vi ska vara inspirerande och dessutom en ingång till kommunen. 
 Den kommunala utvecklingsgruppen består av fem politiker och genom att prata direkt med byalagen kan de ge snabba besked, undvika byråkratiskt krångel och jämna väg för att projekt och idéer ska kunna utvecklas. 
 I byn Öje i Malungs kommun har ett antal invånare startat lokala kooperativ och tagit över hemtjänsten. Med hemtjänsten som eko- nomisk bas har de kunnat utveckla även annan verksamhet och ser- vice (se lokala exempelsamlingen Verkligheten som kraftkälla). 
 Även inom den representativa demokratin finns möjligheter att föra över ansvar till lokal nivå under vissa förutsättningar. Det kan exempelvis ske genom inrättandet av partipolitiskt tillsatta eller partipolitiskt obundna nämnder och styrelser. Kommundelsnämn- derna har tidigare utgjort en vanlig form. 
 Möjlighet att utkräva ansvar är en viktig förutsättning om det representativa demokratiska systemet ska kunna delegera uppgifter. Vi belyser frågan genom att i lokala exempelsamlingen beskriva tre olika sätt att arbeta på lokal nivå. De tre exemplen är från Svågada- len, Hudiksvalls kommun, Kall i Åre kommun samt Kosternämn- den, Strömstads kommun. De tre exemplen redovisar olika upp- drag och olika sätt att fungera. Två av exemplen handlar om upp- drag inom ramen för den representativa demokratin och ett om ett mer nätverksbaserat arbetssätt. 
 I alla tre exemplen har mandaten erhållits genom val, där samt- liga röstberättigade inom området kunnat välja vilka som ska ingå i 
 65 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 styrelsen. I Kall och Svågadalen har ansvaret för vissa kommunala uppgifter, främst inom vård, skola och omsorg, delegerats av kommunfullmäktige, medan man på Koster arbetar med rena ut- vecklingsfrågor. 
  
 4.4 
  
 Förbättra sektorsamordning och institutionell samverkan 
  
 Den övergripande offentliga nivån måste ha en helhetssyn och ut- ifrån denna utforma stödjande strukturer för uppsatta mål. Insatser inom olika politikområden och åtgärdsprogram måste samverka på de nationella, regionala, kommunala och lokala nivåerna. 
 Samverkan och stödjande strukturer är avgörande för all verk- samhet och utveckling. För att det ska kunna ske är det nödvändigt att roller och ansvarsområden är klara och tydligt definierade. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Tydliggör roller och ansvar i hela den offentliga strukturen för landsbygdsutveckling. 
 Utveckla en bättre samordnad statlig verksamhet för lands- bygden. 
 Stärk samverkan mellan de olika planerings- och beslutsin- stanserna på alla nivåer. 
  
 4.4.1 
  
 Problem 
  
 Antalet myndigheter förändras kontinuerligt och för närvarande finns strax under 500 enligt uppgift från Ansvarskommittén. Detta avser myndigheter med egen instruktion. Av omkring 40 myndig- heter, som kan anses har särskild betydelse för regional utveckling har endast cirka dussinet regionala indelningar och dessa skiljer sig från varandra 
 TPF 
  
 16 
  
 FPT 
 . 
 Även Statskontoret har på Ansvarskommitténs uppdrag sett över systemets effektivitet. De tillskriver den väl utvecklade mål- 
  
 16 
  
 TP PT  
 Eurofutures/Nordregio (2005); Sveriges regionala indelning – om tillväxtperspektivet får råda, Uppdrag åt Ansvarskommitténs sekretariat, publicerad i serien rapporter och prome- morior: Ansvarskommittén 
 66 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 och resultatstyrningen ett ansvar i sammanhanget. 
 TPF 
  
 17 
  
 FPT  
 Genom ned- brytningen av mål till delmål blir verksamheten så uppdelad att hel- hetssyn och samband mer eller mindre försvinner. För närvarande arbetar Styrutredningen (Dir. Fi 2006:30) med att utvärdera resul- tatstyrning som styrform. Landsbygdskommittén anser att det är viktigt att resultatstyrningen utformas så att den underlättar tvär- sektoriell funktionalitet. 
 Även den kommunala organisationen har genom sina nämnder och styrelser en form av sektorsuppdelning som ofta medför hin- der för landsbygden. Effektiva och samordnade insatser kommer inte till stånd på grund av att verksamheten inte organiserats funk- tionellt i förhållande till medborgarnas behov. 
 Länsstyrelsen har samordningsansvar för de statliga insatserna på regional nivå och Regeringskansliet på nationell nivå. Trots det är systemet svåröverskådligt och fungerar inte tillfredsställande. Även om det finns ett samordningsansvar för länsstyrelserna finns mot- svarande uppdrag inte hos berörda statliga myndigheter. 
  
 4.4.2 
  
 Möjligheter 
  
 Kommitténs slutsats är att samordning och samverkan mellan olika offentliga aktörer trots vissa insatser under senare tid, inte fungerar tillfredsställande. Fortsatt utvecklingsarbete mellan olika offentliga aktörer måste bedrivas. Kommittén kommer i det följande att före- slå strategiska insatser. Framställningen om förbättrad samverkan och samordning med tydligare rollfördelning riktas även till An- svarskommittén. En sådan förbättring utgör en förutsättning för att landsbygdens resurser och möjligheter ska kunna tas till vara på ett effektivt sätt. Nästa programperiod inom EU kommer att inne- bära stora möjligheter till stödjande insatser. Det är då av avgö- rande betydelse att dessa möjligheter används på ett optimalt sätt 
  
 4.5 
  
 Utveckla ledarskapet 
  
 Enskilda människor eller grupper på landsbygden som visar enga- gemang och drivkraft är en viktig förutsättning för god lands- bygdsutveckling. En lokal idrottsledare, företrädare för näringsli- vets organisationer eller andra eldsjälar i en bygd kan vara skillna- den mellan en framgångsrik utveckling eller stagnation och tillba- 
  
 17 
  
 TP PT  
 Statskontoret (2006); Effektiv styrning? Om resultatstyrning och sektoriseringsproblem, Rapport(2006:3) 
 67 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 kagång. Med ett gott ledarskap avses ett ledarskap som är lyhört, stimulerar, stödjer och tillvaratar lokalt engagemang och personliga initiativ och som förmår att bygga nätverk och samverka med aktö- rer inom olika organisationer och nivåer. Kontakten mellan en- skilda, företag och representanter för myndigheter och verk är ofta avgörande. En positiv attityd och förmågan att möjlighetspröva är många gånger direkt avgörande för att olika processer ska starta och fortleva. 
 Det offentliga ledarskapet utövas av flera olika organisationer på olika nivåer och med olika uppdrag. Beroende på en rad samver- kande faktorer, som till exempel globaliseringen, teknikutveckling, ökad förändringstakt och ändrade medborgarattityder, riktas fokus allt mer mot det offentliga uppdraget och dess ledarskap. Det finns många goda exempel på att ett gott ledarskap förmått att vända en negativ utveckling till något positivt. 
 Dessutom ska ett gott ledarskap få människor och verksamheter att blomstra genom att förena sociala och individuella framgångs- strategier med en uttalad resultatinriktning. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Utveckla det offentliga ledarskapet och stöd det lokala ledarska- pet på ett sätt som tillvaratar människors initiativkraft och för- måga. 
  
 4.5.1 
  
 Problem 
  
 Den lokala eldsjälens engagemang är en mycket viktig del i en framgångsrik bygds utveckling, men brister i lyhördhet, personliga initiativ utan förankring i bygden och begränsad förmåga att bygga nätverk och samverka med andra samhällsaktörer är exempel på brister i det lokala ledarskapet. Det är nödvändigt att ledare visar prov på förmåga att bejaka delaktighet i utvecklingsprocesserna och påtagligt visar att ansvarstagande är en viktigt pusselbit för att byg- den ska vara trovärdig gentemot omgivningen. 
 Det offentliga ledarskapet i Sverige präglas av att ansvaret är starkt uppdelat på många olika aktörer och att samordningen mel- lan dem ofta är relativt oklar. Genom strategiska instrument som stöd till ledningsfunktioner som till exempel tillväxtprogrammen 
 68 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 utgör, finns det nya möjligheter till prioritering och styrning. Sam- tidigt ser vi att insatser ofta begränsas på grund av bland annat brist på regionalt ledarskap, fokus och kontinuitet liksom administrativa gränsdragningar, och liten kritisk massa 
 TPF 
  
 18 
  
 FPT 
 . 
  
 4.5.2 
  
 Möjligheter 
  
 En bra och förtroendefull dialog mellan de lokala eldsjälarna och samhällsentreprenörerna å ena sidan och den kommunala verksam- heten å andra sidan är en framgångsfaktor för landsbygdens ut- veckling. Ömsesidig respekt och förståelse för varandras kompe- tensområden är nödvändig. Det kräver ansvarstagande och lyhörd- het från båda parter och det offentliga kan genom ett möjlighetsba- serat ledarskap medverka till att stora insatser kan göras med rela- tivt små medel. 
 Den skärpta konkurrensen mellan regioner ställer krav på regio- nala strategier för att utveckla olika värden som livskvalitet, lev- nadsmönster, anpassade boendeformer och näringslivsvänlig miljö. 
 Framgångsrika blir de regioner som i samklang med nationella och internationella aktörer förmår utveckla och inte minst kom- municera unika förutsättningar för tillväxt och kvalitet 
 TPF 
  
 19 
  
 FPT 
 . Detta in- nebär sannolikt att de offentliga aktörerna i allt högre grad måste vara pådrivande i utvecklingsarbetet. De samlade resurserna måste bättre svara mot omvärldens och näringslivets behov och efterfrå- gan. Det innebär i sin tur att den kommunala och regionala kom- petensen måste förstärkas och förändras för att möta de krav som ställs på ledarskap när marknader förändras. 
 TPF 
  
 20 
  
 FPT 
  
 Det innebär i sin tur att det offentliga ledarskapet ansvarar för att nya former av samverkan och nätverk utvecklas där lokala och individuella resurser i högre utsträckning uppmärksammas. Alla de människor som vill och önskar delta i samhällsbyggnadsprocessen måste få erkänsla för det arbete som de lägger ned och uppmuntran till fortsatt utveckling och nya initiativ. Exempel på stöd till det lokala ledarskapet är att stödja ungdomar, att finna mentorsstruk- 
  
 18 
  
 TP PT  
 Inno Scandinavia AB, (2002) Omvärldsanalys, Tillväxtregionen Bergslagen, Dalsland och Värmland. Rapport skriven åt Tillväxtdelegationen 
  
 19 
  
 TP PT  
 Inno Scandinavia AB, (2002) Omvärldsanalys Norra Sveriges Inland, Rapport skriven åt Inlandsdelegationen 
  
 20 
  
 TP PT  
 SOU 2004:135 Inlandet har möjligheter 
 69 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 turer och främja olika nätverksskapande strukturer. Exempelvis kan  
 LEADER-checkar 
  till ungdomar vara ett stödjande inslag 
 TPF 
  
 21 
  
 FPT 
 . 
  
 4.6 
  
 Stärk kommunernas samspel med lokala utvecklingsaktörer 
  
 Lokala aktörers samspel med den kommunala organisationen är viktig. De lokala grupper som lyckats föra större utvecklingspro- jekt i hamn är oftast också de grupper som lyckats bra med att ha väl utvecklade kontakter med den kommunala organisationen i sin kommun 
 TPF 
  
 22 
  
 FPT 
 . 
 Möten sker ofta på fritiden och eftersom många inte kan delta i kvällsmöten eller studiegrupper, behöver alternativa mötesformer utvecklas, till exempel via modern teknologi eller inom ramen för en skolas ordinarie arbete. Om de kommunala och lokala perspek- tiven även knyts till individnivån kan fler människor bli aktiva. Ju fler medborgare som ägnar sig åt aktivitet i olika inflytandeproces- ser, desto fler får en mer tydlig och positiv framtidstro samt tillit till sina egna visioner och konkreta förmåga. Här har ledarskapet en stor betydelse. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Väg in lokala behov vid utvecklingsplanering och fysisk plane- ring. 
 Upprätta översiktsplaner (ö p) i samarbete med lokala intres- segrupper som lyfter fram landsbygdernas resurser och möjlig- heter. 
 Stimulera och underlätta för kommunerna att, i samverkan med den lokala nivån, aktivt utarbeta en strategisk lokal utveck- lingsplanering för landsbygderna med förankring i kommuner- nas övergripande strategier och visioner. 
  
 21 
  
 TP PT  
 En så kallad startpeng 
  
 22 
  
 TP PT  
 Jones,  
 Stevenson 
  (1998). Lokala utvecklingsgrupper på landsbygden: Analys av några lokala utvecklingsgrupper i termer av platsrelaterad gemenskap, platsrelaterad social rörelse och systemintegrerad lokal organisation 
 70 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 4.6.1 
  
 Problem 
  
 Genom frågor som ställts till kommuner om deras arbete med landsbygdsfrågor 
 TPF 
  
 23 
  
 FPT  
 kan den generella slutsatsen dras, att landsbyg- den inte har någon särskilt tydlig plats. Exempelvis har endast ett  
 20-tal 
  kommuner redovisat att de arbetar med särskilda lands- bygdsprogram. Därutöver har ytterligare ett tiotal kommuner upp- gett att deras landsbygdsprogram bakats in i den kommunala över- siktsplanen. Även i de kommunala utvecklingsprogrammen är landsbygdernas roll undanskymd. 
 De cirka 100 kommunala översiktsplaner som har inventerats i en arbetsrapport 
 TPF 
  
 24 
  
 FPT  
 redovisar rätt svaga beskrivningar av landsbyg- dens förutsättningar. En ofta förekommande målsättning är att kommunens strävan är att ha en levande alternativt livskraftig landsbygd. Frasen hela kommunen ska leva är återkommande. Flera kommuner beskriver allmänt vikten av det öppna kulturland- skapet med ett aktivt brukande av jorden. Många kommuntäckande översiktsplaner är inaktuella. Det blir dock allt vanligare med för- djupade översiktsplaner som behandlar ett tema eller ett delområde i kommunen. Exempel på fördjupningar är planer för komplette- ringsbebyggelse i kulturmiljöer på landsbygden. I Hackås i Bergs kommun i Jämtland har en lokal utvecklingsgrupp deltagit i planar- betet och den nya bebyggelsen har utformats så att kulturmiljön värnas som en attraktion i stället för att vara hinder för utveck- lingen. 
 Begreppet levande landsbygd är i kommunernas översiktspla- ner ofta delvis synonymt med de areella näringarna. I de nyare pla- nerna omnämns dock inte de areella näringarna i samma omfatt- ning som i de gamla. Kommuner med en etablerad turistnäring tenderar att vara mer positivt inställda till satsningar på landsbyg- den. 
 Även i studien om landsbygdens plats i den kommunala utveck- lingsprocessen 
 TPF 
  
 25 
  
 FPT  
 framkom en bild som i stort överensstämmer med bilden ovan, det vill säga att landsbygdens roll i ett tillväxtperspek- tiv inte är särskilt tydlig. Ett exempel på en kommun som dock ar- betar aktivt med landsbygdsfrågor är Hedemora kommun (se lo- kala exempelsamlingen). 
  
 23 
  
 TP PT  
 Folkrörelserådet (2005); Landsbygdens plats i kommunala tillväxtprogram  
 24 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2006); Boende i gles- och landsbygder, Arbetsrapport  
 25 
  
 TP PT  
 Folkrörelserådet (2005); Landsbygdens plats i kommunala tillväxtprogram 
 71 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 En avgörande fråga framgång med lokalt utvecklingsarbete är om detta sker med kommunens goda minne och stöd eller om de lo- kala aktörerna upplever att de arbetar mot de kommunala struktu- rerna och når sina mål trots dessa. 
  
 4.6.2 
  
 Möjligheter 
  
 Det förslag till ny plan- och bygglag (PBL) som för närvarande är under behandling vill förstärka översiktsplanens betydelse som ut- vecklingsinstrument och samtidigt underlätta samrådsförfarandet. En ny plan- och bygglag kan därför bli ett mer verksamt instru- ment om landsbygdsperspektivet betonas. 
 Det finns dock gott om möjligheter för kommunerna att på olika sätt beakta landsbygden i såväl arbetet med övergripande utveck- lingsstrategier som i mer sektorsvisa övergripande program som till exempel  
 näringslivs-, 
 bostadsförsörjnings-, 
  kulturmiljö- och ener- giprogram. 
 Det finns även exempel på kommuner som verkligen lagt ned stort arbete på att belysa landsbygdens utvecklingsmöjligheter i översiktsplanerna. Exempel på sådana kommuner är Härjedalen, Hagfors, Vimmerby, Värnamo och Storuman. 
 Många kommuner arbetar redan i sådana partnerskap. Förslag till kommunala utvecklingsprogram arbetas fram i samverkan mellan kommunen, det lokala näringslivet, den ideella verksamheten och andra aktörer. Att landsbygdernas intressenter blir väl företrädda och integreras i det arbetet är en viktig utgångspunkt för att såväl kommunens som landsbygdens utvecklingsintressen ska kunna tas till vara. Här är det också väsentligt att kommunernas utvecklings- arbete knyts samman med det regionala strategi- och programar- betet. 
 Landsbygdskommitténs slutsats är ändå att det genomgående behövs stora insatser för att stimulera kommunerna att på ett mer aktivt sätt utveckla förutsättningarna för landsbygdens möjligheter till tillväxt till exempel genom utbildningsinsatser. 
 72 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 4.6.3 
  
 Kommunerna, det regionala utvecklingsprogrammet och samverkan 
  
 Den gemensamma ledstjärnan är en miljömässigt, socialt och eko- nomiskt hållbar utveckling. I det arbetet måste den regionala ut- vecklingsplaneringen (RUP) vara ett grundläggande verktyg. Till den måste kopplas olika tillgängliga finansieringskällor. 
 Samverkan mellan offentliga myndigheter kan dessutom förenkla och skapa utrymme för en mer effektiv service på lokal nivå. Sam- verkan mellan stat och kommun i renodlade servicefunktioner är relativt okomplicerad och lätt att få till stånd. Gäller det myndig- hetsutövning blir frågan mer komplicerad. Flera förvaltningsrätts- liga regler är knutna till myndighetsbegreppet, men enligt lagen om samtjänst vid medborgarkontor kan stat och kommun samverka kring viss myndighetsutövning. 
 Även kommuners inbördes samverkan kan ha stor betydelse för landsbygdens servicetillgång och utvecklingsförutsättningar. Ge- nom att samverka kan kostnadseffektiva och kompetenshöjande lösningar nås för områden som ligger på var sin sida av en kom- mungräns. 
  
 4.7 
  
 Partnerskap som verktyg för landsbygdens utveckling 
  
 Med partnerskap menas att offentliga, kommersiella och ideella aktörer samverkar i en viss satsning för att bygga, förändra eller åstadkomma något helt nytt. Det betyder delat ansvar jämfört med tidigare svenska modeller, där den offentliga sektorn ofta arbetade vid sidan om företag respektive den ideella sektorn. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Främja bildandet av partnerskap mellan offentlig förvaltning, fö- retag och ideella föreningar som ett kraftfullt metodiskt verktyg i utvecklingsprocesserna, i vilka den demokratiska granskningen ska säkerställas. 
 73 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 4.7.1 
  
 Problem 
  
 Partnerskap kan ha mycket olika karaktär. I vissa projekt låter de offentliga organen finansiera en viss insats, medan de övriga aktö- rerna deltar som diskussionspartners utan ansvar för kommande investeringar och driftskostnader. I andra fall deltar de olika aktö- rerna både i planering och genomförande, där i första hand den of- fentliga sektorn och företag gör finansiella insatser. Den ideella sektorn bidrar oftast med arbetsinsatser. 
 På uppdrag från Organisationsutredningen för regional tillväxt har frågan belysts 
 TPF 
  
 26 
  
 FPT 
 . Några av slutsatserna är att partnerskap ofta är ett otydligt begrepp, eftersom det finns många olika partnerskap med många deltagare, som ofta deltar i flera olika partnerskap. En viktig uppgift anses exempelvis vara att fastställa policy och sprida erfarenheter, vilket ju också sammanfaller med själva idén med partnerskap. 
 Helhetsintrycket av arbetet i partnerskap är positivt, men ansvar och roller upplevs som relativt svaga punkter. De rekommendatio- ner som ges är att använda sig av begrepp som anger respektive partnerskaps mandat och roll samt ta tillvara de erfarenheter som finns från  
 LAG 
 TPF 
  
 27 
  
 FPT 
 -grupper 
  och strukturfondsarbeten. 
 Vid den forskarkonferens som Landsbygdskommittén anord- nade tillsammans med Walton och KSLA 
 TPF 
  
 28 
  
 FPT  
 diskuterades bl.a. part- nerskapets roll. En fråga var hur demokratiska samverkansplatt- formerna mellan företag, ideella och offentliga sektorerna och företag egentligen är? I både danska och svenska undersökningar kommer frågan om legitimiteten för partnerskap upp. Det ansågs ändå intressant med studier från medborgarsynpunkt – men det saknas forskning. En annan synpunkt är att partnerskap kan bidra till att meningsskiljaktigheter inte kommer fram. 
  
 26 
  
 TP PT  
 SOU 2006:4 Svenska Partnerskap – en översikt, Rapport till Organisationsutredningen för regional tillväxt. Rapporten är ett fristående arbete där det regionala partnerskapets roll och ansvar behandlas. Den har utgjort underlag till utredningens slutbetänkande Stärkt konkur- renskraft och sysselsättning i hela landet, SOU 2006:3. 
  
 27 
  
 TP PT  
 LAG, står för Local action group, populärt kan sägas att begreppet beskriver den grupp av lokala aktörer som formerats i  
 LEADER-metodens 
  trepartnerskap 
  
 28 
  
 TP PT  
 KSLA; Kungliga Skogs- och Lantbruksakademin, FORMAS; Forskningsrådet för miljö, areella näringar samt samhällsbyggande Se särskild rapporten En strategi för landsbygds- forskning som publiceras i särskild rapport tillslutbetänkande från Landsbygdskommittén 
 74 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 4.7.2 
  
 Möjligheter 
  
 Erfarenheter finns av att stora fördelar och möjligheter öppnas när det gäller engagemang, resursmobilisering, nytta och gemensamt lärande från partnerskapsarbete. Landsbygdskommittén anser att detta sätt att arbeta ska främjas, men att samtidigt utkrävande av ansvar och ansvarsfördelning måste klargöras. 
 Med förändringar och förtydliganden vad gäller beslutsbefogen- heter, ansvarsutkrävande och rollfördelning blir partnerskapen del- aktighetsskapande, synliga och representativa. LEADER är ett in- strument för att förbättra den lokala demokratin och fördela be- slutsansvar på ett nytt sätt genom ett underifrånperspektiv. Den lokala nivåns aktörer får ett verkligt inflytande över både lokala och regionala frågor. I denna metod betonas också behovet av att ut- veckla nytänkande och också kunna vara överförbar till andra landsbygdsområden samt vara nätverksskapande och frigöra finan- siella resurser som annars inte skulle ha varit tillgängliga. 
 LEADER har utvecklats från att ha varit något av en experi- mentverkstad till en metod för att nå ökad målmedvetenhet och fungerande strategier. En bred och aktiv medverkan i trepart- nerskapet (LAG 
 TPF 
  
 29 
  
 FPT 
 ) mellan företag, ideella föreningar och offentlig sektor är en förutsättning. 
  
 4.8 
  
 Öka det politiska engagemanget för Landsbygdsprogrammet 
  
 En förutsättning för att det nya Landsbygdsprogrammet ska kunna medverka till långsiktigt hållbar utveckling i ett bredare samman- hang är att det samverkar och integreras med övrigt utvecklingsar- bete som sker på lokal, kommunal och regional nivå. Dessutom måste programmet samverka med andra insatser som på nationell nivå. Det gör att det politiska inflytandet måste stärkas på de kommunala och regionala nivåerna. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Stärk det politiska inflytandet och engagemanget på kommunal och regional nivå vad avser Landsbygdsprogrammets bered- nings- och beslutsprocess i de delar där detta är möjligt, främst 
  
 29 
  
 TP PT  
 Local action group 
 75 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 inom axlarna 1 och 3. Detta gäller även andra program som har betydelse för landsbygdens utveckling. 
  
 4.8.1 
  
 Problem 
  
 Hittills har det politiska inflytandet på Landsbygdsprogrammet varit begränsat, eftersom det huvudsakligen varit länsstyrelser på den regionala nivån som involverats i arbetet. Även fortsättningsvis är det länsstyrelserna som har ansvaret för Landsbygdsprogrammet på regional nivå. Den politiska styrningen utövas således enbart från den nationella statliga nivån, vilket Landsbygdskommittén ser som en brist. I de delar som Landsbygdsprogrammet har möjlighet att samverka med andra strukturfonders program eller i andra ut- vecklingsprocesser behövs att valda politiska församlingar på regi- onal och kommunal nivå är med i beslutsfattandet. 
 Erfarenheterna från Miljö- och Landsbygdsprogrammet 2000– 2006 har ännu inte kunnat slututvärderas. Även om man kunnat konstatera miljöåtgärdernas nytta, kvarstår de sociala och ekono- miska insatserna, som ofta ger effekter först i ett längre tidsper- spektiv och således ännu inte i tillräcklig omfattning kunnat utvär- deras. 
 Organisationsutredningen, 
 TPF 
  
 30 
  
 FPT  
 har värderat de två strukturfonds- perioderna och bland annat gjort följande bedömning av hittillsva- rande insatser och verksamheter: 
 Fragmentisering och brist på prioritering och fokus 
 För många små och kortvariga projekt 
 Lågt resultat i form av ekonomisk tillväxt 
 Hur lärandet har utvecklats finns det begränsad kännedom om. Det finns också anledning att fundera över i vilka former man kan sys- tematisera erfarenheterna från strukturfondsprojekten och andra lokala och regionala utvecklings- och förändringsprojekt. 
 Hittills har strukturfondsmedlen i stor utsträckning fördelats kompensatoriskt och med ett mycket begränsat inflytande av lo- kala, kommunala och regionala politiker. I hög grad styrs program- utformning och projekturval i praktiken av riktlinjer från myndig- heter. Det styrs också av möjligheterna till medfinansiering som också är i händerna på offentliga aktörer – i praktiken tjänstemän i 
  
 30 
  
 TP PT  
 SOU 2006:3, Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning i hela landet 
 76 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 myndigheterna. I den nuvarande organisationen vittnar man om att politiska beslutsfattares uppgift i stor utsträckning varit att bevaka att medel fördelas enligt någon sorts rättviseprincip. Det har lett till en kompensatorisk och geografiskt utsmetad fördelning. 
 TPF 
  
 31 
  
 FPT 
  
 Landsbygdskommittén ansluter sig till organisationsutredning- ens slutsats om en mer strategiskt inriktad och mer politiskt styrd medelsfördelning. 
  
 4.8.2 
  
 Möjligheter 
  
 Landsbygdsprogrammet är annorlunda konstruerat än strukturfon- derna, bland annat genom att medfinansieringen i högre utsträck- ning är statlig och privat. Det nya Landsbygdsprogrammet 2007– 2013 har en utökad, större målgrupp och åtgärder som alltmer lik- nar strukturfondernas. Landsbygdskommittén anser att program- met på ett mer påtagligt sätt bör föras in i de valda politiska för- samlingarna på regional och kommunal nivå. 
 I den halvtidsutvärdering av Miljö- och landsbygdsprogrammet  
 2000–2006 
  som skett förmedlar utvärderaren, Wall, i stort en positiv inställning till insatserna även om han också föreslår ett antal förändringar. 
 TPF 
  
 32 
  
 FPT  
 Slutsatserna i utredningen var kortfattat: 
 Programmet fungerar i stort sett väl med en god måluppfyllelse framförallt inom insatsområde I 
 TPF 
  
 33 
  
 FPT  
 (särkilt miljökvalitetsmålen Ett rikt odlingslandskap och Ingen övergödning). För insatsområde II 
 TPF 
  
 34 
  
 FPT  
 är bilden mer otydlig. Det svenska programmet har varit mer styrt mot jordbruket som målgrupp än i de flesta andra  
 EU-län- 
  derna (EU 15). Därför har den allmänna landsbygdsdimensionen kommit att bli eftersatt. Utredaren såg därför att programmet bör öppnas för samtliga landsbygdsintressenter och att det som kalla- des projektstöd inom område II borde prioriteras. Målen bör också på ett bättre sätt samordnas och programmet behöver en tydligare förankring på lokal nivå. 
  
 31 
  
 TP PT  
 SOU 2006:3, Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning i hela landet 
  
 32 
  
 TP PT  
 SOU 2003:105, Ett levande kulturlandskap – en halvtidsutvärdering av Miljö- och lands- bygdsprogrammet 
  
 33 
  
 TP PT  
 Insatsområde I avser åtgärder syftande till förbättrad miljö och insatsområde II avser åtgärder till socioekonomiska åtgärder 
  
 34 
  
 TP PT  
 Se ovan 
 77 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 4.9 
  
 Stärk landsbygdsperspektivet i det regionala utvecklingsprogrammet (RUP) 
  
 Stora regionala skillnader medför stora behov av särlösningar runt om i landet. Den regionala friheten måste därför vara stor när det gäller olika program och stödstrukturer. Det är viktigt att dessa kan hanteras inom ramen för en enhetlig, men anpassad regional pro- cess. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Tydliggör och stärk landsbygdsdimensionen i den regionala ut- vecklingsplaneringen. 
 Förstärk väsentligt kommunernas roll i det regionala arbetet med strategier och program  
 (RUP-arbetet) 
  där landsbygden ska lyftas fram, stimuleras och prioriteras. 
 Utveckla samordning på regional nivå för beredning och be- slut av frågor som rör regional utveckling (särskilt frågor som rör det regionala utvecklingsprogrammet). 
  
 4.9.1 
  
 Problem 
  
 Regionala tillväxtprogram har utarbetats i alla län. Programmen är operativa till karaktären och tar upp insatser som främjar exempel- vis företagens kapitalförsörjning, företagsbyar och entreprenörs- kap. Programmen omfattar också frågor om utbildning, arbets- kraftsförsörjning och attraktiva livsmiljöer. I dag är kopplingen mellan program och finansiering relativt svag vad gäller de regionala tillväxtprogrammen. 
 Landsbygdsperspektivet är inte särskilt framträdande i det regio- nala utvecklings- och tillväxtarbetet enligt Glesbygdsverkets studie om den regionala nivåns engagemang i landsbygdsfrågor 
 TPF 
  
 35 
  
 FPT 
 . Det fö- religger också en stor skillnad mellan länens engagemang och sätt att arbeta med landsbygdsfrågorna. Generellt konstaterar studien att ansträngningarna för utveckling av landsbygden bör öka på re- gional nivå. 
  
 35 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2005), Landsbygden i den regionala utvecklingen, Rapporter 
 78 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 4.9.2 
  
 Möjligheter 
  
 De regionala utvecklingsprogrammen utgör paraply för de regio- nala tillväxtprogrammen och flera andra regionala sektorsprogram, till exempel länstransportplanerna. De regionala utvecklingspro- grammen ska vara mer långsiktiga och strategiska till karaktären och förutsätts vara vägledande då länsvisa strategier för genomfö- rande av Landsbygdsprogrammet  
 2007–2013 
  upprättas. Det natur- liga i denna process är att även länens landsbygdsprogram utarbetas och samordnas med övriga program under  
 RUP-paraplyet. 
  
 Regionala utvecklingsprogram saknas dock fortfarande i ett antal län, men där sådana finns kan man också se exempel på att lands- bygdsdimension ingår, till exempel i Dalarna och i Kalmar län. 
 Landsbygdskommittén anser att landsbygdsfrågorna på ett tydli- gare sätt ska integreras i det regionala utvecklingsarbetet. De regio- nala utvecklingsprogrammen (RUP) är i dag det instrument som bäst lämpar sig för detta. Det är väsentligt att utvecklingsinsatser för hela landsbygdens verksamhet kan täckas in och samverka ge- nom regionala tillväxtprogram, landsbygdsprogram, miljöprogram och länstrafikplaneringsprogram med flera. Dessa program bör samverka med den kommunala utvecklingsplaneringen där lands- bygdsstrategierna bör utgöra en viktig del. 
 Det är Landsbygdskommitténs intryck att inställningen till landsbygdsdimensionen i de regionala utvecklingsprogrammen be- ror mer på bristande kunskaper, attityder och förhållningssätt till frågorna, än på vilket sätt den regionala nivån är organiserad. 
  
 4.10 
  
 Stärk landsbygdsdimensionen inom alla politikområden 
  
 Praktiskt taget alla nationella politikområden innehåller en mer el- ler mindre synliggjord landsbygdsdimension. Det behövs en tydlig övergripande politik som stärker denna dimension. Tvärsektoriell samverkan och samordning inom såväl Regeringskansliet som myndigheter upplevs som bristfällig. Insatser för att nå ökad sam- verkan görs bland annat i arbetet med Landsbygdsprogrammet och den nationella strategin för regional konkurrenskraft och syssel- sättning men insatserna måste bli mer synliga och ge effekter även på lokal nivå. 
 79 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 Bedömningar av framtida konsekvenser ska göras innan beslut tas. Kan man i ett tidigt skede se vilka effekter som kan förväntas är det lättare att få fram alternativa och väl avvägda förslag. Vid upp- följning blir konsekvensbeskrivningarna ett verktyg för att snab- bare och mer träffsäkert kunna korrigera felaktiga beslut och ta hänsyn till nya möjligheter. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Stärk samordningen inom Regeringskansliet och förbättra re- geringens styrning av myndigheter, verk och statliga bolag för att stimulera landsbygdernas utveckling. 
 Beskriv konsekvenserna för landsbygden inför alla planerade politiska beslut och ge direktiv till offentliga myndigheter och bolag att beskriva följderna av beslut och åtgärder för landsbyg- dens service och övrig landsbygdsutveckling (Rural proofing 
 TPF 
  
 36 
  
 FPT 
 ). 
 Följ upp myndigheters fullgörande av detta uppdrag i ett brett sektorövergripande perspektiv. 
 Säkerställ kontinuerlig uppföljning och utvärdering som en del av lärande- och utvecklingsprocessen. 
  
 4.10.1 
  
 Problem 
  
 Delar av landsbygden har genom sin gleshet, småskalighet och sär- prägel specifika förutsättningar för företagande och arbetsmarknad. Eftersom den politik som förs i dag är starkt sektoriserad, ställer det ofta till problem i de småskaliga miljöerna där den territoriella grundsynen är nödvändig. Eftersom en tydlig landsbygdsdimension genomgående saknas inom de flesta politikområdena är det följakt- ligen sparsamt med beställningar och krav på särskilda typer av in- satser för landsbygden i regleringsbrev och ägardirektiv. Det är sannolikt även därför som myndigheter och verk generellt, med undantag av Glesbygdsverket och Jordbruksverket, i sina rapporter och utredningar mycket sällan uppmärksammar landsbygdens sär- skilda behov eller gör redovisningar som visar hur förhållandena ser ut på landsbygden. 
  
 36 
  
 TP PT  
 Begreppet finns utförligt beskrivet i Glesbygdsverkets (2003) rapport Landsbygdsforum och landsbygdens advokat 
 80 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 Den nationella nivåns hantering av politiken har en avgörande betydelse för övriga nivåers utvecklingsförutsättningar. Den regio- nala utvecklingspolitikens starka koncentration på regionförstoring och arbetspendling istället för att se landsbygdens möjligheter och värden belyser detta resonemang. De små lokala arbetsmarkna- derna ägnas i dessa avseenden ett mycket litet intresse, vilket gör att den utvecklingskraft och tillväxtmöjligheter som finns på lands- bygden riskerar att förbises. 
  
 4.10.2 
  
 Möjligheter 
  
 Landsbygdens nyckel till utveckling kan sägas ligga i de smarta kombinationernas möjligheter, det vill säga genom diversifiering av verksamheter för individ, företag och bygd. I det läget behövs en politik som är lyhörd och förmår förena dessa olika behov. 
 Den regionala utvecklingspolitiken och andra politikområden måste på ett tydligare sätt uppmärksamma landsbygdens särskilda förutsättningar och finna verktyg som gör att landsbygdens till- växtkraft och utvecklingsförmåga stärks. Som ett gott exempel kan vi nämna Finland, där ett tvärsektoriellt arbete sker på nationell nivå inom Regeringskansliet och inom ramen för det Landsbygds- politiska helhetsprogrammet. Program och åtgärdsförslag utarbetas av den landsbygdspolitiska samarbetsgruppen (YTR 
 TPF 
  
 37 
  
 FPT 
 ) som under- lag inför regeringens beslut. Arbetet leds från Jord- och skogs- bruksministeriet. 
 Den regionala utvecklingspolitiken behöver utveckla former för att bedöma konsekvenserna av politiska insatser för landsbygdsom- rådena inom regionen. En löpande samlad uppföljning av lands- bygdspolitiken ska vara en del i en lärprocess. Det finns ett stort behov av mål/medelsanalyser inte minst i ett hållbarhetsperspektiv. Att successivt utvärdera ett pågående utvecklings- och förändrings- arbete har blivit mer vanligt jämfört med tidigare. Det är alltid bättre att förändra ett löpande arbete under processens gång än att i efterhand sätta igång ofta dyrbara och krångliga korrigeringar av investeringar, driftsformer och beslutskulturer. Lokala utveck- lingsgrupper av olika slag har i hög grad tillägnat sig dessa mer mo- derna arbetsmetoder och vinner på så sätt kostnads- och tidseffek- tivitet. Att successivt följa upp och utvärdera ett pågående arbete innebär bland annat att löpande analysera konsekvenserna av skilda 
  
 37 
  
 TP PT  
 Landsbygdspolitisk samarbetsgrupp på ministerienivå (Finland) 
 81 
  
 Lokalt perspektiv på demokrati, ansvar och roller 
  
 SOU 2006:101 
  
 vägval i ett arbete eller olika lösningar. Uppföljning och utvärde- ring är även ett område som i högre utsträckning bör kopplas samman med forskning. Konkret behövs en systematisk strategi för utvärdering av Landsbygdsprogrammet. 
 I England finns systemet med Rural Proofing – ett centralt be- grepp inom engelsk landsbygdspolitik. 
 TPF 
  
 38 
  
 FPT  
 Begreppet kan översättas med Landsbygdssäkring. Innebörden är att departement och myndigheter ska bedöma hur deras olika förslag och insatser på- verkar landsbygden. Englands motsvarighet till Glesbygdsverket har uppdrag att följa hur systemet efterlevs. Tanken är att stödja den ständigt pågående strukturomvandlingen. Systemet har enligt Glesbygdsverket bidragit till attitydförändringar och ökat medve- tande om att man måste lösa problemen på ett annorlunda sätt på landsbygden. 
 TPF 
  
 39 
  
 FPT  
 I Sverige testas systemet vid länsstyrelsen i Väs- ternorrland. 
  
 38 
  
 TP PT  
 Begreppet finns utförligt beskrivet i Glesbygdsverkets (2003) rapport Landsbygdsforum och landsbygdens advokat 
  
 39 
  
 TP PT  
 SOU 2004: 135, Inlandsdelegationens slutrapport 
 82 
  
 5 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 5.1 
  
 Stärk landsbygdsföretagens förutsättningar 
  
 Svensk landsbygd behöver ett mer mångfacetterat företagande med en dynamisk arbetsmarknad. De gröna näringarna är en bas för till- växt och utveckling. Den korsbefruktning mellan areella och övriga näringar som kan utvecklas utgör en viktig del av landsbygdens stora tillgångar. Kombinerat med ett expansivt entreprenörskap och en bra infrastruktur kan det bidra till att ge hela landet en mer tillväxtinriktad, socialt ansvarsfull ekonomi och en mer gedigen och varierad levnadsmiljö. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Utveckla landsbygdens särskilda förutsättningar och tillgångar i frågor som rör företagsamhet och arbetsmarknad genom att stärka landsbygdsdimensionen inom berörda politikområden. 
 Fördjupa kunskapen och insikten om landsbygdens resurser och möjligheter för ekonomisk utveckling och sysselsättning hos kommuner, myndigheter, finansiella institutioner, utbild- ningsanordnare samt näringsliv och organisationer. 
  
 5.1.1 
  
 Landsbygd i förändring 
  
 Landsbygdens näringsliv och arbetsmarknad har under det senaste halvseklet genomgått stora strukturella förändringar. Mekanise- ringen av jord- och skogsbruket har kraftigt ökat produktiviteten inom dessa sektorer samtidigt som arbetskraftsbehovet har minskat radikalt. 
 I dag sysselsätter de areella näringarna direkt cirka två procent av landets arbetskraft men har en produktion som tillsammans med 
 83 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 efterföljande förädlingsindustri svarar för över åtta procent av lan- dets BNP 
 TPF 
 1 
 FPT 
 . 
  
 Strukturomvandlingen i jordbruket har således varit omfattande. Samtidigt som vissa företag specialiserar och utökar sin produktion är det andra som väljer att differentiera sin verksamhet, till exempel med turism, småskalig förädling eller hästverksamhet. Produk- tionsstöden inom jordbruket har ersatts av ett gårdsstöd, utan di- rekt koppling till någon specifik produktion. Samtidigt finns en starkare betoning av miljöanpassat jordbruk och en produktion av kollektiva nyttigheter som exempelvis öppna landskap. Medlem- skapet i EU och tillgången till den inre marknaden innebär ett ökat flöde av varor inom unionen med ökad konkurrens även för jord- bruks- och livsmedelsproducenterna i Sverige. 
 I den nationella strategin för landsbygdsutveckling konstateras att svenskt jordbruk vid en internationell jämförelse håller hög standard med högt ställda krav på produktionen. Det svenska jord- bruket är väl anpassat till samhällets och i ökad grad konsumenter- nas krav på säkra och djuretiskt godtagbara livsmedel. Arbetet med en miljöanpassning av jordbruket har pågått under lång tid och har varit framgångsrikt. Med moderna produktionsmetoder finns po- tential att ytterligare utveckla produktionen i denna riktning. För- utsättningarna för jordbruk varierar kraftigt i olika regioner. De södra delarna av landet har mycket gynnsamma produktionsförut- sättningar medan landets norra delar och skogslänen har betydligt sämre klimat- och naturgivna förutsättningar. I den nationella strategin för landsbygdsutveckling uttrycks farhågor för att ned- gången i antal företag med djur på sikt kan bli problematisk för den fortsatta hävden av odlingslandskapet. Förlusten av dessa företag kan också ge negativa effekter för andra företagare och service i närregionen. Strukturförändringarna hänger samman med bristande lönsamhet eller anpassningsförmåga i mindre och medelstora jord- bruk samt stora pensionsavgångar som följd av en hög medelålder bland jordbrukarna. 
 Den omvandling som skett har följaktligen fått tydligast effekter för jordbruket i skogslänen. Lönsamheten pressas nedåt trots sär- skilt riktat  
 EU-stöd. 
  Variationerna mellan skilda kommuner och 
  
 1 
  
 TP PT  
 LRF (2006) uppger i skriften Gröna framtider, Tillståndet i Sveriges Gröna Näringar 2006 att de gröna näringarna ger jobb åt fler än 400 000 människor, vilket motsvarar nästan 10 % av sysselsättningen och mer än 8 % av Sveriges BNP. Med gröna näringar menas de areella näringarna jord- och skogsbruk och förädlingsindustrin. Livsmedelssektorn står för ca 3 % av BNP och skogsbruket med förädlingsindustri för ca 5 %. 
 84 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 län kan dock vara stora. Få lantbruk i dessa delar av landet har sin huvudsakliga inkomst från jordbruket. 
 Villkoren för företagande skiljer sig mer mellan landets olika geografiska delar än mellan landsbygds- och tätortsområden. 
  
 5.1.2 
  
 De större företagen på landsbygden 
  
 Företag med fler än 50 anställda har cirka 50 000 anställda enbart i skogslänens landsbygdsområden och cirka 185 000 totalt i samtliga landsbygdsområden 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
 . En stor del av dessa företag är verksamma inom råvarubaserad produktion och tillverkning  
 (massa-, 
  pappers- och pappersvarutillverkning, energiintensiv kemiindustri och gruvindustri, utvinning av metallmalmer samt stål- och metallfram- ställning), vilket innebär att de finns inom områden där Sverige har en god kunskapsbas, samtidigt som denna kunskapsbas ofta måste betraktas som ensidig och därmed sårbar för yttre (globala) föränd- ringar. Efterfrågan på servicetjänster från mindre företag är ofta stor bland dessa större företag, vilket medför att de även ur denna aspekt har stor betydelse för företagsamheten på landsbygden. 
 Inom gruvnäringen har nedgången av antalet anställda avstannat. För närvarande pågår en utökning av näringens serviceinriktade underleverantörer, där antalet jobb ökar mycket snabbt. Efterfrå- gan på stål och andra konstruktionsmaterial från delar av Sydost- asien och Östeuropa, har lett till en intensiv jakt efter fler och större fyndigheter i Sverige 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
 , vilket på sikt kan leda till en viss stabilisering av arbetsmarknader – särskilt i perifera landsbygdsområden – men även till uppkomsten av nya och gamla tjänstenäringar. 
  
 5.1.3 
  
 Småföretagen 
  
 Glesbygdsverket slutförde under 2006 en omfattande studie av småföretagens villkor i gles- och landsbygder. Uppgifter och branschindelning i detta avsnitt är i hög grad hämtade från denna studie 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT 
 . Cirka 70 % av sysselsättningen i företag på landsbygden 
  
 2 
  
 TP PT  
 jfr. Glesbygdsverkets områdesindelning, ord och begreppsförklaringar i detta betänkande 
  
 3 
  
 TP PT  
 Cruz, Newman (2006) i  
 Fakta-Omvärld-Inspiration 
  Särskild Bilaga till landsbygds- kommitténs betänkande 
  
 4 
  
 TP PT  
 jfr. Glesbygdsverkets områdesindelning, ord och begreppsförklaringar detta betänkande, Glesbygdsverket (2006) småföretagandets villkor i gles- och landsbygder 
 85 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 finns i företag med  
 1–49 
  anställda, vilket totalt innebär ca 415 000 sysselsättningstillfällen 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT 
 . Särskilt de riktigt små företagen, solo- och mikroföretagen, är överrepresenterade i förhållande till tätorterna – speciellt i skogslänens inland. Det är dessutom mer än dubbelt så vanligt att företag på landsbygden drivs av ägaren själv, utan hjälp av anställda. En reaktion på de strukturella förändringarna är att nya näringar har vuxit fram på landsbygden 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT 
 . Besöksnäring, småskalig livsmedelsproduktion, träförädling och verkstadsindustri, men även typiska urbana näringar som företagstjänster, visar ökade sysselsättningsandelar 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT 
 . 
 Antalet sysselsatta i jordbruket uppgick år 2005 till cirka 174 000 personer, vilket är en ökning med ungefär 3,5 % jämfört med år 2003. Ökningen, som går emot den trend av minskat antal syssel- satta i jordbruket under en lång rad av år, måste dock tolkas med försiktighet på grund av de effekter som EU:s senaste jordbruks- reform haft på sysselsättningsstatistiken. Antalet kvinnor som var sysselsatta inom jordbruket uppgick år 2005 till knappt 60 200, vil- ket motsvarar drygt en tredjedel av det totala antalet sysselsatta. 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT  
 Cirka 87 % av jordbruksföretagen drivs som enskild firma. Efter- som jord- och skogsbrukssektorn generellt är ett område där jäm- ställdheten inte haft ett tillfredsställande genomslag behövs sär- skilda riktade insatser 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT 
 . De flesta av lantbruksföretagen är registre- rade på mannen, vilket medför att kvinnors företagande och sociala trygghetssystem inte uppmärksammas tillräckligt. Kvinnornas to- talinkomst är betydligt lägre än männens, men kvinnors inkomst av tjänst är i gengäld högre eftersom kvinnorna ofta har arbete utanför jordbruket. 
 Cirka 14 % av samtliga som arbetar på arbetsplatser på lands- bygden är sysselsatta med jord- och skogsbruk samt service till dessa näringar. Jordbruk är den verksamhet som enligt undersök- ningen har flest småföretag. De flesta som sysselsätts är de som enligt Glesbygdsverkets definition tillhör Övriga Sverige. 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT 
  
 Antalet jordbruksföretag som har en diversifierad verksamhet ökar mycket snabbt. Ökningen framhålls även från LRF. Av deras medlemsregister 2006 framgår att varje gård i genomsnitt drev 3,2 
  
 5 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket 
  
 6 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2002): Årsbok. 
  
 7 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2002): Årsbok. 
  
 8 
  
 TP PT  
 SCB (2006) Sysselsättning i jordbruket 2005, Sveriges officiella statistik, statistiska med- delanden JO 30 SM 0601 
  
 9 
  
 TP PT  
 Jfr. ovanstående 
  
 10 
  
 TP PT  
 jfr. Glesbygdsverkets områdesindelning, ord och begreppsförklaringar i detta betänkande 
 86 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 verksamheter. Omkring 3 400 företag med mer än 100 hektar åker bedriver i genomsnitt 5,6 verksamheter. Dessutom har 30 500 medlemmar rapporterat in cirka 69 000 näringsverksamheter som de ser som utvecklingsbara. 
 Småföretagen fördelade efter produktionsresurser 
 Traditionella branschindelningar ger en beskrivning av branschin- delning efter  
 vad  
 som produceras snarare än  
 hur  
 det produceras. Ett annat sätt att beskriva vilken typ av företag som finns i ett om- råde är att fördela företagen efter deras relativa användning av olika produktionsresurser. En indelning görs nedan mellan  
 arbets-, 
  ka- pital- respektive kunskapsintensiv produktion inom industri- re- spektive tjänstesektorn. 
 Relativt sett sysselsätts fler inom industrisektorn i landsbygds- områdena än i tätortsområden. Även jordbruket är en viktig för- sörjningskälla på landsbygden. Tjänstesektorn dominerar nästan helt i tätortsområden och sysselsätter 87 % av samtliga sysselsatta. Även i landsbygder är tjänstesektorn den sysselsättningsmässigt viktigaste, men dominansen är inte lika stor (motsvarande 63 % av den totala sysselsättningen). Koncentrationen av sysselsättningen till de olika tjänstenäringarna är med andra ord starkare i tätor- terna. 
 Den arbetsintensiva produktionen 
 Nästan hälften av de sysselsatta inom småföretagen på landsbygden arbetar i arbets- eller personalintensiva näringar (46 %). Andelen är något större i tätorter. 
 Den arbetsintensiva industrin (trävaror, gummi- och plastvaror, jord- och stenvaror, stål och metall, mineraler och övriga kemiska varor) är den enskilt viktigaste industriella näringen i såväl lands- bygder som tätorter. Även i tjänstesektorn märks särskilt betydel- sen av verksamheter med hög arbetsintensitet (bygg, hotell- och restaurang, parti- och detaljhandel). 
 87 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 Den kunskapsintensiva produktionen 
 Den kunskapsintensiva industri- och tjänsteproduktionen brukar framhållas som en särskilt stark tillväxtbransch där de moderna och snabbväxande företagen finns. Det finns dock enskilda landsbygds- områden som uppvisar stora avvikelser från de regionala genom- snittssiffrorna. 
 De kunskapsintensiva näringarna sysselsätter i genomsnitt en större andel i tätortsområden än utanför (41 % jämfört med 24 %). Sysselsättningsandelarna är störst i storstadsregionerna. De kun- skapsintensiva tjänsterna (främst finansiella tjänster och företags- service) är dock viktiga för sysselsättningen såväl inom landsbygder som tätorter. Även för kunskapsintensiv industriproduktion (till exempel förlag, maskinindustri, läkemedelsindustri) sysselsätts en större andel i tätorter än i landsbygder. Som exempel på lands- bygdssatsningar inom kunskapsintensiv produktion kan nämnas småskalig matproduktion i Jämtland, som genom samverkan mellan olika aktörer skapat ett framgångsrikt kluster kring matproduktion. Marknadsföring sker inte bara genom traditionella kanaler som handeln och mässor utan också genom restauranger och turist- företag i länet. Tillverkarnas kunskapsbehov samordnas av ett na- tionell resurscentrum kring småskalig matproduktion med goda internationella kontakter. En annan verksamhet är Gotlands sats- ningar på turism och design. Hultsfredsfestivalen med alla dess musikaliska företags- och utbildningsavknoppningar i Hultsfred är ett exempel på avancerad utveckling av musikindustrin. 
 Den kapitalintensiva produktionen 
 Kapitalintensiv industri  
 (massa-, 
 pappers-, 
  stål- och mineralindu- stri) återfinns främst i större företag. Bland de kapitalintensiva småföretagen på landsbygden sysselsätts endast någon enstaka pro- cent av det totala antalet sysselsatta i småföretag. 
 Ungefär ett av tio småföretag verkar inom kapitalintensiv tjäns- teproduktion (till exempel transport- och kommunikationsföretag) i såväl tätorter som på landsbygder. 
 88 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 5.1.4 
  
 Den offentliga sektorns betydelse 
  
 Den offentliga sektorn betyder mycket för både arbete och ser- 
  
 vice 
 TPF 
 11 
 FPT 
 . 
  
 Kommunerna är viktiga som arbetsgivare, särskilt för kvinnorna, där över 30 % arbetar inom områdena hälso- och sjukvård samt so- cial service. Eftersom kommunernas service i hög grad styrs av var befolkningen bor och verkar så koncentreras servicen i stor ut- sträckning till tätorterna. 
 I utredningen Färre kommuner 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT  
 belyses mindre kommuners problem ( 
  
 5.1.5 
  
 Arbetsmarknaden på landsbygden 
  
 I samtliga 85 svenska lokala arbetsmarknadsregioner  
 (LA-regioner 
  år 2004) finns inslag av tätorts- och landsbygdsområden. Även om det är möjligt att identifiera ett antal  
 LA-områden 
  med mer eller mindre karakteristiska landsbygdsegenskaper, så osynliggörs för det mesta landsbygder inom övriga områden 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT 
 . Den regionförsto- ring som den regionala utvecklingspolitiken utgår från är inte alltid möjlig att använda för landsbygdskommunerna, som inte sällan har alltför långt till områden med större branschbredd. 
 Mindre lokala arbetsmarknader har under en lång tid präglats av en minskande befolkning, utflyttning av ungdomar och ökad ge- nomsnittsålder, vilket ofta inte bara leder till en försämrad service- 
  
 11 
  
 TP PT  
 De undersökningar som refereras är båda utförda på kommunnivå. I kapitel Villkor för en fungerande vardag på landsbygden beskrivs hur den statliga verksamheten minskar på landsbygden och att antalet arbetsplatser i större utsträckning koncentreras. 
  
 12 
  
 TP PT  
 Hale, Snyder L. (2006): Färre kommuner. Om små kommuners problem och utmaningar, Ansvarskommitténs rapportserie, 
  
 13 
  
 TP PT  
 SOU 2003:29Mot en ny landsbygdspolitik. 
 89 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 nivå utan också till särskilda ekonomiska problem för ett stort antal mindre kommuner 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT 
 . 
 För att kunna försörja sig på landsbygden är det nödvändigt att anpassa sig till de lokala förutsättningarna och resurserna. Tidsbe- gränsade anställningsförhållanden och deltidssysselsättning har ökat i hela Sverige under  
 1990-talet. 
  Mångsysslare, kombinations- sysselsatta och egenföretagare har visserligen alltid varit mer eller mindre typiska inslag på landsbygden 
 TPF 
  
 15 
  
 FPT 
 , men dessa försörjningsfor- mer utgör i dag en större andel av arbetskraften och har på så sätt blivit en erkänd del av landsbygdens arbetsliv och arbetsmarknad. Det plats- och säsongsbundna företagandet kan till exempel vara mycket viktigt, inte minst inom turistnäringen. Eftersom samhäl- lets regelverk inte i tillräcklig omfattning är anpassat till denna typ av företagande anser Landsbygdskommittén att regelverket bör ses över i syfte att underlätta säsongsföretagande och kombinations- sysselsättning. Även trygghetssystemen som socialförsäkring och arbetslöshetsersättning behöver i utökad utsträckning anpassas till dessa förutsättningar. Utifrån dessa utvecklingstendenser kan man diskutera hur landsbygdens arbetsmarknad förändras i ett centrum-  
 periferi-perspektiv. 
  Det finns landsbygder som på grund av sin närhet till större städer inte nämnvärt skiljer sig från stadens möj- ligheter och utbud 
 TPF 
  
 16 
  
 FPT 
 . Boende i sådana landsbygder är en del av en Stanley arbetsmarknadsregion och får därmed en mer eller mindre Stanley försörjningsstrategi. 
 Å andra sidan finns landsbygder som på grund av sina avstånd till större städer ofta har ett relativt litet utbud av arbetstillfällen. För att kunna försörja sig krävs det ofta särskilda strategier som måste utgå från lokala förutsättningar 
 TPF 
  
 17 
  
 FPT 
 . Mellan dessa motpoler finns en glidande skala, där urbana och rurala försörjningsstrategier över- lappar varandra 
 TPF 
  
 18 
  
 FPT  
 och finns i båda miljöerna  
 TPF 
  
 19 
  
 FPT 
 . 
  
 14 
  
 TP PT  
 Hale, Snyder L. (2006): Färre kommuner. Om små kommuners problem och utmaningar, Ansvarskommitténs rapportserie, 
  
 15 
  
 TP PT  
 Ds 1989:22 Urbaniserad glesbygd. 
  
 16 
  
 TP PT  
 Christensen (2003): Landsbygden som resurs. KSLA Tidskr. 142:25. 
  
 17 
  
 TP PT  
 Nash (2005): Från arbetsgemenskap till fritidsgemenskap. Den svenska landsbygdens omvandling ur Locknevis perspektiv. Doctoral Thesis 2005:3. SLU. 
  
 18 
  
 TP PT  
 Forsberg G. (1997): Att förstå den nya landsbygdens mosaik. i: Lokal utveckling för regional omvandling. SIR, Vaughn (red). Rapport 100. 
  
 19 
  
 TP PT  
 Persson L. O. och Contreras U. (1995): Microregional Fragmentation. Contrasts Between a Welfare State and a Market Economy.  
 Physica-Verlag. 
  
 90 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 Könsuppdelad arbetsmarknad 
 Det existerar en tydlig könsuppdelning av arbetsmarknaden. Över 30 % av kvinnorna på landsbygden arbetar inom näringsgrenen hälso- och sjukvård, socialtjänst med mera, samtidigt som cirka  
 23–31 
  % 
 TPF 
  
 20 
  
 FPT  
 av männen är sysselsatta inom näringsgrenen tillverk- ning, utvinning av mineral och liknande. Motsvarande tendens finns i hela landet, men mönstret är till vissa delar tydligare på landsbygden. Dominansen av vissa sektorer på landsbygden för både män och kvinnor innebär också en stor utmaning i ljuset av globalisering och minskad offentlig sektor, inte minst för att förut- sättningarna för strukturomvandling ofta är sämre på landsbygden än i befolkningstäta områden. 
 Matchningen på arbetsmarknaden 
 I många glesbygdskommuner finns problem när det gäller den så kallade matchningen 
 TPF 
  
 21 
  
 FPT  
 på arbetsmarknaden. Det hänger samman med att den lilla arbetsmarknaden ofta representerar relativt få branscher och ett begränsat antal företag vilket leder till låg rörlig- het och därmed få möjliga arbetsrelationer. Problemet är dubbelt: arbetsmarknaden ska tillgodoses med speciell kompetens samtidigt som det finns problem med hög arbetslöshet. Det finns dock gles- bygdskommuner 
 TPF 
  
 22 
  
 FPT  
 som är lysande undantag, till exempel Åre, Malå och Robertsfors, vilket får tillskrivas den positiva näringslivsut- vecklingen på dessa platser. 
 Av de 22 glesbygdskommunerna är det bara Åre som har en lägre andel ungdomsarbetslöshet än riket mätt i december 2005. För att de ungdomar som bor på landsbygden ska kunna matcha de behov av arbetskraft som finns är utbildningssystemets utformning mycket betydelsefull. Se kapitel: Kompetens, lärande och forsk- ning. 
  
 20 
  
 TP PT  
 Avser glesbygd resp. landsbygdsområden enligt Glesbygdsverkets områdesindelning 
  
 21 
  
 TP PT  
 Matchningen avser i detta sammanhang balans mellan utbud och efterfrågan av arbetskraft  
 22 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverkets PM om arbetsmarknad i glesbygd 
 91 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 5.1.6 
  
 Problem 
  
 Några hot mot landsbygdens näringsliv och arbetsmarknad kan sammanfattas på följande sätt: 
 Nedläggningen av äldre och traditionella företag på landsbyg- den har inte tillräckligt snabbt ersatts av nya företag inom mer framtidsinriktade och expansiva näringar. 
 Infrastrukturen förlorar i kvalitet och kapacitet, vilket försäm- rar möjligheterna att ställa om landsbygdens ekonomi. 
 Den globaliserade ekonomin riktar i huvudsak fokus mot större tätorter och den starkt växande privata tjänstesektorn. 
 Utbildningssystemet förmår inte fånga upp landsbygdens ut- bildningsbehov på ett flexibelt sätt. 
 Matchningen på arbetsmarknaden mellan tillgång och efterfrå- gan på arbetskraft är inte tillfredsställande. Problemet är gene- rellt, men hindren är större med större gleshet. 
 Landsbygdens kapitalbehov tillgodoses inte på rimliga villkor. 
  
 5.1.7 
  
 Möjligheter 
  
 Det finns flera omständigheter och förändringar som håller på att ge landsbygden nya och mer positiva framtidsutsikter knutna till företagande och arbetsmarknad. Några av dessa är: 
 Den snabbt växande livsmedelsindustrin i vissa delar av landet, där produkterna ofta är kraftigt nischade mot exklusiv kvalitet och stark lokal efterfrågan, exempelvis naturbeteskött från Närke samt kaprifolkött i Bohuslän. 
 Den växande efterfrågan av förnyelsebar energiproduktion och utvecklingen av den gröna näringen. 
 Den glesbebyggda miljön i många landsbygdsområden har allt mer blivit en tillgång. Tystnaden och den relativa orördheten av stora naturområden attraherar fler och fler människor och har blivit en del av den expansiva besöksnäringen. Turismen är en av de privata tjänstenäringar som växer snabbast i världen. Den växer också på svensk landsbygd. 
 Enskilda människors initiativ, byalag, intresseföreningar och andra folkrörelser och organisationer skapar framtidstro och står för en ökande del av det nya entreprenörskapet. Exempel är driften av traditionell offentlig service i samverkan med 
 92 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 kommunerna samt utvecklingsarbetet inom den framväxande sociala ekonomin. 
 Många kommuner är i ökad utsträckning arbetet med att stödja en förändring av landsbygdens näringsliv med stöd av offentliga insatser och ideellt präglade utvecklingsinitiativ. 
 Det är i dag vanligt att familjer, främst barnfamiljer, flyttar till närbelägen landsbygd utanför större städer. Där växer befolk- ningen tack vare bland annat lägre bostadskostnader samt till- gång till lättillgänglig natur och inte minst fastigheter med ut- rymme för hästverksamhet. 
 Familjer från andra länder bosätter sig på svensk landsbygd. Inflyttningen från bland annat Nederländerna till Västmanland, Närke, Öland och Värmland är ett sådant tecken. Dessa flytt- ningar är ofta förenade med entreprenörsinitiativ på den nya hemorten. (Se lokala exempelsamlingen). 
 Utbyggnaden av  
 IT-kommunikationerna 
  har stor betydelse för landsbygdens konkurrensförmåga när det gäller nya tjänste- och tillverkningsgrenar. 
 De regionala högskolorna har potential att erbjuda relevant högre utbildning i flexibla former i lärcentrum, som är en viktig del av det flexibla lärandet. 
 Kommunerna samverkar mer och mer över hela landet med syftet att höja gymnasieutbildningens kvalitet, stärka och ratio- nalisera den tekniska servicen och höja kvaliteten på det lokala näringslivsfrämjande arbetet. 
  
 EU-marknaden 
  visar ett ökande intresse för högkvalitativa livs- medel och svensk design inom bland annat  
 snickeri-, 
  trähus- och möbelbranscherna. 
  
 5.1.8 
  
 Fördjupa kunskapen om landsbygden 
  
 Landsbygdens sociala, ekonomiska och miljömässiga utveckling har stor betydelse för hela Sverige. Det gäller livsmiljön på landsbygden och de möjligheter till utveckling inom näringsliv och arbetsmark- nad som finns såväl i befintliga verksamheter som inom nya expan- derande områden. Landsbygdens ekonomi skiljer sig från de omgi- vande tätorternas/storstädernas – men det finns också många lik- artade och generella frågor. För att se den potential och de möjlig- heter som finns måste kunskapen om detta öka. 
 93 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 Den regionala utvecklingspolitiken måste utveckla en fördjupad landsbygdsdimension och landsbygdsdimensionen måste göras tydlig inom alla olika politikområden som har betydelse för lands- bygden. 
 Forskningen och kunskapen om landsbygden måste förbättras. EU och Landsbygdsprogrammet betonar vikten av uppfölj- ning/utvärdering och länkar till forskningen. Landsbygdsforsk- ningen i Sverige är i dag relativt tunn, splittrad och saknar starka miljöer. 
 TPF 
  
 23 
  
 FPT  
 De myndigheter som arbetar med de ekonomiska förhål- landena, till exempel Glesbygdsverket, Jordbruksverket, SCB, Nu- tek och ITPS, måste ges uppdrag att på ett ännu mer aktivt sätt se till att kunskap om landsbygdens ekonomiska förutsättningar och potential redovisas och förmedlas på ett korrekt och informativt sätt. Se även kapitel Kompetens, lärande och forskning. 
 Finansiella institutioner, som i dag i hög utsträckning är kon- centrerade till regionala centra och storstadsområden, måste nå ökad kunskap om landsbygdens förutsättningar och positiva po- tentialer Det finns skäl att tro att många av de svårigheter som landsbygdsföretag möter beror på okunskap hos dessa. 
 TPF 
  
 24 
  
 FPT 
  
 Kommuner måste uppmärksamma och medverka till att före- tagsklimatet på landsbygden främjas genom näringslivspolitiska insatser. I dag är bilden splittrad. Det finns kommuner som arbetar mycket aktivt med frågorna, men det finns också kommuner som inte ägnar landsbygdens företagande och sysselsättning tillräcklig uppmärksamhet. 
  
 5.2 
  
 Intensifiera utbyggnaden av infrastruktur för transporter, tele och IT 
  
 Infrastruktur i form av bra järnvägar, bilvägar, båt- och flyglinjer samt  
 IT-system 
  är nödvändig för att det ska vara möjligt att frakta varor, pendla till arbete och studier och utveckla företagandet i skilda regioner. Utan en välutvecklad och miljömässigt genomtänkt infrastruktur kan inte utbytet och samverkan mellan stad och land och inom landsbygden vare sig utvecklas eller fungera. 
  
 23 
  
 TP PT  
 SOU 2003:29, Mot en ny landsbygdspolitik 
  
 24 
  
 TP PT  
 jfr. Cook, Robinson (2006) Kapitalförsörjning på Landsbygden i Särskild Bilaga till lands- bygdskommitténs betänkande 
 94 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Förbättra förutsättningar för företag och entreprenörer på landsbygden genom avsevärd förstärkning som möjliggör aktiv användning av allsidig infrastruktur i form av kommunikationer och  
 IT-system. 
  Den offentliga sektorn har ett särskilt ansvar för gles- och landsbygd. 
 Den infrastruktur som fungerar relativt väl på landsbygden funk- tionellt sett är telekommunikationerna samt delar av väg- och järn- vägsnäten. På andra områden finns brister som hindrar en positiv utveckling av landets mindre tätbebyggda områden. 
 En orsak till de påtagliga brister som finns är att olika kommu- nikationssektorer tillåts att konkurrera med varandra på olika vill- kor. Det finns inte heller någon övergripande samplanering av lo- giskt sammanhängande kommunikationssystem, vilket i första hand missgynnar landsbygdsbefolkningen. Ett exempel är svårig- heterna att samordna turlistor mellan olika trafikutövare. Effek- terna kan bli långa väntetider vid knutpunkterna eller bristfälliga anslutningar. 
 En annan brist är att de offentliga investeringsmedlen som regel missgynnar mindre trafikerade vägar trots att dessa kanske utgör ett områdes enda kontaktlänk till den omgivande regionen. 
  
 5.2.1 
  
 IT som utvecklingsfaktor på landsbygden 
  
 Professor King har på kommitténs uppdrag beskrivit IT:s påverkan på landsbygdernas förutsättningar 
 TPF 
  
 25 
  
 FPT 
 . Det troliga scenariot är ökad urbanisering, men han ser några faktorer som skulle kunna vända en sådan utveckling. En sådan möjlighet gäller Internets be- tydelse för näringslivet: 
 Med Internet kan även en glest befolkad landsbygd ha en rimlig servicenivå, såväl vad gäller medborgare som näringsliv. Inte minst har Internet betydelse för besöksnäringen i alla dess dimensioner och i den mån landsbygden kan erbjuda attraktiva besöks- och mötesplatser kan den bli en del av Sverige som mötesplats. Detta gäller knappast den svenska landsbygden som helhet, utan kräver 
  
 25 
  
 TP PT  
 Baker, Moses (2006) se även Landsbygdskommitténs rapport Fakta – Omvärld – Inspiration 
 95 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 fokuserade satsningar på områden som gärna kombinerar tillgångar av värde för såväl tillverkningsindustrin som besöksnäringen. 
 Baker ser också möjligheter i nya mönster för boende och arbetsliv om storstäderna utvecklas på ett negativt sätt genom hög arbetslöshet, segregering och långa arbetsresor: 
 I jämförelse med sådana städer kan landsbygden erbjuda rikare möjligheter till ett meningsfullt liv. Med detta i åtanke kan staten välja att driva en politik som innebär medvetna satsningar på lands- bygden i avsikt att gå emot marknadens krafter. Frågan är hur stora sådana, inåtvända, satsningar vi mäktar med. Landets globala kon- kurrenskraft kräver ju samtidigt mer utåtriktade satsningar på upp- byggnaden av städerna, de globaliserade handelsplatserna, och en internationell verksamhet. 
  
 5.2.2 
  
 Transportbidragets betydelse 
  
 Transportbidraget infördes under  
 1970-talet 
  inom ramen för den statliga regionalpolitiken. Stödet ska underlätta för företag med relativt stora transportkostnader. Bidraget utgår till företag i de fyra nordligaste länen. Bidrag kan exempelvis lämnas till så kallade intratransporter till företag inom stödområdet – det gäller främst råvaror och halvfabrikat – där målet är att vidareförädla egen pro- duktion. Det utgår till elva uppräknade branscher, till exempel lä- kemedel, gummivaror, plast, verkstad och sportvaruindustri. Transportbidraget har allmänt sett haft en större accept hos även  
 icke-stödföretag 
  jämfört med andra statliga regionala stöd. 
 Glesbygdsverket konstaterar i sin utredning om småföretag att dagens utformning inte tillgodoser kvinnors företagande eller tjänsteföretag som agerar över stora marknader. De föreslår ett persontransportbidrag för små företag i norra Sveriges inland så att företagen kan marknadsföra sig bättre, skapa fler kundkontakter och utveckla bättre relationer till centrala myndigheter. 
 96 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 5.3 
  
 Stimulera landsbygdsföretagen att utveckla sin verksamhet 
  
 Landsbygdsföretagen inom många branscher är relativt små. Samti- digt lever de i en miljö där det sociala förtroendekapitalet och de lokala nätverken är starka. Då behövs regelsystem som utgår från denna företagsgrupps specifika behov. Den generella lagstiftningen är ofta anpassad efter de stora företagens verksamhet. Det medför en ofta helt onödig byråkrati för landsbygdens småföretag, som man sökt kompensera med olika stöd. 
 Om medvetna och kraftfulla satsningar i stället görs på småfö- retagens infrastrukturplattform får företagen själva en större egen drivkraft och ett minskat beroende av olika stödbeslut från den offentliga sektorn. Ett exempel på företag som bildats för att un- derlätta för små entreprenörer att kunna komma igång med sin verksamhet är Bolagsbolaget (se lokala exempelsamlingen). 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Stärk landsbygdsföretagens möjligheter att utveckla sin verk- samhet. Viktiga områden är: generationsskiften, kompetensför- sörjning, finansierings/investeringsmöjligheter, innovation/FoU samt vidgade marknader och marknadskunskaper Landsbygds- företagens möjligheter till kapitalförsörjning måste särskilt uppmärksammas. 
  
 5.3.1 
  
 Underlätta för generationsskiften 
  
 Den demografiska utvecklingen gör att stora befolkningsgrupper  
 (40-talisterna) 
  inom en snar framtid kommer att gå i pension. Samtidigt är små företag känsligare för generationsskiften än större företag med annan ägarstruktur. Eftersom småföretagandet och särskilt de mycket små företagen (solo- och mikroföretagen) är vanligare på landsbygden än i tätorter, kan problemet bli större på landsbygden. Utflyttningen av unga människor från landsbygden påverkar också befolkningens ålderssammansättning. Enligt upp- gifter från Jordbruksverket var medianåldern för jordbrukare år 
 97 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 2003 53 år.  
 TPF 
  
 26 
  
 FPT 
 Av den majoritet av jordbrukare, som driver sitt före- tag som enskild firma, var år 2005 över 30 % äldre än 60 år 
 TPF 
  
 27 
  
 FPT 
 . 
 Dessutom stiger jordbrukarnas ålder med minskande areal åker och äng. Att lantbrukare har högre medelålder än andra företagare hänger också samman med att skifte ofta sker först när en genera- tion drar sig tillbaka och rörelsen överlåts till nästa generation. Det har också varit svårt att locka till sig unga företagare, vilket kan bero på bristande lönsamhet inom vissa produktionsgrenar av jord- bruket. 
 TPF 
  
 28 
  
 FPT 
  
 Nutek gjorde år 2004 en utredning om generationsskifte i små företag. 
 TPF 
  
 29 
  
 FPT  
 Problembilden ser enligt utredningen i korthet ut så här: 
 Det viktigaste problemet vid generationsskiften är att företags- ledarna inte förberett sig tillräckligt. Av de företagsledare som övertagit sina företag genom arv eller gåva har detta skett helt ge- nom arv i 25 % av fallen. Detta visar att ett generationsskifte inte hann genomföras under överlåtarens livstid. 
 Enkäten till företag i riskgruppen 
 TPF 
  
 30 
  
 FPT  
 visar att 63 % av företagsle- darna i riskgruppen inte har vidtagit några åtgärder alls för att un- derlätta ett kommande ägarskifte. Endast hälften av företagsledarna anser sig veta hur de skall gå till väga för att hitta en lämplig köpare av företaget. 
 Att en del företag inte är attraktiva att ta över för nya ägare beror på att de inte är lönsamma eller att de i hög grad är beroende av ägaren. 
 I små orter kan även nedläggningen av små företag bidra till en försämrad lokal service och försämrad arbetsmarknad, vilket kan bidra till ytterligare befolkningsminskning på sikt. 
 Generationsskiften kan också innebära något positivt. En ny fö- retagsledare kan ofta förbättra förutsättningarna för företagets långsiktiga utveckling. 
 Generationsproblematiken är en fråga som gäller generellt för småföretagen. 
 Nuteks utredningsgrupp angav vissa förslag till åtgärder för att underlätta generationsväxling: 
  
 26 
  
 TP PT  
 Jordbruksverket (2005), Tekniskt underlag för nytt landsbygdsprogram  
 2007–2013 
 27 
  
 TP PT  
 Jo34SM0601 
  
 28 
  
 TP PT  
 Se ovan 
  
 29 
  
 TP PT  
 NUTEK, (2004) Generationsskiften i företag, Rapport B 2004:2 
  
 30 
  
 TP PT  
 Med företag i riskgruppen avses företag som kan förväntas genomgå generationsskiften de närmaste åren. Riskgruppen består av företag som uppfyller ett antal kriterier: 
  
 - 
  
 Företag som ägs till minst hälften av företagsledaren 
  
 - 
  
 Företagsledaren är minst femtio år 
  
 - 
  
 Företag med mellan 2 och 49 heltidssysselsatta 
  
 98 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 Stimulera ägarbyte genom att utveckla program som innehåller  
 informations-, 
  utbildnings- och rådgivningsinsatser riktade till företagsledare som börjar närma sig pensionsåldern samt stöd till marknadsplats för köpare och säljare av småföretag. 
 Samla statliga insatser hos en nationell aktör. Lokala och regio- nala aktörer bör anlitas för att anordna informationsmöten, rådgivning till enskilda företag och andra aktiviteter på lokal och regional nivå. 
 Stimulera personer som vill starta och driva företag att även ta över befintliga företag. 
  
 5.3.2 
  
 Säkra tillgången till kompetens 
  
 Den smala branschbredden på små arbetsmarknader medför att det ofta är besvärligt att kunna besätta tjänster med rätt kompe- tens. Problemet kan inte generellt avgränsas till en viss sorts eller några yrkeskategorier eftersom efterfrågan ofta kan gälla enstaka befattningar/tjänster. Den kompetens som efterfrågas skiljer sig också mellan orter, konjunkturer och säsonger. 
 Av Glesbygdsverkets intervjuundersökning 
 TPF 
  
 31 
  
 FPT  
 framkommer att brist på arbetskraft med rätt kompetens är ett vanligt problem för företag på landsbygden. En svårighet för ansvariga utbildare (hög- skolor, kommuner, länsarbetsnämnder) kan vara att den efterfrågan på arbetskraft som finns ofta gäller ett fåtal anställningar och att de behov som finns upplevs alltför konjunkturbetonade och därige- nom kortsiktiga. Arbetsmarknadspolitikens regelverk är inte heller alltid anpassat till landsbygdens förutsättningar. När arbetsmark- naden är mindre och branschbredden smalare blir behovet av att ha beredskap att rätt kunna matcha arbetskrafts – och arbetsplatsut- bud strategisk. 
 Glesbygdsverket drar bland annat följande slutsatser 
 TPF 
  
 32 
  
 FPT 
 : En lång- siktighet i såväl närings- och arbetsmarknadspolitik som forskning och utbildning behövs för att utnyttja den potential som finns i landsbygder i form av att utveckla nischverksamheter inom framför allt de näringar som bygger på landsbygdernas resurser: skog, mi- neraler, jord och natur samt hantverk. 
 Ett mer flexibelt, behovs- och efterfrågestyrt utbildningssystem måste utvecklas. Det kräver att infrastrukturen för vuxnas lärande 
  
 31 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket, (2006) Småföretagandets villkor i lands- och glesbygder  
 32 
  
 TP PT  
 Se ovan 
 99 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 blir en angelägenhet för flera politikområden och att samordning sker på lokal nivå. 
  
 5.3.3 
  
 Säkra landsbygdens kapitalförsörjning 
  
 Många landsbygdsföretag har problem med kapitalförsörjningen. Ofta kan det vara svårt att få lån under företagets startperiod. Ett annat problem är att bankerna bedömer att risken är högre och därför kräver högre räntor. Den säkerhet i form av fastigheter som företagaren kan erbjuda sig att belåna har ett så lågt värde att ban- Brown inte vågar låna ut med detta som säkerhet. 
 TPF 
  
 33 
  
 FPT 
  
 Glesbygdsverket konstaterar i sin undersökning om kapitalbe- hovet på landsbygden, 
 TPF 
  
 34 
  
 FPT  
 att problemen är större i norra Sveriges landsbygder än i sydvästra Sverige. Den låga värderingen av fastig- heter gör situationen svårare. 
 SmåKom 
 TPF 
  
 35 
  
 FPT  
 noterar i sin beskrivning av kredit- och kapitalmark- naden att servicen till småföretagen försämrats i och med att lokala bankkontor lagts ned, minskat sin servicegrad eller krympt till- gången till högkompetent personal. 
 Nutek har belyst företagens behov av kapital i flera utredningar 
 TPF 
  
 36 
  
 FPT  
 och KSLA berör problemen i en särskild utredning 
 TPF 
  
 37 
  
 FPT 
 . 
 Befintliga rapporter är inte helt entydiga, men problemen med att få fram erforderliga krediter på landsbygden överväger enligt de flesta bedömare 
 TPF 
  
 38 
  
 FPT 
 . Ett tydligt tecken på dagens brister är framväxten av lösningar med medlemsbanker, till exempel JAK- och EKO- bankerna, samt regionala kreditgarantiföreningar. 
 De regionala kreditgarantiföreningarna är särskilt intressanta att studera sedan deras verksamhet börjat fungera på allvar. 
 Kreditgarantiföreningar är även vanliga i många Europeiska län- der. Nu har de också börjat fungera i Sverige. Näringsliv, organisa- 
  
 33 
  
 TP PT  
 Harris (2006), Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare se Fakta – omvärld – inspiration – underlagsrapporter till Landsbygdskommittén 
  
 34 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket, (2006)Småföretagandets villkor på gles- och landsbygder 
  
 35 
  
 TP PT  
 SmåKom (2005), se rapport Landsbygdens brist på  
 krediter-slump 
  eller medveten policy? samt så kan landsbygdens finansiella infrastruktur byggas upp.( Småkom är ett nationellt nätverk för befolkningsmässigt små kommunersmå kommuner) 
  
 36 
  
 TP PT  
 jfr. Nutek (2005) Företagens villkor och verklighet. Rapport 2005:10, Nutek (2002), Före- tagens villkor och verklighet Nutek (2003) Tillväxt i småföretag B 2003:4, Nutek (2006) Kapitalförsörjning i småföretag 
  
 37 
  
 TP PT  
 Kungliga Skogs- och Lantbruksakademin KSLA (2003), Kapital för Landsbygdsföretagare KSLAT nr 4:2003, 
  
 38 
  
 TP PT  
 Harris (2006), Kapitalförsörjning för landsbygdsföretagare se Fakta – omvärld – inspiration – underlagsrapporter till Landsbygdskommittén 
 100 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 tioner, kommuner och stat går in som garanter för företagens ka- pitalförsörjning och stöd till ledningsfunktioner. Resultaten har i många fall blivit ett starkt företagande och entreprenörskap med en ökad sysselsättning som följd. Konceptet är välbeprövat och fram- gångsrikt i hela världen. Intresset för att bilda kreditgarantiföre- ningar har ökat i hela landet. Ett antal kreditgarantiföreningar har bildat paraplyorganisationen Sveriges Kreditgarantiförening. Värmlands Kreditgarantiförening var den första föreningen som lämnade kreditgaranti, (se den lokala exempelsamlingen). Genom ett brett partnerskap bestående av 180 aktörer med bland annat kommuner, bankkontor, fackliga organisationer, näringslivsorgani- sationer och flera företagare har möjligheter till kreditgarantier på 180 miljoner kronor hittills skapats. 
 TPF 
  
 39 
  
 FPT 
  
 Det är också tydligt att strukturförändringar inom banksektorn har medfört att kunskapen om landsbygden minskat hos bankernas personal. Williams studier 
 TPF 
  
 40 
  
 FPT  
 visar att företag som finns i orter med lokala bankkontor ofta har bättre möjligheter till företagskrediter. I Finland är dessa förhållanden av mindre vikt efter det att systemet med Finnvera skapades för ett antal år sedan. Där går den statliga institutionen in och ger kreditgarantier för banklån till småföretag i både tätorter och landsbygden. Det regionalpolitiska stöd som ka- naliseras via Finnvera gör bankernas verksamhet mindre riskfull och de har därför en omfattande utlåning till nya och etablerade aktörer. Andelsbankernas 
 TPF 
  
 41 
  
 FPT  
 stora kontorsnät på landsbygden gör dessa banker till en viktig aktör för landsbygdens ekonomiska sta- bilitet. 
 Under den senaste tiden har några förändringar genomförts, eller är planerade, som har betydelse för landsbygdens framtida försörj- ning av kapital. Det gäller i första hand följande sakförhållanden 
 TPF 
  
 42 
  
 FPT 
 : 
 Förmånsrättsreglerna 
 TPF 
  
 43 
  
 FPT  
 ska enligt beslut under vårriksdagen 2006 i stort återställas till de regler som gällde före föränd- 
  
 39 
  
 TP PT  
 Sveriges Kreditgarantiföreningar och Nutek i samverkan (2006), Inbjudan till Konferens, Kreditgarantiföreningar – Kreditmodell som växer starkt i Europa, nu i Sverige 
  
 40 
  
 TP PT  
 Småkom (2005) Landsbygdens brist på krediter – slump eller medveten policy. Enkät till näringslivschefer och ekonomichefer. Så kan landsbygdens finansiella infrastruktur byggas upp (2005) 
  
 41 
  
 TP PT  
 Finlands motsvarigheten till de svenska, fria, lokala sparbankerna  
 42 
  
 TP PT  
 Småkom (2006) Styrelserapport 
  
 43 
  
 TP PT  
 Förmånsreglerna reglerar i vilken ordning som borgenärer får betalt när en kredittagare gått i konkurs. Enligt nuvarande regler ersätter bl.a. företagsinteckning det som vi tidigare kallade företagshypotek, vilket tillsammans med vissa andra förändringar medför försämrade villkor för bankerna  
 –säkerhetsmassan 
  minskas. 
 101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 ringen 2003. Det innebär att säkerheterna i företagen kan bli dubbelt värda mot i dag. 
 Sedan i november 2005 har Grant fått ökade möjligheter att ge kreditgarantier för att stimulera småföretagens marknadsinsat- ser. 
 I förberedelsearbetet för de kommande  
 EU-programmen 
  för regional utveckling och landsbygdsutveckling finns möjlighe- ten att ta hjälp av det så kallade  
 Jeremie-programmet. 
  Det öpp- nar för ett ökat  
 EU-stöd 
  till skapandet av lokala och regionala finansieringsformer. 
 Redan i dag stödjer EU via Europeiska Investeringsbanken bl.a. Kreditgarantiföreningarnas grundkapital i Sverige. 
 Statens Bostadskreditnämnd har i februari 2006 lämnat ett för- slag till regeringen om utökade kreditgarantier till bostäder på landsbygden. Nämnden föreslår att garantibeloppet ska höjas till 1,5 miljoner SEK. 
 Landsbygdskommitténs samlade bedömning är att frågor om ka- pitalförsörjning är av strategisk betydelse för landsbygdens utveck- ling. I det fortsatta arbetet bör följande frågor prioriteras: 
 Stöd lokala och regionala lösningar som utgår från de behov och förutsättningar som finns i glesbebyggda områden och som bygger på samverkan mellan privata och statliga insatser och EU: s strukturfondsmedel. 
 Stimulera framväxten av nya former för kapitalförsörjning och ett bredare utbud av alternativa lösningar. Gör det möjligt att skapa lokala sparformer som tillgodoser personers intressen att spara lokalt för lokal utveckling, exempelvis kreditgarantiföre- ningar. 
 Stärk forskning om kapitaltillgångens betydelse för tillväxten och förbättra statistik som beskriver den geografiska fördel- ningen av utlåningen, speciellt till landsbygdsbaserade företag. 
  
 5.3.4 
  
 Stimulera innovativa processer i glesa miljöer 
  
 Många av landsbygdens företag verkar i en miljö som med stöd av sin mångsidighet, kultur och sina sociala relationer kan kompensera flera av de nackdelar som finns genom avsaknaden av de storleks- fördelar som den tätare miljön för med sig, I glesa strukturer präg- las innovationssystemet i hög grad av personrelationer, eftersom 
 102 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 egenföretagande och företag med någon enstaka anställd är särskilt vanligt. En stark platsidentitet tillsammans med starka externa nätverk, ger en bygd dess utvecklingspotential (Johannisson 2002). Det är ett synsätt som lyfter fram det starka lokalsamhället 
 TPF 
  
 44 
  
 FPT 
 . 
 Dagens forskning utgår mestadels från ett allmänt perspektiv. Frågan om och hur landsbygdens entreprenörskap skiljer sig från annat entreprenörskap riskerar att bli obesvarad. Konsekvenser och möjligheter som ges av faktorer som globaliseringen, världshandeln och konkurrens från låglöneländer är avgörande för de svenska fö- retagens utveckling och kanske för landsbygdens företag i särskilt stor utsträckning. Även den fysiska miljö som präglas av det bru- kade landskapet och dess samband med sociala relationer och infra- struktur är ett område som utgör sådan särskildhet att den behöver en särskild forskning 
 TPF 
  
 45 
  
 FPT 
 . Parallellt med Landsbygdskommitténs upp- drag att utarbeta förslag till en långsiktig strategi för hållbar lands- bygdsutveckling finns uppdraget att utvärdera SLU:s sektorsroll och uppdrag till Walton att utarbeta en forskningsstrategi. De tre uppdragen sammanfaller i tid. (Se kapitel om Kompetens, lärande och forskning). 
 Landsbygdskommitténs utgångspunkt är att det ska finnas en forskning som är strategisk för den ekonomiska utvecklingen på landsbygden. Forskningen kan klarlägga orsakssamband och stödja landsbygdsföretagen genom kontakter och samråd. Den kan också medverka till att det skapas ett klimat som gynnar innovationer. 
 Professor emeritus Dixon pekar på följande faktorer för att främja landsbygdens utveckling: 
 TPF 
  
 46 
  
 FPT 
  
 Kombinera högteknologiskt innovationstänkande med förstå- else för lokala kulturer, socialt kapital och informell ekonomi. Det är i de intelligenta kombinationerna som en framtid för en aktiv landsbygd ligger. 
 Uppmuntra entreprenörer och idémänniskor. 
 Näringslivsutveckling som bygger på industrisamhällets main- stream, alternativt underleveranser till denna, måste bedömas med stor skepsis, mot bakgrund av globalisering och avindust- rialisering. 
 Undersök möjligheten att kombinera globaliseringens möjlig- heter med lokala kulturer och traditioner. 
  
 44 
  
 TP PT  
 SOU 2003:29 Mot en ny landsbygdspolitik 
  
 45 
  
 TP PT  
 Se ovanstående 
  
 46 
  
 TP PT  
 Ingelstam, L inlägg på forskningsseminarium i jan 2006, jfr. En strategi för landsbygds- forskning, Särskild rapport till landsbygdskommitténs betänkande 
 103 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utgå från en bred syn i arbetet med näringslivsutveckling på landsbygden. 
 Innovation i glesa strukturer 
 Innovationer har avgörande betydelse för utvecklingen av företag, sektorer och regioner. Det finns också ett stort utbud av nationella och internationella utredningar och forskningsrapporter som bely- ser innovativa företag, innovationsprocesser eller innovationssy- stem på olika geografiska nivåer, oftast i täta urbana, teknologi- och forskningsintensiva miljöer. Landsbygden får ofta ganska liten uppmärksamhet. Genom landsbygdsprogrammet kan dock innova- tiva insatser på landsbygden stimuleras. 
 Insikten om att innovationer måste ses i ett bredare perspektiv är utgångspunkten i två nordiska undersökningar som publicerades år 2004 och 2005 
 TPF 
  
 47 
  
 FPT 
 . Studierna är inriktade mot innovativa företag inom traditionella branscher och mogna industrier i den nordiska periferin. Även företag i dessa landsdelar behöver innovationer för att behålla sin position, inta nya marknader eller stå emot konkur- rens bättre. Den refererade ISP – studien (Innovation Systems and the Periphery Nordic innovations Centre)har till syfte att påvisa likheter och mönster inom innovativa företag på landsbygden. De generella slutsatserna är att innovationssystemen inte är annor- lunda i perifera områden. De kan snarare karaktäriseras av en hög komplexitet för inblandade aktörer och nätverk. 
 Institutionella stödaktörer värderas ofta lägre än personliga kontakter med familjemedlemmar, vänner och grannar. Hela stöd- systemet uppfattas som mycket invecklat. Att företagen i första hand litar på sig själva och har ett utvalt nätverk tyder mer på att företagen i periferin är mer sårbara. Kommuners roll anses för det mesta som positiv, vilket särskild betonas i perifera landsbygder. De små företagen etablerar sina nätverk först och främst på regio- nal nivå. De mest innovativa företagen och de större företagen har dock ofta internationella kontakter. Personliga kontakter domine- rar i innovationsprocessen, men det finns om än i svagare utsträck- ning, länkar mellan företagen – leverantörer och kunder. Kontakter med andra företag och intresseorganisationer är ofta goda. 
  
 47 
  
 TP PT  
 Aarsaether (Sheppard), Innovations in the Nordic Periphery, Nordregio och Aradóttir E., et al (2005): Innovation Systems and the Periphery. Nordic innovations Centre. 
 104 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 Forsknings- och utbildningsinstitutionernas roll i innovations- processen är i de flesta fall obefintlig, vilket förmodligen har att göra med att de enskilda företagens formella utbildningsnivåer är tämligen låga och att det finns tydliga kommunikationsproblem mellan företagare och FoU – institutionerna. Några undantag i det avseendet bekräftar snarare regeln. 
 Den viktigaste slutsatsen är att det inte är antalet relationer som är avgörande för framgångsrika innovativa processer, utan snarare hur etablerade och välfungerande företagets kontakter är. 
  
 ISP-studien 
  ger följande förslag: 
 Uppmärksamma processerna 
 Tillämpa och utveckla rurala livsstilar för att skapa innovativa produkter 
 Synliggör och tydliggör politiken och det offentliga stödpro- grammet 
 Upplös sektoriella låsningar 
 Bygg ut kunskapsbasen och kompetensen 
 Underlätta entreprenörskultur 
 Utnyttja befintliga nätverk bättre 
 Uppmärksamma systemvillkoren och perifera regioners pro- blem 
 Fortsätt forskningen 
  
 5.3.5 
  
 Skapa bättre tillväxtmiljöer för unga landsbygdsföretagare 
  
 Till högskolor/universitet finns ofta så kallade incubatorer eller företagskuvöser kopplade, där unga entreprenörer och företagare kan börja utveckla en affärsverksamhet. Genom den nära kopp- lingen till såväl kompetensen vid högskolor/universitet och före- tagsmentorer kan den unga entreprenören dels erbjudas kompe- tensstöd dels få tillgång till en arbetsmiljö som genom sin utform- ning är ekonomiskt acceptabel. Landsbygdskommittén anser att dessa typer av insatser tydligare ska kopplas samman med lands- bygdsföretagande. 
 105 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 5.3.6 
  
 Vidgade marknader 
  
 När de små företagen växer behövs nya marknader på regional, na- tionell och global nivå. Samtidigt behövs en god infrastruktur, ut- ökad samverkan mellan små och stora företag, stöd till nätverks- byggande och en efterfrågestyrd rådgivningshjälp. Exempel på det är insatser som Francis och Exportrådet redan genomfört i några re- gioner för att främja företagens exportmarknader. 
 Ett väl utvecklat nordiskt samarbete och  
 EU-samarbete 
  är andra faktorer för att underlätta byggandet av vidgade marknader. Detta blir desto viktigare med tanke på storföretagens konkurrenskraft och dominans samt utländska företags ökade marknadsandelar i Sverige till följd av den globala ekonomin. Med en bra infrastruktur på hemmamarknaden ökar landsbygdsföretagens chanser att ut- veckla de gröna näringarna och samtidigt bli framgångsrika inter- nationellt. 
  
 5.4 
  
 Uppmärksamma de platsbundna företagens strategiska potential 
  
 Kännetecknande för landsbygden är att många av företagen är mycket starkt bundna till en speciell geografisk plats. Det kan bero på specifika natur- eller kulturresurser. 
 För att platsbundna företag ska kunna utvecklas krävs särskilda villkor inom lagstiftning, stödsystem och den breda infrastruktu- ren. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 - Tydliggör de platsbundna företagens särskilda förutsättningar som strategisk tillväxtpotential. Strategiska områden är produk- tion och förädling av livsmedel och skogsråvara, produktion av förnybar energi, turism och rekreation samt landskap och natur- vård. 
 Ge tilläggsdirektiv till Grundlagsutredningen (Ju 2004:11) att ge förslag till klarläggande av 2:18 RF (egendomsrätten), där en utgångspunkt är att särskilt beakta de platsbundna näringarnas utvecklingsförutsättningar. 
 Säkra en långsiktig hållbar balans mellan bevarande av åker- mark för produktion av livsmedel och energi å ena sidan och an- 
 106 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 vändande av sådan mark för samhällsutbyggnad och andra all- männa ändamål å andra sidan. 
 Tydliggör att vid val av lokalisering av samhällsutbyggnad hänsyn tas till åkermarken som produktionsresurs genom såväl fysisk planering som genom tillämpning av miljöbalkens all- männa hänsynsregler om hushållning med mark- och vattenom- råden. 
  
 5.4.1 
  
 Innebörden av platsbundenhet 
  
 Vad är platsbunden eller platsanknuten näring? Att Åreskutan lig- ger där den ligger eller att mineralfyndigheter finns i Garpenberg och Malmfälten är otvetydigt. Jordbruken är som regel även de platsbundna även om en diversifiering av produktionen medför att jordbrukens arena utvidgas och förändras. Många jordbruk är platsbundna därför att de personer som driver företagen av olika skäl är bundna till platsen. Det kan också bero på att natur- och kulturmiljön ger speciella betingelser för odling av vissa grödor el- ler djurhållning men framför allt kan det vara av sociala skäl, genom till exempel tradition och arv. 
 De platsbundna företagen behöver större garantier för långsik- tiga produktionsvillkor än genomsnittliga företag. Det gäller främst regler kopplade till Miljöbalken, plan- och bygglagstiftningen samt egendomsrätten. 
 Här kommer bondens dubbla uppdrag in i bilden som såväl producent och förädlare av råvaror som producent av samhällsin- tressen, vilket samhället också betalar ersättning för. Clay 
 TPF 
  
 48 
  
 FPT  
 konstaterar: 
 Jag betraktar dessa stöd och ersättningar som baserade i ett samhällsfördrag mellan jordbrukare och befolkning som helhet. Men detta samhällsfördrag är underförstått – befolkningen vill ha värden som inte har tydligt identifierats, definierats och synlig- gjorts.  
 TPF 
  
 49 
  
 FPT 
  
 Den nya produktionen med beroendet till kunder som inte längre enbart köper jordbrukets råvaror, utan även det öppna land- skapet, är kanske en av de största särskiljande förutsättningarna för de arealbundna företagen. 
  
 48 
  
 TP PT  
 Ds 2001:68 Den nya produktionen – det nya uppdraget – Jordbrukets framtid i ett historiskt perspektiv 
  
 49 
  
 TP PT  
 Ds 2001:68 Den nya produktionen – det nya uppdraget – Jordbrukets framtid i ett historiskt perspektiv s. 91 
 107 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 Flera av de platsbundna företagen har vuxit fram och format det landskap som givit den aktuella platsen, orten eller området dess identitet, till exempel rennäringen i norra Sverige, jordbruksland- skapen i Skåne och Västergötland och turismen i Åre, Sälen och Härjedalen. Hur dessa näringar utvecklas präglar ofta hela lokal- samhället, är betydelsefulla för platsers attraktivitet och påverkar även annat företagande. Exempel på platsbunden småskalig verk- samhet inom livsmedelsproduktionen är Skärvångens mejeri i Jämtland med flera andra företag i Jämtland (se lokala exempel- samlingen). 
  
 5.4.2 
  
 De areella näringarnas betydelse för landsbygden 
  
 Landsbygdskommittén anser att de gröna näringarna i Sverige har unika möjligheter att även fortsättningsvis starkt bidra till utveck- lingen på landsbygden. Hög kompetens, god djuromsorg och ett starkt miljömedvetande gör att man står väl rustad att möta de nya utmaningar som väntar när det gäller att producera produkter och tjänster inom livsmedel, skog, energi, turism och rekreation samt landskaps- och naturvård. 
 Även om antalet som är primärt sysselsatta i de areella näring- arna har minskat utgör företag inom dessa näringsgrenar oftast en mycket viktig bas för landsbygdens näringsliv som helhet. De are- ella näringarna är ofta beställare av tjänster från andra småföretag, de producerar ett landskap som är basen för flera turistföretag, och utgör ofta ryggraden i viktiga samhällsfunktioner som upprätthål- lande av enskilda vägar mm. Lönsamhet för dessa näringar är alltså inte bara av vikt för det enskilda företaget utan också för lands- bygdsutvecklingen som helhet. 
 Fiske- och rennäringsfrågor kräver en djupare genomgång än vad vi haft möjlighet att göra i detta betänkande. Dessa näringar har givetvis en mycket stor betydelse, vilket också beskrivs i bland annat de utredningar som nyligen avlämnats 
 TPF 
  
 50 
  
 FPT  
 samt i Fiskeriverkets strategi. 
 Alla företag oavsett bransch bygger på att tillgodose kundernas behov och därigenom skapa lönsamhet som gör ägarna långsiktigt nöjda. Det svenska jordbruket har tillgodosett två marknader, livsmedelproduktion och kollektiva nyttigheter t.ex. öppet varierat 
  
 50 
  
 TP PT  
 Läs bland annat delbetänkande från jakt och fiskeutredningen december 2005 (SOU 2005:17) samt samernas sedvanemarker (SOU 2006:14) 
 108 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 landskap. Nu utvidgas jordbrukets marknad med energiproduktion. Lönsamheten inom livsmedelproduktionen kommer att ha en avgö- rande betydelse för både landskapet och hur företagandet på lands- bygden utvecklas. 
 Eftersom många jordbrukare arbetar i egen skog bör jord- och skogsbruket betraktas som en näringsgren. Studerar man Sveriges officiella nationalräkenskaper ser man att sammantaget svarar jord- och skogsbruket och deras  
 förädlings-företag 
  för drygt 8 % av Sveriges BNP enligt följande sammanställning: 
  
 Miljarder kr 
  
 % av BNP 
  
 Jord- och skogsbruk 
  
 38,4 
  
 1,5 
  
 Dess förädlingsföretag 
  
 95,1 
  
 3,8 
  
 Svenska underleverantörer 
  
 71,5 
  
 2,8 
  
 Summa 
  
 205,0 
  
 8,1 
  
 Ser man på de olika produktionsgrenarna specifikt omsätter mjölk- produktionen ca 9 miljarder kr per år, spannmålsproduktionen om- kring 5 miljarder och kött (gris och nöt) ungefär 6,5 miljarder. Totalproduktionen inklusive  
 EU-ersättningar 
  omfattar knappt 40 miljarder kr. 
 Förutom att näringens samlade aktörer har ett stort ansvar för en positiv utveckling av det svenska jordbrukets konkurrenskraft har politiken ett särskilt ansvar för att skapa goda villkor för svensk livsmedelsproduktion. Enligt Jordbruksverkets sektoranalys av lön- samheten inom jordbruket minskade överskottet till brukarnas eget arbete och kapital från 4,6 till 4,3 miljarder kr mellan 2004 och 2005. De nya verksamheter som jordbrukarna ofta kompletterar och breddar sitt företagande med beräknas omsättningsmässigt uppgå till ca 7 miljarder kr. Nettoinkomsten av denna verksamhet kan beräknas till omkring 1 miljard kr/år. Den potential till ytterli- gare bredd och omsättningsökning som finns får inte hindra en noggrann uppföljning av den ekonomiska utvecklingen inom det traditionella jordbruket. 
  
 5.4.3 
  
 Utvecklad livsmedelsproduktion och förädling 
  
 Livsmedelsindustrin sysselsatte under 2005 cirka 60 000 personer, vilket motsvarade cirka nio procent av den totala industrisyssel- sättningen. Den allt hårdare internationella konkurrensen har dock tvingat fram en strukturomvandling och effektiviseringar och an- talet sysselsatta inom den storskaliga industrin har därför minskat. 
 109 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 Det är viktigt att den storskaliga basproduktionen inom livsme- delsindustrin finns kvar. En stor potential bedöms även finnas i ut- vecklingen av småskalig eller lokal/regional livsmedelsförädling, där antalet företag under senare år har ökat. En utredning från Livsme- delsverket 
 TPF 
  
 51 
  
 FPT  
 visar emellertid att hinder för en ökad etablering eller utveckling inom den småskaliga livsmedelsproduktionen ofta är brist på kunskap om produktutveckling och marknadsföring. De mindre livsmedelsföretagen, med mindre än 50 anställda, upplever också problem med att nå ut med sina produkter i dagligvaruhan- 
  
 deln 
 TPF 
 52 
 FPT 
 . 
  
 Cirka 70 procent av det svenska jordbrukets primärprodukter förädlas av livsmedelsindustrin i Sverige. Många företag använder det svenska ursprunget som försäljningsargument och för dessa företag är tillgången på svensk råvara viktig. Likaså är en svensk livsmedelsindustri många gånger en förutsättning för delar av pri- märproduktionen. Utan en inhemsk livsmedelsindustri riskerar ef- terfrågan på svenska råvaror att minska drastiskt. Dessutom är jordbrukets lönsamhet direkt kopplad till förädlingsindustrins lön- samhet, då förädlingsindustrin till stor del ägs kooperativt av jord- brukarna. 
 TPF 
  
 53 
  
 FPT 
  
 Livsmedelsföretagen konstaterar att medlemskapet i EU innebar stora förändringar för livsmedelsindustrin. Samtidigt som den svenska industrin fick tillgång till en stor ny marknad hårdnade konkurrensen inom Sverige. Sedan medlemskapet trädde i kraft har livsmedelsexporten ökat snabbare än varuexporten från övrig indu- 
  
 stri 
 TPF 
 54 
 FPT 
 . 
  
 Livsmedelsexporten bedöms ha ytterligare utvecklingspotential. Fortfarande har dock Sverige ett handelsunderskott för livsmedel, framförallt för kött och mjölkprodukter. Marknaden för ekolo- giska produkter har vuxit kraftigt i Sverige, vilket även gäller mer- parten av övriga  
 OECD-länder. 
  Livsmedelsexporten är ett viktigt komplement till en hemmamarknad med hård prispress. Föränd- ringar på andra marknader kan snabbt förändra bilden för de svenska företagen. De konsekvenser som det kan medföra för sär- skilt landsbygdens företag är många och innebär både hot och möj- ligheter. 
  
 51 
  
 TP PT  
 Livsmedelsverket, (2001). Lokal och regional livsmedelsproduktion, rapport nr17. 
  
 52 
  
 TP PT  
 Jordbruksdepartementet (2006) Förslag till landsbygdsprogram för Sverige  
 2007–2013 
 53 
  
 TP PT  
 se ovan 
  
 54 
  
 TP PT  
 jfr. Jordbruksverket (2004) LIVSMEDELSEXPORT – förutsättningar och möjligheter Rapport 2004:9, samt Jordbruksverket (2005) Marknadsöversikt, bearbetade jordbruks- produkter (icke bilaga 1) Rapport 2005:12 
 110 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 5.4.4 
  
 Växande marknad för förnybar energi 
  
 Marknadstillväxten för biobränsle har sedan  
 1970-talet 
  varit störst inom fjärrvärmesektorn, men nu sker tillväxten även inom andra användningsområden. 
 TPF 
  
 55 
  
 FPT  
 Oljekommissionen anger att det genom bristande statistik inte går att bedöma potentialen för bioenergi- produktionen. Flera andra myndigheter, LRF, Skogsindustrierna och andra har under senare år tagit fram olika underlag. Den tidi- gare regeringen tillsatte år 2005 en utredning för att belysa Jord- brukets roll som bioenergiproducent 
 TPF 
  
 56 
  
 FPT 
 . Enligt direktivet till nämnda utredning ska en analys ske av det svenska jordbrukets förutsättningar som producent av bioenergi. Samhällets syn på jordbrukets roll som producent av bioenergi ska också utvecklas. 
 Det är framför allt jord- och skogsbruket, som förvaltar resur- serna för bioenergi. Även delar av industrin har genom sin föräd- ling förutsättningar att utgöra en del av bioenergipotentialen, till exempel inom träindustri, slakt och biogasanläggningar. I denna typ av företag liksom inom de areella näringarna kan produktionen skapa utrymme för egen försörjning och försäljning av energi, ex- empelvis till lokala fjärrvärmenät så att även överskottsel kan tas tillvara från mindre biogasanläggningar. 
 I det svenska landsbygdsprogrammet för  
 2007–2013 
  görs be- dömningen att produktion av förnybar energi i takt med stigande energipriser kan utgöra en konkurrenskraftig verksamhet för till- växt på landsbygden. Den övervägande bioenergiproduktionen kommer i dag från skogssektorn. Vi förutsätter att efterfrågan på förnybara bränslen väsentligt förbättras. Om den platsbundna när- ingen lyckas möta behoven, kan landsbygden få nya utvecklings- förutsättningar. Det finns behov av och marknader för utveckling av även andra förnybara energiformer, inte enbart biomassa och fordonsbränsle. 
 Centrala frågor för näringarna inom skogs- och träindustrin och för bioenergikonsumenterna är hur ökningen i efterfrågan på bio- bränsle ska kunna mötas genom inhemsk produktion och genom en utveckling av nya produkter samt ett anpassat regelverk. 
 Initialt behövs kunskap om nya tekniklösningar och kapital för utveckling inom bioenergisidan. Den huvudsakliga produktionen 
  
 55 
  
 TP PT  
 Statsrådsberedningen, (2006) På väg mot ett OLJEFRITT Sverige, Kommissionen mot oljeberoendets slutrapport 
  
 56 
  
 TP PT  
 Jfr Jo Dir. 2005:85 
 111 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 och konsumtionen av biobränsle sker i dag inom massa- och pap- persindustrin. 
 Utöver råvaruproduktionen kan lantbruket utveckla förädlingen av biobränslen genom att tillverka färdig värme, el och drivmedel. Många lantbrukare producerar i dag biobränsle/energi. I det svenska förslaget till landsbygdsprogram nämns produktion av så kallade farmarenergianläggningar med närvärme för uppvärmning av exempelvis bostäder. Verksamheten har ofta startat i relativt li- ten skala och i samverkan mellan flera aktörer. Samverkan mellan lantbrukare och kommunala bolag och/eller energileverantörer om biogasanläggningar är också relativt vanligt 
 TPF 
  
 57 
  
 FPT 
 . 
 Det är svårt att i dag bedöma hur stor utvecklingspotentialen i en storskalig satsning på bioenergi från jord- och skogsbruk. Det finns dock skäl att tro på en fortsatt positiv utveckling av småskaliga bio- energisystem, dels som ett sätt att minska sårbarheten i energiför- sörjningen på landsbygden, dels som en metod att diversifiera jord- bruksföretaget. Detta bör underlättas genom en politik som skapar förutsättningar genom att tillhandahålla projekt- och företagsstöd för de entreprenörer som ser möjligheter både för produktionen av råvaran och utvecklingen av de tjänster och den infrastruktur som krävs. 
  
 5.4.5 
  
 Turism en tillväxtbransch 
  
 För många regioner i Sverige utgör turismen en tillväxtmotor med en stor potential. Det övergripande målet för turistpolitiken är att Sverige ska ha hög attraktionskraft som turistland och en långsik- tigt konkurrenskraftig turistnäring, som bidrar till hållbar tillväxt och ökad sysselsättning i alla delar av landet. 
 TPF 
  
 58 
  
 FPT 
  
 Att kunna erbjuda upplevelser och aktiviteter i form av  
 kultur-, 
  eko- och landsbygdsturism har blivit allt viktigare för att turistfö- retagen ska kunna vara konkurrenskraftiga på marknaden. 
 Under 2005 ökade turistnäringen i Sverige sin totala omsättning med nära 10 procent till nästan 191 miljarder kronor. Sysselsätt- ningen inom turistnäringen har ökat med 35 procent de senaste tio åren och bidrog med drygt 138 000 helårsarbeten 2005. 
 I vissa landsbygdskommuner har turismen stor effekt på den lo- kala ekonomin och sysselsättningen. Den landsbygdsturism som 
  
 57 
  
 TP PT  
 se ovan 
  
 58 
  
 TP PT  
 jfr. Prop. 2004/05:56, betänkande 2004/05: NU 13, rskr. 2004/05:295 
 112 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 bedrivs i kombination med jordbruk beräknas omsätta ca 1 miljard kronor per år. 
 TPF 
  
 59 
  
 FPT  
 Turistföretagen är som regel personalintensiva även om de bara är verksamma under delar av året. När turistvolymerna ökar leder det till ökad sysselsättning inte bara i turistföretagen utan också i andra branscher som är viktiga för bygden. 
 Till skillnad från andra produkter kan turisttjänster normalt inte visas fysiskt eller i någon omfattning inspekteras av potentiella kö- pare innan upplevelsen tar sin början. På marknaden är därför pro- dukterna beroende av beskrivningar för att locka köpare. Genom utveckling av  
 IT-baserade 
  tjänster förändras rollerna för företag, andra aktörer och kunder. Nya möjligheter öppnas för marknads- föring, distribution, kontakt och bokningar. Ett ökat samarbete med andra aktörer inom turistnäringen, både inom landet och i om- världen, behöver främjas och utvecklas. 
 Det kan vara svårt för mikro- och småföretag i turistnäringen att på egen hand genomföra större satsningar inom till exempel pro- duktutveckling, marknadsföring och logistiklösningar. En ökad samverkan mellan företag i samma bygd eller mellan bygderna inom en region är oftast en förutsättning för att ett områdes ut- vecklingspotential ska kunna tas till vara. Utöver behovet av sam- ordning mellan turistföretagen har den tidigare Turistdelegationen även identifierat ett behov av ökad professionalism och kompetens inom turistnäringen. 
 TPF 
  
 60 
  
 FPT 
  
 5.4.6 
  
 De platsbundna näringarna och äganderätten 
  
 För de platsbundna näringarna är tillgång till och därigenom rådig- het över mark- och vattenområden ofta en förutsättning för att det över huvud taget ska vara möjligt att driva verksamheten. Intresse- konflikter kan lätt uppstå om markanvändning, slitage eller kon- kurrensförhållanden mellan olika näringsutövare. Därmed aktuali- seras frågor och avvägningar mellan enskilda kontra allmänna in- tressen. Lagen om egendomsskydd och olika former av intrångs- och expropriationsersättning ställs i förhållande till andra lagar som miljöbalken, plan- och bygglagen, fastighetsbildningslagen, vägla- gen och skogsvårdslagen. 
  
 59 
  
 TP PT  
 Jordbruksdepartementet, förslag till Landsbygdsprogram  
 2007–2013 
  
 60 
  
 TP PT  
 Se ovan 
 113 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 Frågor om äganderätt och olika typer av ersättning för intrång och expropriation är mycket omstridda såväl ur juridisk som poli- tisk synvinkel och rättsläget är i många fall oklart 
 TPF 
  
 61 
  
 FPT 
 . 
 En översyn av ersättningsbestämmelserna i expropriationslagen pågår för närvarande 
 TPF 
  
 62 
  
 FPT 
 . Delbetänkandet som avser en kartläggning av läget ska lämnas i januari 2007. Regeringen kommer därefter att besluta om tilläggsdirektiv. Utredningen förväntas sedan slutredo- visas den 31 juli 2007. 
 Egendomsrätten samt dess koppling till vissa andra lagar 
 Nedan ges en mycket översiktlig beskrivning av äganderätten och dess koppling till några av de andra lagar som har betydelse för de platsbundna näringarnas villkor: 
 Egendomsrätten tillerkänns skydd genom den svenska grundla- gen(2 kap. 18 § RF). I sammanhanget bör också beaktas bestäm- melsen i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna (art. 1 i tilläggsprotokollet till konventionen), som numera gäller som svensk lag (se 2 kap. 23 § RF) 
 TPF 
  
 63 
  
 FPT 
 . Enligt lagrummets första stycke sägs Varje medborgares egendom är tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfarande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnader utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. 
 En första fråga med anledning av ovan nämnda paragraf är vad som avses med egendom, eftersom det inte definieras av lagrum- met. Vi kan konstatera att det är frågan om ägande till både fast och lös egendom. Även nyttjanderätter av olika slag innefattas. Att märka är dock att inskränkningen av användningen av lös egendom inte berörs i paragrafen; rätten till lös egendom är skyddad endast mot expropriation och annat sådant förfogande. 
 TPF 
  
 64 
  
 FPT 
  
 Den andra frågan är vad som avses med angelägna allmänna in- tressen. Bl.a. har satts ifråga om vår nya MB 
 TPF 
  
 65 
  
 FPT  
 verkligen står i överensstämmelse med RF 2:18. Att avgöra vad som är ett tillräck- ligt angeläget allmänt intresse är självfallet vanskligt och bedöm- 
  
 61 
  
 TP PT  
 Kungliga Skogs- och Lantbruksakademin, KSLA (2005), Äganderätt under avveckling? – äganderättens betydelse för de areella näringarna tidskrift nr 5 
  
 62 
  
 TP PT  
 Dir. Ju 2005:147, Översyn av expropriationslagens ersättningsregler  
 63 
  
 TP PT  
 SOU 1997:47, Den kyrkliga egendomen 
  
 64 
  
 TP PT  
 se ovan 
  
 65 
  
 TP PT  
 MB = Miljöbalk 
 114 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 ningen kan ibland bli mer politisk än rättslig.  
 TPF 
  
 66 
  
 FPT  
 Bestämmelsen i 2 kap. 18 § 1 st. har ansetts innebära, att man får jämföra skälen för lagstiftningen om tvångsingrepp mot enskilda med det intresse som står på spel för den enskilde; ju lindrigare ingreppet är för hans del, desto mindre krav skulle man ställa på angeläget allmänintresse, och härvid skulle man också ta hänsyn till den enskildes möjlighet till ersättning för ingreppet. 
 TPF 
  
 67 
  
 FPT 
  
 Andra stycket i samma lagrum säger följande: Den som genom expropriation eller annat sådant förfarande tvingas avstå sin egen- dom skall vara tillförsäkrad ersättning för förlusten. Sådan ersätt- ning skall också vara tillförsäkrad den för vilken det allmänna in- skränker användningen av mark och byggnad på sådant sätt att på- gående markanvändning inom berörd del av fastigheten avsevärt försvåras eller skada uppkommer som är betydande i förhållande till värdet på denna del av fastigheten. Ersättningen skall bestäm- mas enligt grunder som bestäms i lag. 
 Även denna del har vållat stora bekymmer vid tolkningen. Det är bland annat av den anledningen som expropriationsutredningen kommit till. 
 När lagen antogs var det huvudsakligen samhället som expropri- erade för infrastrukturbyggande och med syfte att ge en god sam- hällsservice. 
 På det sätt som samhället därefter kommit att utvecklas, med bland annat avregleringar och privatiseringar, har fler privata rätts- subjekt kommit in i bilden. Även för privata rättssubjekt kan, när de svarar mot lagens regler om angeläget allmänt intresse, expro- priationslagens regler bli tillämpbara. Som affärsdrivande företag har de motiv att göra en vinst på affären. 
 En av de frågor som man då kan ställa är, om kommersiella aktö- rer ska betala högre ersättning än enligt nuvarande ersättningsreg- ler? Det kan nämnas att redan i dag tillämpas olika beräknings- grunder för ersättning inom olika nyttjanderättsområden. 
  
 66 
  
 TP PT  
 Norstedts Juridik, Statsrättens grunder (2005)  
 Warnling-Nerep 
  Butler, Miles  
 67 
  
 TP PT  
 SOU 1997:47 Den kyrkliga egendomen 
 115 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kopplingen till miljöbalken 
 Ofta omdebatterade frågor är konflikter mellan äganderätten och miljöbalken, till exempel miljöbalkens hänsynsregler (MB, kapitel 2), grundläggande bestämmelser för hushållning med mark- och vattenområden (MB, kapitel  
 3–4) 
  eller regler för skydd av områden (MB, kapitel 7). 
 Exempel som varit aktuella i flera olika fall gäller huruvida er- sättning ska utgå eller ej vid inrättandet av vattenskyddsområden. Miljöbalken (7:  
 21–22) 
  säger att länsstyrelsen eller kommunen får inrätta så kallade vattenskyddsområden för att skydda grundvat- tentäkter. Dessa områden finns i ett flertal fall belägna inom jord- bruksmarker med pågående markanvändning. Frågan som i det lä- get uppkommer är huruvida ersättning ska utgå till markägaren el- ler ej. Frågan har bland annat debatterats i tidskriften Svenskt Vatten nr 4 år 2005. Den fråga som där ställs på sin spets är avväg- ningen mellan äganderätten (RF, 2:18), hänsynsreglerna (MB, ka- pitel 2) och ersättningsreglerna (MB, kapitel 31). 
 Kopplingen till plan- och bygglagstiftningen 
 Även plan- och bygglagens (PBL) regler i kombination med miljö- lagstiftning och äganderättsfrågor kan vålla bekymmer (PBL är un- der omarbetning). I princip finns möjligheter till intressemotsätt- ningar mellan egendomsägare och offentliga aktörer inom alla de områden som lagen reglerar. Finns då oklarheter i definitioner, tillämpning och rättsverkan inom ett eller flera av de aktuella la- garna är läget naturligtvis än mer komplicerat. 
 Kommunerna har juridiskt sett planmonopol, vilket innebär att kommunen teoretiskt genom kommunala översiktsplaner, områ- desbestämmelser, detaljplaner och byggnadslov i stort kan styra över samhällsutvecklingen i kommunen med hänsynstagande bland annat till statliga riksintressen. 
 De nya strukturella villkor som präglar samhällsbyggandet i dag gör dock att det utvecklats en starkt ökad konkurrens mellan orter och därigenom också ett behov av större ömsesidighet mellan olika parter för att överhuvudtaget få igång vissa projekt eller för att kunna bibehålla service, till exempel serviceutbud på landsbygden. Detta medför i sin tur att villkoren för samhällsbyggande ändrats 
 116 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 och det finns därför alla skäl att utveckla förhållningssättet mellan skilda parter 
 TPF 
  
 68 
  
 FPT 
 . 
 Ett exempel på ett område där den ökade konkurrensen mellan olika användningsområden finns uttrycks av LRF, som känner en stark oro för åkermarkens användning inom vissa områden med särskilt goda jordar 
 TPF 
  
 69 
  
 FPT 
 . Organisationen anser att det gäller att finna en bra balans mellan produktion av livsmedel och energi å ena sidan och samhällets intressen å den andra sidan. LRF anser att det skydd som finns i miljöbalken (MB kap.3 § 4) inte är tillräckligt utan för- ordar att skydd för viss åkermark under vissa förutsättningar bör utgöra riksintresse. Den åkermark som är viktig att skydda är fö- reträdesvis den som återfinns i Skåne och Halland. Samtidigt är det just inom de områden där de bästa jordarna finns, det vill säga i södra Sverige, som också bebyggelsetrycket är stort, vilket skapar konkurrens. 
 Om vi återgår till RF 2:18 finns slutligen ett tredje stycke, där det stadgas att Alla skall ha tillgång till naturen enligt allemans- rätten oberoende av vad som föreskrivits ovan (lag 1994:1468). 
 Frågan är vad detta innebär? Allemansrätten är i sig ingen lag, men omges av lagar som sätter gränser för vad som är tillåtet. Av nedanstående citat förstår vi att det kan finnas många möjligheter till konflikter även inom detta tredje stycke av RF 2:18. 
 Allemansrätten gäller för alla. Men kommuner, organisationer och turistföretag har ingen kollektiv allemansrätt, och kan inte åbe- ropa allemansrätten som stöd för organiserad verksamhet på an- nans mark. Däremot kan de använda naturen för verksamheten tack vare att allemansrätten finns. Det finns inget uttryckligt stöd i lagstiftningen för en markägare att hindra organiserat eller kom- mersiellt nyttjande av marken så länge det sker utan skada eller olä- genhet. 
 TPF 
  
 70 
  
 FPT 
  
 Ett lokalt exempel på konflikten mellan äganderätten och alle- mansrätten är kanotpaddling i Årjängs kommun. En entreprenör erbjöd ett turistkoncept med kanotpaddling, där deltagarna an- vände sig av övernattning och strandhugg enligt vad företaget upp- levde ingick i allemansrätten. Markägaren å sin sida ansåg att mark- områdena utsattes för ett sådant ökat slitage att allemansrätten inte var tillämplig. Det hela löste sig genom att kommunen och de 
  
 68 
  
 TP PT  
 Brown, Cook R Nya villkor för den kommunala planeringen, 
  
 69 
  
 TP PT  
 LRF Skrivelse till Landsbygdskommittén  
 2006-0906, 
  Användning av åkermark – en fram- tidsfråga 
  
 70 
  
 TP PT  
 jfr. www.naturvårdsverket.se 
 117 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 bägge parterna kom överens om en lösning som både medförde att turistverksamheten kunde fortsätta och att markägaren kunde ac- ceptera användningen. 
  
 5.5 
  
 Förenkla regelverk och upphandling för småskalig produktion 
  
 Sverige behandlas ofta som ett geografiskt och näringspolitiskt homogent samhälle utan större variationer i näringslivsvillkor, tra- ditioner och kultur. Landsbygden berörs mycket perifert och fokus riktas mot de större städernas problem, behov och möjligheter. Landsbygden beskrivs vanligen mer i problem- än i möjlighetster- mer. I sådana fall är det viktigt att synliggöra och ta hänsyn till landsbygdens särskilda förutsättningar. 
 Landsbygdskommitténs förslag till regeringen: 
 Förbättra förutsättningarna för småskalig verksamhet och pro- duktion i tillämpningen av regelverk. 
 Förenkla regelverk och tillämpning vid offentlig upphandling för småskalig verksamhet och produktion. 
  
 5.5.1 
  
 Regelsystem och regelverk 
  
 Det är ofta den storskaliga strukturen som bildar normen eller mo- dellen för regelsystemens uppbyggnad. Samma regler gäller gene- rellt för små och stora företag, men de lever ofta under helt olika förutsättningar. En större insikt om små företags förutsättningar behövs därför i såväl regelsystemens utformning som i dess tillämpning. 
 Landsbygdskommitténs slutsats är att det i mycket hög grad be- ror på handläggande tjänstemän hur besvärligt eller lätt det blir för den enskilde företagaren att uppfylla de regler som han/hon berörs av. Det är angeläget att handläggande tjänstemän har hög kompe- tens och att det utvecklas en strategi som säkerställer att regelverk tolkas på likartat sätt i hela landet. 
 Olika utredningar visar att regeltillämpningen ser olika ut. I Fjällmistrarapporten nr 5/2004 jämförs likheter och skillnader i 
 118 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 länsstyrelsernas 
 TPF 
  
 71 
  
 FPT  
 förvaltning av jakt och fiske i fjällen. En rad skill- nader kunde påvisas: 
 Förutom att de resurser man förvaltar ser radikalt annorlunda ut ur såväl ekologiska, ekonomiska och sociala aspekter har länen valt att organisera sig olika. De intervjuade företrädarna för länen gör också olika tolkningar av tillämpliga lagar och det handlingsut- rymme som dessa lagar erbjuder. Sedan tidigare har länen valt olika förhållningssätt till införandet av den fria småviltsjakten och hand- redskapsfisket. Det gäller inte så mycket det regelverk som tilläm- pas utan snarare i vilken utsträckning man valt att upplåta mark och vatten. Det torde i sin tur påverka i vilken mån man har möjlighet att t.ex. upplåta resurser för enskilda att bedriva turistverksamhet. 
 Utredaren anser dock att skillnaderna inte bör överdrivas. Glesbygdsverket säger i studie och analys av intervjuundersök- 
 ningen 
 TPF 
  
 72 
  
 FPT  
 om småföretagens villkor att det finns både tillväxtvilja och förväntningar av tillväxt bland många landsbygdsföretagare, men särskilt mikroföretagen upplever att arbetsgivaravgifter och arbetsgivaransvar utgör hinder för små och medelstora företag, i synnerhet i norra Sveriges glesbygder. Ambitionerna att växa hänger istället i hög grad samman med möjligheterna att samarbeta i nätverk t.ex. skogsindustriella klustret i Vindeln och gruvrelate- rade verksamheterna i Malå. 
 Generella lättnader i regelverk kan ge selektiva effekter för landsbygdsföretagen. Åtgärder som riktas till solo- och mikrofö- retag gynnar landsbygden eftersom dessa företag är relativt sett vanligare. 
  
 5.5.2 
  
 Upphandling 
  
 Den offentliga upphandlingen omfattar drygt 400 miljarder SEK 
 TPF 
  
 73 
  
 FPT  
 per år, vilket är cirka en tredjedel av sektorns totala kostnader. Upphandlingen regleras i Lagen om offentlig upphandling, (LOU). 
 TPF 
  
 74 
  
 FPT 
  
 Syftet med lagen är att få ut mesta möjliga av skattebetalarnas pengar i samband med inköp av varor och tjänster. Konkurrensen 
  
 71 
  
 TP PT  
 Västerbotten, Jämtland, Dalarna samt Norrbottens länsstyrelser omfattades  
 72 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2006) Småföretagandet i gles- och landsbygder 
  
 73 
  
 TP PT  
 Enligt Ekonomistyrningsverket och den statliga Upphandlingskommittén skulle de samlade offentliga inköpen enligt LOU ha varit c:a 400 miljarder redan 1998 (SOU 1999:39). Enligt Ekonomistyrningsverket var enbart de statliga uppköpen så sent som 2004 80 miljarder SEK. Även om det är svårt att exakt beräkna totalsumman är det sannolikt att summan idag är drygt 400 miljarder SEK för hela den offentliga sektorn. 
  
 74 
  
 TP PT  
 Lagen om offentlig upphandling (LOU) trädde i kraft i januari 1994 (SFS 1992:1528) 
 119 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 ska främjas och fler leverantörer ska få rimliga och rättvisa möjlig- heter att delta i upphandlingen. Offentlig upphandling är dessutom normerande med avseende på kvalitet och standard och av ojäm- förligt stor ekonomisk betydelse för tillväxt och företagande i hela landet. 
 För att underlätta processen finns Nämnden för offentlig upp- handling (NOU), som har som mål att effektivisera och till viss del övervaka upphandlingsarbetet. Nämnden ska även se till att infor- mationen om lagstiftningen är fullödig och verkningsfull. Viktiga allmänna riktlinjer är principen om  
 icke-diskriminering, 
  likabe- handlingsprincipen, principen om transparens (hög grad av tydlig- het och förutsebarhet bland annat vad gäller anbudsvärdering), principen om ömsesidigt erkännande (respekt för båda parters rol- ler och intressen) samt proportionalitetsprincipen (att inte ställa kraven högre än vad som kan sägas vara nödvändigt). 
 Lagen är utformad med många detaljbestämmelser om hur ett anbud ska utformas, vilka krav leverantörerna skall uppfylla, hur länge ett anbud gäller och hur tvister ska hanteras samt eventuella överklagningar skall gå till. Det finns även regler för vilka inköp som kan göras utanför LOU – till exempel köp av varor och tjäns- ter under ett visst belopp – vilket underlättar det praktiska arbetet och minskar byråkratin. Även om lagtexten kan tyckas detaljerad och klar uppstår det relativt ofta problem och konflikter i samband med upphandlingen. De vanligaste svårigheterna för små produ- center av varor och tjänster rör förhållanden om: 
 Tolkning av kvalitetskrav, till exempel vid livsmedelsupphand- ling 
 Svårigheter att ta sig igenom den byråkratiska processen 
 Svårigheter att samarbeta kring en större gemensam offert 
 Krav på leverans av alltför stora kvantiteter 
 Otydliga beställningar eller för låga krav i anbudshandlingarna 
 För liten hjälp med att formulera hållbara och ambitiösa offer- ter 
 Avsaknad av utförliga protokoll över hur olika anbud prövats mot varandra 
 Knapphändig information om upphandlingsprocessen 
 Otillräcklig information från NOU om hur små producen- ter/leverantörer kan konkurrera på likvärdiga villkor med större aktörer 
 Kostnader för att anlita externa konsulter 
 120 
  
 SOU 2006:101 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 Lagstiftningen påstås gynna storskaliga leverantörer. 
 TPF 
  
 75 
  
 FPT 
  
 Regler inom lokal upphandling 
 I lagstiftningen (LOU) formuleras paragrafer med innebörden att all offentlig upphandling ska ske i konkurrens, vara affärsmässig och ske på ett objektivt sätt. 
 I praktiken finns mycket olika uppfattningar om hur man ska värdera dessa faktorer vid faktiska inköp av varor och tjänster. In- trycket är att de små och nyetablerade företagen med i första hand en lokal marknad i mindre omfattning än andra företag har möjlig- het att konkurrera inom offentlig upphandling. Många gånger hän- visar beställarna till att det är lagstiftningen som förhindrar kom- muner och andra offentliga organ att utforma upphandlingsunder- lagen så att även lokala intressenter kan delta i anbudsgivningen på ett för dessa företag rimligt sätt. Det finns dock inga formella reg- ler som förhindrar de offentliga verksamheterna från att formulera anbudsunderlaget så att lokala företag ges bra och rättvisa förut- sättningar att delta i upphandlingskonkurrensen. 
 Konkurrensverket har nyligen gjort ett uttalande där verket sä- ger att fler företag måste kunna få tävla om de offentliga upp- handlingarna av varor och tjänster 
 TPF 
  
 76 
  
 FPT 
 . De säger också att regelsyste- met måste förenklas och samordningen av inköp inte får gå för långt. Alltför stora samordnade inköp kan leda till att färre företag kan vara med i anbudsgivningen. De säger också att det är bra om offentliga myndigheter kan ställa miljökrav och sociala krav vid en upphandling. 
 Kommuner som funderar annorlunda – Arvika och Borlänge 
 Arvika kommun är ett exempel där kommunen i slutändan gör en vinst samtidigt som det lokala näringslivet fått möjlighet att delta i konkurrensen om uppdragen. Exemplet Arvika visar också att det förekommer hinder som snarare beror på fördomar och okunnig- het än på faktiska förhållanden (se lokala exempelsamlingen). 
  
 75 
  
 TP PT  
 jfr. Nuteks skrift Småföretag och offentlig upphandling – Hinder och möjligheter för små företag att delta i offentliga upphandlingar R 2005:21, SOU 2005:22 Nya upphand- lingsregler samt SOU 2006:28 Nya upphandlingsregler 2 Styrelsepm från LRF:s lokal- avdelning i Leksand, sept 2006 med anledning av offentlig upphandling av livsmedel i Siljans- regionen under 2006 
  
 76 
  
 TP PT  
 Pressmeddelande den  
 2006-07-03. 
  Kommentarerna gjordes i ett remissvar över den senaste statliga utredningen i ämnet – SOU 2006:28. Nya upphandlingsregler 2, 
 121 
  
 Landsbygdens företagande och arbetsmarknad 
  
 SOU 2006:101 
  
 Borlänge kommun är ett exempel på en kommun som i sin upp- handling tillsammans med priset väger in miljömässighet och kva- litet (se lokala exempelsamlingen). I miljöpolicyn för upphandling anges att det är principen de lägsta kostnaderna som styr. I alla upphandlingar ska en avvägning mellan  
 miljö-/kvalitetskrav 
  och priset göras. För att enklare kunna ställa precisa miljö- och kvali- tetskrav görs två separata upphandlingar för livsmedel och trans- porter. För livsmedlen viktas kvalitet och miljö till 60 % och priset till 40 %. Ett ökande antal produkter köps enbart in som ekolo- giska och ekologiska alternativ ska finns tillgängliga för kommu- nens kostnadsställen, till exempel förskola och skola. Genom att de ekologiska produkterna upphandlas till preciserade mängder har priset kunnat pressas. Vid upphandlingen av transporter ställs krav på minskande utsläpp av koldioxid. 
 Livsmedelupphandlingarna har lett till att flera lokala producen- ter varit konkurrenskraftiga och kunnat nå överenskommelser och avtal som är förenliga med lagstiftningen. Genom distributionsnä- tet har lokala producenter lättare att leverera sina produkter. Dess- utom har det fört med sig en större sparsamhet på institutionerna eftersom de inhandlar mindre förpackningar och lagerhållningen minskar. Institutionerna anpassar dessutom sitt sortiment på ett annat sätt till det som är näringsmässigt mest riktigt för årstiden. Kostnaderna för det nya upphandlingssystemet bedöms vara gene- rellt något lägre. 
 122 
  
 6 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 6.1 
  
 Synliggör landskapets resurser och skapa god balans mellan bevarande, förvaltning och utveckling 
  
 Landsbygden har resurser i form av åkermark, betesmark, skogs- mark, rinnande vatten, bebyggelse, fjällmiljöer, biologisk mångfald och kulturhistoriska värden. Alla dessa delar av landskapet utgör självklart mycket viktiga tillgångar som kan utgöra basen för till- växtfrämjande verksamhet och miljövårdande insatser. Tydliga och spridda bilder av värden och möjligheter i kultur- och naturland- skapet skapar förutsättningar för människor att engagera sig i land- skapsfrågan. Med en fördjupad förståelse för den roll landsbygdens företagare har för att bibehålla och utveckla dessa värden skapas underlag för beslut. De styrdokument som används måste vara ut- formade så att landskapets olika värden ses i ett sammanhang och bygger på en helhetssyn. Lokal delaktighet kan stimuleras genom olika typer av nya mötesplatser. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Synliggör landskapets resurser för en bredare allmänhet genom ökade kontaktytor mellan stad och land. Särskilt för barn och ungdomar är kunskapen om sambanden och beroendet av land- skapet viktigt att tydliggöra. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Med landskapsbegreppet avses betydelsen enligt landskapskonventionen. Konventionen bygger på en helhetssyn där olika synsätt samverkar och det omfattar både natur och kulturmiljöaspekten. jfr. Europarådets webbsida för konventionen  
 http://www.coe.int/T/E/Cultural_Co-operation/Environment/Landscape/ 
  
 123 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 Stärk kunskapen på alla politiska och administrativa nivåer om landskapets värden. 
 Utveckla planeringsverktygen och utforma processerna så att dessa utgår från en helhetssyn och möjliggör lokal delaktighet. 
  
 6.2 
  
 Synliggör samband och beroenden 
  
 Det är samspelet mellan de som producerar och de som konsume- rar som utformar det landskap som tillmäts betydelse. Jordbrukets, skogbrukets, fiskets och rennäringens landskap och miljö utgör därför betydligt större områden än de arealer som omedelbart rör primärproduktionen. Ekonomibyggnader, sjöbodar, hägn eller ren- stängsel utgör också delar av ett landskap som skapats av näring- arna. Vad som värderas högt på ett ställe är inte nödvändigtvis prio- riterat på ett annat. 
 Lokalbefolkningen på landsbygden trängs ofta mellan bevarande- och exploateringsintressen, där utrymmet för lokala behov och in- tressen är litet. Miljöintressenter förespråkar skydd och orörda re- servat medan det kommersiella skogsbruket självklart behöver av- verka för att tillgodose marknadens efterfrågan på råvaror. Delar av turismnäringen är i sin tur beroende av en tillgänglig natur. Sedan slutet av  
 1990-talet 
  har naturvårdspolitiken ändrat kurs mot att i högre grad utveckla de sociala värdena och därmed stärkt incita- mentet för ökat lokalt inflytande inom naturvården. Det är en an- gelägen förändring som ger de som bor på landsbygden större möj- ligheter att nyttja värden som landskapet erbjuder för bygdens ut- veckling samtidigt som skyddsintressen tillgodoses. 
 Erfarenheter från bland annat Kalix kustbygd 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 och världsarvet Brown visar att lokal förvaltning kan resultera i en ansvarsfull skötsel av naturen. Det är också angeläget att ge utrymme för ent- reprenörer inom näringen att nyttja landsbygdens naturresurser för att utveckla företagen och skapa arbetstillfällen. Ett hinder kan vara blockeringar i ägarstrukturen som försvårar för företag att utveck- las. Exempelvis är ett växande företags behov av mark ofta starkt beroende av tillgång till närliggande/angränsande mark som har annan ägare. En stärkt kunskap och en god dialog är viktig. Samti- digt måste rådigheten stärkas för att tillförsäkra att resurserna nyttjas så att de sammantaget ger ett bra utbyte lokalt. 
  
 2 
  
 TP PT  
 jfr. www.kooperativutveckling.org samt www.bygde.net 
 124 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 Frågor om ansvar och makt över landskapet blir allt mer aktuella då fler aktörer vill använda resurserna och lyfta fram sin syn på hur landskapet bäst ska användas Exempel på denna aktualiserade fråga syns i landskapskonventionens 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 tillämpning, samt genom land- skapsplaner och strategidokument som prövas i landets olika delar. Regionala eller centrala idéer samt ibland europeiska ambitioner om hur ett önskat landskap ska se ut och utvecklas ställs mot frågor om enskildas rätt till sin egendom eller gentemot exempelvis det kommunala planeringsmonopolet. 
  
 6.3 
  
 Stärk kunskapen 
  
 Skolans roll för att stärka kunskapen om landskapet borde vara självklar. Om större delar av befolkningen även utanför landsbyg- den förstår sambandet mellan landskapets resurser och det som dagligen konsumeras genom exempelvis livsmedel och energi, ska- pas förutsättningar för ett bredare engagemang i landsbygds- och landskapsfrågan. Då skapas också en ökad förståelse för de offent- liga medel som finansierar de värden som hittills inte prissätts på varor eller de tjänster som faktiskt utförs. Lärandeprocesser måste stödjas där frågor om landskapet diskuteras på flera nivåer. Akade- miska discipliners kunskap om exempelvis historia, biologisk mångfald och vattnets roll i landskapet måste bli tillgängliga för fler aktörer Aktiv folkbildning stärker också förutsättningar för dialog och processer om hur landskapet kan utvecklas och ge inkomster då traditionellt bruk av landskapet inte alltid bär sig ekonomiskt. Helhetssyn och samband mellan flera aktörer och verksamheter är nyckelord. 
  
 3 
  
 TP PT  
 Landskapskonventionen är en regional naturvårdskonvention för Europa som ska slå vakt om och erkänna betydelsen av det omgivande landskapet. Konventionen är utarbetad av Europarådet och omfattar de länder som är medlemmar av Europarådet. Konventionen undertecknades 2000 och trädde i kraft 2004. Sverige har inte ratificerat konventionen. Landskapet är viktigt för oss av kulturella och sociala skäl, för att det har miljövärden och för att det ligger till grund för ekonomisk utveckling. Konventionens parter erkänner land- skapets betydelse som uttryck för en mångfald av natur- och kulturarv och för att skapa identitet. För att slå vakt om landskapet och då även det s k. vardagslandskapet – områden som saknar speciella naturvärden men som är viktiga för människors närmiljö – behövs rikt- linjer för skydd, förvaltning (skötsel) och planering. Länderna ska identifiera det som är typiskt för ett landskap, övervaka förändringar och sätta upp kvalitetsmål för utvecklingen i olika områden. Man ska också öka människors medvetenhet och kunskap om landskapet och ge dem möjlighet att få insyn och medverkan i beslut. Det finns ännu ingen officiell svensk översättning av konventionen. (naturvårdsverket 2006) jfr. Europarådets webbsida för kon- ventionen  
 http://www.coe.int/T/E/Cultural_Co-operation/Environment/Landscape/ 
  
 125 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 6.3.1 
  
 Planeringsverktyg och helhetssyn 
  
 Landskapspolitik 
 Enligt landskapskonventionen (se not föregående sida) är ett land- skap ett område, sådant som det uppfattas av människor och vars karaktär är resultatet av påverkan av och samspel mellan naturliga och/eller mänskliga faktorer. Landskapspolitik är enligt samma skrivningar berörda myndigheters utformning av generella princi- per, strategier och riktlinjer som gör det möjligt att vidta särskilda åtgärder i syfte att skydda, förvalta och planera landskap. Vidare anges ett flertal mer eller mindre detaljerade skrivningar vars räck- vidd formuleras enligt följande: 
 Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 15 är denna konvention tillämplig på parternas hela territorium och omfattar  
 natur-, 
 landsbygds-, 
  stads- och förortsområden. Den inbegriper landområden, inlandsvatten och havsområden. Den avser landskap som kan anses som särskilt värdefulla såväl som vardagliga landskap och vanvårdade landskap. 
 Landskapskonventionen ska ta hänsyn till den europeiska kon- ventionen om kommunal självstyrelse. Varje land som tillämpar konventionen ska harmonisera genomförandet med sin egen politik och integrera landskap i regional- och stadsplaneringspolitiken och inom alla andra politikområden som har inverkan på landskap. Varje part som ratificerar konventionen förbinder sig att öka medvetenheten i det civila samhället, privata organisationer och hos offentliga myndigheter om landskapens värde, deras roll och om förändringar i landskapen samt att att inrätta instrument som syftar till att skydda, förvalta och/eller planera landskapet. Riks- antikvarieämbetet har fått i uppdrag att utarbeta ett förslag till na- tionellt genomförande av den Europeiska landskapskonventionen. I uppdraget ingår en översyn av ansvarsfördelningen mellan myndig- heterna när det gäller landskapsfrågor. Som en del av arbetet med Europeiska landskapskonventionen är Riksantikvarieämbetet (RAÄ), Naturvårdsverket, Fiskeriverket, Skogsstyrelsen och Jord- bruksverket (SJV) stöd i länens arbete med utvecklingen av för- söksverksamheten med regionala landskapsstrategier. 
 Vilka möjligheter samhället har att hantera landskapets intresse- konflikter genom landskapsplaner och/eller landskapsstrategier beror till stor del på hur dessa arbetats fram och hur de sedan ac- cepteras. Möjligheterna i landskapet blir tydliga med en helhetssyn. 
 126 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 I en skrift som utgör underlag 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 till Ansvarskommitténs arbete kon- stateras att sektorsmyndigheter med stor betydelse för det totala landskapet ofta saknar både överblick och kompetens när det gäller helheten: Besluten sker inte heller alltid i samförstånd med det önskade på lokal nivå. 
 Styrning av markanvändning måste därför kunna ske i samman- hang där ansvar förtydligas och där fullgod ersättning ges för in- trång samt för den miljöproduktion som sker i allmänhetens in- tresse. I propositionen 2004/05:150 Svenska miljömål – ett ge- mensamt uppdrag, bedöms det hållbara brukandet av naturresur- serna endast kunna ske i ett landskapsperspektiv. Detta eftersom skog, jordbruksmark, vattendrag och andra naturresurser endast förekommer i sammanhang med varandra. En politik med denna inriktning väcker frågor om ansvar, rollfördelning och avvägning mellan allmänna och privata intressen. Vad är det som ska styras och av vem? 
 Länsstyrelserna i Stockholms, Östergötlands, Kalmar, Skåne, Västra Götalands, Dalarnas och Västerbottens län har under 2006 fått regeringens uppdrag att på försök utveckla regionala land- skapsstrategier i löpande kontakt med Naturvårdsverket, Riksan- tikvarieämbetet och andra berörda centrala myndigheter. Redovis- ningen av projekten ska fokusera på erfarenheter liksom konse- kvenser och ska redovisas senast 20 december 2007. 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT  
 Att detta ar- bete samordnas med andra landskapsinitiativ är en nödvändighet. De regionala landskapsstrategierna kan vara ett av verktygen för att nå målen. 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT  
 Syftet är att effektivisera och integrera de åtgärder som krävs för ett hållbart brukande och bevarande av biologisk mång- fald och kulturmiljö där hela landskapet beaktas vid planering och nyttjande. 
 Naturvårdsverkets roll är att stödja dessa länsstyrelser och följa deras arbete så att verket kan publicera en vägledning under 2008. Skogsstyrelsen, Jordbruksverket, Fiskeriverket och Riksantikvarie- ämbetet har ett korresponderande uppdrag i sina regleringsbrev för 2006 som innefattar att ge stöd till länsstyrelserna i deras pilotar- bete. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Johnson, Stokes och Gates, Brady (2006)Styrning av markanvändning och miljö, Ansvarskommittén. jfr http://www.sou.gov.se/ansvar/rapporter_pm.htm 
  
 5 
  
 TP PT  
 Referat från Konferens på KSLA den 18 april 2006, Regionala landskapsstrategier – processarbete i lokal förankring 
  
 6 
  
 TP PT  
 Utgångspunkten är en bra balans mellan bevarandeaspekter respektive nyttjande, en hel- hetssyn på landskapet samt involvering av olika berörda sektorer. 
 127 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 Även andra konventioner och direktiv som exempelvis Vattendi- rektivet och dess dotterdirektiv om grundvatten har en avgörande roll och påverkar också landskapet vilket dock inte behandlats här. 
  
 6.4 
  
 Landskapets komplexitet och förändring 
  
 Landskapet som resurs utgår från en ekonomisk, social och miljö- mässig dimension av stor betydelse för människors livskvalitet. Genom skydd, förvaltning och planering bevaras och utvecklas landskapets värden. Landskapet har flera viktiga funktioner för den ekonomiska tillväxten. Balansen mellan privata och allmänna in- tressen i landskapet är en positiv utmaning som kan skapa nya ar- betstillfällen. 
 Landsbygdskommittén anser att landskap som upplevs attrak- tivt, samtidigt bör kunna nyttjas på ett effektivt, hållbart och pro- duktivt sätt. 
 Balansen mellan privata och allmänna intressen i landskapet in- nebär möjligheten att skapa nya arbetstillfällen under förutsättning att fler engagerar sig. Balansdiskussionen är berörd i det föregående avsnittet från ett företagarperspektiv. Samma frågeställning är ak- tuell även i detta avsnitt. Även möjligheterna till nya goda kombi- nationer och samverkanslösningar mellan olika aktörer kan ge at- traktiva miljöer med förutsättningar för landsbygdens företagande. Ett landskap som inte längre brukas inom den traditionella primär- produktionen måste kunna bevaras eller utvecklas mot nya använd- ningsområden som kombinerar rekreativa värden med miljönytta eller som tillfredsställer konsumenternas efterfrågan på nischpro- dukter eller samhällets energibehov. 
 Företagande i ett bevarat produktionslandskap med traditionella grödor skapar också utrymme för utveckling. Genom att synliggöra och bejaka mångfaldens olika lösningar skapas en dynamik som stimulerar andra. Landskapets olika användningsområden måste tillåtas existera sida vid sida, där tillgänglighet och miljövård kan kombineras med produktionen av råvaror på ett effektivt och mo- dernt sätt För att nå ökad effektivitet är det dock väsentligt att nyttjande inte alltid behöver definieras som största möjliga råvaru- volym per produktionsenhet. En ko på extensivt bete producerar mer arealer av biologisk mångfald i de efterfrågade betesmarkerna än i en högavkastande besättning som utfodras med importerat kraftfoder. Samtidigt kan just den intensiva produktionen kopplas 
 128 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 samman med foder och råvaror från lika efterfrågade öppna fält från Sveriges slättbygder. Systemen är komplexa och olika värden finns i olika landskapstyper. 
 De beslut som fattas vad gäller till exempel gröda och produk- tionsinriktning, beslut om anläggande eller restaurering av våtmar- ker och ängar eller etablering av vindkraftverk påverkar landskaps- bilden och produktionsvillkoren under en avsevärd tid. 
 Konflikten mellan allmänna och enskilda intressen finns dock och bör synliggöras. Frågan handlar om inblandade parters skilda intressen, allmänhetens behov av rekreation och estetiskt tilltalande miljöer, brukarens behov av god avkastning samt marknadens hitt- illsvarande behov av stora råvaruvolymer. 
 Kunskapen om konsekvenserna av landskapets bruk, de biolo- giska möjligheterna, problemen och dess olika lösningar blir allt större, men helheten när det gäller landskapet som en del av kultur- arvet och som en miljö för olika former av rekreation är däremot mindre studerat. 
  
 6.4.1 
  
 De areella näringarna landskap 
  
 Landskapet är basen för människors liv och de areella näringarna. Strukturutveckling och rationalisering har gjort att flera värden på sina håll försvunnit, inte minst värden som kan kopplas till platsens kulturhistoria, biologisk mångfald och ofta till fungerande ekosys- tem, exempelvis där växtnäringsläckage minimeras. I ökande om- fattning uppmärksammas de areella näringarnas traditionella kun- skaper och roller för att kunna bibehålla och återskapa de landskap som behövs för en fungerande helhet och deras roll för att utveckla nya verksamheter utifrån landskapets kulturkvaliteter. 
 Den växande marknaden för miljötjänsteproduktion innebär allt fler band mellan det offentliga, som beställer miljötjänsterna, och markförvaltarna, som levererar dessa miljötjänster. I många fall är dock skogens förvaltning undantagen en  
 beställar-leverantörsrela- 
  tion likt den som existerar inom jordbruket med dess miljöersätt- ningar. 
 Marknadsorienterade lösningar är generellt sett otydliga och metoder saknas där miljötjänsterna som produkter synliggörs som en av landsbygdens alla tjänster. Vad gäller skogen har avsättningar, antingen frivilliga eller genom reservat och biotopskydd, varit normen. Kommittén anser att det är viktigt att utveckla fler meto- 
 129 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 der för att skydda de värden för vilka det finns konsensus. Olika lösningar svarar också väl gentemot riksdagens miljökvalitetsmål. 
 Förutsättningarna för de areella näringarna ter sig mycket olika beroende på vilken del av landet man väljer att beskriva eller vilka näringar det gäller. En lyckad utveckling av näringarna består ex- empelvis av att förbisedda tillgångar i redan etablerade verksamhe- ter nyttjas. Det kan exempelvis handla om osttillverkare som åter- använder vassle. 
 Det unika i ett landskap kan också vara nyckeln till en positiv ut- veckling. På Öland är extrema karga naturvärden på Alvarmark och en mångfald av kulturhistoriska värden tillsammans med anslutande goda åkerjordar nyckeln till en levande landsbygd med expansivt jordbruk, ökande attraktivitet, turism och allt fler småföretagare. Ölands alvar har under lång tid upplevts som hindrande för ut- vecklingen, men i dag är bland annat alvarmarken motorn för delar av landsbygden, inte minst eftersom samhället uttryckligen efter- frågar betesmarker med höga kulturhistoriska och biologiska vär- den. Det sedan 2005 införda gårdsstödet har markant ökat förut- sättningarna för en fortsatt lyckad utveckling. 
 Areella näringar griper på flera sätt in i de landskapsanknutna miljökvalitetsmålen: Levande sjöar och vattendrag, Hav i ba- lans, Levande kust och skärgård, Myllrande våtmarker, Le- vande skogar, Ett rikt odlingslandskap, Storslagen fjällmiljö, God bebyggd miljö, samt Ett rikt växt- och djurliv. 
 För att odlingslandskapet ska bevaras och utvecklas som resurs, måste näringarnas företrädare fortsatt och i stärkt form också ha rollen som natur- och kulturmiljövårdande entreprenörer. Också primärproduktionen måste i ökad omfattning skapa och stärka de kollektiva värden som efterfrågas, till exempel ekosystemtjänster eller landskap. Arbetet med odlingslandskapet måste därför ha ut- gångspunkt i landskapet som helhet, där fler aktörer än tidigare en- gagerar sig och där den storskaliga produktionens aktörer deltar i diskussionen. Att skapa förutsättningar för dialog och engagemang ger i högre grad en beredskap för framtida hotsituationer. Med ett stärkt lokalt engagemang kan olika intressen bli tydliga och utgöra inspiration för nya idéer som sedan sprids. 
 Ett variationsrikt kulturlandskap har ett betydande egenvärde och innehåller ofta stora biologiska värden. Avgörande är att mar- kerna nyttjas med en minimerad miljöbelastning och att den byggda miljön kan tas till vara. Vad som är värt att bevara eller vad landskapet ska användas till avgörs i dag på olika nivåer. Ibland be- 
 130 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 gränsas det egna initiativet, ibland utgör myndigheters råd en möj- lighet för företagandet. Ett tydliggörande av frågan om olika par- ters roller i landskapet är nödvändigt. 
 Förutsättningarna för en levande landsbygd ökar genom stärkt kunskap bland beslutsfattare och tjänstemän om sambandet mellan landskapet och areellt företagande, livsmedelsproduktion, natur- och kulturmiljövård, biologisk mångfald och energiproduktion. 
 Eftersom variationsrika landskap med biologisk och kulturhisto- risk mångfald som mål prioriteras, behövs fler betande djur. Marker med estetiska och biologiska värden kan skapas och återställas med djurhållning. Det behövs därför strategier för att uppnå dessa syf- ten. Prioriteringen handlar också om hur markerna ska användas för exploatering när samhället expanderar och anspråk görs på den odlingsbara och omställningsbara jorden. Behovet av en politik och verktyg som hanterar hotet mot permanent försegling av odlings- bar mark lyfts alltmer i den internationella debatten. Det handlar exempelvis om bebyggelse, där betong och asfaltsytor och infra- struktur gör den för odlingen värdefulla marken svår att åter- använd. 
  
 6.4.2 
  
 Fisket 
  
 TPF 
  
 7 
  
 FPT 
  
 För fiskesektorn är relationen till landskapet annorlunda än för de landsbaserade näringarna. Frågor om sektorn kan sägas vara mer bestånds- och miljörelaterade men näringens verksamheter skapar även synliga mönster i landskapet. Det är viktigt att betona att också det storskaliga fisket i dag landar avsevärda ekonomiska vär- den för näringen. Mycket av verksamheten sker med ett fåtal båtar med stor landningsvolym. En övervägande majoritet av näringens sysselsättning sker dock i det småskaliga fisket. Fisket som en eko- nomisk resurs för rekreation och turism är en av de stora utveck- lingspotentialerna. 
 Det tidigare småskaliga och kustnära fiskets anläggningar (sjö- bodar och hamnar etc.) utgör ett tydligt och på landsbygden fram- trädande arv, men dessa fiskemiljöer har i dag ofta andra använd- ningsområden. Längs östersjökusten finns regioner, ofta med låg befolkningstäthet, som tidigare varit beroende av fisket. Där har 
  
 7 
  
 TP PT  
 De delar av analysen som handlar om fiskeflottans potential för kustsamhällena och därmed landsbygden bygger till stora delar på underlagsmaterial för Fiskeriverkets strategiska plan  
 2007–2013 
  
 131 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 just sådana kulturmiljöer utvecklats, miljöer vars nya användning inom tjänsteproduktion eller i småskaligt fiske kan bidra till en le- vande landsbygd. På västkusten betingar liknande bebyggda miljöer i exempelvis fiskelägen (sjöbodar, bryggor etc.) höga ekonomiska värden utanför fiskesektorn, vilket hämmar en motsvarande ut- veckling där. 
 Dagens kunskap om fiskbestånd och metoder för ett hållbart fiske ger stora förhoppningar om att småskaligt fiske ska kunna återupptas i de ärvda kulturmiljöerna. Fiske med metoder som är småskaliga anses vara mer lämpliga för delar av det ekosystem Östersjön utgör. Med en uthållig fiskeflotta som består av fler men till storleken mindre båtar kan åtminstone delar av kustsamhällena än en gång utgöra centrum för fiskenäringens verksamheter inklu- sive dess förädling. 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT  
 Begränsade fiskeresurser och energikostnader- nas andel av fiskets omkostnader kan rätt utnyttjade användas som argument för omfördelning av fiskemöjligheter till det småskaliga och kustnära fisket. Fisketurism och fritidsfiske måste också kunna utgöra en källa för utveckling inom sektorn. 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT 
  
 6.4.3 
  
 Skogen 
  
 Mer än hälften av landet är täckt av skog. Huvuddelen av skogsare- alen utgörs av det delvis naturliga barrskogsbältet. Hälften av sko- gen ägs av enskilda, privata skogsägare, men närmare 20 procent har offentliga ägare. Närmare 30 procent av skogen ägs på di- stans, det vill säga ägaren bor på annan plats och har vanligen nå- gon annan huvudsysselsättning än skogsbruket. 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT 
  
 Riksdagen har antagit miljökvalitetsmålet Levande skogar, som innebär att skogsmarkens värde för biologisk produktion ska skyd- das samtidigt som den biologiska mångfalden bevaras samt kultur- miljövärden och sociala värden värnas. Inriktningen är att miljö- kvalitetsmålet ska nås inom en generation. Naturvårdsverket har i uppdrag att utreda hur mycket skyddsvärd skog som finns på stat- lig mark. Myndigheten ska redovisa resultaten till årsskiftet 2006/2007. 
  
 8 
  
 TP PT  
 Jfr: Fiskeriverket (2005) Diskussions- och underlagsrapport för den strategiska planen Resursräntemodell för det svenska yrkesfisket – ett verktyg för analys av det svenska yrkes- fisket, 
  
 9 
  
 TP PT  
 Skr 2005/06:171Vissa fiskeripolitiska frågor, 
  
 10 
  
 TP PT  
 SOU 2006:81 Mervärdesskog, slutbetänkande av skogsutredningen 
 132 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 Den svenska skogspolitiken har fortsatt två likvärdiga mål – ett produktionsmål och ett miljömål. En enig riksdag har vid ett flertal tillfället manifesterat detta. I sammandrag innebär de att skogen och skogsmarken är en nationell tillgång som ska utnyttjas effek- tivt, så att den ger en uthållig och god avkastning, samtidigt som den biologiska mångfalden bevaras och skogens kulturmiljövärden inte skadas. En hållbar utveckling behöver skogsmark som är till- gänglig för på ett rimligt avstånd från bostaden. De sociala värdena i skogen kan värnas och utvecklas om framför allt tätortsnära skog förvaltas så att rekreationsvärden bibehålls. Rekreation bör vara det överordnade målet för skötsel och användning av den tätorts- nära skogen 
 TPF 
  
 11 
  
 FPT 
 . Kunskap, planering och skötsel hos såväl skogliga aktörer som stadsplanerare är en viktig fråga för dessa värden. Den tätortsnära skogen fungerar som arena för aktiviteter som ökar allmänhetens kunskap och engagemang om skogens olika värden och som samtidigt motverkar ohälsan i samhället. 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT 
  
 Landskapet återspeglar en blandning av traditionella metoder och ny kunskap om avverkningsmetoder. Under senare tid har rå- varuuttaget inom sektorn främst kanaliserats till sågverks- och massaindustrin. Så kallat trakthyggesbruk, där man slutavverkar och får samma ålder på bestånden, dominerar landskapet inom skogsnäringen. Avverkningsformerna och ålderssammansättningen på skogen är därför starkt sammankopplade och skapar i stor om- fattning monotona och artfattiga men produktionstekniskt effek- tiva miljöer. Dagens avverkningsmetoder kan leda till skador på forn- och kulturlämningar. Detta är mycket allvarligt då den sorten av kulturvärden inte kan nyskapas och utgör en ändlig resurs som särskilt bör uppmärksammas. Även i denna fråga är dock samban- den mellan produktionsmetoder och allmänhetens nytta mer kom- plicerade än så och många uppskattade rekreativa miljöer med sär- skilda natur- och kulturmiljövärden finns givetvis också i de till sy- nes monotona miljöer som är resultatet av ett effektivt skogs- bruk. Ett alternativt sätt att utveckla skogsbestånd är successiv ut- glesning som skapar variation i landskapet, med positiva miljömäs- siga effekter. Beroende på syftena med bruket av skogen formas skogslandskapet olika. 
 Det generella kravet på natur- och kulturmiljöhänsyn innebär allt större begränsningar för produktion i känsliga miljöer. Exempelvis 
  
 11 
  
 TP PT  
 SVO (2004) Skogens sociala värden, Hur kan skogens sociala värden tas tillvara bättre för att främja hållbar utveckling? meddelande nr. 3/2004 
  
 12 
  
 TP PT  
 se ovan 
 133 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 ska skogsbruket, precis som jordbruket, spara så kallade kantzoner mot sjöar och vattendrag, lövträd, hålträd och död ved. Skogsmark undantas också från virkesproduktionen genom dels frivilliga av- sättningar, dels naturvårdsavtal, biotopskydd, naturreservat och nationalparker. Däremot har inte forn- och kulturlämningar eller det biologiska kulturarvet uppmärksammats inom avsättningar. 
 Precis som jordbruket har skogsbruket strukturrationaliserats och berörts av miljövårdande insatser som skapat olika landskap beroende på vilka de övergripande målen med landskapet är. Målen för natur- och kulturmiljövärdena i skogslandskapet definieras bland annat i miljökvalitetsmålet Levande skogar. 
 Den växande marknaden för miljötjänsteproduktion är inte lika tydligt formaliserad som inom jordbrukssektorn där miljöersätt- ningssystem skapar andra förutsättningar för betalning av miljö- nytta än vad som gäller för skogen. Slutna skogsbestånd med en mångfald av arter återfinns framför allt i det äldre skogsbeståndet som ålagts restriktioner för brukandet eftersom även de miljöer som skyddas behöver skötsel. Att rätt kombinera skogens värden som en resurs för energiproduktion, för rekreation, och som råva- rukälla till bland annat skogsindustrin kräver prioriteringar och kunskap om samband. 
  
 6.4.4 
  
 Rennäringen 
  
 Renskötsel bedrivs framför allt i Norrlands inland och fjälltrakter. Hur skogsbruket bedrivs där är av betydelse för rennäringen och vice versa, eftersom skogen till stor del utgör vinterbetesmark. Marklav utgör då den primära födan. Hänglavskogarna är viktiga för uppehället mellan sommar och vinter. En fungerande samexi- stens mellan rennäringen och annan verksamhet är nödvändig. Om det exempelvis pågår avverkning, skogsvårdsåtgärder eller andra verksamheter i skogen och på skogsbilvägar under den period då renar flyttar, riskerar flockarna att splittras. Liksom det för mark- ägare kan finnas problem med exempelvis betestrycket vilket är ett känt konfliktområde som måste lösas. 
 Renen är en del av en naturlig fauna. Produktionen som sker i näringen påverkar dock fjällmiljön. Utan det av näringen organise- rade renbetet skulle fjällandskapet ha varit annorlunda än dagens landskap. Konsekvenserna av en minskad renbeteskultur skulle vara att fjällhedar, gläntor och våtmarker växte igen. Rennäringen och 
 134 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 frågor om den samiska identiteten behandlas detaljerat i ett antal nya betänkanden från perioden  
 2004–2006. 
  Inte minst intressant är SOU 2006:14 Samernas sedvanemarker som behandlar näringens villkor. 
 Det finns sedan lång tid tillbaka en koppling mellan fjällmiljö- erna och rennäringen. Också för allmänheten blir sambanden mel- lan rennäring och attraktiv miljö synliggjord. För landskapet är det problematiskt att antalet renar varierar kraftigt över tiden. Land- skapsvården och näringen störs inte bara av fluktuationerna i stammen, företagandet hotas också av dåliga kommunikationer som begränsar möjligheten att bo och leva i fjällnära miljöer. Ren- skötseln kompliceras också av att kunskapen inte är tillräcklig om sambanden mellan näringen, naturen och den samiska kulturen. Synen på fjällen som en orörd natur är fortfarande utbredd. En an- nan kunskapsbrist rör de samiska kulturvärdena inom miljökvali- tetsmålet Storslagen fjällmiljö. Bara 20 procent av fjällen är exem- pelvis inventerade på fasta fornlämningar. 
  
 6.4.5 
  
 Jakt och viltvård 
  
 I Sverige finns cirka 300 000 jägare och jakten är allt mer en källa till rekreation och turism och ett företagande kring dessa upplevel- ser. Jakten har också betydelse för skogsskötsel och naturvård ge- nom bland annat påverkan på betestryck. Rådjurs och älgars bete av vegetation och plantor, inte minst tallungskog sker under vinter. Förvaltningen av vilt som naturresurs rör ofta målsättningar om bevarande och nyttjande av vilt som alltså inte alltid är förenliga med andra målsättningar, inom till exempel de areella näringarna. 
 Hållbar förvaltning av vilt handlar om kunskap, men inte bara om djuren, kunskap om biologiska, sociala, kulturella och ekono- miska aspekter är viktiga. Nyttjandet av resursen, restaurering av bestånd eller begränsningar av viltpopulationer är några av de stora frågorna. Uppfattningen om exempelvis hur stora viltpopulationer det ska finnas och om hur omfattande jakten skall vara är den stora frågan inom viltvården. Ett område där viltvården efterfrågar kun- skap handlar om förvaltningens effekter. 
 Frågan om rovdjursstammens storlek engagerar många männi- skor på och utanför landsbygden. De nationella målen att säkra livskraftiga stammar för bland annat björn och varg har väckt starka känslor i en ofta polariserad debatt. Landsbygdskommittén har inte 
 135 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 i uppdrag att lösa eller belysa detta utan hänvisar till den översyn som just nu görs avseende rovdjurspolitiken. Dock finns bland le- damöterna en gemensamt delad uppfattning om att det är önskvärt med ett ökat inslag av lokal och regional delaktighet inför beslut och utformning av regleringen än vad som idag är fallet. 
  
 6.4.6 
  
 Jordbruket 
  
 Jord- och skogsbrukslandskapet utgör närmare 65 procent av Sveriges yta. Jordbrukslandskapets utveckling inrymmer komplexa samband. Närmare hälften av jordbruksföretagen är kombinerade jord- och skogsbruksfastigheter. Skogsfrågorna är därför också av stor vikt när jordbruket diskuteras. 
 Det jordbrukslandskap som traditionellt utgjort sinnebilden för landskapet karaktäriseras av småskalighet och variation, med natur- liga betesmarker och slåttermiljöer, vilket är en förutsättning för biodiversitet. I moderniseringen av jordbruket har denna variation dock utgjort ett hinder för rationell drift och landskapet har allt mer homogeniserats. Men rationell drift för produktion av exem- pelvis vete, havre och raps rymmer precis som för skogen andra värden, som också efterfrågas för sitt estetiska bidrag. I några fall är de öppna fälten också en livsmiljö för arter som kräver den typen av landskap, exempelvis Sånglärkan. 
 För att visa på samband som initialt inte är tydliga kan man ex- emplifiera med att man i dag har fordon utvecklade som kan drivas med 100 % rapsmetylester, så kallad RME, en potentiellt stor marknad för rapsproducenter. Sambandet mellan en sådan utökad marknad och en storskalig bioenergiproduktion får spännande konsekvenser i landskapet, med vidareförädlingsmöjligheter även på landsbygden för framställning av bland annat rapsmetylester. Med goda kombinationer kan jordbruket också bidra med energirå- varan. 
 Det traditionella landskapet var ofta fyllt med odlingsrösen, gärdsgårdar och vattenbiotoper. Dessa miljöer har i stor utsträck- ning försvunnit, samtidigt som människor i ökande utsträckning vill se dem bevarade 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT 
 . Om sådana miljöer ska bevaras och om sam- hället eftersträvar detta, krävs att djur betar markerna i en större 
  
 13 
  
 TP PT  
 Jfr. bland andra studier om betalningsviljan för kulturelement i åkerlandskapet Barnett. 1998. Mills and Reliable Estimates. In: The Economics of Landscape and Wildlife Conservation, Meadows, Nelson, L. Slangen, and M. Whitby, p.  
 65–83. 
  CAB International. Wallingford, New York. 
 136 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 omfattning än vad som är fallet i dagens jordbruk. Då måste det finnas en synliggjord efterfrågan, en marknad för olika slag av mil- jöanknutna tjänster som ger brukaren ett alternativ till råvarupro- duktion i för ensidiga miljöer. Det krävs informationsinsatser för att öka kunskapen om värdena. 
 Förutsättningar finns för ett bibehållet landskap som producerar alla de värden som efterfrågas. Möjligheterna är många och ett flertal exempel finns på hur man genom samverkan lyckas produ- cera mat med mervärden i form av exempelvis ett önskat landskap, eller en återställd miljö som också utgör biotop för andra arter. Ett exempel är Vindelälvens naturbeten. Verksamheten bestod i restau- rering av stora arealer naturbeten (raningsmark) där 25 bönder till- sammans i en produktionsring hävdar 337 ha värdefull naturbetes- mark. Dessutom producerar Vindelälvens naturbeteskött som säljs i butiker. 
 Den bild som sammanfattningsvis bör kopplas till jordbruks- landskapet handlar om alla de möjligheter som finns. Ibland är det markförvaltaren själv som står för initiativet, ibland uppenbarar sig de nya möjligheterna i dialog mellan dem som lever i närheten eller känner ett engagemang. Bilden handlar också om utmaningar i att lösa några av miljöfrågorna; den stora mängden karaktärsgivande ekonomibyggnader som saknar användning, växtnäringsläckaget, den bristande variationen i landskapet, bristande möjligheter att säkerställa bete i det ärvda landskapet och en därtill hotande förlust av genetiskt material. 
 En fråga som därför tydligt hör samman med ett framtida jord- brukslandskap rör prioriteringar av vad landskapet ska användas till och vilka miljöproblem som först måste lösas. Det handlar också om hur privata och allmänna intressen kan kombineras. Det finns en geografisk dimension i frågan om vilka landskapstyper som skall vårdas och värderas och som alltså bör finnas på en önskelista. Med spridd kunskap i enlighet med strategiförslagen i det kom- mande kan kanske önskemålen bli tydliga så att det också kan ska- pas resurser för att på rätt sätt ersätta de producenter som vill leve- rera vad som efterfrågas. 
 137 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 6.5 
  
 Miljönytta och tillgänglighet 
  
 Dagens miljöersättningar inom jordbrukspolitiken har, i någon omfattning, kommit att kompensera lantbruket för den miljönytta som företagen skapar. Det är viktigt att ersättning betalas ut i ut- byte för värden som är tydliga. Detta borde i större omfattning kunna ske utifrån tydligt formulerade beställningar i stället för som i dag genom mer nationellt eller regionalt övergripande målformu- leringar. Exempelvis borde olika demokratiska nivåers beställ- ningar om närmiljöns utformning kunna upphandlas. Eftersom det existerande systemet med exempelvis miljöersättningar är starkt centralt reglerat leder det till en likformighet vad avser lös- ningar i landskap med stora olikheter. Kreativiteten hos exempelvis lokala lantbrukare skulle kunna tas tillvara. Det skånska beträdo- systemet visar att goda idéer kan få acceptans och också spridas, men markägare måste betalas på något sätt för att han/hon inte tar ut grödor ur jorden (som närmare beskrivs i avsnitt 6.6.1). 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Utveckla värderingsverktyg 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT  
 så att miljöproducenters bidrag till kollektiva nyttigheter synliggörs. 
 Stöd aktivt nya initiativ som verkar för att samhällets olika sociala, ekonomiska och miljömässiga mål kombineras. 
 Skapa demonstrationsmiljöer, utvärdera försök och sprid kunskap om goda exempel där marker med höga miljö- och na- turvärden också är tillgängliggjorda 
  
 6.5.1 
  
 Nya initiativ, nya lösningar 
  
 Miljöersättningar ska stödja värden i landskapet samtidigt som en livskraftig utveckling ska ske på landsbygden. Då behövs ett strate- giskt arbete som också fångar nya initiativ. Därför behöver tvär- sektoriella metoder utvecklas som knyts samman med regelverk 
  
 14 
  
 TP PT  
 Jfr. bland andra studier om betalningsviljan för kulturelement i åkerlandskapet  
 -Hasund, 
  Key. (1998). Mills and Reliable Estimates. In: The Economics of Land- scape and Wildlife Conservation, Meadows, Nelson, L. Slangen, and M. Whitby, p.  
 65–83. 
  CAB International. Wallingford, New York. 
  
 -Jfr. 
  SOU 2005:76 Fiskevårdens finansiering. 
  
 -Jfr. 
  Centrum för biologisk mångfald (2006) Naturbetesmarker i landskapsperspektiv, En analys av kvaliteter och värden på landskapsnivåCBM: Skriftserie nr 12. 
 138 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 och sektorskunnande. Gamble och försöksverksamhet måste få ske i större omfattning än vad som sker i dag eller vad som föreslås gälla i det kommande landsbygdsprogrammet  
 2007–2013. 
  I det nya landsbygdsprogrammet finns öppningar för den regionala nivån att testa komplement till miljöersättningarna. Landsbygdsprogrammet kommer också att pröva så kallade regionalt prioriterade ersätt- ningar (RPE). Detta tillsammans med  
 LEADER-metoden 
  kan komma att ge fler lokala lösningar, men Landsbygdskommittén anser att frågan är alltför viktig för att begränsas till enstaka försök eller åtgärder som så tydligt tar sin utgångspunkt i redan etablerade ersättningsformer. 
 Attraktiva och tillgängliga områden skapar förutsättningar att utveckla besöksnäring och turism som har stor betydelse i den re- gionala utvecklingen. Frågor om tillgänglighet och rätt att bruka resurser i landskapet är därför mycket intressanta. Om problem kan lösas på bra sätt, kan en god utvecklingsspiral starta. Ökat en- gagemang i natur- och kulturmiljövården kan leda till en utvidgad besöksnäring som i sin tur kan skapa resurser för vård av fler och större natur- och kulturområden. Att klokt kombinera de värden i miljön som produceras av de areella näringarna med ett växande behov av hälsobefrämjande åtgärder är en utmaning som borde en- gagera många landsbygdsutvecklare och fler aktörer än enbart lant- brukare, besökare eller natur- och kulturvårdare. 
 Regeringen lyfter i sin skrivelse En samlad naturvårdspolitik (2001/02:173) fram sambandet mellan regional utveckling och na- turvård. Engagemang i naturvården sägs skapa sysselsättning för både brukare och entreprenörer. Kulturlandskapets potential för regional utveckling är också viktig, vilket framgår av den natio- nella strategin för regional konkurrenskraft och sysselsättning  
 2007–2013. 
  
 Naturmiljöer, kultur och kulturarv har fått ökad betydelse för regionens innovativa utveckling och konkurrenskraft. Genom att öka kompetens skapas goda förutsättningar för innovativa och at- traktiva miljöer med nytänkande vilket främjar sysselsättning och tillväxt både vad gäller upplevelseindustrier, kreativa näringar och mer traditionella tillverknings- och tjänstenäringar. Det finns ex- empel på lokala grupper som arbetar aktivt med landskapet som bas för ekonomisk utveckling och där vinden vänt, som i exempelvis Bråbygden i Kalmar län. Särskilt i norra inlandet har de allt färre jordbrukarna svårt att klara skötseln av kulturlandskapet. Det är därför nödvändigt att det finns goda möjligheter också för andra 
 139 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 aktörer ta plats. De lokala utvecklingsgrupperna och föreningslivet i övrigt har tillsammans med kommunerna viktiga uppgifter med att planera och administrera landskapsvården där behoven finns. 
  
 6.5.2 
  
 Tillträde och den skyddade miljön 
  
 Länsstyrelserna har under de senaste åren gett stöd till att öka till- gängligheten till skyddade områden. Det har bland annat skett ge- nom att stigar anlagts och att skyltar som beskriver områdena har satts upp. Tillgänglighet är också en fråga om att över huvud taget känna till naturområdena och veta hur man når dem. Genom ett flertal studier har det till exempel visat sig att tillgången till grön- områden har samband med människors välbefinnande och hälsa. 
 TPF 
  
 15 
  
 FPT  
 Också av detta skäl är det viktigt att informera om naturområdenas existens och kvaliteter och på vilka sätt man kan nå dem. 
 Mer än fyra miljoner hektar mark i olika former skyddas, det motsvarar cirka tio procent av Sveriges totala landyta. Naturreser- vaten är i dag den vanligaste skyddsformen bredvid övriga cirka 15 skyddsformer. Över 80 procent av den skyddade ytan är naturre- servat, främst belägen i den svenska fjällvärlden. 
 TPF 
  
 16 
  
 FPT  
 De största natio- nalparkerna finns i Norrbottensfjällen. Naturreservaten inrättas även på privat mark efter förhandlingar med markägaren om in- trångsersättning eller köp. Skyddet behöver inte alltid begränsa den areella näringen, framförallt inte om området skyddats till förmån för friluftslivet. Som sammanhållen areal är den skyddade naturen dominerad av ett fåtal områden, men objekten, utgörs numerärt främst av områden som är mindre 100 ha. Vindelfjällen är det största naturreservatet och ligger i Västerbotten. Denna areal är också det största Natura  
 2000-området. 
  Detta område tillsammans med nationalparkerna Stora Sjöfallet, Mcfarland, Watkins och Muddus samt naturreservaten Sjaunja och intilliggande reservat och natur- vårdsområden i Norrbotten bildar ett sammanhängande område skyddad natur som är större än Skånes och Blekinges sammanlagda yta. Förutsatt att ett intresse för företagande finns inom miljöupp- levelseverksamhet, finns också stora outnyttjade potentialer. 
 Vissa naturområden har genom minimerat slitage bevarat sina unika värden. Men många områden och naturvärden är beroende av 
  
 15 
  
 TP PT  
 Jfr. Referat från forskningsseminarium den 9 november 2004 www.regeringen.se/content/1/c6/03/66/78/6dd5a3b1.pdf 
  
 16 
  
 TP PT  
 Naturvårdsverket (2005) Effektiv skötsel av skyddade områden En främjande utvärdering av länsstyrelsernas arbete med skötsel av statligt skyddade områden, Rapport 5505, 2005 
 140 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 mänsklig aktivitet, vilket inte alltid har framkommit och beaktats i planer för områdenas bevarande. 
 Om områden skyddas utifrån begreppsparet skydd och bevarande uppfattas det som om en kall hand läggs över områ- det, vilket hindrar företagande. För att områden i högre grad ska kunna tillgängliggöras och nyttjas, vilket på senare tid alltmer uppmärksammats, är det av vital betydelse att myndigheterna för- mår att kommunicera de ambitioner och möjligheter som finns. Att nyttja skyddade naturresurser kan även det vara en väg att nå ett bättre företagsklimat och nya företag. Detta diskuteras bland annat på ett nytt sätt i en rapport från Naturvårdsverket 
 TPF 
  
 17 
  
 FPT 
 . 
 Av den totala arealen nationalparker och naturreservat ligger en övervägande majoritet i Norrbottens, Västerbottens och Jämtlands län. Inom dessa län ligger tyngdpunkten av skyddade områden i fjällen eller längs kanten av fjällkedjan. Cirka 75 procent av Sveriges befolkning kan inom ett avstånd om cirka 5 km nå ett område som skyddas av någon av de tre skyddsformerna nationalpark, naturre- servat eller naturvårdsområde. 
 TPF 
  
 18 
  
 FPT  
 Även om norra Sverige alltså domineras av stora skyddade naturområden har befolkningen där ofta längre avstånd till nationalparker, naturreservat och naturvårdsområden än vad befolkningen i södra Sverige har. 
  
 6.5.3 
  
 Kulturreservat och världsarv 
  
 Avsikten med att skydda och förvalta ett område som kulturreser- vat är att möjliggöra vård och bevarande av värdefulla kulturpräg- lade landskap. Kulturreservaten är värdefulla kulturhistoriska hel- hetsmiljöer, det vill säga sammansatta landskap där marker, bygg- nader och anläggningar ingår i historiskt funktionella system. Re- servaten består av miljöer som formats av lantbruket men också områden av varierande karaktär som park- och trädgårdsmiljöer och industrimiljöer. Arbetet med att säkerställa olika miljöer som kulturreservat bedöms av länsstyrelserna i samtalet med Riksantik- varieämbetet. Vid utgången av 2005 fanns det sammanlagt 22 kul- turreservat runt om i landet. 
 Ett kultur- eller naturminne som är så värdefullt att det är ange- läget för hela mänskligheten kan antas på  
 FN-organet 
  Unescos 
  
 17 
  
 TP PT  
 Naturvårdsverket (2005) Effektiv skötsel av skyddade områden En främjande utvärdering av länsstyrelsernas arbete med skötsel av statligt skyddade områden, Rapport 5505, 2005 
  
 18 
 TP PT  
 ibid 
  
 141 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 världsarvslista, som grundar sig på konventionen om skydd för världens kultur- och naturarv. Sverige anslöt sig till konventionen 1985 och världsarvslistan omfattar drygt 800 objekt. Sammanlagt 14 svenska objekt har förts upp på listan. 
  
 6.5.4 
  
 Landskap, samverkan, förvaltning och nya initiativ 
  
 I det senaste riksdagsbeslutet om Svenska miljömål – ett gemen- samt uppdrag, anges att det hållbara naturresursbruket bör ske i ett landskapsperspektiv. 
 Landskapsersättningar 
 TPF 
  
 19 
  
 FPT  
 som tidigare presenterats i bland annat Levande kulturlandskap (SOU 2003.105) är ett förslag eller en mo- dell som ger ett helhetsperspektiv på landskapet. Poängen är att om man endast ser på enskilda objekt eller enskilda arter i markerna begränsas samförståndet mellan olika aktörer som bor och verkar i närmiljön. Diskussionen om en vidareutveckling av landskapser- sättning presenteras i bilagan till Landsbygdskommitténs rapport Fakta – omvärld – Inspiration. Även andra exempel på hur miljöersättningarna kan kompletteras och vägas samman i ett bre- dare samhällsperspektivpresenteras där. Förslagen är metoder för hur man i framtiden ska kunna kombinera miljövård och lands- bygdsutveckling i en önskan om att betydligt fler människor ska engagera sig och att fler företag skall kunna växa. 
 Landsbygdskommittén bedömer att ett aktivt scenariearbete behövs, där landskapets utveckling synliggörs, om en betydligt större delaktighet ska kunna nås. Det är inte möjligt att studera endast de processer eller händelser som sker vid eller i landskapet vid en given tidpunkt. Med goda scenariebeskrivningar skapas un- derlag för en god utveckling. Komplexiteten kommer att ställa stora krav på samhället när det gäller planering och rationellt ge- nomförande av planer. Sköts detta på ett tämligen traditionellt sätt från myndigheternas sida, finns risk att positiv energi hos t.ex. bönder och boende på landsbygden försvinner 
 TPF 
  
 20 
  
 FPT 
 . Konsten blir att klara vissa miljömål samtidigt som den enskildes initiativ uppmunt- 
  
 ras 
 TPF 
 21 
 FPT 
 . 
  
 19 
  
 TP PT  
 Jfr. Metoddiskussioner om landskapsersättningar har presenterats i ett flertal sammanhang tidigare exempelvis i SOU 2003:105 Levande kulturlandskap samt i tekniskt underlag för nytt Landsbygdsprogram från Jordbruksverket 
  
 20 
  
 TP PT  
 Hancock, Booth (2006) Miljöersättningar och landsbygdsutveckling i Fakta-  
 Omvärld-Inspiration 
  Särskild Bilaga till landsbygdskommitténs betänkande 
  
 21 
  
 TP PT  
 se ovan 
 142 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 Ovanstående kan förverkligas genom att samhället låter enskilda förverkliga initiativ med lokalt ursprung. Det bör också vara möj- ligt att stimulera verksamheter som kopplar samman flera nyttor (sociala, ekonomiska och miljömässiga) så att olika intressen kan börja samverka i högre utsträckning. Vandringsleder och högt vär- derade naturmarker kan till exempel knytas samman med lokala fö- retags utbud. 
 TPF 
  
 22 
  
 FPT  
 Aktuella omvärldsfrågor med bäring mot energi- och klimatfrågan gör att behoven av goda kombinationer måste bejakas, exempelvis genom bioenergiprojekt med nytta för biolo- gisk mångfald och rekreation. Även andra areella näringar måste på olika sätt kunna vara utförare av de nyttigheter som efterfrågas. 
 Det administrativa arbetet med miljöersättningar har hittills legat på statliga tjänstemän, framför allt på länsstyrelserna. Landsbyg- dens aktörer och andra har genom rådslag och olika remissyttran- den länge påtalat tveksamheter om administrationens omfattning, men systemet har på senare tid förenklats. Det är viktigt att också den administrativa och utvecklingsmässiga delen av denna kedja genererar jobb på landsbygden. Det finns skäl att utveckla brukarnas gedigna kunskap så att de i framtiden kan ha en admi- nistrativ, planerings- och uppföljningsroll. Detta fordrar att det tillskapas en kompletterande utbildning för de bönder som kan ha intresse av att vidga sin roll i produktionen av värdefulla land- skap 
 TPF 
  
 23 
  
 FPT 
 . Systemet skulle komplettera den regionala nivåns arbete och brukares medverkan kan på detta sätt flytta delar av statens verksamhet ut på landsbygden. 
 TPF 
  
 24 
  
 FPT 
  
 Vi bedömer det också som mycket viktigt att information om landskapets olika möjligheter och värden på många sätt sprids, ex- empelvis genom tydliga internetportaler. Denna information kan med fördel också innehålla internationella exempel. 
  
 6.5.5 
  
 Om samverkan 
  
 TPF 
  
 25 
  
 FPT 
  
 I riksdagsbeslut om svensk naturvårdspolitik från 2002 beskrivs målsättningar om ökat deltagande lokalt. I SOU 2003:29 anges också att det finns goda förutsättningar för att integrera landskaps- vård och landsbygdsutveckling genom samverkan och partnerskap. 
  
 22 
  
 TP PT  
 se ovan 
  
 23 
  
 TP PT  
 se ovan 
  
 24 
  
 TP PT  
 se ovan 
  
 25 
  
 TP PT  
 jfr. Stenseke, Herrera inflytande i landskapsvården En forskningsöversikt med bäring på skötseln av naturbetesmarker, occasional papers 2006:1 Kulturgeografiska institu- tionen GU, 
 143 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 Genom att uppmuntra intresset och engagemanget bland brukare och andra kan landskapet i större omfattning bli en del av gemen- skapen. Formerna för samarbete är många. Den lokala delaktighe- ten kan ske genom förvaltning eller samverkan. Lokal förvaltning är fortfarande förhållandevis oprövad. Det finns således skäl att utveckla former för hur landskapsvård och naturvård ska kunna se ut. 
 Lokal förvaltning innebär att individer går samman för att ge- mensamt sköta och administrera en resurs. Upphandling, uppfölj- ning, upplåtelse- och planering av skötselåtgärder kan utgöra kär- nan i verksamheten. Myndigheten har kvar rollen som ansvarig för allmänhetens intressen och med det ansvaret som följer markäga- ren. Lokal förvaltning är ett sätt bland många att genom kontrakt lägga ut skötsel och utveckling av en skyddad eller skyddsvärd miljö. De lokala aktörerna tar på sig de funktioner som gynnas av närheten till landskapet. Eftersom både myndigheters och de lokala representanternas kompetens efterfrågas träffas man i partnerskap. 
 En viktig fråga gäller vilka som deltar eller förväntas delta och vad man kan samverka omkring. Exempelvis handlar det om fritids- husägare och åretruntboende, om föreningslivet och om natur- och kulturvårdsexperter. Vad som skett tidigare i ett område är viktigt att beakta, inte minst vad gäller landskapsvården och de myndig- hetskontakter som redan är etablerade. 
 Ett exempel: Naturbetesmarker i Närke 
 Projektet avser att använda möjligheterna i landskapet och trygga hävden av nästan 1 000 ha internationellt erkända fågelvåtmarker. Nästan 20 djurhållare/markägare, länsstyrelsen, kommunen, slakte- riföretag, förädlingsföretag, handel och Världsnaturfonden (WWF) samverkar. Projektet är en av flera modeller för naturbetesbaserad köttproduktion i Sverige som visar hur lantbrukarens olika uppdrag kan kombineras. Produktionen ger markägare och djurhållare ökad ekonomisk avkastning som också skapar en artrik och av lokalsam- hället önskad naturmiljö. Köttet säljs med mervärden som smak- kvalité, regionalitet, hälsa och naturvård. 
 Verksamheterna ovan är talande exempel som visar på avsikterna i Landsbygdsprogrammet för  
 2007–2013. 
  Konkurrenskraften stärks genom att företagen tillåts växa med den nya produktionen (exem- pel i ny näringsverksamhet, företagsutveckling, rådgivning, inve-  
 sterings-, 
  förädlings- och startstöd, samt samarbete) och miljön och 
 144 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 markförvaltning stärks (öppet odlingslandskap, landskapets kultur- och naturmiljö, landskapsperspektiv, tätortsnära, miljöskydd). 
 Livskvaliteten på landsbygden ökar för dem som kan ta till vara landskapets värden och näringslivet har på många sätt givits möj- lighet till diversifiering. Inget av detta hade blivit av om det inte skett med ett starkt lokalt engagemang och i samarbete med lokala, regionala och nationella organisationer. Genom att använda miljö- argument i den kommunala upphandlingen har också den lokala varumarknaden öppnats. 
 I exempelsamlingen beskrivs också företaget Öströö fårfarm, som genom stärkt kompetens och en förändrad inriktning funnit nya marknader, där upplevelser, lokal produktion och traditionell djurproduktion kombinerats lyckosamt såväl ur markförvaltarens som samhällets intressen. 
  
 6.6 
  
 Stärkt aktivt brukande 
  
 Möjligheten att bedriva kommersiell verksamhet med landskapet som bas begränsas ibland av bristande omvärldskunskap eller bris- tande öppenhet inför nya lösningar. För aktiva markägare eller för andra intressenter med tillgång till mark som inte nyttjas är det ibland svårt att få acceptans för produktion av nya produkter eller tjänster. 
 Möjligheten att finna nya finansiärer eller generellt nya lösningar kan stöttas av stärkta rådgivningsinsatser och kompetensutveck- ling. En långsiktigt hållbar produktion utnyttjar på bästa sätt de mervärden de olika svenska landskapen kan ge samtidigt som mo- dern kunskap minimerar uthållighetsproblemen. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Stärk aktivt brukande genom rådgivning, kompetensutveckling samt förenklad tillämpning av olika regelverk. 
  
 6.6.1 
  
 Helhetssyn 
  
 Det attraktiva landskapet är i flera avseenden en nyligen insedd och eftertraktad produkt från jordbruket. Det handlar både om till- gänglighet och om landskapets existensvärde i sig. Det kan gälla betesmarker som är öppna för allmänheten, restaurerade strand- 
 145 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 ängar eller anlagda våtmarker för ett rikt djurliv och med ett sam- tidigt syfte att begränsa övergödningen. 
 Det behövs ett helhetsgrepp där arter och landskapets kulturhi- storia bevaras, djuren får ett bra bete och att allmänheten ges till- gång till friluftsliv på en och samma gång. 
 För företagarna handlar det om att anpassa verksamheten efter förutsättningar och geografiskt läge. Gårdar i nära anslutning till befolkningen erbjuder rekreationsområden i kantzoner längs åker- marker eller vid våtmarker. Men det gäller också att våga mark- nadsföra den nya produktionen genom att tydliggöra hur samban- den ser ut mellan bete, hotade arters överlevnad och livsmedel. 
 I det skånska landskapet har ett antal brukare tillämpat en metod som heter beträdor Allmänheten får beträda markerna på särkilda uttagna stigar mitt i odlingslandskapet, ibland över avsevärda av- stånd. I Skåne liksom i andra slättbygdsmiljöer är allemansrättslig mark en bristvara. I Staffanstorps kommun finns exempel på jord- bruksföretag som skapat den goda kombinationen av miljövård och rekreation. Mark som skulle ha lagts i träda har i stället besåtts i breda remsor längs fältkanter och blivit tillgängliga för bland annat ridning och promenader. I dag används dessa stråk till rekreation och friluftsliv samtidigt som vilt och insekter får skydd och föda. Det innebär samtidigt att närmare fem hektar mark inte är tillgäng- ligt för produktion i det nämnda exemplet. 
 I livsmedelskedjan rör några av de stora frågorna beroendet av ändliga fosfortillgångar och fossil energi i produktionen. Växtnär- ingsämnen och bekämpningsmedel läcker och markens bördighet hotas genom markpackning och sjunkande mullhalter. Detta till- sammans med det redan redovisade hotet mot betesmarkerna 
 TPF 
  
 26 
  
 FPT  
 och den därtill kopplade biologiska mångfalden är några av kärnfrå- gorna för livsmedelskedjan. 
 Strategin att göra nya resurser tillgängliga måste baseras på ny kunskap för att utgöra underlag för hållbar kommersiell verksam- het. Olika perspektiv och erfarenheter måste vägas mot varandra, exempelvis kemisk bekämpning mot mekanisk bearbetning. En annan omdiskuterad fråga är samhällets syn på ekologisk odling i förhållande till konventionell odling med högt ställda miljökrav. Vilket är mest miljövänligt? 
 Aktivt brukande handlar också om förutsättningar för att lokalt kunna ta tillvara råvaror för livsmedelsproduktion och försäljning, 
  
 26 
  
 TP PT  
 jfr. SJV (2006) Betesmarkerna efter 2003 års jordbruksreform – hot och möjligheter SJV Rapport 2006:3 
 146 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 samtidigt som den storskaliga produktionen måste säkerställa råva- ror till sin produktion. Livsmedlens märkning ger upplysningar som skapar relationen mellan producent och konsument så att kedjan mellan jord och bord tydliggörs. Ängs – och betesmarker, kulturmiljön samt värnet om den biologiska mångfalden är mycket tydligt kopplat till livsmedelsproduktionen, inte minst i en tid då exempelvis konsumtionen av kött som så markant ökat 
 TPF 
  
 27 
  
 FPT 
 . Incita- mentet för aktivt brukande stärks om småskalig förädling ges goda och likvärdiga villkor. 
 För att bibehålla en biologisk mångfald krävs olika livsmiljöer. Ett ensidigt bruk av markerna utarmar vissa arters sista reträttmil- jöer. Genom att säkerställa ett mosaikartat landskap med olika markanvändning får arterna möjlighet att spridas. Om störnings- mekanismer stimuleras, till exempel översvämningsmarker, gynnas arter vars utveckling beror på sådana återkommande störningar. 
 Husdjuren är en förutsättning för mångfald i betesmarkerna. Ett erkännande av kopplingen mellan livsmedel och svenska betesmar- ker är kanske en av de riktigt stora frågorna för en långsiktigt håll- bar livsmedelsproduktion. Genom att tydliggöra sambanden och belysa livsmedlens alla värden, skapas en marknad för betesin- riktade företag. Behovet av lönsamhet har behandlats i företagsav- snittet i tidigare kapitel. Det stora hotet mot naturbetesmarkerna är att det inte finns betesdjur i tillräcklig omfattning för markernas hävd. Det handlar dels om att djuren är alltför få, men också om att de existerande djuren inte används optimalt ur ett ängs- och betes- perspektiv. 
 Tillsammans med länsstyrelserna gjorde Jordbruksverket en in- ventering av landets värdefulla ängs- och betesmarker mellan åren  
 2002–2004. 
  Sammanlagt inventerades ca 300 000 hektar och av dessa ansågs 270 000 som värdefulla marker (ängar, betesmarker samt restaurerbara marker). Bland dessa betesmarker fanns cirka 15 000 hektar skogs- eller fäbodbeten. En bedömning är att det bland betesmarkerna skulle finnas marker som är möjliga att om- vandla till ängsmarker. 
 TPF 
  
 28 
  
 FPT 
  
 Djurtätheten måste öka även om det bara är dagens kvarvarande marker som ska behållas. Gårdsstöden kompenserar delvis företa- gen för de ändrade villkoren genom att ge företagen en viss betal- 
  
 27 
  
 TP PT  
 Jordbruksverket (2006) Konsumtionen av livsmedel och dess näringsinnehåll, Statistik- rapport 2006:2 Under perioden  
 1980–2004 
  har totalkonsumtionen per person och år av kött ökat med 26 % 
  
 28 
  
 TP PT  
 Jfr www.sjv.se/tuva 
 147 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 ning för att hålla markerna öppna. Jordbruksreformen kan också förväntas förstärka den pågående strukturomvandlingen, där jord- bruksföretagen blir färre men med samma arealer i bruk. Storleks- rationaliseringen medför större avstånd mellan brukningscentrum och de yttre markerna, vilket försvårar djurhållning som i sin tur hotar betesmarkerna. 
 TPF 
  
 29 
  
 FPT 
  
 Rätt utnyttjat finns här en nisch för rent betesinriktade företag som vill utnyttja den potential markerna har för kött- och land- skapsproduktion. Det är viktigt att identifiera nya företagstyper, områden, djurslag och marker där de ekonomiska förutsättningarna är goda. I gränslandet mellan livsmedels- och naturproduktion kan företag hitta nya marknader i olika funktioner, till exempel vinter- stallning, tillsynsverksamhet och djurtransporter mellan marker. Argumenten för ett aktivt brukande är många. 
 De stigande bensin- och energipriserna kan komma att skapa fler alternativ inom den areella näringen. Livsmedelsproduktion och bioenergiproduktion måste kunna samexistera. Förutsättningar för ett aktivt brukande där energiråvara produceras blir belysta i den särskilda utredning som Jordbruksdepartementet tillsatte 2005 
 TPF 
  
 30 
  
 FPT 
 . Den särskilde utredaren lämnar sitt betänkande våren 2007. 
  
 6.7 
  
 Landsbygden som energiförsörjare 
  
 Landsbygden har en självklar roll som energiråvaruleverantör. Detta kommer kanske att vara ett av landsbygdens starkaste bidrag till en hållbar utveckling. Men energiråvaruproduktion medför också ett antal hot, exempelvis inom natur- och kulturvården. Det gäller särskilt om man adderar en kommande energiproduktion till den redan dominerade råvaruproduktionen. Stärkt kunskap om landskapets olika värden och om konkurrensen mellan dessa är därför nödvändig. 
  
 29 
  
 TP PT  
 Jordbruksverket (2006) Betesmarkerna efter 2003 års jordbruksreform – hot och möjlig- heter SJV 2006:3 
  
 30 
  
 TP PT  
 Jo 2005:05 Jordbrukets roll som bioenergiproducent, Utredningen beräknas avsluta sitt arbete den 28 februari 2007 jfr också fakta i Direktiv, 2005:85, 2006:56. 
 148 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Ta tillvara landskapets potential som producent av förnybar energi 
 Stärk kunskapen om samband, mellan naturvärden, syssel- sättning och energiproduktion kopplat till samhällets energibe- hov. 
 Beakta landskapets förändring när det tas i anspråk för ener- giproduktion och belys effekterna av denna förändring. 
  
 6.7.1 
  
 Utveckla en hållbar energiproduktion på landsbygden 
  
 Landskapet har stora möjligheter att försörja delar av energimark- naden samt att vara arena för ny teknikutveckling, såväl små- som storskaligt. Ur ett sårbarhetsperspektiv ger dessutom landsbygden, med utgångspunkt i landskapet, mycket goda möjligheter till en decentraliserad energiproduktion. En sådan lokal produktion som bland annat baseras på sol, vind, biogas, biomassa och småskalig vattenkraft kan komma att ge ett betydande och säkert bidrag till energiförsörjningen. 
 Ur ett naturvärdesperspektiv beror energiomställningens effek- ter till stor del på vad som odlas var och hur. I områden med nor- malt sett intensiv spannmålsodling anses fleråriga bioenergigrödor kunna skapa positiva effekter för den biologiska mångfalden. Spannmål och oljeväxter för bioenergiproduktion anses ge växtfölj- der som blir mer ensidiga samtidigt som en användning av växt- skydd kommer att öka, vilket kan vara negativt för miljön. En övergång till fleråriga grödor för energiproduktion skulle alltså ge positiva miljöeffekter. 
 TPF 
  
 31 
  
 FPT 
  
 2005 registrerades cirka 30 000 hektar åkermark för det särskilda stöd som EU inrättat för energiproduktion. Cirka 15 000 hektar var registrerade 2004. Utöver detta stöd kan odling av energigrödor ske på uttagna arealer och ändå ge samma gårdsstöd som för åker- arealerna i produktionen. Ett par procent av åkerarealen i Sverige används för energiproduktion. Avsättning sker bland annat till en anläggning i Norrköping, vars produktion av etanol skapar en marknad motsvarande cirka 25 000 hektar öppna fält. Etanol ut- vinns framförallt från vete. Havre, halm och salix är några av råva- rorna för eldning. Raps produceras för drivmedelsanvändning 
  
 31 
  
 TP PT  
 Jordbruksverket (2006) Bioenergi – ny energi för jordbruket, SJV 2006:1 
 149 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 (RME). 
 TPF 
  
 32 
  
 FPT  
 Men även mindre småskaliga anläggningar kan vara vik- tiga mottagare av energiråvara. Exempel finns på gemensamhetsan- läggningar som värms upp av lokala fjärrvärmesystem. Ett antal andra energikällor återfinns i debatten, bland annat svartlut, rör- flen, samt grenar och toppar (GROT) från skogsnäringen. 
 De allt mer marknadsmässiga villkoren för jordbrukare gör att utrymmet finns för att välja energigrödor på en avsalumarknad eller för egen energiproduktion. Det är dock marknadspriserna som ska ställas mot alternativet att endast uppfylla skötselkraven på mar- kerna och erhålla gårdsstödet. Kalkyler som Jordbruksverket redo- visar säger att odling av raps för  
 RME-produktion 
  och salix för bioenergi har bäst förutsättning för att utveckla en lönsam verk- samhet. För områden där avkastningen inte är lika bra som i exem- pelvis stora delar av södra Sverige, är trädan ett kanske bättre alter- nativ än produktion av energi 
 TPF 
  
 33 
  
 FPT 
 . 
 Drivmedel från spannmål och oljeväxter kan enbart vara ekono- miskt lönsamt om produktionen subventioneras och om etanolim- porten begränsas. Konkurrensen är hård inom en energikälla som etanolen, men agrara bränslen som RME och etanol möter också en konkurrens i bränsleproduktion från skogssektorn. Enligt Jord- bruksverket är alltså jordbruksgrödor för energiproduktion bero- ende av subventioner (baserat på dagens energipriser). Jordbruks- verket redovisar också beräkningar som visar att energiskogens energibalans har ett bättre utfall än motsvarande produktion från jordbruket. Hall från jordbruket kan konkurrera med skogen efter- som dess balans är i nivå med energiskog från skogsmarkerna. 
 TPF 
  
 34 
  
 FPT 
  
 6.8 
  
 Förebygg effekter av klimatförändringar 
  
 Klimatförändringar och frekvensen av extrema vädersituationer påverkar ekosystemen och val av grödor. Val av växtföljder kan bli allt viktigare beroende på hur förändringarna slår i landet och kan- ske framför allt i omvärlden. Ökad nederbörd i kombination med mildare vintrar kommer att öka läckaget av tidigare organiskt bun- den växtnäring. Mildare vintrar leder kanske också till ökad biolo- gisk aktivitet i marken. Exakt kunskap om hur konsekvenserna blir är omöjliga att formulera. Baserade på scenarier, redovisas emeller- 
  
 32 
  
 TP PT  
 se ovan 
  
 33 
  
 TP PT  
 se ovan 
  
 34 
  
 TP PT  
 se ovan 
 150 
 SOU 2006:101 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
 tid allt mildare vintrar och varmare somrar, med längre vegeta- tionsperiod som konsekvens. Nederbörden ökar i de flesta delar av Sverige och speciellt på vintern. Även extrem nederbörd beräknas öka. 
 En annan konsekvens av ett förändrat klimat rör den biologiska mångfalden i såväl odlingslandskapet som i skogsmarken. Livsbe- tingelserna för enskilda arter förändras och skydds- och bevaran- deinsatser för hotade arter kan komma att framstå som missriktade eller ineffektiva. Stärkt och fördjupad beredskap ökar möjligheten att på ett tidigt stadium kunna tillgodose råvarubehov på de mark- nader som på grund av miljöförstöring mist sin odlingskapacitet. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Stärk beredskapen inför framtida klimatförändringar. Beakta de olika förutsättningar som finns för att täcka eventuella behov av odlingsarealer och markområden i övrigt. 
 Stärk kunskapen om hur klimatförändringar kan påverka olika delar av landet. 
 Klimatförändringar kommer att få stora konsekvenser för hela lan- det, men på olika sätt och i olika tidsperspektiv. Regionala variatio- ner och effekter på växtligheten och vattennivåer gör frågan viktig men hypotetisk. Till exempel kan en allt högre temperatur stimu- lera markorganismers livsbetingelser. En effekt av detta kan vara en omfattande markerosion och förstörd mark genom markpackning. Bland annat detta kan förväntas öka växtnäringsläckage, höja nit- rathalter i dricksvatten och ändra grundvattennivåerna. 
 Växtnäringsämnenas inverkan på havens och sjöarnas kvalitet har en direkt återkoppling till landsbygden genom att badvattenkvali- teten försämras. Algblomningar minskar också naturmiljöns at- traktivitet. Klimatstressen ökar den biologiska mångfalden, åtmin- stone initialt. En höjd temperatur kan öka skördevolymerna och innebära utsikter till dubbla skördar per säsong. Klimatföränd- ringar skapar behov av beredskap inte bara på nationell nivå. 
 Statens geotekniska institut (SGI) och Statens meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI) har i olika rapporter presenterat geotekniska konsekvenser som kan bli följden av klimatföränd- ringar. Även dessa skrivningar är hypotetiska men belyser ett antal frågor som en strategi bör kunna hantera. Rapporterna pekar på en 
 151 
  
 Landskapets förändring – De areella näringarna, naturen och den kulturella miljön 
  
 SOU 2006:101 
  
 ökad risk för naturolyckor där samhällsstörningar kan förväntas om inte anpassningsstrategier finns. 
 Extrema vädersituationer blottlägger samhällets sårbarhet, vilket inte minst visades vid Stormen Reed 2005. Sårbarheten beror på anpassningsförmåga och graden av förberedelser i den fysiska pla- neringen. 
 I rapporterna nämner SGI riskerna med stranderosion, som för- väntas öka med klimatets förändring. Erosionen anses kunna medföra att egendomar förstörs och att värdefulla friluftsområden försvinner. Låglänta områden längs exempelvis älvar ställs emel- lanåt under vatten. Andra problem som nämns är ras, skred och föroreningar i mark. 
 Nyligen tillsatte regeringen en utredning som ska kartlägga sam- hällets sårbarhet för klimatförändringar och hur samhällets kan an- passas till dessa. Utredningen ska redovisas under 2007 och kom- mer bland annat att belysa naturolyckor. 
 TPF 
  
 35 
  
 FPT  
 Den 1 november 2006 överlämnade utredningen 
 TPF 
  
 36 
  
 FPT  
 sin första delrapport till regeringen. 
 Landsbygdskommittén förutsätter att regeringen tar hänsyn till såväl landsbygdens sårbarhet som dess resurser i arbetet. 
  
 35 
  
 TP PT  
 (M 2005:03) Klimat och sårbarhetsutredningen, med uppgift att utreda effekterna av klimatförändringar och hur samhällets sårbarhet för dessa kan minskas. Utredningen ska lämna sina förslag i oktober 2007. Utredningen har den 1 november 2006 överlämnat sin första delrapport till regeringen. http://www.regeringen.se/sb/d/6284/a/71759 den 2 november 2006, jfr. även SOU 2006:94 Översvämningshot – Risker och åtgärder för Mälaren, Hjälmaren och Vänern 
  
 36 
  
 TP PT  
 Se ovan 
 152 
  
 7 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 7.1 
  
 Villkor för en fungerande vardag på landsbygden 
  
 Människors behov för att få en fungerande vardag är rätt lika. Där- emot skiljer sig förutsättningarna. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 Därför måste lösningarna få vara olika oavsett var i landet vi bor och i tid under livets olika skeden. 
 Landsbygdskommittén anser att alla som bor på landsbygden har rätt till ett bra boende, trygghet, säkerhet och tillgänglig service, goda kommunikationer och en säkerställd tillgång till tekniska lös- ningar som bredband och mobiltelefoni. Livsmönster förändras kontinuerligt. I dag väljer till exempel allt fler att bo i fritidshuset under längre tidsperioder. 
  
 7.2 
  
 Bostaden och bostadsmiljön 
  
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Utveckla allsidiga boendeformer för unga, gamla och barnfa- miljer på landsbygden. 
 Utred konsekvenserna för utökat delårsboende med syfte att hitta lösningar som ger kommuner med stor andel delårsboende rätt till kompensation och de delårsboende bättre demokratiska rättigheter i den kommun de vistas i under längre tid. 
 Öka kommunernas möjligheter att skapa bra bostäder med attraktionskraft genom mer flexibla strandskyddsregler. 
 Stärk och utöka det statliga bostadsgarantisystemet med syf- tet att underlätta ny- och ombyggnation på landsbygden. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverkets (2006) Arbetsrapporter om Kommersiell och offentlig service på lands- bygden, Transportsystemet i gles- och landsbygden, Boende i gles- och landsbygd, En studie av kommunala översiktsplaner i gles- och landsbygder. 
 153 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Stärk möjligheterna att bevara, utveckla och bruka den kul- turhistoriskt värdefulla boendemiljön. 
 Utveckla positiva incitament för invandrare att flytta till lands- bygden. 
 På vissa orter i landet är tillgången till bostäder för liten, inte minst för ungdomar och unga barnfamiljer. Samtidigt bor äldre kvar i sina alltför svårskötta och stora hus i brist på seniorbostäder. På andra orter gapar hyreshus tomma och rivning ses ofta som det enda al- ternativet. I attraktiva skärgårdsområden finns särskilda problem med ökande fastighetspriser och minskat antal helårsboende. 
 Utökade möjligheter till boende innebär att ekonomisk aktivitet skapas, att människors vardag i ett socialt perspektiv blir rikare och att mark och byggnader vårdas och förädlas. Det bildar underlag för lokal service och nya arbetstillfällen. 
 Integration på landsbygden 
 Generellt i Sverige, går det trögt med integrationen av människor med ursprung i andra länder. Samtidigt minskar befolkningen i många landsbygdsregioner. I dessa regioner behövs också arbets- kraft, inte minst inom den offentliga sektorn, delvis beroende på en skev befolkningsstruktur med många gamla. Integration av männi- skor med utländsk bakgrund kan bidra till utveckling på landsbyg- den. Ökad inflyttning skulle i ännu större utsträckning kunna bidra till arbetskrafts- och kunskapsförsörjning, serviceunderlag, skatte- bas, serviceutbud och företagsbredd. Lika viktigt är det att de som idag bor på landsbygden får kunskap och insikt om vilken resurs dessa nya invånare kan bidra med för utveckling och tillväxt. Integ- ration bygger på ömsesidig respekt, engagemang och vilja. 
 Kort sagt: Här behövs alla människor! På samma gång kan förut- sättningar skapas för individen att utvecklas och bli integrerad i samhället. 
 Glesbygdsverkets visar i en studie att drygt 270 000 personer med utländsk bakgrund bor i gles- och landsbygdskommuner, vil- ket inkluderar även boende i dessa kommuners centralorter 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
 . Foster soner med utländsk bakgrund inkluderar även dem som är födda i något av de andra nordiska länderna. Ungefär 140 000 utlandsfödda 
  
 2 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket, (2005) Integration och regional utveckling, Om utrikes födda i gles- och landsbygder, Arbetsrapport 
 154 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 personer bor (år 2002) i gles- och landsbygdsområden utanför tät- orter som är större än 3 000 invånare. Den stora majoriteten (90 procent) av befolkningen med utrikes bakgrund bor i tätortsområ- den och då framför allt i storstadsområdena. 
 Glesbygdsverkets fokus ligger framför allt i de befolkningsmäs- sigt mindre områdena som gles- och landsbygder utgör. Detta är områden där så få som 20 personer kan ha stor betydelse för sko- lans eller livsmedelsbutikens fortlevnad. Perspektivet är med andra ord annat än i storstadsområdenas förorter. 
 Av studien framgår också att invandrare har jobb i mindre ut- sträckning än svenskar generellt, men i gles- och landsbygdskom- muner har invandrare arbete i något högre utsträckning än invand- rare i tätortskommuner. Män har i allmänhet högre förvärvsfre- kvenser än kvinnor, utom i glesbygd, där kvinnor arbetar i högre utsträckning än män. 
 Att rekrytera personer med utrikes bakgrund till landsbygdsregioner 
 Flera kommuner försöker rekrytera nya invånare såväl från andra kommuner som från andra länder. Motiven är vanligen att öka be- folkningen, locka fler unga och att rekrytera olika typer av arbets- kraft. Tillvägagångssätten varierar. Några riktar sig till särskilda målgrupper, anordnar andra möten, skickar brev och använder sig av reklam. Ofta sker det i samverkan med andra kommuner, orga- nisationer, företag och myndigheter, till exempel Arbetsförmed- lingen. 
 En av glesbygdskommunerna i studien, Ragunda, har tagit reda på vilket behov av arbetskraft som finns i kommunen. I samarbete med ett par stadsdelsnämnder i segregerade områden i Göteborg har de sedan funnit människor som antingen har utbildning eller är beredda att utbilda sig och flytta. Några familjer har flyttat till Ragunda, fått utbildning på plats och jobb. Nu har Norrlandsför- bundet, som består av ett antal norrlandskommuner, startat ett motsvarande projekt som beräknas löpa under  
 2006–2007. 
  
 Många invandrare kommer från länder där landsbygden är för- knippad med fattigdom och dåliga boendemiljöer. En relevant fråga är därför vilken kunskap invandrare har om svenska gles- och landsbygdsregioner. Om kunskapen är otillräcklig är nästa fråga: Skulle fler flytta till dessa regioner om de kände till förhållandena 
 155 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 där. Stämmer dessutom tesen om den befolkningsmässigt lilla mil- jöns positiva inverkan på integration, kan personer med utländsk bakgrund vara en viktig resurs att räkna med i de kommuner som nu och i framtiden behöver arbetskraft och företagare. 
  
 7.2.1 
  
 Problem 
  
 Omvandling av helårsbostäder till delårsbostäder i attraktiva lands- bygdsområden kan utgöra ett problem både för landsbygdskom- munerna och för möjlighet för helårsboende att finna bostäder. 
 Strandskyddslagstiftningen och dess tillämpning kan vara ett hinder när det gäller möjligheten att erbjuda attraktiva bostadsom- råden. Detta belyses ytterligare senare i detta kapitel (strand- skydd). 
 Kommunerna stimulerar boende på landsbygden i alltför liten omfattning. 
 Landsbygdens bristande tillgång till hyresbostäder, framför allt i mindre byar, begränsar möjligheten för intresserade människor att bo på landsbygden och hindrar äldre och yngre att etablera boende i annan form i hembygden. Avsaknaden av hyresformen kan också bidra till att omsättningen av fastigheter blir låg och att marknads- priserna inte utvecklas i takt med produktionskostnaderna. Avsak- naden av alternativa boendeformer kan också utgöra ett hinder för företag vid nyrekrytering av personal. 
 Det statliga bostadsfinansieringssystemet innehåller i dag, för- utom Bostadkreditnämndens lånegaranti, inte några inslag som stimulerar boende på landsbygden. Avsaknaden av kreditmöjlighe- ter till köp och ombyggnad av äldre fastigheter är en fara för un- derhållet av bevarandevärda kulturbyggnader i landbygdens fastig- hetsbestånd. 
  
 7.2.2 
  
 Möjligheter 
  
 Attraktiva miljöer uppstår när bebyggelse planeras och får växa med hänsyn till lokala kultur- och naturvärden. 
 Möjligheter till ett ökat boende på landsbygden finns framför allt på den tätortsnära landsbygden i vissa delar av landet. 
 Förutsättningar och mål för tätortsutveckling respektive lands- bygdsboende bör belysas allsidigt, till exempel i kommunernas 
 156 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 översiktsplaner. För att stimulera byggandet och även utnyttjandet av befintliga bostadsmöjligheter kan kommunerna exempelvis ak- tivt förmedla kontakt med de lokala utvecklingsgrupper som har inventerat lediga hus och tomter på landsbygden. 
 På Ingmarsö bedömde lokalbefolkningen att det behövdes fler barnfamiljer för att säkerställa skolans överlevnad, men bostäder saknades. Eftersom kommunen inte ville engagera sig tog bygdens innevånare saken i egna händer och bildade ett kooperativt fastig- hetsbolag (se exempelsamlingen). 
 Kommunerna kan också underlätta byggandet genom att på för- hand informera om lämpliga hustyper och byggmöjligheter i käns- liga kulturmiljöer eller lätta på bygglovplikten i sådana landsbygds- områden där skyddsintressena inte är så starka. Kommunernas hemsidor kan informera om vilken service och vilka byggförutsätt- ningar som finns i olika landsbygdsområden och förmedla länkar till utvecklingsgrupper, lokala mäklare och byggföretag. 
 Ta vara på det lokala engagemanget! Många lokala utvecklings- grupper engagerar sig inom boendeområdet, bland annat genom att kartlägga lediga hus och gårdar, köpa rivningshotade lägenheter, utveckla lokalt äldreboende och söka nya småhustomter. Ett ökat kommunalt engagemang i samverkan med den lokala nivån kan stärka förutsättningarna för att fler vill bo på landsbygden. Ett ex- empel på det är när Framtidsgruppen i Stora Skedvi lockade med tomter utöver det vanliga för att få inflyttare till Stora Skedvi. (se vidare exempelsamlingen). 
 En framtida nationell strävan att ge landets kommuner möjlig- heten att själva fatta beslut om byggnation inom vissa strandnära områden stärker förutsättningarna att ta vara på landsbygdens at- traktionskraft. 
 Stärkta möjligheter till statliga kreditgarantier inom marknads- svaga områden till alla typer av fasta boendeformer kan bidra till en positiv utveckling av boendet och till att bevara den kulturmiljö som landsbygdens byggnader i många fall utgör. Stärkta kreditga- rantier till ny- och ombyggnader skulle med all sannolikhet inne- bära att efterfrågan i framför allt attraktiva områden ökar vilket, medför stigande marknadspriser. 
 Stimulans av möjligheterna till boende i fritidshusfastigheter un- der längre tidsperioder skulle aktivt kunna bidra till ett ökat bo- ende på landsbygden. 
 157 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 7.2.3 
  
 Egna hem och hyresbostäder 
  
 Den klart övervägande delen av hushållen på landsbygden bor i egna hem. En vanlig kommunal rekommendation är att när ny be- byggelse ska uppföras så bör det ske i anslutning till befintliga bo- endeområden, eftersom man är angelägen om att befintliga tek- niska försörjningssystem och övrig infrastruktur ska utnyttjas. 
 Hyresbostäder i kommunerna finns främst i större tätorter och enbart i begränsad omfattning i de mindre byarna och på lands- bygden, vilket bland annat innebär: 
 Att äldre som vill byta från eget småhus till hyresbostad endast i liten omfattning har möjlighet att bo kvar i den egna hembygden. 
 Att det blir svårt för ungdomar på landsbygden som vid den för- sta flytten från föräldrarna vill prova att bo kvar på samma ort men i egen bostad. 
 Att personer i tätorter och i städer som vill prova att bo på landsbygden har mycket begränsade möjligheter att provbo utan att köpa. 
 Att det lokala näringslivet, till exempel i turistbygder, kan få svå- righeter att rekrytera arbetskraft. 
 En kommun som tidigt har satsat på byggande av små hyresbo- städer på landsbygden är Krokoms kommun i Jämtland med knappt 14 000 invånare. Kommunens bostadsföretag byggde under 1980- talet små hyresbostäder med två eller fyra lägenheter vardera i ett tiotal byar. 
 Dessutom har kooperativ och byalag i tre mindre byar byggt bo- städer för äldre i hus med sex till åtta lägenheter vardera. Projekten har möjliggjorts genom Socialstyrelsens anordningsbidrag för gruppboende, som underlättade för äldre att bo kvar i hembygden och i en mer lättskött lägenhet. Samtidigt frigjordes större hus och gårdar för inflyttning av barnfamiljer. 
 Finansieringsfrågan utgör ett problem för byggandet av hyresbo- städer på landsbygden, liksom för byggandet av egnahem. 
 Det statliga bostadsfinansieringssystemet innehåller i dag, för- utom Bostadskreditnämndens lånegaranti, inte några inslag för att underlätta boende på landsbygden. 
 158 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 Strandskyddet 
 Av den allmänna samhällsdebatten och vid Landsbygdskommitténs rådslag har vi konstaterat att många efterfrågar en flexiblare ut- formning av strandskyddslagstiftningen. Så här skriver till exempel Ragunda kommun i sin översiktsplan: 
 I kommunen finns ett antal sjöar där friluftslivets intressen är mycket svagt, samtidigt som dessa områden är glest bebodda med negativ befolkningsutveckling. Enligt kommunens uppfattning bör det därför vara möjligt att i de glest bebyggda delarna med lågt be- byggelsetryck, förena en planmässig behandling av strandskyddet med behov av skydd för det rörliga friluftslivet samt djur- och växtlivet. 
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet har i en departe- mentsskrivelse lagt fram förslag till ett förnyat strandskydd 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
 . Ut- redningen föreslår lättnader i strandskyddet för åtgärder som lång- siktigt bidrar till lokal eller regional utveckling för en kommun med god tillgång till inlandsstränder. Ett antal sådana kommuner har valts ut. 
 Flera remissinstanser anser det olämpligt att regeringen scha- blonmässigt förordnar vilka kommuner som ska kunna medge lätt- nader i strandskyddet. Kommungränserna är inte funktionella i detta sammanhang. I stället bör alla kommuner få möjlighet att i sina översiktsplaner föreslå vilka områden som har god tillgång till inlandsstränder och där utvecklingen av landsbygden är angelägen. Länsstyrelserna bör därefter besluta i vilka områden de föreslagna lättnaderna i strandskyddet kan medges. Några remissinstanser har föreslagit att strandskyddet ska utses till riksintresse, vilket innebär att översiktsplanerna måste redovisa hur strandskyddet ska tillgo- doses och att länsstyrelserna kan överpröva planer som inte tillgo- doser skyddet. 
 Landsbygdskommittén anser att det är angeläget att skapa bra bostäder med attraktionskraft genom flexibla strandskyddsregler. 
  
 3 
  
 TP PT  
 Ds 2005:23, Ett förnyat strandskydd, 
 159 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Fler väljer att bo permanent i fritidshus 
 Delårsboende utgör en potential för ett ökat boende på landsbyg- den. Umeåforskarna Aguilar 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 och Harper konstaterar i rapporten Second Homes in Sweden att befolkningen i en allt större utsträckning kan välja att fördela sin tid mellan flera olika, ofta geografiskt långt åtskilda, platser. 
 Landsbygden utgör i detta sammanhang en intressant arena för visstidsboende eller också fritidsboende. Omstruktureringen av näringslivet och den därtill hörande tekniska utvecklingen innebär att människor i förvärvsarbete förfogar över arbete som kan tas med till fritidshuset. En allt friskare äldre befolkning innebär att många äldre väljer att bo i fritidshuset under längre tidsperioder. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Coleman, Patel och Reeves (2004), Introduction: Second Homes, Curse or Blessing? Revisited, Tourism, Mobility and Second Homes – Between Elite Landscape and Common Ground (ed. Ross och Reeves), Channel View Publications, 
 160 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 Karta: Befolkningsförändring kommunvis år 2002 om andelen tid i fritidsboende inräknas. Varje fritidshus som ägs av en person bosatt utanför kommunen räknas som 0,5 invånare. På samma vis subtraheras 0,5 personer för varje person inom kommunen som äger ett fritidshus utanförkommunen. 
 Källa. Aguilar, Det växelvisa boendet "Nu och i ett framtidscenario" presenta- tion för Landsbygdskommittén 2005 
 161 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Anderson och Coleman har även genomfört en studie kring vad en ändrad folkräkning som tar hänsyn till fritidsboende skulle innebära. Re- sultatet av undersökningen visar att 198 av 288 kommuner skulle erhålla en folkökning. 
 Reeves: 
 Om man antar att i snitt 3 personer använder sina fritidshus 2 månader per år och integrerar detta i befolkningsräkningen, skulle t.ex. Norr- tälje kommuns befolkning öka med mer än 20 %. Även andra kust- kommuner och fjällkommuner skulle vinna på ett sådant beräknings- sätt medan i synnerhet storstadskommuner skulle hamna bland förlo- rarna. 
 Landsbygdens tillgångar i form av miljö, trygghet och liknande ger idag inte möjlighet att konkurrera om arbetsplatser och befolkning. Stadsregioner klarar sig bättre i en allt mer global konkurrens. Detta innebär dock inte att landsbygden är ointressant. Den tillhandahåller fortfarande många viktiga funktioner för stadens befolkning. .. Att däremot skapa ett incitament för att utveckla tillgångar såsom vackra boendemiljöer kan hjälpa till att återfå framtidstro och se alternativa utvecklingsmöjligheter. Denna förändring är just rimlig på grund av att landsbygden fortfarande är attraktiv och har en roll att spela – att räkna mantalsskrivna invånare är däremot ett hopplöst dåligt sätt att mäta och ersätta för detta. 
 Bostadsfinansiering 
 Av Glesbygdsverkets bolåneskrift 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT 
 , Bolån på landet, framgår att den begränsade lånemöjligheten på grund av låga marknadsvärden kan vara ett problem. 
 Produktionskostnaderna för byggnation är ungefär desamma över hela landet. Problemet är att bankerna vanligtvis endast godtar 75 % av marknadsvärdet som säkerhet för sina bottenlån. I stora delar av landsbygden bedöms marknadsvärdet inte vara högre än halva nybyggnadskostnaden. Det innebär krav på mycket höga kontantinsatser eller borgensåtaganden. 
 Statliga lånegarantier kan beviljas för lån upp till ett schablon- värde på cirka en miljon kronor per småhuslägenhet. Problemet är att produktionskostnaden för ett småhus oftast är betydligt högre än en miljon kronor och att det är belåningen på toppen som kräver 
  
 5 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2003).  
 Bolån på landet 
 . Rapport 
 162 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 garantier. Schablonvärdet måste därför höjas till nivån för produk- tionskostnaderna för att kreditgarantier ska vara intressanta. Möj- ligheten att köpa kreditgarantier behövs också för köp och om- byggnader. Garantilånet blir dyrare än det vanliga bottenlånet för låntagaren eftersom Bostadskreditnämnden tar ut en avgift 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT 
 . Kost- naden kan däremot bli lägre än för eventuella topplån med dålig säkerhet. 
 Bostadskreditnämnden har i februari 2006 föreslagit att scha- blonvärdet för kreditgarantier i glesbygd höjs till 1,5 miljoner kr, att även ombyggnader ska omfattas och att avgifterna för garanti- erna ska subventioneras i den del som överstiger marknadsvärdet. Med ett anslag på 50 miljoner kr per år skulle tusen egnahem i gles- bygd kunna komma i åtnjutande av de statliga garantierna. Nämn- den har också föreslagit att kreditgarantier ska kunna lämnas upp till 150 % av bidragsunderlagt, vilket motsvarar 1,5 miljoner vid ny- eller ombyggnad. 
  
 6 
  
 TP PT  
 Avgiften i nuläget är 0,40 % för den delen av lånen som omfattar  
 70–90 
  % av marknads- värdet och 0,60 % därutöver 
 163 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Karta över kvoten marknadsvärde/produktionskostnad för småhus (Tobins q) per km ruta 2005. I blå områden är ett nytt hus kanske värt mindre än hälften av vad det kostat att bygga. Glesbygdsverket 2006. Data från IBF, Uppsala universitet. 
 164 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 7.3 
  
 Ta till vara kulturhistoriskt värdefull bebyggelse 
  
 Enligt det nationella miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö ska den byggda miljön utgöra en god och hälsosam livsmiljö. Natur- och kulturvärden ska tas tillvara och utvecklas. Nya byggnader och an- läggningar ska lokaliseras på ett miljöanpassat sätt. Den bebyggda miljön i landskapet ska ge skönhetsupplevelser och trevnad. Det kulturella, historiska och arkitektoniska arvet i form av byggnader och bebyggelsemiljöer samt platser och landskap med särskilda värden ska värnas och utvecklas. 
 Utgångspunkten för en god bebyggd miljö är en helhetssyn på bebyggelsen som inkluderar såväl landskapskaraktärer och bebyggel- semönster som enskilda byggnader och anläggningar. Det byggda kulturarvet som omfattar all byggd miljö i städer, tätorter och på landsbygden är av betydelse för god livskvalitet, för företagande och en hållbar samhällsutveckling. Det byggda kulturarvet för- medlar platsers kulturella, historiska och arkitektoniska särart och identitet. 
 Kunskap och dialog kring detta måste fortsätta och en viktig förutsättning är att även ha kunskap om de snabba förändringar i samhället som innebär påfrestningar på bebyggelsens kulturvärden. 
  
 7.4 
  
 Kommersiell och offentlig service 
  
 Enskilda människors tillgång till en god kommersiell och offentlig service är av avgörande betydelse för tillväxt, sysselsättning och möjligheterna att bo och verka i alla delar av landet. En god servi- cenivå i hela Sverige ingår som en del av det övergripande målet för den regionala utvecklingspolitiken. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Säkerställ en grundläggande trygghet och säkerhet för med- borgarna på landsbygden. 
 Genomför ett nationellt långsiktigt samordnat utvecklingsar- bete med syftet att stärka tillgången till en trygg, tillgänglig ser- vice på regional, kommunal och lokal nivå. 
 Ge direktiv till statliga myndigheter och bolag att ta ett ut- ökat ansvar för utvecklingen på landsbygden och att medverka till nya och samordnade servicelösningar. 
 Utred förutsättningarna att via lantbrevbärarservicen sam- ordna och utveckla andra typer av service. 
 165 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 7.4.1 
  
 Problem 
  
 Tillgången till en god och trygg service minskar på landsbygden. Utflyttning och offentliga aktörers besparingskrav leder till in- dragningar och därmed ett sämre serviceutbud. Även de kommersi- ella aktörerna minskar sitt utbud på grund av ökade krav på om- sättning och bristande lönsamhet. Det marknadsutbud som blir kvar betingar ofta en högre prisnivå till följd av höga transport- och inköpskostnader och brist på konkurrens. 
 Trots detta är det en betydande majoritet av landsbygdsbefolk- ningen, i synnerhet äldre, som anser att landsbygdshandeln är vik- tig för hushållens dagliga varuinköp. Dyra transportkostnader och nya miljökrav kan också komma att utgöra ett hinder för att bibe- hålla landsbygdshandeln. 
 Den bristande sektorssamordningen på alla offentliga nivåer är en av de främsta orsakerna till att tillgången till offentlig service på landsbygderna allt mer försämras, vilket kan medverka till negativa konsekvenser för samhällsekonomin i övrigt. Varje sektor försöker utveckla verksamheten var för sig, oberoende av hur andra aktörer agerar. Landsbygden passar helt enkelt inte in i den offentliga och kommersiella verksamhetens storskaliga strukturer. 
  
 7.4.2 
  
 Möjligheter 
  
 Konsumentverkets genomförda utvecklingsarbete visar att det finns möjligheter att bevara och utveckla servicen: 
 Ta vara på det lokala engagemanget och utveckla servicen ut- ifrån de lokala förutsättningarna. 
 Stärk förutsättningar för samordning över sektorsgränser. 
 Förbättra samverkan mellan kommersiell och offentlig service. 
 Glesbygdsverkets uppföljningar visar att tillgången till service på landsbygden försämras 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT 
 . Grundorsaken är det minskande befolk- ningsunderlaget i många landsbygder. När befolkningen minskar i ett område minskar underlaget för både lanthandel och annan ser- vice. Förändrade köpvanor och preferenser hos konsumenter, ra- tionaliseringar, strukturomvandlingar, nya krav från leverantörer och andra faktorer påverkar också i hög grad den försämrade till- gången till service. 
  
 7 
  
 TP PT  
 Jfr. Glesbygdsverket (2005). Sveriges gles- och landsbygder, Arbetsrapporter 
 166 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 Denna utveckling skapar samtidigt en grogrund för nya initiativ och lösningar som utgår från lokala och regionala förutsättningar. Nya samverkans- och samordningslösningar över sektorsgränser, anpassade efter lokala förhållanden, växer fram på många platser i landet. Konsumenternas förändrade preferenser kan innebära att de ställer nya krav på servicens utformning och tillgänglighet men också på innehållet i den efterfrågade servicen. 
 Ny teknik gör samtidigt att en del av servicebehoven kan lösas på andra sätt än tidigare. Tillgängligheten kan lösas genom fasta serviceställen genom telefon, Internet eller mobila enheter. 24- timmarsmyndigheten ökar tillgängligheten till myndigheternas serviceutbud. 
 Statens möjligheter att påverka utbudet av och tillgängligheten till service är i nuläget begränsade. Omvärldsförändringar, mark- nadskrafter, förändrade beteenden hos konsumenter och föränd- rade strategier hos företag är faktorer som har stor inverkan på ser- viceutvecklingen. Staten kan dock påverka förutsättningarna för framväxten av nya och alternativa lösningar bland annat som me- todutvecklare och genom att tillhandahålla mötesplatser samt ge- nom sin roll som ägare av statliga bolag och som uppdragsgivare medverka till att olika aktörer tar ett ökat ansvar för en god servi- cenivå i alla delar av landet. 
 Kommunerna har en nyckelroll. De kan upprätthålla eller för- bättra tillgängligheten till service genom en sektorsövergripande planering. 
 Butiker med störst behov räddas kvar 
 Dagligvarubutikerna, eller lanthandeln, är navet eller servicepunk- ten i den tätortsnära landsbygden och glesbygden. Förutom daglig- varor och drivmedel har lanthandeln ofta ett utbud av både statlig och kommunal service. Lanthandeln är ofta ombud för statliga ser- vice givare som Posten, Apoteksbolaget, Systembolaget och Svenska Spel. Vissa butiker är även ombud för ATG och annan ser- vice. I många butiker har kommunala servicetjänster samordnats eller samlokaliserats med butiken som bas. Lösningarna är väldigt varierande och speglar de skilda lokala och regionala förutsättning- arna. 
 Förutom att lanthandeln tillhandahåller ett brett serviceutbud fyller den en viktig social funktion som samlingsplats och träff- punkt. 
 167 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Under de senaste åren har det genomförts en rad insatser med syfte att stärka befintliga butiker och att utveckla lanthandelns varu- och tjänsteutbud. Länen har i partnerskap arbetat med lokala utvecklingsprogram för kommersiell service. I arbetet har också FLF 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT 
 , dagligvarukedjor, statliga bolag och andra parter deltagit. In- satser har också gjorts för att utveckla nya lösningar för kommersi- Williams. 
 Konsumentverkets redovisning 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT  
 visar att det statliga stödet och övriga insatser för kommersiell service har varit värdefullt. Butiker som har tagit del av dessa insatser överlever i betydligt högre grad än andra butiker. Trots det fortsätter antalet lanthandelsbutiker att minska, men undersökningarna visar att hittillsvarande nedlägg- ningar haft begränsade negativa konsekvenser för landsbygdshus- hållens inköpsvanor. Det är butiker med stor betydelse för varuför- sörjningen som tack vare insatserna kunnat räddas kvar och ut- vecklats. 
  
 7.4.3 
  
 Vitala servicefunktioner för landsbygden 
  
 Små drivmedelsanläggningar 
 Av särskild vikt för boende och företag på landsbygden är att ha en nära tillgång till drivmedel. Miljölagstiftningen i Sverige har skärpts i syfte att stimulera övergången till förnyelsebara och långsiktigt hållbara bränslen. Det är viktigt och nödvändigt att samhället sti- mulerar denna utveckling, men det förutsätter samtidigt att det går att finna smidiga övergångar så att inte landsbygden drabbas. 
 Det är viktigt att det finns en god tillgång till såväl alternativa som konventionella drivmedel på landsbygden. Det bör finnas en rimlig ansvarsfördelning för de kostnader som uppstår för att göra utbudet tillgängligt i små drivmedelsanläggningar. Enligt lagen om skyldighet att tillhandahålla förnybara drivmedel är det den som driver rörelsen, dvs. bränslesäljaren, som blir skyldig att sälja minst ett förnybart drivmedel och skyldigheten gäller de som säljer över 1 000 kubikmeter bensin och diesel. Små stationer i landsbygder med begränsad omsättning har svårt att själva finansiera de inve- 
  
 8 
  
 TP PT  
 Föreningen Landsbygdshandelns Främjande. 
  
 9 
  
 TP PT  
 Konsumentverket (2006) Redovisning och analys av insatser för kommersiell service, rapportserie. Jfr också Konsumentverket (2006) Avrapportering till Näringsdepartementet av uppdraget Att utveckla och testa nya lösningar inom området kommersiell service (N220/1515/RUT). 
 168 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 steringar som krävs. Därför bör också oljebolagen omfattas av ett kostnadsansvar. Ansvaret kan också delas med staten genom för- ordningen om stöd till kommersiell service. 
 Samtidigt behövs åtgärder som påskyndar utvecklingen och pro- duktionen av nya och miljövänliga drivmedel. Förslag på sådana åtgärder finns i slutbetänkandet av utredningen om en handlings- plan för hållbar konsumtion (SOU 2005:51) 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT  
 och i förslag från Kommissionen mot oljeberoende 
 TPF 
  
 11 
  
 FPT 
 . 
 Utveckling och framställning av nya mer miljömässiga drivmedel kan med fördel ske på landsbygden. 
 En annan fråga som kan orsaka problem är marksanering när bensinstationer stängts. Även i detta avseende bör kostnadsansva- ret klarläggas. 
 Kontantuttag 
 Den övervägande delen av Sveriges banker har rationaliserat sin or- ganisation genom att centralisera sin verksamhet till allt större or- ter. Många kontor har också omvandlats till enbart rådgivnings- kontor utan kontanthantering. Den lokala tillgången till bank- tjänster har minskat. 
 Samtidigt tillhandahålls fler och fler banktjänster via Internet. Det kan innebära problem för den del av befolkningen som inte kan hantera den nya tekniken eller saknar tillgång till bredband. 
 Kontanter kommer även under en lång tid framåt att vara ett vanligt och efterfrågat betalningssätt 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT 
 . För privatkunder har möj- ligheterna att ta ut kontanter förbättrats avsevärt genom ökade ut- tagsmöjligheter i samband med inköp av dagligvaror. För många småföretag i landsbygder, framför allt de som är beroende av turist- strömmarna, är avsaknaden av uttagsmöjligheter ett stort problem. De bofasta är hänvisade till lantbrevbäringen för kontantuttag, men det är inget alternativ för företagens dagskassor eller för turistande i området. Användningen av betal- och kreditkort har också be- gränsningar, eftersom kostnaderna för den utrustning som krävs kan vara allt för stor. 
  
 10 
  
 TP PT  
 SOU 2005:51. Slutbetänkande av utredningen om en handlingsplan för hållbar konsum- tion. Bilen Biffen Bostaden – Hållbara Laster – Smartare Konsumtion. 
  
 11 
  
 TP PT  
 Kommissionen mot oljeberoende. (2006). På väg mot ett oljefritt Sverige. 
  
 12 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2006). Småföretagandets villkor i gles- och landsbygder. Arbetsrapport 
 169 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Post- och kassaservice 
 Målen för den samhällsomfattande posttjänsten regleras i postlagen (1993:1684). I första paragrafen står att det skall finnas en post- tjänst över hela landet som innebär att vi alla kan ta emot brev och försändelser som väger högst 20 kg. 
 Svensk Kassaservice är ett dotterbolag till Posten AB och skall tillhandahålla en kassaservice över hela landet 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT 
 . Svensk Kassaser- vice får sedan år 2000 ett statligt stöd på 400 miljoner för att upp- rätthålla servicen. 
 I landsbygder utför lantbrevbäringen en stor del av post- och kassaservicen. Omkring 2 500 lantbrevbärarlinjer betjänar idag 726 000 hushåll 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT 
 . Dessa är viktiga delar för såväl brev- och paket- befordran som för kassaservicen i landsbygder. Antalet lantbrevbä- rarlinjer har ökat efter införandet av nya servicenät. Under perio- den  
 2003–2004 
  fick ytterligare cirka 11 000 hushåll lantbrevbärar- service. Utökningen har i viss mån kompenserat för nedlagda fasta serviceställen. 
 Avgörande för om lantbrevbärarna ska kunna uppfylla de krav som ställs av befolkningen är dock att servicen håller en viss kvali- tet, såväl geografiskt som tidsmässigt. Post och Telestyrelsen (PTS), som är tillsyndsmyndighet för dessa frågor, utfärdade under år 2005. Allmänna råd för postutdelning. I praktiken har Postens anpassning och en striktare tillämpning av reglerna inneburit fak- tiska försämringar och längre avstånd till postlådorna för vissa hus- håll. Förändringarna har väckt frågor kring vilket ansvar staten har för en god servicenivå i alla delar av landet. 
 I utredningen Samhällets behov av betaltjänster 
 TPF 
  
 15 
  
 FPT  
 föreslås att Posten AB och Svensk Kassaservice ska fråntas skyldigheten att tillhandahålla dessa tjänster i hela landet och att tjänsterna istället ska upphandlas i de områden där det saknas kommersiella alterna- tiv. Regeringen arbetar sedan en tid tillbaka på en proposition avse- ende kassaservicefrågorna och har nyligen också gett PTS i uppdrag att kartlägga avstånden till postlådorna på landsbygden. 
 Postens väl utbyggda infrastruktur genom lantbrevbärarlinjerna utgör en stor tillgång när det gäller möjligheten att nå landsbygds- befolkningen dagligen. Kommittén anser det därför som angeläget att utreda om det finns förutsättningar för att Posten AB specifikt 
  
 13 
  
 TP PT  
 Lag (2001:1276) om grundläggande kassaservice. 
  
 14 
  
 TP PT  
 Post- och Telestyrelsen, (2005). Service och konkurrens, Rapport  
 PTS-ER-2005:16 
 15 
  
 TP PT  
 SOU 2004:52 Samhällets behov av betaltjänster 
 170 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 via lantbrevbärarservice kan utföra fler uppgifter, vilka med fördel även skulle kunna tänkas samordnas och förstärka befintliga servi- cegivares utbud. 
 Vård 
 Den svenska hälso- och sjukvården står inför stora utmaningar till följd av en åldrande befolkning, en snabb medicinteknisk utveck- ling och en besvärlig ekonomisk situation. Inom i stort sett samt- liga landsting pågår planering inför framtidens sjukvårdsstruktur. I dagsläget är det svårt att överblicka vilka resultat dessa förändringar kommer att få vad gäller lokalisering av sjukhus, vårdcentraler och andra utbudspunkter för vården. 
 Det är emellertid inte enbart den geografiska tillgängligheten till ett sjukhus eller vårdcentral som avgör vilken vård en person kan förvänta sig att få. Olika former av samverkan mellan vårdgivare och skiftande definitioner på vad ett sjukhus är gör bilden mångfa- cetterad och svåröverskådlig. Bilden kompliceras ytterligare av re- kryteringsproblem. Brist på läkare gör ofta att tillgängligheten vid en vårdcentral kan vara bristfällig trots att öppettider och annat i teorin visar på en bättre situation. 
 Kommande förändringar i hälso- och sjukvården kommer att på- verka landsbygdsbefolkningens tillgång till en hälso- och sjukvård på lika villkor. I detta sammanhang är Ansvarskommitténs 
 TPF 
  
 16 
  
 FPT  
 arbete av stort intresse. Utvecklingen inom telemedicin skapar nya möj- ligheter att stärka befolkningens möjligheter till specialistbedöm- ningar. 
 Ambulans, räddningstjänst och polis 
 En god och nära tillgång till ambulans, räddningstjänst och polis är viktiga för människors trygghet. 
 Även på dessa områden sker ekonomiska indragningar och be- sparingar. Många primär- och landstingskommuner har tvingats se över även dessa viktiga delar av sin verksamhet. Det har lett till nedlagda ambulansstationer eller deltidsbrandkårer. Även om man genom en större flexibilitet och effektivare samarbete kan erbjuda samma servicenivå och utryckningstider upplevs dessa förändringar ofta som en faktisk försämring och en minskad trygghet. 
  
 16 
  
 TP PT  
 Dir. 2003:10. 
 171 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Även polisen har av samma skäl tvingats stänga polisstationer. Vissa distrikt är dessutom underbemannade. Det finns exempel på situationer när närmaste tjänstgörande polis under vissa tider finns  
 10–20 
  mil bort. De kommuner som redan har långa medelavstånd till polisen har fått den största ökningen av medelavståndet till myndigheten 
 TPF 
  
 17 
  
 FPT 
 . 
 Eftersom det ofta är speciellt problematiskt med dessa typer av service för de som bor i gränsområden, är det särskilt viktigt att belysa vikten av samverkan mellan myndigheter över administrativa gränser. 
 Landsbygdskommittén ser det som allvarligt att tillgången till denna typ av service tycks minska genom större tidsavstånd, vilket innebär ett allvarligt hot mot samhällets grundläggande trygghets- system. Tillgängligheten skulle kunna förbättras genom samverkan mellan olika myndigheter. 
 Koncentrationstendenser i statens nya geografi 
 Statens nya geografi är namnet på den utredning som Phillips och Black, Högskolan Dalarna, genomfört på uppdrag av Ansvarskommittén och Landsbygdskommittén 
 TPF 
  
 18 
  
 FPT 
 . Syftet är att kartlägga hur den statliga sektorns geografiska fördelning i landet har förändrats mellan åren 1980 och 2003. 
 Statlig service koncentreras allt mer till större orter eller blir till- gänglig endast under vissa begränsade öppettider. Totalt sett kon- centreras statlig verksamhet geografiskt snabbare än befolkningen. På så vis blir staten själv en drivkraft i befolkningsomfördelningen. 
 Statens reträtt är ändå förhållandevis långsam jämfört med andra funktioner i samhället. Koncentrationen av privata arbetstillfällen och arbetsställen är snabbare och den kommersiella servicen kon- centreras överlag mer än den statliga. 
 Den statliga geografiska reträtten innebär inte enbart en minskad service eller minskad tillgänglighet. Ny teknik kopplar samman olika nivåer inom en och samma myndighet och öppnar för en större rumslig flexibilitet. Myndigheterna strävar efter att ge ser- vice via flera olika kanaler, till exempel via direkta möten, telefon och Internet. Utvecklingen av nya sätt att ge service har gått snabbt 
  
 17 
  
 TP PT  
 Brandt, D, Hendricks, E (2006). Statens nya geografi, Skriftserie, underlagsrapport be- ställd av Ansvarskommitténs- och Landsbygdskommitténs sekretariat 
  
 18 
  
 TP PT  
 se ovan 
 172 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 och skapat en ny relation mellan myndigheter och medborgare. Utvecklingen har också sina begränsningar; alla har inte tillgång, alla har inte tillräckliga kunskaper och tjänsterna är inte färdigut- vecklade. 
 Samtidigt utvecklas strategier för att behålla service som är till- gänglig för alla och som innebär fortsatta möjligheter till direkt- kontakter. Genom att samla olika typer av service till så kallade medborgarkontor eller servicepunkter kan medborgaren få hjälp med olika behov av samhällelig service. 
 Förändringarna inom den statliga verksamheten drivs till stor del av myndigheterna var för sig. I Dalarna har som ett exempel för- säkringskassa, polis och länsarbetsnämnd gjort om sin organisation de senaste tio åren och då delat in länet på tre olika sätt. Förfat- tarna anser därför att det är motiverat att staten arbetar mer med samordningen av offentlig service i kommunerna. Kommunerna är en naturligt drivande aktör som dessutom har egna serviceåtagan- den. Därför bör man kanske i högre grad samordna utbudet av statlig och kommunal service, vilket ställer krav på flexibla former för samarbete. Det behöver inte bara handla om statlig service utan nya former kan också innefatta kommunala, privata och frivilliga organisationer. 
 Förutsatt att de drivkrafter som styr dagens förändringar i hu- vudsak kommer att bestå, förutser utredningen följande utveck- lingsscenario för de närmaste fem till tio åren: 
 fortsatt omvandling av statlig service från direktkontakt till In- ternetbaserade tjänster, 
 fortsatt geografisk koncentration av arbetsställen och anställda i statlig verksamhet, 
 den geografiska koncentrationen av statlig service går snabbare än koncentrationen av befolkningen, 
 medborgarnas genomsnittsavstånd till statlig service ökar, 
 viss stabilisering när det gäller regionala centra; städer kring 100 000 invånare kan behålla eller få fler statligt anställda, 
 tillbakagången sker i första hand genom beslut i de enskilda myndigheterna utifrån deras avvägning av kostnader, tillgäng- lighet och möjligheter att utveckla kvalitet i det egna tjänsteut- budet, 
 lokala strategier försvåras om verk och myndigheter fortsätter att utveckla verksamheter var för sig, 
 173 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 en okoordinerad process; varje uppdragsgivare styrs i huvudsak av sitt eget uppdrag, 
 lokala/kommunala strategier för att rädda servicen växer fram men i ett påtagligt ojämnt mönster. 
 Kommunal service 
 Den kommunala servicen är en av de faktorer som avgör om man kan bosätta sig på en plats eller inte. Glesbygdsverket har under- sökt i vilken grad samordning av kommunal verksamhet förekom- mer inom och mellan kommuner för att åstadkomma service i landsbygd. Uppdraget skulle bland annat belysa samordning och planering av äldreomsorg och skolverksamhet 
 TPF 
  
 19 
  
 FPT 
 . 
 Samordning i mjuka frågor berör främst skola och barnom- sorg, medan äldreomsorgen hanteras lite för sig. I stort sett alla de 22 glesbygdskommuner som intervjuats uppger att de samordnar verksamheterna inom skola, barn- och äldreomsorg för att kunna behålla och/eller åstadkomma service. Mest vanligt är samordning mellan grundskola och barnomsorg. Det gäller både lokaler och personal. Även samordning kring administration och teknisk för- valtning är vanligt förekommande. Man delar också ofta på perso- ner med specialistkompetens. 
 Endast fyra av de 22 kommunerna anger att de har fokus på gles- bygdsområden i sin samordning. Det är betydligt vanligare att samordning sker i kommunens centralort. 
 Samordning för att behålla service i glesbygdsområden är en stark drivkraft för kommunerna, dock inte starkare än den ekono- miska. Samordning sker främst för att spara ekonomiska medel och finna stordriftsfördelar. 
 I rapporten konstaterar Glesbygdsverket att samverkan mellan kommuner till största delen sker kring de tekniska verksamheterna och inte kring mjuka verksamheter som vård, skola och omsorg. Räddningstjänst, konsumentrådgivning, upphandlingsfrågor samt samverkan kring växel är områden som nämns i de telefoninter- vjuer som genomförts. Inom skola, äldre- och barnomsorg samver- kar dock inte kommunerna i samma utsträckning. För att kunna ge denna typ av service krävs en direktkontakt mellan vårdgivare och vårdtagare. Avstånden gör då att stordriftsfördelarna äts upp av de mil som personalen måste färdas för att utföra sina arbetsuppgifter. 
  
 19 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2006). Funktionell kommunal samordning 
 174 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 En slutsats är att lösningen ligger i flexibla former, där många aktörer är inblandade, snarare än enbart ökad samordning och sam- verkan inom och mellan kommuner. Glesbygdsverket anser att en spridning av dessa erfarenheter till andra delar av landet skulle kunna vara till nytta för många kommuner. 
 För landsbygdens befolkning är det angeläget att skolor och barnomsorg har möjlighet till flexibla lösningar. Frågan om säkra, trygga skolskjutsar och hållplatser är särskilt angelägna att ordna. 
 Utvecklingen inom serviceområdet – attraktionskraften minskar 
 På många platser i landet bedrivs viktigt och angeläget utvecklings- arbete. Trots det är det ingen överdrift att påstå att tillgången till en god service är hotad i många tätortsnära landsbygder. Sämre servi- cenivå innebär många och stora problem. Attraktionskraften mins- kar och arbetstillfällena blir färre. Det kan medföra särskilt stora problem för den kvinnliga delen av arbetskraften eftersom flertalet yrken inom serviceområdet domineras av kvinnliga anställda. Minskade möjligheter att erbjuda innevånarna trygghetstjänster i en akut situation innebär också en social otrygghet. 
 I stort sett allt företagande har som mål att bedriva verksamhet som ger en god avkastning på investerat kapital. Det leder till att försäljningen av varor och tjänster allt mer koncentreras till befolk- ningstäta områden där marknaden är större. Även de höga trans- portkostnaderna inverkar på utbud och prissättning av varor och tjänster i landsbygder. 
 Ökade avstånd till service innebär även längre resor, vilket i sin tur leder till ökade resekostnader och större miljöbelastning. Am- bitionen och möjligheterna för företag att vilja utvecklas på platsen eller för företag att etablera sig kan också minska, vilket ger nega- tiva konsekvenser för tillväxten. 
 Invånarna i orter med långa avstånd till service och arbetsmark- nad kommer att drabbas hårdast av en fortsatt negativ utveckling. Värst drabbas den äldre befolkningen och den del av befolkningen där de vuxna i ett hushåll arbetar på hemorten. Dessa måste ägna mer tid och större del av sin ekonomi åt att söka upp tillgänglig service. På vissa platser i landet är redan i nuläget avståndet till till- gänglig service alltför stort. 
 175 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokala exempel på servicelösningar 
 I kapitlets inledning nämndes att nya lokala lösningar för att till- handahålla service växer fram på många platser i landsbygden runt om i landet. Lösningarna är anpassade efter lokala förhållanden och förutsättningar. Kännetecknande är också att lokala exempel om- fattar olika sektorsområden. I rapporten Verkligheten som kraft- källa beskrivs följande exempel mer utförligt. 
 Servicecentrum i Övre Bygden tar ansvar för bygdens utveckling. Signebyns friskola 
 Invånarna i Borgvattnet ordnar ädreomsorg. 
 Ett kooperativ i Öje tar ansvar för centrumhus och samordnad service 
 I Borgvattnet ordnar invånarna äldreomsorg. 
  
 7.5 
  
 Transportsystem 
  
 Kännetecknande för många av Sveriges landsbygder är långa av- stånd och gles bebyggelse. Dessa förhållanden ställer särskilda krav på planering och finansiering av infrastruktur, kommunikationer och transporter. 
 I många bygder finns stora brister i infrastrukturen samt per-  
 son-, 
  varu- och godstransporterna. Med krympande statliga anslag och knappa ekonomiska resurser hos kommuner och landsting är risken uppenbar att bristerna kommer att öka. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Ge trafikverken 
 TPF 
  
 20 
  
 FPT  
 i uppdrag att bättre följa upp fördelning av ekonomiska medel till landsbygdens infrastruktur. 
 Samordna drift, underhåll och investeringar på det allmänna och enskilda vägnätet i landsbygder (med deltagande av lokala, regionala och nationella aktörer). 
 Gör särskilda satsningar på att utveckla och samordna en lo- gistik för landsbygdens  
 person-, 
  gods- och varutransporter. 
 Säkerställ flygförbindelser i områden med stora geografiska avstånd och färjeförbindelser till öar både för person- och godstransporter. 
  
 20 
  
 TP PT  
 Exempelvis Vägverket, Rikstrafiken, Banverket, Sjöfartsverket m.fl. 
 176 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 Anpassa avdragsmöjligheterna till energikostnaderna när det gäller arbetsresor med personbil. 
 Stimulera utvecklingen av miljövänliga transportsystem i glesa miljöer. 
  
 7.5.1 
  
 Problem 
  
 Accelererande brister i vägarnas standard och underhåll påver- kar negativt förutsättningarna för landsbygdens befolkning att bo och bedriva näringslivsverksamhet. 
 Bristen på resmöjligheter med kollektiva färdmedel och brister i varu- och godstransportförsörjning i många landsbygder är ett hinder för både de som bor på landsbygden och näringslivet. 
 Särskilt stora problem med  
 person-, 
  varu- och godstransport- försörjning finns i Norrlands inland och på öar utan fast land- förbindelse. 
 Oklarheter rörande det långsiktiga bidraget till enskilda vägar. 
  
 7.5.2 
  
 Möjligheter 
  
 Genom att ge trafikverken m.fl. i uppdrag att följa upp hur ekonomiska medel fördelas på landsbygden i förhållande till övriga områden ges ett bättre underlag inför planering och tra- fikupphandling. 
 Genom att arbeta fram en modell för att samordna drift, under- håll och investeringar på det allmänna och enskilda vägnätet och med deltagande av personella och ekonomiska resurser från lokal, regional nivå och även pröva att använda  
 EU-finansiering 
  bör man kunna få mera väg för pengarna. 
 Genom att utveckla en särskild logistik anpassad till landsbyg- den, inklusive skärgårdar, och i samverkan med lokala, kom- munala och regionala krafter, kan man ge möjligheter till bättre samordnad kollektivtrafik och gods- och varuförsörjning i glesa strukturer. 
 177 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Nya mål för transportpolitiken 
 I maj 2006 godkände riksdagen den framtida inriktningen av trans- portpolitiken enligt den transportpolitiska propositionen Mo- derna transporter 
 TPF 
  
 21 
  
 FPT 
 . 
 Transportsystemet anses ha särskilt stor betydelse för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt, sysselsättning och välfärd i hela landet. Transportsystemet måste därför kontinuerligt anpassas till samhälls- och omvärldsförändringar för att svara upp mot nya behov. 
 Enligt bedömningen ökar den regionala utvecklingens betydelse inom landet. Regionförstoringen pågår kontinuerligt, inte minst i fråga om vidgade arbetsmarknadsregioner. Det ställer ökade och delvis förändrade krav på hållbara transporter. För en fortsatt håll- bar tillväxt i hela landet måste trafikslagen komplettera varandra och fungera effektivt ihop över  
 kommun-, 
  läns- och nationsgrän- ser. Därför är det angeläget att samordningen mellan transportpo- litik och regional utvecklingspolitik förbättras, inte minst på regio- nal nivå. 
 Riksdagens mål för transportpolitiken är att säkerställa en sam- hällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörj- ning för medborgarna och näringslivet i hela landet 
 TPF 
  
 22 
  
 FPT 
 . 
 Vägnätet 
 Kvaliteten på många av de statliga landsbygdsvägarna har för- sämrats successivt under flera år. Underhållet har släpat efter. Både privatbilister och transportföretag drabbas av stora kostnader när vägarna är dåliga. Vägverket har slagit larm om att de årliga an- slagen för investeringar och för drift och underhåll inte räcker till för att sköta grusvägar och andra mindre vägar, så att dessa får en tillfredsställande standard 
 TPF 
  
 23 
  
 FPT 
 . 
 Forskningsrapporter och övriga studier visar att risken att dödas och svårt skadas är avsevärt större i främst glest bebyggd miljö än i andra områden. Genomsnittet i landet för åren  
 2003–2004 
  var 5,3 dödsfall per år och 100 000 invånare. År 2005 var det 4,8 dödsfall per 100 000 invånare.) Särskild vikt behöver därför läggas på trafik- säkerhetsåtgärder i dessa miljöer. 
  
 21 
  
 TP PT  
 2005/06:160, TU5 Moderna transporter, Trafikutskottets betänkande 
  
 22 
  
 TP PT  
 Prop. 1997/98:56, bet. 1997/98:TU10, rskr. 1997/98:266 och prop.2001/02:20, bet. 2001/02:TU2, rskr.2001/02:126, prop. 2005/06:160, TU5. 
  
 23 
  
 TP PT  
 Vägverket, budgetunderlag  
 2007–2009 
  
 178 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 I den nationella vägplanen  
 2004–2015 
  finns två viktiga mål för landsbygden. Ett mål handlar om grundläggande tillgänglighet i glesbygd och bättre förutsättningar för regional utveckling. Målet är att samtliga statliga vägar ska vara framkomliga med lätta fordon (under 3,5 ton) året runt senast år 2007. Det ska gå att komma fram överallt, även på de minsta grusvägarna, under tjällossning. Vägverkets bedömning är att detta mål inte kommer att nås. 
 Ett annat mål handlar om ökad tillgänglighet och ökad trans- portkvalitet på utpekade vägar samt bättre förutsättningar för regi- onal utveckling. Målet är att bärigheten för tung trafik ska ha för- bättrats. Även detta mål kan vara svårt att nå till följd av minskade anslag. 
 Enligt Vägverket 
 TPF 
  
 24 
  
 FPT  
 har de senaste åren anslaget till såväl invester- ing som drift och underhåll legat lägre än nivåerna i gällande planer. Samtidigt har kostnaderna stigit betydligt mer än inflationen. Till- ståndet på vägnätet har enligt Vägverket försämrats. 
 Av landets drygt 420 000 km vägar utgör de enskilda vägarna 285 000 km. Därav har 75 000 km enskilda vägar statsbidrag och 210 00 km har inget statsbidrag. Enligt Vägverkets uppskattning bor cirka fyra procent av landets befolkning längs en enskild väg. Till det kommer alla andra som nyttjar vägarna, till exempel de med fritidsbostäder i området och det rörliga friluftslivet. 
 Kostnaderna för årlig drift av enskilda vägar ökar snabbare än an- slagen till statsbidrag. Situationen blir alltmer ansträngd 
 TPF 
  
 25 
  
 FPT 
 . En ök- ning av anslaget för enskilda vägar är nödvändig för att motverka ytterligare försämringar av vägkapitalet. Vägverket genomförde på regeringens uppdrag  
 2002–2003 
 TPF 
  
 26 
  
 FPT 
  
 en studie över belastningen för den enskilde som enskild väghållning kan innebära. Problem som lyfts fram är brist på små entreprenörer på landsbygden, ökade krav på kompetens för skötsel av vägföreningar samt ökad belastning för enskilda personer. 
 Dessutom finns alla enskilda vägar utan statsbidrag, vars drift och underhåll många gånger blir mycket betungande för brukarna. Ett annat problem knutet till enskilda vägar utan statsbidrag är att dessa kan stängas av för trafik. Inte minst i de mer glesbebodda delarna av landet medför avstängning av en väg att trafikanterna kan få många mil längre väg till resans mål. Dessutom begränsas det 
  
 24 
  
 TP PT  
 Vägverket, budgetunderlag  
 2007–2009 
  
 25 
  
 TP PT  
 Vägverkets budgetunderlag  
 2007–2009 
  
 26 
  
 TP PT  
 Vägverkets skrivelse  
 2003-04-01. 
  Dnr PP 10A 2002:7446 
 179 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 rörliga friluftslivet och rörelsehindrades tillgång till naturupplevel- ser. 
 En del kommuner lämnar kompletterande bidrag till driften av enskilda vägar eller utför visst arbete på dessa vägar, till exempel snöplogning, men kommunernas möjligheter att ekonomiskt bidra till de enskilda vägarnas underhåll har minskat kraftigt på senare tid. 
 Lokala exempel på vägsamverkan 
  
 Under andra hälften av  
  
 1990-talet 
  
  drev Vägverket och Folkrörelse- rådet samverkansprojektet Landsbygdsvägen. Huvudmålet var att få mer landsbygdsväg för pengarna. Det skedde genom bred sam- verkan med lokala vägintressenter såsom enskilda personer, bygde- grupper, intresseorganisationer, företagare, kommuner, länsstyrel- ser och regionala självstyrelseorgan. En del projekt har delfinansie- rats med  
  
 EU-medel. 
  
  Lara och cykelvägar samt busshållplatser har finansierats på liknande sätt. Arbetssättet Landsbygdsvägen fort- sätter även i dag. 
 TPF 
 27 
 FPT 
 Även när det gäller drift och underhåll finns goda exempel. I flera bygder, till exempel. i Gävleborg/Dalarna och i Skåne, sam- verkar Vägverket och enskilda väghållare med skötseln av det all- männa och det enskilda vägnätet. Det ger båda parter ekonomiska fördelar, bättre vägskötsel och ökade möjligheter till sysselsättning för lokala entreprenörer. 
 I Långserud i Värmland byggdes sju km cykelväg längs E18 av byalaget, markägare och Vägverket (se lokala exempel Verklighe- ten som kraftkälla). 
 Person- gods- och varutransporter 
 Befolkningen på landsbygden är ofta starkt beroende av bilen för sitt dagliga liv eftersom kollektivtrafiken är dåligt utbyggd eller obefintlig. Drivmedelsbeskattningen är ett hett debatterat ämne i sammanhanget. Kommittén anser att beskattningssystemen både 
  
 27 
  
 TP PT  
 Det fortsatta arbetet sker främst inom Vägverkets region Sydöst (Östergötlands, Blekinge, Jönköpings, Kalmar och Kronobergs län), men även inom andra regioner. I Östergötlands län finansierades under åren  
 2001–2005 
  vägåtgärder för totalt 25,7 miljoner kronor på detta sätt: 76 procent finansierades av Vägverket, 5 procent av kommunerna, 9 procent genom  
 EU-bidrag 
  och 10 procent av de boende genom byalag och enskilda. 
 180 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 med avseende på drivmedel, fordonsslag, klimatpåverkan, arbetsre- sor, vägfinansiering och motverkan av trängsel, främst bör be- handlas i ljuset av två viktiga aspekter. Den ena är just det bilbero- ende – oavsett om bränslet är fossilt eller förnybart – som nämns ovan. Den andra viktiga aspekten är förpliktigandet för alla till om- ställning till mer miljövänliga bränslen. Därför är differentierade styrmedel på skattesidan viktiga. Men att ställa stad mot land, for- donsslag mot varandra eller resors syften och huvudmän mot var- andra är inte konstruktivt. Kommittén konstaterar att hoten om stora klimatförändringar kräver att skonsammare bränslen introdu- ceras samtidigt som de bilberoende medborgarna i kollektivtrafik- glesa delar av landet inte kan bära det största ekonomiska ansvaret för detta. Breda kollektivtrafiklösningar med stort inslag av civila insatser som t.ex. bilpooler är också fortsatt viktiga. 
 I dag är samhällsbetalda transporter i form av bland annat linje- trafik, närtrafik, skolskjutsar, färdtjänst och sjukresor sällan sam- ordnade och i vissa fall dåligt anpassade tillbehoven för boende på landsbygden. Genom bättre planering och samplanering av trans- porter för olika ändamål, vissa ändringar av förordningar och lagar och genom förändrade attityder till kollektivt åkande kan den all- männa kollektivtrafiken utvecklas på landsbygder. Inte minst för barn, ungdomar, äldre och kvinnor (mannen i familjen använder oftare bilen än kvinnan) är en utbyggnad av kollektivtrafiken nöd- vändig. I slutbetänkandet av Kollektivtrafikkommittén Kollektiv- trafik med resenären i centrum (SOU 2003:67), men framför allt i underlagsrapporten Kollektivtrafik i trafiksvaga områden, lämna- des ett antal förslag om satsningar på kollektivtrafik i landsbygder. 
 Enligt det senaste transportpolitiska beslutet bör trafikhuvud- männen redovisa hur trafikförsörjningen ska ske i glesbygd. De olika trafikslagen ska komplettera varandra och fungera effektivt ihop över  
 kommun-, 
  läns- och nationsgränser. Ett vanligt önskemål bland resenärer är att kommunikationer och transporter måste fun- gera i ett  
 hela-resan-perspektiv 
  i hela landet. Det bör vara möjligt att få information om och kunna resa på en biljett både mellan större orter och mellan små platser långt ute på landsbygden. 
 Landsbygder är beroende av fungerande gods- och varutrans- porter. I dessa områden behöver persontransporterna samplaneras med gods- och varutransporterna. Det behövs nya logistiklösningar för transporter av människor, varor och gods. 
 181 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Lokala exempel 
 Med främst linjetrafik, skolskjutsar och färdtjänst som grund ut- vecklades under  
 1990-talet 
  en glesbygdstrafik i Ockelbo, Kuxatra- fiken 
 TPF 
  
 28 
  
 FPT 
 . Grundidén var att samordna de samhällsbetalda resorna så att resenärerna skulle få ett bättre trafikutbud. Alla transporter är öppna för alla passagerare, och de åker gratis. Antalet passagerare har ökat kraftigt, liksom antalet turer. 
 Ett försök med anslutningstrafik i Rengsjö by i Bollnäs visade att ungdomars resande är eftersatt 
 TPF 
  
 29 
  
 FPT 
 . Som i många andra glesa miljöer fanns där viss linjetrafik dagtid, skolturer och serviceturer, men ingen trafik för ungdomars fritidsresande. En slutsats i projektet var att kompletteringstrafikens utbud av inköpsresor för vuxna borde utökas med trafik på kvällar och helger för ungdomar. 
 Skärgårdarnas kommunikationer och godstransporter 
 Kommunikationerna är en avgörande förutsättning för en levande skärgård året runt. Det tidsmässiga avståndet från en ö till fastlan- det är betydligt längre än vad den faktiska sträckan visar. Många öar saknar helt eller har minimalt stöd till  
 person-, 
  gods och varutrans- porter. Det medför stora praktiska svårigheter och höga kostnader för de bofasta och näringslivet. 
 Flygets viktiga roll i den regionala utvecklingen 
 De  
 icke-statliga 
  flygplatserna är ett mycket viktigt komplement till de statliga flygplatserna för att hela landet ska ha en någorlunda tillfredsställande tillgänglighet. Till  
 icke-statliga 
  flygplatser utgår ett statligt driftbidrag. Syftet är att främja en god interregional flygtransportförsörjning i landet i de fall tillfredsställande kollek- tiva transportalternativ saknas. På regeringens uppdrag genomförde Luftfartsverket och Svenska Kommunförbundet en utvärdering av systemet med statligt driftbidrag under 2003. Rapporten visade att flygplatsernas ekonomiska utveckling hade varit negativ under femårsperioden, varför bidraget borde höjas till 162 miljoner kro- 
  
 28 
  
 TP PT  
 Fem år med Kuxatrafiken i Ockelbo,  
 KFB-rapport 
  2000:19. KFB har upphört, men publi- kationer går att läsa elektroniskt på websida. http://www.kfb.se/publ/main.htm 
  
 29 
  
 TP PT  
 Kommunikationsforskningsberedningen KFB (1999) Anropsstyrd anslutningstrafik till regional trafik i Rengsjö, Bollnäs kommun,  
 KFB-rapport 
  1999:25 
 182 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 nor per år för att motsvara 75 procent av flygplatsernas totala drift- underskott. Enligt det senaste transportpolitiska beslutet bör dock bidraget utgå från dagens nivå, vilket innebär att bidraget från och med 2007 omfattar totalt 103 miljoner kronor. Detta gör att be- lastningen är mycket hög för de kommuner som driver en icke- statlig flygplats. 
  
 7.6 
  
 IT, Telekommunikationer och elförsörjning 
  
 Landsbygden ska ha god tillgång till en tålig, robust och framtids- säker infrastruktur för elförsörjning,  
 IT-tjänster 
  och telekommuni- kationer. 
 Det ska finnas en god kunskap hos landsbygdens företag och offentliga aktörer om hur IT- och kommunikationstjänster kan användas för att effektivisera och förbättra verksamheten och för att nå kunder och marknader. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Säkerställ möjligheten till landsomfattande tillgång till snabb datakommunikation och mobiltelefoni på landsbygden och på- skynda samverkan mellan samhällets olika aktörer med syftet att stärka beredskapen för säkra elleveranser, radio och telekom- munikationer. 
 Tele- och datakommunikation tillsammans med datorutvecklingen har på ett radikalt sätt förändrat vårt sätt att kommunicera och in- teragera under de senaste 15 åren. Information finns tillgänglig på ett enkelt sätt och det finns teknik för att kunna kommunicera både mellan enskilda och grupper oberoende av geografin. 
 Ur ett landsbygdsperspektiv skapar detta stora möjligheter. Mycket tjänsteproduktion kan göras oberoende av rummet vilket skapar möjlighet till distansarbete och nätverksföretagande. Till- gängligheten till offentliga och kommersiella tjänster underlättas genom att de kan erbjudas via nätet eller med stöd av IT. Lands- bygdens företag kan med hjälp av Internet komma närmare sin marknad via till exempel försäljning via nätet. 
 Men det innebär också en rad utmaningar. För att kunna ta del av utvecklingen måste det finnas en rimlig infrastruktur på lands- 
 183 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 bygden så att tjänsterna kan tas emot och produceras. Landsbyg- dens ofta småskaliga verksamhet måste ha förmåga att klara de ofta stora investeringar som krävs för att utveckla och anpassa sin pro- duktion till nya tekniker. Landsbygdens företag och människor måste besitta den kompetens som behövs för att utnyttja de möj- ligheter som finns. 
 Utvecklingen innehåller också hot. En utvecklad näthandel och tjänsteförsörjning via nätet kan dra undan underlag för en redan svag bas för landsbygdens serviceföretag. De äldre och resurssvaga på landsbygden har inte samma förmåga att tillgodogöra sig nya tekniker och riskerar att hamna i ett underläge. 
  
 7.6.1 
  
 Problem 
  
 Utvecklingen inom IT och elektronisk kommunikation påverkar samhällsutvecklingen i mycket hög grad. Problembilden för lands- bygden kan sammanfattas på följande sätt: 
 Spridd bebyggelse och småorter har även med de statliga stöden till bredbandsutbyggnad i mycket liten utsträckning kommit att kunna anslutas till infrastruktur som medger fast uppkoppling till Internet. 
 Det finns stora skillnader i företagens  
 IT-användning 
  som inte enbart kan kopplas till tillgången till teknik och infrastruktur. Kun- skapen om och förmågan att utveckla företagandet med hjälp av IT är lägre i mogna branscher, dit många av landsbygdens företag kan räknas. 
 IT har stor betydelse för möjligheten att bedriva offentlig verk- samhet på ett effektivt sätt. Inte minst gäller detta i glesa strukturer där IT för logistik inom t ex hemtjänst kan ha stor betydelse för resursutnyttjandet. De kommuner som kan ha störst nytta av att utveckla denna typ av tjänster har dock sällan möjligheten att göra det på egen hand. 
 Tredje generationens mobiltelefoni kommer med nuvarande ut- veckling inte att vara en lösning att räkna med för näringsliv och bofasta i landsbygder. 
 Ett digitalt 450  
 mhz-nät 
  riskerar att bli ett ganska dyrt och ex- klusivt nät som i huvudsak kommer att kunna tillgodose behovet hos näringsliv och offentliga tjänster, men sannolikt aldrig kommer att kunna erbjuda ett jämförbart alternativ för privatkonsumenten. 
 184 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 Stormarna över sydöstra Sverige 2004 visade sårbarheten i den vanliga trådbundna telefonin så länge nätet inte är markförlagt. 
 Det föreligger oklarheter kring vilka skyldigheter teleoperatörer har enligt lagen om elektronisk kommunikation när det gäller USO 
 TPF 
  
 30 
  
 FPT 
 . Telia har överklagat PTS beslut om att Telia har  
 USO-skyl- 
  digheter.  
 USO-kraven 
  hänger inte heller helt med i den tekniska utvecklingen. Detta skapar stor osäkerhet hos företag och enskilda som investerar på landsbygden. 
  
 7.6.2 
  
 Möjligheter 
  
 Möjlighet till bredbandsuppkoppling har mycket snabbt fått en mycket stor spridning, vilket medför att många tjänster som tidi- gare varit otillgängliga med modemuppkoppling inte längre är det. 
 Många människor ser också tillgången till bredband som en viktig infrastruktur som har betydelse för val av bosättningsort. Många av de problem som föreligger när det gäller utbyggnaden av  
 IT-infrastruktur 
  för bredband på landsbygden kommer att fångas upp i den bredbandsstrategi som PTS aviserar i sin rapport. 
 PTS bör ges i uppdrag att särskilt belysa problemen på markna- den för elektroniska kommunikationer ur landsbygdens perspektiv. 
 Staten bör samordna offentlig sektors arbete med att samman- ställa och utarbeta grundläggande krav på  
 IT-infrastrukturen 
  för att den ska bli framtidssäker, det vill säga heltäckande, robust, till- gängligt och tillförlitlig. 
 För att kunna följa och bedöma utvecklingen krävs indikatorer som kan mäta  
 IT-investeringarnas 
  bidrag till samhällelig målupp- fyllelse. Staten bör i det arbete som nu inletts särskilt arbeta fram indikatorer som mäter och bedömer IT:s effekter för landsbygds- utveckling. 
 Regionala och lokala strategier för IT ska ingå som en naturlig del i sammanhållen långsiktig samhällelig planering Kommuner och regioner bör få stöd för att komplettera dessa program med åtgär- der för att stimulera fortsatt bredbandsutbyggnaden på landsbyg- den. 
  
 30 
  
 TP PT  
 Universial Service Obligations. Skyldighet enligt  
 EG-direktiv 
  för teleoperatörer med do- minerande ställning på marknaden att tillhandahålla vissa tjänster till alla hushåll och föret- ag. I Sverige gäller det rätten för alla hushåll och företag att få tillgång till fast telefoni till sitt fasta verksamhetsställe till rimliga priser. Jfr. även EU: s websida från den 2 november 2006  
 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:31997D0310:SV:NOT 
  
 185 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 Staten bör ta initiativ till att etablera samma grad av samverkan mellan operatörer i icke kristid på området för elektroniska kom- munikationer som det nu har gjorts på el- sidan. Man bör överväga om det behövs reglering av offentliga tjänsters tillgänglighet via näten för att åstadkomma sådan samverkan. 
 Staten bör snarast utreda finansieringsmodeller för att säkerställa tillgång till riskkapital för att etablera framtidssäker  
 IT-infrastruk- 
  tur (bredband) för elektroniska kommunikationer. 
 Sverige behöver kraftigt öka sin medverkan i beslutsstrukturer kring EU:s utvecklingsprojekt, strukturfondsmedel och rampro- gram för FoU. Resurser bör avsättas för att stimulera forskning och kunskapsuppbyggnad på området. Landsbygdsutveckling be- höver uppmärksammas som ett område som behöver stödjas. 
 Elektronisk upphandling ska inte bli en konkurrensbegränsande åtgärd. Alla företag måste ges samma möjlighet att delta. Ansvarig statlig myndighet bör ges i uppdrag att utarbeta program och fi- nansieringsmodell för kunskapsstöd till  
 SME-företag 
  att kunna delta i offentliga  
 e-upphandlingar. 
  
 Lokala initiativ kan stärka tillgången till bredband, det visar bland annat utvecklingsarbetet i Tavelsjö (se lokala exempelsam- lingen Verkligheten som kraftkälla). 
 En viktig förutsättning för att stärka möjligheterna att använda IT är utbildning och användarstöd. 
  
 IT-infrastrukturen 
  
 Post- och telestyrelsen (PTS) redovisar i en rapport 
 TPF 
  
 31 
  
 FPT  
 att utbyggna- den av bredband går starkt framåt i tätorter 
 TPF 
  
 32 
  
 FPT  
 och att det går lång- sammare i landsbygd och småorter. 
 Enligt rapporten består marknaden för elektroniska kommuni- kationer i Sverige i dag av några få stora nationella aktörer samt ett stort antal lokala bredbandsnät, stadsnäten, varav flertalet är kom- munalt ägda. Det finns inte längre en sammanhållen  
 IT-infra- 
  struktur som förvaltas av en ägare utan flera nätägare konkurrerar om kunderna med delvis parallella infrastrukturer. 
 Ökningen och utbyggnaden sker i huvudsak i tätorterna. Störst tillgång till bredband sker genom ADSL, därefter genom Kabel- 
  
 31 
  
 TP PT  
 Post- och telestyrelsen (2006) Bredband i Sverige, Utbyggnaden av  
 IT-infrastruktur 
  med hög överföringskapacitet Rapport  
 PTS-ER-2006:22 
  
 32 
  
 TP PT  
 Här enligt SCB:s definition, dvs. sammanhängande bebyggelse med minst 200 invånare och högst 200 meter mellan husen. 
 186 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 TV-anslutning 
  och i tredje hand genom fiberanslutning direkt till hushållet. Trådlösa, satellit- och bredbandsförbindelser via PLC förekommer ännu mycket begränsad omfattning. 
 Orter med färre än 250 invånare har betydligt sämre tillgång till bredbandsnät än större orter. Det finns ett antal områden inom området för elektronisk kommunikation där konkurrensen inte fungerar optimalt. I rapporten uppskattas att det i 40 % av landets kommuner finns områden där det endast finns en aktör som förfo- gar över nätet. Ungefär 40 % av hushållen i landet har endast till- gång till ett accessnät, i allmänhet kopparnätet, det vill säga det vanliga telenätet. 
 Då tillgången till bredband fortfarande är dålig i vissa regioner i landet anser PTS att det är viktigt med en samlad strategi för den fortsatta bredbandsutbyggnaden. PTS kommer senast den 1 mars 2007 föreslå en bredbandsstrategi för tillgänglighet och konkur- rens. Målet med strategin är att alla svenskar ska, liksom övriga  
 EU-länder, 
  ha tillgång till bredband år 2010 och att så många som möjligt ska kunna välja mellan flera operatörer. Strategin ska ge förslag på: 
 hur alla i Sverige ska få bredband 
 hur olika tekniker tillsammans kan ge full tillgänglighet med kvalitet 
 hur områden i behov av ekonomiskt stöd ska identifieras tänkbara finansieringssätt 
 hur tillträdesproblem på regional nivå kan hanteras 
 hur likabehandling av alla operatörer som vill ha tillgång till ac- cessnätet skulle kunna ske. 
 TPF 
  
 33 
  
 FPT 
  
 Erfarenheter av stormen CookI spåren efter den omfattande stormen Reed i södra Sverige har aktörerna på elmarknaden samverkat för att planera inför lik- nande händelser. Alla berörda parter har förberett sig för att omgå- ende kunna ersätta varandra om hela eller delar av den egna pro- duktions- och distributionsinfrastrukturen slås ut. 
 Sådan samverkan finns för närvarande inte på området för elek- troniska kommunikationer, vilket gör att detta område är avsevärt 
  
 33 
  
 TP PT  
 Hines, Mayo (2006), Underlagspromemoria till Landsbygdskommitténs sekretariat Mayo är anställd vid Folkhälsoinstitutet, underlag till skrivningar kommer från Morrison, Sveriges Kommuner och landsting SKL 
 187 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 mycket sämre rustat att stå emot de påfrestningar som en katastrof av Oliver typ och omfattning representerar. Dagens elektro- niska kommunikationsnät gör landsbygden särskilt utsatt för av- brott i kommunikationerna redan i icke kristid. Om större kata- strofer inträffar kan landsbygdens kommunikationer komma att slås ut helt, vilket också skedde under Gudruns härjningar. 
 Det borde vara en nationell självklarhet att etablera samma grad av samverkan i icke kristid på området för elektroniska kommuni- kationer som det nu har gjorts på el- sidan. 
 Mobiltelefoni 
 Tillgången till mobiltelefoni har på några få år blivit en integrerad del av de flesta människors liv. De flesta tar för givet att mobilte- lefonen ska fungera i alla lägen och oberoende av plats. I landsbygd är det dock inte någon självklarhet. 
 De täckningskrav som finns på operatörerna i de befintliga sy- stemen för mobiltelefoni är för NMT 450 
 TPF 
  
 34 
  
 FPT  
 att det skall täcka cirka 95 procent av landets yta vid användning av en 15 W fordonsmon- terad telefon. Det ger en relativt god täckning i de flesta delarna av landet med undantag för stora delar av fjällkedjan. NMT 450 är dock ett system som får mindre och mindre omfattning. Det finns även en ny generation med digital teknik på  
 450-mhz 
  bandet på väg. En licens för digital telefoni på samma frekvensband är utde- lad. Täckningskraven för denna är att man skall ha en yttäckning på 70 procent i varje län i Sverige. 
 Den dominerande formen för mobil telefoni är GSM. För de större  
 GSM-operatörerna 
  är täckningskraven betydligt mer mo- desta. Täckning ska finnas på orter med mer än 10 000 invånare samt längs europavägar. Samtliga operatörer uppnår i stort sett denna täckning med vissa undantag i skogslänen och täcker i de flesta fall även betydligt större områden. Det går dock inte från samhällets sida att ålägga befintliga operatörer att vidga täckningen mer än vad licensvillkoren anger. Det går inte att ge någon exakt bild av  
 GSM-täckningen 
  i Sverige. En uppskattning är dock att 60- 70 procent av landets yta har täckning. 
 Nästa generations mobiltelefoni som ofta benämns 3G byggs för fullt runt om i Sverige just nu. Operatörerna har förbundit sig att bygga ut 3G för en täckning av 99,8 procent av befolkningen. Ef- 
  
 34 
  
 TP PT  
 NMT 450 används idag framförallt för fordonsmonterade telefoner i yrkesfordon. 
 188 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 tersom 3G kräver ett betydligt större antal master än GSM kom- mer den totala yttäckningen att bli betydligt mindre för detta sy- stem 
 TPF 
  
 35 
  
 FPT 
 . Det innebär bland annat att systemet sannolikt kommer att få stora brister i täckningen i skogsmark och fjällkedjan. 
 Många för landsbygden viktiga näringar såsom skogsbruk, tu- rism, transporter och rennäringen är i dag starkt beroende av fun- gerande mobila kommunikationer. Glesbygdsverket har i en studie av infrastrukturen i fjällvärlden konstaterat att tillgång till telefoni var den viktigaste prioriteringen samebyarna gjorde av service och infrastruktur i sommarvisten. Skogsbruket är också starkt beroende av fungerande mobil kommunikation, dels av säkerhetsskäl och dels för att produktionsprocesserna kräver en kommunikation mellan förare i skogen och transportören. Det finns en påtaglig risk att tillgängligheten till mobil kommunikation utanför bebyggda områden på sikt kan försämras. Detta är en viktig fråga både för näringslivets möjligheter och för medborgarnas skydd och säker- het. 
 Lågstrålande zoner 
 Inte alla befolkningsgrupper bejakar de tekniksprång som tagits och som planeras. Många blandar ihop  
 3G-utbyggnaden 
  med fort- satt täckning på det befintliga  
 GSM-nätet. 
  
 En del av befolkningen rapporterar också medicinska obehag och besvär av strålning och elektromagnetiska fält, även om de inte får full accept för den orsaksförklaringen av en enig vetenskap. Frågor om detta och många överklagningssärenden hamnar oftast hos kommunernas byggnads- och miljönämnder, men osäkerhet hos beslutsfattare om både juridiska, legala och medicinska sakförhål- landen har skapat en hel del förvirring under de senaste åren. 
 Kommittén har inte skäl att gå in i diskussionen om huruvida strålningspåverkan är reell och/eller skadlig, men ser att kravet på strålningsfria zoner är av intresse för landsbygden. 
 Förutom naturvärden som tystnad, fri utsikt och frisk luft som värdefulla inslag för rekreation och som vardagsinslag, kan områ- den som har låg eller ingen yttre strålning från master och elektro- magnetiska installationer ge ett mervärde. Det kan exploateras av konferenshotell, kursgårdar och hälsohem eller bara som bostads- 
  
 35 
  
 TP PT  
 Eftersom varje mast täcker ett mindre område blir en mindre icke befolkad yta täckt av varje mast. 
 189 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 SOU 2006:101 
  
 bebyggelse för skadade och hälsosökande. Kommittén vill peka på att man på detta sätt kan vända ett problem till en positiv möjlig- het. 
 Den moderna tekniken skapar möjligheter 
 Landsbygdskommitténs rådslag i oktober 2006 genomfördes med stöd av KTH:s försöksverksamhet med det så kallade Riksnätet, vilket utvecklats av stiftelsen HUBB i samverkan med andra parter. I en framtid kan riksnätet komma att ge landsbygden utvecklings- möjligheter inom olika områden. De framtida möjligheterna be- skrivs av projekt ansvarige Smith enligt följande: 
 Tillgänglighet – vare sig det handlar om det kulturella utbudet, socialt umgänge, tillgång till undervisning eller kontakt med myn- digheter – är en grundförutsättning för en levande landsbygden. Sverige har utmärkta förutsättningar för att skapa tillgänglighet och då inte bara i form av bredband hem till medborgarna utan också att skapa kraftfullare tjänster mitt i byn. Att skapa denna till- gänglighet för ett hållbart samhälle med hjälp av personliga möten på distans är målet för forskningen på Vinnovastödda Centret för Hållbar Kommunikation på KTH. 
 Det handlar då om gruppmöten i form av teater, föreläsningar, högmässor, bio, konserter eller andra upplevelser som kan kallas kultur. Det handlar också om mer privata möten mellan familjer, läkare – patient, arbetssökande – arbetsgivare – arbetsförmedlare, polis – medborgare eller annan situation där man vill leverera eller konsumera en tjänst som man kan få genom att samtala naturligt med perfekt ögonkontakt och närhet genom ett medierat föns- ter. 
 Förslaget/idén innebär att man skapar ett nationellt nät för Kultur, Samhällservice och Utbildning och att detta till en början kan byggas med statens eget fiberinnehav och att detta kan garan- tera att alla delar av landet får tillgång till samma utbud av kultur, samhällsservice och utbildningsinnehåll. 
 Detta nät (Riksnätet) kan ses som ett fjärde R – efter de tre eta- blerade R:en – Riksteatern, Riksutställningar och Rikskonserter. Riksnätets idé kan ses som analog med Svenska Kraftnäts uppdrag att överföra all svensk elkraft mellan producenter och distributörer. Riksnätet gör att de kommersiella nationella infrastrukturerna inte behöver belastas med den tunga trafik som ett medianät innebär. 
 190 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utmaningarna för en fungerande vardag – livsvillkoren på landsbygden 
  
 Lokala anslutningar kan sen ske med hjälp av regionala och lokala nätstrukturer eller via de rent kommersiella leverantörerna. Af- färsmodellerna ingår som en del i utvecklingsarbetet och dessa kommer att modelleras med hållbar tillväxt som viktig kompo- nent. 
 Den första användningen av Riksnätet är att tillgängliggöra all digitalt producerad kultur från teatrar, konsertlokaler och andra spelplatser/arenor i hela landet till alla platser som kan visa upp in- nehållet för publik. Det kan vara Digitala Hus (FHP) eller andra lokaler och anläggningar utrustade med ljud och projektionsutrust- ning. Förslaget innebär också att Greer och andra  
 TV-kanaler 
  ska erbjudas möjligheten att både producera och distribuera material i nätet. 
 Alla förbindelser som skapas kommer att vara dubbelriktade så att publiken och aktörerna kan föra en direkt dialog vare sig det handlar tal, sång, skratt eller kroppsspråk. 
 Den andra användningen av Riksnätet är att göra samhällstjäns- terna tillgängliga i lands- och glesbygd (men även förort och stads- del. Den gemensamma idén är att skapa tillgänglighet med hjälp av ljud och bildteknik överförda i de fiberinfrastrukturer som huvudsakligen redan finns. 
 Målet för förslaget är att visa hur man i Riksnätet kan sköta de statliga (och även kommunala) myndigheters närvaro och service i glesbygd och på landsbygd. Efter lokala beslut kan även nödvändig kommersiell service som bank, apotek, specialbutiker och andra tjänster finnas i servicepunkten. 
 En tredje användning av Riksnätet är att tillgängliggöra de data o medietjänster som medborgarna kan förvänta sig hela vägen ut till sista fasta boplats. Det handlar om att skapa modeller och lösningar som gör det möjligt att genomföra bredband för alla – bortom de kommersiella erbjudandena. 
 191 
  
 8 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 8.1 
  
 Landsbygdens kompetensförsörjning 
  
 Det kunskapsbaserade samhället ökar kraven på medborgarnas kontinuerliga lärande. Därför måste förutsättningar för det livs- långa lärandet skapas. De system som byggts upp för utbildning ställs inför stora utmaningar och behov av förnyelse, inte minst ut- ifrån situationen på landsbygden. Det är ytterst angeläget att sär- skilt uppmärksamma området utbildning och matchningsprocesser inom små lokala arbetsmarknader men också begreppet lärande, som i vid bemärkelse berör frågor om demokrati, inflytande och delaktighet i utveckling. Mötesplatser på landsbygden för lärande och utveckling är viktiga. Analyser behöver göras och strategier formuleras för hur dessa behov ska tillgodoses i framtiden. I den lokala exempelsamlingen ges några exempel på olika former av kompetens- och lärandeinsatser som bedrivs på landsbygden. Det är beskrivningar av verksamheten vid entreprenörskolan i Leksand, forskarstation Östra Norrbotten, naturbruksgymnasiet i Dingle, närlärcentra i Vingåker och Katrineholm samt minilärcentra i Vilhelmina fjällbygd. 
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Utveckla nya organisatoriska lösningar och flexibla former för att tillgodose behovet av utbildning på landsbygden. 
 Utveckla formerna för samarbete mellan kommuner, inom kommuner och mellan aktörer inom olika politikområden för att samordna resurser för att tillgodose behovet av lärande och utbildning på landsbygden. 
 Utveckla och stärk kompetenscentra som är strategiska för respektive regions förutsättningar och behov utifrån de resurser och aktörer som finns. 
 193 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 SOU 2006:101 
  
 Utforma ett arbete i syfte att påverka attityder och förändra könsrollsstyrda utbildnings- och yrkesval, dels för att tillgodose efterfrågan på arbetskraft inom bristyrken och dels för att på- verka jämställdheten. 
  
 8.2 
  
 Problem 
  
 8.2.1 
  
 Skillnader i formell utbildningsnivå 
  
 Studier visar 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 att det förutom skillnader i tillgänglighet också finns skillnader i inställning till högre utbildning mellan de som bor i tätorter och på landsbygden. Exempelvis väljer i dag betydligt fler flickor än pojkar att gå vidare till högre utbildning. Många männi- skor på landsbygden börjar sina studier senare i livet. Alternativa utbildningsformer, till exempel distansutbildningar eller så kallade lärcentra, kan därför vara värdefulla alternativ för de som bor på landsbygden. 
 Utbildningsnivåerna har kontinuerligt ökat sedan lång tid i hela landet, men en djupare granskning av förhållandena och föränd- ringarna mellan åren  
 2000–2005, 
  visar att mönstren skiljer sig åt såväl i olika delar av landet som för kvinnor och män. Den mest påtagliga skillnaden är att landsbygdsbor generellt har en lägre ef- tergymnasial utbildningsnivå än de som bor i tätorter. Om man studerar utvecklingen när det gäller andelen högutbildade så ökar skillnaderna mellan stad och land eftersom andelen högutbildade ökar snabbare i tätorter. Även skillnaderna mellan kvinnor och män ökar eftersom kvinnors andelar högutbildade ökar snabbare. Detta gäller hela landet men skillnaden är kraftigare i gles- och landsbyg- der än i tätorter. 
 Den viktigaste anledningen till att avstå från vidare studier efter gymnasiet är, förutom studietradition, att få ett bra arbete direkt efter gymnasiet. I synnerhet gäller det för männen. Det visar en studie där man tittat på ungdomar med goda studieförutsättningar som valt, respektive inte valt, att studera vidare efter gymnasiet. Ungdomar från lägre socialgrupper anger oftare än andra motvilja mot att skuldsätta sig, som anledning till att välja bort utbildning. 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 Konsekvenserna för ungdomarna i gles- och landsbygder av kom- mande strukturella förändringar inom gymnasieskolan och den 
  
 1 
  
 TP PT  
 Underlag Glesbygdsverkets arbetsrapport (2006) Kompetens och lärande i gles- och lands- bygd 
  
 2 
  
 TP PT  
 Hammarström, M (1996) 
 194 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 demografiska utvecklingen med en stark minskning av gymnasie- underlaget som väntar i många av kommunerna måste därför analy- seras. Frågan blir särskilt viktig genom att arbetsmarknaden för ungdomar i gles- och landsbygd är liten och arbetslösheten stor. 
 Näringsstrukturen i landsbygden förklarar till stor del nivåskill- naderna i utbildningsnivåer. De näringsgrenar som dominerar på landsbygden behöver i mindre omfattning befattningar med krav om högre formell utbildning. Dessutom är småföretag, som är van- ligare i landsbygdsregioner av olika anledningar mindre benägna än större företag att rekrytera högskoleutbildade. Även en yngre be- folkning i tätorter förklarar till viss del att där sker en snabbare höjning av utbildningsnivån. Men skillnaderna förklaras även av att de arbeten som kräver eftergymnasial kompetens ökar snabbare i tätorter än i glesbygder 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
 . 
 En förklaring till att kvinnors utbildningsnivå ökar snabbare än männens i landsbygdsområden kan vara den efterfrågan som allt- jämt finns av utbildad skol- och vårdpersonal samt den svaga efter- frågan på eftergymnasialt utbildade som finns i de näringar som vanligen attraherar män. 
  
 8.2.2 
  
 Ungdomars utbildning 
  
 När det gäller ungdomar och utbildningsval kan skillnader konsta- teras mellan landsbygden och tätorter. Övergångsfrekvenserna från gymnasiet till högskolestudier visar på betydligt lägre nivåer än i tätortskommuner. 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 Även tätortsnära landsbygdskommuner ligger på lägre nivåer än tätortskommuner. Skillnaderna mellan lands- bygdskommuner och tätortskommuner har ökat, särskilt bland kvinnor, efter en period med minskade skillnader. Det är särskilt fler ungdomar från glesbygdskommuner som väljer att inte läsa vi- dare inom tre år. 
  
 8.2.3 
  
 Näringslivet och arbetsmarknadens kompetensförsörjning 
  
 Strukturomvandlingen påverkar i hög grad sysselsättningen i lands- bygden. Branscherna jord, skog och industri spelar relativt sett en större betydelse i landsbygdsområden än i tätorter. Men dessa branscher är av vikande betydelse om man ser till antalet syssel- 
  
 3 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket 2006, Arbetsrapport Regionala trender i Yrkesstrukturen.  
 4 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket, Årsbok 2004. 
 195 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 SOU 2006:101 
  
 satta. Kunskapsintensiv industri- och tjänsteproduktionen brukar noteras som särskilt starka tillväxtbranscher. De dominerar i tät- orter och storstadsregioner och sysselsätter också fler i tätortsom- rådena än utanför (41 % jämfört med 24 %). 
 Landsbygden har en högre andel av småföretag 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT  
 93 % av företa- gen där har upp till 9 sysselsatta och av dessa är ungefär två tredje- delar så kallade soloföretag (utan anställda). Tillsammans med fö- retag med  
 2–4 
  anställda betyder dessa mer för sysselsättningen i landsbygden än för tätorterna. Utifrån ett kompetensförsörjnings- och utvecklingsperspektiv innebär detta en särskild problematik och en utmaning för utbildningssystemet. 
  
 8.2.4 
  
 Matchningsproblematik 
  
 Parallellt med brist på arbetstillfällen finns paradoxalt nog en väx- ande brist på arbetskraft inom vissa yrkesgrupper, exempelvis inom vård och omsorg. Detta borde kunna inspirera män i sitt yrkesval. Utredningen Kompetensförsörjning inom vård och omsorg om äldre och funktionshindrade 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT  
 redovisar att det på nationell basis finns stora rekryteringsproblem för flera yrkesgrupper i dag, om än med lokala variationer. Störst är problemen med rekrytering av sjuksköterskor, arbetsterapeuter, sjukgymnaster och utbildad om- vårdnadspersonal. Dessutom behövs ett stort antal personer med vård- och omsorgsutbildning på högskolenivå. Handlingsplanen Investera nu betonar att den demografiska utvecklingen förvän- tas skapa stora svårigheter för glesbygdslänen, särskilt i norra delen av landet 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT 
 . 
  
 8.3 
  
 Möjligheter 
  
 8.3.1 
  
 Infrastruktur för utbildning i landsbygden 
  
 I bygder med långa avstånd och få aktörer är det särskilt viktigt att se över vilka resurser för lärande, utbildning och kompetensför- sörjning som finns. Nedan beskrivs några av de vanligast före- kommande aktörerna och de utmaningar och möjligheter som väntar. 
  
 5 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket 2006, Småföretagandets villkor i gles- och landsbygder. 
  
 6 
  
 TP PT  
 Socialstyrelsen 2003, Kompetensförsörjning inom vård och omsorg om äldre och funk- tionshindrade. 
  
 7 
  
 TP PT  
 Socialstyrelsen 2004, Investera nu, handlingsplan för kompetensförsörjning inom vård och omsorg, s  
 46–47. 
  
 196 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 8.3.2 
  
 Gymnasieskolan i landsbygden 
  
 I många landsbygdskommuner kan man räkna med att antalet ung- domar i gymnasieåldern kommer att minska drastiskt 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT 
 . Det kom- mer att få en direkt påverkan på dessa kommuners möjligheter att bedriva gymnasieskolor. 
 Redan idag har gymnasierna i många av de kommuner som står inför detta scenario ett relativt smalt utbud av program och inrikt- ningar. Trots detta kostar en gymnasieelev i glesbygden nästan 50 % mer än i storstäderna Stockholm, Göteborg och Malmö. 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT  
 Sannolikt kommer många landsbygdskommuner att få mycket svårt att erbjuda en gymnasieskola med ett brett urval av program i framtiden. Många unga på landsbygden har redan i dag långa resvägar till en rad yrkesförberedande program som brukar anses vara av vikt för dessa bygders arbetsmarknad. Här skulle en IT- baserad lärlingsutbildning vara värdefull. 
  
 8.3.3 
  
 Naturbruksgymnasierna, en gymnasieutbildning med möjligheter 
  
 Naturbruksskolor bedriver gymnasial och eftergymnasial utbild- ning för ungdomar och vuxna. I denna verksamhet utvecklas kom- petens som efterfrågas av småföretagare och branscher, organisa- tioner och myndigheter, offentliga aktörer, högskolor och univer- sitet. De flesta skolor driver också projekt, egeninitierade eller på uppdrag. Satsningar pågår för att utveckla entreprenörskap, exem- pelvis via Ung företagsamhet, satsningar som skulle kunna förstär- kas. Överhuvudtaget är samarbetet med det omgivande samhället, lokalt, regionalt, nationellt och internationellt centralt. Möjlighe- terna att samverka och bidra till utveckling i en bredare bemärkelse är beroende av vilket uppdrag respektive skola har, något som for- muleras av de olika huvudmännen. 
 Naturbruksgymnasierna är ofta mycket goda exempel på att en gymnasieutbildning utgör en plattform och resurs för såväl ung- domar, vuxna, företag och näringslivsutveckling som för lokal och regional utveckling. De cirka 50 naturbruksgymnasierna i landet bedriver en mycket varierande verksamhet. 
  
 8 
  
 TP PT  
 Kommunerna i Jämtlands län räknar med att antalet gymnasieungdomar kommer att minska med mellan  
 25–50 
  % fram till år 2014. 
  
 9 
  
 TP PT  
 SKL i samarbete med SCB 2006, Vad kostar verksamheten i din kommun? 
 197 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 SOU 2006:101 
  
 8.3.4 
  
 Högre utbildning 
  
 Satsningarna på den gröna forskningen har en central roll för omställningen till ett hållbart samhälle. Regeringen har tillfört ökade resurser till Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) och Formas 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT 
 . Vid Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) bedrivs högre utbildning och forskning inom de areella näringarna, medan Walton ska främja forskning för en ekologiskt hållbar utveckling och om de biologiska naturresurserna. 
  
 8.3.5 
  
 Vuxnas lärande 
  
 Vuxnas lärande hör till olika politikområden och huvudmän, ligger på flera samhälleliga nivåer och faller inom olika administrativa re- gelverk. Denna splittring försvårar det nödvändiga samarbetet och samverkan. Detta har tydliggjorts både i regionala utredningar 
 TPF 
  
 11 
  
 FPT  
 och inom de statliga delegationer 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT  
 som arbetat inom området re- gional utveckling och utbildning. Det är önskvärt att utveckla re- gelverket så att det aktivt främjar ett sampel mellan aktörer på lokal och regional nivå. För att tillgodose behov av utbildning och kom- petensförsörjning är det önskvärt med större tydlighet i uppdragen till olika myndigheter på nationell, regional och kommunal nivå. 
 När det gäller andra former av utbildning, som exempelvis KY (Kvalificerad Yrkesutbildning) har den andel som bedrivs som di- stansutbildning ökat och myndigheten strävar efter att fler ska be- drivas mer flexibelt.  
 KY-utbildningens 
  roll för landsbygden bör följas upp. Bland annat därför att näringslivet i glesbygd är småska- ligt och därför kan ha svårt att svara upp mot kraven på företagens medverkan i  
 KY-utbildning. 
  
 Med regionala och kommunala särdrag följer olika kompetens- behov. För att få till stånd en strategisk utveckling krävs tillgång till specifik kompetens inom nischer som regionerna definierar. Det handlar såväl om allmänna och mer långsiktiga utbildningssats- ningar som riktade satsningar som exempelvis kompetensutveck- ling i företag. Allmänt sett finns behov av kompetensutveckling för entreprenörs- och ledarskap. 
  
 10 
  
 TP PT  
 Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande. 
  
 11 
  
 TP PT  
 Regionförbundet Östsam, Myndighetsregler – hinder eller möjlighet för det livslånga lärandet? 
  
 12 
  
 TP PT  
 Se bland annat Slutrapport från delegationen för regional samverkan om högre utbildning 25 april 2005. Stockholm: Regeringskansliet, Samverkansdelegationen (2005) Ett samlat grepp. Samverkan om utbildning för utveckling och tillväxt. 
 198 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 8.3.6 
  
 Folkbildningen 
  
 Folkbildningen är på flera olika sätt en mycket viktigt företeelse och resurs för landsbygden. Den står för utbildningsmöjligheter och kulturutbud i form av korta eller längre kurser, studiecirklar, aktiviteter och kulturarrangemang. Cirka en tredjedel av landets 148 folkhögskolor är belägna på landsbygden. Många landsbygds- kommuner uppvisar ett genomsnittligt högre deltagande i studie- cirklar än andra kommuntyper. Detta gäller i synnerhet kommuner som också har aktiva folkrörelser. Studier pekar på att det verkar finnas kopplingar mellan högt deltagande i civilsamhällets olika former som studiecirklar, folkrörelser och upplevd livskvalitet. 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT 
  
 Ett annat område som kanske är särskilt viktigt för just lands- bygden är folkbildningens verksamhet för att förmedla kulturupp- levelser men också att erbjuda människor möjligheter till eget ska- pande. 
 En uppgift som Folkbildningspropositionen 2005/06:192 lyfter fram är folkbildningens roll som huvudman för respektive anord- nare av gymnasieutbildning. Det kan exempelvis vara på uppdrag av en kommun eller arbetsförmedling. Sannolikt kommer behoven av detta att öka. 
  
 8.4 
  
 Strategier för landsbygdsforskning 
  
 Internationellt sett är den svenska landsbygdsforskningen relativt tunn med liten publicering och begränsat deltagande i internatio- nella forskningssamarbeten. Delvis är detta en återspegling av att landsbygd och landsbygdspolitik har en större tyngd i många andra länder. Landsbygden uppfattas inte som ett vetenskapligt fält i svensk forskning, något som antagligen bidrar till landsbygdsdi- mensionens relativa osynlighet i den svenska politiken. De svenska forskare som studerar förhållanden på landsbygden gör det främst som en del av forskningen inom de egna disciplinerna. Utbytet mellan forskarna är begränsat, vilket främst beror på att det saknas sammanhang och arenor för sådant utbyte. 
 För den areella produktionen och för miljöfrågor finns det strukturer för forskningen med forskningsråd, forskningsstrate- gier, etablerade forskningsfält och ämnen. Mistra, Formas, SLF och 
  
 13 
  
 TP PT  
 Folkbildningsrådets undersökning av cirkeldeltagare 2004. 
 199 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 SOU 2006:101 
  
 SLU spelar stor roll för denna forskning 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT 
 . SLU:s sektorsroll har nyligen utretts (Dir. Jo 2005:63). För landsbygdens sociala och ekonomiska frågor saknas emellertid sådana strukturer och sammanhang. Insatser bör därför göras för att stödja utvecklingen av en systematisk kunskapsuppbyggnad kring landsbygdens sociala och ekonomiska förhållanden. Det behövs även ämnesövergripande forskning som sammanför samhällsvetenskapliga och naturveten- skapliga perspektiv på landsbygdens utveckling. 
 TPF 
  
 15 
  
 FPT 
  
 Landsbygdskommittén föreslår regeringen: 
 Stärk kritisk och teorigenererande forskning om sociala och ekonomiska förändringar på den svenska landsbygden. 
 Stärk problem- och handlingsinriktad forskning som stödjer, granskar och medverkar till utvecklingsinsatser och innovatio- ner som kan bidra till en hållbar landsbygdsutveckling. 
 Stärk empiriskt inriktad forskning som kan informera politi- ker och andra aktörer om konsekvenser av olika insatser. 
 Stärk tvär- och mångvetenskaplig forskning om naturresurs- förvaltning och landsbygdsutveckling. 
 Skapa sammanhang för utbyte och samverkan mellan svenska landsbygdsforskare. 
 Kommitténs utgångspunkt är att forskningens nytta är en central fråga. En viktig uppgift är att producera fakta om olika samhällsfe- nomen och medverka till en gradvis djupare förståelse av samhället. 
 Universitet och högskolor kan också ge mer direkta bidrag till landsbygdens utveckling. Forskningen är ett medel inte bara för att stärka den nationella konkurrenskraften utan även för regional och lokal utveckling för tillväxt. Därför behövs sammanhang där fors- kare samverkar med landsbygdens småföretag, institutioner och aktörer och en problem- och handlingsinriktad forskning som medverkar, stödjer och granskar utvecklingsinsatser. Genom sam- hällelig delaktighet kan man utveckla både socialt robust kunskap och vetenskaplig kunskap. Samtidigt finns en risk att kunskaps- bildningen domineras av specifika intressen, snäva partssamarbeten 
  
 14 
  
 TP PT  
 Se t.ex.  
 http://www.formas.se/formas-templates/PageListening 
  och http//.www.mistra- research.se/forskningsresultat/forskningsprogram 
  
 15 
  
 TP PT  
 Frågor som rör forskning behandlas utförligt i en separat forskningsrapport. Innehållet i detta kapitel är därför en starkt förkortat version av Daniels och Welch rapport. 
 200 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 och konsensusperspektiv. Risken är att forskningens förmåga att utmana förhärskande synsätt går förlorad i handlingsinriktad forskning som blir för lokal, för instrumentell och för inriktad på kortsiktig problemlösning. Därför behövs både en långsiktigt teo- rigenererande och en handlingsinriktad landsbygdsforskning. 
 Det är också viktigt att svensk landsbygdsforskning ger kunskap som underlag för beslutsfattare. Inte minst gäller det för politiska insatser på skilda nivåer. En stärkt empirisk forskning behövs som går utöver utvärderingarna och följer upp och granskar konsekven- ser av olika insatser över tid för att ge bättre beslutsunderlag. 
 Det finns tveklöst ett behov av ett nav i svensk landsbygdsforsk- ning. 
 Landsbygdskommittén anser dock att man inte bör satsa på ett institut, liknande de som finns i Norge eller Finland, utan verka för att stärka samverkan mellan de forskare som finns inom universitet och högskolor. 
 Anknytningen till olika miljöer och ämnen är en tillgång att ta vara på. Risken är att en etablering av ett institut eller att huvudan- svaret för samordning läggs på en specifik institution leder till att frågorna marginaliseras i övriga miljöer. De kan komma att upp- fattas som en angelägenhet för den specifika institutionen. I stället bör banden mellan de olika miljöerna stärkas. Det kan ske genom tematiska forskningsprogram som fordrar samverkan mellan fors- kare från olika ämnen, institutioner och högskolor. Programmen ska omfatta de olika ansatser som angetts ovan. 
 Forskningen bör knytas till universitet och högskolor snarare än till fristående institut också för att värna om kopplingen till grund- och forskarutbildningar. Vid en universitetsinstitution sker både grundutbildning, uppdragsutbildning, forskarutbildning, tillämpad forskning, grundforskning och samhällskontakt. En hel del av den utvecklings- och handlingsinriktade forskningen handlar om lä- rande, kompetens och metodutveckling som ligger i skärningslinjen mellan utbildning och forskning. Samtidigt är grund- och forskar- utbildningarna de sätt på vilka nya generationer studenter och fors- kare får sin grundläggande utbildning och tränas i ett vetenskapligt tänkande. Utbildning är alltjämt det främsta sättet som universite- tens forskning förmedlas till det omgivande samhället. 
 201 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 SOU 2006:101 
  
 8.4.1 
  
 Landsbygden som forskningsfält 
  
 Varför behövs det landsbygdsforskning? Ett motiv är landsbygds- dimensionens osynlighet i svensk politik som delvis har att göra med brist på forskning och kunskap om förhållandena på lands- bygden. Men man kan ändå fråga sig om det inte räcker med den generella samhällsforskningen? Även om landsbygd och stad blir alltmer lika socialt och ekonomiskt finns det en landsbygdens sär- skildhet, några förhållanden som gör det meningsfullt att behandla landsbygden som en egen kategori i forskning, politik och plane- ring. Den ena är det fysiska landskapet, med det brukade landska- pet, den byggda miljön och naturresurserna. Det vi kallar lands- bygd är resultatet av hur mänsklig aktivitet organiseras i landskapet och den infrastruktur, de institutioner och sociala relationer som hänger samman detta brukande. Globala och långsiktiga miljövär- den måste hanteras och krav på resurshushållning länkas samman med lokala och kortsiktiga behov. Under många decennier har för- sörjningen i de traditionella areella näringarna minskat. Men natur- resurserna i vid bemärkelse är även fortsättningsvis grunden för all social och ekonomisk aktivitet. 
 Den andra komponenten i landsbygdens särskildhet är de glesa strukturerna. Gleshet är ett relativt begrepp som är viktigt efter- som avstånd och tillgänglighet påverkar all mänsklig aktivitet; soci- ala relationer, näringsliv, demografi osv. I en gles miljö blir det lo- kala befolkningsunderlaget för olika aktiviteter litet, vilket leder till högre kostnader. Ho befolkning, och utspridda produktionsresur- ser gör det svårt att upprätthålla kommersiell och offentlig service. Men gleshet kan också vara en tillgång som ger starka sociala strukturer eller mer direkt som miljö för upplevelseindustrin eller vid lokalisering av till exempel rymdforskning och biltestning. 
 Landsbygdens sociala och ekonomiska strukturer uppfattas ofta som problem i samhällsbyggandet. Den fortgående urbaniseringen medför en förstärkning av urbana perspektiv. Kunskapen om män- niskans livsvillkor i urbana miljöer blir normerande och landsbyg- den riskerar att framstå som en restprodukt vars möjligheter och långsiktiga resurser blir osynliga. Det finns dock starka motiv för att se landsbygden som en livsavgörande miljö. Om det finns en landsbygdens särskildhet behöver man undersöka utfallet av gene- rella processer på landsbygden på samma sätt som urbanforskning- ens bidrar till att förstå utfallet i stadsregionerna. Forskning om 
 202 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 landsbygdens villkor bidrar därmed till den generella förståelsen av samhället. 
 I de flesta  
 EU-länder 
  är landsbygdsforskning ett betydande forskningsområde med särskilda delprogram inom till exempel EU:s ramprogram. Sverige har ett lågt deltagande i dessa samman- hang och få forskare publicerar sig internationellt inom fältet. Landsbygdspolitik kommer att vara ett viktigt politikområde inom EU åtminstone under de kommande tio till femton åren. Det finns skäl att tro på en fortsatt god kunskapsutveckling när det gäller landsbygdsforskningen i Europa. I den bör Sverige delta. Annars kan vi inte bidra till  
 EU-politikens 
  utformning eller till en anpass- ning av politiken till förhållanden på den svenska landsbygden. 
  
 8.4.2 
  
 Centrala forskningsfrågor – en tematisk indelning 
  
 De teman som presenteras nedan hänger samman och ska ses som olika aspekter av samma verklighet. Syftet är att formulera centrala teman inom landsbygdsforskningen utan att gå närmare in på en- skilda projekt/miljöer/forskare. 
 Den fysiska miljön: naturresurser och landskap i produktion och förvaltning 
 Ett av landsbygdens särdrag är den fysiska miljön präglad av det brukade landskapet med dess naturresurser, institutioner och soci- ala relationer. Företag med anknytning till de areella näringarna utgör den grund som naturresursanvändandet vilar på. Hur dessa näringar utvecklas får konsekvenser för det lokala näringslivet och samhällslivet, för landskapet och platsens attraktivitet och för bru- kandet av naturresurserna för andra ändamål. Sker det en undan- trängning av de traditionella verksamheterna? Vad innebär det? Kommer ökade energipriser, viljan att minska koldioxidutsläppen och klimatförändringar att ge nya förutsättningar? Ökade energi- priser, viljan att minska koldioxidutsläppen och klimatförändringar kommer samtidigt att ge nya förutsättningar. Naturresursrelaterade företag drivs idag allt oftare med nya utgångspunkter, ofta av nya aktörer. Den internationella forskningen om livsmedelsproduktio- nen och livsmedelsindustrin är livaktig. Den gäller bland annat 
 203 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 SOU 2006:101 
  
 dagens agroindustriella komplex likväl som konsument- och pro- ducentrörelser och lokala identiteter i varumärken. 
 Demografiska utmaningar 
 Befolkningsutvecklingen är en av den svenska landsbygdens stora framtidsfrågor. Befolkningens storlek och ålder har starka samband med en mängd sociala och ekonomiska förhållanden och de demo- grafiska grundmönstren är mer förutsägbara än de flesta andra vari- abler. Det finns ett stort kunskapsbehov kring hur flyttmönster för olika grupper i samhället utvecklas; kulturella skillnader, könsrela- terade skillnader, etnicitet och så vidare. Vilken variation i utveck- lingen kommer att prägla de svenska landsbygdens framtid och hur kommer detta att motsvaras av utvecklingen i resten av Europa? Effekterna på skilda nivåer i samhället är okända och föränd- ringarna kommer att mötas av politiska beslut på skilda nivåer, av anpassningar av hushåll, tjänste- och varumarknader och av institu- tionell utveckling för att hantera t.ex. servicefrågor. 
 Ekonomisk utveckling 
 Småföretags- och entreprenörsforskning studerar såväl företagan- dets lokala som dess  
 icke-urbana 
  dimension. Den visar ett alterna- tivt spår till den regionalekonomiska forskning som fokuserat på regionförstoring och som åsidosatt frågor om landsbygdens möj- ligheter att utvecklas ekonomiskt. Ett annat forskningsfält som omfattar det lokala gäller den sociala ekonomin. Innovationssystem på landsbygden är knappast belysta i dagens forskning. Forsk- ningen visar dock att framgångsrika landsbygdsföretag förmår skapa många relationer i en alltmer nätverksbaserad ekonomi. Da- gens teknik ger möjligheter att kommunicera med marknader obe- roende av avstånd. En svårighet för näringslivet på landsbygden är dock glesheten och de begränsade valmöjligheterna. Generellt sett är lättare att nå hög produktivitet ju tätare en miljö är. Men en hel del landsbygdsföretag tycks leva i en miljö som kompenserar för detta med sociala relationer, lokal kultur och företagsklimat som främjar företagens livskraft. Globaliseringen innebär stora utma- ningar för landsbygdens företag men ger också nya möjligheter för de som kombinerar lokal förankring med de nya nätverk och flö- 
 204 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 den som globaliseringen erbjuder. Globaliseringen kan skapa mycket stora nischer. Kunskapen om landsbygdens företag och arbetsmarknader är dock bristfällig. 
 Relationerna mellan ekonomisk tillväxt, lokala sociala relationer, lokal ekonomisk utveckling och ett hållbart näringsliv är inte givna. Vad karaktäriserar ett långsiktigt hållbart näringsliv och entrepre- nörskap på landsbygden? Hur kan det stödjas? Kvinnors och mäns företagande, nätverkande och arbetsvillkor skiljer sig åt. Vilka in- tressen tillgodoser man och vilka grupper får företräde? 
 Lokal utveckling 
 Ett av landsbygdsforskningens centrala teman är det lokala sam- hällets funktion och utveckling. Kärnan är relationer mellan männi- skor inom ett begränsat territorium. Det har givetvis starka kopp- lingar till samtliga övriga teman. Platsers betydelse tycks växa i det mobila samhället och platsers attraktivitet har blivit uppvärderad som utvecklingsfaktor. På kommunal nivå har platsideologisk samverkan blivit vanligare. På lokal nivå växer samhällsföreningar fram. Det finns lokala grupper som arbetar med frågor om service, näringslivsutveckling och boende såväl som kulturella aktiviteter. Framgångsrika grupper har ofta goda relationer med aktörer utan- för bygden och nätverk med stor räckvidd. Samverkan med kom- munen är viktig. Varför engagerar sig människor? När ansvar dele- geras till lokala nivåer behöver även maktfrågor hanteras lokalt. Hur går dessa processer går till? Samtidigt genomträngs lokalsam- hället alltmer av impulser från omvärlden. Pendling, inflyttning och tillgång till internet kan både till leda ökad befolkning och ekono- misk utveckling, och till svagare länkar inom lokalsamhället. Hur påverkar det landsbygdsekonomin? Vilka konsekvenser får det för sammanhållning och gemensamma normer? Frågor om marginali- sering och politiskt utanförskap är viktiga i den internationella landsbygdsforskningen. 
 Politik för landsbygd 
 Den svenska landsbygden står politiskt i en oviss situation. Sats- ningar på stadsregionernas dynamiska arbetsmarknader och skal- tänkande har fått brett genomslag samtidigt som landsbygdspoliti- Brown till stor del finns kvar i etablerade former. Efter  
 EU-inträdet 
  har den vävts in i EU:s strukturpolitik. Bakom projektkultur, part- 
 205 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 SOU 2006:101 
  
 nerskap och institutionell förnyelse finns politiska överväganden med konkreta program nationellt och på  
 EU-nivå. 
  Jordbrukspoliti- Brown svänger mot en landsbygdspolitik vilket bidrar till nytt intresse för lokal utveckling. Jordbrukspolitiken är budgetmässigt domine- rande och utformas till stor del i en internationell politiksfär med en global agenda för marknader och politik. 
 Landsbygdsprogrammet  
 2007–2013 
  kommer genom Leader- metoden att ta ett steg mot en territoriellt präglad politik. Hur kommer sektoriella insatser och territoriella insatser att hanteras inom landsbygdspolitiken? I vilken mån och hur bidrar partnerskap och nätverk till synergier, lärande och utveckling? 
 En landsbygdsforskning som är inriktad på politik behöver ta sig an handfasta frågor i gränslandet till utvärdering. En fristående granskning av de medel som går till landsbygdens näringar och landsbygdens befolkning behövs. Hur omvandlas  
 EU-besluten 
  på nationell, regional och lokal nivå till ett faktiskt agerande i landska- pet? Är de nya förvaltningssystem som sammanför olika sektorer och samhällsnivåer en statlig reträtt eller en ny form av statlig styr- ning? Vilka beroenden och sårbarheter byggs upp i tidsbegränsade projekt? I politikstudierna måste det också finnas en tydlig demo- kratiaspekt. Hur flyttar sig medborgarinflytande mellan olika grupper och politiska nivåer? 
 Den nya ruraliteten 
 I forskning om landsbygdens framtida utveckling bör landsbygden ses som ett komplementärt rum till staden. Landsbygden är en miljö som håller funktioner som behövs i samhället i allmänhet sna- rare än som en miljö för de som bor där. När relationerna  
 land-stad 
  förändras innebär det nya former av komplementäritet snarare än ökad likhet. 
 Produktionen i de areella näringarna är kanske den mest uppen- bara komplementariteten. Den traditionella produktionen rationa- liseras snabbt och breddas mot en rad nya funktioner. Dessa bygger på naturresurserna i vid bemärkelse. Svensk landsbygd efterfrågas som miljö för rekreation, hälsa, boende, turism. Här finns flera trender: medelklass söker exklusiva miljöer, låginkomsthushåll bil- ligt boende, pensionärer bor i fritidshuset längre perioder. Dessa förlopp går ojämnt fram i landets olika delar. 
 206 
  
 SOU 2006:101 
  
 Kompetens, lärande och forskning 
  
 Till den nya ruraliteten hör också nya kommunikationsformer och den fysiska och den virtuella rörlighetens förändring. Det gör det möjligt att leva både på landsbygden och i urbana miljöer och omvandlar relationerna mellan människor i lokalsamhället. Detta är ett outforskat fält där det finns många myter. 
  
 IT-utvecklingen 
  tycks innebära en centralisering, en indragning av sådant som funnits utspritt i samhället. Men den digitala tekni- Brown kan också öka tillgängligheten till information och service. Håller en lång period av geografisk koncentration på att ersättas med en period då utbudet av service, information, tjänster, kultur geografiskt sett frikopplas från individens lokalisering? Vilka kon- sekvenser får det på sikt för det lokala samhället? 
 Den nya ruraliteten rymmer även förändringar vi ännu bara kan ana. Klimatförändring och höjda energipriser reser frågor om hur vi ska bo och organisera vårt arbetsliv i ett samhälle med minimalt transportarbete. Det väcker helt nya frågor om landskapet och na- turresursernas användning. De areella näringarna kan få nya och idag okända förutsättningar. 
 207 
 Ord  Begrepp 
  
 - 
  
 EJFLU  
 Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling. Landsbygdsutveckling  
 2007–2013. 
  Medlemsländerna inom EU har antagit ett nytt program för landsbygdens utveckling. Det nya Landsbygdsprogrammet  
 2007–2013, 
  ersätter det nu gällande Miljö- och landsbygdsprogrammet. Programmet är indelat i fyra delar och en europeisk strategi för programmet är kompletterat med natio- nella strategier för varje medlemsland. Landsbygden har fortfa- rande av stor betydelse i EU. I dagens EU lever över hälften av befolkningen på landsbygden. Landsbygden utgör mer än 90 pro- cent av unionens yta. För en stor del av EU:s medborgare är lands- bygden av stor betydelse och jord- och skogsbruk är fortfarande viktiga näringar. Detta konstaterar kommissionen som i sitt förslag till nytt program för landsbygdens utveckling under åren 2007– 2013 identifierar tre utmaningar inför framtiden; den sysselsatta befolkningen på landsbygden blir allt äldre och dess inkomster är avsevärt lägre än genomsnittet, – en relativt sett högre arbetslöshet, samtidigt som befolkningstätheten är lägre och vissa områden av- folkas, riskerar att leda till försämrad grundläggande service och en avsmalnande arbetsmarknad, – en avvägd balans mellan effektiva produktionsmetoder och bevarande av landsbygden och miljön måste uppnås. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 - 
  
 Formas  
 Forskningsrådet för miljö, areella näringar samt samhälls- byggande 
  
 - 
  
 Glesbygdsverkets indelning  
 och befolkning 2004 per region och områdestyp, under bilden beskrivs områdestyper och region. Bil- den kommer från Glesbygdsverkets årsbok 2005. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Riksdagens  
 EU-upplysning 
  
 209 
  
 Ord  Begrepp 
  
 SOU 2006:101 
  
 Glesbygdsverkets områdesindelning 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
  
 – 
  
 Glesbygder är områden med mer än 45 minuters bilresa till när- maste tätort med fler än 3 000 invånare samt öar utan fast landförbindelse. 
  
 – 
  
 Tätortsnära landsbygder är områden som finns inom 5 till 45 minuters bilresa från tätorter med fler än 3 000 invånare. 
  
 – 
  
 Bishop är i denna definition orter som har fler än 3 000 invå- nare. Till tätorter räknas även området inom 5 minuters bilresa från tätorten. 
  
 Glesbygdsverkets regioner 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
  
 Även om det finns många gemensamma drag mellan gles- och landsbygder i olika delar av landet finns det också stora skillnader. I tätortsnära landsbygder utanför en tätort med 3 000 invånare i Norrlands inland råder naturligtvis andra förhållanden än i tätorts- nära landsbygder utanför en storstad. Glesbygdsverket redovisar oftast de olika områdestyperna fördelade på fyra regioner. Dessa regioner är: 
  
 – 
  
 Skogslänens inland, i huvudsak omfattande de lokala arbets- marknader som ingick i EU: s tidigare Mål  
  
 6-område. 
  
 2 
  
 TP PT  
 Glesbygdsverket (2006), SVERIGES GLES- OCH LANDSBYGDER 2005, GBV Årsbok  
 3 
  
 TP PT  
 se ovan 
 210 
  
 SOU 2006:101 
  
 Ord  Begrepp 
  
 – 
  
 Skogslänen övrigt, omfattande de lokala arbetsmarknadsregio- ner i skogslänen som låg utanför Mål  
  
 6-området. 
  
 – 
  
 Storstadsregionerna, omfattande Stockholms, Göteborgs och Malmös lokala arbetsmarknader. 
  
 – 
  
 Övriga Sverige, omfattande övriga lokala arbetsmarknader i lan- det. 
  
 - 
  
 Insatsområde I  II  
 (Miljö- och landsbygdsprogram  
 2000–2006): 
  Insatsområde I avser åtgärder syftande till förbättrad miljö, insats- område II relaterar till socioekonomiska aspekter. 
  
 - 
  
 ITPS 
 , Institutet för tillväxtpolitiska studier 
  
 - 
  
 Kollektiv nyttighet 
 : En nyttighet har ett värde för någon och kollektiviteten skapas i att alla kan tillgodogöra sig denna utan att nyttigheten minskar i värde. Utökad konsumtion medför inte höjd kostnad. 
  
 - 
  
 KSLA 
 , Kungliga Skogs- och Lantbruksakademin, 
  
 - 
  
 LAG 
 : Lokala Aktionsgrupper 
 , i.e  
 Local action group, populärt kan sägas att begreppet beskriver den grupp av lokala aktörer som formerats i  
 LEADER-metodens 
  trepartnerskap 
  
 - 
  
 LEADER 
 : Liaison Entre Actions de Développement de Edwards Rurale med betydelsen Länkar mellan åtgärder för utveckling av landsbygdens ekonomi. 
  
 - 
  
 PBL 
 , Plan- och bygglag (1987:10). För närvarande bereds förslag till förändrad Plan- och bygglag. 
  
 - 
  
 RTP 
 : Regionala tillväxtprogram 
  
 - 
  
 RUP 
 : Regionala utvecklingsprogram 
  
 - 
  
 Sekundärkommun 
  
 , Landsting 
  
 - 
  
 SJV 
 : Statens Jordbruksverk 
  
 - 
  
 LA-områden 
 , 
  Lokala arbetsmarknadsregioner som avser avgrän- sade områden. Dessa områden baseras på pendlingen mellan kom- muner och uppdateras av SCB med några års mellanrum. 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 Även NUTEK har tagit fram en modell men med annan utformning. Antalet lokala arbetsmarknadsregioner har minskat kraftigt med tiden. År 1970 fanns 187 Lokala arbetsmarknadsregioner i Sverige. I studien Framtidens arbetsmarknadsregioner, ett uppdrag från Ansvarskommittén, Nutek R2006:18 beskrivs att det år 2004 fanns 85, år 2030 bedöms antalet ha minskat till 54  
 LA-områden. 
  
 - 
  
 MB 
 , Miljöbalken 
  
 4 
  
 TP PT  
 se www.scb.se 
 211 
  
 Ord  Begrepp 
  
 SOU 2006:101 
  
 - 
  
 NUTEK 
 , Verket för näringslivsutveckling 
  
 - 
  
 RF 
 , Regeringsformen  
 (SFS-nummer 
  1974:152) är en av grundla- garna. 
  
 - 
  
 Rural proofing 
 , I England finns systemet med Rural Proofing, ett centralt begrepp inom engelsk landsbygdspolitik. Begreppet kan översättas med Landsbygdssäkring. Begreppet finns utförligt be- skrivet i Glesbygdsverkets (2003) rapport Landsbygdsforum och landsbygdens advokat I detta sammanhang Beskriv konsekven- serna för landsbygden inför alla planerade politiska beslut och be- skriv följderna av beslut och åtgärder för landsbygdens service och övrig landsbygdsutveckling 
  
 - 
  
 SCB 
 , Statistiska Centralbyrån 
  
 - 
  
 ÖP 
 , Alla kommuner ska enligt PBL ha en aktuell översiktsplan. Översiktsplanen är inte juridiskt bindande. 
 212 
  
 Kommittédirektiv 
 En strategi för hållbar landsbygdsutveckling Dir. 2004:87 
 Beslut vid regeringssammanträde den 17 juni 2004. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En kommitté med parlamentarisk medverkan tillkallas med upp- drag att utarbeta en långsiktig strategi för den nationella politiken för landsbygdsutveckling. Denna strategi skall utgå från målet om en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av lands- bygden inbegripet de areella näringarnas roll och utvecklingsförut- sättningar. 
 Bakgrund 
 Landsbygden utgör en stor del av Sveriges yta. Karakteristiskt för landsbygden är den fysiska miljön, präglad av det brukade landska- pet, och den glesare befolkningsstrukturen. 
 Landsbygdens ekonomiska struktur har successivt förändrats och stora delar av landsbygdens befolkning bor numera i tätorts- nära områden och har huvuddelen av sin utkomst utanför lantbru- ket. De areella näringarna jordbruk, skog, fiske och rennäring utgör fortfarande viktiga basnäringar och bidrar tillsammans med andra näringar till en livskraftig landsbygd. Genom att de areella näring- arna nyttjar merparten av landets förnybara naturresurser och mark har de en särskild betydelse för omställningen till en hållbar sam- hällsutveckling och för uppfyllelsen av de nationella, miljökvali- tetsmålen. 
 Nya behov i samhället riktas i dag mot landsbygden, dess natur- och kulturresurser och dess produktion. Skillnaderna mellan stad och land minskar i flera avseenden och den geografiska spridningen för boende, arbete och socialt liv ökar. Detta skapar sammantaget nya förutsättningar för landsbygdens utveckling och tillväxt. Sam- 
 213 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2006:101 
  
 tidigt finns det stora skillnader i utvecklingsförutsättningarna mel- lan olika landsbygdsområden. 
 Nuvarande politik 
 Politikområdet Landsbygdspolitik omfattar åtgärder för en hållbar utveckling av landsbygden. Åtgärderna är i stor utsträckning rik- tade till jordbruksföretag och har betraktats som kompletterande till åtgärder inom framför allt livsmedels- och jordbrukspolitiken. Genom sektorsansvaret finns också en nära koppling till den all- männa miljöpolitiken och de nationella miljökvalitetsmålen samt till den regionala utvecklingspolitiken. Flera andra politikområden innehåller givetvis också insatser som har bäring på landsbygdens utvecklingsförutsättningar. 
 De riktade insatserna för landsbygdsutveckling vilar i hög ut- sträckning på det svenska miljö- och landsbygdsprogrammet för perioden  
 2000–2006, 
  vilket till knappt hälften är  
 EU-finansierat. 
  Programmets miljöåtgärder utgör en viktig förutsättning för att uppnå miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap och bidrar även till uppfyllandet av miljökvalitetsmålen Ingen övergödning och Giftfri miljö. Andra åtgärder inom politikområdet utöver pro- grammet är det nationella stödet till jordbruket i norra Sverige, landsbygdsåtgärder inom ramen för strukturfondernas mål  
 1-pro- 
  gram samt andra struktur- och miljöförbättrande åtgärder inklusive lagstiftning på miljöområdet. Leader+ är ett strukturfondsprogram för landsbygdsutveckling som blir innovativt bl.a. genom sitt unde- rifrånperspektiv. 
 Aktuella utredningar 
 I ett nyligen avlämnat betänkande, Levande kulturlandskap – en halvtidsutvärdering av Miljö- och landsbygdsprogrammet (SOU 2003:105) konstateras att miljö- och landsbygdsprogrammets insat- ser bidrar till att hålla kulturlandskapet levande och utgör en viktig förutsättning för uppfyllelsen av flera miljökvalitetsmål. Program- mets effekter på det ekonomiska och sociala området bedöms också vara positiva, om än mer svårbedömda. 
 Ett annat betänkande som berör landsbygdspolitiken är översy- nen av Glesbygdsverket, Mot en ny landsbygdspolitik (SOU 
 214 
  
 SOU 2006:101 
  
 Bilaga 1 
  
 2003:29). Enligt utredaren har landsbygden specifika förutsätt- ningar som bestäms dels av det nära beroendet av naturresurserna, dels av de ofta stora avstånden. Utredaren definierar landsbygds- politik betydligt bredare än det inom jordbrukspolitiken befintliga området landsbygdspolitik. Utredningens huvudförslag är att en övergripande strategi för landsbygdens utveckling behöver formu- leras. Utgångspunkten bör enligt utredaren vara det nationella in- tresset av en landsbygd som är ekonomiskt livskraftig, som har höga natur- och kulturvärden och socialt välfungerande och le- vande byar, bygder och orter. En utredning föreslås tillsättas för att fördjupa kunskapen inom strategiskt viktiga områden för lands- bygdens framtid, vilka dels rör landsbygden som livsmiljö och dess utvecklingsmöjligheter, dels den glesa strukturens problem. 
 Samhällets förändrade behov och värderingsgrunder då det gäller de areella näringarna har belysts i Ds 2001:68, Den nya produktio- nen – det nya uppdraget. Utredaren lyfter här fram de areella när- ingarnas multifunktionalitet och menar att det behövs nya lös- ningar av hur den nya värdeproduktionen skall tillgodoses och be- talas i framtiden. 
 EU:s jordbruksreform 
 Miljö- och jordbruksutskottet föreslog i sitt betänkande 2001/02:MJU15 att en parlamentarisk kommitté borde tillsättas med uppgift att utarbeta en svensk strategi för reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Bakgrunden till förslaget var den då förestående halvtidsöversynen av jordbrukspolitiken. 
 En särskild kontaktgrupp med representanter för riksdagen bil- dades hösten 2003 för att följa och lämna synpunkter på regerings- kansliets arbete med genomförandet i Sverige av reformen. Reger- ingens överväganden om genomförandet av reformen har redovi- sats i en skrivelse till riksdagen (skr. 2003/04:137). 
 Behovet av en utredning 
 De förändringar som under senare år har genomförts av politiken för jordbruk, skog och fiske har inneburit ett ökat fokus på miljö- och landsbygdsåtgärder. En sådan politik måste samverka med andra åtgärder som riktar sig till landsbygden och dess resurser. 
 215 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2006:101 
  
 Regeringen gör mot denna bakgrund bedömningen att det finns behov att samlat se över förutsättningarna för landsbygdens ut- veckling och samordningen mellan de olika åtgärder som riktas mot landsbygden med syfte att utarbeta en övergripande och långsiktig strategi för landsbygdens och de areella näringarnas utveckling. 
 Uppdraget 
 Mot bakgrund av vad som redovisats ovan tillsätts en kommitté med parlamentarisk medverkan med uppgift att lämna förslag till en långsiktig strategi för den nationella politiken för landsbygdsut- veckling. Strategin skall utgå från det långsiktiga målet om en eko- logiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden och inbegripa frågor om de areella näringarnas roll och utveck- lingsförutsättningar. Kommittén skall också överväga roll- och an- svarsfördelning lokalt, regionalt, nationellt och i ett internationellt perspektiv i frågor som rör denna strategi. Specifika frågor som rör skogspolitikens tillämpning omfattas inte av uppdraget utan be- handlas i en särskild utredning (se nedan). De strategiska fråge- ställningar som närmare skall behandlas framgår nedan. 
 Som övergripande ramar för kommitténs arbete gäller i övrigt beslutade mål och strategier för regional tillväxt och utveckling (prop. 2001/02:4, bet. 2001/02:NU4, rskr. 2001/02:118), de natio- nella miljökvalitetsmålen (prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3, rskr. 2001/02:36), regeringens strategi för hållbar utveckling (skr. 2003/04:129), regeringens arbete med en samlad naturvårdspolitik (skr. 2001/02:173, bet. 2001/02:MJU24, rskr. 2001/02:316), reger- ingens handlingsplan för jämställdhet (skr. 2002/03:140, bet. 2003/04:AU02, rskr. 2003/04:69) samt beslutade riktlinjer för enskilda politikområden, bl.a. riktlinjerna för jordbrukspolitikens reformering (prop. 1997/98:142, bet. 1997/98:JoU23, rskr. 1997/98:241), handlingsplanen för åtgärder inom hästsektorn (skr.2003/04:54, MJU15, rskr. 2003/04:203), uppföljningen av skogspolitiken (skr. 2003/04:39, bet. 2003/04:MJU16, rskr. 2003/04:230) samt riktlinjerna för en nationell politik för kust- och insjöfisket samt vattenbruk (prop. 2003/04:51, bet. 2003/04:MJU13, rskr. 2003/04:186). 
 216 
  
 SOU 2006:101 
  
 Bilaga 1 
  
 Utvecklingskraft och tillväxt 
 Landsbygden behöver jordbruket och de övriga areella näringarna men också en bredare bas för att kunna behålla och utveckla en le- vande landsbygd. 
 Med utgångspunkt i regeringens mål för ökad tillväxt och syssel- sättning skall kommittén överväga hur insatser som utgår från landsbygdspolitiken och politikområdena för de areella näringarna samt från den övergripande regionala utvecklingspolitiken i högre grad kan medverka till ökad tillväxt och sysselsättning på lands- bygden och i landet som helhet. 
 Kommittén skall identifiera såväl hinder som utvecklingsmöjlig- heter för företag på landsbygden inkl. småföretag. Behovet av strategiska insatser för att stödja diversifiering och utveckling av ny produktion inom såväl livsmedelssektorn som andra områden skall övervägas. Natur- och kulturmiljöns betydelse som resurs för landsbygdens utveckling skall här beaktas. Myndigheternas roller och former för samarbete i frågor som rör landsbygdens utveckling skall analyseras. Behovet av strategiska forsknings- och utveck- lingsinsatser för landsbygdsutveckling liksom inriktningen av be- fintliga insatser, t.ex. inom Sveriges lantbruksuniversitet, skall också bedömas i detta sammanhang. 
 Kommittén skall genomgående beakta kvinnors och mäns villkor och förutsättningar vad gäller arbete, företagande och utvecklings- möjligheter på landsbygden. Även ungdomarnas villkor skall bely- sas. Förutsättningarna för en ökad integration av personer med ut- ländsk bakgrund i den areella produktionen och företagandet skall behandlas i detta sammanhang. 
 Allmänna förutsättningar för landsbygdens långsiktiga utveck- ling vad gäller t.ex. tillgången till offentlig och kommersiell service skall belysas inom ramen för uppdraget. 
 Ett hållbart natur- och kulturresursbruk 
 Kommittén skall överväga de långsiktiga förutsättningarna för ett ekologiskt hållbart och etiskt försvarbart naturresursbruk som möter konsumenternas efterfrågan och samhällets krav vad gäller produkternas kvalitet och säkerhet, kraven på god djuromsorg och djurhälsa, skyddet av miljön samt hänsyn till den globala utveck- lingen. Kommittén skall härvid se över förutsättningarna för ett 
 217 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2006:101 
  
 ökat producentansvar för kvalitet och hållbara produktionsformer liksom möjligheten till en ökad samverkan och kommunikation mellan producenter och konsumenter samt mellan näring och öv- riga samhällsaktörer i dessa frågor. 
 De areella näringarna har också en viktig roll som producenter av andra värden än råvaror. Kommittén skall belysa hur behov och efterfrågan av landsbygdens värden har förändrats och kan komma att förändras i framtiden. Kommittén skall utreda förutsättningarna för att produktionen av dessa mervärden i större utsträckning kan bidra till en ekonomiskt självbärande och marknadsorienterad pro- duktion. Särskilt skall de areella näringarnas roll som förvaltare av landskapets natur- och kulturvärden och som producenter av eko- systemtjänster belysas. Kommittén skall härvid analysera strate- giska frågor och prioriteringar i den framtida natur- och kultur- landskapsvården med utgångspunkt i medborgarnas efterfrågan och samhällets krav som uttryckts t.ex. genom fastlagda miljökvali- tetsmål. Kommittén skall även utreda förutsättningarna för olika former av lokal samverkan kring landskapsvård och andra tjänster, t.ex. i avtals- eller kontraktsform, vilket också kan skapa förutsätt- ningar för sysselsättning och företagande. I dessa delar kan kom- mittén även beakta erfarenheter från andra länder. 
 Samverkan med andra politikområden 
 En ökad ekonomisk och social interaktion finns i dag mellan na- turbruket och det övriga samhället. 
 Kommittén skall överväga hur insatser och åtgärder inom ramen för landsbygdspolitiken och politikområdena för de areella näring- arna kan samverka och vid behov bättre samordnas med åtgärder inom andra politikområden. Särskilt skall de areella näringarnas roll och medverkan i den regionala utvecklingspolitiken och samhälls- planeringen på olika nivåer analyseras och belysas. Behovet av en effektivare samordning mellan de olika program och åtgärder, inom ramen för en övergripande strategi, som syftar till att främja lands- bygdens utveckling skall övervägas i detta sammanhang. 
 Regeringen har gett samtliga län i uppdrag att för Glesbygdsver- ket redovisa hur landsbygdsdimensionen tas till vara i det regionala utvecklingsarbetet. Glesbygdsverket skall lämna en delrapport till Regeringskansliet i september 2004 och uppdraget skall slutredovi- sas i februari 2005. Slutredovisningen skall innehålla en samman- 
 218 
  
 SOU 2006:101 
  
 Bilaga 1 
  
 ställning och analys över länens redovisningar av hur landsbygds- frågor behandlas i det regionala utvecklingsarbetet samt en sam- manställning av behov av metod- och kunskapsstöd på området. Kommittén skall ta del av materialet som underlag för sitt arbete. 
 Riktlinjer för utredningsuppdraget 
 Kommittén skall i sitt arbete prioritera övergripande och strate- giska frågeställningar. Det ingår inte i kommitténs uppdrag att lämna förslag till detaljerade åtgärdsprogram eller ekonomiska ra- mar för olika insatser inom ramen för landsbygdspolitiken. 
 Inom ramen för sitt uppdrag skall kommittén lämna förslag till övergripande strategisk inriktning för nästa miljö- och landsbygds- program avseende perioden  
 2007–2013. 
  De närmare förutsättning- arna för nästa programperiod är ännu inte möjliga att fastlägga och utgör heller inte en del av kommitténs arbete. Ett programförslag planeras föreläggas riksdagen för godkännande våren 2006 och där- efter överlämnas till  
 EU-kommissionen 
  för godkännande före ikraftträdandet år 2007. 
 Kommittén skall i sitt arbete eftersträva en öppen dialog och samråda med olika företrädare för myndigheter, näringsliv och or- ganisationer i de frågor som behandlas i kommittén. Kommittén skall nära följa och samråda med den särskilde utredare som har i uppdrag att utvärdera och se över skogspolitiken (dir. 2004:70) samt även följa andra aktuella utredningar och arbeten med rele- vans för uppdraget. Kommittén skall beträffande ansvarsfördel- ningen samråda med Ansvarskommittén (Fi 2003:02). 
 Redovisning av uppdraget 
 Kommittén skall redovisa sitt uppdrag såvitt det avser riktlinjer för miljö- och landsbygdsprogrammet i en delrapport senast den 30 april 2005. Kommittén skall därefter redovisa sina överväganden och förslag vad gäller en långsiktig strategi för hållbar landsbygds- utveckling i ett slutbetänkande senast den 30 november 2006. 
 (Jordbruksdepartementet) 
 219 
 Statens offentliga utredningar 2006 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Skola  Samhälle. U. 
  
 2. 
  
 Omprövning av medborgarskap. Ju. 
  
 3. 
  
 Stärkt konkurrenskraft och sysselsätt- ning i hela landet. N. 
  
 4. 
  
 Svenska partnerskap – en översikt. Rapport 1 till Organisations- utredningen för regional tillväxt. N. 
  
 5. 
  
 Organisering av regional utvecklings- politik – balansera utveckling och förvaltning. 
  
 Rapport 2 till Organisations- utredningen för regional tillväxt. N. 
  
 6. 
  
 Skyddsgrundsdirektivet och svensk rätt. En anpassning av svensk lagstiftning till  
  
 EG-direktiv 
  2004/83/ EG angående flyktingar och andra skyddsbehövande.UD. 
  
 7. 
  
 Studieavgifter i högskolan. U. 
  
 8. 
  
 Mångfald och räckvidd. U. 
  
 9. 
  
 Kontroll av varor vid inre gräns. Fi. 10. Ett förnyat programkontor. U. 11. Spel i en föränderlig värld. Fi. 
  
 12. Rattfylleri och sjöfylleri. Ju. 
 13. Djurskydd vid hästavel. Jo. 
 14. Samernas sedvanemarker. Jo. 
 15. Detaljhandel med nikotinläkemedel. S. 
 16. Ny reglering om brandfarliga och explosiva varor. Fö. 
  
 17. 
  
 Ny häkteslag. Ju. 
  
 18. 
  
 Kustbevakningens personuppgifts- behandling. Integritet – Effektivitet. Fö. 
  
 19. 
  
 Att återta mitt språk. Åtgärder för att stärka det samiska språket. Ju. 
  
 20. 
  
 Tonnageskatt. Fi. 
  
 21. 
  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen. Ju. 
  
 22. 
  
 En sammanhållen diskriminerings- lagstiftning. Del 1+2, särtryck av sammanfattningen, lättläst samman- fattning och daisy. Ju 
  
 23. 
  
 Nya skatteregler för idrotten. Fi. 
  
 24. 
  
 Avgift för matservice inom äldre- och handikappomsorgen. S. 
  
 25. 
  
 Arbetslivsresurs. Ett statligt ägt 
  
 bolag efter sammanslagning av Samhall Resurs AB (publ) och Arbetslivstjänster. N. 
  
 26. 
  
 Sverige som värdland för interna- tionella organisationer. UD. 
  
 27. 
  
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård. S. 
  
 28. 
  
 Nya upphandlingsregler 2. Fi. 
  
 29. 
  
 Teckenspråk och teckenspråkiga. Kunskaps- och forskningsöversikt. S. 
  
 30. 
  
 Är rättvisan rättvis? Tio perspektiv på diskriminering av etniska och religiösa minoriteter inom rättssystemet. Ju. 
  
 31. 
  
 Anställ unga! U. 
  
 32. 
  
 God sed vid lönebildning – Utvärde- ring av Medlingsinstitutet. N. 
  
 33. 
  
 Andra vägar att finansiera nya vägar. N. 
  
 34. 
  
 Den professionella orkestermusiken 
  
 i 
  
 Sverige. U. 
  
 35. 
  
 Värdepapper och kontrolluppgifter. Fi. 
  
 36. 
  
 För studenterna ... 
  
 – om studentkårer, nationer och särskilda studentföreningar. U. 
  
 37. 
  
 Om välfärdens gränser och det vill- korade medborgarskapet. Ju. 
  
 38. 
  
 Vuxnas lärande. En ny myndighet. U. 
  
 39. 
  
 Ett utvidgat miljöansvar. M. 
  
 40. 
  
 Utbildningens dilemma. Demokratiska ideal och andrafierande praxis. Ju. 
  
 41. 
  
 Internationella sanktioner. UD. 
  
 42. 
  
 Plats på scen. U. 
  
 43. 
  
 Översyn av atomansvaret. M. 
  
 44. 
  
 Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan, utbildning, avtal m.m. N. 
  
 45. 
  
 Tänka framåt, men göra nu. Så stärker 
  
 vi 
  
 barnkulturen. + Bilaga/rapport: 
  
 Det ser lite olika ut ... En kartlägg- ning av den offentligt finansierade kulturen för barn. U. 
  
 46. 
  
 Jakten på makten. Ju. 
  
 47. 
  
 Ökade möjligheter till trafiknykterhets- kontroller vid gränserna. Ju. 
  
 48. 
  
 Bidragsbrott. Fi. 
  
 49. 
  
 Asylsökande barn med uppgivenhets- symtom – trauma, kultur, asylprocess. UD. 
  
 50. 
  
 En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 + 
  
 Författningsbilaga. Fi. 
  
 51. 
  
 Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och  
  
 TV-rättsliga 
  frågor. 
  
 + 
  
 Daisy. U. 
  
 52. 
  
 Diskrimineringens retorik. En studie av svenska valrörelser  
  
 1988–2002. 
  Ju. 
  
 53. 
  
 Partierna nominerar. 
  
 Exkluderingens mekanismer – etnicitet och representation. Ju. 
  
 54. 
  
 Teckenspråk och teckenspråkiga. Översyn av teckenspråkets ställning. S. 
  
 55. 
  
 Ny associationsrätt för försäkrings- företag. + Författningsförslag. Fi. 
  
 56. 
  
 Ansvarsfull servering – fri från diskriminering. S. 
  
 57. 
  
 En bättre tillsyn av missbrukarvården. S. 
  
 58. 
  
 Sanktionsavgift i stället för straff 
  
 – områdena livsmedel, foder och djur- skydd. Jo. 
  
 59. 
  
 Arbetslivets (o)synliga murar. Ju. 
  
 60. 
  
 På tröskeln till lönearbete. Diskrimi- nering, exkludering och underordning av personer med utländsk bakgrund. Ju. 
  
 61. 
  
 Asylförfarandet – genomförandet av asylprocedurdirektivet i svensk rätt. UD 
  
 62. 
  
 Testa och öva i norra Sverige. Center i Arvidsjaur. N. 
  
 63. 
  
 Forensiska institutet. Ny myndighet för kriminalteknik, rättsmedicin och rätts- psykiatri. Ju. 
  
 64. 
  
 Internationella kasinon i Sverige. En ut- värdering. Fi. 
  
 65. 
  
 Att ta ansvar för sina insatser. Socialtjänstens stöd till våldsutsatta kvinnor. S. 
  
 66. 
  
 Hästtävlingar – på lika villkor. Jo. 
  
 67. 
  
 Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till finansiering av service till sjöfolk. N. 
  
 68. 
  
 Klenoder i tiden. En utredning om samlingar kring scen och musik. U. 
  
 69. 
  
 Uppföljning av kostnadsutjämningen för kommunernas  
  
 LSS-verksamhet. 
  Fi. 
  
 70. 
  
 Oinskränkt produktskydd för patent på genteknikområdet. Ju. 
  
 71. 
  
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård del 2. S. 
  
 72. 
  
 Öppna möjligheter med alkolås. N. 
  
 73. 
  
 Den segregerande integrationen. Om social sammanhållning och dess hinder. Ju. 
  
 74. 
  
 En ny lag om värdepappersmarknaden. Supplement. Fi. 
  
 75. 
  
 Jämställdhet i förskolan – om betydelsen av jämställdhet och genus i förskolans pedagogiska arbete. U. 
  
 76. 
  
 Otillbörliga affärsmetoder. Jo. 
  
 77. 
  
 Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. Analyser och förslag till åtgärder. U. 
  
 78. 
  
 Hälsa, vård och strukturell dis- kriminering. Ju. 
  
 79. 
  
 Integrationens svarta bok. Agenda för jämlikhet och social sammanhållning. Ju. 
  
 80. 
  
 Patent och innovationer för tillväxt och välfärd. N. 
  
 81. 
  
 Mervärdesskog. 
  
 Del 1. Förslag och ställningstaganden. Del 2. Utredningens underlag A. 
 Del 3. Utredningens underlag B, bilagor. N. 
  
 82. 
  
 Patientdatalag. S. 
  
 83. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande. U. 
  
 84. 
  
 Deluppföljning av den kommunal- ekonomiska utjämningen – med förslag om organisation samt löne- och bygg- kostnadsutjämning. Fi. 
  
 85. 
  
 Drogtestning av totalförsvarspliktiga. Fö. 
  
 86. 
  
 Mera försäkring och mera arbete. S 
  
 87. 
  
 Arbetskraftsinvandring till Sverige 
  
 – förslag och konsekvenser. N. 
  
 88. 
  
 Effektivare LEK. N. 
  
 89. 
  
 Tyst godkännande – ett nytt sätt att deklarera. Fi. 
  
 90. 
  
 På väg mot en enhetlig mervärdesskatt. Fi. 
  
 91. 
  
 Vård och stöd till psykiskt störda lagöver- trädare. S. 
  
 92. 
  
 Skadeståndsansvar vid sjötransport av farligt gods. Ju. 
  
 93. 
  
 Gästforskare – nya regler för inresa, vistelse och arbete. U. 
  
 94. 
  
 Översvämningshot. Risker och åtgärder för Mälaren, Hjälmaren och Vänern. M. 
  
 95. 
  
 Detaljhandel med växtbaserade läkemedel. S. 
  
 96. 
  
 Ett nytt grundlagsskydd för tryck- och yttrandefriheten? 
  
 Tryck- och yttrandefrihetsberedningen inbjuder till debatt. Del 1+2. Ju. 
  
 97. 
  
 Arbetstagares medverkan vid gränsöver- skridande fusioner. N. 
  
 98. 
  
 Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. Ju. 
  
 99. 
  
 En ny konkurrenslag. N. 
  
 100. 
  
 Ambition och ansvar. Nationell strategi för utveckling av samhällets insatser till personer med psykiska sjukdomar och funktionshinder. S. 
  
 101. 
  
 Se landsbygden! Myter, sanningar och framtidsstrategier. + Populärversion. Jo. 
  
 Statens offentliga utredningar 2006 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Omprövning av medborgarskap. [2] Rattfylleri och sjöfylleri. [12] 
 Ny häkteslag. [17] 
 Att återta mitt språk. Åtgärder för att stärka det samiska språket. [19] 
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskri- mineringen. [21] 
 En sammanhållen diskrimineringslag- stiftning. 
 Del 1+2, särtryck av sammanfattningen, lättläst sammanfattning och daisy. [22] 
 Är rättvisan rättvis? 
 Tio perspektiv på diskriminering av etniska och religiösa minoriteter inom rättssystemet. [30] 
 Om välfärdens gränser och det villkorade medborgarskapet. [37] 
 Utbildningens dilemma 
 Demokratiska ideal och andrafierande praxis. [40] 
 Jakten på makten. [46] 
 Ökade möjligheter till trafiknykterhets- kontroller vid gränserna. [47] 
 Diskrimineringens retorik. En studie av svenska valrörelser  
 1988–2002. 
  [52] 
 Partierna nominerar. 
 Exkluderingens mekanismer – etnicitet och representation. [53] 
 Arbetslivets (o)synliga murar. [59] 
 På tröskeln till lönearbete. Diskriminering, exkludering och underordning av personer med utländsk bakgrund. [60] 
 Forensiska institutet. Ny myndighet för kriminalteknik, rättsmedicin och rätts- psykiatri. [63] 
 Oinskränkt produktskydd för patent på genteknikområdet. [70]. 
 Den segregerande integrationen. 
 Om social sammanhållning och dess hinder. [73] 
 Hälsa, vård och strukturell diskriminering. [78] 
 Integrationens svarta bok. Agenda för jämlikhet och social sammanhållning. [79] 
 Skadeståndsansvar vid sjötransport av farligt gods. [92] 
 Ett nytt grundlagsskydd för tryck- och yttrandefriheten? 
 Tryck- och yttrandefrihetsberedningen inbjuder till debatt. Del 1+2. [96] 
 Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. [98] 
 Utrikesdepartementet 
 Skyddsgrundsdirektivet och svensk rätt. En anpassning av svensk lagstiftning till  
 EG-direktiv 
  2004/83/EG angående 
 flyktingar och andra skyddsbehövande. [6] 
 Sverige som värdland för internationella organisationer. [26] 
 Internationella sanktioner. [41] 
 Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom 
 – trauma, kultur, asylprocess. [49] 
 Asylförfarandet – genomförandet av asyl- procedurdirektivet i svensk rätt. [61] 
 Försvarsdepartementet 
 Ny reglering om brandfarliga och explosiva varor. [16] 
 Kustbevakningens personuppgifts- behandling. Integritet – Effektivitet. [18] 
 Drogtestning av totalförsvarspliktiga. [85] 
 Socialdepartementet 
 Detaljhandel med nikotinläkemedel. [15] 
 Avgift för matservice inom äldre- och handikappomsorgen. [24] 
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård. [27] 
 Teckenspråk och teckenspråkiga.  
 Kunskaps- och 
  forskningsöversikt. [29] 
 Teckenspråk och teckenspråkiga. 
 Översyn av teckenspråkets ställning. [54] 
 Ansvarsfull servering – fri från diskri- minering. [56] 
 En bättre tillsyn av missbrukarvården. [57] 
 Att ta ansvar för sina insatser. Socialtjänstens stöd till våldsutsatta kvinnor. [65] 
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård del 2. [71] 
 Patientdatalag. [82] 
 Mera försäkring och mera arbete. [86] 
 Vård och stöd till psykiskt störda lagöver- trädare. [91] 
 Detaljhandel med växtbaserade läkemedel. [95] 
 Ambition och ansvar. Nationell strategi för utveckling av samhällets insatser till personer med psykiska sjukdomar och funktionshinder. [100] 
 Finansdepartementet 
 Kontroll av varor vid inre gräns. [9] Spel i en föränderlig värld. [11] Tonnageskatt. [20] 
 Nya skatteregler för idrotten. [23] Nya upphandlingsregler 2. [28] 
 Värdepapper och kontrolluppgifter. [35] Bidragsbrott. [48] 
 En ny lag om värdepappersmarknaden. +Författningsbilaga. [50] 
 Ny associationsrätt för försäkrings- företag. + Författningsförslag. [55] 
 Internationella kasinon i Sveige. En ut- värdering. [64] 
 Uppföljning av kostnadsutjämningen för kommunernas  
 LSS-verksamhet. 
  [69] 
 En ny lag om värdepappersmarknaden. Supplement. [74] 
 Deluppföljning av den kommunalekonomiska utjämningen – med förslag om organisation samt löne- och byggkostnadsutjämning. 
 [84] 
 Tyst godkännande – ett nytt sätt att deklarera. [89] 
 På väg mot en enhetlig mervärdesskatt. [90] 
 Utbildnings- och kulturdepartementet 
 Skola  Samhälle. [1] 
 Studieavgifter i högskolan. [7] 
 Mångfald och räckvidd. [8] 
 Ett förnyat programkontor. [10] 
 Anställ unga! [31] 
 Den professionella orkestermusiken i Sverige. [34] 
 För studenterna... 
 – om studentkårer, nationer och särskilda studentföreningar. [36] 
 Vuxnas lärande. En ny myndighet. [38] Plats på scen. [42] 
 Tänka framåt, men göra nu. Så stärker vi barnkulturen. + Bilaga/rapport: 
 Det ser lite olika ut... En kartläggning av den offentligt finansierade kulturen för barn. [45] 
 Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och  
 TV-rättsliga 
  frågor. 
 + Daisy. [51] 
 Klenoder i tiden. En utredning om samlingar kring scen och musik. [68] 
 Jämställdhet i förskolan – om betydelsen av jämställdhet och genus i förskolans pedagogiska arbete. [75] 
 Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. Analyser och förslag till åtgärder. [77] 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Överlåtelse av rättigheter till offentligt framförande. [83] 
 Gästforskare – nya regler för inresa, vistelse och arbete. [93] 
 Jordbruksdepartementet 
 Djurskydd vid hästavel. [13] Samernas sedvanemarker. [14] 
 Sanktionsavgift i stället för straff 
 – områdena livsmedel, foder och djurskydd. [58] 
 Hästtävlingar – på lika villkor. [66] Otillbörliga affärsmetoder. [76] 
 Se landsbygden! Myter, sanningar och framtidstidsstrategier. 
 + Populärversion. [101] 
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
 Ett utvidgat miljöansvar. [39] Översyn av atomansvaret. [43] 
 Översvämningshot. Risker och åtgärder 
 för Mälaren, Hjälmaren och Vänern. [94] 
 Näringsdepartementet 
 Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning i hela landet. [3] 
 Svenska partnerskap – en översikt. Rapport 1 till Organisations- utredningen för regional tillväxt. [4] 
 Organisering av regional utvecklingspolitik 
 – balansera utveckling och förvaltning. Rapport 2 till Organisationsutredning- en för regional tillväxt. [5] 
 Arbetslivsresurs. 
 Ett statligt ägt bolag efter sammanslag- ning av Samhall Resurs AB (publ) och Arbetslivstjänster. [25] 
 God sed vid lönebildning – Utvärdering av Medlingsinstitutet. [32] 
 Andra vägar att finansiera nya vägar. [33] 
 Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan, utbildning, avtal m.m. [44] 
 Testa och öva i norra Sverige. Center i Arvidsjaur. [62] 
 Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till finansiering av service till sjöfolk. [67] 
 Öppna möjligheter med alkolås. [72] 
 Patent och innovationer för tillväxt och välfärd. [80] 
 Mervärdesskog. 
 Del 1. Förslag och ställningstaganden. Del 2. Utredningens underlag A. 
 Del 3. Utredningens underlag B, bilagor. [81] 
 Arbetskraftsinvandring till Sverige 
 – förslag och konsekvenser. [87] Effektivare LEK. [88] 
 Tyst godkännande – ett nytt sätt att deklarera [89] 
 Arbetstagares medverkan vid gränsöver- skridande fusioner. [97] 
 En ny konkurrenslag. [99]