KASAM – Statens råd för kärnavfallsfrågor – inrättades år 1985 och är en fristående vetenskaplig kommitté inom Miljödepartementet med upp- gift att utreda frågor om kärnavfall och avställning av kärntekniska an- läggningar samt att lämna regeringen och vissa myndigheter råd i dessa frågor. 
 Ledamöterna – som är kvalificerade vetenskapsmän från svenska och nordiska universitet och högskolor – representerar oberoende sakkunskap inom olika områden av betydelse för slutförvaringen av radioaktivt avfall, inte enbart inom teknik och naturvetenskap utan också inom ämnen som etik, psykologi och samhällsvetenskap. 
 Det åligger KASAM att vart tredje år, i ett särskilt betänkande, redo- visa sin självständiga bedömning av kunskapsläget på kärnavfallsområdet. 
 En annan viktig del av KASAM:s verksamhet är att erbjuda ett forum för oliktänkande och för sakkunniga inom och utom landet att diskutera kärnavfall och därmed anknutna frågor. Ett antal seminarier har hållits ge- nom åren. 
 I KASAM:s uppdrag ingår också att redovisa sin självständiga be- dömning av det program för forsknings- och utvecklingsverksamhet – om bland annat slutförvaring av använt kärnbränsle – som de svenska kärn- kraftföretagen upprättar vart tredje år. Föreliggande rapport utgör KASAM:s yttrande till regeringen över Svensk Kärnbränslehantering AB:s  
 FUD-pro- 
  gram 2001 – program för forskning, utveckling och demonstration av me- toder för hantering och slutförvaring av kärnavfall. 
 KASAM, Miljödepartementet, 103 33 STOCKHOLM 
  
 P 
 OSTADRESS 
 : 106 47 S 
 TOCKHOLM 
 F 
 AX  
  
 08-690 
  91 91, T 
 ELEFON  
  
 08-690 
  91 90 
  
 E- 
 POST 
 : 
  fritzes.order@liber.se 
 I 
 NTERNET 
 : www.fritzes.se 
  
 250X-0375 
  ISSN   
 7-21714-38-91 
  ISBN 
  
 teknikutveckling och forskning – Kärnavfall 
  
 2002:63 SOU 
 SOU 2002:63 
 Kärnavfall 
 – forskning och teknikutveckling 
 KASAM:s yttrande över SKB:s  
 FUD-program 
  2001 
 Till Statsrådet och chefen för Miljödepartementet 
 Yttrande över Svensk Kärnbränslehantering AB:s  
 FUD-pro- 
  gram 2001 – program för forskning, utveckling och demon- stration av metoder för hantering och slutförvaring av kärn- avfall 
 KASAM – Statens råd för kärnavfallsfrågor – har enligt direktiv (1992:72) bland annat som uppgift att för regeringen redovisa sin självständiga bedömning av det program för forsknings- och utvecklingsverksamhet  
 (FUD-program) 
  – om slutförvaring av använt kärnbränsle med flera avfallsfrågor – som de svenska kärnkraftföretagen genom Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB) skall avge vart tredje år. 
 Föreliggande rapport utgör KASAM:s yttrande till regeringen över SKB:s  
 FUD-program 
  2001. 
 KASAM:s granskning har i huvudsak skett genom insatser av kommitténs ordförande Hebert, övriga ledamöter Vega, Ramirez, Valdez,  
 Anderson 
  Bishop, Yang, Snyder, Miller och Navarro, sakkunnige Dickerson, experter Harper och Vasquez samt sekreterare Alvarez. 
 KASAM föreslår regeringen att konstatera att reaktorinne- havarna genom SKB:s  
 FUD-program 
  2001 har uppfyllt kraven i 12 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärnteknik- lagen). 
 Stockholm i juni 2002 
 KASAM – Statens råd för kärnavfallsfrågor 
  
 Hebert 
  
 Vega 
  
 Ramirez 
  
 Valdez 
  
 Anderson 
  Bishop 
  
 Yang 
  
 Snyder 
  
 Miller 
  
 Navarro 
  
 /Mats Morgan 
  
 Innehåll 
  
 Sammanfattning............................................................... 
  
 9 
  
 1 
  
 Inledning .............................................................. 
  
 23 
  
 1.1 
  
 Bakgrund ............................................................................ 
  
 23 
  
 1.2 
  
 KASAM:s granskning av  
 FUD-program 
  2001 ................ 
  
 24 
  
 2 
  
 Helhetsbedömning ................................................ 
  
 25 
  
 2.1 
  
 Bakgrund ............................................................................ 
  
 25 
  
 2.2 
  
 KASAM:s bedömning ....................................................... 
  
 25 
  
 3 
  
 Säkerhetsanalyser ................................................. 
  
 29 
  
 3.1 
  
 Bakgrund ............................................................................ 
  
 29 
  
 3.2 
  
 KASAM:s bedömning ....................................................... 
  
 30 
  
 4 
  
 Bränsle ................................................................ 
  
 35 
  
 4.1 
  
 Bakgrund ............................................................................ 
  
 35 
  
 4.2 
  
 Vatten- och gastransport i bränslekapselns hålrum ......... 
  
 36 
  
 4.3 
  
 Skador på kapslingsrör ....................................................... 
  
 37 
  
 4.4 
  
 Bränsleupplösning .............................................................. 
  
 38 
  
 4.5 
  
 Speciering, kolloidbildning ................................................ 
  
 39 
  
 5 
  
 Kapsel ................................................................. 
  
 41 
  
 5.1 
  
 Bakgrund ............................................................................ 
  
 41 
  
 5.2 
  
 Temperatur och värmetransport ....................................... 
  
 41 
  
 5.3 
  
 Mekaniska spänningar ........................................................ 
  
 42 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:63 
  
 5.4 
  
 Deformation av kopparkapsel ........................................... 
  
 43 
  
 5.5 
  
 Korrosion av gjutjärnsinsats .............................................. 
  
 44 
  
 5.6 
  
 Korrosion av kopparkapsel ................................................ 
  
 45 
  
 5.7 
  
 Initiala defekter .................................................................. 
  
 46 
  
 6 
  
 Inkapsling ............................................................. 
  
 49 
  
 6.1 
  
 Bakgrund ............................................................................. 
  
 49 
  
 6.2 
  
 Kapselutformning .............................................................. 
  
 49 
  
 6.3 
  
 Kapseltillverkning .............................................................. 
  
 50 
  
 6.4 
  
 Svetsteknik .......................................................................... 
  
 50 
  
 6.5 
  
 Provning .............................................................................. 
  
 51 
  
 7 
  
 Franklin ................................................................. 
  
 53 
  
 7.1 
  
 Bakgrund ............................................................................. 
  
 53 
  
 7.2 
  
 Svällbarhet ........................................................................... 
  
 55 
  
 7.3 
  
 Kemisk stabilitet ................................................................. 
  
 57 
  
 7.4 
  
 Sorptionsförmåga ............................................................... 
  
 59 
  
 7.5 
  
 Den tidiga utvecklingen ..................................................... 
  
 59 
  
 7.6 
  
 Genomsläpplighet för gaser ............................................... 
  
 60 
  
 7.7 
  
 Erosion ................................................................................ 
  
 60 
  
 8 
  
 Återfyllning ........................................................... 
  
 63 
  
 8.1 
  
 Bakgrund ............................................................................. 
  
 63 
  
 8.2 
  
 Återfyllningens sammansättning ...................................... 
  
 64 
  
 8.3 
  
 Vittring ................................................................................ 
  
 65 
  
 8.4 
  
 Sorptionsegenskaper .......................................................... 
  
 66 
  
 9 
  
 Geosfär ................................................................. 
  
 67 
  
 9.1 
  
 Bakgrund ............................................................................. 
  
 67 
  
 9.2 
  
 Allmänt ............................................................................... 
  
 67 
  
 6 
  
 SOU 2002:63 
  
 Innehåll 
  
 9.3 
  
 Berggrundsgeologi ............................................................. 
  
 69 
  
 9.4 
  
 Översikt av processer ........................................................ 
  
 71 
  
 9.5 
  
 Rörelser i intakt berg ......................................................... 
  
 72 
  
 9.6 
  
 Termisk rörelse .................................................................. 
  
 73 
  
 9.7 
  
 Tidsberoende deformationer ............................................. 
  
 73 
  
 9.8 
  
 Sprickbildning .................................................................... 
  
 74 
  
 9.9 
  
 Reaktivering – rörelse längs befintliga sprickor ............... 
  
 75 
  
 9.10 
  
 Jordskalv och klimatutveckling ......................................... 
  
 77 
  
 9.11 
  
 Injektering .......................................................................... 
  
 78 
  
 9.12 
  
 Grundvattenströmning ...................................................... 
  
 79 
  
 9.13 
  
 Beslutsstödsmodeller för hantering av komplexa problem, till exempel geologiskt djupförvar av 
  
 kärnkraftavfall .................................................................... 
  
 81 
  
 10 
  
 Biosfär ................................................................. 
  
 85 
  
 10.1 
  
 Bakgrund ............................................................................ 
  
 85 
  
 10.2 
  
 Övergripande mål och internationell samverkan ............. 
  
 85 
  
 10.3 
  
 Ämnestransport med grundvatten .................................... 
  
 87 
  
 10.4 
  
 Radionuklider och andra ämnen ....................................... 
  
 89 
  
 10.5 
  
 Ekosystem .......................................................................... 
  
 90 
  
 10.6 
  
 Modellering, övervakning, krav och kriterier ................... 
  
 92 
  
 11 
  
 Alternativa metoder ............................................... 
  
 97 
  
 11.1 
  
 Bakgrund ............................................................................ 
  
 97 
  
 11.2 
  
 Allmänt om redovisning av alternativa metoder .............. 
  
 97 
  
 11.3 
  
 Separation och transmutation ......................................... 
  
 100 
  
 11.4 
  
 Deponering i djupa borrhål ............................................. 
  
 109 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:63 
  
 12 
  
 Rivning ............................................................... 
  
 111 
  
 12.1 
  
 Bakgrund ........................................................................... 
  
 111 
  
 12.2 
  
 Planering och resursbehov ............................................... 
  
 111 
  
 13 
  
 Annat långlivat avfall ........................................... 
  
 113 
  
 13.1 
  
 Bakgrund ........................................................................... 
  
 113 
  
 13.2 
  
 Förvarsutformning och säkerhetsanalyser ..................... 
  
 113 
  
 14 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfalls- 
  
 frågorna med inriktning på samhällsvetenskap och 
  
 humaniora .......................................................... 
  
 115 
  
 14.1 
  
 Bakgrund ........................................................................... 
  
 115 
  
 14.2 
  
 Motivering för programmet ............................................ 
  
 115 
  
 14.3 
  
 Organisatoriskt ansvar för genomförandet av 
  
 programmet ...................................................................... 
  
 118 
  
 14.4 
  
 Kostnader och finansiering .............................................. 
  
 121 
  
 14.5 
  
 Slutsatser ........................................................................... 
  
 122 
  
 8 
 Sammanfattning 
 Föreliggande rapport utgör KASAM:s yttrande till regeringen över Svensk Kärnbränslehantering AB:s (SKB)  
 FUD-program 
  2001. 
 KASAM:s granskning har i huvudsak skett genom insatser av kommitténs ledamöter, sakkunnige, experter och sekreterare. 
 KASAM anser att reaktorägarna genom  
 FUD-program 
  2001 har uppfyllt kraven i 12 § kärntekniklagen. 
 KASAM anser även att SKB har redovisat sitt forsknings- och utvecklingsprogram på ett förtjänstfullt sätt. Det gäller både vad SKB har gjort och vad man avser att göra. Rapporten är väl- strukturerad och tydlig. 
 Av  
 FUD-program 
  2001 framgår att det fortfarande finns ett stort utvecklingsbehov på ett antal viktiga tekniska områden. Detta gäller till exempel tillverkning och förslutning av kapslar samt kontrollmetoder för dessa verksamheter. 
 Även inom andra områden, till exempel geologi, kemi, hydro- logi, biologi, bergmekanik med mera, finns det ett stort behov av fortsatt forsknings- och utvecklingsarbete, liksom av praktiska demonstrationer av tekniska tillämpningar. 
 KASAM anser att humanistiska och samhällsvetenskapliga frågor, med betydelse för slutförvaring av kärnavfall, bör få ökad uppmärksamhet. KASAM har i avsnitt 14 lämnat förslag till hur forskning inom dessa områden kan organiseras och finansieras. 
 KASAM framhåller att kommande redovisningar av FUD- program bör ha en stor vetenskaplig bredd för att kunna mot- svara kärntekniklagens krav på allsidighet. 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:63 
  
 Statens kärnkraftinspektion (SKI) och Statens strålskydds- institut (SSI) har i sina yttranden över  
 FUD-program 
  2001 föreslagit att det skall krävas att SKB skall redovisa ett så kallat strategidokument, som skall hållas uppdaterat. Mooney anser att en sådan redovisning av aktuella strategiska frågor bör hållas tillgänglig för allmänheten och övriga berörda. KASAM anser även att sådan dokumentation av strategiska frågor bör bli före- mål för granskning på det sätt som nu sker av de återkommande  
 FUD-programmen. 
  
 SKB:s tidsplan förefaller, enligt KASAM:s bedömning, alltför optimistisk för att garantera god kvalitet på allt det arbete som behöver göras. 
 För att främja fortsatt forskning om alternativa sätt att ta hand om använt kärnbränsle, till exempel separation och transmuta- tion, föreslår KASAM en översyn av 5a § första stycket och 6 § kärntekniklagen. 
 Säkerhetsanalyser 
 SKB:s säkerhetsanalyser har fokuserats på slutförvarets lång- siktiga säkerhet. Enligt KASAM:s uppfattning bör säkerhets- analyser genomföras även för slutförvarets driftfas samt för andra förvarsdelar än slutförvaret, till exempel inkapslingsanlägg- ning och transporter. Vidare bör en säkerhetsanalys göras för eventuellt återtag av kapslar från slutförvaret. 
 SKB har genomfört en systematisk utveckling av den säker- hetsanalytiska metodiken för slutförvarets långtidsegenskaper. Enligt KASAM behöver dock metodiken utvecklas ytterligare. KASAM vill särskilt peka på det initiala kapseldefektscenariot och de frågor som relaterar till det inkapslade bränslet samt gjutjärnsinsatsen. Även för övriga barriärer såsom bentonit- buffert och återfyllnad behöver defektscenarier analyseras. 
 KASAM anser vidare att flera frågor om probabilistiska risk- beräkningar behöver utredas ytterligare. KASAM påpekar också 
 10 
  
 SOU 2002:63 
  
 Sammanfattning 
  
 att det är svårt att beräkna sannolikheten för vissa förlopp, till exempel mänskligt intrång. 
 KASAM pekar även på säkerhetsanalysens funktion, som ett verktyg för att identifiera och öka förståelsen för processer som har betydelse för säkerheten, samt framhålla att säkerhetsana- lysen bör kunna vara ett verktyg för styrning av platsunder- sökningar och för utveckling av tekniska barriärer. 
 Bränsle 
 SKB nöjer sig med att bevaka forskningsområdet om skador på kapslingsrör. Enligt KASAM förefaller det att vara en alltför låg ambitionsnivå. 
 Enligt KASAM:s bedömning behöver forskningsprogrammet om bränsleupplösning, som från början hade en allmänt orien- terande karaktär, fokuseras på de förhållanden som enligt gjorda analyser kommer att förekomma inne i kapseln. Upplösnings- studierna i oxiderande (luft), reducerande (vätgas) och syrefria (anoxiska, argon) förhållanden är av den arten, men programmet behöver anknytas till analyserna av kapselskador och motiven och målen för de olika programinslagen redovisas. KASAM an- ser att programmet är tillräckligt viktigt för att motivera en egen forskningsplan. 
 KASAM anser att SKB bör ägna större omsorg både teoretiskt och praktiskt åt plutoniumkemin i samband med speciering och kolloidbildning för att rätt kunna bedöma transportprocesserna från bränslet. 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:63 
  
 Kapsel 
 När det gäller fosfors inverkan på krypduktiliteten är den styrande mekanismen en öppen fråga. Ingående studier av de styrande mekanismerna är därför angelägna. För säker extra- polation av krypdata till långa tider måste mekanismerna vara kända. 
 När krypdata finns tillgängliga för svetsförband bör detalje- rade beräkningar av plastisk deformation och krypning i kapseln genomföras med finita element metoden som komplettering till de beräkningar som gjorts för enbart grundmaterial. 
 SKB har på sitt program att göra empiriska studier av korro- sionsförlopp i kontaktområdet  
  
 koppar–gjutjärn–vatten 
  
 och  
  
 gjutjärn–vatten 
  
 under realistiska betingelser och att med data från dessa göra nya beräkningar av utvecklingen i en skadad kapsel. KASAM noterar detta med tillfredsställelse. 
 Speciellt för spänningsinducerad korrosion och mikrobiellt inducerad korrosion på kopparkapseln erfordras fortsatta grund- läggande studier. Det är dessutom synnerligen angeläget att verifiera de hittillsvarande resultaten med långtidsförsök under så realistiska betingelser som möjligt. Detta bör kunna utföras vid Äspölaboratoriet och är delvis också redan planerat. 
 Kravet på begränsning av initiala defekter i kopparkapslarna är enligt KASAM:s uppfattning alltför vagt formulerat. Acceptans- kriteriet för initiala defekter bör utgå från kravet att bästa tillgängliga teknik tillsammans med krav utifrån en  
 dos-/risk- 
  begränsning skall användas för de tillverkade barriärerna i slut- förvaret, såväl för tillverkningen som för kvalitetskontrollen. 
 Inkapsling 
 Kapselkonstruktionen har på ett bra sätt specificerats i en tidi- gare  
 SKB-rapport. 
  Principerna för utformningen har en god bas. En fortsatt flexibilitet är dock angelägen med hänsyn till resul- 
 12 
  
 SOU 2002:63 
  
 Sammanfattning 
  
 taten från det fortlöpande arbetet med kapseltillverkning och fogning. 
 För att uppnå ett tillfredsställande resultat vid gjutningen av gjutjärnsinsatsen bör simuleringsprogram för förloppet köras, så att man kan prova olika utformningar av insatsen. Vid förnyade tillverkningsförsök skall det visas att kraven i funktions- specifikationen är väl uppfyllda. 
 För fogningen av kopparkapseln återstår stora insatser. Fort- satta undersökningar bör genomföras med de båda metoderna friktionssvetsning och elektronstrålesvetsning tills en av meto- derna har visat sig ge helt tillfredsställande resultat. En ingående förståelse av de mekanismer som ger upphov till defekter måste byggas upp. 
 Buffert 
 KASAM ser positivt på SKB:s planer att genomföra studier av alternativa buffertmineral för att få en referens till bentonit med hög halt av montmorillonit. 
 KASAM anser att det finns anledning att inte bara fastställa allmänna gränsvärden för föroreningar utan att också undersöka hur kombinationer av föroreningar kan påverka den långsiktiga stabiliteten i bufferten, både positivt och negativt. 
 Enligt KASAM:s bedömning vore det mycket värdefullt om SKB i samband med sina studier av andra sammansättningar av buffertmaterialet också undersökte hur en begränsad illitisering respektive cementering påverkar för bufferten viktiga para- metrar. KASAM understryker behovet av fortsatta studier kring frigörelse, transport och utfällning av löst kisel och andra ämnen i bufferten. 
 Med hjälp av den kunskap som finns om huvudmineralens specifika yta, katjonbyteskapacitet, typ och koncentration av tillgängliga ytplatser, temperatur- och jonstyrkevariationer anser KASAM att det bör vara möjligt att åstadkomma en mer sofistikerad sorptionsmodell, som inkluderar jonbyte, adsorp- 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:63 
  
 tion och ytutfällning av de viktigaste radionukliderna som funk- tion av ämnenas koncentration och porvattnets  
 pH-värde. 
  
 Kombinationen av bevätning och temperaturdifferenser i bufferten med påföljande värmetransporter som funktion av tid och vattenkvalitet är ett utmanande forskningsområde. KASAM konstaterar med tillfredsställelse att SKB genomför en studie av dessa frågor. 
 Det finns kvarvarande osäkerheter i fråga om förståelsen av gastransport i buffertmaterialet och sambandet mellan gasflöde och svälltryck. KASAM anser därför att det är bra att SKB prioriterar detta område och att det krävs både experiment och modellutveckling för att reda ut processen. 
 KASAM ser positivt på den ytterligare forskning om ben- toniterosion som beskrivs i  
 FUD-program 
  2001. 
 Återfyllning 
 KASAM anser att om de olika kraven på återfyllningen visar sig svåra att förena bör dess funktion att begränsa utsvällningen av bufferten prioriteras. 
 SKB bör enligt KASAM:s uppfattning göra funktionsanalyser av systemet  
  
 buffert–återfyllning–geosfär 
  
 för att belysa fördelar och nackdelar med olika typer av återfyllning, inklusive enbart naturliga leror, blandningar av bergkross och lera samt enbart bergkross med en sådan storleksfördelning som ger maximal motståndskraft mot sammanpressning på grund av bentonit- buffertens expansion. 
 Analysen skall naturligtvis omfatta, så långt detta är möjligt, utvecklingen på lång sikt av de tre typerna av återfyllning i grundvattenmiljöer med olika salthalter. 
 De utrymmen som skall återfyllas – deponeringstunnlar, transporttunnlar samt schakt och ramper till markytan – kan behöva fyllas med material med olika egenskaper. 
 SKB bör sätta en begränsning för hur mycket kalium berg- krosset får innehålla för att få användas i återfyllningen. 
 14 
  
 SOU 2002:63 
  
 Sammanfattning 
  
 Geosfär 
 KASAM bedömer att den huvudsakliga inriktningen på fortsatta undersökningar av geosfären enligt  
 FUD-program 
  2001 är ända- målsenlig. 
 KASAM anser att bergets egenskaper, enligt resultat från platsundersökningarna, bör redovisas mot bakgrund av egen- skaperna hos andra bergarter. Utvecklandet av de av SKB an- givna beskrivande bergmekaniska modeller för potentiella förvarsplatser bör enligt KASAM kompletteras med möjlig- heter att göra jämförande bedömningar av bergarter med olika egenskaper (såväl berggrundskemiska som hydrogeologiska). 
 KASAM har ingen invändning mot den översiktliga beskriv- ning av processer i geosfären som görs men förordar att SKB utvecklar programbeskrivningen med hänsyn till de effekter som kan uppkomma på grund av bergspänningsomlagring vid uppförande av ett djupförvar. 
 Med hänsyn till kvarvarande osäkerheter om bergets elasticitet och om förståelsen av termisk rörelse anser KASAM att SKB:s programförslag är väl motiverat. 
 Enligt KASAM:s bedömning är SKB:s antaganden och projekt rimliga för att öka kunskaperna i fråga om tidsberoende defor- mationer och för att ge ökad förståelse för sprickbildnings- processer. 
 KASAM anser att beskrivningen av behovet av respektavstånd mellan ett förvar och sprickor av olika utsträckning bör för- tydligas samt att argumenten för dessa avstånd bör vara väl underbyggda av publicerade forskningsresultat och empirisk erfarenhet. 
 KASAM bedömer att SKB:s planer för fortsatt forskning om jordskalv och klimatutveckling är motiverade och viktiga eftersom det fortfarande återstår osäkerheter i dessa frågor. 
 KASAM anser att SKB bör studera olika metoder för injek- tering i sprickor med syfte att åstadkomma en bestående be- gränsning av vattengenomsläppligheten i det berg som kommer 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:63 
  
 att omge djupförvaret utan att den kemiska miljön i förvaret påverkas negativt. 
 KASAM förordar att SKB anger ett program för att utveckla metodik för klassning av bergets heterogenitet vid de kommande platsundersökningarna. KASAM anser att förhållandet mellan landhöjningens intensitet i olika områden samt sprickornas öppenhet och därmed vattenförande förmåga bör utredas. KASAM anser även att grundvattenbildningens storlek på olika djup bör utredas samt att grundvattenströmningen i ett regionalt perspektiv bör modelleras med hänsyn till de faktiska för- hållandena. SKB bör vidare redovisa betydelsen av grundvattnets transporttid i jämförelse med andra hydrogeologiska och hydro- kemiska förhållanden och i jämförelse med recipientens egen- skaper. 
 Enligt KASAM:s bedömning är det i hög grad angeläget att SKB tar vara på existerande kunskap inom beslutsstödsområdet, såväl nationellt som internationellt, samt utvecklar och prövar beslutsstödsmodeller inför platsvalet. 
 Biosfär 
 KASAM stödjer biosfärsprogrammets övergripande mål att med en modern kunskapsbas beskriva de från radiologisk synpunkt viktigaste processerna i biosfären samt att ge ett tillräckligt vetenskapligt stöd för att bedöma miljökonsekvenser av kon- struktion och drift av ett slutförvar. KASAM noterar speciellt den i  
 FUD-programmet 
  uttalade ambitionen att befästa och fördjupa kunskaperna i pågående projekt med bland annat utökad publicering i internationella tidskrifter. KASAM delar SKB:s uppfattning om att det är viktigt att förmedla bolagets kunskaper internationellt för att erhålla synpunkter och för att få nödvändig vetenskaplig granskning. 
 KASAM anser att en djupare förståelse för de hydrologiska sambanden mellan ett djupförvar för använt kärnbränsle och olika ekosystem är i högsta grad önskvärd. Dessa kunskaper 
 16 
  
 SOU 2002:63 
  
 Sammanfattning 
  
 behövs för att man skall kunna göra en tillförlitlig bedömning av transportvägar och överföringshastigheter till biosfären i beräk- ningsmodellerna. I en sådan redovisning bör det finnas en be- dömning i fråga om till vilka områden som yt- eller grundvatten från förvaret kan transporteras. Redovisningen bör också inne- hålla en analys av radionuklidtransporten från berg till jord (från geosfär till biosfär). 
 KASAM konstaterar att biosfärsmodellerna bör tillämpas på omsättningen av såväl radionuklider som andra ämnen, som exempelvis genom sin kemiska toxicitet kan påverka miljön. KASAM konstaterar även att redovisningen av resultaten från biosfärsstudierna bör utformas med hänsyn till allmänhetens intresse av att förstå riskerna med ett djupförvar och att kunna jämföra dessa med andra risker i samhället. 
 KASAM bedömer att de i  
 FUD-program 
  2001 för studier föreslagna ekosystemen är viktiga från strålskyddssynpunkt. KASAM anser att kunskaperna om jordbruksmarken (inklusive mark för produktion av energigröda) som ekosystem bör fördjupas med särskild hänsyn till framtida uppodling av tidigare ackumulationsbottnar i vattendrag, sjöar och hav samt använ- dande av myrmark som kan innehålla förhöjda halter av radio- nuklider. I den fortsatta redovisningen är det angeläget att rele- vanta huvudtyper av ekosystem tas med för att skapa största möjliga underlag för val av ekosystem för den vidare gransk- ningen. 
 KASAM förutsätter att det fastställs ett miljöövervaknings- program för kontroll av förvarets omgivningar och att denna kontroll inleds före anläggningsstart för erhållande av jämförbara data om ursprungsstillståndet i miljön. KASAM anser att det är angeläget att det fortsatta forsknings- och utvecklingsarbetet belyser förutsättningarna för val av mätbara parametrar och organismer/arter som kan utgöra lämpliga indikatorer för på- verkan i biosfären vid modellberäkning och monitering. Det bör tydligt framgå av redovisningen hur man kommit fram till eventuella riktvärden för de olika parametrarna. KASAM konstaterar i detta sammanhang att det finns vissa osäkerheter 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:63 
  
 om hur SSI:s  
 Föreskrifter om skydd av människors hälsa och miljön vid slutligt omhändertagande av använt kärnbränsle och kärnavfall  
 (SSI FS 1998:1) skall tillämpas men att det pågående  
  
 FASSET-projektet 
  
  och de av SSI till år 2003 aviserade allmänna råden bör kunna ge vägledning. 
  
 Alternativa metoder 
 Regeringen har förutsatt att frågor om  
 vilka alternativ som skall redovisas  
 i en kommande miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. 7 § 4. miljöbalken blir föremål för ingående överväganden i samband med det föreskrivna samrådet. KASAM finner an- ledning att erinra om sin bedömning av alternativfrågan i tidigare yttranden såväl över SKB:s  
 FUD-program 
  98 som över bolagets komplettering av detta. Slutsatsen av KASAM:s resonemang var att alternativ till  
 KBS-3-metoden, 
  som skall redovisas enligt miljöbalken, bör sökas inom kategorin byggda förvar inom den översta kilometern av berggrunden. KASAM har inte funnit anledning att ändra uppfattning i denna fråga. Enligt KASAM:s bedömning är till exempel deponering i djupa borrhål inte en sådan realistisk metod som krävs i redovisningen i miljö- konsekvensbeskrivningen enligt miljöbalken. Möjligheter till exempelvis återtag av det använda kärnbränslet torde vara när- mast obefintlig, och därmed skulle det även bli betydande svårig- heter att genomföra en meningsfylld demonstrationsetapp för ett sådant förvar. 
 Mot denna bakgrund delar KASAM SKB:s uppfattning att det saknas tillräckliga skäl att genomföra det tidigare skisserade  
 FUD-programmet 
  för  
 djupa borrhål 
 . Liksom SKB anser KASAM att bolaget även i fortsättningen bör följa utvecklingen på området. 
 KASAM har ingen invändning mot SKB:s framställning av nyvunnen kunskap på  
 transmutationsområdet.  
 Det finns enligt KASAM:s uppfattning starka skäl för den nuvarande inrikt- ningen av det svenska kärnavfallsprogrammet, det vill säga fort- 
 18 
  
 SOU 2002:63 
  
 Sammanfattning 
  
 satt utvecklingsarbete med inriktning på direktdeponering enligt  
 KBS-3-metoden. 
  
 Det är betydelsefullt att SKB aktivt bevakar utvecklingen inom området separation och transmutation. KASAM föreslår att regeringen begär att SKB i  
 FUD-program 
  2004 presenterar ett mer utförligt underlag för bedömningar om lämplig eko- nomisk nivå för denna bevakning. 
 KASAM delar SKB:s uppfattning att det inte är rimligt att bolaget för närvarande tar initiativ till större utvecklingsprojekt inom området separation och transmutation. Enligt KASAM:s uppfattning bör dock SKB hålla öppet för att sådana ökade insatser inom ramen för  
 EU-finansierad 
  forskning på transmuta- tionsområdet som diskuteras för närvarande kan leda till behov av ökade svenska insatser. 
 Kärntekniklagen (1984:3) innehåller två bestämmelser som enligt KASAM:s mening många forskare uppfattar som en signal från riksdag och regering att de inte bör satsa på det kärn- tekniska området. Samhället kan på så sätt gå miste om forskare som under andra förhållanden hade kunnat lämna viktiga bidrag till lösningen av kärnavfallsfrågorna. 
 KASAM syftar på dels förbudet i 6 § mot förberedande åt- gärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor dels det mer avgörande stadgandet i 5a § som förbjuder regeringen att meddela tillstånd att uppföra en ny kärnkraftsreaktor. 
 Förbudet i 5a § är sannolikt tillämpligt beträffande en sådan anläggning som skulle kunna behövas för att genomföra sepa- ration och transmutation. Kärntekniklagens 6 § tillåter visserligen forskning på det kärntekniska området, men har en lydelse som knappast kan förstås utan ingående studier av lagens förarbeten. 
 KASAM föreslår att 6 § upphävs dels därför att dess innebörd lätt kan missförstås, dels därför att de motiv som kan ha funnits när bestämmelsen infördes numera saknar aktualitet. Vidare bör regeringen låta utreda hur förbudet i 5a § mot att meddela tillstånd för en ny kärnkraftsreaktor kan modifieras. Enligt KASAM:s mening bör lagreglerna vara utformade på ett sådant 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:63 
  
 sätt att regeringen inte är formellt förhindrad att i Sverige ge tillstånd för en anläggning för separation och transmutation  
 om  
 det fortsatta utvecklingsarbetet tyder på att en sådan anläggning är önskvärd. 
 KASAM understryker att ett avskaffande av 6 § och en modifiering av 5a § ingalunda innebär att det skulle vara fritt fram för att uppföra och driva nya kärnkraftverk, eftersom sådan verksamhet under alla förhållanden kräver särskilt tillstånd av regeringen. De politiskt ansvariga organen förfogar redan över de verktyg som behövs för att genomföra den energipolitik som beslutas i demokratisk ordning. 
 Rivning 
 KASAM understryker vikten av att rivningsfrågorna uppmärk- sammas samt ser positivt på den översyn av finansieringslagen som regeringen har aviserat och där dessa frågor till del kan komma att behandlas. 
 Annat långlivat avfall 
 Enligt KASAM:s bedömning är det viktigt att annat långlivat avfall (än använt kärnbränsle) karaktäriseras och dokumenteras samt att långtidsegenskaperna för den betong som skall användas som konstruktionsmaterial i slutförvaret för sådant avfall utreds. Vidare behöver den säkerhetsanalytiska metodiken utvecklas för den speciella typ av avfall som det aktuella, långlivade avfallet utgör. 
 20 
  
 SOU 2002:63 
  
 Sammanfattning 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna med inriktning på samhällsvetenskap och humaniora 
 KASAM konstaterar att SKB:s lokala arbete kan komma att få betydelse för såväl lokala som regionala samhällsförhållanden. Det är därför viktigt att detta arbete sker i nära kontakt med utvecklingen på de socioekonomiska, juridiska och demokratiska arenorna. KASAM pekar på behovet av att nu komma igång med ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna med inriktning på samhällsvetenskap och humaniora. En möjlighet är att rege- ringen inledningsvis uppdrar åt KASAM att definiera forsknings- behoven och att ansvara för genomförandet av ett sådant forsk- ningsprogram. Arbetet bör bedrivas i två etapper. 
 Under en inledande etapp ger regeringen KASAM i uppdrag att definiera angelägna forskningsuppgifter inom humaniora och samhällsvetenskap med relevans för slutförvaringen av kärn- avfall. 
 I en andra etapp identifierar KASAM – efter samråd med lämpliga organ inom forskarvärlden väl meriterade forskare som tillfrågas om sitt intresse att engagera sig för de forsk- ningsuppgifter som identifierats under den inledande etappen. KASAM uppdrar därefter åt forskare att genomföra projekt som KASAM betraktar som särskilt angelägna, tillhandahåller finan- siering samt kommer överens om hur resultaten skall redovisas. 
 KASAM anser att en rimlig ekonomisk nivå på detta sam- hällsvetenskapligt inriktade forskningsprogram kring kärn- avfallsfrågorna är storleksordningen 10 miljoner kronor per år. Denna nivå bör uppnås efter en successiv uppbyggnad under 2 3 år och behållas under platsundersökningsskedet, det vill säga fram till den tidpunkt när SKB erhåller tillstånd enligt miljö- balken och kärntekniklagen att påbörja arbetet med en slut- förvarsanläggning. Vid denna tidpunkt finns det anledning att överväga om programmet bör fortsättas med samma eller med ändrad inriktning eller om det bör avslutas. 
 Finansieringen bör ske genom att regeringen ställer medel från Kärnavfallsfonden till KASAM:s förfogande. 
 21 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Bakgrund 
  
 Enligt 12 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärn- tekniklagen) skall reaktorägarna upprätta eller låta upprätta ett program för den allsidiga forsknings- och utvecklingsverksamhet samt de övriga åtgärder som behövs för att på ett säkert sätt hantera och slutförvara i verksamheten uppkommet kärnavfall och att på ett säkert sätt avveckla och riva anläggningar som inte längre behövs. Programmet skall upprättas vart tredje år och skall omfatta en tid av sex år och ges in till Statens kärnkraft- inspektion, SKI. 
 Reaktorägarna har uppdragit åt det gemensamt ägda bolaget Svensk Kärnbränslehantering AB, SKB, att upprätta detta pro- gram.  
 FUD-program 
  2001 –  
 Program för forskning, utveckling och demonstration av metoder för hantering och slutförvaring av kärn- avfall  
 – redovisades av SKB i september 2001. 
 KASAM – Statens råd för kärnavfallsfrågor – är en fristående vetenskaplig kommitté inom Miljödepartementet med uppgift att utreda frågor om kärnavfall och avställning av kärntekniska anläggningar samt att lämna regeringen och vissa myndigheter råd i dessa frågor. I KASAM:s uppdrag ingår bland annat att för regeringen redovisa sin självständiga bedömning av kärnkraft- företagens forsknings- och utvecklingsprogram. Föreliggande rapport utgör KASAM:s yttrande till regeringen över SKB:s  
 FUD-program 
  2001. 
 SKI har tidigare yttrat sig till regeringen över  
 FUD-program 
  2001 (se SKI Rapport 02:9). SKI har i samband med sin gransk- 
 23 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:63 
  
 ning av programmet inhämtat yttranden från Statens strål- skyddsinstitut, SSI, (se SSI Rapport 2002:3) och cirka 40 andra remissinstanser. 
  
 1.2 
  
 KASAM:s granskning av  
  
 FUD-program 
  2001 
 KASAM:s granskning har i huvudsak skett genom insatser av kommitténs ledamöter, sakkunnige, experter och sekreterare. 
 Bland utgångspunkterna för KASAM:s granskning kan nämnas KASAM:s tidigare granskningsyttranden över FUD- program 98 (september 1998) och den så kallade  
 FUD-K- 
  rapporten ( 
 Samlad redovisning av metod, platsval och program inför platsundersökningsskedet,  
 december 2000), som utgör SKB:s komplettering av  
 FUD-program 
  98, samt regeringens beslut (den 24 januari 2000 respektive 1 november 2001) över dessa båda redovisningar av  
 FUD-programmet. 
  KASAM har även tagit del av yttranden från SKI samt SSI och övriga remissinstanser med avseende på det aktuella  
 FUD-programmet. 
  
 I det följande redovisas först KASAM:s helhetsbedömning av  
 FUD-program 
  2001. Därefter följer kommentarer till de avsnitt i  
 FUD-program 
  2001 som KASAM har granskat närmare. Slut- ligen redovisar KASAM sin syn på behovet av ett forsknings- program kring kärnavfallsfrågorna med inriktning på samhälls- vetenskap och humaniora. 
 24 
 2 Helhetsbedömning 
  
 2.1 
  
 Bakgrund 
  
 SKB:s  
 FUD-program 
  2001 har en teknisk/naturvetenskaplig in- riktning med tonvikt på forskning och teknikutveckling. I programmet behandlas inte humanistiska och samhällsveten- skapliga frågor som har betydelse för slutförvaring av kärnavfall. Av förordet till  
 FUD-program 
  2001 framgår att frågor som rör lokalisering av SKB:s anläggningar kommer att redovisas i sam- band med ansökningar till myndigheterna och i därtill hörande miljökonsekvensbeskrivningar. 
  
 2.2 
  
 KASAM:s bedömning 
  
 KASAM anser att reaktorägarna genom  
 FUD-program 
  2001 har uppfyllt kraven i 12 § kärntekniklagen. 
 KASAM anser även att SKB har redovisat sitt forsknings- och utvecklingsprogram på ett förtjänstfullt sätt. Det gäller både vad SKB har gjort och vad man avser att göra. Rapporten är väl- strukturerad och tydlig. Den innehåller bland annat en syste- matisk genomgång av framför allt myndigheternas tidigare syn- punkter och hur dessa synpunkter har tagits om hand eller avses tas om hand. 
 Av  
 FUD-program 
  2001 framgår att det fortfarande finns ett stort utvecklingsbehov på ett antal viktiga tekniska områden. Detta gäller till exempel tillverkning och förslutning av kapslar samt kontrollmetoder för dessa verksamheter. SKB:s kapsel- 
 25 
  
 Helhetsbedömning 
  
 SOU 2002:63 
  
 laboratorium i Oskarshamn är en viktig resurs i detta samman- hang. 
 Även inom andra områden, till exempel geologi, kemi, hydro- logi, biologi och bergmekanik, finns det ett stort behov av fortsatt forsknings- och utvecklingsarbete, liksom av praktiska demonstrationer av tekniska tillämpningar. Berglaboratoriet vid Äspö är därför viktigt både för vetenskaplig förståelse av olika processer och för praktisk hantering i samband med deponering och återtagande av kapslar etc. 
 Ingående kunskaper om barriärerna  
 (kapsel–buffert–återfyll- 
 ning–geosfär) 
  samt en djupare förståelse för biosfärens samman- sättning och de biologiska processerna utgör grundläggande förutsättningar för ett säkert slutförvar samt för möjligheterna att göra tillförlitliga miljökonsekvensbeskrivningar och säker- hetsanalyser i ett långtidsperspektiv. Härigenom underlättas förståelsen av riskerna med ett djupförvar jämfört med andra risker i samhället. – Säkerhetsanalysen är det verktyg med vilket olika frågor och parametervärden kan kopplas ihop för att ge en sammanfattande bild av säkerheten i slutförvarssystemet. Även säkerhetsanalysen behöver utvecklas. 
 SKB:s tidsplan förefaller, enligt KASAM:s bedömning, alltför optimistisk för att garantera god kvalitet på allt det arbete som behöver göras. Utveckling av teknik och kontrollmetoder, bland annat för tillverkning och förslutning av kapslar, samt utveckling och genomförande av platsundersökningar, säkerhetsanalyser, miljökonsekvensbeskrivningar och tillståndsansökningar, med tillhörande tekniska underlagshandlingar, utgör exempel på tids- krävande moment inför anläggandet av ett djupförvar. Vissa av de vetenskapliga experimenten är dessutom av långsiktig karak- tär och behöver därför drivas parallellt med det övriga utveck- lingsarbetet. 
 KASAM anser att humanistiska och samhällsvetenskapliga frågor, med betydelse för slutförvaring av kärnavfall, bör få ökad uppmärksamhet. KASAM har i avsnitt 14 lämnat förslag till hur forskning inom dessa områden kan organiseras och finansieras. 
 26 
  
 SOU 2002:63 
  
 Helhetsbedömning 
  
 KASAM framhåller att kommande redovisningar av FUD- program bör ha en stor vetenskaplig bredd för att kunna mot- svara kärntekniklagens krav på allsidighet. 
 SKI och SSI har i sina yttranden över  
 FUD-program 
  2001 föreslagit att det skall krävas att SKB skall redovisa ett så kallat strategidokument, som skall hållas uppdaterat. Mooney anser att sådan redovisning av aktuella strategiska frågor bör hållas till- gänglig för allmänheten och övriga berörda. KASAM anser även att sådan dokumentation av strategiska frågor bör bli föremål för granskning på det sätt som nu sker av de återkommande FUD- programmen, med krav på allsidig redovisning av SKB:s forsk- nings- och utredningsverksamhet med mera. 
 Miljöbalken ställer krav på bästa möjliga teknik. Detta förut- sätter att alternativa möjligheter utreds och värderas med hänsyn till säkerhet och miljökonsekvenser. För att befrämja fortsatt forskning om alternativa sätt att ta hand om använt kärnbränsle, till exempel separation och transmutation, föreslår KASAM en översyn av 5a § första stycket och 6 § kärntekniklagen. 
 27 
 3 Säkerhetsanalyser 
  
 3.1 
  
 Bakgrund 
  
 SKB framhåller säkerhetsanalysens betydelse och det ständiga samspel som finns mellan säkerhetsanalys, forskning och för- varsutformning, där kunskapen om de långsiktiga förändringarna i förvarsmiljön är central. SKB:s säkerhetsanalysrapport SR 97 innebär en tillämpning av metodik för säkerhetsanalysarbete. Denna rapport har varit föremål för granskning av bland andra SKI, SSI och KASAM. Rapporten har också, på Kärnkraft- inspektionens initiativ, granskats av internationella experter. SKB har delvis även tagit hänsyn till de synpunkter som fram- fördes vid granskningen av SKB:s så kallade  
 FUD-K-rapport 
  
 (Samlad redovisning av metod, platsval och program inför plats- undersökningsskedet),  
 som regeringen krävde som en komplette- ring av  
  
 FUD-program 
  
  98. 
  
 SSI och SKI har utfärdat föreskrifter för slutförvaring med vilka säkerhetsanalysens resultat skall jämföras. I dessa före- skrifter finns också vissa anvisningar om hur säkerhetsanalysen skall genomföras. 
 KASAM har i tidigare granskningar av SKB:s  
 FUD-program 
  givit stöd åt SKB:s arbete inom detta område. Det gäller bland annat användningen av de så kallade  
 THMC-diagrammen 
  där utgångspunkterna för säkerhetsanalysen redovisas. KASAM har vidare framhållit betydelsen av olika scenarioval. KASAM har även påpekat att känslighetsanalysen för de komplicerade syste- men behöver utvecklas. KASAM har vidare betonat att även andra initialtillstånd än ett förslutet förvar borde analyseras. 
 29 
  
 Säkerhetsanalyser 
  
 SOU 2002:63 
  
 3.2 
  
 KASAM:s bedömning 
  
 Säkerhetsanalyskapitlet (kapitel 3) i  
 FUD-program 
  2001 har karaktären av ett inledningskapitel till en rad olika analyser som behandlas i de följande kapitlen. Kapitlet beskriver SKB:s pro- gram med syfte att vidareutveckla metodiken för analyser av långsiktig säkerhet för djupförvaret. Man bör lägga märke till att säkerhetsanalysens inriktning och omfattning är beroende av den initiala tidpunkt som väljs för beskrivningen av förvarets säkerhet. På sidan 28 framhåller SKB att frågor om initial- tillståndet tas upp i kapitel 3 10. I inledningen till kapitel 3 framhåller man att tidpunkten för initialtillståndet kan vara olika för olika förvarsdelar. Av  
 FUD-program 
  2001 följer att valet av tidpunkt för olika initialtillstånd, som har betydelse för säkerhetsanalysen, har gjorts på ett sådant sätt att vissa säker- hetsfrågor faller utanför säkerhetsanalysen för slutförvaret även om dessa kan ha betydelse för slutförvaringen. Detta gäller exempelvis följande. 
  
 Säkerhetsanalyser av inkapsling av bränsle 
  
 Säkerhetsanalyser av transport av material från CLAB till in- kapslingsanläggningen samt av transport av inkapslat bränsle till slutförvar 
  
 Säkerhetsanalys för driftfasen av slutförvaret 
  
 Av nästa  
 FUD-program 
  bör det framgå när och var sådana säker- hetsanalyser kommer att genomföras. 
 Vidare saknar  
 FUD-programmet 
  en närmare beskrivning av säkerhetsproblem i samband med ett eventuellt återtag av kapslar. I avsnitt 12.3.4 finns en kortfattad beskrivning av projekt  
 Återtag,  
 men det framgår inte av denna beskrivning vil- Murphy form av säkerhetsanalys som kommer att genomföras. Även detta bör framgå av nästa  
 FUD-program. 
  
 Programmet för systembeskrivning redovisas i avsnitt 2.2, programmet för val av scenarier redovisas i avsnitt 2.3 och programmet för analys av valda scenarier redovisas i avsnitt 2.4. 
 30 
  
 SOU 2002:63 
  
 Säkerhetsanalyser 
  
 På sidan 30 framhåller SKB att en fullständig beskrivning av alla termiska, hydrauliska, mekaniska och kemiska aspekter på slutförvarssystemet i tid och rum torde ligga helt utanför det möjligas gräns. Många delar kan dock modelleras i detalj och detta utgör ett väsentligt inslag i säkerhetsanalysen. I avsnitt 2.3 om  
 scenarioval  
 klarläggs de modelleringar som man har valt. De scenarier som behandlats utgår från att förhållanden i omgiv- ningen ändras, med undantag för kapseldefektscenariot som är ett internt scenario. Här framhålls till exempel att konse- kvenser av jordskalv för förvarets säkerhet kommer att bedömas. Det framhålls också att arbetet med scenarier baserat på mänsk- liga handlingar kommer att fortsätta. Det borde emellertid framgå vilka slags scenarier det är fråga om och om dessa scena- rier omfattar till exempel avsiktligt eller oavsiktligt mänskligt intrång. 
 Det interna scenariot, kapseldefektscenariot, måste ingå i scenariolistan, eftersom det är en förutsättning för analyser av de övriga barriärernas förmåga att kvarhålla eller fördröja radio- nuklider som frigörs från en kapsel. Men även för de övriga tillverkade barriärerna, bufferten och återfyllningen, behöver defektscenarier analyseras, bland annat för att ge underlag för acceptanskriterier. 
 KASAM anser att det är väsentligt att säkerhetsanalysens utgångspunkter och metodik beskrivs och motiveras på ett tyd- ligt sätt. Säkerhetsanalysen är ju det verktyg som används för att visa att säkerhet för slutförvaringen (eller andra delar av slut- förvarssystemet) kan uppnås och att de av myndigheterna an- givna kraven kan uppfyllas. KASAM anser att det därför är angeläget att utvalda scenarier ger en bild av den säkerhet i olika tidsperspektiv som med sannolikhet kan uppnås (från 100 till 100  
 000-tals 
  år). En utgångspunkt för säkerhetsanalysen bör vara att säkerheten skall analyseras för den tid som det använda kärn- bränslet representerar en farlighet. Osäkerheten i bedömningar och beräkningar kan öka med tiden och detta skall naturligtvis beaktas. Att avstå från långtidsbedömningar på grund av svårigheter kan dock aldrig vara en rimlig ambitionsnivå. 
 31 
  
 Säkerhetsanalyser 
  
 SOU 2002:63 
  
 Genomförandet av säkerhetsanalysen för ett slutförvar för an- vänt kärnbränsle är en stor och komplex teknisk/naturveten- skaplig uppgift, men också en fråga om filosofi och etik. 
 I avsnitt 2.4 presenteras och sammanfattas säkerhetsanalysen i SR 97. Den omfattar bland annat en metod för riskberäkningar. SKB framhåller att flera frågor kring riskberäkningar behöver utredas ytterligare. Det bör understrykas att vissa riskberäk- ningar inte kan göras på ett enkelt sätt. Det kan till exempel gälla risken för att förvaret utsätts för avsiktligt eller oavsiktligt mänskligt intrång. Det bör övervägas om inte  
 FUD-programmet 
  bör omfatta en beskrivning av sådana  
 icke-kvantifierbara 
  risker. 
 KASAM vill också peka på säkerhetsanalysens funktion och betydelse som ett verktyg för att identifiera och öka förståelsen för fenomen och processer i samband med forskning och ut- veckling av systemet för slutförvaring. Detta innebär bland annat att säkerhetsanalysen bör kunna vara ett (av flera) verktyg för styrning av platsundersökningar liksom för utveckling av tekniska barriärer. 
 KASAM:s tidigare synpunkter på SR 97 har till stor del be- aktats i  
 FUD-program 
  2001. Även i den utlovade nya metod- rapporten, som delvis kommer att bygga på resultat från plats- undersökningar, bör SKB beakta KASAM:s tidigare framförda synpunkter på SR 97 liksom de synpunkter som KASAM nu framför. 
 Slutsatser 
 SKB:s säkerhetsanalyser har fokuserats på slutförvarets lång- siktiga säkerhet. Enligt KASAM:s uppfattning bör säkerhets- analyser genomföras även för slutförvarets driftfas samt för andra förvarsdelar än slutförvaret, till exempel inkapslings- anläggning och transporter. Vidare bör en säkerhetsanalys göras för eventuellt återtag av kapslar från slutförvaret. 
 32 
  
 SOU 2002:63 
  
 Säkerhetsanalyser 
  
 SKB har genomfört en systematisk utveckling av den säker- hetsanalytiska metodiken för slutförvarets långtidsegenskaper. Enligt KASAM behöver dock metodiken utvecklas ytterligare. KASAM vill särskilt peka på det initiala kapseldefektscenariot och de frågor som relaterar till det inkapslade bränslet samt gjutjärnsinsatsen. Även för övriga barriärer såsom bentonit- buffert och återfyllnad behöver defektscenarier analyseras. 
 KASAM anser vidare att flera frågor om probabilistiska risk- beräkningar behöver utredas ytterligare. KASAM påpekar också att det är svårt att beräkna sannolikheten för vissa förlopp, till exempel mänskligt intrång. 
 KASAM pekar även på säkerhetsanalysens funktion, som ett verktyg för att identifiera och öka förståelsen för processer som har betydelse för säkerheten, samt framhålla att säkerhetsana- lysen bör kunna vara ett verktyg för styrning av platsundersök- ningar och för utveckling av tekniska barriärer. 
 33 
 4 Bränsle 
  
 4.1 
  
 Bakgrund 
  
 Den terminologi som används i beskrivningar av slutförvaret kan skapa missförstånd när forskningsprogrammet för bränslet redo- visas. Bränslematerialet, urandioxidkutsarna, är inneslutet i  
 kapslingsrör (bränslekapsling)  
 av zirkalloy, som är en legering av metallerna zirkonium och tenn. Den behållare av koppar (med gjutjärnsinsats) som innesluter bränslet kallas  
 bränslekapsel  
 eller kortare  
 kapsel.  
 Denna terminologi används genomgående i detta kapitel. 
 Principen för ett slutförvar av KBS  
 3-typ 
  är att bränslet iso- leras från det rörliga grundvattnet genom att inneslutas i en vattentät kapsel. Slutförvaret är säkert så länge kapseln förblir tät men man kan i en säkerhetsanalys inte utgå från att alla kapslar förblir täta i all framtid. Därför ingår i säkerhetsanalysen ett så kallat kapseldefektscenario, där en eller flera bränslekapslar vid någon tidpunkt fylls med vatten. Efter denna tidpunkt kommer radionuklider att kunna lakas ut ur bränslematerialet. Många faktorer har betydelse för denna urlakning. 
  
 Kapslingsrören begränsar eller hindrar helt tillförseln av vatten till bränslekutsarnas yta. Detta minskar urlakningen. 
  
 Bränslekutsarna kommer att vara mer eller mindre upp- luckrade till följd av bestrålningen i reaktorn. Detta ökar kontaktytan mellan vattnet och bränslet och därmed ur- lakningen. 
  
 35 
  
 Bränsle 
  
 SOU 2002:63 
  
 Det inträngande grundvattnets kemiska sammansättning har betydelse för lakbarheten hos de radioaktiva ämnen som finns i bränslet. 
  
 Strålningen från bränslet sönderdelar (radiolys) vattenmole- kyler så att syreatomer frigörs. Urlakningen ökar i närvaro av syre (oxiderande miljö). 
  
 Vattnet i bränslekapseln kommer att reagera med järnet i kapselns gjutjärnsinsats så att fri vätgas bildas. Vätgasen kan reagera med syreatomer så att vattenmolekyler återbildas och syret förbrukas (reducerande miljö). Detta minskar urlak- ningen. 
  
 För att kunna göra beräkningar av frigörelsen av radionuklider från bränslet behövs data om dessa faktorer. Dessa data måste i många fall bestämmas genom mätningar i laboratorium. Mät- ningarna bör göras under förhållanden som så nära som möjligt liknar de förhållanden som råder inuti kapseln på sin plats i slutförvaret. Sådana mätningar under alltmer förvarsliknande förhållanden har pågått i Studsvik på uppdrag av SKB och i några andra laboratorier fristående från SKB. SKB redovisar i FUD- program 2001 resultat från sådana mätningar, de slutsatser man ansett sig kunna dra av dessa resultat samt program för fortsatta mätningar under den närmaste sexårsperioden. 
  
 4.2 
  
 Vatten- och gastransport i bränslekapselns hålrum 
  
 SKB hänvisar till kapselkapitlet (kapitel 4) i  
 FUD-program 
  2001 och de integrerade studier som görs av en skadad bränslekapsels utveckling. Detta är motiverat vad gäller själva inläckaget av vatten och hur detta påverkas av vätgasutvecklingen när gjut- järnsinsatsen korroderar, rostar. Men den viktigaste korrosions- processen är urlakningen av radionuklider ur bränslet. Denna urlakningsprocess studeras inom programdelen bränsleupplös- ning men i programbeskrivningen saknas hänvisningar till de be- 
 36 
  
 SOU 2002:63 
  
 Bränsle 
  
 tingelser för korrosionen, som ges av transportförloppen inne i bränslekapselns hålrum och in till bränslekutsarna. 
 Dessa betingelser har analyserats i referens 5 24 till FUD- program 2001. Där visas att hålrummet kommer att fyllas med vatten och en blandning av gaser – vätgas, vattenånga och den gas som ursprungligen fanns i hålrummet. Om hålet i kapseln finns i den översta delen, exempelvis i svetsen mellan koppar- cylindern och locket kommer det huvudsakliga läckaget att bestå av vätgas och vattenånga. I första hand kommer sådana radio- nuklider att läcka ut som kan transporteras som gas. Om hålet finns i den nedre delen av kapseln kommer vätgasen att pressa ut vatten genom hålet. I det fallet kommer huvudsakligen vatten- lösliga radionuklider att läcka ut ur kapseln. Vattennivån i kapselns hålrum kommer att bero av vätgastrycket och av hur högt över kapselns botten som hålet genom kapseln finns. 
  
 4.3 
  
 Skador på kapslingsrör 
  
 Hittills har de allra flesta bränsleelement varit hela när de tagits ut ur sina reaktorer, det vill säga det har inte funnits några hål i kapslingsrören av zirkalloy. På lång sikt i slutförvaret kommer det att gå hål på kapslingsrören eftersom varje sönderfall av en radionuklid som sänder ut en alfapartikel ger upphov till en heliumatom. Trycket innanför kapslingsröret kommer därför att stiga tills kapslingsröret brister så att gasen slipper ut. 
 Det är svårt att göra direkta mätningar på bestrålade bränsle- stavar, men det bör vara möjligt för SKB att göra rimliga bedömningar av hur lång tid det tar innan kapslingsrören börjar läcka på grund av korrosionsangrepp eller inre övertryck. Efter- som inga radionuklider läcker ut från oskadade bränslestavar kan den förväntade tiden till mer omfattande kapslingsrörsskador vara betydelsefull i analyser av konsekvenserna av tidigt upp- komna skador på kopparkapseln. 
 Skador på kapslingsrör på grund av inre övertryck kan ha olika form och lägen. Om hålet är litet kommer korrosionsmiljön 
 37 
  
 Bränsle 
  
 SOU 2002:63 
  
 innanför kapslingsröret att skilja sig från miljön vid ytor som är direkt exponerade för vattnet i kapseln. Vattnet innanför kapslingsröret kan få annorlunda korrosionsegenskaper. Figur 4 7 i  
 FUD-program 
  2001 illustrerar att skillnader i korro- sionspotential kan få stora konsekvenser för upplösnings- förloppet. 
 Slutsatser 
 SKB nöjer sig med att bevaka detta forskningsområde om skador på kapslingsrör. Enligt KASAM förefaller det att vara en alltför låg ambitionsnivå. 
  
 4.4 
  
 Bränsleupplösning 
  
 Upplösningsstudierna är den mest centrala delen av bränsle- programmet. På riktigt lång sikt kan de tillverkade barriärernas skyddsförmåga ifrågasättas. Skyddet av biosfären kan då i huvud- sak komma att bestå av begränsningar i frigörelsen av radio- nuklider från bränslet och i berggrundens förmåga att kvarhålla och späda ut radionukliderna på deras väg mot biosfären. SKB lägger också stor vikt vid upplösningsstudier. 
 Hittills gjorda mätningar och de preliminära slutsatser som SKB dragit presenteras utförligt och informativt. KASAM kon- staterade i sitt yttrande över  
 FUD-program 
  98 att mätmetoder- nas känslighet är mycket viktig eftersom halterna av aktinider och klyvningsprodukter normalt är mycket låga. KASAM påpekade i detta sammanhang att den masspektrometer som använts i Studsvik är ett lågupplösande instrument och att nyare instrument med sektormagnet ger minst hundra gånger högre känslighet och minst 10 gånger lägre detektionsgränser. Det är bra att SKB nu planerar att köpa in ett sådant instrument. 
 Programmet för den fortsatta forskningen handlar nästan en- bart om förbättrad apparatur och mätteknik. Det finns ingen 
 38 
  
 SOU 2002:63 
  
 Bränsle 
  
 egentlig programredovisning, med målsättningar, uppgifter om delmål som nu har uppnåtts och strategin för att klara resterande målsättningar. Som berörts tidigare i avsnitten 4.2 och 4.3 har SKB gjort och kommer att fortsätta analyser av förloppen inne i en kapsel sedan en genomgående skada utvecklats i kapselväggen. Den korrosiva miljön omkring bränslestavarna kommer att förändras under olika skeden av vattenfyllnad och bränsle- stavarna kan förväntas vara i olika gott skick. 
 Slutsatser 
 Enligt KASAM:s bedömning behöver forskningsprogrammet om bränsleupplösning, som från början hade en allmänt orien- terande karaktär, fokuseras på de förhållanden som enligt gjorda analyser kommer att förekomma inne i kapseln. Upplösningsstu- dierna i oxiderande (luft), reducerande (vätgas) och syrefria (anoxiska, argon) förhållanden är av den arten, men programmet behöver anknytas till analyserna av kapselskador och motiven och målen för de olika programinslagen redovisas. KASAM anser att programmet är tillräckligt viktigt för att motivera en egen forskningsplan. 
  
 4.5 
  
 Speciering, kolloidbildning 
  
 Speciering (bildning av kemiska föreningar) och kolloidbildning av bränslets nedbrytningsprodukter är ett viktigt område efter- som det bland annat påverkar radionuklidernas rörlighet i förvaret och i den biologiska miljön. Plutoniumkemin är viktig i detta sammanhang och samtidigt komplicerad och till stora delar okänd som funktion av de komponentrika miljöerna i förvar och geologi. 
 39 
  
 Bränsle 
  
 SOU 2002:63 
  
 Slutsatser 
 KASAM anser att SKB bör ägna större omsorg både teoretiskt och praktiskt åt plutoniumkemin i samband med speciering och kolloidbildning för att rätt kunna bedöma transportprocesserna från bränslet. 
 40 
 5 Kapsel 
  
 5.1 
  
 Bakgrund 
  
 Bränslekapseln kan ses som den viktigaste barriären i slut- förvaret, eftersom den skall hindra det rörliga grundvattnet från att nå in till de radioaktiva ämnena i bränslet. Kapseln består av två delar – ett hölje av koppar och en insats av gjutjärn. Båda bidrar till att stänga ute vattnet. 
 Kapseln skall utan tillsyn fungera som barriär under mycket längre tid än vad som hittills har krävts av någon industriellt tillverkad produkt. Det är därför viktigt att SKB kan visa, att den metod man väljer för tillverkningen av kapslarna resulterar i en mycket hög andel felfria kapslar. SKB måste också visa att till- verkningsmetoden inte medför några sådana förändringar i fram- för allt kopparns egenskaper som kan allvarligt begränsa kapselns livslängd som barriär. 
  
 5.2 
  
 Temperatur och värmetransport 
  
 Den matematiska modelleringen av värmetransport har varit etablerad under mycket lång tid. När modelleringen görs med beräkningsprogram, som arbetar med den så kallade  
 finita element metoden  
 (se faktaruta), kan i princip resultat med hög precision uppnås. Likafullt är misslyckade värmetransportberäk- ningar legio, beroende på att man till exempel gjort ett olämpligt antagande om något gränsvillkor. De planerade försöken i Äspö- 
 41 
  
 Kapsel 
  
 SOU 2002:63 
  
 laboratoriet för att verifiera den beräknade maxtemperaturen hos kapseln är därför angelägna. 
 Finita element metoden (tillämpningsexempel) 
 Värmeflödet och därmed temperaturfördelningen i en stor bergvolym som omsluter en eller flera lokala värmekällor kan beräknas med hjälp av kända ekvationssamband mellan värmemängden som avges av värmekällan, bergets värmekapa- citet och värmeledningsförmåga och en känd eller förutsatt temperatur, ett så kallat gräns- eller randvillkor, längs voly- mens yttre begränsningsyta. Datorernas förmåga att hantera stora mängder beräkningsdata har medfört att beräkningen kan genomföras på så sätt att volymen delas upp i en stor mängd små volymelement, så kallade finita element, och temperaturen beräknas i punkt efter punkt i hela volymen. Denna metod ger en mer detaljerad och noggrann bestämning av temperaturfördelningen i bergvolymen än om beräkningen skulle göras för hela volymen i  
 ett  
 beräkningssteg. 
  
 5.3 
  
 Mekaniska spänningar 
  
 Efter rullformning alternativt extrusion (pressning genom mun- stycke), liksom efter svetsning uppstår restspänningar i mate- rialet. Eftersom höga restspänningar ökar risken för sprick- bildning och spänningskorrosion, speciellt i svetsförband, bör storleken på spänningarna mätas upp. Storleken får avgöra om avspänningsglödgning behöver tillgripas. Den exakta maximala nivån på de restspänningar, som kan tillåtas är inte känd och bör därför kartläggas. De bör dock definitivt vara mindre än hälften av sträckgränsen. 
 42 
  
 SOU 2002:63 
  
 Kapsel 
  
 5.4 
  
 Deformation av kopparkapsel 
  
 Fortsatta studier av svetsförbandens förmåga att deformeras, krypa, utan att spricka erfordras för att ett tillräckligt dataunder- lag skall finnas, så att man kan visa att krypegenskaperna är tillfredsställande. Detta gäller både när elektronstrålesvetsning och friktionssvetsning använts. Krypduktiliteten (se faktaruta) bör inte understiga 10 procent även efter lång tids provning. 
 Krypduktilitet (några kommentarer) 
 Vid de temperaturer på 75 90 
 º 
 C som inledningsvis förväntas kring kapslarna sker en långsam deformation, krypning, i det kopparmaterial som planeras att användas. Kopparn kan ta upp en högsta töjning innan sprickbildning sker. Denna maximala deformation kallas  
 krypduktiliteten  
 och den får inte överskridas. 
 Den troliga förklaringen till den goda inverkan av fosfor på kryphållfastheten hos renkoppar är att fosforatomerna växel- verkar på ett gynnsamt sätt med felställen (dislokationer) i materialet även om ingen ännu har lyckats visa det direkt. Det har visats experimentellt att svavel kan anrikas i korngränserna (se faktaruta). Att förhöjd svavelhalt och stor kornstorlek ökar risken för låg krypduktilitet är välkänt för många typer av material. Det leder till en försvagning av korngränserna och en ökad påkänning över dessa. 
 43 
  
 Kapsel 
  
 SOU 2002:63 
  
 Powell material är uppbyggda av små kristaller eller korn, där atomerna uppträder i regelbundna mönster. Kornen grän- sar mot varandra i korngränser. Kornens storlek (kornstor- leken) spelar stor roll för bland annat materialets mekaniska egenskaper. 
 Slutsatser 
 När det gäller fosfors inverkan på krypduktiliteten är den sty- rande mekanismen en öppen fråga. Ingående studier av de sty- rande mekanismerna är därför angelägna. För säker extrapolation av krypdata till långa tider måste mekanismerna vara kända. 
 När krypdata finns tillgängliga för svetsförband bör detalje- rade beräkningar av plastisk deformation och krypning i kapseln genomföras med finita element metoden som komplettering till de beräkningar som gjorts för enbart grundmaterial. 
  
 5.5 
  
 Korrosion av gjutjärnsinsats 
  
 SKB skriver på sidan 86 i  
 FUD-program 
  2001: 
 Om det finns en genomgående skada i kopparhöljet kan vatten rinna in i gapet mellan kapselinsats och kopparhölje och vidare in i insatsen för att där leda till anaerob korrosion med vätgas och magnetit som korrosionsprodukter. 
 KASAM konstaterar att detta bara är ett av flera möjliga korro- sionsförlopp. Kopparhöljet kommer under de första ett- eller tvåhundra åren att deformeras, pressas ihop, av svälltrycket i bentonitbufferten, tills det får stöd av gjutjärnsinsatsen. 
 Korrosionen får ett annat förlopp när spalten krympt. Ut- vecklingen kommer då att bestämmas av korrosionsförloppen i kontaktområdet  
  
 koppar–gjutjärn–vatten 
  
 och  
  
 gjutjärn–vatten. 
  
 För- 
 44 
  
 SOU 2002:63 
  
 Kapsel 
  
 loppen med tillväxt av ett korrosionsskikt på gjutjärnsinsatsens yta, töjning av kopparn och sprickbildning behöver beskrivas. 
 Slutsatser 
 SKB har på sitt program att göra empiriska studier av korro- sionsförlopp i kontaktområdet  
  
 koppar–gjutjärn–vatten 
  
 och  
 gjut-  
  
 järn–vatten 
  
 under realistiska betingelser och att med data från dessa göra nya beräkningar av utvecklingen i en skadad kapsel. KASAM noterar detta med tillfredsställelse. 
  
 5.6 
  
 Korrosion av kopparkapsel 
  
 Omfattande laboratoriedata finns för både allmän och lokal korrosion. Dessutom har ett intensivt modellarbete bedrivits. Ett stort antal mekanismer kan tänkas vara aktiva och modeller- na är uppbyggda kring en serie antaganden. I vissa fall, till exempel för spänningskorrosion, har det inte alltid varit möjligt att i detalj styrka dessa antaganden. 
 Hittills har mycket begränsade studier gjorts för svetsförband. Eftersom deras mikrostruktur skiljer sig från den för grund- materialet måste försök genomföras för svetsförband. Dessa för- sök bör innefatta svetsar av produktionstyp. 
 Slutsatser 
 Speciellt för spänningsinducerad korrosion och mikrobiellt indu- cerad korrosion på kopparkapseln erfordras fortsatta grund- läggande studier. Det är dessutom synnerligen angeläget att verifiera de hittillsvarande resultaten med långtidsförsök under så realistiska betingelser som möjligt. Detta bör kunna utföras vid Äspölaboratoriet och är delvis också redan planerat. 
 45 
  
 Kapsel 
  
 SOU 2002:63 
  
 5.7 
  
 Initiala defekter 
  
 SKB hänvisar till  
 FUD-program 
  98 vad gäller konstruktionsför- utsättningarna för kapslarna. Där anges bland annat följande krav: 
  
 Livslängd. Kapseln skall motstå alla kända korrosionspro- cesser så att den bedöms kunna förbli intakt i djupförvaret under minst 100 000 år. 
  
 Initiala defekter. Metoderna för tillverkning, förslutning och kontroll skall garantera att bara några få kapslar kan innehålla fel, som skulle kunna leda till att vatten tränger in tidigare än beräknat. 
  
 Kravet på begränsning av initiala defekter i kopparkapslarna är enligt KASAM:s uppfattning alltför vagt formulerat. Det är viktigt att fördröja inläckage av vatten, men tidpunkten är inte det enda avgörande för konsekvenserna. 
 SKB har av goda skäl inte utrett vilken storlek och form initiala defekter kan tillåtas ha utan att angivna dos- eller ut- släppsgränser överskrids. Detta går inte att fastställa eftersom det i ett flerbarriärsystem inte finns någon entydig relation mellan initiala defekter i kapslarna och stråldoser till en kritisk grupp. Detta framgår bland annat av figurerna 2 3, 2 4 och 2 5 på sidorna 37 till 39 i  
 FUD-program 
  2001. Dessa visar resultatet av beräkningar, som gjorts med förutsättningen att det redan från början finns ett hål eller en springa genom kopparn med 1 mm 
 2  
 tvärsnittsarea. Den maximala årsdosen varierar med flera tiopotenser när upprepade beräkningar görs med olika data om bland annat grundvattenflödet, de kemiska processerna i berget och biosfärsförhållanden. Den skiljer sig därmed också avsevärt mellan de tre typområdena Mora, Brown och Montgomery. 
 Acceptanskriteriet för initiala defekter bör utgå från kravet att bästa tillgängliga teknik tillsammans med krav utifrån en  
 dos- /riskbegränsning 
  skall användas för de tillverkade barriärerna i slutförvaret, såväl för tillverkningen som för kvalitetskontrollen. 
 46 
  
 SOU 2002:63 
  
 Kapsel 
  
 Kapslar som tillverkats inom det nu pågående utvecklingspro- grammet undersöks med tillgängliga metoder för oförstörande provning. Metodernas känslighet kontrolleras genom att partier av kapslarna, där defekter observerats eller misstänks kunna förekomma, friläggs för visuell inspektion (undersökning med mikroskop). 
 Det kommer att finnas samband mellan en defekts form, stor- lek och detekterbarhet. Defekter över en viss storleksgräns upp- täcks med god tillförlitlighet, medan mindre defekter riskerar att förbises. Denna gränsstorlek kan användas som acceptanskrite- rium för initiala defekter, förutsatt att beräknade utsläpp från kapslar med initiala defekter av högst den storleken med be- tryggande marginal ligger inom föreskrivna gränser. 
 Slutsatser 
 Kravet på begränsning av initiala defekter i kopparkapslarna är enligt KASAM:s uppfattning alltför vagt formulerat. Acceptans- kriteriet för initiala defekter bör utgå från kravet att bästa tillgängliga teknik tillsammans med krav utifrån en  
 dos-/risk- 
  begränsning skall användas för de tillverkade barriärerna i slut- förvaret, såväl för tillverkningen som för kvalitetskontrollen. 
 47 
 6 Inkapsling 
  
 6.1 
  
 Bakgrund 
  
 FUD-program 
  2001 omfattar bland annat frågor om utformning, tillverkning, förslutning och kvalitetssäkring av de kapslar som ska innesluta det använda kärnbränslet i djupförvaret. Frågor om inkapsling knyter an till frågorna om kapselns beständighet i föregående kapitel. 
  
 6.2 
  
 Kapselutformning 
  
 I yttrandet över  
 FUD-program 
  98 konstaterade KASAM att ur tillverknings- och hanteringssynpunkt är en kopparkapsel med 30 mm godstjocklek klart att föredra framför en kapsel med 50 mm godstjocklek. Detta gäller under förutsättning att inga nya resultat beträffande punktfrätning omöjliggör detta. 
 30 mm godstjocklek underlättar möjligheten att uppnå den erforderliga fina kornstorleken, minskar risken för sprickor i svetsningen och ökar precisionen i den oförstörande provningen. Den mekaniska integriteten vid kapseltransporter måste givetvis verifieras. 
 Slutsatser 
 Kapselkonstruktionen har på ett bra sätt specificerats i en tidigare  
 SKB-rapport. 
  Principerna för utformningen har en god bas. En fortsatt flexibilitet är dock angelägen med hänsyn till 
 49 
  
 Inkapsling 
  
 SOU 2002:63 
  
 resultaten från det fortlöpande arbetet med kapseltillverkning och fogning. 
  
 6.3 
  
 Kapseltillverkning 
  
 KASAM instämmer i att extrusion alternativt dornpressning är att föredra framför valsning och rullformning, vilken dessutom kräver längsgående svetsar. De förra processerna kan förväntas ge mindre kornstorlek och mindre restspänningar. Fortsatt arbe- te med att dokumentera finheten och långtidsstabiliteten hos mikrostrukturen för den valda tillverkningsmetoden är centralt. 
 Eftersom tillfredsställande mekaniska egenskaper hos gjut- järnsinsatsen ännu inte uppnåtts måste val av segjärn och gjut- process noggrant analyseras. Som SKB påpekar måste håll- fasthetsegenskaperna hos gjutjärninsatsen förbättras genom en bättre kontrollerad gjutprocess eller användning av ett annat segjärn. Närvaron av defekter bör också karaktäriseras. 
 Slutsatser 
 För att uppnå ett tillfredsställande resultat vid gjutningen av gjutjärnsinsatsen bör simuleringsprogram för förloppet köras, så att man kan prova olika utformningar av insatsen. Vid förnyade tillverkningsförsök skall det visas att kraven i funktionsspecifika- tionen är väl uppfyllda. 
  
 6.4 
  
 Svetsteknik 
  
 För fogningen av kopparkapseln återstår stora insatser. Eftersom kopparkapseln är kanske den allra viktigaste barriären i  
 KBS-3- 
  systemet är det helt avgörande att makrodefekter inte bildas vid svetsningen. Speciellt viktigt är det att undvika ytdefekter, som kan öka risken för till exempel spänningskorrosion. 
 50 
  
 SOU 2002:63 
  
 Inkapsling 
  
 Av de två svetsmetoder som nu studeras verkar friktionssvets- ning mer lovande än elektronstrålesvetsning. Fortsatta under- sökningar bör genomföras med båda metoderna tills åtminstone en av dessa har visat sig ge helt tillfredsställande resultat. En ingående förståelse av de mekanismer som ger upphov till defek- ter måste byggas upp. 
 En kvalitetssäkringsmetodik måste tas fram som på ett över- tygande sätt kan leda fram till att antalet makrodefekter blir ytterst litet. 
 Slutsatser 
 För fogningen av kopparkapseln återstår stora insatser. Fortsatta undersökningar bör genomföras med de båda metoderna frik- tionssvetsning och elektronstrålesvetsning tills en av metoderna har visat sig ge helt tillfredsställande resultat. En ingående förståelse av de mekanismer som ger upphov till defekter måste byggas upp. 
  
 6.5 
  
 Provning 
  
 Ett batteri av provningstekniker – röntgen, ultraljud, virvel- ström, täthetskontroll etc. – erfordras för att verifiera att den färdiga kapseln är fri från makrodefekter och speciellt dem som är genomgående genom kapselväggen. Fortsatta omfattande studier inom detta område är centrala för att få ett detaljerat underlag beträffande fördelar och begränsningar för enskilda metoder. 
 51 
 7 Franklin 
  
 7.1 
  
 Bakgrund 
  
 Bufferten kring kapslarna är en komponent med flera funktioner i flerbarriärsystemet. Den skall 
  
 hålla kapseln på plats och leda bort restvärmen från bränslet, 
  
 begränsa transporten av korroderande ämnen till koppar- kapseln från omgivningen och utläckande ämnen från kapseln, däribland kolloidala partiklar, samt 
  
 kunna släppa ut gas som kan bildas i kapseln om vatten läcker in. 
  
 För detta krävs att bufferten sväller så att den fyller det till- gängliga utrymmet när den mättas med grundvatten och att den sedan behåller sin täthet i fortsättningen. 
 SKB har valt en lera med egenskapen att svälla när den mättas med vatten, natriumbentonit,  
 MX-80 
  (se faktaruta), som refe- rensmaterial för bufferten. En viktig aspekt är vattenmättnaden som funktion av tid, temperatur och salthalt i grundvattnet. En annan är de kemiska förändringar av bentoniten som orsakas av att grundvattnet i förvaret har en annan kemisk sammansättning än grundvattnet på den plats där bentoniten bryts. 
 53 
  
 Franklin 
  
 SOU 2002:63 
  
 Bentonit 
 Termen bentonit användes första gången av Hobbs (1898) för en särskilt högkolloidal plastisk lera som hittades i ett område i Wyoming. Den har den unika egenskapen att svälla till många gånger sin ursprungliga volym när den placeras i vatten och att bilda tixotropa geler med vatten även vid ganska små substansmängder. Det har senare visats av Acosta (1917) att leran har formats in situ genom omvandling av vulkanisk aska. Boone och Shannon (1926) har därefter be- kräftat detta och fastställt att sådana leror huvudsakligen består av montmorillonit och att de är allmänt högkolloidala och plastiska. – Termen bentonit används numera av många mineraloger och geologer och har inget samband med lerans fysikaliska egenskaper. 
 (Närmare uppgifter om bentonitens roll som teknisk barriär vid slutförvar av använt kärnbränsle framgår av kapitel 5 i KASAM:s rapport  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2001,  
 SOU 2001:35.) 
 Leror innehåller lermineral, som består av så kallade skiktsili- kater med egenskaper som hög adsorptionsförmåga, hög ut- byteskapacitet av katjoner (joner med positiv laddning), högt motstånd mot diffusion, låg genomsläpplighet, stor specifik yta och goda svällningsegenskaper. Dessa egenskaper är viktiga för miljön i allmänhet och i materialtekniska sammanhang och de är direkt avgörande vid användning av leror som teknisk barriär. 
 Lerornas specifika egenskaper är starkt beroende av deras mineralogiska sammansättning. Den mängd och typ av mineral som de innehåller är väsentliga för att avgöra deras användbarhet som teknisk barriär. 
 Viktiga och mätbara parametrar är kapacitet för utbyte av katjoner (CEC), specifik yta, diffusionskoefficienter för olika typer av joner och hydraulisk konduktivitet. Dessa och andra krav på buffertmaterialet diskuteras i såväl  
 FUD-program 
  98 
 54 
  
 SOU 2002:63 
  
 Franklin 
  
 som i  
 FUD-program 
  2001. Bland de ytterligare kravparametrar som diskuteras är gasgenomsläpplighet, svälltryck, deformerbar- het, värmeledningsegenskaper och kemisk stabilitet. 
  
 7.2 
  
 Svällbarhet 
  
 De lermineral som används mest i tekniska sammanhang är kaolinit, smektit, montmorillonit (av  
 smektit-typ), 
  vermikulit, illit och klorit (se faktaruta). 
 Exempel på lermineral 
 Termen kaolinit står för en rad olika lermineral som inne- håller 1:1 skikt det vill säga ett tetraedriskt silikatskikt och ett oktaedriskt aluminiumoxidskikt. Dessa lermineral har mycket stor industriell användning som komponent i färger, papper, plaster, gummi etc. 
  
 Montmorilloniter  
 består av enheter som innehåller två teraedriska silikatskikt och ett oktaedriskt aluminiumskikt det vill säga mineral av typ 2:1. En del kisel i de tetraedriska skikten är utbytta mot aluminium vilket ger hela strukturen en negativ nettoladdning, som kompenseras av katjoner mellan skikten. Om dessa joner utgörs av Na 
 +  
 eller Ca 
 2+  
 är de möjliga att laka ut och vattenmolekyler kan tränga in mellan lerskikten och orsaka svällning. Kaliumjoner som finns mellan skikten är däremot mycket svåra att laka ut och ger då leran  
 icke-svällande 
  egenskaper som till exempel i  
 illit. 
  
 Kloriter  
 påminner också om montmorilloniter det vill säga är 2:1 mineral, men har en något annorlunda strukturell upp- byggnad. 
 Om katjonerna mellan skikten utgörs av Mg 
 2+  
 (magne- siumjoner) kan dessa lakas ut och ger en svällande lera, som kallas  
 vermikulit. 
  
 55 
  
 Franklin 
  
 SOU 2002:63 
  
 Den kanske mest uppenbara egenskapen hos leror är deras volymförändring vid tillsats av vatten eller andra polära lösnings- medel. Av de ovan nämnda lermineralen räknas smektit och vermikulit som svällande och de övriga som  
 icke-svällande. 
  Sväll- barheten är starkt kopplad till katjonbyteskapaciteten (CEC) samt täthet och fördelning av ytladdningar. En annan viktig faktor är typen av katjoner som finns mellan skikten. 
 När det gäller de svällande lermineralen finns både en yttre och en inre yta beroende på att ytorna mellan skikten kan tas i anspråk. Detta blir tydligt vid en jämförelse mellan exempelvis montmorillonit (av  
 smektit-typ) 
  och de icke svällande lermine- ralen. Den specifika ytan mätt i m 
 2  
 per gram är till exempel 600 800 för montmorillonit av  
 smektit-typ 
  men mindre än 100 för illit. Utbyteskapaciteten för katjoner mätt i milliekvivalenter per 100 gram står i relation till den specifika ytan. Den är 80 150 för montmorillonit och 10 40 för illit. Det är därför av många skäl viktigt att använda svällande lermineral i bufferten. 
 På sidan 96 i  
 FUD-program 
  2001 antyds att SKB planerar studier av alternativa buffertmineral. 
 Även om det inte är realistiskt att studera alternativa material i samma omfattning som  
 MX-80 
  är det mycket värdefullt att bättre beskriva betydelsen av olika parametrar och därigenom åstadkomma en grundläggande kravspecifikation för buffert- materialet. 
 Slutsatser 
 KASAM ser positivt på SKB:s planer att genomföra studier av alternativa buffertmineral för att få en referens till bentonit med hög halt av montmorillonit. 
 56 
  
 SOU 2002:63 
  
 Franklin 
  
 7.3 
  
 Kemisk stabilitet 
  
 Den kemiska stabiliteten under de förhållanden som förväntas i förvaret är en mycket viktig faktor när det gäller att bedöma den långsiktiga utvecklingen. 
 På sidan 100 i  
 FUD-program 
  2001 finns ett kort avsnitt om föroreningshalter. Osäkerheterna i föroreningshalter förväntas vara små och utan betydelse för buffertens funktion. 
  
 I KASAM:s rapport  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2001  
 finns en redogörelse för hur typiska föroreningar i bentonit kan förväntas reagera i förvaret (kapitel 5). En kombination av små mängder av pyrit (FeS 
  
 2 
  
 ) och kalcit (CaCO 
  
 3 
  
 ), som är vanligt förekommande, kan ha en i stort sett gynnsam inverkan genom att reducera syrgas och buffra  
  
 pH-värdet 
  
  i bentoniten. 
  
 Det finns därigenom anledning att inte bara fastställa allmänna gränsvärden för föroreningar utan att också undersöka hur kom- binationer av föroreningar kan påverka den långsiktiga stabilite- ten både positivt och negativt. 
 Omvandlingen från natriumbentonit till kalciumbentonit får närmast betraktas som oundviklig i kontakt med grundvattnet och det är därigenom angeläget att kalciumbentonitens egen- skaper med avseende på viktiga kvalitetsparametrar också är väl kända och förutsägbara. 
 Omvandlingen av montmorillonit till illit (se faktaruta i av- snitt 7.2), den så kallade illitiseringen är ytterligare ett hot mot den långsiktiga stabiliteten. De reaktioner som påverkar illitise- ringen har studerats ingående. De huvudfaktorer som kontrolle- rar processen är temperaturen och tillgången på kaliumjoner. Andra viktiga faktorer är tid, vatteninnehåll, flöde och tryck. 
 Illitisering kan ske vid temperaturer över 80ºC och meka- nismer som innebär omvandling av skikt efter skikt i fast fas och/eller upplösning/återutfällning av  
 kisel-aluminiumför- 
  eningar har diskuterats. Den senare mekanismen kan också orsaka så kallad cementering i buffertmaterialet. Omfattningen av denna process liksom sammansättningen av de återutfällda  
 kisel-aluminiumföreningarna 
  kommer att vara mycket beroende 
 57 
  
 Franklin 
  
 SOU 2002:63 
  
 av om det föreligger sura eller basiska förhållanden i bentoniten. Dessutom kommer, åtminstone under de första hundra åren, en avsevärd termisk gradient att existera i bufferten vilket påverkar dessa reaktioner. 
 Det vore därför mycket värdefullt om SKB i samband med sina studier av andra sammansättningar av buffertmaterialet också undersökte hur en begränsad illitisering respektive cemen- tering påverkar för bufferten viktiga parametrar. 
 Aluminium liksom järn fälls ut som mycket svårlösliga oxider eller oxidhydroxider vid neutrala  
 pH-värden 
  medan andra katjoner och kiselsyra, Si(OH) 
 4 
 , är ganska lättlösliga. Dessa kan sedan transporteras ganska långt från vittringszonen. Kiselsyra, som har lägre löslighet vid högre temperaturer, kan dessutom fällas ut i den varmaste delen av bufferten, det vill säga nära kapselytan. Kvoten Si/Al kan därför sjunka från 2:1 som i mont- morillonit till närmare 1:1 som i kaolinit. 
 Det föreligger en osäkerhet kring frigörelse, transport och utfällning av löst kisel och andra ämnen i bufferten, vilket pekar på behov av fortsatta studier inom området. 
 Slutsatser 
 KASAM anser att det finns anledning att inte bara fastställa allmänna gränsvärden för föroreningar utan att också undersöka hur kombinationer av föroreningar kan påverka den långsiktiga stabiliteten i bufferten, både positivt och negativt. 
 Enligt KASAM:s bedömning vore det mycket värdefullt om SKB i samband med sina studier av andra sammansättningar av buffertmaterialet också undersökte hur en begränsad illitisering respektive cementering påverkar för bufferten viktiga para- metrar. KASAM understryker behovet av fortsatta studier kring frigörelse, transport och utfällning av löst kisel och andra ämnen i bufferten. 
 58 
  
 SOU 2002:63 
  
 Franklin 
  
 7.4 
  
 Sorptionsförmåga 
  
 Som konstateras på sidan 123 har KASAM vid granskningen av SR 97 ansett att kunskaperna om bentonitens adsorptionsegen- skaper inte har utnyttjats maximalt och att de sorptionsmodeller för radionuklider som används är relativt primitiva. 
 Slutsatser 
 Med hjälp av den kunskap som finns om huvudmineralens spe- cifika yta, katjonbyteskapacitet, typ och koncentration av till- gängliga ytplatser, temperatur- och jonstyrkevariationer anser KASAM att det bör vara möjligt att åstadkomma en mer sofisti- kerad sorptionsmodell, som inkluderar jonbyte, adsorption och ytutfällning av de viktigaste radionukliderna som funktion av ämnenas koncentration och porvattnets  
 pH-värde. 
  
 7.5 
  
 Den tidiga utvecklingen 
  
 Den initiala vattenmättnaden av bentoniten i förvaret kommer antagligen inte att bli jämnt fördelad genom hela buffertens volym. Enligt diskussionen på sidan 103 har beräkningar visat att kapselns mekaniska integritet inte påverkas av ojämn bevätning. Denna slutsats bygger dock på ett antal förutsättningar om förhöjd vattenkvot vid tillverkningen av bentonitblocken och att den yttre spalten fyllts med vatten. Till detta kommer det faktum att det uppstår en temperaturgradient i bufferten på grund av strålningsvärmen från bränslet. 
 Slutsatser 
 Kombinationen av bevätning och temperaturdifferenser i buffer- ten med påföljande värmetransporter som funktion av tid och vattenkvalitet är ett utmanande forskningsområde. KASAM 
 59 
  
 Franklin 
  
 SOU 2002:63 
  
 konstaterar med tillfredsställelse att SKB genomför en studie av dessa frågor. 
  
 7.6 
  
 Genomsläpplighet för gaser 
  
 På sidan 94 hänvisar SKB till försök, som indikerar att  
 MX-80 
  bentonit har en förmåga att, som det uttrycks, öppna sig och släppa ut stora mängder gas, som kan ha bildats vid korrosion av järninsatsen i en defekt kapsel. Därefter förutsätts att alla skador, som uppkommit genom denna process, åter skall läka och att buffertmaterialet skall återta sina ursprungliga kvaliteter. Hela detta förlopp är mycket förenklat beskrivet och det finns en rad parametrar, som har stor inverkan på förloppet som till exempel vattenmättnadsgrad och svälltryck. Gasers löslighet i porvatten är dessutom beroende av gasens partialtryck och varierar även med temperatur och jonstyrka. 
 Slutsatser 
 Det finns kvarvarande osäkerheter, i fråga om förståelsen av gastransport i buffertmaterialet och sambandet mellan gasflöde och svälltryck. KASAM anser därför att det är bra att SKB prioriterar detta område och att det krävs både experiment och modellutveckling för att reda ut processen. 
  
 7.7 
  
 Erosion 
  
 Det finns ett antal kortsiktiga reaktioner som i sin tur påverkar de långsiktiga förloppen. Dit hör vattenmättnaden vid olika jon- styrkor och sammansättning på grundvattnet. 
 I allmänhet gäller att en hög koncentration av katjoner med hög laddning leder till flockning av lermineralpartiklar, vilket påverkar svällningen negativt och ökar den hydrauliska konduk- 
 60 
  
 SOU 2002:63 
  
 Franklin 
  
 tiviteten. Sura förhållanden tenderar att orsaka flockning medan basiska förhållanden i allmänhet leder till dispergering. 
 Slutsatser 
 KASAM ser positivt på den ytterligare forskning om bentonit- erosion som beskrivs i  
 FUD-program 
  2001. 
 61 
 8 Återfyllning 
  
 8.1 
  
 Bakgrund 
  
 Deponeringstunnlar, transporttunnlar, schakt och ramper från markytan samt borrhål måste återfyllas, allra senast när en eventuell övervakningsperiod efter deponeringen avslutats. SKB redovisar sina krav på återfyllningen av tunnlarna på förvarsnivå. Kraven gäller i tillämpliga delar även för öppningarna mot markytan. 
 Kraven på återfyllningen är att 
  
 den skall ha en täthet som minimerar buffertens expansion uppåt, 
  
 den skall ha en hydraulisk konduktivitet som är jämförbar med det omgivande bergets, 
  
 den skall uppnå ett svälltryck mot taket, som kan motstå blockutfall, och skall bibehålla en svällförmåga, som kan täta eventuella effekter av kanalbildning och kryprörelser, samt 
  
 den inte får ha negativ påverkan på barriärerna i förvaret. 
  
 KASAM har sedan länge uppmärksammat återfyllningen av deponeringstunnlarna som ett problem för slutförvaringen. I yttrandet över  
 FUD-program 
  95 pekade KASAM på svårig- heterna att återfylla tunnlarna med en blandning av bentonit och ballast (bergkross). KASAM återkom till frågan i yttrandet över  
 FUD-program 
  98, där KASAM pekade på återfyllningens stora betydelse för förvarets funktion och svårigheten att kontrollera kvaliteten på återfyllningen i efterhand, om den består av en blandning av krossat berg och bentonit. 
 63 
  
 Återfyllning 
  
 SOU 2002:63 
  
 8.2 
  
 Återfyllningens sammansättning 
  
 För att tillgodose de uppställda kraven avser SKB att återfylla med en blandning av bergkross och bentonit. Blandnings- förhållandet bestäms av grundvattnets salthalt och förutses ligga mellan 85/15 % och 70/30 %. 
 Bufferten är enligt KASAM:s bedömning en för säkerheten viktigare barriär än återfyllningen. Buffertens barriärfunktion är avhängig dess täthet. Så länge den initiala tätheten består utgör bufferten ett mycket värdefullt skydd för kopparkapseln mot föroreningar och mikrober i grundvattnet och ett betydande hinder mot transport av radionuklider från kapseln till det om- givande berget. En förutsättning för detta är att buffertens utsvällning begränsas i tillräcklig grad. 
 Kravet på att den hydrauliska konduktiviteten skall vara jäm- förbar med bergets motiveras med att deponeringstunnlarna annars kan utgöra konduktiva vägar som påverkar vattenomsätt- ningen i förvaret. Vattenomsättningen på femhundra meters djup bestäms främst av den tryckskillnad, gradient, som driver grundvattnet och av vattengenomsläppligheten (transmissivite- ten) i de sprickor som mynnar i tunnelsystemet. En återfyllning som är porösare än bergets spricksystem omfördelar grund- vattenflödet, men det behöver inte vara någon nackdel ur säker- hetssynpunkt om radionuklider, som frigörs från bufferten, till största delen transporteras in i återfyllningen. Där fördelas de i en större vattenvolym och exponeras för en större sorptionsyta än om de transporteras i en bergspricka. En porös återfyllning kan också ha fördelar vad gäller mättandet av bufferten med grundvatten under initialskedet efter förslutningen. 
 SKB döljer inte de svårigheter som en inblandning med bentonit i bergkrossen för med sig. SKB kommer sålunda att undersöka om bentoniten kan bilda kolloidala partiklar i för- varsmiljön. 
 SKB har på sitt program även studier av möjligheten att an- vända andra naturliga leror som återfyllningsmaterial och kom- 
 64 
  
 SOU 2002:63 
  
 Återfyllning 
  
 mer att fortsätta sin inventering av alternativa återfyllnings- material. 
 Slutsatser 
 KASAM anser att om de olika kraven på återfyllningen visar sig svåra att förena bör dess funktion att begränsa utsvällningen av bufferten prioriteras. 
 SKB bör enligt KASAM:s uppfattning göra funktionsanalyser av systemet  
  
 buffert–återfyllning–geosfär 
  
 för att belysa fördelar och nackdelar med olika typer av återfyllning, inklusive enbart naturliga leror, blandningar av bergkross och lera samt enbart bergkross med en sådan storleksfördelning som ger maximal motståndskraft mot sammanpressning på grund av bentonit- buffertens expansion. 
 Analysen skall naturligtvis omfatta, så långt detta är möjligt, utvecklingen på lång sikt av de tre typerna av återfyllning i grundvattenmiljöer med olika salthalter. 
 De utrymmen som skall återfyllas – deponeringstunnlar, transporttunnlar samt schakt och ramper till markytan – kan behöva fyllas med material med olika egenskaper. 
  
 8.3 
  
 Vittring 
  
 Det framgår inte av  
 FUD-program 
  2001 om SKB kommer att uppmärksamma frågor om vittring av bergkross i återfyllnads- materialet. Enligt KASAM:s bedömning bör detta ske. 
 Det framgår inte heller av programmet om det finns några krav på storleksfördelningen hos partiklarna i bergkrosset. Hur bra det går att blanda och packa bergkrosspartiklar och bentonit beror på hur stora bergkrosspartiklarna är. Bentonitpartiklar är mycket små, mindre än 0,002 mm, i varje fall efter dispergering, medan bergkrosspartiklarna torde vara av varierande storlek i skalan mm till dm. 
 65 
  
 Återfyllning 
  
 SOU 2002:63 
  
 Upplösningshastigheterna (vittringen) för olika material som ingår i bergkross är väldigt varierande och dessutom beroende av partikelstorleken. Det blir förmodligen nödvändigt att sikta bort de största och minsta partiklarna i bergkrosset för att dels åstad- komma en tillräckligt tät blandning men också för att undvika en alltför snabb upplösning. 
 Kaliumfältspater, som kan generera kaliumjoner vid vittring, bör undvikas eftersom det kan bidra till illitisering. Vittrings- hastigheten ökar vid låga  
 pH-värden 
  och med ökande tempe- ratur. Höga salthalter i vattnet kan också bidra till frigöring av kaliumjoner genom jonbyte. 
 Slutsatser 
 SKB bör sätta en begränsning för hur mycket kalium bergkrosset får innehålla för att få användas i återfyllningen. 
  
 8.4 
  
 Sorptionsegenskaper 
  
 Återfyllningen kan bli en dominerande transportväg för radio- nuklider från bufferten till berggrunden, vilket som framhållits inte behöver vara någon nackdel. SKB har hittills beräknat sorptionskoefficienter för radionuklider i återfyllningen genom sammanvägning av fördelningskoefficienter för bentonit och berg i proportion till deras andelar i återfyllningen. Bergkross från de platser, som nu kommer att undersökas, bör kunna an- vändas för experimentell bestämning under representativa för- hållanden av sorption och indiffusion i återfyllningsmaterialet vid olika salthalter i grundvattnet och för utveckling av modeller för extrapolering i tiden. 
 66 
 9 Geosfär 
  
 9.1 
  
 Bakgrund 
  
 Vid geologisk förvaring av använt kärnbränsle utgör berg- grunden den yttersta barriären mot biosfären. Mekanisk stabi- litet i berget samt kontroll över sprickor och grundvatten- förhållanden är viktiga faktorer vid anläggandet av ett djupförvar. 
  
 9.2 
  
 Allmänt 
  
 Geosfärskapitlet (kapitel 8) i  
 FUD-program 
  2001 tar inte upp platsspecifika tidsplaner för byggandet av ett djupförvar, men SKB har pekat på att stora resurser och kompetens kommer att tas i anspråk i samband med platsundersökningarna. Dessa utgår från  
 KBS-3-metoden 
  som planeringsförutsättning. 
 SKB har bemödat sig om att försöka täcka alla frågeställningar, som på något sätt kan tänkas vara kopplade till ett djupförvar. Detta är bra, men samtidigt måste en prioritering av frågeställ- ningarna göras. Ett djupförvar enligt  
 KBS-3-metoden 
  kommer att bestå av flera barriärer (kapsel, buffert, återfyllning och berg- grund). Det kommer, med de av SKB föreslagna platsundersök- ningsområdena, att vara beläget på cirka 500 meters djup i en kristallin berggrund tillhörande den Baltiska skölden. 
 Den geoinformation som kommer att samlas in i samband med platsundersökningarna kommer att bli avgörande för djup- förvarets framtida funktion. SKB pekar på att en metodisk hantering av all denna information kommer att bli viktig. För att 
 67 
  
 Geosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 prognostisera en framtida utveckling i 100 000 år för den kris- tallina berggrunden är kunskapen om den Baltiska skölden och dess geologiska historia helt avgörande. 
 Tektoniken (se faktaruta) och i synnerhet spricktektoniken är för ett djupförvar i kristallin berggrund oerhört viktig. Eftersom sprickor inte kan dateras i sig, bör man i stället studera sprick- bildning i bergarter av olika åldrar. En analys av när, var och hur de sprickor, som vi nu ser i berggrunden, bildades efterlyses och då inte enbart i ett platsundersökningsperspektiv. Även proces- sen reaktivering, det vill säga rörelser längs befintliga sprickor, måste studeras och förstås för att ett säkert djupförvar skall kunna skapas. 
 Tektonik 
 Tektonik innebär i detta sammanhang deformation av berg- grunden, på grund av rörelser i den. Sådan deformation kan vara antingen plastisk eller spröd. Vid  
 plastisk deformation  
 uppför sig berget som en trögflytande massa, varvid till exem- pel veckstrukturer eller förskiffring uppkommer. Vid  
 spröd deformation  
 är berget hårdare och då bildas till exempel sprickor eller sprickzoner. Vid deformation i berggrunden uppstår vanligtvis förkastningar. 
 Slutsatser 
 KASAM bedömer att den huvudsakliga inriktningen på fortsatta undersökningar av geosfären enligt  
 FUD-program 
  2001 är ända- målsenlig. 
 68 
  
 SOU 2002:63 
  
 Geosfär 
  
 9.3 
  
 Berggrundsgeologi 
  
 SKB:s målsättning har tidigare angivits vara att få geologisk bredd för platsvalet genom studier av olika typer av berggrund. 
 I yttrandet över  
 FUD-program 
  98 framförde KASAM kritik över att basiska, magmatiska bergarter avfärdats på ett alltför kortfattat sätt i  
 FUD-programmet. 
  I ett jämförande perspektiv ansåg KASAM att de basiska bergarterna inte borde avskrivas i detta skede. 
 I sitt yttrande över  
 FUD-K 
  –  
 Samlad redovisning av metod, platsval och program inför platsundersökningsskedet,  
 som är en komplettering av  
 FUD-program 
  98 från SKB – i juni 2001 anförde KASAM att SKB, parallellt med att platsundersökningar påbörjas på föreslagna platser, borde överväga om det finns förutsättningar att identifiera ett område som skulle representera andra geologiska förhållanden än de tre föreslagna områdena i Oskarshamns, Östhammars och Tierps kommuner efter det att gnejsområdet Fjällveden fallit bort på grund av kommunens nej. KASAM angav att motiven för att undersöka ett sådant område är så starka, att sökandet inte bör begränsas till de kommuner där förstudier har utförts. KASAM refererade till geologiska data från den tidigare typområdesundersökningen vid Gideå (Montgomery), som domineras av gnejsbergarter av sedimentärt ursprung, så kallade sedimentgnejser, med låg vattengenom- släpplighet i bergmassan på aktuella djup och grundvatten med låga salthalter, vilket bedömdes som gynnsamma förhållanden för ett slutförvar. 
 I  
 FUD-program 
  2001 utgår SKB från de tre tidigare föreslagna områdena för platsundersökningar Oskarshamns, Östhammars och Tierps kommuner. Områdena betecknas  
 Simpevarp  
 (Simpe- varpsområdet betecknar här Simpevarpshalvön och stora om- råden väster därom),  
 Forsmark  
 och  
 Tierp norra. 
  
 Efter beslut i de berörda kommunerna kvarstår dock endast två av dessa lokaliseringsalternativ, nämligen  
 Forsmark  
 och  
 Simpevarp,  
 för fortsatta platsundersökningar. Alternativet  
 Tierp norra  
 (med lokaliseringsalternativ  
 Tierp norra/Skutskär)  
 i Tierps 
 69 
  
 Geosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 kommun har fallit bort efter beslut i kommunfullmäktige i april 2002. 
 Detta innebär att SKB kommer att fördjupa de geologiska kunskaperna med avseende på två granitalternativ: Granit i  
 Simpevarp  
 samt gnejsgranit (i form av en tektonisk lins) i 
 Forsmark. 
 Detta bör dock inte utesluta möjligheten att göra en prin- cipiell jämförelse mellan bergartens egenskaper på dessa båda platser och egenskaperna hos andra bergarter (till exempel basiter, sedimentgnejser och gråvackor), som i viss omfattning har studerats vid tidigare typområdesundersökningar. En sådan jämförelse bör ingå i beslutsunderlaget för ett framtida val av plats enligt kraven i 2 kapitlet 4 § miljöbalken (se faktaruta). 
 Krav enligt 2 kap. miljöbalken 
 Enligt 2 kap. 3 § miljöbalken (1998:808) ska bästa möjliga teknik användas vid yrkesmässig verksamhet. I samma kapitel 4 § krävs val av lämplig plats, som ska väljas så att ändamålet kan uppnås med minsta intrång och olägenhet för människors hälsa och miljön. 
 Slutsatser 
 KASAM anser att bergets egenskaper, enligt resultat från plats- undersökningarna, bör redovisas mot bakgrund av egenskaperna hos andra bergarter. Utvecklandet av de av SKB angivna beskri- vande bergmekaniska modeller för potentiella förvarsplatser bör enligt KASAM kompletteras med möjligheter att göra jäm- förande bedömningar av bergarter med olika egenskaper (såväl berggrundskemiska som hydrogeologiska). 
 70 
  
 SOU 2002:63 
  
 Geosfär 
  
 9.4 
  
 Översikt av processer 
  
 SKB konstaterar att 
 den mekaniska utvecklingen bestäms av hur geosfären svarar på de olika mekaniska laster den utsätts för. Lasterna kan utgöras av den termiska expansion som uppvärmningen av förvaret leder till, trycket från svällande buffert och återfyllning, effekter av jordskalv och den storskaliga tektoniska utvecklingen. Förändringarna i geosfären kan förekomma i form av sprickbildning, reaktivering (plötsliga rörelser i befintliga sprickor) eller bergkryp (långsamma omlagringar i berget, se faktaruta). Dessutom förekommer rörelser i intakt berg det vill säga kompression eller expansion av i övrigt in- takta bergblock, samt erosion, det vill säga vittring av ytberget, framförallt i samband med istider. 
 Bergkryp 
 Bergkryp innebär att en del av berget belastas med en till- räckligt hög last som inte överskrider bergets hållfasthet. Om denna last verkar över en lång tid kommer  
 icke-elastiska 
  deformationer att uppkomma som i vissa fall kan leda till brott. 
 Enligt KASAM:s bedömning är beskrivningen i  
 FUD-program 
  2001 av de mekaniska lasterna bra. För att beskrivningen av de mekaniska lasterna ska bli komplett borde man även kommen- tera att det uppstår en spänningsomlagring som ett resultat av att man avlägsnar berget i samband med byggandet av förvaret. Detta gör att spänningarna i vissa delar av berget ökar medan de i andra delar minskar. En ökning innebär en ökad risk för att spänningsnivån skall bli kritisk, det vill säga bli högre än den spänning som berget kan bära. En minskning kan innebära att dragspänningar uppstår som gör att naturliga sprickor som korsar öppningen, kan öppnas. – Förändringar orsakade av nya istider nämns inte heller. Ett islager på 2 3 km innebär en 
 71 
  
 Geosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 ökning av de naturliga spänningsnivåerna, samtidigt som grund- vattennivån förändras. 
 Om de rörelser som förekommer i de intakta bergblocken antas vara elastiska eller ej framgår inte av beskrivningen. En elastisk deformation av ett bergblock betyder att dess form förändras utan någon sprickbildning. Formförändringen ger där- emot upphov till en rörelse i de sprickor som omger bergblocket. Man får med detta betraktelsesätt maximala rörelser i de befint- liga sprickorna men bergblocket är skyddat. Om spänningsnivån är hög kan man dock inte bortse från möjligheten att icke- elastiska deformationer kan ske i bergblocken, det vill säga att nya sprickor bildas. 
 Slutsatser 
 KASAM har ingen invändning mot den översiktliga beskrivning av processer i geosfären som görs men förordar att SKB utveck- lar programbeskrivningen med hänsyn till de effekter som kan uppkomma på grund av bergspänningsomlagring vid uppförande av ett djupförvar. 
  
 9.5 
  
 Rörelser i intakt berg 
  
 I SR 97 definieras rörelse i intakt berg huvudsakligen som elastiska rörelser utan synlig sprickbildning under måttliga laster. Inga frågor för ytterligare forskning identifierades för denna process i SR 97 eller  
 FUD-program 
  98 eller dess granskning. 
 Som nyvunnen kunskap sedan  
 FUD-program 
  98 och SR 97 nämns en serie tester på bergartsprover från  
 Äspö-laboratoriet, 
  vilka givit ytterligare parametervärden på elasticitetsegenskaper- na. 
 I planerade forskningsprogram skall metoder för att utveckla beskrivande bergmekaniska modeller för potentiella förvars- platser tas fram inför platsundersökningarna. Behovet av insatser 
 72 
  
 SOU 2002:63 
  
 Geosfär 
  
 för att beskriva och förstå rörelser i intakt berg kommer att analyseras inom programmet för metodutvecklingen. 
 Slutsatser 
 Med hänsyn till kvarvarande osäkerheter om bergets elasticitet, anser KASAM att SKB:s programförslag är väl motiverat. 
  
 9.6 
  
 Termisk rörelse 
  
 I SR 97 avses med termisk rörelse den grundläggande termo- mekaniska processen volymutvidgning vid temperaturökning. Inga frågor för ytterligare forskning identifierades vare sig i SR 97 eller  
 FUD-program 
  98 eller granskningen av dessa. SKB anger dock att termiska processer genererar spänningar som kan ge upphov till reaktivering och sprickbildning. I SR 97 be- handlades därför effekterna av termisk rörelse under process- rubrikerna Reaktivering – rörelse längs befintliga sprickor samt Sprickbildning. 
 Slutsatser 
 Med hänsyn till kvarvarande osäkerheter om förståelsen av ter- misk rörelse, anser KASAM att SKB:s programförslag är väl motiverat. 
  
 9.7 
  
 Tidsberoende deformationer 
  
 I SR 97 avses med tidsberoende deformationer både de defor- mationer som beror av förändrade belastningsförhållanden på grund av till exempel tektoniska rörelser och de som beror av bergets inneboende tidsberoende deformationsegenskaper. 
 73 
  
 Geosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 Den första typen av tidsberoende deformationer uppskattas i SR 97 genom att använda tektoniskt betingade genomsnittliga töjningshastigheter i den Baltiska skölden och genom att om- sätta dessa hastigheter till spänningstillväxt. Vidare sägs att den konceptuella förståelsen för kryprörelser i berg är dålig, vilket innebär att effekterna inte kan kvantifieras eller beskrivas i detalj. 
 Enligt KASAM:s bedömning är det en brist att endast de tektoniska krafterna kommenteras som exempel på förändrad belastning. En istillväxt på markytan med upp till 3 km tjocklek ger upphov till en betydande påverkan på belastningen. 
 I det föreslagna forskningsprogrammet kommer effekterna av krypbetingad konvergens av deponeringstunnlar att gränssättas med hjälp av beräkningar för att bland annat klargöra hur åter- fyllnadsmaterialets egenskaper påverkar konvergensen. Vidare skall eventuellt ett forskningsprogram startas som behandlar krypning i sprickor. De kryprörelser som sker i det intakta berget anses försumbara. 
 Slutsatser 
 Enligt KASAM:s bedömning är SKB:s antaganden och projekt rimliga för att öka kunskaperna i fråga om kunskapsområdet  
 tidsberoende deformationer,  
 där det fortfarande finns kunskaps- luckor. 
  
 9.8 
  
 Sprickbildning 
  
 SKB framhåller i SR 97 att förståelsen för hur sprickbildnings- processer skall hanteras beräkningsmässigt är bristfällig. Det finns utvecklade teoretiska modeller för sprickbildning och sprickpropagering (spricktillväxt), men ingen bra kunskap om hur man på ett ändamålsenligt sätt kan omsätta dessa till an- vändbara beräkningsmodeller. Däremot finns erfarenhetsbase- rade hållfasthetskriterier. 
 74 
  
 SOU 2002:63 
  
 Geosfär 
  
 Slutsatsen i SR 97 är att förändringar i kapselhålens geometri och risken för skador på kapseln på grund av sprickbildning har liten betydelse i jämförelse med effekterna av reaktiverings- processen. Områdena kring kapselhålen som är nära brottillstånd är små enligt de brottkriterier som tillämpats. Vidare sägs att myndigheterna anser att omfattningen av den testning av berg- prover som gjorts för att bestämma hållfasthets- och deforma- tionsegenskaper är för liten. 
 Nyvunnen kunskap sedan  
 FUD-program 
  98 och SR 97 är fler data för två brottkriterier. 
 I planerade forskningsprogram skall metoder för att utveckla beskrivande bergmekaniska modeller för potentiella förvars- platser tas fram inför platsundersökningarna. Behovet av even- tuella insatser för att beskriva och förstå sprickbildningspro- cessen kommer att analyseras inom programmet för metod- utvecklingen. 
 Vidare pågår ett arbete med att formulera sprickutbrednings- kriterier för simulering av spröda uppsprickningsförlopp. Ett annat projekt behandlar återfyllningens/buffertens roll för att begränsa uppkomst och utveckling av progressiva spröda brott i bland annat tunnelväggar. 
 Slutsatser 
 Enligt KASAM:s bedömning bör  
 FUD-program 
  2001 bidra till nödvändig ökad förståelse av sprickbildningsprocesser. 
  
 9.9 
  
 Reaktivering – rörelse längs befintliga sprickor 
  
 Berggrunden skall svara för mekanisk stabilitet samt hindra radioaktivt material från förvaret att nå biosfären. Det farliga materialet kan ta sig fram längs bergartens/bergarternas sprick- system. En sprickfri berggrund, som är bra av detta skäl, existe- rar emellertid inte. Sprickorna utgör även en mekanisk svaghet i 
 75 
  
 Geosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 berget och nya påkänningar tas normalt upp i de befintliga sprickorna. 
 Naturliga bergspänningar och spricksystem på förvarsplatsen samt förändringar som sker vid byggandet fordrar fortsatt uppmärksamhet. En viktig fråga är hur förvaret skall byggas i förhållande till befintliga spricksystem. 
 SKB anger att 
 detta förutsätter att inga deponeringshål skärs av sprickor av flera hundra meters utsträckning och att det kapselskadekriterium (10 cm skjuvning) som hittills gällt håller också framgent. 
 Av detta kan man få uppfattningen att en skjuvning på 10 cm kräver flera hundra meter långa sprickor. Kopplingen mellan en sprickas längd och den möjliga skjuvrörelsen finns, men det förhållande mellan spricklängd och skjuvrörelse som SKB anger behöver bekräftas av observationer efter jordskalv samt fault slips (blockutfall) i underjordsgruvor. 
 I planerade forskningsprogram skall metoder för att utveckla beskrivande bergmekaniska modeller för potentiella förvars- platser tas fram inför platsundersökningarna. Behovet av insatser för att beskriva och förstå reaktivering kommer att analyseras inom programmet för metodutvecklingen. 
 Slutsatser 
 KASAM anser att beskrivningen av behovet av respektavstånd mellan ett förvar och sprickor av olika utsträckning bör för- tydligas samt att argumenten för dessa avstånd bör vara väl underbyggda av publicerade forskningsresultat och empirisk erfarenhet. 
 76 
  
 SOU 2002:63 
  
 Geosfär 
  
 9.10 
  
 Jordskalv och klimatutveckling 
  
 Frågor i samband med modellering av jordskalv och klimat- utveckling har belysts och kommer att belysas ytterligare av SKB. För förvarets säkerhet är det inte avgörande  
 när  
 ett jord- skalv eller en nedisning kommer att inträffa utan snarare  
 hur  
 förvaret kommer att påverkas av ett kraftigt skalv och  
 hur  
 det kommer att reagera då en inlandsis breder ut sig och trycker ner berggrunden. Sedda ur ett historiskt geologiskt perspektiv har jordskalv och landisar påverkat bergrunden vid åtskilliga till- fällen. Frågor om belastningens påverkan på ett kommande förvar och även frågeställningar om hur grundvattnet har syre- satts i samband med tidigare landisar bör intensifieras. 
 I tektonikscenariot i SR 97 antas att sprickorna i förvarsberget är friktionsfria. Enligt riskanalysen av scenariet har detta an- tagande lett till en stor överskattning av risken för kapselbrott, eftersom det inte finns någon mothållande kraft vid skjuvningen. Å andra sidan visar erfarenheter från jordskalv att det är just friktionen som innebär att stora mängder töjningsenergi kan lagras i berget, och att denna energi frigörs abrupt i form av en skjuvrörelse när skjuvhållfastheten överskrids. Denna abrupta frigörelse av energi är orsaken till de skador som uppstår i omgivningen. 
 Frågan är om en upplagring av energi i en spricka, på grund av dess friktion, kan leda till skador på kapseln, som är lika stora eller större än de som uppkommer vid avsaknad av friktion. 
 Antagandet om friktionsfria sprickor och effekterna därav bör vara baserade på publicerade forskningsresultat. 
 SR 97 och granskningen visar att behovet av ytterligare forsk- ning, som behandlar de rent mekaniska aspekterna på reakti- veringsprocessen (både primära rörelser i den seismiskt aktiva zonen och sekundära rörelser i förvarsbergets spricksystem), främst berör tektonikscenariot. 
 SKB har i  
 FUD-program 
  2001 identifierat tre prioriterade forskningsområden: 1) Prediktion av framtida skalvfrekvenser. 2) Mekanismer bakom skalv. 3) Effekter av skalv. 
 77 
  
 Geosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 Inom området  
 effekter av skalv  
 har en pilotstudie påbörjats för att beräkna deformationer hos förvarsbergets sprickor med hjälp av dynamiska numeriska modeller. Målsättningen är att ta fram samband mellan avstånd från skalvet, skalvets magnitud och maximal skjuvdeformation hos en given spricka. Ett program för att sammanställa information om dokumenterad inverkan av skalv på underjordsanläggningar skall ske i samarbete med SKB:s internationella systerorganisationer. 
 Slutsatser 
 KASAM bedömer att SKB:s planer för fortsatt forskning om jordskalv och klimatutveckling är motiverade och viktiga efter- som det fortfarande återstår osäkerheter i dessa frågor. 
  
 9.11 
  
 Injektering 
  
 En sprickrik berggrund injekteras normalt med fincement i traditionellt bergarbete och denna metod är och har varit fram- gångsrik. Man försöker således täta sprickorna med injekterings- medel som baseras på kalk. Nya rön från injektering med kiselpartiklar av kolloidal storlek (partiklar som är mindre än en tusendels millimeter) antyder att kisel kan användas som tät- ningsmedel. Kiselsyra, som ingår i de flesta bergarter, skulle kunna ge vissa fördelar jämfört med kalk eftersom den inte påverkar grundvattnets kemi lika mycket som kalk. Dess egen- skaper kan betyda att man eventuellt kan vinna vissa fördelar från långtidskorrosionssynpunkt. 
 78 
  
 SOU 2002:63 
  
 Geosfär 
  
 Slutsatser 
 KASAM anser att SKB bör studera olika metoder för injektering i sprickor med syfte att åstadkomma en bestående begränsning av vattengenomsläppligheten i det berg som kommer att omge djupförvaret utan att den kemiska miljön i förvaret påverkas negativt. 
  
 9.12 
  
 Garcia 
  
 Bergets naturliga heterogenitet har tidigare konstaterats medföra de största osäkerheterna kring förståelsen och modelleringen av grundvattenströmning. Trots detta finns det inget program för att utveckla metodik för klassning av bergets heterogenitet vid de kommande platsundersökningarna. Därigenom kan det inte göras någon objektiv jämförelse mellan de tre platserna, inte heller ges det någon möjlighet att verifiera det statistiska an- greppssätt som måste utnyttjas för modelleringen. 
 Övergående (transienta) effekter av landhöjningen har ana- lyserats i hydrogeologimodelleringen inom projekt SAFE (säker- hetsanalysen av SFR år 2001). Däremot har inte relationen mellan landhöjningens intensitet i olika områden och sprickor- nas öppenhet och vattenavgivande förmåga utretts av SKB och något program för detta finns inte i  
 FUD-program 
  2001. I ett sådant program måste också andra parametrar än sprickor och landhöjningsintensitet beaktas – till exempel grundvattenbild- ning, jordlagrens typ och mäktighet samt topografi – då effekten av dylika parametrar kan tänkas dölja effekterna av landhöjning. 
 Projekt om inströmnings- och utströmningsområden samt kopplingen mellan ytnära och djupt grundvatten planeras – vilket hälsas med tillfredsställelse då dessa frågor hittills varit dåligt belysta av SKB. Metodik för undersökningar av grundvattnet i jordlagren anges dock inte. Det är av särskild vikt att kunna fastställa dels grundvattenbildningen från jordlagren till berg- 
 79 
  
 Geosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 grunden, dels grundvattenbildningens storlek inom olika delar av platsundersökningsområdena samt på olika djup inom dessa. 
 KASAM noterade i yttrandet över  
 FUD-program 
  98 att SKB fått mycket längre transporttider från 500 m djup vid nya beräkningar än vid tidigare numeriska modelleringar. SKB:s för- klaring att lokala förhållanden snarare än regionala styr flödet på dessa djup förefaller sannolik. Vidare noterades att modellerna överskattat spricköppningarna med en faktor två jämfört med senare uppmätta värden. KASAM framhöll särskilt behovet att studera den hydrauliska kontakten mellan jordlager och berggrund. 
 Frågor om transporttidens betydelse i jämförelse med andra hydrogeologiska och hydrokemiska förhållanden och i jäm- förelse med recipientens egenskaper är av särskild vikt. 
 Voss och Provost, U.S. Geological Survey, skriver i sin rapport  
  
 (Recharge-area 
  
  nuclear waste repository in southeastern Sweden: Demonstration of hydrologic siting concepts and tech- niques)  
 till SKI sista stycket i Conclusions: 
  
 Near-coastal 
  sites may be Bernard less desirable choices possible in the region (sydöstra Sverige) in terms of these hydrogeologic safety factors, because the coast is a discharge area for a  
 ground-water 
  flow system of some scale, either regional or local. This result is true irrespective of the pro- perties of the bedrock. 
 KASAM anser att  
 Voss-Provost-rapportens 
  mer schablonmäs- siga slutsatser, med utgångspunkter i amerikanska förhållanden, fordrar ett bemötande med utgångspunkt i de faktiska för- hållanden (till exempel orienteringen av vattenförande sprick- zoner respektive diabasgångar), som kan registreras i det regio- nala perspektivet vid de aktuella platsundersökningsområdena. 
 SR 97 och den kompletterande texten i kapitel 2 i FUD- program 2001 ger även stöd för bedömning av behovet av fortsatt forskning för att få ett förbättrat dataunderlag. Exem- pelvis har beräkningarna av maximal total årsdos, enligt figur 2 4 i  
 FUD-program 
  2001, resulterat i fördelningar av värden med 
 80 
  
 SOU 2002:63 
  
 Geosfär 
  
 stor spridning. Medelvärdena av  
 dos-fördelningarna 
  ligger dess- utom för Mora i närheten av SSI:s riskgräns. 
 Slutsatser 
 KASAM förordar att SKB anger ett program för att utveckla metodik för klassning av bergets heterogenitet vid de kommande platsundersökningarna. KASAM anser att förhållandet mellan landhöjningens intensitet i olika områden samt sprickornas öppenhet och därmed vattenförande förmåga bör utredas. KASAM anser även att grundvattenbildningens storlek på olika djup bör utredas samt att grundvattenströmningen i ett regionalt perspektiv bör modelleras med hänsyn till de faktiska för- hållandena. SKB bör vidare redovisa betydelsen av grundvattnets transporttid i jämförelse med andra hydrogeologiska och hydro- kemiska förhållanden och i jämförelse med recipientens egen- skaper. 
  
 9.13 
  
 Beslutsstödsmodeller för hantering av komplexa problem, till exempel geologiskt djupförvar av kärnkraftavfall 
  
 KASAM har behandlat frågor om modeller för beslutsstöd vid hantering av grundvattenproblem i avsnitt 4.10.6 i KASAM:s rapport  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2001  
 (SOU 2001:35, juni 2001). Nedanstående redovisning är delvis hämtad från denna rapport. 
 Resultat av till exempel grundvattenmodellering i olika skalor är endast ett av många underlag, som måste tas fram, värderas och vägas samman med resultat från såväl andra geovetenskapliga undersökningar, till exempel bergmekaniska och geokemiska, som tekniska utredningar. Dessa resultat måste också vägas samman med andra faktorer eller resultat från andra modeller i samband med beslutsfattandet. Det kan handla om ekonomiska 
 81 
  
 Geosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 värden, olika slags miljö- och kulturella värden. Det kan även röra sig om rena värdeomdömen. Det behöver inte finnas särskilt många faktorer, förrän ett problem blir mycket komplicerat och oöverskådligt. Ett stort antal olika system finns utvecklade för olika tillämpningar inom hydrologin. 
 Principen med ett  
 beslutsstödsystem  
 är att förse en besluts- fattare, som står inför ett komplext och ostrukturerat problem, med beslutsunderlag till exempel för att jämföra olika platser vid lokalisering av ett djupförvar eller, mera i detalj, olika lägen för deponeringshål. Tanken är att med datorns hjälp snabbt kunna sammanställa och gå igenom mycket stora mängder information. Därmed kan man få bättre underlag till förhoppningsvis lägre kostnad. Det är viktigt att understryka att ett beslutsstödsystem är tänkt att vara ett stöd till beslutsfattaren, och inte ett system som fattar besluten. För enklare, mindre komplexa frågor, finns så kallade  
 expertsystem.  
 Det bör påpekas att vid användande av ett beslutsstödsystem  
 kvarligger ansvaret hos beslutsfattaren. 
  
 Beslutsstödsystem kan vara utformade på en mängd olika sätt. Centrala delar i ett beslutsstödsystem är någon typ av databas, som innehåller informationen, samt en modell, som från data- basen hämtar data, som bearbetas till ett beslutsunderlag och som kan väga samman och värdera för- och nackdelar med olika alternativ. De naturvetenskapliga modellerna används till att beräkna eller förutsäga konsekvenser till följd av olika scenarier eller indata. Särskilt intressanta system för SKB i samband med platsval torde vara de typer av system, som kan hantera olika typer av information, det vill säga system som kan hantera såväl resultat från modellerna som rena värdeomdömen. Traditionell så kallad  
 kostnads-nytta-analys, 
  som tidigare har varit den metod som tillämpats av miljöekonomer, anses numera vara ett otill- räckligt verktyg för att bilda grund för beslutsfattande. Därför har istället olika varianter av så kallad  
 multipel-kriteria 
  besluts- stödsmodeller (Eng. Multiple Criteria Decision Aid, MCDA) utvecklats. I figuren nedan illustreras hur MCDA används i beslutsprocessen för hantering av problem relaterade till grund- vatten. 
 82 
  
 SOU 2002:63 
  
 Geosfär 
  
 Figur.  
 Exempel på användning av beslutsstöd med hjälp av multi- pel kriteriaanalys, NAIADE, för hantering av vattenresurs- problem (Enligt KASAM:s rapport  
 Kunskapsläget på kärn- avfallsområdet 2001,  
 SOU 2001:35) 
  
 Prediktiv 
  
 Legalt 
  
 simulering 
  
 regelverk 
  
 EIA/SEA 
  
 Institutionell 
  
 analys 
  
 MCDA med NAIADE 
  
 Intressegrupper 
  
 Beslutsfattare 
  
 Slutsatser 
 Enligt KASAM:s bedömning är det i hög grad angeläget att SKB tar vara på existerande kunskap inom beslutsstödsområdet, såväl nationellt som internationellt, samt utvecklar och prövar beslutsstödsmodeller inför platsvalet. 
 83 
 10 Biosfär 
  
 10.1 
  
 Bakgrund 
  
 Biosfären kan definieras som alla levande organismer i miljön, inklusive människan, samt den del av miljön med vilken män- niskan och de andra organismerna växelverkar. 
  
 10.2 
  
 Övergripande mål och internationell samverkan 
  
 Kapitel 9 i  
 FUD-program 
  2001 utgör en tydlig och systematisk redovisning av biosfärsfrågorna med utgångspunkt i tidigare granskningar. Tidigare framförda synpunkter bland annat från KASAM kommenteras till stor del. Underlagsrapporterna är aktuella och omfattande. 
 I  
 FUD-programmet 
  beskriver SKB det program man har tagit fram för platsundersökningar av biosfären. Av underlagsrap- porter framgår det hur inventeringsarbetet närmare skall genom- föras. Data från platsundersökningarna avses ligga till grund för en fördjupad förståelse för biosfärsprocesserna samt för att ut- veckla modeller för säkerhetsanalyser baserade på platsspecifika data. 
 I det fortsatta fördjupande arbetet kommer, enligt FUD- program 2001, en utökad publicering att ske i internationellt spridda tidskrifter. SKB förväntar sig att insamlingen och ana- lyserna av data kommer att skapa intresse hos svenska och internationella forskargrupper som arbetar med radioekologi och miljöproblem. 
 85 
  
 Biosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 De övergripande målen i  
 FUD-programmet 
  pekar enligt KASAM:s bedömning mot en hög ambitionsnivå. Enligt Mooney är det angeläget att de data som redovisas görs väl tillgängliga för nödvändig internationell granskning. 
 Det är endast ett fåtal länder som i likhet med Sverige direkt föreskriver att miljön skall skyddas mot skadlig verkan av ut- släpp av radioaktiva ämnen. Fortfarande är det allmänna syn- sättet att miljön ges ett tillfredsställande skydd om människan skyddas. 
 I  
 FUD-program 
  2001 ger SKB en inblick i det internationella arbete som pågår inom biosfärsområdet. 
 SKB deltar bland annat i  
 FASSET-projektet 
  (Framework for ASSessment of Environmental impacT) inom EU:s femte ramprogram. SSI leder detta projekt som väntas pågå till och med år 2003. Syftet med projektet är att ta fram ett regelverk och en metodik för säkerhetsanalyser, som kan förstås av besluts- fattare, men som också kan användas av de producenter som är ansvariga för en verksamhet och därmed för säkerhetsanalysen av verksamheten. Projektet kan få stor betydelse för insikt och kunskap om påverkan på miljön av utsläpp av radioaktiva ämnen. 
 Det står också tydligt i  
 FASSET-projektets 
  presentation av sina mål att man har för avsikt att förse kärnenergiindustrin med redskap för att på bästa sätt hjälpa till med att utnyttja kärn- energins fulla möjligheter. FASSET skulle därmed bli ett använd- bart redskap för kärnkraftsindustrins säkerhetsanalytiker att tillmötesgå de allt strängare bestämmelserna om miljöskydd (FASSET – Kontrakt No,  
 2000-11-22, 
  Rodriguez 1, Kap. 1.4.). 
 Det finns en styrka i ambitionen att, genom denna typ av samverkan, överbrygga gapet mellan verksamhetsutövare och myndigheter genom att anpassa metodik och regelverk så att de på bästa sätt kan begripas även av  
 icke-fackmän 
  men ändå vara ett tillräckligt underlag för experternas riskbedömningar. Svag- heten kan finnas i att man skapar ett dialogtillstånd där båda parter har intresse av att uppnå en jämvikt, som i första hand inte utgår från miljömålen utan snarare från kärnenergiindustrins intresse av kostnadseffektivitet. 
 86 
  
 SOU 2002:63 
  
 Biosfär 
  
 FASSET-projektet 
  använder flera av SKB:s ekosystemtyper (myrmark, sediment, brackvatten och marin miljö) som refe- rensekosystem. Det kan därför finnas anledning att vänta sig att SKB använder sig av resultaten från  
 FASSET-projektet 
  vid sina säkerhetsanalyser. 
 Slutsatser 
 KASAM stödjer biosfärsprogrammets övergripande mål att med en modern kunskapsbas beskriva de från radiologisk synpunkt viktigaste processerna i biosfären samt att ge ett tillräckligt vetenskapligt stöd för att bedöma miljökonsekvenser av kon- struktion och drift av ett slutförvar. KASAM noterar speciellt den i  
 FUD-programmet 
  uttalade ambitionen att befästa och fördjupa kunskaperna i pågående projekt med bland annat ut- ökad publicering i internationella tidskrifter. KASAM delar SKB:s uppfattning om att det är viktigt att förmedla bolagets kunskaper internationellt för att erhålla synpunkter och för att få nödvändig vetenskaplig granskning. 
  
 10.3 
  
 Ämnestransport med grundvatten 
  
 Spridningen av radionuklider till biosfär och människa sker i första hand via grundvattenflöden som passerar förvaret. För att sådan spridning skall kunna ske måste förvarets barriärsystem vara defekt, till exempel på grund av tillverkningsfel hos de kopparkapslar som innehåller bränslet, eller till följd av korro- sion i kapseln under lång tid eller genom andra skador på kapseln. Grundvattnet har kontakt med olika vattensystem som brunnar, myr- och våtmarker, insjöar, vattendrag samt kust- och havsvatten. Grundvattnet kan också kontaminera åkerjord med radionuklider via grundvattentransport till odlingszonen och via bevattning. Vid en konsekvensbedömning av ett läckage från ett djupförvar av använt kärnbränsle är det utspädningsvolymerna i 
 87 
  
 Biosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 biosfärens olika vattensystem som till stor del avgör vilka kon- sekvenser, i form av stråldoser till människor, djur och växter, ett utsläpp får. Ett annat sätt för radionuklider från ett djupförvar att nå människan är via sedimentering på havs- och sjöbottnar, vilka efter framtida landhöjningar kan komma att torrläggas och senare uppodlas för livsmedelsproduktion. 
 Med hänsyn till möjlig transport till biosfären kan det noteras att KASAM, i sitt yttrande över  
 FUD-program 
  98, konstaterade att förhållandena i övergångszonen mellan berggrund och jord- lager är ett försummat forskningsområde som behöver aktiveras på grund av dess betydelse för bland annat utströmningen av radionuklider som transporteras med grundvattnet. – Generellt kan man säga att en fördröjning i storleksordningen 100 till 1000 år av radionuklidtransporten kan förväntas i själva gräns- zonen innan en balans uppstår mellan inflöde av radionuklider från djupare grundvatten och utflöde av dessa ämnen via grund- vattnet till biosfären. 
  
 FUD-program 
  2001 hänvisar bland annat till  
 SAFE-projektet 
  (säkerhetsanalysen av SFR år 2001) i vilket man har studerat interaktioner i gränsskiktet mellan grundvatten i berg och ytliga- re grundvatten. SKB anger att man med bland annat fältstudier kommer att studera grundvattnets förmåga att följa vatten- förande lager i kvartära avlagringar (med möjlighet till utström- ning nära strandkanten). 
 KASAM ansåg vid granskningen av  
 FUD-program 
  98 även att risken för bildning av kolloider i samband med driften av djup- förvaret särskilt bör beaktas. KASAM konstaterade därvid att kolloidala partiklar, som normalt är sällsynta i djupa grund- vatten, kan bildas vid inträngning av luftsyre och därigenom föl- jande oxidation av till exempel tvåvärt järn samt att bentoniten skulle kunna frigöra kolloider i form av lerpartiklar. 
 SKB har noterat att en stor del av radionukliderna i miljön kommer att vara bundna till partiklar, humuskomplex och orga- nismer. 
 I  
 FUD-program 
  2001 anges utveckling av systemekologiska modeller för beskrivning av flödet av partiklar (som organiskt 
 88 
  
 SOU 2002:63 
  
 Biosfär 
  
 material) i ett kustområde. Modellstudierna kommer att kompletteras med fältdata från platsundersökningarna. 
 KASAM ansåg även, i den tidigare granskningen, att det är nödvändigt att undersöka och redovisa den omgivande bio- sfärens sammansättning och egenskaper för att bedöma ett tänkt förvars skyddsförmåga och möjligheter att uppfylla de krav som SSI hade ställt upp (i föreskrifterna SSI FS 1998:1 med bakgrund och kommentarer i SSI rapport 99:03). Mooney ansåg att be- tydelsen av dagens lokala biosfärsförhållanden och utström- ningsområden för platsvalet måste belysas. 
 Slutsatser 
 KASAM anser att en djupare förståelse för de hydrologiska sam- banden mellan ett djupförvar för använt kärnbränsle och olika ekosystem är i högsta grad önskvärd. Dessa kunskaper behövs för att man skall kunna göra en tillförlitlig bedömning av transportvägar och överföringshastigheter till biosfären i beräk- ningsmodellerna. I en sådan redovisning bör det finnas en be- dömning i fråga om till vilka områden som yt- eller grundvatten från förvaret kan transporteras. Redovisningen bör också inne- hålla en analys av radionuklidtransporten från berg till jord (från geosfär till biosfär). 
  
 10.4 
  
 Radionuklider och andra ämnen 
  
 Utsläpp av radioaktiva ämnen  
 kan drabba hela biosfären. I säkerhetsanalysen tas hänsyn till andra delar av biosfären än människan, nu bland annat i form av mer realistiska process- orienterade beskrivningar än tidigare. 
  
 KASAM förutsätter att den samlade miljökonsekvensbedöm- ningen, som skall göras enligt bestämmelserna i 6 kapitlet 5 § miljöbalken, även kommer att innehålla en värdering av riskerna för  
  
 kemisk-toxiska 
  
  effekter  
 av utläckande ämnen. 
 89 
  
 Biosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 SKB framhöll i  
 FUD-program 
  98 att man inte lyckats för- medla en realistisk beskrivning av vilka risker ett djupförvar för använt kärnbränsle skulle innebära för människor och miljö. 
 KASAM saknade i  
 FUD-program 
  98 en analys av orsakerna och förslag till vad SKB avser att göra för att åtgärda detta problem. KASAM noterade även att SKB:s insatser inom om- rådet biosfärsstudier dittills hade varit begränsade och betonade vikten av att biosfärsdelen redovisas tydligt, inte minst på grund av allmänhetens intresse för den. 
 KASAM konstaterar nu att  
 FUD-program 
  2001 är tydligare vad avser fortsatta undersökningar av biosfären. Behovet av tydlighet förtjänar dock att uppmärksammas i den fortsatta risk- kommunikationen med allmänheten 
 Slutsatser 
 KASAM konstaterar att biosfärsmodellerna bör tillämpas på omsättningen av såväl radionuklider som andra ämnen, som exempelvis genom sin kemiska toxicitet kan påverka miljön. KASAM konstaterar även att redovisningen av resultaten från biosfärsstudierna bör utformas med hänsyn till allmänhetens intresse av att förstå riskerna med ett djupförvar och att kunna jämföra dessa med andra risker i samhället. 
  
 10.5 
  
 Ekosystem 
  
 I det mycket långa tidsperspektiv, som det är fråga om för ett slutförvar av använt kärnbränsle, kommer det att ske stora förändringar på förvarsplatsen. Detta gäller bland annat jord- lagren, de hydrologiska förhållandena och biosfären. Enligt KASAM:s bedömning är de för studier föreslagna ekosystemen (skog, myrmark och sediment) väl motiverade med hänsyn till dessa förändringar samt möjliga ackumulationseffekter och för- höjda exponeringar. Behovet av att utveckla kunskaperna om 
 90 
  
 SOU 2002:63 
  
 Biosfär 
  
 andra ekosystem bör dock uppmärksammas i den fortsatta dis- kussionen. 
 Jordbruksekosystemet har sannolikt stor betydelse för över- föring av radionuklider till människan via födan. Upptag i skogs- produkter, till exempel (mykorrhizabildande) svampar och vilt, kan också ge stråldosbidrag via födan. Mossar och sediment till- hör de system där man har anledning att förvänta anrikning av radionuklider. 
 KASAM har vid tidigare granskning även pekat på vikten av att studera förändringar av biosfärsförhållandena med tiden samt att bättre beskriva vad som sker under de första åren efter en förslutning. 
 I  
 FUD-program 
  2001 beskriver SKB att man i  
 SAFE-pro- 
  jektet har utvecklat tidsberoende biosfärsmodeller samt gjort en första ansats att beskriva de första 1000 åren. 
 Slutsatser 
 KASAM bedömer att de i  
 FUD-program 
  2001 för studier föreslagna ekosystemen är viktiga från strålskyddssynpunkt. KASAM anser att kunskaperna om jordbruksmarken (inklusive mark för produktion av energigröda) som ekosystem bör för- djupas med särskild hänsyn till framtida uppodling av tidigare ackumulationsbottnar i vattendrag, sjöar och hav samt användan- de av myrmark som kan innehålla förhöjda halter av radio- nuklider. I den fortsatta redovisningen är det angeläget att rele- vanta huvudtyper av ekosystem tas med för att skapa största möjliga underlag för val av ekosystem för den vidare gransk- ningen. 
 91 
  
 Biosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 10.6 
  
 Modellering, övervakning, krav och kriterier 
  
 KASAM hänvisade i sitt yttrande över  
 FUD-program 
  98 till SSI, som i sin granskning av programmet konstaterade att över- vakningen (moniteringen) kring ett förslutet förvar fortfarande var en öppen fråga. SKB hade nämnt mycket lite om kontrollen av förvarets funktion. Mooney ansåg att detta är en viktig fråga när det gäller att ge saklig information till allmänheten samt att det är angeläget att myndigheterna formulerar krav inom detta område. 
 SSI har i föreskrifter (SSI FS 1998:1) angivit krav på hur hänsyn skall tas till strålningspåverkan på miljön. Hur SSI:s föreskrifter skall tillämpas har varit och är fortfarande inte helt klart. Diskussioner om tillämpningen av föreskrifterna har ägt rum mellan SSI och SKB. SKB har förstärkt utvecklingen av processbeskrivningar med mera för biosfärsrelaterade faktorer och kan därmed underlätta tillämpningen av föreskrifterna. 
 Vid analys av strålskyddsaspekterna på alternativa lösningar krävs olika typer av optimeringar. För närvarande pågår en dis- kussion om behovet av vissa justeringar av de internationella reglerna för strålskydd. En central fråga har blivit om man skall optimera strålskyddet av befolkningen som helhet (genom beräkningar av kollektivdos) eller med hjälp av dosen till en- skilda individer (individdos). Sättet att optimera kan få be- tydelse för lokaliseringen av ett slutförvar för det högaktiva långlivade avfall, som det använda kärnbränslet utgör. 
 Frågan om (dagens) biosfärsförhållanden som platsvalskrite- rier för ett slutförvar för långlivat avfall har varit föremål för diskussion mot bakgrund av biosfärens förändring i samband med variationer i klimat, landhöjning, etc. För mycket långa tider erbjuder geosfären mer stabila förhållanden än biosfären. Med hänsyn till ovanjordsanläggningar samt transporter och andra aktiviteter, som är kopplade till slutförvaret, är det dock viktigt att hänsyn tas till de nuvarande biosfärsförhållandena på platsen. Även för själva slutförvaret finns det en inledande tid då de nuvarande biosfärsförhållanden är av betydelse för bedöm- 
 92 
  
 SOU 2002:63 
  
 Biosfär 
  
 ningen av säkerheten och risken för miljöpåverkan i övrigt. SKB framhåller att man tar hänsyn till biosfären i platsvalet. Man har bland annat identifierat ett antal biosfärsrelaterade faktorer som kartläggs för aktuella platser. 
 När det gäller skyddet av andra organismer än människan pekade KASAM i granskningen av  
 FUD-program 
  98 på en stor svårighet för SKB, nämligen att det saknas allmänt accepterade strålskyddskriterier. Enligt KASAM räcker det inte med att uppskatta stråldos eller strålrisk utan man måste veta vad man vill skydda och hur. 
 KASAM ansåg att SKB måste analysera hur man kan uppfylla de angivna kraven på skydd av människan och andra organismer i praktiken och hur man behöver ändra sitt program för att få det underlag som behövs. KASAM noterade att det särskilt gäller skyddet av andra organismer. Nödvändigheten av att skydda människa och miljö samt av att utveckla metodik för att hantera riskbedömningar för biota och kravet på att inverkan av djup- förvaret på biologisk mångfald skall vara liten nämndes endast i allmänna ordalag. Mooney ansåg att man framförallt skulle be- höva utveckla  
 FUD-redovisningens 
  miljöskyddsdel ytterligare. För att visa att de krav som SSI har ställt upp uppfylls är det enligt KASAM viktigt att påpeka att miljön inte automatiskt kommer att skyddas som biprodukt till skyddet av människan. 
 SKB har i  
 FUD-program 
  2001 angivit avsikten att utveckla de systemekologiska modellerna med hänsyn till behovet av en redovisning av miljökonsekvenserna. Avsikten är också att precisera ett ramverk för hur miljökonsekvenserna skall hanteras i samarbete med SSI i  
 EU-projektet 
  FASSET. 
 KASAM påpekade i sitt yttrande över  
 FUD-program 
  98 även att de använda modellerna för radionuklidtransport (BIOMOVS I och II, BIOMASS) måste kompletteras med specifika data från det aktuella förvarets omgivning. Detta påpekande är fortfarande aktuellt. Beträffande skyddet av andra organismer än människan har KASAM tidigare påpekat – och gör det nu igen – att det kommer att finnas många principiella problem (inte i första hand problem med modeller) innan man är mogen för att bevisa att 
 93 
  
 Biosfär 
  
 SOU 2002:63 
  
 man skyddat biologisk mångfald och hållbart utnyttjande av biologiska resurser mot skadlig verkan av joniserande strålning. 
 KASAM ansåg vidare att programmet för det fortsatta arbetet skulle behöva bearbetas och ges en större detaljeringsgrad och tydlighet för att få förståelse för hur man förbereder sig för att med säkerhetsanalysen kunna bevisa att a) risken till människa och b) risken till andra organismer/populationer från radio- nuklidkontamination i biosfären blir acceptabel. 
 SKB anger i  
 FUD-program 
  2001 att man avser att förbättra dataunderlaget inför nästa säkerhetsanalys för djupförvaret och kommande platsundersökningar. SKB anger även att insamlingen av data från de ytnära ekosystemen har betydelse för förståelsen av säkerhetsanalyserna och biosfärsmodellerna. 
 Enligt KASAM bör det fastställas ett miljöövervaknings- program för kontroll av förvarets omgivningar. Programmet bör vara utformat så att påverkan från förvaret kan särskiljas från naturliga variationer i miljön. 
 Slutsatser 
 KASAM förutsätter att det fastställs ett miljöövervaknings- program för kontroll av förvarets omgivningar och att denna kontroll inleds före anläggningsstart för erhållande av jämförbara data om ursprungsstillståndet i miljön. KASAM anser att det är angeläget att det fortsatta forsknings- och utvecklingsarbetet belyser förutsättningarna för val av mätbara parametrar och organismer/arter som kan utgöra lämpliga indikatorer för på- verkan i biosfären vid modellberäkning och monitering. Det bör tydligt framgå av redovisningen hur man kommit fram till even- tuella riktvärden för de olika parametrarna. KASAM konstaterar i detta sammanhang att det finns vissa osäkerheter om hur SSI:s 
 Föreskrifter om skydd av människors hälsa och miljön vid slutligt omhändertagande av använt kärnbränsle och kärnavfall  
 (SSI FS 1998:1) skall tillämpas men att det pågående  
  
 FASSET-projektet 
  
 94 
  
 SOU 2002:63 
  
 Biosfär 
  
 och de av SSI till år 2003 aviserade allmänna råden bör kunna ge vägledning. 
 95 
 11 Alternativa metoder 
  
 11.1 
  
 Bakgrund 
  
 I sitt yttrande över  
 FUD-program 
  98 efterlyste KASAM bland annat en sammanställning av arbetsläget inom separation och transmutation samt tillstyrkte en systemanalys och en säkerhets- och funktionsanalys av slutförvaring i djupa borrhål (SOU 1999:67, sidorna 2 och 33 34). 
 Kapitel 16 i  
 FUD-program 
  2001 innehåller dels en översiktlig framställning av arbets- och kunskapsläget inom separation och transmutation, dels en sammanfattande redogörelse för den utredning kring djupa borrhål som SKB har gjort och som Mooney yttrade sig över i juni 2001 till regeringen (yttrande över SKB:s kompletterande redovisning till  
 FUD-program 
  98). 
  
 11.2 
  
 Allmänt om redovisning av alternativa metoder 
  
 Utgångspunkten för KASAM:s granskning av kapitel 16 i FUD- program 2001 är regeringens bedömning i fråga om metodval enligt beslutet den 1 november 2001 med anledning av SKB:s komplettering av  
 FUD-program 
  98. Den bedömningen innebär att bolaget bör – utan att regeringen därmed har föregripit ställningstaganden till framtida tillståndsansökningar – använda  
 KBS-3-metoden 
  som planeringsförutsättning för de två plats- undersökningar som bolaget nu avser att genomföra. Regeringen uttalade också att bolaget bör även fortsättningsvis inom ramen för  
 FUD-programmen 
  bevaka teknikutvecklingen avseende olika 
 97 
  
 Alternativa metoder 
  
 SOU 2002:63 
  
 alternativ för omhändertagande av kärnavfall. Regeringen upp- repade vidare ett tidigare uttalande om att någon form av slut- förvaring i berggrunden är den mest ändamålsenliga strategin för slutförvaring av använt kärnbränsle från de svenska kärnkraft- verken. 
 KASAM finner skäl att beröra alternativredovisningen i en kommande miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. 7 § 4. miljöbalken. Regeringen förutsätter, vilket framgår av regerings- beslutet den 1 november 2001, 
 att frågor om vilka alternativ som skall redovisas i miljökon- sekvensbeskrivningen blir föremål för ingående överväganden i sam- band med det föreskrivna samrådet. 
 KASAM erinrar om sin bedömning av alternativfrågan i tidigare yttranden såväl över SKB:s  
 FUD-program 
  98 som över bolagets komplettering av detta. Slutsatsen av KASAM:s resonemang var att alternativ till  
 KBS-3-metoden 
  som skall redovisas enligt miljöbalken bör sökas inom kategorin byggda förvar inom den översta kilometern av berggrunden. 
 KASAM har i yttrandet över SKB:s komplettering av FUD- program 98 framhållit – och gör fortfarande bedömningen – att  
 djupa borrhål  
 inte kan betraktas som ett realistiskt alternativ. Funktionen hos vissa barriärer kan starkt ifrågasättas i den aggressiva miljön på det aktuella djupet (hög temperatur och hög salthalt). Dessutom kan man inte utan vidare utgå från att det stagnanta grundvattnet på stort djup förblir stagnant när en be- tydande värmekälla (förvaret) kommer på plats. Möjligheten till återtag av det använda kärnbränslet, till exempel om funktionen skulle visa sig mindre god, torde vara närmast obefintlig, och därmed skulle det även bli betydande svårigheter att genomföra en meningsfull demonstrationsetapp för ett sådant förvar. 
 KASAM konstaterar att SKB alltsedan  
 FUD-program 
  92 har förutsatt möjligheten att demonstrera metoden och att detta har accepterats i de regeringsbeslut som fattats med anledning av  
 FUD-programmen. 
  Det kan också konstateras att önskemål om 
 98 
  
 SOU 2002:63 
  
 Alternativa metoder 
  
 någon form av reparerbarhet inte förefaller kunna tillgodoses vid deponering i djupa borrhål. 
 KASAM uppfattar att det grundläggande syftet med bestäm- melsen i 7 § 4. miljöbalken om redovisning av alternativa ut- formningar är att en sådan redovisning skall avse alternativ som är tekniskt möjliga att genomföra inom en tidsperiod som ligger inte alltför långt från tidpunkten för genomförandet av det projekt som sökanden föreslår. 
 Det är idag sannolikt att SKB:s framtida ansökan om att påbörja uppförandet av ett slutförvar kommer att avse en metod som ryms inom begreppet  
 KBS-3-metoden. 
  Om så blir fallet menar Mooney – med utgångspunkt från vad som anförts i när- mast föregående stycke och utifrån dagens kunskapsnivå – att varken separation och transmutation eller deponering i djupa borrhål utgör sådana alternativa utformningar som i första hand bör lyftas fram i miljökonsekvensbeskrivningen. Nämnda alternativ uppfyller för närvarande, enligt KASAM:s uppfattning, inte det krav på genomförbarhet inom rimlig tid som miljö- balken implicit kräver. Däremot bör miljökonsekvensbeskriv- ningen innehålla en tydlig redovisning av argumenten för och emot dessa alternativ, liksom de övriga alternativ som har utretts och sedan avförts från den fortsatta diskussionen. En redovisning bör naturligtvis även ske av den argumentation som lett fram till att peka på genomförbara alternativ till  
 KBS-3- 
  metoden. 
 Som nyss nämnts har KASAM i tidigare yttranden förordat att alternativ till  
 KBS-3-metoden 
  bör sökas inom kategorin byggda förvar inom den översta kilometern av berggrunden. KASAM hävdar fortfarande denna uppfattning och erinrar om de skäl som anförts i det föregående. 
 I sitt yttrande över  
 FUD-program 
  98 (sidorna 29 32) pekade KASAM på två alternativ inom kategorin byggda förvar inom den översta kilometern av berggrunden. Dessa går under be- nämningen Långa tunnlar respektive  
 WP-Cave. 
  Det kan också göras gällande att sådana varianter av  
 KBS-3 
  som presenteras på sidan 255 i  
 FUD-program 
  2001 (horisontella förvaringshål av 
 99 
  
 Alternativa metoder 
  
 SOU 2002:63 
  
 varierande längd) kan betraktas som alternativ av den innebörd som avses i miljöbalken. KASAM utgår från att hithörande frågor, inklusive möjligheter till demonstration och återtag, får en ingående behandling under det kommande fördjupade sam- rådet mellan sökanden och övriga berörda. 
 Slutsatser 
 Regeringen har förutsatt att frågor om vilka alternativ som skall redovisas i en kommande miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. 7 § 4. miljöbalken blir föremål för ingående överväganden i samband med det föreskrivna samrådet. KASAM finner anled- ning att erinra om sin bedömning av alternativfrågan i tidigare yttranden såväl över SKB:s  
 FUD-program 
  98 som över bolagets komplettering av detta. Slutsatsen av KASAM:s resonemang var att alternativ till  
 KBS-3-metoden, 
  som skall redovisas enligt miljöbalken, bör sökas inom kategorin byggda förvar inom den översta kilometern av berggrunden. KASAM har inte funnit anledning att ändra uppfattning i denna fråga. Enligt KASAM:s bedömning är till exempel deponering i djupa borrhål inte en sådan realistisk metod som krävs i alternativredovisningen i miljökonsekvensbeskrivningen enligt miljöbalken. Möjligheter till exempelvis återtag av det använda kärnbränslet torde vara närmast obefintlig, och därmed skulle det även bli betydande svårigheter att genomföra en meningsfylld demonstrationsetapp för ett sådant förvar. 
  
 11.3 
  
 Separation och transmutation 
  
 KASAM har inga erinringar mot SKB:s redovisning av nyvunnen kunskap sedan  
 FUD-program 
  98. Vad SKB har anfört under rubriken  
 Forskningsprogram  
 föranleder följande kommentarer. 
 KASAM menar att starka skäl talar för den nuvarande in- riktningen av det svenska kärnavfallsprogrammet, det vill säga 
 100 
  
 SOU 2002:63 
  
 Alternativa metoder 
  
 fortsatt utvecklingsarbete på direktdeponering enligt  
 KBS-3- 
  metoden. Detta utvecklingsarbete behöver målmedvetet drivas vidare. 
 Det kan emellertid inte uteslutas att nya kunskaper och ny forskning kommer att leda till slutsatsen att valet av den metod som idag förefaller mest lovande behöver omprövas någon gång i framtiden. Detta synsätt har varit vägledande för det principiella förhållningssätt till kärnavfallsfrågan som KASAM har givit uttryck för alltsedan senare delen av  
 1980-talet 
  och som även fått genomslag i regeringsbesluten sedan början av  
 1990-talet 
  i sam- band med granskningen av SKB:s  
 FUD-program. 
  
 En satsning på separation och transmutation innebär en annorlunda strategi för omhändertagande av använt kärnbränsle. Denna strategi skiljer sig i väsentliga avseenden från direkt- deponering enligt  
 KBS-3-metoden. 
  
 Från KASAM:s utgångspunkter är det främsta motivet för forskning kring separation och transmutation möjligheten att sådan forskning skulle kunna få till resultat att man kan avsevärt minska den mängd av långlivade radionuklider som under alla förhållanden kommer att behöva slutförvaras i berggrunden. Det behövs dock ett omfattande och mycket kostnadskrävande forsknings- och utvecklingsarbete innan en sådan teknik even- tuellt kommer att kunna användas i industriell skala. Tekniken skulle bland annat innebära upparbetning kopplad till utvinning av kärnenergi i någon form. 
 Som KASAM framhöll i yttrandet över  
 FUD-program 
  98 (sidan 33) kan transmutation av långlivade radionuklider före slutförvaringen bli ett alternativ, men i så fall som en biprodukt av en eventuell användning av acceleratordriva kärnreaktorer som ny energikälla. Utveckling av nya former för kärnkrafts- produktion förutsätter dock en fullständig omorientering av svensk energipolitik 
 Större forskningsprojekt kring separation och transmutation pågår inom de mer betydande kärnkraftsländerna samt inom ramen för EU:s forskningsprogram. Svenska forskare följer och/eller deltar i flera av dessa projekt. Kostnaderna för denna 
 101 
  
 Alternativa metoder 
  
 SOU 2002:63 
  
 svenska medverkan finansieras i huvudsak genom bidrag från SKB till några högskoleinstitutioner. KASAM har av SKB fått uppgift om att bolagets bidrag till forskning och informations- inhämtande på transmutationsområdet uppgick till sammanlagt 23,4 miljoner kronor under femårsperioden 1997 2001. De årliga kostnaderna under denna period har varierat mellan 4,2 miljoner kronor år 1997 och 5,0 miljoner kronor år 1999. För år 2002 beräknas kostnaderna till 4,9 miljoner kronor. 
 Det är inte möjligt för KASAM att bedöma om just denna nivå är tillräcklig. Det är angeläget att det finns ett antal aktiva svenska forskare som är väl insatta i detta forskningsområde. Dessa forskare behövs för att kunna bidra till underlaget för de beslut av strategisk innebörd som både SKB, tillsynsmyndig- heter, regeringen och andra aktörer ställs inför under de kommande åren. KASAM föreslår att regeringen begär att SKB i  
 FUD-program 
  2004 presenterar ett mer utförligt underlag för de bedömningar som gjorts av storleken på bolagets ekonomiska stöd till forskning och informationsinhämtande på transmuta- tionsområdet. 
 SKB drar slutsatsen (sidan 296) att det inte är rimligt att bolaget tar egna initiativ till större utvecklingsprojekt inom transmutationsområdet. De mål som SKB formulerar för sitt forskningsprogram på detta område går sammanfattningsvis ut på att granska hur tekniken utvecklas och att bedöma hur och när sådan teknik kan utnyttjas när det gäller det använda kärn- bränslet från de svenska kärnkraftverken. SKB markerar också ett visst intresse att medverka i  
 EU-projekt 
  på området. 
 KASAM delar SKB:s uppfattning att det inte är rimligt med större egna initiativ inom den närmaste framtiden. De mål för forskningen under den närmaste treårsperioden som SKB anger kan KASAM instämma i. KASAM kan dock inte frigöra sig från intrycket att SKB:s planerade insatser på detta område präglas av en stark skepsis till möjligheterna av framgång. Enligt KASAM:s uppfattning bör SKB hålla öppet för att sådana ökade insatser inom ramen för  
 EU-finansierad 
  forskning på transmutations- 
 102 
  
 SOU 2002:63 
  
 Alternativa metoder 
  
 området som diskuteras för närvarande kan leda till behov av ökade svenska insatser. 
 Enligt SKB skall samlade bedömningar ske inför viktiga beslut i kärnavfallsprogrammet och dessutom förutses en samlad be- dömning vid utvärderingen efter det första steget med depone- ring av inkapslat bränsle i djupförvar (sidan 296). KASAM understryker behovet av att sådana bedömningar kommer till stånd. En lägesredovisning bör alltid ingå i de kommande FUD- programmen. 
 KASAM vill i detta sammanhang erinra om att frågan om alternativ till  
 KBS-3-metoden 
  kommer att prövas av olika myn- digheter, och i sista hand regeringen, redan i samband med att SKB ansöker om tillstånd för detaljundersökning inför ett slut- förvar. Alternativfrågan kan dessutom komma att prövas i sam- band med att SKB ansöker om tillstånd att uppföra en in- kapslingsanläggning. Dessa två ansökningar planerar SKB att ge in inom den närmaste femårsperioden. Härtill kommer att alter- nativfrågan kommer att aktualiseras också vid åtskilliga tillfällen längre fram. Exempel på sådana tillfällen är i samband med ansökningar om tillstånd att uppföra ett slutförvar, om tillstånd att ta slutförvaret i bruk under ett inledande demonstra- tionsskede och om tillstånd att efter ett sådant skede fortsätta deponeringen. 
 Prövningen av alternativfrågan förutsätter ett väl underbyggt beslutsunderlag, inklusive bland annat en bedömning av separa- tion och transmutation som en eventuellt jämförbar metod. Den bedömningen förutsätter i sin tur tillgång till en aktuell läges- redovisning i frågan. 
 En sådan utvärdering som SKB syftar på i det nyss citerade uttalandet skulle enligt SKB:s egen tidsplan inte bli aktuell förrän omkring år 2020. Det är enligt KASAM:s mening uppenbart att ett så strategiskt och ekonomiskt viktigt beslut som att fortsätta deponeringen av allt återstående bränsle inte bör fattas utan att alla berörda känner en stark övertygelse om att man bör fortsätta på den inslagna vägen. Med alla berörda avses i detta samman- hang både SKB och andra aktörer inom kärnavfallsområdet – 
 103 
  
 Alternativa metoder 
  
 SOU 2002:63 
  
 inklusive politiskt ansvariga beslutsfattare i aktuella kommuner och i sista hand regeringen. Ett beslut i frågan måste fattas mot bakgrund av de bedömningar som då kan göras i fråga om möjligheterna att skapa en sådan storskalig industriell anläggning som behövs för de komplicerade processer som separation och transmutation innebär. Dessa bedömningar kommer sannolikt att grundas på såväl tekniska/säkerhetsmässiga och ekonomiska som miljömässiga och energipolitiska överväganden. Dessutom kommer det sannolikt att göras allmänna överväganden om en sådan anläggning kan placeras i landet och vara dimensionerad enbart för det svenska kärnkraftsprogrammet. Ett alternativ kan vara att flera länder går samman om en processanläggning, men att varje land tar hand om sin andel av det avfall som under alla förhållanden måste slutförvaras. 
 För att få en hållbar grund för sådana bedömningar krävs, som KASAM pekat på i det föregående, att Sverige vid den tid- punkten har tillgång till ett antal experter med tillräckliga insik- ter på området. Tillgången till sådan kompetens på längre sikt kan emellertid inte ses isolerad från de energipolitiska riktlinjer som riksdag och regering beslutar om. KASAM ser därför an- ledning att i detta sammanhang uppmärksamma det förbud mot att utarbeta konstruktionsritningar, beräkna kostnader, beställa utrustning eller vidta andra sådana förberedande åtgärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor som finns i 6 § kärntekniklagen. Bestämmelsen fördes in i den lagen år 1986 och bygger på de energipolitiska riktlinjer som riksdagens beslutade om år 1980 av innebörd bland annat att kärnkraften skulle vara avvecklad år 2010. Med hänvisning till dessa riktlinjer infördes samtidigt en bestämmelse – som numera finns i 5a § – enligt vilken tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktor inte får med- delas. Bestämmelsen har alltså primärt karaktären av ett förbud för regeringen att använda den rätt att ge tillstånd till nya reaktorer som regeringen formellt sett hade enligt lagens tidigare lydelse. 
 KASAM förordade år 1996 – i ett remissyttrande till Närings- departementet över Energikommissionens slutbetänkande (SOU 
 104 
  
 SOU 2002:63 
  
 Alternativa metoder 
  
 1995:139) Omställning av energisystemet – att bestämmelsen i 6 § borde ändras, även om förbudet i sin nuvarande form inte direkt riktar sig mot forskning på avfallshanteringsområdet. Som motiv anförde KASAM följande. 
 En sådan ändring har betydelse inte minst för att ge bättre för- utsättningar för forskning om nya principiella lösningar inom kärnenergiområdet. Ur KASAM:s perspektiv är det av särskilt in- tresse med forskning kring effektivare utnyttjande av kärnbränslet, minimering av avfallsmängder, transmutation av befintligt kärnavfall m.m. Kvalificerade svenska kärntekniker och forskare skall inte behöva stå bredvid och passivt betrakta denna utveckling, som kan leda till resultat av stort intresse även för vårt land. Stimulerande arbetsuppgifter och ekonomiska förutsättningar är nödvändiga för att attrahera goda forskare till kärnkraftområdet. Dessa behövs inte minst då avveckling av kärnkraftverken och ett säkert omhänder- tagande av avfallet blir aktuellt. 
 Motiven att ändra denna förbudsparagraf är enligt KASAM:s mening ännu starkare idag. Riksdagen beslöt år 1997 om nya riktlinjer för energipolitiken. Dessa innebär visserligen att kärn- kraften avvecklas på sikt, men något årtal då den sista reaktorn tas ur drift fastställdes inte. I en proposition till riksdagen i mars 2002 (prop. 2001/02:143) har regeringen presenterat sin avsikt att söka nå en överenskommelse med industrin om en långsiktigt hållbar politik för den fortsatta kärnkraftsavvecklingen och omställningen av energisystemet. Enligt propositionen bör en sådan överenskommelse skapa gynnsamma förutsättningar för en företagsekonomiskt försvarbar fortsatt drift och successiv stäng- ning av kärnkraften, samtidigt som annan miljövänlig elproduk- tion tas i drift och elförsörjningen tryggas. 
 KASAM understryker att två förutsättningar måste vara upp- fyllda för att det skall bli möjligt att genomföra såväl 1997 års riktlinjer som de förslag till riktlinjer som presenteras i den nyss nämnda propositionen. En av dessa förutsättningar är att det, under den tid som kärnkraft används, finns tillgång till kompetent driftspersonal. En annan förutsättning är att det ock- så finns tillgång till forskare med hög kompetens på det 
 105 
  
 Alternativa metoder 
  
 SOU 2002:63 
  
 kärntekniska området. För att detta område skall vara attraktivt för yngre forskare krävs det, enligt KASAM:s uppfattning, bland annat att forskningsuppgifterna upplevs både som tillräckligt utmanande och som efterfrågade av industri och samhälle. 
 Existensen av förbudet mot förberedande åtgärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor (6 §) torde bland åtskilliga forskare uppfattas som en tydlig signal från riksdag och regering att de inte bör satsa på det kärntekniska området. Sam- hället kan alltså på så sätt gå miste om forskare som under andra förhållanden hade kunnat lämna viktiga bidrag till alternativa lös- ningar av kärnavfallsfrågorna. 
 Mer avgörande betydelse har emellertid stadgandet i 5a § som förbjuder regeringen att meddela tillstånd för att uppföra en ny kärnkraftsreaktor. 
 Utvecklingsarbetet inom kärnteknikområdet har i de stora kärnkraftsländerna mer och mer fokuserats på ett system för energiproduktion (reaktorer) och avfallsförbränning genom transmutation i en acceleratordriven process. Förbudet i 5a § mot att meddela tillstånd för att uppföra en ny kärnkraftsreaktor är sannolikt tillämpligt beträffande en sådan anläggning som behövs för separation och transmutation. Det skulle alltså röra sig om en anläggning som visserligen kräver uppförande av en kärnkraftsreaktor, men där ett avgörande motiv är kärnavfalls- hantering. Denna frågeställning behandlas emellertid inte ut- tryckligen i lagens förarbeten (jämför prop. 1986/87:24 och NU 1986/87:13), något som sannolikt beror på att uppförandet av en anläggning med detta syfte saknade aktualitet när riksdagen beslöt om lydelsen av ifrågavarande bestämmelse. 
 Som påpekats tidigare i detta avsnitt följer eller deltar ett antal svenska forskare i utvecklingsarbetet kring separation och transmutation. Det råder visserligen enligt KASAM:s mening ingen oklarhet om att förbudet i 6 § kärntekniklagen mot vissa slags förberedande åtgärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor tillåter den forskningsverksamhet på trans- mutationsområdet som nu bedrivs i Sverige. Det fastslogs nämligen genom ett motivuttalande av riksdagen i samband med 
 106 
  
 SOU 2002:63 
  
 Alternativa metoder 
  
 behandlingen av propositionen (jfr prop. 1986/87:24, NU 1986/87:13) att förbudet inte skulle inkräkta på möjligheterna till forskning och utvecklingsarbete på det kärntekniska området. Mooney konstaterar dock att 6 § har givits en lydelse vars sakliga innebörd lätt kan missförstås utan ingående studier av lagens förarbeten. 
 Denna brist på klarhet är enligt KASAM:s bestämda uppfatt- ning otillfredsställande. Kärntekniklagens 6 § bör upphävas av två skäl. För det första är dess innebörd svårtolkad, beroende på om man enbart läser lagtexten eller dessutom också riksdagens motivuttalande. För det andra saknar de motiv som kan ha fun- nits när bestämmelsen infördes numera aktualitet. 
 Vidare bör regeringen låta utreda hur förbudet i 5a § mot att meddela tillstånd för en ny kärnkraftsreaktor kan modifieras. Enligt KASAM:s mening bör lagreglerna vara utformade på ett sådant sätt att regeringen inte är formellt förhindrad att i Sverige ge tillstånd för en anläggning för separation och transmutation  
 om  
 det fortsatta utvecklingsarbetet tyder på att en sådan anlägg- ning är önskvärd. 
 KASAM understryker att ett avskaffande av 6 § och en modi- fiering av 5a § ingalunda innebär att det skulle vara fritt fram för att uppföra och driva nya kärnkraftverk, eftersom sådan verk- samhet under alla förhållanden kräver särskilt tillstånd av rege- ringen. De politiskt ansvariga organen förfogar redan över de verktyg som behövs för att genomföra den energipolitik som beslutas i demokratisk ordning. 
 Slutsatser 
 KASAM har ingen invändning mot SKB:s framställning av ny- vunnen kunskap på transmutationsområdet. Det finns enligt KASAM:s uppfattning starka skäl för den nuvarande inrikt- ningen av det svenska kärnavfallsprogrammet, det vill säga fort- satt utvecklingsarbete med inriktning på direktdeponering enligt  
 KBS-3-metoden. 
  
 107 
  
 Alternativa metoder 
  
 SOU 2002:63 
  
 Det är betydelsefullt att SKB aktivt bevakar utvecklingen inom området separation och transmutation. KASAM föreslår att regeringen begär att SKB i  
 FUD-program 
  2004 presenterar ett mer utförligt underlag för bedömningar om lämplig ekonomisk nivå för denna bevakning. 
 KASAM delar SKB:s uppfattning att det inte är rimligt att bolaget för närvarande tar initiativ till större utvecklingsprojekt inom området separation och transmutation. Enligt KASAM:s uppfattning bör dock SKB hålla öppet för att sådana ökade insatser inom ramen för  
 EU-finansierad 
  forskning på transmuta- tionsområdet som diskuteras för närvarande kan leda till behov av ökade svenska insatser. 
 Kärntekniklagen (1984:3) innehåller två bestämmelser som enligt KASAM:s mening många forskare uppfattar som en signal från riksdag och regering att de inte bör satsa på det kärn- tekniska området. Samhället kan på så sätt gå miste om forskare som under andra förhållanden hade kunnat lämna viktiga bidrag till lösningen av kärnavfallsfrågorna. 
 KASAM syftar på dels förbudet i 6 § mot förberedande åt- gärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor dels det mer avgörande stadgandet i 5a § som förbjuder regeringen att meddela tillstånd att uppföra en ny kärnkraftsreaktor. 
 Förbudet i 5a § är sannolikt tillämpligt beträffande en sådan anläggning som skulle kunna behövas för att genomföra sepa- ration och transmutation. Kärntekniklagens 6 § tillåter visser- ligen forskning på det kärntekniska området, men har en lydelse som knappast kan förstås utan ingående studier av lagens för- arbeten. 
 KASAM föreslår att 6 § upphävs dels därför att dess innebörd lätt kan missförstås, dels därför att de motiv som kan ha funnits när bestämmelsen infördes numera saknar aktualitet. Vidare bör regeringen låta utreda hur förbudet i 5a § mot att meddela tillstånd för en ny kärnkraftsreaktor kan modifieras. Enligt KASAM:s mening bör lagreglerna vara utformade på ett sådant sätt att regeringen inte är formellt förhindrad att i Sverige ge tillstånd för en anläggning för separation och transmutation  
 om 
  
 108 
  
 SOU 2002:63 
  
 Alternativa metoder 
  
 det fortsatta utvecklingsarbetet tyder på att en sådan anläggning är önskvärd. 
 KASAM understryker att ett avskaffande av 6 § och en modi- fiering av 5a § ingalunda innebär att det skulle vara fritt fram för att uppföra och driva nya kärnkraftverk, eftersom sådan verk- samhet under alla förhållanden kräver särskilt tillstånd av rege- ringen. De politiskt ansvariga organen förfogar redan över de verktyg som behövs för att genomföra den energipolitik som beslutas i demokratisk ordning. 
  
 11.4 
  
 Deponering i djupa borrhål 
  
 Slutsatser 
 Mot bakgrund av vad KASAM har anfört rörande redovisning av alternativa metoder (avsnitt 11.2) delar KASAM SKB:s uppfatt- ning att det saknas tillräckliga skäl att genomföra det tidigare skisserade  
 FUD-programmet 
  för djupa borrhål. Liksom SKB anser KASAM att bolaget även i fortsättningen bör följa ut- vecklingen på området. 
 109 
 12 Rivning 
  
 12.1 
  
 Bakgrund 
  
 SKB framhåller att det är reaktorinnehavarna som ansvarar för rivningen av kärnkraftverken. Detta ansvar omfattar bland annat samråd och framtagandet av tillståndsansökningar samt plane- ring och genomförande av de egna anläggningarna. I SKB:s upp- drag, av reaktorägarna, ingår det att genomföra vissa generella studier för att säkerställa att behövlig teknik och kompetens finns tillgänglig samt att rivningskostnaderna utreds och beräk- nas. 
  
 12.2 
  
 Planering och resursbehov 
  
 Enligt KASAM:s uppfattning är området inte kontroversiellt ur teknisk/vetenskaplig synpunkt. Den utredningsverksamhet som SKB bedriver är enligt KASAM:s uppfattning rimlig. 
 KASAM vill dock fästa uppmärksamhet på några fråge- ställningar inom området. Även om rivningsteknik, kostnads- beräkningar med mera inte är kontroversiella frågor i sig så finns frågeställningar av stor betydelse för planering, genomförande, kompetensbevarande och kostnadsberäkningar som behöver uppmärksammas. 
 Till dessa frågor hör logistik och tidsschema i planeringen av rivningen. – Hur länge skall man vänta innan rivning sker? Vilka anläggningar behövs för eventuell mellanlagring, behandling och slutförvaring av rivningsavfallet? När ska dessa anläggningar fin- 
 111 
  
 Rivning 
  
 SOU 2002:63 
  
 nas tillgängliga? Hur sker samordning med programmet för slutförvaring av långlivat avfall och hur samordnas lokaliserings- processen för ett planerat slutförvar för långlivat avfall (som delvis kommer att utnyttjas för vissa typer av rivningsavfall) med lokaliseringsprocessen för det använda kärnbränslet? Hur till- godoser man tillgången på kompetens för detta i tiden långt utdragna program? 
 Dessa frågor kan var och en påverka kostnader och fonde- ringsbehov. Frågorna belyses delvis i SKB:s program. 
 Slutsatser 
 KASAM understryker vikten av att rivningsfrågorna uppmärk- sammas samt ser positivt på den översyn av finansieringslagen som regeringen har aviserat och där dessa frågor till del kan komma att behandlas. 
 112 
 13 Annat långlivat avfall 
  
 13.1 
  
 Bakgrund 
  
 Enligt SKB:s nuvarande tidsplan blir det inte aktuellt att be- stämma lokalisering av ett slutförvar för långlivat, låg- och medelaktivt avfall (SFL  
 3-5) 
  förrän omkring år 2035. SKB anser sig därför inte ha någon tidspress för utveckling av kunskap om annat långlivat avfall (än använt kärnbränsle) och dess slut- förvaring. 
 Långlivat avfall kommer från forskning, sjukvård och industri samt dessutom från olika delar av kärnkraftverken, till exempel i form av härdkomponenter, reaktordelar etc. SKB anger den totala förväntade volymen av detta avfall, men inte fördelningen av de olika avfallstyperna. Eftersom avfall från de olika verk- samheterna kan ha mycket olika egenskaper är det viktigt att avfallets sammansättning beaktas. KASAM vill framhålla bety- delsen av att SKB noga karaktäriserar och dokumenterar detta avfall och att dessa frågor uppmärksammas i SKB:s forskning. 
  
 13.2 
  
 Förvarsutformning och säkerhetsanalyser 
  
 Betong spelar en viktig roll i det föreslagna förvaret för annat långlivat avfall, och sålunda är betongens egenskaper i ett längre tidsperspektiv oerhört viktiga för säkerhetsanalysen, vilket SKB har uppmärksammat. Mooney konstaterar dock att de långtids- prov som SKB hänvisar till inte sträcker sig över längre tid än 90 år. SKB hänvisar även till vissa så kallade cementanalogier, 
 113 
  
 Annat långlivat avfall 
  
 SOU 2002:63 
  
 som kan ge stöd för att betongen kan behålla delar av sin barriärfunktion i långa tider. KASAM anser dock att det finns anledning att framhålla behovet av mer kunskap om betongens långsiktiga egenskaper i olika miljöer. Fundamenten i Ölands- bron samt andra byggnadsverk visar att betong inte alltid utgör ett hållbart material. 
 KASAM vill också framhålla behovet av utveckling av säker- hetsanalysen för slutförvaret för långlivat avfall. Även om SKB kan utnyttja erfarenheter både från säkerhetsanalysen för SFR (som i huvudsak innehåller relativt kortlivat driftavfall från kärnkraftverken) och säkerhetsanalysen för slutförvaret för an- vänt kärnbränsle så har det långlivade avfallet, som här avses, och dess slutförvarssystem vissa särskilda egenskaper, som gör att en särskild säkerhetsanalysmetodik behöver utvecklas. SKB anger i  
 FUD-program 
  2001 att efter genomförandet av de platsunder- sökningar för slutförvaret för använt kärnbränsle som nu plane- ras, så bör tiden vara mogen för en ny säkerhetsanalys för slut- förvaring av långlivat avfall (se översiktlig tidsplan i figur 17.1 i  
 FUD-program 
  2001). 
 Slutsatser 
 Enligt KASAM:s bedömning är det viktigt att annat långlivat avfall (än använt kärnbränsle) karaktäriseras och dokumenteras samt att långtidsegenskaperna för den betong som skall användas som konstruktionsmaterial i slutförvaret för sådant avfall utreds. Vidare behöver den säkerhetsanalytiska metodiken utvecklas för den speciella typ av avfall som det aktuella, långlivade avfallet utgör. 
 114 
  
 14 
  
 Behov av ett forsknings- program kring kärnavfalls- frågorna med inriktning på samhällsvetenskap och humaniora 
  
 14.1 
  
 Bakgrund 
  
 KASAM konstaterar att SKB på senare tid, delvis på initiativ från förstudiekommunerna, har låtit ta fram ett antal rapporter kring ämnen som anknyter till de frågeställningar av samhällsveten- skaplig art som kärnavfallsfrågan rymmer. Kompletterande ana- lyser av sysselsättning, näringsliv och besöksnäring har gjorts i flera förstudiekommuner. Efter de lokala folkomröstningarna i Storuman år 1995 och i Malå år 1997 publicerade SKB veten- skapliga studier om stämningen i respektive kommun. Under år 2001 färdigställdes bland annat studierna  
 Riskattityder och inställ- ningen till djupförvar för använt kärnbränsle i fyra kommuner  
  
 (SKB-rapport 
 R-01-54) 
  och  
 Psykosociala effekter av ett djupförvar för använt kärnbränsle. Litteraturöversikt och intervjuer med Uppsalabor  
  
 (SKB-rapport 
 R-02-13). 
  
 14.2 
  
 Motivering för programmet 
  
 KASAM har noterat att förstudiekommunerna i sina remiss- yttranden till SKI över  
 FUD-program 
  2001 genomgående har fört fram önskemål om att SKB skall ägna väsentligt större uppmärksamhet än hittills åt kärnavfallsfrågans samhälls- och demokratiaspekter. Liknande påpekanden har gjorts av Uppsala universitet och Naturvårdsverket. Företrädare för SKB har, efter 
 115 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna 
  
 SOU 2002:63 
  
 det att  
 FUD-program 
  2001 färdigställdes, i olika sammanhang nämnt att bolaget förbereder ett forskningsprogram med sam- hällsvetenskaplig inriktning och därvid hoppas kunna samverka med Linköpings universitet. 
 För egen del vill KASAM understryka att även om det tek-  
 nisk-naturvetenskapliga 
  forskningsprogrammet är centralt för SKB:s verksamhet, så sker genomförandet av ett sådant arbete inte isolerat från övrig samhällsutveckling. Mooney konstaterar att SKB:s lokala arbete kan komma att få betydelse för såväl lokala som regionala samhällsförhållanden. Det är därför viktigt att detta arbete sker i nära kontakt med utvecklingen på de socioekonomiska, juridiska och demokratiska arenorna. 
 Det finns ett flertal ämnesområden som bör uppmärksammas under det kommande arbetet med platsundersökningar och under ett senare detaljundersöknings- och byggnadsskede. Exempel på sådana frågeställningar är platsundersökningsskedets effekter på informations- och demokratikrav inklusive arbets- och beslutsprocesser på det politiska området. Andra exempel är eventuella effekter på lagstiftningsområdet, förändringar i regio- nala förhållanden med avseende på arbetsmarknad och kommu- nal ekonomi samt utveckling av opinioner lokalt och nationellt vad gäller det fortsatta arbetet med ett slutförvar. Inte minst kan det vara intressant att studera frågor om massmedias roll i opinionsbildningen. 
 Kunskaper om kommunernas och regionernas eventuella förändring på områden som rör demokrati- och beslutsprocesser samt ekonomi är väsentliga för arbetet lokalt men även för att förstå och dokumentera ett arbete som rör en nationell fråga. 
 Frågor som har ställts från kommunalt håll under den på- gående platsvalsprocessen är bland annat följande: Vad händer när SKB anser sig ha slutfört sitt uppdrag och företaget avveck- las? Vem är ansvarig om oförutsedda komplikationer inträffar efter denna tidpunkt – kommunen, staten, Kärnavfallsfonden? Vad är den faktiska innebörden av bestämmelsen i 8a § finan- sieringslagen om att medel ur Kärnavfallsfonden under vissa vill- kor kan återbetalas till reaktorinnehavarna? Ett ingående stu- 
 116 
  
 SOU 2002:63 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna 
  
 dium av gällande lagstiftning och dess förarbeten ger visserligen svar på frågor av denna art. Men kunskapen är inte helt lättill- gänglig och svaren är inte alltid så precisa som många önskar. Det kan finnas anledning för forskare med lämplig kompetens att belysa reglernas innebörd och eventuellt påvisa behov av ökad klarhet. 
 Vidare finns det skäl att fortsätta och vidareutveckla den diskussion kring etiska frågeställningar kring slutförvaringen som KASAM har drivit sedan sin tillkomst i mitten av  
 1980-talet 
  och som senast var föremål för inträngande diskussioner vid det så kallade  
 Reynolds 
  Thunberg seminariet 3 5 maj 2001 (se rapporten  
 Kärnavfall – Nuets ansvar och kommande generationers frihet,  
 SOU 2001:108). 
 Det bör också framhållas att den kunskapsuppbyggande verk- samheten i berörda kommuner och regioner bör fortsätta, även om den delvis kan ta andra inriktningar eller former. Infor- mation om och analys av opinionsläget och dess förändring är väsentlig för att upprätthålla beredskap för frågeställningar som bör beaktas i arbetet. 
 De frågor som berörts i det föregående har sin utgångspunkt i arbetet med att finna en lämplig plats för slutförvaret för använt kärnbränsle. KASAM vill understryka att frågor av denna art har relevans för arbetet med hela  
 slutförvarssystemet.  
 Detta arbete omfattar, utöver uppförande av slutförvaret för använt kärn- bränsle, också uppförande av en inkapslingsanläggning och ett slutförvar för långlivat låg- och medelaktivt kärnavfall samt ut- byggnad av ett transportsystem. 
 Deponering av använt kärnbränsle och kärnavfall kommer enligt nuvarande planering att pågå fram till åtminstone 2050- talet. Det är högst sannolikt att det svenska samhället kommer att förändras i åtskilliga avseenden under denna tid. Ingen kan dock idag med säkerhet ange vilka dessa förändringar kommer att vara och hur förändringarna kan komma att påverka inställ- ningen till de tekniska lösningar av kärnavfallsfrågorna som tas fram i vår tid. Mooney menar att detta konstaterande utgör ytterligare ett skäl för att nu komma igång med ett samhälls- 
 117 
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna SOU 2002:63 
 vetenskapligt forskningsprogram med särskild inriktning på kärnavfallsfrågan. 
  
 14.3 
  
 Organisatoriskt ansvar för genomförandet av programmet 
  
 Vissa praktiska motiv kan tala för att huvudmannaskapet och finansieringsansvaret för ett på samhällsvetenskap och huma- niora inriktat forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna skulle ligga hos SKB, det vill säga just den organisation som är väl förtrogen med frågans naturvetenskapliga och tekniska aspekter. Ett skäl skulle kunna vara att verksamheten behöver komma igång snabbt. Ett annat skäl skulle kunna vara att finan- sieringen ordnades på likartat sätt som gäller för SKB:s övriga forskning, det vill säga genom Kärnavfallsfonden. En förutsätt- ning för att ett sådant forskningsprogram i SKB:s regi skulle ha trovärdighet gentemot vetenskapssamhället och allmänheten är sannolikt att de forskare som anlitas är knutna till etablerade forskningsinstitutioner, det vill säga har en från SKB fristående ställning. En annan förutsättning är sannolikt att det samtidigt finns ett system för kompetent granskning av forskningsresul- taten. Man skulle kunna dra en parallell med uppläggningen av SKB:s nuvarande naturvetenskapliga och tekniska forsknings- och utvecklingsverksamhet. Den forskningen utförs till största delen av forskare vid universitet och högskolor samt av forskare som är knutna till konsultfirmor. Verksamhetens kvalitet och inriktning granskas regelbundet av i första hand tillsynsmyndig- heterna SKI och SSI samt av KASAM. 
 Det finns emellertid starka invändningar mot att SKB skulle ha huvudansvar i vårt land för beställning av samhällsveten- skapligt och humanistiskt inriktad forskning kring kärnavfalls- frågorna. Mooney menar visserligen att det är angeläget att SKB visar stor uppmärksamhet åt även andra aspekter på kärnavfalls- frågan än de rent tekniska och naturvetenskapliga. Men de fråge- ställningar inom samhällsvetenskap och humaniora som har be- 
 118 
  
 SOU 2002:63 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna 
  
 rörts i avsnitt 14.2 har inte på samma sätt som de tekniska och naturvetenskapliga frågeställningarna omedelbar relevans för SKB:s förmåga att fullgöra sin primära uppgift. Däremot finns det ett starkt nationellt intresse av att denna forskning kan komma till stånd, bland annat därför att den kan ge insikter som kan nyttiggöras i samband med att samhällsorganen måste ta ställning i andra komplexa frågor. Huvudansvaret för sådan forskning bör därför ligga på institutioner som är helt fristående från SKB. 
 En möjlighet kan vara att engagera de båda tillsynsmyndig- heterna SKI och SSI i ett sådant samhällsvetenskapligt och humanistiskt inriktat forskningsprogram på kärnavfallsområdet. Båda myndigheterna har erfarenhet av forskningsadministration, även om denna forskning traditionellt har haft en stark inrikt- ning på säkerhetsfrågor respektive på strålskydd. 
 En annan möjlighet är att, åtminstone inledningsvis, använda KASAM för denna uppgift. 
 KASAM är ett organ med stark förankring i vetenskaps- samhället. Bland ledamöterna har det alltid funnits företrädare för såväl naturvetenskap/teknik som humaniora/samhällsveten- skap. Denna tvärvetenskapliga sammansättning har haft en positiv inverkan på KASAM:s arbete både vid granskningen av SKB:s  
 FUD-program 
  och vid valet av ämnen för olika seminarier under de gångna åren. Resultatet är en allmänt ökad insikt om att frågorna om slutförvaring av kärnavfall måste ses ur ett helhets- perspektiv och att det inte enbart är en fråga om teknik och naturvetenskap. 
 KASAM har dessutom intrycket av att aktörerna på kärn- avfallsområdet uppfattar KASAM som ett organ med hög integritet. Inte minst företrädare för förstudiekommunerna har i skilda sammanhang uttalat sitt allmänna förtroende både för KASAM:s hittillsvarande verksamhet på det naturvetenskap- liga/tekniska området och för KASAM:s tvärvetenskapliga in- satser när det gäller att föra in etiska och andra mjuka aspekter i debatten kring kärnavfallsfrågorna. 
 119 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna 
  
 SOU 2002:63 
  
 I det följande skisseras en möjlig modell för att engagera KASAM i förverkligandet av ett forskningsprogram, inriktat på samhällsvetenskap och humaniora, kring slutförvaringen av kärn- avfall. I KASAM ingår för närvarande högt kvalificerade vetenskapsmän med inriktning på områdena sociologi/psykologi samt etik. För att fullgöra de nedan skisserade uppgifterna kan KASAM behöva ha tillgång till expertis även inom sådana om- råden som till exempel ekonomi, juridik, kulturhistoria och statsvetenskap. 
 Modellen är uppbyggd kring två etapper. 
 Under en inledande etapp ger regeringen KASAM i uppdrag att definiera angelägna forskningsuppgifter inom humaniora och samhällsvetenskap med relevans för slutförvaringen av kärn- avfall. Detta arbete skall självfallet ske oberoende av SKB. Upp- giften fordrar ett stort engagemang såväl av närmast berörda  
 KASAM-ledamöter, 
  som av KASAM:s naturvetenskapliga och tekniska expertis för att belysa relevansen i frågeställningarna. Ledamöterna kan dessutom behöva samråda med olika organ inom forskarvärlden. För att kunna biträda i dessa frågor be- höver sannolikt KASAM:s sekretariat förstärkas med en person med forskarbakgrund. KASAM bedömer att denna inledande etapp tar 6 12 månader att genomföra. En förutsättning för att påbörja arbetet måste vara att det har klarlagts att forsknings- medel kommer att ställas till förfogande och den ungefärliga storleken av beloppet. KASAM är berett att inom ett år efter det att uppdraget har beslutats överlämna en redogörelse till rege- ringen för resultatet av denna inledande etapp. 
 I en andra etapp identifierar KASAM – efter samråd med lämpliga organ inom forskarvärlden väl meriterade forskare som tillfrågas om sitt intresse att engagera sig för de forsk- ningsuppgifter som identifierats under den inledande etappen. KASAM uppdrar därefter åt forskare att genomföra projekt som KASAM betraktar som särskilt angelägna, tillhandahåller finan- siering samt kommer överens om hur resultaten skall redovisas. Viss ersättning måste kunna utgå till de  
 KASAM-ledamöter 
  som engageras i planerings- och granskningsuppgifter. Naturligtvis är 
 120 
  
 SOU 2002:63 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna 
  
 KASAM under denna etapp inte bundet enbart till de forsk- ningsuppgifter som definierats under den inledande etappen; det kan förutsättas att nya forskningsbehov kommer fram succes- sivt. För att verksamheten skall kunna hållas samman behöver KASAM en sekretariatsresurs med liknande bakgrund som under den inledande etappen. 
  
 14.4 
  
 Kostnader och finansiering 
  
 Vilka ekonomiska resurser skulle då behövas för denna samhälls- vetenskapligt inriktade forskning kring slutförvaringen? – Mooney anser att en rimlig nivå, efter en successiv uppbygg- nadsperiod under 2 3 år, är storleksordningen 10 miljoner kronor per år. Denna nivå bör behållas under platsundersök- ningsskedet, det vill säga fram till den tidpunkt när SKB erhåller tillstånd enligt miljöbalken och kärntekniklagen att påbörja arbetet med en slutförvarsanläggning. Vid denna tidpunkt finns det anledning att överväga om programmet bör fortsättas med samma eller med ändrad inriktning eller om det bör avslutas. 
 Finansieringen bör ske genom att regeringen ställer medel från Kärnavfallsfonden till KASAM:s förfogande. 
 Beloppets storlek bör ses i relation till vad både SKB och tillsynsmyndigheterna SKI och SSI för närvarande satsar på forskning med i huvudsak teknisk och naturvetenskaplig inrikt- ning. SKB:s kostnader för säkerhetsanalys och forskning kring långsiktiga processer beräknas komma att ligga på nivån 70 mil- joner kronor per år under platsundersökningsskedet (i beloppet ingår inte kostnader för utveckling av teknik i Äspölaboratoriet och i kapsellaboratoriet). SKI har innevarande budgetår ett forskningsanslag om cirka 71 miljoner kronor, av vilka drygt 13 miljoner kronor används för området Kärnavfallssäkerhet. SSI:s kärnavfallsrelaterade forskning ligger på en väsentligt lägre nivå, cirka 3 miljoner kronor. Nästan all kärnavfallsrelaterad forskning i de båda myndigheternas regi avser tekniskt och naturvetenskapligt inriktade projekt. 
 121 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna 
  
 SOU 2002:63 
  
 De största satsningarna på projekt utanför det  
 teknisk-natur- 
  vetenskapliga fackområdet gäller området Riskkommunikation, där SKI för år 2002 har avsatt drygt 0,6 miljoner kronor och SSI cirka 0,4 miljoner kronor. 
 Sammanlagt satsar alltså SKB och de kärntekniska fack- myndigheterna varje år cirka 85 miljoner kronor på kärnavfalls- relaterad forskning med teknisk och naturvetenskaplig inrikt- ning och cirka 1 miljon kronor per år på forskning med inriktning humanistiska och samhällsvetenskapliga frågeställ- ningar. 
 En satsning om 10 miljoner kronor per år på ett forsk- ningsprogram, inriktat på samhällsvetenskap och humaniora, under de närmaste åren bör också ses i relation till vilka belopp som har utbetalats från Kärnavfallsfonden som ersättningar till förstudiekommuner för deras informationsarbete och kunskaps- uppbyggnad. Dessa utbetalningar har under den senaste femårs- perioden (1997 2001) uppgått till sammanlagt cirka 53 miljoner kronor. Ersättningarna har i praktiken varit en förutsättning för kommuninvånarnas engagemang och aktiva deltagande i den hittillsvarande platsvalsprocessen. Beloppet bör enligt KASAM:s mening betraktas som en del av samhällets kostnader för en demokratiskt genomförd process, byggd på kunskap och engage- mang. 
  
 14.5 
  
 Slutsatser 
  
 KASAM pekar på behovet av att nu komma igång med ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna med inriktning på samhällsvetenskap och humaniora. En möjlighet är att rege- ringen inledningsvis uppdrar åt KASAM att definiera forsknings- behoven och att ansvara för genomförandet av ett sådant forskningsprogram. Arbetet bör bedrivas i två etapper. 
 Under en inledande etapp ger regeringen KASAM i uppdrag att definiera angelägna forskningsuppgifter inom humaniora och samhällsvetenskap med relevans för slutförvaringen av kärn- 
 122 
  
 SOU 2002:63 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna 
  
 avfall. Detta arbete skall självfallet ske oberoende av SKB. Uppgiften fordrar ett stort engagemang såväl av närmast berörda  
 KASAM-ledamöter, 
  som av KASAM:s naturvetenskapliga och tekniska expertis för att tvärvetenskapligt belysa relevansen i frågeställningarna. Ledamöterna kan dessutom behöva samråda med olika organ inom forskarvärlden. För att kunna biträda i dessa frågor behöver sannolikt KASAM:s sekretariat förstärkas med en person med forskarbakgrund. KASAM bedömer att denna inledande etapp tar 6 12 månader att genomföra. En förutsättning för att påbörja arbetet måste vara att det har klarlagts att forskningsmedel kommer att ställas till förfogande och den ungefärliga storleken av beloppet. KASAM är berett att inom ett år efter det att uppdraget har beslutats överlämna en redogörelse till regeringen för resultatet av denna inledande etapp. 
 I en andra etapp identifierar KASAM – efter samråd med lämpliga organ inom forskarvärlden väl meriterade forskare som tillfrågas om sitt intresse att engagera sig för de forsk- ningsuppgifter som identifierats under den inledande etappen. KASAM uppdrar därefter åt forskare att genomföra projekt som KASAM betraktar som särskilt angelägna, tillhandahåller finan- siering samt kommer överens om hur resultaten skall redovisas. 
 Viss ersättning måste kunna utgå till de  
 KASAM-ledamöter 
  som engageras i planerings- och granskningsuppgifter. Natur- ligtvis är KASAM under denna etapp inte bundet enbart till de forskningsuppgifter som definierats under den inledande etappen; det kan förutsättas att nya forskningsbehov kommer fram successivt. För att verksamheten skall kunna hållas samman behöver KASAM en sekretariatsresurs med liknande bakgrund som under den inledande etappen. 
 KASAM anser att en rimlig ekonomisk nivå på detta samhällsvetenskapligt inriktade forskningsprogram kring kärn- avfallsfrågorna är storleksordningen 10 miljoner kronor per år. Denna nivå bör uppnås efter en successiv uppbyggnad under 2 3 år och behållas under platsundersökningsskedet, det vill säga fram till den tidpunkt när SKB erhåller tillstånd enligt miljö- 
 123 
  
 Behov av ett forskningsprogram kring kärnavfallsfrågorna 
  
 SOU 2002:63 
  
 balken och kärntekniklagen att påbörja arbetet med en slut- förvarsanläggning. Vid denna tidpunkt finns det anledning att överväga om programmet bör fortsättas med samma eller med ändrad inriktning eller om det bör avslutas. 
 Finansieringen bör ske genom att regeringen ställer medel från Kärnavfallsfonden till KASAM:s förfogande. 
 124 
 SOU 2002:63 
 Baksidestext: 
 KASAM – Statens råd för kärnavfallsfrågor – inrättades år 1985 och är en fristående vetenskaplig kommitté inom Miljödepartementet med uppgift att utreda frågor om kärnavfall och avställning av kärntekniska anläggningar samt att lämna regeringen och vissa myndigheter råd i dessa frågor. 
 Ledamöterna – som är kvalificerade vetenskapsmän från svenska och nordiska universitet och högskolor – representerar oberoende sakkunskap inom olika områden av betydelse för slutförvaringen av radioaktivt avfall, inte enbart inom teknik och naturvetenskap utan också inom ämnen som etik, psykologi och samhällsvetenskap. 
 Det åligger KASAM att vart tredje år, i ett särskilt betänkande, redovisa sin självständiga bedömning av kunskapsläget på kärnavfallsområdet. 
 En annan viktig del av KASAM:s verksamhet är att erbjuda ett forum för oliktänkande och för sakkunniga inom och utom landet att diskutera kärnavfall och därmed anknutna frågor. Ett antal seminarier har hållits genom åren. 
 I KASAM:s uppdrag ingår också att redovisa sin självständiga bedömning av det program för forsknings- och utvecklingsverksamhet – om bland annat slutförvaring av använt kärnbränsle – som de svenska kärnkraftföretagen upprättar vart tredje år. Föreliggande rapport utgör KASAM:s yttrande till regeringen över Svensk Kärnbränslehantering AB:s  
 FUD-program 
  2001 – program för forskning, utveckling och demonstration av metoder för hantering och slutförvaring av kärnavfall. 
 KASAM, Miljödepartementet, 103 33 STOCKHOLM 
 ISBN  
 91-38-21714-7 
  * ISSN  
 0375-250X