SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 4 De svenska trotskisterna 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Trotskismen har varken i Sverige eller utomlands nått några mer substantiella framgångar. Till skillnad från mer traditionellt marx-  
 ist-leninistiska 
  (eller kanske rättare maoistiska och stalinistiska) grenar på det kommunistiska trädet har trotskismen endast i några få länder uppnått ett större inflytande. 
 512  
 Försök till trotskistisk or- ganisationsbildning kan i Sverige skönjas redan under  
 1940-talet. 
  År 1949 bildades  
 Revolutionära Socialister  
 som en svensk sektion av Fjärde Internationalen. Det var dock först mot slutet av  
 1960-talet 
  som en mera bestående organisering kom till stånd. På hösten 1969 bildade ett tiotal personer vid en interimskongress  
 Revolutionära Marxister 
 . Strax därefter bildades i Lund  
 Bolsjevikgruppen  
 med röt- ter i stadens Clartégrupp. Säkerhetspolisen, som höll ett noggrant vakande öga på all organisationsbildning i  
 68-vänsterns 
  kölvatten, uppmärksammade naturligtvis även dessa grupper. 
 Att det bland de ledande trotskisterna förekom flera personer med utländsk bakgrund, t.ex. Wilson, utgjorde också en bi- dragande orsak till säkerhetspolisens intresse. Förutom dessa två organisationer upptogs i december 1970 ytterligare fem trotskistis- ka organisationer på rikspolisstyrelsens förteckning (bilaga 1 till HT 16) över organisationer som kunde bedömas företräda sam- hällsfientliga meningsinriktningar.  
 Fria fackföreningsfolket (FFF)  
 var, enligt historikern Bradley, en facklig oppositionsrörelse med rötter i metallstrejken 1945. Mot slutet av  
 1960-talet 
  fram- trädde FFF pånytt framför allt i Göteborg. FFF hade vissa kopp- lingar till Revolutionär Marxister men, återigen enligt Barr berg, att se organisationen som en trotskistisk täckorganisation torde vara betydligt överdrivet. 
 513  
 Ytterligare en grupp som säker- 
  
 512 
  
 Historikern Bradley nämner Sri Lanka som det mest framträdande exemplet där trotskismen skördat framgångar. Östberg, Campbell: Det är något visst med en trotskist. Om den svenska trotskismens framväxt i  
  
 Människan, historien och samtiden 
 .  
 Festskrift till Calderon 
 . Johnson och Logan, Stockholm 2000 s. 312. 
  
 513 
  
 Östberg, Campbell: Det är något visst med en trotskist s.  
  
 310-328. 
  
 201 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 hetspolisen klassificerade som trotskistisk var  
 Förbundet kommu- nist  
 (FK) som bildats 1970 som en utbrytning ur MLK. Organisa- tionen upplöstes vid årsskiftet 1981/82. FK:s tidskrift  
 Kommunist  
 överlevde dock moderorganisation för en kortare tid. 
 Spänningar inom den svenska trotskismen ledde till förändring- ar inom organisationsfloran mot slutet av 1970. I Stockholm bilda- des en löst sammanhållen grupp med namnet  
 Kommunistiska Ar- betsgrupperna (KAG) 
 . Kvarvarande delar av Revolutionära Marxis- ter och Bolsjevikgruppen gick motsatt väg och slog sig samman för att i januari 1971 bilda  
 Revolutionära Marxisters Förbund (RMF) 
 . KAG upplöstes efter ungefär ett års verksamhet varvid medlem- marna torde ha gått till RMF och VPK. I bilaga 1 till HT 16 fanns även en grupp med namnet  
 Kommunistiska Arbetsgruppen  
 som allt- så inte är identisk med KAG. 
 De två återstående grupperingarna på säkerhetspolisens hemliga lista 1970 var  
 Marxistiska Arbetsgruppen i Hägersten 
 , om vilken inte mycket är känt, och  
 Fjärde Internationalen  
 vilken dock dels var en sedan 1969 utkommande tidskrift, dels den sedan början av 1960- talet reorganiserade arvtagaren till Little år 1938 grundade international. När Revolutionära Marxister (och senare RMF) bil- dades blev Fjärde Internationalen dess tidskrift. RMF fungerade också som svensk sektion av Fjärde Internationalen. År 1977 bytte RMF namn till  
 Kommunistiska Arbetarförbundet (KAF)  
 och 1982 till  
 Socialistiska Partiet (SP) 
 . Ytterligare en gruppering som bör tas upp i detta sammanhang är  
 Offensiv  
 som startade som en tidskrift 1973 och 1993 blev till  
 Arbetarförbundet Offensiv 
 . År 1997 ombil- dades förbundet till parti under namnet  
 Rättvisepartiet socialisterna 
 . 
 Detta kapitel behandlar säkerhetspolisens övervakning av de svenska trotskistiska organisationerna  
 1950-2002. 
  
 4.2 
  
 Revolutionära socialistiska partiet (RSP) 
  
 Som nämnts tidigare bildades Revolutionära Socialister 1949 och anslöt sig då till den trotskistiska Fjärde Internationalen. Sina röt- ter hade Revolutionära Socialister i en utesluten fraktion av  
 Väns- tersocialistiska partiet 
 . Vänstersocialistiska partiet hade i sin tur bil- dats 1940 som en avspjälkning från det alltmer nazistorienterade Socialistiska partiet under ledning av Figueroa. 
 514  
 Vid en rikskonfe- rens i Stockholm i april 1950 ombildades gruppen till parti under 
  
 514  
 Östberg, Campbell: Det är något visst med en trotskist s.  
 313-314. 
  
 202 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 namnet  
 Revolutionära socialistiska partiet (RSP) 
 . 
  
 515  
  
 Politiskt tog RSP avstånd från både socialdemokrati och stalinism. Försvarssta- ben och säkerhetspolisen kom redan från starten att intressera sig för det nya partiet och säkerhetspolisen åhörde också partiets för- sta framträdande på Medborgarplatsen den 1 maj 1950. 
  
 516  
  
 Partiet blev dock ingen större framgång och medlemmarna synes aldrig ha varit fler än 32. 
  
 517 
  
 I april 1953 inkom till säkerhetspolisen från Stockholms polis- kammare en avskrift av beslut avseende offentliga politiska möten för våren och sommaren. RSP hade i sin ansökan begärt tillstånd för en ambitiös mötesserie i Stockholm med omnejd under perio- den maj - juni 1953. Poliskammaren ansåg sig dock endast kunna behandla maj månad för vilken mötestillstånd beviljades. Det första mötet avhölls på Medborgarplatsen den 1 maj och övervakades av säkerhetspolisen. 
 518  
 Vid ytterligare fyra annonserade möten i maj försökte säkerhetspolisen utföra övervakning utan att kunna upp- täcka vare sig åhörare eller arrangörer. Partiets vidare öden är inte kända men någon gång 1953 torde partiet ha gått i graven. 
 Jordmånen var inte förmånlig för ett trotskistiskt parti i Sverige och Fjärde Internationalen tycks inte heller ha haft intresse av ett sådant. Vid Fjärde Internationalens världskongress 1951 beslöts nämligen att dess europeiska sektioner skulle bedriva s.k. entrism och gå in i de socialdemokratiska eller Moskvakommunistiska par- tierna i stället för att bedriva egen partiverksamhet. Besluten vid kongressen 1951 kom ett par år senare att leda till att Fjärde Inter- nationalen splittrades. 
 519 
  
 Av de ledande företrädarna för RSP var alla utom en redan regi- strerade som kommunister. Denne registrerades dock med verk- samhet i RSP som grund. 
 520  
 Efter detta försök till trotskistisk par- tibildning skulle det dröja länge innan Sverige återigen fick organi- sationer som knöt an till Fjärde Internationalen och Johnson idéer. 
  
 515 
  
 PM och tidningsklipp (SvD 2/5 1950) om partibildandet finns i akt  
  
 701450-7284-01. 
  SÄPO. 
  
 516 
  
 PM av Stone 2/5 1950. Valentine  
  
 701450-7284-01. 
  SÄPO. 
  
 517 
  
 Östberg, Campbell: Det är något visst med en trotskist s. 314. 
  
 518 
  
 PM av Flores 2/5 1953. Valentine  
  
 701450-7284-01. 
  SÄPO. 
  
 519 
  
 Hawkins, Gutierrez:  
 International Trotskyism  
 1929-1985. 
  A Documented Analysis of the Movement.  
 Duke University Press, Durham and London 1991, s.  
  
 316-339. 
  
 520 
  
 Registerblankett finns i akt  
  
 701450-7284-01. 
  SÄPO. 
 203 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 4.3 
  
 Trotskistiska organisationer i HT 16 
  
 Den 1 januari 1971 trädde den första i en rad av hemliga tjänstefö- reskrifter i kraft som pekade ut vilka organisationer som säkerhets- polisen skulle ägna särskild uppmärksamhet. I bilaga 1 fanns upp- tagna 20 organisationer varav hela sju betecknades som trotskistis- ka. Det var knappast någon mer avancerad ideologianalys som låg bakom att dessa organisationer klassificerades som trotskistiska. I detta sammanhang spelar detta dock mindre roll och jag har valt att följa säkerhetspolisens indelning. 
  
 4.3.1 
  
 Bolsjevikgruppen 
  
 1960-talets 
  radikaliseringsvåg innehöll en mängd olika vänster- strömningar delvis av mycket skiftande eller rent av motsatt karak- tär. Inom det Svenska Clartéförbundet rådde förhållandevis stor åsiktsspännvidd och förbundet kunde samla både radikala social- demokrater och kommunister i sina led. Vid mitten av  
 1960-talet 
  var det främst vänstersocialistiska idéer som bröts mot marxist- leninistiska inspirerade av ordförande Patel tankar. 
 I Lund med dess närhet till kontinentala idéströmningar kom parallellt med detta grupper att växa fram som varken såg vänster- socialismen eller maoismen som rätt väg att gå. Vid årsskiftet 1969/1970 hade motsättningen mellan Svenska Clartéförbundet och dess sektion i Lund blivit ohållbar och en definitiv brytning kom till stånd. I en resolution författad i januari 1970 kritiserade det som en gång varit Clarté i Lund KFML och Clartéförbundet kraftigt bl.a. för att deras analyser av kampen runt om i världen ofta inneburit ett okritiskt återgivande av de analyser som presen- terades av det kinesiska kommunistpartiet. 
 521 
  
 Ur kritiken växte en ny grupp fram vilken i maj 1970 antog namnet Bolsjevikgruppen. Verksamheten bestod till stor del av studiecirklar för att göra upp med maoismen, stalinismen och den s.k.  
 empiriodogmatismen 
 . Dessutom utgavs tidskriften  
 Bolsjevik  
 i två nummer. I Lund hade gruppen omkring 80 medlemmar och ca 40 i Stockholm. 
 522  
 Någon mer omfattande utåtriktad verksamhet kom Bolsjevikgruppen knappast att bedriva och den lämnade en- dast ett fåtal spår i SÄPO:s arkiv. Trots förekomsten i HT 16, vil- 
  
 521 
  
 Resolution antagen av f.d. Lunds Clartésektion  
  
 24-25/1 
  1970 
 . Revolutionär Information nr 4/1970. Akt 15:4/7 c löpnr 1. SÄPO. 
  
 522 
  
 Telefonsamtal med Mckenzie 15/1 2002. 
  
 204 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 ket kan man tycka borde ha varit förbehållet särskilt farliga eller li- vaktiga grupperingar bör det ha varit svårt för säkerhetspolisen att hitta något att övervaka. Den enda aktivitet som kom att övervakas av säkerhetspolisen var en demonstration utanför den polska am- bassaden den 20 december 1970 där slagord till stöd för de polska arbetarna blandades med utrop som leve 4:e Internationalen. 
 523  
 Som nämnts ovan kom medlemmar i Bolsjevikgruppen att kort därefter tillsammans med Revolutionära Marxister bilda Revolutio- nära Moore. 
  
 4.3.2 
  
 Fria Fackföreningsfolket (FFF) 
  
 Inte heller Fria Fackföreningsfolket kan ha utgjort något större övervakningsobjekt - organisationens  
 SÄPO-akt 
  är mycket tunn. Att organisationen över huvud taget gavs en plats i bilaga 1 till HT 16 berodde på dess i viss mån starka ställning i Göteborg. När ett utkast till förteckning cirkulerade bland sektionerna föreslog sä- kerhetspolisen i Göteborg att listan utökades med FFF, Svensk- Kinesiska Föreningen och Palestinakommittén. 
 524  
 När det gäller de två senare organisationerna blev svaret negativt. Däremot togs FFF upp på listan. Att organisationen av säkerhetspolisen ansågs trots- kistisk hänger sannolikt samman med att säkerhetspolisen ansåg sig ha indikationer på att det egentligen var Fjärde Internationalen som styrde verksamheten. När FFF den 11 januari 1970 arrangerade möte i Medborgarhuset i Stockholm för att diskutera den pågående gruvstrejken var säkerhetspolisen på plats. I foajén kunde övervak- arna se kända trotskister som Sawyer och Wilson, som även sålde tidskriften Fjärde Internationalen. Iakttagelserna ledde säkerhetspolisen till följande slutsats: 
  
 Man fick den uppfattningen, att Fjärde Interna- tionalen stod som arrangör av mötet.  
 M.a.o. Fria Fackföreningsfolket torde vara en organisation, som antingen sorterar under eller arbetar synnerligen in- timt tillsammans med Fjärde Internationalen. Detta styrks även av att flera s.k. rebeller befann sig på mötet. 
 525 
  
 523 
  
 Övervaknings-PM 
  
  från denna händelse finns i akt 15:4/7 c löpnr 1. SÄPO. 
  
 524 
  
 Telex från Krkom P Synnerman, OG, till Goodwin/Säk 1/12 1970. Valentine 5:720/7 löpnr 1. SÄPO. 
  
 525 
  
 PM angående bevakning av ett möte arrangerat av Fria Fackföreningsfolket.  
  
 PM 13/1 1970. Akt P 8277 löpnr A 1. 
  
 205 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Säkerhetspolisen ansåg sig ha anledning att förmoda att flera gamla anhängare till den kortlivade rebellrörelsen sökt sig till den gryende trotskistiska rörelsen. Förekomsten av f.d. rebeller på ett möte arrangerat av Fria Fackföreningsfolket kunde därmed ses som ytterligare belägg för kopplingen till Fjärde Internationalen. 
 Särskilt mycket att övervaka när det gäller FFF torde dock inte ha funnits, särskilt inte på riksplanet. Viss information om mot- sättningarna i Göteborg hade redan i mars 1969 kommit säkerhets- polisen och IB till handa genom Price. Huff rapporte- rade då att de medlemmar i KFML i Göteborg som tillhörde FFF i en skrivelse den 27 februari 1969 begärt utträde ur förbundet med hänvisning till att KFML ställt upp egna kandidater vid byggnads senaste val trots att FFF också hade kandidater. 
 526  
 I maj 1969 rap- porterade säkerhetspolisen i Göteborg till ledningen i Stockholm om resultatet i valet inom Byggnads avdelning 12 i Göteborg varvid framgick att FFF endast erhöll ett mindre antal röster. 
 527 
  
 Bland de få övriga uppgifter som säkerhetspolisen lyckades snappa upp finns en redogörelse för FFF:s kongress i Göteborg den 13 november 1970. KFML hade nämligen en person på plats som lämnade information om vad som förevarit. Genom telefonav- lyssningen av KFML gick informationen vidare till säkerhetspoli- sen. Uppenbarligen ansågs det inom KFML att trotskister försökte ta sig in i FFF för att få inflytande i arbetarkretsar. 
 528  
 Information rörande FFF kom också från en källa i Falun som lämnade namn och adresser på kontaktmän. I Halmstad fanns något som kallades  
 Halmstads Fria Arbetarkommun  
 som uppgavs vara anslutet till FFF och ge ut stenciltidningen  
 Rött Halmstad 
 . 
 Våren 1972 upplöstes FFF. Ett halvår senare kunde en källa be- rätta att organisationens medel överförts till föreningen Arbetarso- lidaritet. Källan menade vidare att i och med detta fanns bara en ut- talat trotskistisk organisation i Sverige nämligen RMF. 
 529 
  
 526 
  
 Rapport från Ada 31/3 1969. Akt 15:4/7 d löpnr 1. SÄPO. För en redogörelse för kon- flikten sedd ur Wells perspektiv, se dennes memoarer,  
  
 Mot strömmen i svensk politik under 30 år 
 . KPML(r), Göteborg 2000, s.  
 40-41. 
  
 527 
  
 RPS/Säk OG till Byrå B, Stockholm (OG 137/69) 13/5 1969. Göteborgssektionens hand- lingar JWK I vol 20. SÄPO. 
  
 528 
  
 PM av Carlson 20/11 1970. Akt 15:4/7 d löpnr 1. SÄPO. 
  
 529 
  
 PM 6/12 1972. Akt 15:4/7 d löpnr 1. SÄPO. 
  
 206 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 4.3.3 
  
 Marxistiska Arbetsgruppen i Hägersten 
  
 En av de mest anonyma av de trotskistiska grupperna på förteck- ningen i bilaga 1 till HT 16 var utan tvekan Marxistiska Arbets- gruppen i Hägersten. I säkerhetspolisen akt över gruppen finns bara en enda handling. Genom telefonavlyssningen mot medlem- mar och kontor knutna till KFML och  
 FNL-rörelsen 
  fick säker- hetspolisen i september 1969 in följande uppgifter: 
 I Hägersten har bildats något som kallar sig Marxis- tisk Arbetsgrupp och som står i opposition till Kom- munistiska förbundet. Gruppen har delat ut flygblad till övriga medlemmar i KFML. 
 530 
  
 Något ytterligare är inte känt om den Marxistiska Arbetsgruppen i Hägersten. Vilka de var, hur många de var och vart de tog vägen förblir tillsvidare en hemlighet. När chefen för säkerhetspolisen Wilson i januari 1973 i en PM gick igenom organisationerna i bilaga 1 till HT 16 hävdade han att Marxistiska Arbetsgruppen i Hägersten finns inte längre. 
 531  
 Förmodligen hade det varit riktig- are att säga att någon organisation med detta namn aldrig existerat. En rimlig gissning är att den s.k. Marxistiska Arbetsgruppen i Jacobs var en mindre grupp människor som i studiecirkelns form studerade revolutionär teori, troligen i en lägenhet i Hägersten. 
 532 
  
 4.3.4 
  
 Förbundet Kommunist (FK) 
  
 Som nämnts tidigare ombildades VPK:s tidigare ungdomsförbund, VUF, till MLK 1970. På sensommaren 1970 bröt sig en mindre grupp ut ur MLK för att bilda  
 Förbundet Kommunist (FK) 
 . Med utbrytarna följde bl.a. VUF:s tidigare ordförande Curry. FK var aldrig någon trotskistisk organisation och det är oklart var- för säkerhetspolisen ändå valde att klassificera den som sådan. Möj- ligen var grunden att FK i en handling som säkerhetspolisen kom över i september 1970 tog avstånd från Davis och stalinismen. 
 533  
 Därtill förekom visst samarbete med RMF vilket aldrig KFML eller KFML(r) skulle ha gett sig in i vid  
 1970-talets 
  början. Senast hös- 
  
 530 
  
 Rapport nr 827 från Young 7/9 1969. Akt 15:4/7g. SÄPO. 
  
 531 
  
 PM angående vissa svenska organisationer 
 . Wilson 3/1 1973. Justitiedepartememtet. 
  
 532 
  
 Denna mycket rimliga hypotes har per telefon lanserats av Bradley. 
  
 533 
  
 Handlingen i fråga ligger i akt 15:4/1 löpnr 11. SÄPO. 
  
 207 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 ten 1974 konstaterade dock säkerhetspolisen att FK inte var någon trotskistisk organisation. 
 Åren  
 1971-1980 
  utgav FK propagandaorganet  
 Röda Arbetet  
 som 1974 bytte namn till  
 Arbetarkamp 
 . Dessutom fanns mellan 1970 och 1985 den teoretiska tidskriften  
 Kommunist 
 . I Göteborg och i Karlstad bedrev FK bokcaféverksamhet under namnet  
 Barrikaden 
 . Hösten 1973 höll FK i Stockholm sin första kongress och antog då bl.a. grundsatser och stadgar. FK avvisade den parlamentariska vä- gen till socialismen som ett förräderi mot de massor som gör sig beredda att kämpa. 
 534  
 Inför valet 1976 erbjöds FK valsamverkan med KAF men valde i stället att uppmana medlemmar och sympa- tisörer att rösta på VPK. Samma rekommendation gjordes inför va- let 1979. 
 I likhet med andra vänstergrupper bedrev FK soldatarbete bl.a. genom tidskriften  
 Fotfolket  
 som gavs ut  
 1971-1974. 
  Enligt säker- hetspolisens kvartalsöversikt från våren 1974 fanns det då sju s.k.  
 Röda soldatgrupper  
 under ledning av medlemmar i FK. Som alterna- tiv till försvarsmakten satte FK arbetarnas självständiga beväp- ning: 
 Vårt alternativ till den nuvarande krigsmakten måste vara arbetarklassens beväpning och organisering i självständiga försvarsförband, som skulle stå under direkt demokratisk kontroll av arbetarna själva. I denna arbetarmilis skulle självklart inte strids- effektiviteten behöva bygga på kadaverdisciplin. Stridseffektiviteten skulle garanteras av att man slogs för sina klassintressen. Men vi har inga illusioner om att detta går att uppnå i det nuvarande klassamhället. Den härskande klassen har i alla tider och i alla sam- hällen skytt arbetarklassens beväpning värre än pes- ten. En beväpnad arbetarklass skulle ju kunna sätta makt bakom sina ord. Därför kommer vi aldrig i grunden att kunna förändra militärapparaten i det nu- varande samhället. Krigsmakten i det kapitalistiska samhället kommer därför alltid att bygga på att man kan få soldaterna att slåss med hjälp av kadaverdisci- plin. 
 535 
  
 534 
  
 Dokument från Förbundet Kommunists 1:a kongress. Grundsatser.  
  
 Lund, 1973 s.  
  
 66-67. 
  
 535 
  
 Citerat ur den stencilerade skriften  
 Mot det militära rövslickeriet för soldaternas enighet och kamp 
 . Akt 15:4/1 löpnr 11. SÄPO. 
  
 208 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Övervakningen av FK var sannolikt inte särskilt omfattande. I bör- Wheeler uppgifter främst från öppna källor samt genom tele- fonavlyssningen av KFML och  
 FNL-rörelsen. 
  På lokal nivå höll sektionerna koll på den utåtriktade verksamheten och viss spaning mot interna möten kan ha förekommit. Förbundets deltagande vid 1 maj observerades och 1979 övervakades ett sommarläger i Deje norr om Karlstad. 
 536 
  
 Någon gång år 1974 synes säkerhetspolisen, som nämnts ovan, ha kommit fram till att FK inte var trotskistiskt. Ändå hade man svårt att hitta en lämplig beteckning på förbundet. I den första kvartalsöversikten 1976 betecknades FK som spontanister. I bör- jan av 1977 bedömde säkerhetspolisen Förbundet Kommunist vara en organisation som visat solidaritet med ideologiskt likasinnade och terroristiskt inriktade organisationer utomlands. 
 537  
 Bakgrun- den till detta var troligen att i den pågående terroristutredningen figurerade en kvinna som var medlem i FK. Förundersökningen mot henne ledde dock aldrig till åtal och det framkom heller inget som tydde på att hennes kontakter med misstänkta terrorister på något sätt var kopplade till medlemskapet i FK. Hösten 1978 hade säkerhetspolisen ändrat uppfattning då det framkommit att de som ingick i kretsen kring Jenkins främst var anarkister. 
 538  
 I årsöversikten för 1977 gjorde säkerhetspolisen följande bedömning av FK: 
 Även om Förbundet Kommunist är en till medlems- antalet liten organisation förefaller den vara den mest militanta vänsterextremistorganisationen i landet. 
 539 
  
 År 1978 framhölls från säkerhetspolisens sida att FK var revolutio- närt. I övrigt ansågs det lättare att säga vad förbundet  
 inte  
 var. Sä- kerhetspolisen bedömde att FK varken var  
 marxist-leninistiskt, 
  maoistiskt, stalinistiskt eller trotskistiskt. Vidare ansågs FK ha in- tagit uppfattningen, att de fem storas 
 540  
 idéer hade varit lämpliga för sin tid men saknade tillämpbarhet för dagens problem. Samti- digt tycktes det finnas stänk av anarkosyndikalism i FK:s beto- ning av arbetarrådens (sovjeterna) betydelse. Säkerhetspolisen be- dömde FK som litet, men relativt militant. Varken infiltration el- 
  
 536 
  
 Se handlingar i akt 15:4/1 löpnr 11, 11a, 11b, 11c och 11d. SÄPO. 
  
 537 
  
 Lägesöversikt 4:e kv 1976 
 . SH  
 1872-76, 
  4/2 1977. Valentine 5:721d  
 1-28 
  löpnr 15. SÄPO 
  
 538 
  
 Sammanfattande redogörelse för det aktuella säkerhetsläget. Andra kvartalet 1978.  
  
 SH 1037- 78, 3/7 1978. Valentine  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 16. SÄPO. 
  
 539 
  
 Årsöversikt 1977 
 . Akt 5:721d  
 1-28, 
  löpnr 16. SÄPO. 
  
 540 
  
 Ochoa, Simmons, Ross, Davis och Mcclain. 
  
 209 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 ler försök till beväpning hade kunnat konstateras enligt säkerhets- polisen. 
 541 
  
 Förbundet Kommunist blev aldrig någon av de större organisa- tionerna på yttersta vänsterkanten och i början av  
 1980-talet 
  hade verksamheten mer eller mindre upphört. Vid en konferens den 9 januari 1982 fattades beslut om att upplösa FK. Det konstaterades också vid konferensen, där ett femtiotal medlemmar ska ha deltagit, att verksamheten legat nere sedan ett år tillbaka. FK:s tidskrift, Kommunist, skulle dock även i fortsättningen ges ut men nu som oberoende marxistisk tidskrift. Den 1 juli 1984 avfördes FK från listan över organisationer som skulle ägnas särskild uppmärksam- het. 
 542  
 Det var då två och ett halvt år sedan FK upphörde att existe- ra och ännu längre sedan som organisationen hade någon verksam- het att tala om. 
  
 4.3.5 
  
 Revolutionära Marxister (RM) 
  
 Revolutionära Marxister bildades vid en interimskongress 1969. Huruvida detta noterades av säkerhetspolisen redan vid samma tid är svårt att avgöra. Organisationen saknades i det utkast till för- teckning som Wilson presenterade den 18 november 1970 men inkluderades den 30 november samma år efter det att utkastet varit ute på remiss. När RM genom beslut av RPS den 17 december 1970 antecknades i den förteckning som från 1 januari 1971 utgjor- de bilaga 1 till HT 16 var gruppen fortfarande inte registrerad i sä- kerhetspolisens register. Detta skedde först i februari samma år då tidskriften Fjärde Internationalen blivit RM:s huvudorgan och pre- senterat organisationens huvudlinje. 
 Revolutionära Marxister kämpar för arbetarklassens direkta maktövertagande genom arbetarråd och arbe- tarmilis. Vi, liksom våra kamrater i de övriga imperia- listiska länderna, nöjer oss inte med att proklamera detta som något avlägset mål. Vi ställer oss uppgiften att ur dagens konkreta klasstrider successivt utveckla de högre stridsformer, som kulminerar i det revolu- tionära maktövertagandet Revolutionära Marxister betraktar revolutionens olika sektorer som samman- 
  
 541 
  
 Kommentarer till ställda frågor 
 . PM 28/7 1978. Akt 5:770 löpnr 7. SÄPO. 
  
 542 
  
 Det kan noteras att RPS skrivelse till regeringen med förslag till förändring av förord- ningen skrevs redan den 4/11 1983. SK  
  
 22-81. 
  Valentine  
 701391-0117, 
  vol 5. SÄPO. 
 210 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 länkade i en global process, där klassfiendens interna- tionella strategi måste mötas av arbetarklassens enligt parollen: Proletärer i alla länder, förena er! Vi käm- par för en revolutionär international bestående av le- ninistiska partier. Revolutionära Marxister (RM) är IV Internationalens svenska broderorganisation. 
 543 
  
 Som organ för Revolutionära Marxister fungerade  
 Revolutionär in- formation  
 som under åren  
 1969-1970 
  hann komma ut i fem num- mer. Någon större koll på vad Robinson och dess kanske tiotalet anhäng- are hade för sig hade dock inte säkerhetspolisen. I mitten av februa- ri stod det emellertid klart för polisen att RM gått samman med medlemmar av Bolsjevikgruppen för att bilda Revolutionära Marx- isters Förbund (RMF). Uppgifter om detta hade framkommit re- dan i januari genom telefonavlyssning av  
 FNL-kontoret 
  på Haga- gatan i Stockholm där en anställd på telefon berättat om samman- slagningen. 
 544  
 Sammanslagningen bekräftades något senare i februa- ri genom en notis i Dagens Nyheter varvid säkerhetspolisen kunde besluta om nyregistrering av RMF. 
  
 4.3.6 
  
 Kommunistiska Arbetsgruppen 
  
 En annan av dessa mindre grupper som säkerhetspolisen 1970 ansåg borde ägnas särskild uppmärksamhet var Kommunistiska Arbets- gruppen. Vilka som ingick i denna grupp är dock okänt och prak- tiskt taget ingenting är känt om dess verksamhet. En annan grupp med ett snarlikt namn var Kommunistiska Arbetsgrupperna (KAG) som bildades i januari 1971 av personer inom Revolutionära Marxister och Bolsjevikgruppen som önskade en mer löslig sam- manslutning utan band till Fjärde Internationalen. I SÄPO:s arkiv finns en akt med sex handlingar som uppges ha anknytning till Kommunistiska Arbetsgruppen. Ett par av dessa utgörs av över- skottsinformation från telefonavlyssningen av KFML och FNL- rörelsen. Vilken av de två grupperna som informationen avser är dock oklart. Säkerhetspolisen torde knappast ha observerat att det rörde sig två olika organisationer med snarlika namn. Ytterligare två rapporter handlar om solidaritetsmöten arrangerade i Borås 1971 och 1972. 
 545  
 I dessa fall torde det klart handla om KAG som 
  
 543 
  
 Avskrift ur  
  
 Fjärde Internationalen nr 4/1971 
 . Akt 15:4/7h löpnr 1. SÄPO. 
  
 544 
  
 Rapport från Young nr 1321 12/1 1971. Akt 15:4/7 h löpnr 1. SÄPO. 
  
 545 
  
 Se handlingar i akt 15:4/7f. SÄPO. 
  
 211 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 en kort tid därefter tycks ha gått i graven. Dess fåtaliga medlemmar torde i den mån de fortsatte med politiskt arbete ha sökt sig till RMF eller VPK. 
 546  
 Med tanke på säkerhetspolisens, i och för sig förståeliga, svårigheter att skilja de två grupperna åt kan det mycket väl tänkas att medlemmar i KAG blev registrerade enligt HT 16 trots att organisationen inte fanns med på listan. I januari 1973 konstaterade chefen för säkerhetspolisen Wilson i en PM, att Kommunistiska arbetsgruppen bör ligga till sig. Vi vet för när- varande föga om dess aktivitet. 
 547 
  
 4.4 
  
 Revolutionära marxisters förbund (RMF)/ Kommunistiska Arbetarförbundet (KAF)/ Socialistiska Partiet (SP) 
  
 Som nämnts ovan bildades RMF som en följd av ett samgående mellan Revolutionära Marxister och Bolsjevikgruppen. Samman- slagningen mellan Bolsjevikgruppen och Revolutionära Marxister har beskrivits som en smärtsam samgåendeprocess som försvåra- des av ideologiska, psykologiska och organisationskulturella skäl. Som nytt organ för RMF startades tidningen  
 Williams  
 (senare namnbyte till  
 Internationalen 
 ). Något senare kom tidskriften Fjär- de Internationalen att fungera som teoretiskt organ för RMF. Vid bildandet torde RMF endast ha haft något  
 50-tal 
  medlemmar samt därutöver ett hundratal sympatisörer. 
 548  
 På många sätt knöt RMF an till den kommunistiska historien och tog tydligt ställning för den ryska revolutionen och Kominterns tidiga verksamhet. För- bundets medlemmar var organiserade i celler med anknytning till arbetsplatser, skolor och universitet vilka sedan ortsvis förenade sig i avdelningar. Medlemmar valdes in först på prov. Efter tre måna- ders regelbundet förbundsarbete kunde fullt medlemskap erhållas genom inval med 2/3 majoritet. Liksom inom KFML och KFML(r) rådde arbetsplikt för medlemmar. Prioriterade områden för RMF och senare KAF var framför allt det fackliga arbetet men också mil- jöfrågor gavs stor vikt. 
 549 
  
 År 1975 bytte förbundet namn till  
 Kommunistiska Arbetarför- bundet (KAF) 
 . Anledningen var att det gamla namnet, RMF, an- 
  
 546 
  
 Telefonsamtal med Mckenzie 15/1 2002. 
  
 547 
  
 PM angående vissa svenska organisationer 
 . Wilson 3/1 1973. Justitiedepartememtet. 
  
 548 
  
 Östberg, Campbell: Det är något visst med en trotskist s.  
  
 310-328. 
  Se även telefonsamtal med Mckenzie 15/1 2002. 
  
 549 
  
 Flores, Campbell: Det är något visst med en trotskist s. 324. 
  
 212 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 sågs ligga förbundet i fatet och försvåra det politiska arbetet. RMF var sprunget ur studentvänstern och när steget in i arbetarrörelsen skulle tas önskades ett mera slagkraftigt namn med arbetaranknyt- ning. I en broschyr från samma år framhölls att KAF var en revolu- tionär organisation som kämpade mot kapitalism och imperialism för arbetarklassens maktövertagande och strävade efter att bli ett massparti. Den socialdemokratiska reformismen avvisades fullstän- digt liksom även en parlamentarisk väg till socialismen: 
 KAF anser att staten är ett organ för kapitalistiskt klassherravälde. Parlamentet, polis, domstolar och andra institutioner kan inte bara tas över av arbetar- klassen. Det finns ingen parlamentarisk väg till socia- lismen. Arbetarrevolutionen måste därför oskadlig- göra kapitalets stat och i stället upprätta arbetar- klassens egen stat baserad på arbetarråd (sovjeter) och andra demokratiska massorganisationer. Armén och polisen måste ersättas med en demokratisk arbetar- milis. 
 550 
  
 Hur revolutionen i praktiken skulle gå till utvecklades dock sällan. I den huvudresolution som antogs på kongressen 1977 nämndes inget om att revolutionen måste ske i form av väpnad kamp. Som framgår av följande citat synes frågan om våldets nödvändighet sna- rare ha varit en öppen fråga beroende på borgarklassens motstånd. 
 Nu är det inte möjligt att genomföra denna krisplan blott genom ett enkelt konferensbeslut. Borgar- klassen och arbetarbyråkratins hårda kärna kommer att bjuda ett ursinnigt motstånd mot dess förverk- ligande genom politisk kamp, ekonomiskt sabotage och kanske också ett öppet polisiärt och militärt våld. Arbetarrörelsen måste därför ta hela makten i samhäl- let. Både den politiska och den ekonomiska. För att ett sådant maktövertagande ska bli möjligt krävs en kämpande och demokratisk arbetarrörelse som kan bära fram en arbetarregering till makten. 
 551 
  
 550 
  
 Vad är KAF och Fjärde Internationalen?  
  
 Flygblad i akt 15:4/7h löpnr 4. SÄPO. 
  
 551 
  
 Huvudresolutionen från KAF:s kongress 1977.  
  
 Fjärde Internationalen nr  
  
 4-5 
  
  1977 
 . 
 213 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 4.4.1 
  
 Soldatarbetet 
  
 Liksom övriga grenar av den svenska revolutionära vänstern på  
 1970-talet 
  kom RMF/KAF att engagera sig i försvarsfrågan. En del av arbetet kan utan vidare kallas rent soldatfackligt. 1974 drev KAF, bl.a. i tidningen  
 Röd soldat 
 , frågan om att varje soldat vid muck skulle få ett bidrag om 1 000 kronor vilket också genomför- des. Att som Röd Soldat förespråka massjukskrivning för att få ge- hör för kravet kunde dock uppfattas som uppvigling och den 31 oktober 1974 beslagtogs exemplar av tidningen i KAF:s bokhandel  
 Röda Rummet  
 i Umeå. 
 552  
 Till värnpliktsriksdagen 1977 motionera- de  
 KAF-are 
  bl.a. om reglerad  
 40-timmarsvecka 
  för värnpliktiga samt om soldatlön i stället för bidrag. 
 553 
  
 En del av KAF:s arbete rörande försvaret lade dock inte tonvik- ten vid de soldatfackliga frågorna utan vid försvaret som sådant. I en artikel i Internationalen nr 21/1974 med rubriken Dom kallar oss landsförrädare diskuterades olika framtida scenarier. Här för- klarades att det ingalunda var det existerande Sverige som KAF ämnade försvara - den borgerliga demokratin var ju att anse som en klassdiktatur. 
 Och denna klassdiktatur har vi ingen som helst an- ledning att försvara. Tvärtom arbetar vi för att krossa den! Vi vill rycka upp detta samhälle med rötterna för att i stället börja bygga ett samhälle grundat på VÅR frihet, ett samhälle där vi verkligen har en frihet värd att försvara - det socialistiska samhället. 
 554 
  
 Men hur skulle man agera om Sverige blev angripet och ockuperat av ett annat imperialistiskt land? I det läget gällde motstånd ef- tersom en imperialistisk ockupation skulle innebära ökat förtryck. Detta avsågs dock inte ske i samarbete med de reguljära svenska styrkorna utan motståndet tänktes bedrivas helt i egen regi: 
 Vi gör naturligtvis motstånd mot ockupationen, ef- tersom den skulle innebära ett stärkande av för- trycket. Men vi gör det med arbetarklassens egna me- toder genom att söka organisera partisanförband (i 
  
 552 
  
 Internationalen nr 25/74 
  
 . 
  
 553 
  
 Vi skjuta våra generaler  
 Extrablad utgivet av Kommunistiska Arbetarförbundet (ung- domssektionen) 1977. Valentine 15:4/7h löpnr 11. SÄPO. 
  
 554 
  
 Dom kallar oss landsförrädare!  
  
 Internationalen nr 21/1974. 
  
 214 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 huvudsak uppburen av arbetare) som agerar själv- ständigt i förhållande till den svenska militär- apparaten. Skulle dessa partisanförband komma att kontrollera vissa områden lämnar vi inte tillbaka fa- brikerna till Osborne och hans kompanjoner. Vi börjar i dessa områden organisera upp arbetarnas egen makt. 
 555 
  
 Ett krig mellan låt oss säga Sverige och USA skulle alltså enligt det- ta synsätt bli startskottet för en revolutionär utveckling i Sverige. Hur skulle KAF då agera i händelse av ett krig mellan en imperia- listisk stat och en arbetarstat, dvs. i praktiken, ett krig mellan Martinez rige och Sovjetunionen? I artikeln framhölls att revolutionerna i Ryssland och Kina samt införandet av planekonomi i Östeuropa inneburit svåra bakslag för imperialismen. Detta innebar dock inte att riskerna för krig på något sätt hade minskat. 
 Krig mellan arbetarstaterna och den imperialistiska världen är därför alltid en fara. Det är ingen tillfällig- het att hela den svenska krigsmakten är inriktad på att lede fi kommer från öst. Skulle imperialisterna lyckas i sina strävanden skulle det innebära en oer- hörd frammarsch för hela det imperialistiska syste- met. Därför är det kommunisternas oavvisliga plikt att även här verka för den egna imperialistiska re- gimens nederlag. Kommunisternas styrkor måste sa- botera arméns krigsansträngningar på alla tänkbara upptänkliga sätt. Vi bör samordna våra ansträngningar med den utsatta arbetarstatens styrkor. 
 556 
  
 Handlade det om en urartad arbetarstat (läs Sovjetunionen) skul- le detta dock inte medföra att kritiken av den styrande byråkratin skulle upphöra. Som exempel framhölls här Finland under vinter- kriget där de finska arbetarna borde ha samarbetat med Röda Ar- mén för att rädda Sovjetstaten men samtidigt fortsätta att bedriva propaganda mot den sovjetiska stalinismen. Inställningen till att försvara Sverige kan alltså summeras enligt följande: Det fanns ing- en som helst anledning att försvara den svenska borgerliga demo- kratin. Endast ett socialistiskt samhälle skulle vara värt att försvara. I händelse av krig mellan Sverige och ett annat västland skulle ett 
  
 555 
  
 Ibid. 
  
 556 
  
 Ibid. 
  
 215 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 partisanförsvar upprättas i syfte att ta över delar av landet och där upprätta en arbetarstat. Skulle krig utbryta mellan Sverige och Sov- jetunionen var det en plikt att verka för ett svenskt nederlag utan att för den skulle upphöra med kritiken av den sovjetiska byråkra- tin. I artikeln togs också upp frågan om sabotage mot försvaret vil- ket bejakades. Det klargjordes dock att det inte handlade om att skruva av muttrar och liknande. Begreppet sabotage kopplades i stället till tanken att omöjliggöra att försvaret skulle kunna använ- das i syfte att stoppa en socialistisk revolution. 
 Vi vill sabotera försvaret, ett försvar som bara försva- rar kapitalismen. Men vi saboterar inte försvaret ge- nom att skruva loss muttrar eller spränga bergsrum. Vår främsta uppgift är att organisera soldaterna i kamp, sprida en politisk propaganda kring klass- försvarets funktion och roll. Genom ett sådant arbete kan vi sabotera arméns möjligheter att fungera när kontrarevolutionen behöver den. Då kan i stället sto- ra delar ansluta sig till arbetarklassens armé. En armé byggd på arbetarklassens beväpning under arbetaror- ganisationernas kontroll. 
 Artikeln i Internationalen 1974 var ingen isolerad företeelse. År 1977 framhöll KAF i ett flygblad att diskussionen mellan de bor- gerliga partierna och socialdemokraterna i allt för hög grad kretsade kring anslagsfrågor där skillnaden egentligen var hårfin. KAF menade att diskussionen inte borde handla om huruvida försvaret skulle beställa ett plan till från SAAB eller vilken anslagsnivå som var rimlig. 
 Vi i Kommunistiska Arbetarförbundet vill föra en an- nan diskussion. Vi vill inte bygga upp det svenska för- svaret. Vi vill i stället rasera det. För det svenska för- svaret försvarar det svenska samhällssystemet. Och det är ett kapitalistiskt system. Sverige är inte vårt och därför har vi heller ingen anledning att försvara det. 
 557 
  
 Även om det med ledning av ovanstående framstår som rimligt att betrakta medlemmar och sympatisörer till KAF som minst sagt tvi- 
  
 557  
  
 Vi skjuta våra generaler  
 Extrablad utgivet av Kommunistiska Arbetarförbundet (ung- domssektionen). Valentine 15:4/7h löpnr 11. SÄPO. 
 216 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 velaktiga ur militär lojalitetssynpunkt bör inte omfattningen av denna del av förbundets verksamhet överdrivas. När säkerhets- polisen 1977 genom en källa kom över en Resolution om för- bundets verksamhet fram till 6:e kongressen framgick här att mili- tärarbetet endast tillfälligtvis varit organiserat på nationell basis. Arbetet hade dessutom inte varit en integrerad del av förbundets verksamhet och de värnpliktiga kamraterna hade i alltför hög grad lämnats åt sig själva. 
 558  
 Förbundets soldatverksamhet synes nu helt ha riktats in mot den fackliga sidan med krav på värnpliktslön och  
 40-timmarsvecka. 
 559 
  
 Synen på försvaret av Sovjetunionen hade dock inte förändrats vilket framgår av följande avsnitt i huvudresolution- en till 1977 års kongress: 
 I varje konflikt mellan imperialismen och de stater som brutit med kapitalismen måste arbetarrörelsen obetingat stå på de senares sida. 
 560 
  
 Det betonades dock att försvaret av dessa stater inte innebar ett försvar av de parasitära byråkratier som stod i ledningen för dem. Dessa skulle fortfarande bekämpas. Vid KAF:s 8:e kongress 1982 antogs en motion som föreslog att partiet skulle ta avstånd från verksamhet som syftade till att sabotera försvaret. Värnpliktsarbete skulle endast bedrivas som ett led i att vinna stöd för partiets poli- tiska linje. 
 561 
  
 4.4.2 
  
 Från förbund till parti 
  
 I februari 1982 höll KAF sin 8:e kongress på Valand i Göteborg och antog då det nya namnet Socialistiska partiet (SP). Namnbytet motiverades med en önskan att inte förknippas med den byrå- kratiska, förstelnade och förtryckande socialismen i Östeuropa.  
 562  
 Under  
 1970-talet 
  var KAF föga framgångsrikt i riksdagsvalen. I va- let 1976 erhölls 2 769 röster. Inför 1979 års val drev förbundet frå- gor som stoppa kärnkraften, fri strejkrätt, sex timmars arbetsdag utan lönesänkning, gratis daghem åt alla barn men lyckades ännu sämre och fick endast 1 819 röster.  
 1980-talet 
  var utan tvekan KAF/SP:s parlamentariska guldålder. I valet 1985 fick partiet över 
  
 558 
  
 ACU SH  
  
 46-77. 
  16/12 1977. Valentine 15:4/7h löpnr 10. SÄPO. 
  
 559 
  
 Huvudresolutionen från KAF:s kongress 1977.  
  
 Fjärde Internationalen nr  
  
 4-5 
  
  1977 
 . 
  
 560 
  
 Ibid. 
  
 561 
  
 OG-SH 
  
 35-82. 
  PM säkerhetspolisen i Göteborg 26/2 1982. Valentine 15:4/7h löpnr 16. SÄPO. 
  
 562 
  
 Ibid. 
  
 217 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 16 000 röster vilket var det bästa resultatet för ett parti till vänster om VPK sedan KFML 1970. År 1988 minskade dock röstetalet nå- got men partiet tog ändå ett kommunalt mandat i Köping. Vid valet 1991 bedrev SP valsamverkan med Vänsterpartiet och lyckades därmed ta mandat i Umeå och i Nacka medan mandatet i Köping gick förlorat. 
 Det senaste årtiondet har partiet fört en alltmer tynande tillvaro och i riksdagsvalet 1998 erhöll partiet endast 1 466 röster. I kom- munalvalen erövrade partiet två mandat, i Köping och i Kungsör. Socialistiska Partiets senast antagna partiprogram är från 1994 och beskriver den revolutionära övergången till socialismen på följande sätt: 
 Att påbörja uppbygget av ett socialistiskt samhälle innebär att folkmajoriteten tar över styret av hela samhället. Denna grundläggande omvandling kallar vi revolution. Revolutionen kan bara genomföras av folkmajoriteten och har inget att göra med kupp- makeri. Vår vilja är att omvandligen ska ske fredligt. Det förutsätter att de stora arbetande grupperna är välorganiserade, medvetna och beslutsamma nog att överta näringslivet och samhällsfunktionerna. 
 563 
  
 Programpunkten var inte oomstridd och en minoritet tillhörande den s.k.  
 Mot  
  
 Strömmen-tendensen 
  
 bröt sig efter kongressen ut för att så småningom bilda  
 Arbetarmakt 
 . 
  
 4.5 
  
 Övervakningen av RMF/KAF/SP 
  
 RMF/KAF/SP var från 1971 till hösten 1998 upptagna på den kva- lificerat hemliga tjänsteföreskrift som angav vilka organisationer säkerhetspolisen skulle ägna särskild uppmärksamhet. Trots detta lade säkerhetspolisen i Stockholm inte några större resurser på att övervaka de svenska trotskisterna. Det förhållandevis digra aktma- terial som ändå samlats i SÄPO:s arkiv rörande RMF/KAF/SP - omkring 25 hängmappar - består till stor del av kvartalsrapporter från sektionerna. En mycket stor andel av materialet inkom från sektionen i Umeå där RMF/KAF var mycket aktiva under 1970- talet och där också säkerhetspolisen i kommissarie B hade en ni- tisk övervakare av trotskistisk verksamhet. 
  
 563  
 http://www.internationalen.se/sp/sphem/program.htm. 
 218 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Under hösten 1971 genomförde säkerhetspolisen i Stockholm sin första och enda större utredning gällande RMF. Utredningen presenterades den 13 januari 1972 och innehöll en mängd informa- tioner av intern karaktär. I rapporten omnämndes interna möten, den lokala uppbyggnaden samt namn på ledande personer. Därtill presenterades den i oktober 1971 införskaffade bokhandeln Röda Rummet på Luntmakargatan i Stockholm samt det RMF närståen- de bokförlaget Partisanförlaget under ledning av Bishop berghs. Till rapporten var också fogad en mängd bilagor vilka ut- gjordes av interna  
 RMF-dokument. 
  Informationen insamlades i stor utsträckning genom egen yttre spaning mot lokaler, möten och personer aktiva inom RMF. Sannolikt hade säkerhetspolisen också tillgång till en meddelare inom eller nära RMF.  
 564 
  
 En fråga av särskilt intresse i början av  
 1970-talet 
  var RMF:s kontakter med utländska organisationer. Framför allt var det Nordirlandfrågan som stod i fokus. 
 565  
 Säkerhetspolisen ansåg sig här veta att RMF fattat beslut om ett kraftigt engagemang för och stöd till IRA. 
 566  
 Andra företeelser som uppmärksammades var sol- datarbetet, det fackliga arbetet samt verksamhet inom andra orga- nisationer t.ex. Miljöförbundet vilket säkerhetspolisen uppfattade som infiltration. 
  
 4.5.1 
  
 Fackligt och annat politiskt arbete 
  
 En betydande del av verksamheten inom RMF/KAF/SP bestod av fackligt arbete. I kamp mot de socialdemokratisk ledda klubbsty- relserna försökte medlemmar vinna inflytande ute på arbetsplatser runt om i landet. Fackföreningarna måste rensas från pampvälde och byråkrati, och göras till verkligt kämpande klasskampsorgani- sationer skrev KAF i en broschyr 1977. 
 567  
 I huvudresolutionen från kongressen 1977 framhölls att det särskilt skulle satsas på fackligt fraktionsarbete inom Metall, Kommunal och Facklärarför- bundet. I huvudresolutionen talades vidare om att genomföra medvetna satsningar på  
 AMU-arbete 
  i syfte att på sikt få en sta- 
  
 564 
  
 Utredningen med titeln  
 Angående Revolutionära Marxisters Förbund (RMF)  
 13/1 1972 i akt 15:4/7 h löpnr 1. SÄPO. Se även PM 4/2 1972 i samma akt ang  
  
 RMF-kontakt. 
  
  SÄPO. En mängd övervakningsrapporter finns i akt 15:4/7 h löpnr 2, t.ex.  
 PM angående opinions- möte i Åsö Gymnasium, Blekingegatan 55 
 . RPS/Säk 9/11 1971. 
  
 565 
  
 Se t.ex.  
  
 PM ang möte på Åsö Gymnasium 15/3 1972  
 samt PM av säkerhetspolisen i Göte- borg 21/3 1972. Akt 15:4/7 h löpnr 2. SÄPO. 
  
 566 
  
 Angående RMF:s engagemang i Nordirlandfrågan.  
  
 PM RPS/Säk 13/12 1971. Akt 15:4/7 h löpnr 1. SÄPO. 
  
 567 
  
 Vad är KAF och Fjärde Internationalen?  
  
 Flygblad i akt 15:4/7h löpnr 4. SÄPO. 
  
 219 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 bil inplantering av utbildad arbetskraft. Det gällde att genomföra en proletarisering av organisationen och att bygga förbundet på en speciell arbetsplats, i en speciell fackförening eller i ett speciellt geografiskt område. Kort sagt det handlade om en total kamp om fackföreningarna och ytterst att erövra ledningen i facket. 
 568 
  
 Att man från socialdemokratisk håll uppfattade detta som ett hot är inte ägnat att förvåna. I broschyren  
 Vad döljer sig bakom KAF?  
 utgiven av Göteborgs Arbetarekommun 1980 angreps för- bundet hårt och utpekades som en organisation präglad av hem- lighetsmakeri och revolutionsromantik. Framför allt var det trots- kistisk infiltration på Volvo i Göteborg som socialdemokraterna oroade sig för och det hävdades att den tidigare redaktören för In- ternationalen, Torres, skickats in för att underminera den fackliga verksamheten inom företaget. 
 569  
 Otvivelaktigt bedrev per- soner med anknytning till KAF/SP en omfattande och i vissa avse- enden framgångsrik facklig kamp på Volvo och andra arbetsplat- ser. 
 570  
 Att LO/SAP tog strid mot detta är naturligt men var det också en uppgift för säkerhetspolisen att intressera sig för det fack- liga arbetet? Uppenbarligen ansåg säkerhetspolisen det viktigt för att följa även den fackliga verksamheten och från mitten av 1970- talet kom allt fler rapporter att upprättas av säkerhetspolisen rö- rande KAF/SP:s arbete inom detta område. 
 År 1976 rapporterade en förtrolig meddelare att KAF beslutat att på omvägar målmedvetet infiltrera fackföreningar. Tanken var att medlemmar skulle omskola sig vid något  
 AMU-center 
  för att sedan försöka komma in vid industrier i Holmsund och vid Volvo- Umeverken. 
 571  
 Samma år kunde källa Sad lämna uppgifter om  
 KAF-medlemmars 
  verksamhet inom SL. 
 572  
 Enligt interna hand- lingar inför KAF:s sjätte kongress som säkerhetspolisen kommit över hade förbundet också beslutat om inflyttningsstopp i en del storstäder som Uppsala och Stockholm och prioriterar i stället att styra flyttbara krafter till behövande regionscentra. 
 573  
 Inför den 1 maj 1977 lät KAF framställa en facklig tidskrift,  
 VUV- Internationalen 
 , avsedd för  
 Volvo-Umeverken. 
  Skriften innebar ett hårt angrepp mot den socialdemokratiska fackföreningsrörelsen 
  
 568 
  
 Huvudresolutionen från KAF:s kongress 1977.  
  
 Fjärde Internationalen nr  
  
 4-5 
  
  1977 
 . 
  
 569 
  
 Vad döljer sig bakom KAF?  
 Göteborgs Arbetarekommun 1980. 
  
 570 
  
 Jfr Östberg, Campbell: Det är något visst med en trotskist s. 327. 
  
 571 
  
 Redogörelse för KAF:s verksamhet under 3:e kvartalet 1976. Valentine 15:4/7h löpnr 8. SÄPO. 
  
 572 
  
 Rapport från Sad i akt 15:4/7h löpnr 9. SÄPO. 
  
 573 
  
 Resolution om förbundets verksamhet fram till 6:e kongressen  
  
 (avskrift). ACU SH  
  
 46-77, 
  
  16/12 1977. Valentine 15:4/7h löpnr 8. SÄPO. 
  
 220 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 som ansågs oförmögen att ta kamp för arbetarklassens intressen.  
 VUV-Internationalen 
  kom också i säkerhetspolisens händer som inte uppskattade innehållet: 
 Skriften är till sitt innehåll en klar subversiv hantering i syfte att främst splittra metall och i förlängningen den reformistiska socialismen. 
 574 
  
 Säkerhetspolisen uppmärksammade också fackligt oppositionell verksamhet på  
 Saab-Scania 
  i Södertälje. En tillförlitlig källa läm- nade uppgifter om politisk verksamhet där vissa personer sades agi- tera för linjen nej till avtalet. Det misstänktes att den fackliga op- positionen hade koppling till KAF och de fackliga representanterna uppgavs vara oroade över  
 KAF-arnas 
  frammarsch. 
 575  
 I Göteborg noterade säkerhetspolisen 1979 att KAF:s starkaste fäste fanns på Volvo. 
 KAF har sitt starkaste verksamhetsområde på Volvo i Göteborg och särskilt på lastvagnsfabriken. Under hösten 1979 har de med stöd av andra extrema grup- per lyckats dra igång en facklig strid mot den social- demokratiskt styrda verkstadsgruppen. På ett möte lyckades de få majoritet för ett förslag, nämligen att ett förslag till avtalsuppgörelse skulle lämnas ut för omröstning bland medlemmarna, innan det godkän- des. Denna aktion har väckt stor uppmärksamhet i massmedia och KAF:s förslag har kommit upp på fle- ra stora arbetsplatser inom Metall. 
 576 
  
 År 1984 konstaterade säkerhetspolisen att Socialistiska partiet som det nu hette, haft stora framgångar i de fackliga valen vid Volvo- Lundbyverken i Göteborg genom organisationen  
 Facklig opposition  
 som fick 60% av rösterna. 
 577  
 Även 1988 redogjordes i en PM tämli- gen ingående för utfallet i det fackliga valet vid Volvo- Lundbyverken. 
 578  
 Säkerhetspolisen kunde också utföra spanings- 
  
 574 
  
 KAF i Umeå; subversiv aktivitet, riktad mot socialdemokratin och främst mot facket hos  
  
 Volvo-Umeverken 
 . 
  
  ACU SH  
  
 117-77, 
  
  20/4 1977. Valentine 15:4/7h. SÄPO. 
  
 575 
  
 Extremistisk verksamhet på  
  
 Saab-Scania, 
  Södertälje 
 .  
  
 EN-SH 
  
 639-80, 
  
  6/10 1980. Valentine 15:4/7h löpnr 14. SÄPO. 
  
 576 
  
 HT-19 
  
  verksamhet 3:e kvartalet 1979 
 .  
 OG-SH 
 2860-79. 
  Valentine 15:4/7h löpnr 15. SÄPO. 
  
 577 
  
 Socialistiska partiet (SP) - sammanfattning/ideologi 
  
 . SH  
  
 572-84, 
  
  22/5 1984. Valentine 15:4/7h löpnr 16. SÄPO. 
  
 578 
  
 Fackliga val på AB Volvo den  
  
 24-25 
  februari 1988 
 . PM 9/3 1988. Valentine  
  
 701301-4282. 
  
  SÄPO. 
  
 221 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 insatser med anledning av facklubbens på Volvo förehavanden. I Internationalen nr 49/1989 kunde intresserade läsa att socialister- nas fackklubb på Volvo i Göteborg inbjöd till julfest. Till julfesten utlovades dans kring granen, gott julbord och gottpåsar till bar- nen. Notisen observerades även av säkerhetspolisen som skickade två personer att övervaka tillställningen. Några iakttagelser av sä- kerhetshotande verksamhet kunde dock inte rapporteras. Däremot igenkändes en handfull deltagare varför deras personakter kunde kompletteras med nya uppgifter. 
 579 
  
 I likhet med vad som gäller det fackliga arbetet går det att finna en hel del om KAF:s arbete i andra organisationer i huvud- resolutionen från kongressen 1977. Ett sätt att arbeta inom andra organisationer var att inom KAF bilda fraktioner med uppgift att sköta vissa områden. Sådana fanns redan i form av t.ex. Chilefrak- tionen och Afrikafraktionen. Men det föreslogs också att en ar- betsgrupp för hyresfrågor bör tillsättas för ett mer systematiskt in- gripande i hyresgäströrelsen. För miljöarbetet uppställdes målet att fortsätta bidra till att den permanent organiserade miljörörel- sen utvecklas och breddas. I första hand gällde satsningen på mil- jöfrågor arbete inom Miljöförbundet. Inom kvinnorörelsen var det främst  
 Grupp 8  
 som ansågs viktig och det framhölls att vi måste arbeta för att Grupp 8 tar initiativ kring klasskampskrav gentemot andra kvinnogrupper och kvinnoorganisationer. Andra organisa- tioner som ansågs lämpliga och viktiga att arbeta inom var  
 SARF 
  
 (AMU-elevernas 
  
  förbund) och  
 Kommittén för Folkomröstning om Kärnkraft 
 . 
  
 580 
  
 Att på detta sätt engagera sig i enfrågerörelser eller i grupper och miljöer av ickerevolutionär karaktär har regelmässigt från sä- kerhetstjänsternas sida uppfattats som infiltration eller subversiv verksamhet. Redan 1971 hade säkerhetspolisen bedrivit spaning mot RMF:s medverkan i aktionsgruppen  
 Nej till EEC 
 . 
 581  
 Ett åter- kommande inslag i rapporteringen från Umeå var farhågor över att KAF hade fått in en fot på den socialdemokratiska tidningen  
 Väs- terbottens Folkblad 
 . I en redogörelse för KAF:s verksamhet under 2:a kvartalet 1976 hävdades att minst tre  
 KAF-medlemmar 
  fanns på tidningens redaktion och lika många vid tryckeriet. Rapporten från sektionen i Umeå fortsätter: 
  
 579 
  
 SP:s fackklubb Volvo julfest.  
  
 OG-SH 
 517-89, 
  18/12 1989. SÄPO. Akt  
 701301-4282. 
  SÄPO. 
  
 580 
  
 Huvudresolutionen från KAF:s kongress 1977.  
  
 Fjärde Internationalen nr  
  
 4-5 
  
  1977 
 . 
  
 581 
  
 PM RPS/Säk 15/11 1971. Valentine 15:4/7h löpnr 2. SÄPO. 
  
 222 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Tidningen färgas starkt av dessa vänsterjournalister, som tydligen tagit till sin uppgift att vaska fram miss- nöjesanledningar i alla läger i samhället. Facket är sär- skilt utsatt. Vänsterjournalistinslaget i de borgerliga länstidningarna har växlat. 
 582 
  
 Att KAF 1977 bedrev verksamhet på Vårdskolan i Umeå var även det något som oroade stadens säkerhetspolis. I tidskriften  
 Röd In- jektion  
 nr 2/1977 hade nämligen bedrivits propaganda mot betyg samt även behandlats frågor rörande kvinnors låga fackliga aktivi- tet. Detta föranledde följande kommentar från säkerhetspolisen i Umeå: 
 Innehållet belyser hur listigt trotskismen i små miss- nöjesdoser försöker leda berörda in i en klassvirvel; i sin yttersta förlängning övergångsprogrammets mål att säkra en situation av dubbelmakt: arbetarklassens och borgarklassens. Denna listiga metodik återkom- mer praktiskt taget i varje av trotskister producerad utgåva. 
 583 
  
 Att rikta fokus mot vård, omsorg och kvinnors ställning i Sverige kunde av säkerhetspolisen i Umeå uppfattas som subversiv verk- samhet. År 1977 hade sektionen kommit över ett exemplar av tid- ningen  
 Kvinnor i Luleå  
 vilken antogs vara en del av KAF:s under- grävande verksamhet. I en skrivelse till Stockholm gavs följande kommentar från Umeåsektionen: 
 Idén med denna aktivitet är ett klart led i KAF:s sub- versiva verksamhet, nämligen att till det yttre opoli- tiskt fånga åt sig initiativet över propa- gandaverksamheten kring DAGHEMSPROBLEM- ET, som på något yttre oförklarligt sätt fått debatt- förtur i press och etermedia. 
 584 
  
 582 
  
 Redogörelse för KAF:s verksamhet under 2:a kvartalet 1976 
  
 . ACU SH  
  
 189-76, 
  
  14/5 1976. Valentine 15:4/7h löpnr 8. SÄPO. Se även  
 Redogörelse för KAF:s verksamhet under 4:e kvartalet 1976 
 . ACU SH  
  
 414-76. 
  
  30/12 1976. Valentine 15:4/7h löpnr 10. SÄPO. 
  
 583 
  
 KAF och betygskampen på vårdskolan i Umeå 
  
 . ACU SH  
  
 179-77. 
  
  AB 10/6 1977. Valentine 15:4/7h löpnr 10. SÄPO. 
  
 584 
  
 KAF: aktivitet med inriktning på kvinnor i Luleå 
  
 . ACU SH  
  
 70-77. 
  
  AB 14/3 1977. Valentine 15:4/7h löpnr 13. SÄPO. 
  
 223 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Att KAF hade synpunkter på hur barnomsorgen sköttes i Umeå lämnade inte säkerhetspolisen någon ro. Även 1981 togs det upp i en kvartalsrapport att KAF:s barnstugegrupp i Umeå kritiserat de socialdemokratiska kommunalpolitikerna för bristfällig barnom- sorg. 
 585 
  
 Under  
 1970-talet 
  och en bit in på  
 1980-talet 
  var det annars KAF:s inflytande i Grupp 8 och i synnerhet miljörörelsen som sä- kerhetspolisen fann intressant. 
 586  
 Kärnkraften samt miljö- och energifrågor stod i fokus vid denna tid och regeringen tillsatte en Energikommission med uppgift att utreda detta. På kommissionens uppdrag lät miljörörelsen i form av Miljöförbundet, Jordens Vän- ner och Fältbiologerna framställa en  
 Miljörörelsens alternativa ener- giplan 
 , kallad Welch 1990. I rapporten skisserades ett framtida sam- hälle där kärnkraften stoppades, oljeimporten halverades och älvar- na fick förbli orörda men som ändå inte ledde till minskad indu- striproduktion eller ett svenskt backstugesamhälle. 
 Sektionen i Umeå var djupt oroad och framhöll i en PM från 1978 att det vore intressant att kartlägga politiskt hemvist för dem som varit med om att arbeta fram rapporten. Att en styrning från KAF:s sida var för handen synes inte Umeåsektionen ha tvekat om. Rapporten hade tryckts på samma tryckeri som KAF använde och man menade att 99 % av dem i Umeå som jobbade med Welch 1990 tillhörde KAF. Den trotskistiska infiltrationen av Miljöför- bundet såg säkerhetspolisen i Umeå som tydlig medan det var mera oklart när det gällde Fältbiologerna. Dock framhölls det från sek- tionen i Umeå att Fältbiologernas agerande med bl.a. skogsför- bättringar tyder på klar styrning från revolutionär grupp. Vad som avsågs med detta utvecklades dock inte närmare. När det gäller KAF och Jordens Vänner menade sektionen i Umeå att infiltratio- nen var dokumenterad och förefaller naturlig, då här föreligger en klar internationell utbredningsparallell med Trotskismen. Det in- ternationella temat utvecklades i promemorian på följande sätt: 
 Under år som gått har talesman för Jordens Vänner i Nordamerika skymtat i svensk TV med negativt ut- talande mot den världskända oljeledningen upp gen- om Alaska. Även en  
 JV-vän 
  i England har framträtt i 
  
 585 
  
 Redogörelse över KAF:s verksamhet under 2:a och 3:e kvartalen 1981 
  
 . Region övre Norr- land. Valentine 15:4/7h löpnr 16. SÄPO. 
  
 586 
  
 PM 11/1 1976. Valentine 15:4/7h löpnr 8. SÄPO samt ACU SH  
  
 46-77. 
  16/12 1977. Valentine 15:4/7h löpnr 10. SÄPO. 
 224 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 svensk TV med negativa uttalanden i energispörs- mål. 
 587 
  
 Eftersom Welch 1990 skrevs på begäran av Energikommissionen som sorterade under Industridepartementet förmodade säkerhets- polisen i Umeå att det i förlängningen kunde föreligga risk för en infiltration i regeringskansliet: 
 ACU [säkerhetspolisen i Umeå] bedömer det naivt att tro, att departementen i dag skulle vara befriade från infiltration av våra inhemska revolutionära grup- per, exempelvis KAF. Bl.a. den infekterade energi- debatten lämnar dörrarna öppna för infiltration och subversiv verksamhet ända in i hjärtat. 
 588 
  
 Vidare framhölls att det var rimligt att tro att främmande underrät- telsetjänst intresserat tog del av den svenska energidebatten, eller energibråket som säkerhetspolisen i Umeå valde att kalla det. Kanske var det också så, framhöll sektionen, att främmande makt direkt eller indirekt styr bråkmakarna. 
 KAF håller ständigt igång infiltrationsverksamhet med sikte på subversion nu och i framtiden. Nu se- nast söker  
 KAF-akademiker 
  på tjänster i Umeå kommunförvaltning och i Landstinget i Västernorr- lands län. Hur många, som redan finns där, kan ACU svårligen yttra sig om, men dom finns därOm KAF/trotskismens globala kontaktytor, aktivt bota- niserande av Sovjets internationella avdelning, erinras. Även om Jordens Vänners förankring i den interna- tionella miljöorganisationen Friends of the Earth på- minnes. KAF och Jordens Vänner bor dörrgrannar vid Heleneborgsgatan i Stockholm. 
 År 1981 hävdade säkerhetspolisen i Umeå att KAF främst verkade genom frontorganisationer t.ex.  
 Kvinnogruppen i Luleå  
 och  
 Umeå miljögrupp 
 . Samma år kom KAF att engagera sig för den oberoende fackföreningen Solidaritet i Polen. Efter en demonstration i Bor- länge den 19 december 1981 med deltagare från SKP, KAF, VPK, 
  
 587 
  
 KAF - infiltration i industridepartementet ej utesluten 
  
 .  
  
 ACU-SH 
  
 22-78, 
  
  20/2 1978. Akt 5:73/348 löpnr 3. SÄPO. 
  
 588 
  
 Ibid. 
  
 225 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Miljöpartiet, FPU, CUF bildades  
 Kommittén för  
  
 Polen-Solidaritet 
 . 
  Säkerhetspolisen i Falun såg detta som ett försök från SKP och KAF att starta en ny enhetsfront. Falusektionen kommenterade i en rapport situationen på följande sätt: 
 SKP och KAF har som känt stora svårigheter att re- krytera nya medlemmar och här har man tydligen räknat med att kunna starta en ny enhetsfront för att inom denna kunna rekrytera. Förutsättningarna för att kunna starta en enhetsfront i solidaritetsarbete för Polens folk måste bedömas som gynnsamma och kommer säkert att utnyttjas av organisationer som SKP och KAF. 
 589 
  
 Den 10 december 1983 övervakades en demonstration arrangerad av Kommittén  
 Polen-Solidaritet 
  med stöd av SP. 
 590 
  
 Ett fackligt initiativ som fick stor uppmärksamhet i media var det s.k.  
 Dalauppropet  
 som inleddes i december 1985. I uppropet som undertecknats av verkstadsklubbarna vid  
 Saab-Scania 
  i Falun och Asea i Ludvika gick man till angrepp mot de ökade klyftorna i samhället. 
 En halv miljon låginkomsttagare står i social- bidragskön samtidigt som antalet miljonärer mång- dubblats och lyxkonsumtionen ökar. Rekordvinster, marginalskattesänkningar och tio års reallöne- sänkningar har gjort att de ekonomiska och sociala klyftorna vidgatsMan vill få oss att tro att inflation- en beror på våra magra löneökningar när det i själva verket är företagens vinster, prissättning och spekula- tion tillsammans med skatter, räntor och andra poli- tiska beslut som är huvudorsakenVi kan inte accep- tera den flathet i avtalsrörelsen som åter leder till att redan privilegierade grupper skor sig på vår bekost- nad. Det är dags för en omfördelning till arbetarnas förmån. Vi kräver rejäla lönelyft så att vi kan försörja oss utan socialbidrag. Gör avtalsrörelsen till en kamp för rättvisa. 
  
 589 
  
 SKP och KAF i Borlänge söker starta enhetsfront i samband med solidaritetsarbete för Polens folk 
  
 .  
  
 WF-SH 
  
 260-81, 
  
  22/12 1981. Valentine 15:4/7h löpnr 16. SÄPO. 
  
 590 
  
 Valentine  
  
 701301-4456, 
  löpnr 1. SÄPO. 
 226 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 I uppropets spår började det jäsa i de socialdemokratiska leden. I Nässjö undertecknade den 19 januari 1986 13 kommunalpolitiker en skrivelse till partiledningen där man krävde dess avgång. Skrivel- sen avslutades med att det framhölls att man skämdes över reger- ingspolitiken och att många nu övervägde att lämna partiet. 
 591 
  
 Från den socialdemokratiska partiledningens sida var man inte särskilt road av de olika uppropen och skrivelserna. I Dagens Ny- heter kunde man den 16 februari 1986 läsa att Brown partisekretera- re, Pham, ansåg att det var extremvänstern som låg bakom - så brukar det vara och så var det också denna gång enligt Tores- son. Samma dag berättade Sydsvenska Dagbladet att  
 Rodriguez 
  Adams talat i Nässjö och då avfärdat kritikerna som små vänster- grupper, bl.a. trotskister. Efter mordet på statsminister Baker den 28 februari 1986 kom dock den socialdemokratiska oppositio- nen av sig. Trots detta kunde 75 000 namnunderskrifter till stöd för Dalauppropet överlämnas till LO den 5 mars. 
 Säkerhetspolisen började intressera sig för Dalauppropet i slutet av februari 1986 och anslöt sig till den socialdemokratiska ledning- ens bedömning att det handlade om ett försök från extremvänstern att splittra socialdemokratin. Genom att studera de senaste måna- dernas vänsterpress försökte säkerhetspolisen hitta startpunkten för Dalauppropet. 
 592  
 En akt lades upp och gavs namnet Socialistis- ka partiet Dalauppropet (SP) vilket på ett talande sätt visar att sä- kerhetspolisen uppfattade Dalauppropet som en av SP styrd verk- samhet. I början av mars 1987 upprättades en förteckning med 23 namn i bokstavsordning, samtliga försedda med adress och person- nummer. Partitillhörigheten var angiven enligt följande: 
  
 VPK 
  
 1 
  
 SP 
  
 11 
  
 SKP 
  
 2 (varav en angavs ha utträtt) 
  
 SAP 
  
 2 (varav en angavs ha utträtt) 
  
 För sju personer angavs partitillhörigheten med ett frågetecken. Promemorian var inte en förteckning över personer som uttalat sig i debatten. Exempelvis saknades  
 Rodriguez 
  Adams, Pham och Lee. Det var en förteckning över personer som uttalat 
  
 591 
  
 Internationalen nr 4/1986 
  
 . 
  
 592 
  
 Dalauppropet 
 . PM RPS/Säk 27/2 1986 (obs två olika PM finns med samma rubrik, förfat- tare och datum).  
 Dalauppropet i tidningen Internationalen 
 . PM RPS/Säk 28/2 1986. Akt  
 001303-2354. 
  SÄPO. 
 227 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 stöd för Dalauppropet, dvs. en form av åsiktsregistrering. 
 593  
 När säkerhetspolisen i april 1986 sammanfattade Dalauppropet pekades sex fackligt aktiva medlemmar i Socialistiska partiet ut som särskilt ansvariga. Som belägg för SP:s inblandning citerades också ett av- snitt som hävdades vara ur partiets program: 
 beslut från 1977 års kongress, infiltrera arbetsplat- ser och fackliga organisationer med målsättningen att i total kamp om fackföreningarna erövra ledningen i facket. 
 Det relevanta avsnittet i KAF:s huvudresolution från 1977 lyder dock som följer: 
 Ett enhetsarbete inom facket kan inte avskiljas från ett ansvarstagande för fackets verksamhet som helhet. Vår, såväl som en facklig oppositions verksamhet, måste inriktas på att erövra ledningen i facket. Ut- ifrån vår grundläggande inställning om att det är nöd- vändigt med en total kamp om fackföreningarna me- nar vi att det inte finns någon enda uppgift i det fack- liga arbetet som är så oansenlig eller rutinmässig att den kan överlåtas åt den fackliga byråkratin. 
 594 
  
 Säkerhetspolisen torde dock inte ha hämtat information om SP:s program direkt från källan. I stället lästes den socialdemokratiska motskriften Vad döljer sig bakom KAF? vilken också återfinns i SÄPO:s akt över SP. Här kan man bl.a. läsa att KAF 
 infiltrerararbetsplatser och fackliga organisationer med målsättningen att i en total kamp om fackföre- ningarna erövra ledningen i facket. 
 595 
  
 Detta perspektiv övertogs alltså av säkerhetspolisen när det gällde att bedöma en företeelse som Dalauppropet. Den fackliga opposi- tionsrörelse som inletts med Dalauppropet fick hösten 1987 en uppföljning i form av ett riksmöte i Falun. Riksmötet samlade upp- åt 500 personer och leddes av ett tremannapresidium vars med- lemmar enligt säkerhetspolisen tillhörde Offensiv, Socialistiska 
  
 593 
  
 PM RPS/Säk 7/3 1987. Valentine  
  
 001303-2354. 
  SÄPO. 
  
 594 
  
 Huvudresolutionen från KAF:s kongress 1977.  
  
 Fjärde Internationalen nr  
  
 4-5 
  
  1977 
 . 
  
 595 
  
 Vad döljer sig bakom KAF?  
 Göteborgs Arbetarekommun 1980. 
 228 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Partiet samt en representant för verkstadsklubben i Falun troligen socialdemokrat. 
 596  
 Säkerhetspolisen hade dock problem med att avgöra om det handlade om subversiv verksamhet och ett hot mot rikets säkerhet eller helt legitim opinionsbildning i demokratisk anda. Följande citat ur en PM upprättad den 12 oktober 1987 inom kontrasubversionsroteln kan belysa hur säkerhetspolisen reso- nerade kring detta: 
 Det råder inga tvivel om att man [SP] med uppropet ser en chans att förstärka och kanske framför allt bredda sitt inflytande inom fackföreningsrörelsen. Ett ökat inflytande betyder också ökat förtroende vilket skulle kunna utnyttjas i framtida verksamhetOm man lyckas organisera samordnade protestaktioner och strejker, i en tid av allmänt missnöje, kan dessa få allvarliga konsekvenser för ekonomin. Även om något sådant torde vara svårt att genomföra i dagsläget, då organisationen är både för liten och för svag, bör man inte blunda för risken. Partiprogrammet förordar strejker och utomparlamentariska aktioner och deras nästan entristiska arbetsmetoder har redan nått vissa framgångar. Medlemmar innehar ett flertal viktiga po- sitioner inom fackföreningsrörelsen. Mot denna bak- grund kan deras arbete inom Dalaupproret (sic) och Riksmötet utgöra en fara, men man måste samtidigt fråga sig huruvida detta är subversion eller inte. Att öppet föra fram sina åsikter, väcka sympatier och vär- va röster är ett skolexempel på demokratiskt tillväga- gångssätt. 
 597 
  
 Fortfarande var bedömningen uppenbarligen att det var SP som var drivande bakom den fackliga oppositionsrörelsen. Den omvärd- ering som antyddes i de sista meningarna i citatet ovan kom dock slutligen i november 1987. Säkerhetspolisen konstaterade då att de uppgifter som influtit under hösten 1987 innebär att Dalauppro- pet ej kan anses vara en produkt av SP:s verksamhet. 
 598  
 I den hal- vårsrapport som färdigställdes den 15 december 1987 menade sä- 
  
 596 
  
 Fackligt riksmöte 
 . PM RPS/Säk 12/10 1987. Akt  
 001303-2354. 
  SÄPO. 
  
 597 
  
 PM 12/10 1987. Valentine  
  
 001303-2354. 
  SÄPO. 
  
 598 
  
 Omvärdering av uppgifter som legat till grund för registrering av ärende angående Dalaupp- ropet 
  
 . PM RPS/Säk 11/11 1987. Valentine  
  
 001303-2354 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 229 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 kerhetspolisen dock att även om inte SP var upphov till Dalaupp- ropet så är man djupt engagerad. 
 599 
  
 Vid  
 1990-talets 
  början kom SP att närma sig Vänsterpartiet och en valsamverkan upprätthölls på vissa platser i landet. Det höjdes också röster för att SP skulle gå upp i Vänsterpartiet. Allt detta in- tresserade säkerhetspolisen som genom öppna källor, besök vid de- battkvällar och studium av valsedlar försökte skapa sig en bild av läget. 
 600  
 När säkerhetspolisens författningsskyddsrotel i augusti 1992 beslutade att under våren 1993 göra en kartläggning av Socia- listiska Partiet nämndes kontakter och samarbete med Vänsterpar- tiet som varande av särskilt intresse. 
 601 
  
 Andra samarbetsprojekt som intresserade säkerhetspolisen Phillips  
 1990-talet 
  var  
 Arbetarhjälp åt Bosnien 
 , 
 602  
 och  
 Rättviselistan  
 som var ett initiativ av bl.a. kretsar kring Socialistiska Partiet och Arbe- tarförbundet Offensiv. Rättviselistan deltog i valet till Europa- parlamentet 1995 på ett program mot EU och sociala nedskärning- ar. Framgången var dock måttlig - 14 904 röster eller omkring 0,6%. Rättviselistan följdes upp av nätverket  
 Upprop för rättvisa  
 som bildades den 16 mars 1996 vid ett möte i Stockholm varvid även en demonstration i Stockholm genomfördes. Upprop för rätt- visa hade en politisk profil liknande Dalauppropet tio år tidigare och riktades mot vad som uppfattades som en nedmontering av den allmänna välfärden, minskade ersättningsnivåer och försämringar för lågavlönade samtidigt som börsen nådde nya rekordnivåer. Sä- kerhetspolisen följde verksamheten främst genom öppna källor. 
 603  
 Vid åtminstone ett tillfälle övervakades dock ett avdelningsmöte inom SP angående Rättviselistan strax innan  
 EU-valet 
  1995. 
 604 
  
 SÄPO:s intresse för Enhetsinitiativet där medlemmar i SP del- tog har berörts i avsnittet om KPML(r). Enhetsinitiativet var inte det första exemplet på samarbete mellan SP och KPML(r) som Malone tyckte sig kunna konstatera. År 1992 samarbetade medlem- mar av SP och KPML(r) i kampen mot nedläggningar av vissa sko- lor och allmänt mot nedskärningar i barn- och äldreomsorgen i Gö- 
  
 599 
  
 Subversion 1/4 1987 – 30/9 1987 
 . Valentine  
 001301-1846 
  löpnr 3. SÄPO. 
  
 600 
  
 Angående debatt mellan KPML(r), SP och vänsterpartiet 901126 
  
 . PM SÄPO, författnings- skyddet, 9/1 1991.  
 Socialistiska Partiets 13:e kongress  
 1990-12-13--16 
 . 
  
  PM 21/1 1991.  
 Angå- ende samarbete mellan Socialistiska Partiet och V 
 . PM 9/12 1991.  
 Angående valsamverkan mel- lan Vänsterpartiet och Socialistiska Partiet till kommunalvalet 1991 i Hyltebruk 
 .  
  
 NH-SH-25- 
  
  92, 12/2 1991. Valentine  
  
 701301-4456, 
  
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 601 
  
 Uppföljningsplan, författningsskydd  
 31/8 1992. Valentine  
 001300-9139 
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 602 
  
 Arbetarhjälp åt Bosnien 
 . PM 10/12 1993. Valentine  
 701301-4456 
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 603 
  
 Socialistiska Partiet, November 1995 
  
 . PM 21/11 1995.  
 Kampanj för rättvisa 
 . PM 20/3 1996. 
  
 604 
  
 Avdelningsmöte om Rättviselistan,  
  
 1995-08-17 
 . 
  
 VÄ-SH 
  
 50-95, 
  
  30/8 1995. Akt 701301- 4282. SÄPO. 
  
 230 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 teborg. En del av verksamheten bedrevs inom ramen för  
 Göteborgs Offentliganställda Reser Motstånd  
 (GORM). Säkerhetspolisen över- vakade i anslutning till detta en demonstration utanför stads- delsnämnden i Tynnered den 7 april 1992. Demonstrationen fick stor uppmärksamhet lokalt vilket föranledde följande reflektion från säkerhetspolisen: 
 Både SP men framför allt KPML(r) har här lyckats ta till vara på missnöje i en stadsdel och driva frågan utan att tala om vilka som står bakom. 
 605 
  
 4.5.2 
  
 Öppna källor 
  
 Genom att studera av RMF/KAF/SP utgivna tidningar, flygblad och broschyrer kunde säkerhetspolisen inhämta information om personer och ideologi inom den svenska trotskismen. Valsedlar och manuskript till valsedlar innebar information om vilka som kandi- derade till olika val och därmed kunde registreras. Under  
 1990-talet 
  har Internationalen varit den kanske viktigaste källan när det gäller säkerhetspolisens analys av SP:s ideologi och personella samman- sättning. Regelmässigt har noterats vilka som sitter i partistyrelsen eller har andra registreringsgrundande uppdrag för partiet. 
  
 4.5.3 
  
 Yttre spaning 
  
 Från hösten 1971 till och med våren 1972 bedrevs en tämligen om- fattande yttre spaning mot RMF. Spaningsobjekt var ledande före- trädare inom RMF, möten och demonstrationer. Detta intensiva kunskapsinhämtande från säkerhetspolisens sida hängde samman med den utredning rörande RMF som färdigställdes vid denna pe- riod. Någon liknande kraftansträngning från säkerhetspolisen har därefter inte skett när det gäller den svenska trotskismen. Ofta äg- de dock övervakning rum i samband med 1 majmöten. Ibland som 1986 vid Åsötorget i Stockholm skedde också fotografering av 
  
 605  
 Demonstration vid stadsdelsnämnden i Tynnered.  
 Odaterad PM i akt  
  
 701301-4282. 
  
  SÄPO. 
  
 231 
 Hotet från vänster SOU 2002:91 
 deltagarna. 
 606  
 Övervakningen av SP:s 1 majmöten pågick fram t.o.m. 1998. 
 607 
  
 Större möten och kongresser kunde också bli föremål för över- vakning från säkerhetspolisens sida. Så skedde t.ex. 1982 då KAF höll sin åttonde kongress på Valand i Göteborg. Säkerhetspolisen i Göteborg övervakade kongressen under de fyra dagar den pågick och fotograferade deltagarna. 
 608  
 Även den påföljande nionde kon- gressen i december 1983 i  
 SALF-huset 
  på Hantverkargatan i Stock- holm övervakades genom fotospaning. Ett liknande tillfälle var de av Socialistiska partiet anordnade  
 Socialistiska majdagarna  
 i Brygg- huset på Norrtullsgatan i Stockholm i maj 1983. Förutom fotogra- fering av deltagarna noterades även registreringsnummer på de bilar som förekom. 
 609  
 Fotograferades gjorde också deltagarna i den av SP arrangerade  
 Nordisk arbetarkonferens  
 på Aschebergsgymnasiet i Göteborg 1985. 
 610  
 1988 spanade säkerhetspolisen i Göteborg mot ett möte på Röda Rummet i arrangemang av Socialistiska kvinno- klubben. Mötet hade rubriken Kvinna i Eritrea och säkerhetspo- lisens övervakare kunde bl.a. konstatera att en av deltagarna var negress. 
 611  
 Åren  
 1988-1989 
  följde säkerhetspolisen i Göteborg SP:s avdelningsmöten tämligen regelbundet. 
 612 
  
 Ett annat återkommande övervakningsobjekt var de sommar- läger som KAF/SP arrangerade. 1981 hölls sommarlägret i Snovalds i Västergarn och personal från sektionen i Visby var där och note- rade bilnummer. 
 613  
 I samband med sommarlägret 1987 vid sjön Ärr i Dalsland smög säkerhetspolisen under en natt, då lägerdeltagarna låg och sov, omkring och antecknade registreringsnumren på de bi- lar som stod parkerade utanför sovsalarna. När säkerhetspolisen något senare fick kännedom om att en av de ledande i partiet skulle ha glömt kvar en pärm med partihandlingar skickades om- gående personal ut för att återfinna den - dock utan resultat. 
 614 
  
 606 
  
 Se handlingar i Simon personakt. Se även t.ex.  
  
 Demonstrationståg och poli- tiska möten i Göteborg 1 maj 1981 
 .  
 OG-SH 
 180-81, 
  5/5 1981. Valentine 15:4/7h löpnr 16. SÄPO. 
  
 607 
  
 Se t.ex.  
 Socialistiska Partiet, SP, förstamajdemonstration i Göteborg 1998 
 . V SH  
  
 529-98, 
  
  7/9 1998. SÄPO i Göteborg konstaterade här att SP hade som vanligt en stillastående demon- stration bakom pressbyråkiosken på Järntorget i Göteborg. Flera personer talade varav en igenkändes. Valentine  
  
 701301-4282 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 608 
  
 OG-SH 
  
 35-82. 
  PM säkerhetspolisen i Göteborg 26/2 1982. Valentine 15:4/7h löpnr 16. SÄPO. 
  
 609 
  
 Foton och rapporter från dessa två tillfällen finns i akt  
  
 701301-4456 
  löpnr  
 A1-A3. 
  SÄPO. 
  
 610 
  
 Nordisk arbetarkonferens på Aschebergsgymnasiet Molinsgatan 23 i Göteborg.  
  
 OG SH 401- 85, 27/10 1985. Kelly personakt. 
  
 611 
  
 Möte med socialistiska kvinnoklubben 
 . PM 26/4 1988. Akt  
 701301-4282. 
  SÄPO. 
  
 612 
  
 En mängd spaningsrapporter finns i akt  
  
 701301-4282. 
  SÄPO. 
  
 613 
  
 KAF:s sommarläger vid Snovalds i Västergarn vecka 27 och 28 1981 
  
 .  
  
 IV-SH 
  
 94-81. 
  
  15/9 1981. Valentine 15:4/7h löpnr 16. SÄPO. 
  
 614 
  
 Socialistiska Partiets sommarläger 1987.  
  
 SK SH  
  
 120-87, 
  
  21/9 1987. Simon per- sonakt. 
  
 232 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Året därpå lyckades dock säkerhetspolisen att, förutom notera re- gistreringsnummer på bilar, få med sig en del handlingar rörande sommarlägret. Säkerhetspolisen fick nu insyn i sommarlägrets barnverksamhet som omfattade bl.a. teaterverksamhet, utflykt samt för de lite äldre ett vildmarksläger med kanotfärd. Vid detta tillfälle bedrev säkerhetspolisen även flygfotografering av lägret. 
 615  
 Under  
 1990-talet 
  har sporadisk yttre spaning förekommit mot SP fram till och med 1998. Exempelvis bedrevs viss övervakning från SÄPO:s sida mot SP:s kongress i Göteborg 1997 i syfte att få en uppfatt- ning om hur många som deltog. 
 616 
  
 4.5.4 
  
 Telefonavlyssning 
  
 Det finns inget som tyder på att telefonavlyssning har använts mot de svenska trotskistiska organisationerna i någon större omfattning eller systematiskt riktats in mot partikanslier och redaktioner. År 1983 avlyssnades dock partiets bokhandel, Röda Rummet, i Malmö. Enligt säkerhetspolisens bedömning kunde en framträdande parti- medlem i Malmö misstänkas för stämpling till uppror. För att un- derbygga misstanken gjorde säkerhetspolisen en sammanställning över Socialistiska Partiet där det bl.a. framhölls att det var helt möjligt att lokala trotskistiska grupperingar på egen hand går till aktion men att det var omöjligt för utomstående att förutsäga när detta skulle kunna ske. Säkerhetspolisen menade också att SP infiltrerade akademiker in på arbetsplatser vilket varit särskilt tyd- ligt på Volvo i Göteborg: 
 Partiets fackklubb på Volvo i Göteborg är uppbyggd kring en cellkärna av inplanterade, varav flera med universitetsbakgrund. När de yttrar sig på verkstads- klubbens möten eller i lokalradion är det inte bilarbe- tare, utan skolade infiltratörer som talar. Man har haft framgång med sin aktivitet på Volvo och skapat oro inom den fackliga organisationen, där man bl.a. lyck- ats ta över och styra den s.k. Fackliga Oppositio- nen. 
 617 
  
 615 
  
 Socialistiska Partiets sommarläger vid Stora Strand, Dalsland 1988 
  
 . SK SH  
  
 88-88, 
  
  11/8 1988. Valentine  
  
 701301-4456 
  
  Löpnr A4. SÄPO. 
  
 616 
  
 Spaningsprotokoll  
  
 17/10-19/10 
  1997 
 . PM SÄPO sektion V 20/10 1997.  
 Ang Socialistiska Partiets, SP, kongress 1997 i Göteborg 
 . V SH  
  
 542-97. 
  
  PM 13/11 1997. Valentine  
  
 701301-4456, 
  
  löpnr 
  
 5. 
  
 SÄPO. 
  
 617 
  
 PM RPS/Säk Malmö, 19/1 1983.  
  
 MM-SH 
 31-83. 
  Reynolds personakt. SÄPO. 
 233 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Säkerhetspolisen i Malmö ansåg att en liknande situation fanns på Kockums i Malmö med varvsarbetare som hade akademiska exami- na. Vidare framhöll säkerhetspolisen Socialistiska Partiets kontak- ter inom miljö- och kvinnorörelsen samt att partiet ofta samarbeta- de med diverse missnöjes- och minoritetsgrupper av de mest skil- da slag. Som exempel på detta anfördes att talesmän för de ho- mosexuella ibland fick komma till tals i tidningen Internationalen. 
 Även partiets internationella kontakter togs upp. Dels ansågs sådana finnas inom ramen för Fjärde Internationalen, dels ansågs belägg finnas för kontakter med olika terroristgrupper, såsom t.ex. IRA. I ansökan anfördes också en rad personliga omständigheter som säkerhetspolisen ansåg gav stöd åt misstankarna om stämp- ling till uppror. Mannen ansågs ha en ledande ställning inom SP i Malmö samt ha omfattande kontakter med olika minoritets- och missnöjesgrupper. Vidare ansågs han ha varit med att organisera Barsebäcksmarschen där SP utnyttjat tillfället att sprida propagan- da och värva sympatisörer. Det som egentligen torde ha varit an- ledningen till att telefonavlyssning sattes in var dock situationen på Kockums i Malmö. Säkerhetspolisen beskrev i PM:n läget på föl- jande sätt: 
 Sommaren 1981 lyckades x och arbetarrådet under- blåsa och starta oroligheter på Kockums i samband med den oro, som varvsarbetarna kände inför ned- läggningshotet. X blev medlem i en utomfacklig undersökningskommitté, som skulle undersöka på- stådda oegentligheter begångna av Svenska Varvs sty- relse. X gjorde flera försök att få till stånd aktioner såsom arbetsnedläggelse, demonstrationer och poli- tisk strejk. Han lierade sig tidvis med KPML(r):s driftcell vid varvet för det gemensamma målet att framkalla vilda strejker och ur dem en revolutionär si- tuation. Vissa demonstrationer och kortare arbetsnedläggelser förekom innan de fackliga organisationerna fick kontroll över situationen. Våren 1982 försökte arbetarrådet tillsammans med andra minoritetsgrupper vid varvet få till stånd en politisk strejk med anledning av regeringens beslut om karensdagar i sjukförsäkringen, men även denna gång, om än med vissa svårigheter, lyckades facket kontrollera opinionsyttringarna. Vid tillfället förekom diskussioner huruvida man med 
 234 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 huruvida man med demonstrationer av mera våldsam karaktär, skulle kunna tvinga regeringen att ändra sitt beslut. 
 618 
  
 Säkerhetspolisen menade vidare att situationen på Kockums ännu inte var lika långt gången som på Volvo i Göteborg men att x i tidningsartiklar uttalat sig positivt om möjligheterna. På andra håll i Malmö, bl.a. inom barnomsorgen uppgavs SP ha lyckats bättre i sitt uppsåt att infiltrera fackorganisationerna. X uppgavs ofta vistas i SP:s bokhandel i Malmö, Röda Rummet, vilket sannolikt var anledningen till att rätten kom att bevilja avlyssning av även bokhandelns telefon. Säkerhetspolisens PM till åklagaren avslut- ades med följande ord: 
 Det är mycket troligt att lokala trotskistiska gruppe- ringar, som anser sig vara tillräckligt stora och till- räckligt starka, på egen hand går till aktion, helt i överensstämmelse med trotskismens decentralistiska teser. SP:s Malmöavdelning har mångdubblat sin stor- lek och har i x en stark ledarpersonlighet, varför det, med beaktande av omständigheterna i övrigt, skä- ligen kan misstänkas att x tillsammans med ledande medlemmar i avdelningen planerar eller eventuellt förbereder sådan verksamhet, som anges i 18 kap 1 § Brottsbalken. 
 619 
  
 När säkerhetspolisen en månad senare önskade förlänga avlyss- ningen anfördes att den misstänkte målmedvetet arbetat med en konfrontationspolitik mot regeringen, efter uppgifterna i massme- dia om nedläggning – nedskärning av varven. I samtal med andra medlemmar inom SP skulle x också ha uttalat att han skulle arbe- ta för att förmå arbetarna att ockupera varven i händelse av att re- geringen och riksdagen beslutade om nedläggning. Säkerhets- polisens slutsats var följande: 
  
 618 
  
 Ibid. 
  
 619 
  
 Ibid. BrB 18 kap 1 § lyder som följer: Den som med uppsåt att statsskicket skall med va- penmakt eller eljest med våldsamma medel omstörtas eller att åtgärd eller beslut av statsche- fen, regeringen, riksdagen eller högsta domarmakten skall sålunda framtvingas, företager handling som innebär fara för uppsåtets förverkligande, dömes, om det ej är högförräderi, för uppror till fängelse i tio år eller på livstid eller, om faran var ringa, i lägst fyra och högst tio år. 
  
 235 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Då oron bland varvsarbetarna börjat växa, samtidigt som fackföreningens roll blivit klämd mellan arbetar- nas krav och lojaliteten mot regeringen, är det sanno- likt att krafter som x kan underblåsa oroligheter vid varven. Vilken utveckling detta kan få, är för tidigt att säga. Det är därför av största vikt att förunder- sökningen fortsätter. 
 620 
  
 Efter denna andra månad avbröts telefonavlyssningen med åklaga- rens motivering, brott ej styrkt. Överskottsuppgifter från avlyss- ningen placerades i en källakt med namnet Peterson. 
 Uppgifterna handlade exempelvis om vilka som deltagit i interna partimöten och om fackligt arbete. 
  
 4.5.5 
  
 Förtroliga meddelare 
  
 Säkerhetspolisen har inte haft tillgång till källor inom eller nära RMF/KAF/SP i någon större utsträckning. Endast i ett fall kan sä- kert konstateras att säkerhetspolisen haft kontakt med en person nära KAF. Under  
 1970-talet 
  verkade vid en av säkerhetspolisens sektioner en källa med viss anknytning till KAF. Källan lämnade under en följd av år förtroliga uppgifter om personer och verksam- het inom RMF/KAF. Vidare lyckades källan fotografera av både privata och andra handlingar med relevans för verksamheten inom RMF/KAF. Dessa samt stencilerade förbundshandlingar ställde källan till säkerhetspolisens förfogande. 
 621  
 När sektionschefen vid den aktuella sektionen slutade upphörde också källans rapportering eftersom efterträdaren ansåg att informationen som lämnades inte hade något större värde och därtill kostade för mycket. 
 622 
  
 4.5.6 
  
 Samarbete med utländska tjänster 
  
 Uppgifter om svenskars verksamhet utomlands eller kontakter med utländska trotskistiska organisationer har med viss regelbundenhet influtit till säkerhetspolisen. År 1970 lämnades uppgifter till en 
  
 620  
  
 Uppgifter för telefonkontroll 
 .  
 MM-SH 
 31-83, 
  15/2 1983. Reynolds personakt. SÄPO. 
  
 621 
  
 Se akt 5:73/348. SÄPO. 
  
 622 
  
 Anteckningar från samtal med [namn borttaget, MH] den 9 juni 2000. SÄKO. 
  
 236 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 samverkande säkerhetstjänst i Europa angående ledande personer inom Revolutionära Marxister och Bolsjevikgruppen. 
 623 
  
 4.6 
  
 Stödgrupper och utbrytare 
  
 4.6.1 
  
 Ungsocialisterna 
  
 I slutet av  
 1970-talet 
  inledde KAF, lite trevande, en ungdomsverk- samhet som inledningsvis bedrevs under arbetsnamnet  
 Kommunis- tiska Elevföreningen 
 . Vid en rikskonferens i Stockholm 1980 fast- ställdes dock namnet  
 Ungsocialisterna  
 (US). Rejäl stadga fick dock föreningen först 1982 då program och valplattform antogs. Anslut- ning till Fjärde Internationalen beslutades också vid detta tillfälle. Som organ för US fungerade tidskriften  
 Motstånd 
 . Mot slutet av  
 1980-talet 
  kom US att i viss utsträckning orientera sig i riktning mot den frihetliga socialismen med direkt aktion som handlings- mönster. Detta kunde ta sig uttryck i samverkan med grupper inom de anarkistiskt orienterade s.k. autonoma nätverken och medver- kan i t.ex. husockupationer. 
 624  
 Ungsocialisterna upprätthöll en obe- roende ställning gentemot SP som i ett internt informationsbrev 7/92 betecknades som ett närstående parti samtidigt som det konstaterades att vi är inte deras ungdomsförbund. 
 Säkerhetspolisen har i huvudsak följt Ungsocialisterna genom öppet material, t. ex. Internationalen. Vid mitten av  
 1990-talet 
  av- lyssnades dock en medlem i Ungsocialisterna en kortare tid. Bak- grunden var att den avlyssnade stod i kontakt med en annan med- lem i Ungsocialisterna som satt häktad för vapenstölder ur militära förråd och för att i samband med flykt ha angripit polisen med au- tomatgevär och handgranater varvid två poliser skadades. Misstan- karna mot den avlyssnade gällde olovlig kårverksamhet och syftade till att utreda om kontakterna och den brottsliga verksamheten var av politisk natur. 
 Avlyssningen visade dock att kontakterna enbart avsåg politiska frågor och att den brottsliga verksamheten inte hade något sam- band med den för vapenstölderna misstänktes arbete inom Ungso- cialisterna. Vissa uppgifter av överskottskaraktär rörande Ungso- 
  
 623 
  
 H 46/70 5.10. 1970. Vol 5, Serie F 2 C, korrespondens från 1967. SÄPO. 
  
 624 
  
 Se t.ex. klipp ang US konferens i Stockholm 1990. Internationalen nr 37/1990. Valentine  
  
 701301-4472 
  löpnr 1. SÄPO. 
 237 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 cialisterna tillvaratogs dock av säkerhetspolisen. 
 625  
 Den senaste handlingen som tillfogats  
 US-akten 
  är ett tidningsklipp från 1996. År 1997 reorganiserades ungdomsförbundet och Ungsocialisterna beskrivs på den egna webbsidan som en ungdomsgrupp inom So- cialistiska Partiet. 
 626 
  
 4.6.2 
  
 Pathfinder/Kommunistiska Föreningen 
  
 Pingsthelgen 1989 hölls SP:s 12:e kongress i Södertälje. Ett av kon- gressbesluten avsåg uteslutning av tolv medlemmar från den s.k.  
 Pathfinderfraktionen 
 . 
 627  
 Motiveringen var att fraktionen sedan en tid börjat bedriva egen öppen verksamhet vid sidan av partiets fat- tade beslut. 
 628  
 Pathfinder kom så småningom att öppna en bok- handel i Vasastan i Stockholm med samma namn vilket blev grup- pens bas. I mars 1990 höll Pathfinder öppet hus i samband med in- vigningen varvid också säkerhetspolisen gjorde ett besök. Det kun- de då konstateras att de uteslutna organiserat sig i  
 Kommunistiska föreningen  
 och hade kontakter med det amerikanska  
 Socialist Wor- kers Party 
 . 
 629  
 År 1994 gjorde SÄPO återbesök i bokhandeln och gjorde då bedömningen att Pathfinder är en isolerad företeelse och för en sekteristisk tillvaro. 
 630  
 Ytterligare uppföljning har uppen- barligen inte ansetts nödvändig. I samband med valet 1994 samlade dock SÄPO in kopior av förbundets beställningar av valsedlar. 
 631 
  
 4.6.3 
  
 Arbetarmakt 
  
 År 1994 bröt sig en grupp som då kallade sig Mot strömmen ten- densen ur SP och bildade  
 Arbetarmakt 
 . Senare kom Arbetarmakt att ansluta sig till den med Fjärde internationalen konkurrerande 
 Förbundet för en revolutionär kommunistisk international (FRKI)  
 som bildats 1984. Vid kongressen 1994 ska Mot strömmen tenden- sen ha fått stöd av omkring 25 % av deltagarna. Senare har även ti- digare medlemmar i Offensiv sökt sig till Arbetarmakt. Säkerhets- 
  
 625 
  
 Se handlingar i akt  
  
 000005-9766. 
  SÄPO. 
  
 626 
  
 http://www.internationalen.se/us/. 
  
 627 
  
 Angående den ur Socialistiska Partiet uteslutna Pathfinderfraktionen och Kommunistiska Fö- reningen 
  
 . PM 5/4 1990. Valentine  
  
 001304-8301. 
  
  SÄPO. 
  
 628 
  
 Internationalen nr 20/1989. Kopia av klipp i akt  
  
 001304-8301. 
  SÄPO. 
  
 629 
  
 Öppet hus på förlaget Pathfinder Vikingagatan 10 i Stockholm den 31 mars 1990 
  
 . PM 3/4 1990. Valentine  
  
 001304-8301. 
  
  SÄPO. 
  
 630 
  
 Besök i Pathfinders bokhandel, Vikingagatan 10, Sth 
  
 . PM författningsskyddet 27/4 1994. Valentine  
  
 001305-3475. 
  
  SÄPO. 
  
 631 
  
 Se handlingar i  
  
 001305-3475. 
  SÄPO. 
 238 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 polisens synes ha ägnat Arbetarmakt ett mycket begränsat intresse och företrädesvis inhämtat information genom att läsa tidskriften med samma namn. 
 632 
  
 4.7 
  
 Offensiv/Rättvisepartiet Socialisterna 
  
 Rättvisepartiet Socialisterna/Offensiv leder sin historia tillbaka till vänsterflygeln inom den socialdemokratiska studentklubben i Umeå. År 1969 fattade det Socialdemokratiska Studentförbundet beslut om att förbundet skulle upplösas. De lokala student- klubbarna skulle i stället anslutas till SSU vilket också genomfördes under 1970. Detta gav upphov till vad man skulle kunna beteckna som omställningsproblem. Många av studentklubbarna hade påver- kats kraftigt av de aktuella vänsterströmningarna och fick svårt att känna sig hemma i SSU med dess nära band till moderpartiet. 
 633  
 En del medlemmar valde nu att lämna både SSU och SAP, andra stan- nade kvar och vid kongressen 1972 hade SSU inom sig en tämligen stor vänsterflygel. En del av denna vänsterfraktion fanns i Umeå Socialdemokratiska Studentförening vars enkelt producerade tid- skrift bar det talande namnet  
 Proletären  
 (inte att förväxla med KFML(r):s organ med samma namn). 
 Något större inflytande fick vänsteroppositionen vid kongres- sen 1972 emellertid inte och här skulle det hela ha kunnat ha tagit slut. Med på kongressen var dock två inbjudna gäster från brittiska Wilson ungdomsförbund,  
 Labour Party Young Socialists  
 (LPYS). Båda två tillhörde LPYS trotskistiska vänsterflygel som samlades kring tidskriften  
 Militant 
 . Mötet med de två gästerna skulle för de- lar av SSU:s vänsterflygel förändra synen på hur politiskt arbete skulle bedrivas. Humphrey, ett av ombuden från student- klubben i Umeå, skrev året därpå i klubbtidningen Proletären att han under våren 1972 bestämt sig för att lämna SSU. Han hade på- verkats av trotskistiska idéer och kommit till uppfattningen att so- cialismens framtid låg utanför socialdemokratin. Efter att på kon- gressen ha kommit i kontakt med de två gästerna från det brittiska ungdomsförbundet hade han emellertid övertygats om att den rätta vägen låg i att vara kvar i SSU och inifrån verka för en radikal och 
  
 632 
  
 Två nummer av Arbetarmakt finns i akt  
  
 701301-4456 
  löpnr 5. SÄPO. 
  
 633 
  
 Ett exempel är Linköpings Socialdemokratiska Studentklubb som under namnet Mcguire gick in i SSU men lämnade förbundet redan vintern 1971. Se Walton,  
  
 Scott: 
 Hoover och SSU 
 .  
 http://www-und.ida.liu.se/~marto480/sveningenylund.html. 
  
 239 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 marxistisk linje. 
 634  
 Ett annat ombud från Umeå, Miller sedermera redaktör för Offensiv, berättade långt senare vid en kon- ferens i London historien på följande sätt: 
 The visit of the two representatives of the British Militant came just at the right time. Gilbert a radi- calisation amongst the social democratic youth in Sweden, with growing opposition towards the bu- reaucracyWe Lane in the city of Umeå in the north of Sweden, in a loose left/Marxist discussion group. Without a doubt, unless we would have met Militant at this time, this organisation would have completely disintegrated. We were not politically homogenous. Nor was it preordained that we would automatically join Militant or what became the CWI. 
 635 
  
 Att gå med i stora och breda arbetarpartier och från insidan arbeta för en radikalisering i stället för att bilda självständiga radikala or- ganisationer brukar kallas  
 entrism 
 . Som politisk taktik är entrismen intimt förknippad med den internationella trotskismen och leder sitt ursprung tillbaka till åtminstone 1934. Efter anmodan från Coleman beslutade den franska organisationen  
 Ligue Communiste  
 hösten 1934 att upphöra med verksamhet i eget namn och i stället gå in i socialistpartiet, SFIO. Trotskisterna kom inom SFIO att bilda en  
 bolsjevik-leninistisk 
  fraktion med egen tidning. Fraktionen blev dock kortlivad och redan sommaren 1935 började socialistpar- tiet utesluta medlemmar i den trotskistiska fraktionen. Efter detta experiment kom entrism att användas till och från inom den trots- kistiska rörelsen. Särskilt i Storbritannien har entrism använts un- der lång tid och redan på  
 1930-talet 
  var flera trotskistiska grupper verksamma inom Labourpartiet. 
 En av dessa och förmodligen den mest framgångsrika var  
 Mili- tant Tendency  
 (MT). År 1949 upplöstes det trotskistiska  
 Revolu- tionary Socialist Party  
 och majoriteten kom nu att gå in i  
 Labour 
 - partiet som en trotskistisk fraktion. En kortare period verkade gruppen under eget namn,  
 Revolutionary Socialist League 
 , och ut- 
  
 634 
  
 Santiago, King: Omsvängningen.  
  
 Proletären nr  
  
 1-2/1973 
 . 
  Vol F 13 026A, SSU:s arkiv. ARAB. 
  
 635 
  
 Avsnittet finns med som en kommentar till ett tal som hölls av Taylor, generalsekre- terare i brittiska Socialist Party (f.d. Militant) at a European School of the CWI in July 1997.  
  
 http://www.worldsocialist-cwi.org/publications/history.html. 
  
 240 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 gjorde i slutet av  
 1950-talet 
  den brittiska sektionen av Fjärde Inter- nationalen. I början av  
 1960-talet 
  återvände gruppen till den entris- tiska taktiken och kom åter att verka inom Labour och i synnerhet dess nystartade ungdomsförbund LPYS. År 1964 började gruppen ge ut en egen månatlig tidning,  
 Militant 
 , vilket kom att göra grup- pen känd under beteckningen Militant Tendency. 
 636 
  
 Den entristiska taktiken visade sig framgångsrik och i början av  
 1970-talet 
  hade Militant Tendency vunnit ett avgörande inflytande över LPYS. Under  
 1980-talet 
  skulle nya framgångar vinnas i form av tre parlamentsledamöter och en ledande ställning inom Labour- partiet i Liverpool. I slutet av  
 1980-talet 
  och början av  
 1990-talet 
  intensifierade Labourledningen sina försök att bli av med den trotskistiska fraktionen inom partiet. En rad uteslutningar genom- fördes vilket också resulterade i en spricka inom Militant- fraktionen. En grupp valde nu att gå ut öppet och bilda ett eget par- ti under namnet  
 Militant Labour  
 vilket från 1997 heter  
 The Socialist Party 
 . 
 637 
  
 Det var alltså i denna grupp, Militant Tendency, som de två gäs- terna från LPYS vid  
 SSU-kongressen 
  1972 hörde hemma. År 1973 bildades  
 Tidskriftsföreningen Offensiv  
 vid ett sammanträde i Skellef- teå. Förebilden var uppenbarligen MT och precis som MT kom gruppen att verka inom SSU som en trotskistisk fraktion eller ten- dens som man själva kallade det. Vid sidan av den öppet verkande Tidskriftsföreningen Offensiv fanns en hemlig del som arbetade som en traditionell organisation med styrelse och årsmöte. Kun- skap om detta hade enbart den inre kretsen. 
 638 
  
 År 1974 bildades i London en hemlig international som fick namnet  
 Committee for a Workers International (CWI) 
 . Den domi- nerande kraften inom CWI var den brittiska sektionen, dvs. MT. Vid bildandet 1974 deltog representanter från tolv länder däribland Sverige och gruppen kring tidskriften Offensiv kom nu att utgöra den svenska sektionen av CWI. Detta hölls naturligtvis helt hem- ligt. Ett år senare, 1975, började den marxistiska fraktionen inom SSU, dvs. Offensivgruppen, att nå framgångar på regional nivå, framför allt i Jämtland. Detta oroade självfallet  
 SSU-ledningen 
  som vid denna tid också börjat få kunskap om den trotskistiska frak- tionsverksamheten inom SSU. Genom avhoppare från Offensiv 
  
 636 
  
 Hawkins, Gutierrez:  
  
 International Trotskyism  
 s.  
 487-492, 
  Steffen,  
 Bradley: 
 Militant Tendency. Trotzkismus in der Labour Party 
 . Roberts, Berlin 1994, Young, Wood:  
 British Trotskyism. Theory and Practice 
 . Rivera, Oxford 1984 s.  
 163-197. 
  
 637 
  
 Ibid. 
  
 638 
  
 Telefonsamtal med Boa Ruthström 8/5 2002. SÄKO. 
  
 241 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 kom SSU/SAP över en hel del interna handlingar och genom brit- tiska kontakter även handlingar som visade att CWI faktiskt existe- rade. Detta förnekades dock med emfas av offensivarna som häv- dade att om CWI existerade, vilket de ställde sig tveksamma till, så var den nog en uppfinning av den brittiska säkerhetstjänsten. År 1976 började SSU utesluta offensivarna, vilket ledde till inre strider inom SSU som skulle pågå i omkring ett decennium. Handlingar i SSU:s arkiv visar att Offensivgruppen fick stöd av många SSU:are som ansåg att Offensivs politiska linje gott och väl kunde rymmas inom SSU och som inte trodde på uppgifterna om en hemlig paral- lellorganisation. 
 639 
  
 4.7.1 
  
 Säkerhetspolisen och Offensiv 
  
 Säkerhetspolisen började uppmärksamma gruppen kring tidskriften Offensiv 1976 i samband med uteslutningarna ur SSU. Inlednings- vis kom säkerhetspolisen att använda samma namn på Offensiv- gruppen som användes inom SSU/SAP nämligen  
 Tendensen inom svensk arbetarrörelse (TISA) 
 . Det antogs också att TISA/Offensiv egentligen var ett taktiskt drag av KAF i syfte att infiltrera social- demokratin. 
 Uppgifter om TISA/Offensiv fick säkerhetspolisen vid denna tid främst från kontakter inom SSU och SAP. I en PM daterad den 9 april 1976 rapporterade säkerhetssektionen i Östersund att ord- föranden och tre andra i den lokala  
 SSU-styrelsen 
  tillhörde TISA. I promemorian namngavs samtliga medlemmar i styrelsen för SSU Östersund med uppgift om adress, personnummer och förtroende- uppdrag inom SSU. 
 640  
 Affären med de uteslutningshotade offensiv- arna togs även upp i en PM av sektionen i Umeå några dagar senare. För sektionen i Umeå, som också hade att göra med en livlig verk- samhet från KAF, framstod det som rimligt att anta att det var just KAF som låg bakom TISA. Uppgifter om TISA:s verksamhet fick sektionen från en, som det sades, känd socialdemokrat i ledande ställning: 
 Känd socialdemokrat, förtroligt: Den nu avslöjade gruppen var ute i samma ärende 1972 men fick amne- sti efter lovad bättring. Den gången lyckade man hålla 
  
 639 
  
 Handlingar angående Offensiv eller TISA finns i Serie F 13 vol 025 A, 026 B, C, D, E, F, G och Jensen arkiv, ARAB. 
  
 640 
  
 Motsättningar inom SSU 
 . PM  
 ZÖ-SH 
 38-76 
  9/4 1976. Valentine 15:4/7h löpnr 9. SÄPO. 
 242 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 pressen utanför. Det otäcka i hela affären är att eta- blerade socialdemokrater inom både rörelsen och i administrationen stöttar upp undergroundsgruppen med samma motivering som denna: Reformismen har inte lyckats komma fram till socialism, därför måste vi gå andra vägar. 
 641 
  
 Att säkerhetspolisen blandade samman Offensiv och KAF framgår tydligt av 1976 års andra kvartalsöversikt där det redogjordes för TISA/Offensivs verksamhet inom SSU. Säkerhetspolisen ansåg sig även ha andra uppgifter om infiltration från KAF:s sida: 
 Vidare kan nämnas, att det finns indicier på att KAF- medlemmar infiltrerats även i andra politiska partier, t.ex. Moderata Samlingspartiet och Centerpartiet. Trotskisternas infiltrationstaktik är skickligt utform- ad och följaktligen svår att avslöja. Som ytterligare ett exempel kan nämnas, att en av värnpliktiga arbets- gruppens medlemmar[namn borttaget] under ett helt år kunde uppträda som  
 SSU-medlem 
  i det värn- pliktsfackliga arbetet trots att han i verkligheten var ledande  
 KAF-medlem. 
 642 
  
 Några direkta belägg för KAF:s infiltration i borgerliga partier hade dock inte säkerhetspolisen och SSU:aren som var ledamot i värn- pliktiga arbetsgruppen var inte alls ledande  
 KAF-medlem 
  utan till- hörde Offensiv. 
 I juli 1976 önskade sektionen i Umeå börja registrera ledande personer i TISA/Offensiv enligt tjänsteföreskriften HT 19, dvs. i praktiken som medlemmar i KAF. Gruppen bedömdes dock inte utgöra någon överhängande fara. Hotbilden formulerades i stället som att Offensivgruppen utgjorde en subversiv faktor i verksam- het att undergräva förtroendet för nuvarande samhällskonstruktion i avsikt att införa en  
 revolutionär-marxistisk 
  samhällsordning. Yt- terst antog dock sektionen i Umeå att det var KGB:s internationel- la avdelning som styrde TISA/Offensiv: 
 Det skulle förvåna om inte Internationella avdelning- en redan infiltrerat i TISA, särskilt som medlemmar- 
  
 641 
  
 KAF i Umeå: infiltration i politiska partier 
  
 . ACU SH  
  
 162-75. 
  
  AB 14/4 1976. Valentine 15:4/7h löpnr 9. SÄPO. 
  
 642 
  
 Kvartalsöversikt 2/1976. SÄPO. 
  
 243 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 na både i Sverige och utomlands är  
 legalt  
 inkapslade i de traditionella socialistiska arbetarorganisationerna och många på grund därav i besittning av för Interna- tionella avdelningen värdefull information eller utan svårigheter kan skaffa sådan information. 
 643 
  
 Att KGB skulle ha infiltrerat Offensiv finns inga belägg för och tanken förefaller ha varit ett infall av den alarmistiske sektions- chefen i Umeå. I Stockholm intog säkerhetspolisen en betydligt mera avvaktande hållning gentemot Offensivgruppen. I slutet av juli kom beskedet att byråchefen Frånstedt, som för tillfället tjänstgjorde som chef för säkerhetspolisen, fattat beslut i registre- ringsfrågan. En översyn av HT 19 var förestående men tills vidare kunde  
 TISA-anhängare 
  bara registreras om vederbörande är medlem i eller eljest knuten till KAF och fyller kraven i  
 HT-19. 
  Beträffande övriga fick sektionerna nöja sig med arbetsanteckning- ar i avvaktan på senare möjligheter till registrering. 
 644 
  
 Om man i Umeå ville se KGB:s tentakler bakom Offensiv såg man nyktrare på detta i Stockholm. Möjligheten för Offensivgrup- pen att ta över SSU ansågs mycket liten men, framhölls det i års- översikten för 1977, sannolikt kommer dock en viss oreda och ir- ritation uppstå inom SSU och SAP. 
 645  
 Nu började säkerhetspoli- sen också för första gången ana att TISA/Offensiv inte hade något med KAF att göra: 
 Gruppen TISA är utan tvivel trotskistisk. Det är dock osäkert om gruppen är inspelad av Kommunistiska Arbetarförbundet. Det är möjligt att TISA är en sam- ling trotskister som spontant uppstått inom SSU, och då inspirerats från likartad fraktionsverksamhet i England. Av en utredning som SSU:s förbunds- styrelse själva verkställt i ärendet, framgår att gruppen aldrig varit särskilt stor. Givetvis har gruppen ändå haft ett visst inflytande och nått flera SSU- medlemmar genom sin tidning Offensiv, som sålts av ca 150 kontaktombud på olika platser i landet. Dessa kontaktombud har erhållit speciell information.  
 TISA-gruppen 
  tar helt avstånd från sekteristiska or- ganisationer som Kommunistiska Arbetarförbundet. 
  
 643 
  
 TISA-komplexet 
 . 
  ACU SH  
 196-76. 
  AB 16/7 1976. Valentine 15:4/7h löpnr 9. SÄPO. 
  
 644 
  
 Krypterat telex Stockholm till Umeå 23/7 1976. Valentine 15:4/7h löpnr 9. SÄPO. 
  
 645 
  
 Årsöversikt 1977 
 . Akt 5:721d  
 1-28, 
  löpnr 16. SÄPO. 
 244 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Man kan givetvis säga att det tillhör spelet att dölja sin basorganisation, men intet har framkommit som skulle tyda på någon form av samröre med KAF. Ett märkligt förhållande är dock att där KAF varit star- kast där har också de flesta  
 TISA-medlemmarna 
  fun- nits. 
 646 
  
 Utan tvivel var detta en riktig bedömning av Offensivgruppens verksamhet och ursprung. Under 1978 genomförde SSU ytterligare uteslutningar av offensivare. Västerbottens Folkblad skrev den 17 januari att minst 130  
 SSU-medlemmar 
  hotades av uteslutning. Även vid detta tillfälle fick sektionen i Umeå uppgifter från en för- trolig meddelare tillhörande ledningen för SAP benämnd som Gutierrez berättade följande: 
 SAP:s ledning i Västerbotten var orolig över utveck- lingen, då många äldre partivänner, politiskt etablera- de i olika administrationer i länet - i kommun och landsting - sympatiserade med Offensivarna eller kunde svårligen hålla dem ifrån sig. X var övertygad om att det inom SAP/SSU pågick trotskistisk infiltra- tion och subversiv verksamhet i syfte att allvarligt skada socialdemokratin. 
 647 
  
 Via  
 SAP-kontakten 
  fick också säkerhetspolisen tillgång till interna  
 SSU-handlingar 
  samt en intern  
 CWI-bulletin 
  som SSU fått från Labours studentförbund. För säkerhetspolisen i Umeå var det en oroande läsning. 
 Dokumentet har genomlästs. ACU [säkerhetspolisen i Umeå] uppmanar till noggrant studium. Rörelsens spridning är global. Klar trotskistisk/marxistisk strömning går som en röd tråd genom materialet. Dokumentet gör sig bäst rättvisa att få tala för sig självt. 
 648 
  
 Omkring 1980 gick chefen för säkerhetspolisens sektion i Umeå i pension vilket medförde en klar minskning i antalet larmrapporter 
  
 646 
  
 Ibid. 
  
 647 
  
 Trotskistisk infiltration i SSU 
 . ACU SH  
 49-78, 
  23/2 1978. Valentine  
 701301-2047 
  Löpnr 1. SÄPO. 
  
 648 
  
 Ibid. 
  
 245 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 från Umeå angående KAF och Offensiv. Kunskapsnivån om de två grupperna var dock fortfarande låg inom säkerhetspolisen. I en PM från 1980 rörande KAF upprepades de felaktiga uppgifterna att Wilson fensiv, eller TISA som säkerhetspolisen fortfarande kallade grup- pen, var en del av KAF. Detta trots att säkerhetspolisen redan 1977 dragit den riktiga slutsatsen att gruppen uppstått inom SSU och var inspirerad av engelska trotskister. 
 649 
  
 År 1982 tog uteslutningarna inom SSU fart igen vilket föranled- de säkerhetspolisen att åter intressera sig för Offensiv. Genom kontakter inom socialdemokratin erhöll säkerhetspolisen en mängd interna handlingar från både SSU och SAP rörande Offensiv. Handlingarna distribuerades till sektionerna för vidare utredning om medlem bosatt inom er sektion. I skrivelsen till sektionerna hävdade kontrasubversionsroteln i Stockholm att Offensiv tillhör- de Fjärde Internationalen. Detta var fel vilket även säkerhetspolisen borde ha vetat. Särskilt som en PM om CWI, dvs. den international som Offensiv tillhörde, var bifogad skrivelsen till sektionerna. 
 650 
  
 Året därpå var uteslutningar aktuella beträffande medlemmar i klubbarna SSU Social och SSU Alternativ, båda i Jämtland. De ute- slutningshotade medlemmarna ansågs ha brutit mot kongressbeslut genom att fortsätta sälja Offensiv. Säkerhetspolisen fick genom att ta del av skrivelser från  
 SSU-distriktet 
  i Jämtland till SSU:s för- bundsstyrelse namnen på dem som skulle uteslutas. I den PM som sektionen i Östersund upprättade räknas 14 personer upp med namn, adress och personnummer. Någon har för hand skrivit på handlingen ej datan vilket torde betyda att de 14 inte registrera- des i det datorbaserade centralregistret men väl i det manuellt förda arbetsregistret. 
 651 
  
 På hösten samma år, 1983, fick säkerhetspolisen kontakt med en källa, troligen verksam inom SSU i Göteborg. Källan försåg säker- hetspolisen med en lista över (troligen) samtliga offensivare som uteslutits. Vid varje namn fanns personnummer, uppgift om vilken  
 SSU-klubb 
  eller arbetarekommun de tillhört samt datum för ute- slutning. I juli 1984 överfördes listan i sin helhet till kontrasubver- sionsroteln som arbetsanteckning. 
 652 
  
 649 
  
 Kort om Kommunistiska Arbetarförbundet (KAF) f d Revolutionära Marxistiska Förbundet (RMF) 
  
 . PM 29/2 1980. Valentine 15:4/7h löpnr 9. SÄPO. 
  
 650 
  
 AS-SH 
  
 71-82, 
  13/1 1982. Valentine  
 701301-2047 
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 651 
  
 Angående uteslutningar ur SSU i Jämtlands län 
  
 .  
  
 ZÖ-SH 
  
 12-83, 
  
  16/2 1983. Akt 701301- 4456, löpnr A 4. SÄPO. 
  
 652 
  
 Komplettering till information från källa  
  
 --- 
 000002-8860 
  med refnr  
 OG-SH 
 338-83, 
  26/10 1983. Valentine  
 701301-2047, 
  löpnr 2. SÄPO. 
 246 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 År 1993 ombildades Offensiv till  
 Arbetarförbundet Offensiv  
 som i september 1997 blev  
 Rättvisepartiet Socialisterna (RS) 
 . 
 653  
 Med hjälp av socialdemokratiska spränglistor lyckade Offensiv 1991 er- övra tre mandat i Umeå kommunalfullmäktige. År 1994 användes samma metod men i valet 1998 gick man ut under eget namn och lyckade denna gång erövra två mandat. 
  
 4.7.2 
  
 Övervakningen av Offensiv/Rättvisepartiet Socialisterna 
  
 Någon egentlig övervakning av Offensivgruppen före 1986 har inte kunnat beläggas. 1986 visade säkerhetspolisen dock visst intresse för Offensivs sommarläger i Helsingborg. Genom en kontakt fick polisen uppgifter om vilka som deltog samt vilka bilar som använ- des i samband med lägret. Namnuppgifterna torde ha tillförts ar- betsregistret. 
 654 
  
 Åren  
 1989-1992 
  förekom viss övervakning av offentliga, allmän- politiska möten i Offensivs regi. Som exempel kan nämnas att sä- kerhetspolisen i Luleå i november 1991 övervakade ett Offensiv- möte med rubriken Systemskifte. Säkerhetspolisens spaning syf- tade till att utröna hur välbesökt mötet var samt om några sedan tidigare kända personer bevistade mötet. Det konstaterades att endast tre personer sökt sig till möteslokalen. 
 655  
 Liknande karaktär av övervakning av legitim politisk opinionsbildning på vänsterkan- ten hade spaningen mot  
 Enhetsgruppen för social rättvisa  
 vid en de- monstration i Skellefteå i februari 1997. Enhetsgruppen, som var en lokal variant av Enhetsinitiativet med representanter för bl.a. KPML(r) och Offensiv, torgförde enligt SÄPO:s rapport följande politiska linje: 
 Enhetsgruppen demonstrerade mot regeringspoli- tiken. De krävde bland annat: Arbete åt alla, 6 tim- 
  
 653 
  
 Precis som i Storbritannien sprack dock gruppen. En minoritet valde att försöka fortsätta verka inom den svenska socialdemokratin.och startade tidningen Socialisten. Se http://www.socialisten.nu/. 
  
 654 
  
 Ang Offensivs socialistiska sommarläger i Helsingborg den  
  
 6-12 
  juli 1986 
 . MH SH  
  
 99-86, 
  
  9/9 1986. Valentine  
  
 701301-2047, 
  
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 655 
  
 Se följande handlingar i Offensivs  
  
 SÄPO-akt: 
 Angående annonserat offentligt möte beträf- fande Dalaupproret 
 . BDL SH  
 32-89, 
  3/2 1989.  
 Övervakning av Offensivs möte Allaktivitets- huset i Saltskog Södertälje 
 . 9/4 1990.  
 Offentligt möte Offensiv 
 . Luleå, 25/11 1991.  
 Offentligt möte Offensiv  
  
 1992-03-26 
 . 
  Jenkins  
 85-92, 
  27/3 1992.  
 Offentligt möte Offensiv 
 . BDL SH  
 197-92, 
  21/9 1992. Akt  
 701301-2047, 
  löpnr 2. SÄPO. 
 247 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 mars arbetsdag, Nej till social nedrustning. Sverige ut ur EU. Sänk pensionsåldern till 60 år. 
 656 
  
 SÄPO i Luleå hade två personer på plats som försökte identifiera deltagarna. För säkerhets skulle övervakade SÄPO också Enhets- gruppen i Skellefteås 1 majmöte 1997. Parollerna var desamma för- utom att gruppen nu också krävde rejäla lönelyft. 
 657 
  
 Under  
 1990-talet 
  förekom också viss spaning mot interna Of- fensivmöten. Sommaren 1993 spanades således mot Offensivs re- daktionslokal i Farsta. Syftet var att lokalisera var Offensivs som- marläger skulle hållas vilket också lyckades. Deltagarna i sommar- lägret fotograferades också för senare identifiering. 
 658  
 I september samma år bedrevs fotospaning mot Offensivs kampanjmöte som hölls i Brygghuset på Norrtullsgatan i Stockholm. De ca 50 delta- garna videofilmades när gick in eller ut ur huset. 
 659 
  
 Merparten av övervakningen av Offensiv under  
 1990-talet 
  och fram till idag har dock avsett demonstrationer där säkerhetspolisen ansett att risk förelegat att kravaller kunde uppstå. Så var fallet t.ex. vid 30 novemberdemonstrationerna i Stockholm och Lund i början av  
 1990-talet. 
 660 
  
 Den slutsats som SÄPO drog efter att ha bedrivit spaning mot demonstrationerna i samband med 30 november 1992 i Stockholm var att Offensiv varken låg bakom eller uppskattade den skadegörelse och de våldsamheter som ägde rum. 
 661  
 I början av 1993 förekom en del tumult vid demonstrationer i Malmö. Detta föranledde SÄPO att övervaka en demonstration mot regeringen och nedskärningarna på Mynttorget i Stockholm den 2 april 1993. Övervakningen bedrevs också med signalspaning i syfte att utröna eventuellt radiostyrt samband bland demonstrationsdeltagarna. Demonstrationsdagen inledde SÄPO:s signalspaningsgrupp med 
  
 656 
  
 Enhetsgruppen för social rättvisa i Skellefteå 
  
 . PM sektion Norrland, Luleå 14/2 1997. N SH  
  
 55-97. 
  
  Akt  
  
 701301-2047, 
  
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 657 
  
 Demonstration för Enhetsgruppen i Skellefteå 1 maj 1997 
  
 . PM, sektion Norrland, Luleå 5/5 1997. N SH  
  
 128-97. 
  
  Akt  
  
 701301-2047, 
  
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 658 
  
 Begäran om spaningsinsats 14/6 1993 
 . Spaningsprotokoll  
 16/6-7/7 
  1993. Valentine  
 701301-2047, 
  löpnr 3. SÄPO. 
  
 659 
  
 Spaningsprotokoll 25/9 1993 
 . Akt  
 701301-2047, 
  löpnr 3. SÄPO. 
  
 660 
  
 Se:  
 Angående motdemonstrationer den 30 november 1991 
 . PM 19/12 1991.  
 Angående de- monstrationer mot Mckay 
 . PM 7/4 1992.  
 Offensivdemonstration i Luleå 
 . BDL SH  
  
 83-93, 
  
  1/4 1993.  
 30:e november 1992 - Offensivs deltagande 
 . PM 27/4 1993.  
  
 30-novemberde- 
  monstrationen  
 -93. 
  Ansvariga organisationer 
 . PM 12/1 1994. Valentine  
  
 701301-2047, 
  
  löpnr  
  
 2-3. 
  
  SÄPO. 
  
 661 
  
 30:e november 1992 - Offensivs deltagande 
  
 . PM 27/4 1993. Valentine  
  
 701301-2047, 
  
  löpnr 3. SÄPO. 
  
 248 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 att göra frekvenssökning runt skolor mm. Spaningen blev dock resultatlös. 
 662 
  
 Under senare delen av  
 1990-talet 
  har Offensivs intresse riktats mot Sverigedemokraterna samt allmänt mot nazism och rasism. I samband med Sveriges ordförandeskap i EU förekom en del de- monstrationer med deltagande från Rättvisepartiet Socialisterna. 
 663 
  
 4.8 
  
 Registrering – Regelverk och praxis 
  
 4.8.1 
  
 Centralregistret (CR) 
  
 Socialistiska Partiet och dess föregångare fanns åren 1971 till 1998 med på de hemliga tjänsteföreskrifter som föreskrev vilka organisa- tioner vars medlemmar och sympatisörer kunde registreras. Inled- ningsvis var dock registreringen av blygsam omfattning vilket sä- kerligen var en följd av att den revolutionära vänstern i början av  
 1970-talet 
  kraftigt dominerades av KFML/SKP och KFML(r). I oktober 1972 fanns således 57 personer med anknytning till RMF registrerade. Dessutom fanns vid samma tid registrerade 13 perso- ner med anknytning till Fria Fackföreningsfolket och 31 med an- knytning till Förbundet Kommunist. Övriga organisationer som togs upp i bilaga 1 till HT 16 som trotskistiska synes inte ha gene- rerat några personregistreringar. 
 När 1973 års föreskrifter (HT 19) trädde i kraft upphörde möj- ligheten att registrera medlemmar och sympatisörer till RMF en- bart med detta som grund. Någon ytterligare omständighet krävdes 
  
 662 
  
 Begäran om radiospaning 
  
 . PM 25/3 1993.  
 Utvärdering av spaningsinsats 
 . SH  
  
 1383-93, 
  
  15/4 1993. Valentine  
  
 701301-2047. 
  
  Löpnr 2. SÄPO. 
  
 663 
  
 Angående demonstrationen mot kommunalfullmäktige i Haninge  
  
 1998-11-23 
 . 
  
  PM 11/1 1999.  
 Sverigedemokraterna (SD) valmöten i Skaraborg. Sekt väst 
 , Skövde 24/8 1998. V SH  
  
 469-98. 
  
 Sverigedemokraternas valturné i Västsverige 
 . Författningsgruppen, Göteborg 5/8 1998. V SH  
  
 469-98. 
  
 PM angående demonstration mot sexshop i Holmsund 
 . Sektion N, Umeå 19/4 1999.  
 Autonom demonstration i Luleå mot arbetslöshet, rasism och social utslagning 
 . PM av Sektion N, Luleå 25/5 1999. SH  
  
 03929-99. 
  
 Ang aktionen för Lundby gymnasium av Elev- kampanjen 980126 
 . V SH  
  
 108-98, 
  
  16/5 1998.  
 Ang Rättvisepartiet och arbetet mot rasism 
 . V SH  
  
 109-98, 
  
  16/9 1999.  
 Antinnazistdemonstration i Alingsås  
 1999-11-20 
 . 
  
  SH  
  
 8212-99, 
  
  22/11 1999 
 . 30:e november demonstration mot nazismen och i synnerhet butiken Russell i Göteborg 
 . SH  
  
 8476-99, 
  
  1/12 1999.  
 Opinionsyttring mot Österrikes konsulat i Luleå 
 . SH  
  
 01784-00, 
  
  16/3 2000.  
 Opinionsyttringar i samband med EU:s informella ministermöte i Luleå den  
 15-17 
  febru- ari 2001 
 . SH  
  
 01557-01, 
  
  22/2 2001.  
 Ang protester i samband med  
 EU-kommissionens 
  besök den 
  
 9 
  
 januari 2001 i Stockholm 
  
 . 28/2 2001.  
 Rättvisepartiets möte i Umeå med anledning av hän- delserna i Göteborg under Eu mötet 
 . SH  
  
 4478-01, 
  
  25/6 2001.  
 Rättvisepartiets möte i Umeå med parollen, Antikapitalism, Göteborg, Genua - vart går proteströrelsen? 
 . SH  
  
 6200-01, 
  
  12/9 2001. Valentine  
  
 701301-2047. 
  
  Löpnr  
  
 4-5. 
  
  SÄPO. 
  
 249 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 såsom hemlig cellbildning, utbildning i partiskola eller ledande ställning som var den avgjort dominerande registreringsgrunden. 
 Några exempel på registreringar: År 1972 inkom uppgifter från utländsk källa att en person vid utlandsvistelse uppgivits vara med- lem i RMF och varit i kontakt med en där verkande trotskistisk or- ganisation. Från sektionen i Malmö inhämtades att mannen 1969 talat vid en minnesstund över Ho Chi Minh, samt samma år tillhört kampanjledningen för indoktrinering inom SECO. År 1972 hade han skrivit en artikel i Sydsvenska Dagbladet där han protesterade mot att trotskisten Evans Mandel inte blivit utnämnd till professor vid Freie Universität i Berlin. I mars samma år konstaterades att han tillhörde redaktionen för Fjärde Internationalen. Dessa upp- gifter som uppenbarligen samlats i Malmösektionens arbetsregister ledde nu tillsammans med de nya utländska uppgifterna till att mannen registrerades i CR. 
 664 
  
 År 1975 registrerades en man som sektionen i Umeå menade förefaller ha funktion som kan anses som ledande inom KAF. Följande uppgifter låg till grund för detta: I november 1973 deltog han i ett debattmöte mellan RMF och KFML(r) där han enligt en källa gjorde ett starkt framträdande på mötet. År 1974 uppgavs mannen tillhöra RMF i Umeå men 1975 skulle han ha deltagit i KFML(r):s 1 majdemonstration. I september 1975, slutligen, kon- staterade säkerhetspolisen att mannens bil fanns parkerad utanför bokhandeln Röda Rummet i Umeå samtidigt som RMF:s interna söndagsmöte pågick. Sammantaget kunde detta alltså enligt säker- hetspolisen tolkas som att mannen intog en ledande ställning inom RMF/KAF. 
 665 
  
 År 1985 registrerades en man som stod på 14:e plats på en valse- del till kommunalvalet vilket ansågs utgöra belägg för ledande ställ- ning. 
 666  
 Inför valet 1991 bedrev SP viss valsamverkan med Vänster- partiet. I samband med detta registrerades personer som förekom på Vänsterpartiets valsedlar i den mån det framgick att de var socia- listiska partiets kandidater. Härvidlag registrerades en person som stod på 19 plats på Vänsterpartiets lista i Göteborg. I säkerhetspoli- sens ögon var han dock SP:s första kandidat och därmed registre- ringsbar. 
 667  
 År 1993 bröt Vänsterpartiet sin valsamverkan med SP. 
  
 664 
  
 SH  
  
 1662-72. 
  PM 15/9 1972. Valentine 15:4/7a löpnr 3. SÄPO. 
  
 665 
  
 Se handlingar i Smith personakt. SÄPO. 
  
 666 
  
 Se handlingar i Lamb personakt. SÄPO. 
  
 667 
  
 Se anteckningar på manuskript till valsedel, kommunalfullmäktige i Göteborg 1991. Valentine  
  
 701301-4282. 
  SÄPO. 
 250 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 4.8.2 
  
 Arbetsanteckningar 
  
 En värnpliktig registrerades i kontrasubversionsrotelns kortregister efter att följande omständigheter hade klarlagts. Den värnpliktige hade 1973 i ett kuvert märkt tjänste skickat en försändelse som inte var av tjänstekaraktär utan däremot handlingar rörande tid- skriften Williams och cellverksamhet. Eftersom mannen uppen- barligen skulle komma att åtalas för tjänstefel ansågs det obehöv- ligt att registrera mannen i CR. Däremot infördes han i rotelns kortregister. 
 668 
  
 En svensk kvinna skulle 1977 besöka sin pojkvän i Storbritanni- en. Vid inresan konstaterades att hon medförde en del svenska  
 marxist-leninistiska 
  tidningar samt ett exemplar av en brittisk trotskistisk tidning. Kvinnan vägrades inresa med motiveringen att hon inte verkade vara någon äkta besökare och därtill sakna- de medel för sitt uppehälle. Någon vecka senare släpptes hon dock in via en annan hamn. Säkerhetspolisen önskade nu registrera kvin- nan vilket dock inte medgavs av den vikarierande chefen för regis- terroteln. Hon antecknades istället i kontrasubversionsrotelns ar- betsregister. 
 669 
  
 Att kandidera i val innebar fram till 1991 grund för registrering eftersom det ansågs innebära ledande ställning. År 1991 begrän- sades dock detta till att gälla de tio första kandidaterna. 
 670  
 Övriga kunde endast noteras på arbetsanteckningar. Även om inga exem- pel på detta påträffats får det antas ha fungerat så att kandidater för SP på plats elva och uppåt infördes i arbetsregistret. 
  
 4.9 
  
 De svenska trotskisterna som hotbild 
  
 4.9.1 
  
 Hotbildens förändring över tid 
  
 De svenska trotskisterna som hotbild kom inledningsvis att kretsa kring det faktum att impulserna tycktes komma från utlandet och Fjärde Internationalen. Därtill hade flera av de tongivande trotskis- terna vid denna tid, t.ex. Wilson och Bishop, 
  
 668 
  
 Tillvaratagna handlingar på F 8.  
 PM 27/2 1973. Valentine 15:4/7a löpnr 3. SÄPO. 
  
 669 
  
 PM om detta (SH  
  
 1692-77) 
  med påförda handskrivna anteckningar i akt 15:4/7a löpnr 1. SÄPO. 
  
 670 
  
 Halvårsrapport från författningsskyddet 1/10  
  
 1990-31/3 
  1991 
 . Valentine  
  
 001301-1846. 
  
  SÄPO. 
  
 251 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 utländsk bakgrund. 
 671  
 I övrigt kom hotbilden kring RMF/Jones  
 1970-talet 
  inte att i någon högre grad avvika från den som avsåg KFML och KFML(r). RMF/KAF var revolutionärt samt bedrev soldatarbete. Däremot saknades kontakter med främmande makt av det slag som KFML utvecklat med Kina. Numerärt var RMF/KAF betydligt mindre än både KFML och KFML(r). Att döma av valresultat och säkerhetspolisens intresse var  
 1980-talet 
  KAF/SP:s stora decennium. I en kvartalsrapport från slutet av 1980 gjordes följande bedömning av förbundets verksamhet: 
 Trots att partiet är mycket litet till numerären har man lyckats förvånansvärt bra i arbetet, framför allt inom industrin och sjukhusen. Om förbundet kon- centrerar den fackliga verksamheten inom dessa om- råden, är det sannolikt att man kan undvika splitt- ringstendenser i stil med den uteslutning som ägde rum vid kongressen. Kan man dessutom etablera ett något så när smidigt samarbete med övriga organisa- tioner så har man alla möjligheter att förstärka och utöka sin verksamhet. Så länge förbundet inte skjuter ideologiska frågor i förgrunden har man vissa utsikter att lyckas. 
 672 
  
 I januari 1983 gjorde säkerhetspolisen i Malmö följande bedömning i en PM avsedd som underlag för begäran om telefonavlyssning: 
 Svenska trotskistiska organisationer har under tidig- are år förefallit vara sekteristiska rörelser av ringa be- tydelse, företrädesvis sysselsatta med att polemisera med icke trotskistiska marxistiska grupper. Så är inte längre fallet. Den aktiva infiltrationsverksamheten och inte minst SPs valframgång 1982 gör att de kan räknas till en av landets mera betydelsefulla revolutio- nära grupperingar. 
 673 
  
 Att som säkerhetspolisen i denna begäran om telefonavlyssning också hävda att det var mycket troligt att SP:s lokalavdelning på egen hand skulle starta någon form av uppror förefaller dock över- drivet. Under  
 1980-talet 
  var det främst SP:s fackliga arbete som 
  
 671 
  
 Se kvartalsrapport nr 2/1969, 3/1969 och 2/1971. Akt 5:721d  
  
 1-28 
  löpnr 10. SÄPO. 
  
 672 
  
 Kvartalsrapport nr 4/1980. Akt 5:721d  
  
 1-28 
  löpnr 19. SÄPO. 
  
 673 
  
 PM RPS/Säk Malmö,  
  
 MM-SH 
 31-83, 
  19/1 1983. Reynolds personakt. SÄPO. 
 252 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 oroade. I en halvårsrapport från 1987 berördes partiet framgångar inom Kommunaltrean (främst SL), Postverket,  
 Saab-Scania 
  i Sö- dertälje, Volvo i Göteborg samt även i städer som Borlänge och Sundsvall. Av allt att döma var det hotet mot arbetsfreden som ut- gjorde hotbildens kärna: 
 Utifrån dessa positioner agerar medlemmar sedan som fackliga företrädare när man driver frågor och aktioner i partiets syfte. Typexempel på detta är just Dalauppropet. Tillvägagångssättet kommer säkerligen att öka i takt med fortsatta framgångar inom rörelsen. Det torde därför vara av vikt att hålla en viss kontroll och uppföljning av medlemmarna och deras anställ- ningar med tanke på de effekter deras agerande kan få för arbetsfreden. 
 674 
  
 SP bedömdes vid denna tid ha större inflytande än KPML(r) fram- för allt genom sitt fackliga arbete men också genom organisationer som  
 Isolera Sydafrikakommittén (ISAK)  
 och  
 Stoppa Rasismen 
 . Vid  
 1980-talets 
  slut började SP:s verksamhet att minska i omfattning och säkerhetspolisen synes i början av  
 1990-talet 
  knappast ha be- dömt partiet utgöra något hot mot rikets säkerhet. Vid en intern chefskonferens i november 1991 förklarade  
 SÄPO-chefen 
  Mcgee att av vänsterorganisationerna på den hemliga listan var det bara KPML(r) som var av intresse; övriga kunde avföras från listan. 
 675  
 Som nämnts i kapitlet om KPML(r) förklarades i en ut- värdering av verksamhetsåret 1991/92 beträffande vänsterorganisa- tionerna att inget av partierna då utgjorde något säkerhetshot av betydelse. 
 676  
 Att säkerhetspolisen ändå visade intresse för SP kan förmodligen förklaras dels genom personalkontrollens behov av re- gisteruppgifter, dels att partiet några år in på  
 1990-talet 
  tycktes ha visst samarbete både med Vänsterpartiet och med autonoma grup- peringar. 
 677  
 Den uppföljning av partiet som då gjordes ledde fram till följande bedömning av partiet från säkerhetspolisens sida i janu- ari 1994: 
  
 674 
  
 Subversion 1/4 1987 – 30/9 1987.  
  
 Akt  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 3. SÄPO. 
  
 675 
  
 Wells, Campos:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
 . 
  
  Protokoll från chefs- konferensen, som hölls  
  
 4-5/11 
  
  1991 finns i akt  
  
 701391-0182 
  
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 676 
  
 SK 17/1992. SÄPO. 
  
 677 
  
 Uppföljningsplan, författningsskydd 31/8 1992 
  
 .  
  
 001300-9139 
  
  löpnr 2. SÄPO. SP bedrev i valet 1991 valteknisk samverkan med Vänsterpartiet. Partiet som sådant synes inte ha sam- verkat med autonoma grupper. Dock förekom otvivelaktigt att enskilda medlemmar deltog i aktioner tillsammans med autonoma grupperingar. 
  
 253 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 SP är idag ett mycket litet parti som för en tynande tillvaro. Följande sektioner där SP finns och där man kan tala om någon aktiv verksamhet är: Stockholm, Norrköping, Jönköping, Västerås och Umeå. SP:s verksamhet verkar utgöras av vanligt politiskt, fack- ligt arbete samt olika typer av mötesaktiviteter. Visst engagemang mot rasismen i form av samarbete före- kommer. SP bedömes idag inte utgöra något hot vare sig generellt eller mot enskilda mål. 
 678 
  
 Med en hotbild som denna kan det tyckas konstigt att SP fortfa- rande vid denna tid fanns med på den hemliga förteckningen över organisationer som skulle ägnas särskild uppmärksamhet. Justi- tiedepartementet tycks vid denna tid heller inte ha uppfattat det rimligt att fortsätta övervaka SP och efter en mindre utredning fö- reslogs från departementets sida att SP skulle kunna utgå från den hemliga förteckningen. 
 679 
  
 Från säkerhetspolisens sida gjordes nu i november 1994 en för- nyad prövning av SP:s farlighet varvid det nya partiprogrammet togs till utgångspunkt. Det konstaterades då att SP i tidigare parti- program intagit en klart revolutionär ståndpunkt men att det nya programmet innebar en kursändring mot en mer reforminriktad driven linje. SÄPO menade vidare att SP i sitt program framhållit att en revolutionär omvandling krävde en majoritet i riksdagen samt att partiet starkt förordar fria och direkta val med allmän rösträtt samt de fri- och rättigheter vi idag har i våra grundlagar. Givet det nya partiprogrammet fanns det därmed enligt SÄPO inget som direkt talar för att de metoder partiet förespråkar för att uppnå socialismen strider mot nuvarande lagstiftning. Frågan var dock enligt SÄPO hur stor vikt som kunde läggas vid det nya par- tiprogrammet när det gällde att bedöma SP:s egentliga avsikter och metoder för att uppnå sin socialism. Anslutningen till Fjärde Internationalen ansågs minska trovärdigheten i den ideologiska förnyelsen och det bedömdes vara möjligt att anta att det nya och mer reforminriktade partiprogrammet bara är en slags dimridå för på så sätt lura väljare i tro att de röstar på ett demokratiskt parti. 
  
 678 
  
 Uppföljningsperioden för Socialistiska Partiet 
  
 . PM författningsskyddet 27/1 1994. 001300- 9139 löpnr 2. SÄPO. 
  
 679 
  
 Anteckningar från samtal med förutvarande statsrådet Valencia den 22 januari 2001 
  
 . SÄKO. 
  
 254 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 SÄPO:s analys mynnade ut i följande bedömning av Socialistiska Partiet: 
 SP:s nya partiprogram skiljer sig från tidigare pro- gram i det att de delar som tidigare lyfte fram idéer om en omstörtande verksamhet för uppnåendet av socialismen inte längre finns med. I stället betonas vikten av att vinna en befolkningsmajoritet i såväl det parlamentariska som utomparlamentariska arbetet för att utifrån det utgångsläget sedan kunna genomföra sin omvandling - revolution. Betonandet av de fria va- len med allmän rösträtt samt de demokratiska fri- och rättigheterna är också ett nytt inslag i parti- programmet. Det är idag svårt att fastställa om SP döljer helt andra politiska metoder för att uppnå sin socialism än vad man deklarerar i sitt program. Därför är det inte tillräckligt att enbart utifrån parti- programmet avgöra huruvida SP fortfarande är ett omstörtande parti eller inte. Andra variabler som t.ex. verksamhetsformer, arbetsmetoder, internationella kontakter mm måste vägas in i sammanhanget för att kunna klargöra var partiet står i denna fråga. Vid en bedömning av ett politiskt parti måste ändå en stor vikt kunna läggas vid det partiprogram som organisa- tionen säger sig stå för. 
 680 
  
 Trots den avslutande meningen i citatet valde SÄPO att inte låta partiprogrammet vara bestämmande för hur bedömningen av SP skulle sluta utan hänvisade till att bl.a. verksamhetsformer och ar- betsmetoder måste vägas in. Det kan då vara värt att notera att samme handläggare vid författningsskyddsroteln nio månader tidi- gare framhållit att SP:s verksamhet verkar utgöras av vanligt poli- tiskt, fackligt arbete samt olika typer av mötesaktiviteter och inte utgjorde något hot vare sig generellt eller mot enskilda mål. Inte heller beaktades i PM:n att SP knappast någonsin kunnat beslås med att ha använt olagliga metoder för att nå politiska syften. 
 Denna PM utgjorde del av underlaget när SÄPO i maj delgav Justitiedepartementet de bedömningar som ansågs kunna göras be- träffande SP. Även om hotbilden knappast ansågs vara överhäng- ande var SÄPO vid denna tid inte villigt att medverka till att SP av- 
  
 680  
 Partiprogram för Socialistiska partiet antaget på kongressen 1994 
 . PM författningsskyddet 23/11 1994. Valentine  
  
 701301-4456, 
  
  löpnr 5. SÄPO. 
  
 255 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 fördes från den hemliga organisationsförteckningen. Som del i un- derlaget bifogades också en PM angående Ungsocialisterna (US). 
 681  
 SÄPO pekade här på tre oroande företeelser: För det första ansågs US samarbeta med AFA bl.a. vid vissa demonstrationer där våld- samheter förekommit. För det andra ansågs US ha kommit allt närmare Arbetarförbundet Offensiv och dess ungdomsorganisa- tion Elevkampanjen där särskilt den senare organisationen ansågs kunna kopplas till kravaller i Malmö i början av  
 1980-talet. 
  En tred- je faktor som oroade Malone var att en medlem i US tidigare under året gripits efter att ha utfört flera inbrott mot militära objekt samt i samband med ett flyktförsök riktat automateld och kastat hand- granater mot polisen. 
 Två veckor efter det att SÄPO delgav Justitiedepartementet dessa uppgifter konstaterades i en PM att inbrotten i de militära förråden m.m. saknade samband med vederbörandes politiska arbe- te utan utgjorde ett led i en rent kriminell verksamhet. 
 682 
  
 Såvitt har kunnat utrönas delgavs dessa senare uppgifter inte Ju- stitiedepartementet. I alla händelser kom SP att kvarstå på den hemliga listan. I november 1995 var det åter igen dags att pröva frå- gan om SP som hotbild. Liksom tidigare under året var det kontak- terna med Arbetarförbundet Offensiv och Elevkampanjen särskilt inom det gemensamma projektet kampanj för rättvisa som be- dömdes intressanta att kartlägga. 
 683 
  
 I januari 1998 konstaterade dock SÄPO att kontakterna med Offensiv (nu Rättvisepartiet Socialisterna) och Elevkampanjen inte medfört någon ökad grad av utomparlamentarisk kamp. SP hade däremot tillsammans med Rättvisepartiet drivit frågor som för- bättrad sjuk- och äldrevård samt nej till nedläggningar av sjukhus. Det fanns heller inget som indikerade att partiet ämnade med våld försöka ändra det svenska politiska systemet. Slutsatsen var att partiet utgör därför inte längre något egentligt hot enligt de förut- sättningar och mandat SÄPO har att arbeta efter. 
 684  
 Detta var egentligen samma slutsats som dragits både 1992 och 1994 då parti- 
  
 681 
  
 Ungsocialisterna var vid denna tidpunkt en SP närstående organisation som dock var for- mellt fristående och som åtminstone sedan 1992 inte betraktade sig som SP:s ungdomsför- bund. 
  
 682 
  
 PM 19/5 1995. Valentine  
  
 000005-9766. 
  SÄPO. 
  
 683 
  
 Socialistiska Partiet, November 1995 
 . PM författningsskyddet, 21/11 1995. Akt 701301- 4456, löpnr 5. SÄPO. 
  
 684 
  
 Lägesbeskrivning betr de organisationer som finns upptagna i regeringens föreskrifter (1981-  
  
 12-03), 
  meddelade med stöd av 5 a § förordningen (1989:773) med instruktion för Rikspolis- styrelsen. Författningsskyddsroteln 21/1 1998 
 . Akt  
  
 701391-0117 
  
  löpnr 2. 
  
 256 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 et även i formell mening upphörde att vara en sådan organisation som omfattades av 1972 års kungliga brev. 
 685 
  
 4.9.2 
  
 Infiltration av andra organisationer 
  
 Förutom det rent revolutionära hotet var det infiltrationshot som KAF/SP bedömdes utgöra av stor betydelse. I oktober 1976 höll säkerhetspolisen regionskonferens för övre och nedre Norrlands regioner. Den stridbare chefen för sektionen i Umeå höll vid kon- ferensen ett två timmar långt anförande på temat Vem hotar oss?. Anförandet avslutades på följande vis: 
 Genom hämningslös infiltration och subversion har grupperna indragits som verksamma redskap i den samlade  
 revolutionära  
 socialismens underrättelsean- grepp, riktat mot  
 den reformistiska  
 socialismen med siktet inställt på att knäcka kapitalet. - Denna skissade situation ser jag som ett allvarligt, överhängande hot mot vårt land. 
 686 
  
 Protokollet från konferensen nämner inte särskilt KAF i anslutning till detta men det är känt att KAF låg Umeåsektionens chef varmt om hjärtat. I en kvartalsöversikt från år 1976 framhölls att trots- kisternas infiltrationstaktik är skickligt utformad och följaktligen svår att avslöja. Det ansågs föreligga indicier på att KAF infiltre- rat såväl SSU som Moderata samlingspartiet och Centerpartiet. 
 687  
 Som visats ovan blandade dock säkerhetspolisen ihop KAF och Wilson fensiv. År 1977 bedömdes dock Offensivs verksamhet inom SSU inte kunna leda till framgång. Sannolikt, framhöll säkerhetspoli- sen, kommer dock en viss oreda och irritation uppstå inom SSU och SAP. 
 688  
 I slutet av  
 1970-talet 
  var det miljörörelsen, Grupp 8 och Chilekommittéerna som KAF ansågs försöka infiltrera. Några belägg för att det verkligen var fråga om infiltration presenterades, 
  
 685 
  
 1972 års förordning utfärdades 22/9 1972. I denna angavs att vissa organisationer har i antaget program angivit att organisationen skall verka för att omvandla samhället med våld. Medlemmar och sympatisörer till sådana organisationer kunde enligt förordningen registre- ras om de genom sina åtgärder givit anledning till misstanke att de kunde vara beredda att delta i verksamhet som innebar fara för rikets säkerhet, eller syftade till eller var ägnad att med våld förändra det demokratiska statsskicket eller påverka rikets ställning som obero- ende stat. 
  
 686 
  
 Regionskonferens i Vilhelmina  
  
 26-28/10 
  1976 
 . ACU SH  
  
 231-76, 
  
  3/11 1976. Akt 5:720/6 löpnr 10. SÄPO. 
  
 687 
  
 Akt 5:721d  
  
 1-28 
  löpnr 14. SÄPO. 
  
 688 
  
 Årsöversikt 1977.  
 Valentine 5:721d  
 1-28 
  löpnr 16. SÄPO. 
 257 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 som vanligt, inte. Under 1970- och  
 1980-talen 
  kom säkerhetspoli- sen regelmässigt att tala i termer av infiltration då en kommunist kunde iakttas i ett sammanhang som inte var uttalat kommunis- tiskt.  
 KAF-medlemmarna 
  synes dock i allt väsentligt ha agerat i en- lighet med den huvudresolution från 1977 som publicerades i In- ternationalen. Att KAF prioriterade arbete inom vissa organisatio- ner var alltså ingen hemlighet. För säkerhetspolisen var det dock mer eller mindre självklart att det bakom arbetet i olika ideella or- ganisationer fanns ett dolt syfte: 
 Man döljer sitt syfte bakom paroller som folk i all- mänhet känner sympati för och lyckas därmed få en bredare bas för sin önskan att driva på makthav- arnaHelt klart är att de i framtiden blir en politisk kraft att räkna med. 
 689 
  
 Som särskilt anmärkningsvärt ansåg säkerhetspolisen det vara att medlemmarna allt mer sällan anger sin partipolitiska hemvist då de aktiverar sig i andra organisationer. 
 690  
 I början av  
 1990-talet 
  synes denna hotbild ha försvunnit från SÄPO:s horisont. 
  
 4.10 
  
 Sammanfattning och slutsatser 
  
 Försök till trotskistisk organisationsbildning kan i Sverige skönjas redan under  
 1940-talet. 
  Det var dock först mot slutet av  
 1960-talet 
  som en mera bestående organisering kom till stånd. 
 När rikspolisstyrelsen i december 1970 fastställde vilka svenska organisationer som säkerhetspolisen skulle koncentrera sina resur- ser på inkluderades inte mindre än sju organisationer som klassifi- cerades som trotskistiska. Samtliga torde dock ha varit mycket små och i ett par fall närmast icke existerande som egentliga organisa- tioner. Därtill kommer att Förbundet Kommunist (FK) knappast kan anses ha varit trotskistiskt. Det får anses som högst tveksamt om någon av dessa mycket små - i praktiken studiegrupper - kan ha utgjort ett reellt hot mot rikets säkerhet. 
 Flertalet av dessa grupper försvann från de hemliga tjänsteföre- skrifterna 1973. Förbundet Kommunist kvarstod till den 1 juli 1984. Det var då två och ett halvt år sedan FK upphörde att existera 
  
 689 
  
 Subversion 1/10 1987 – 31/3 1988 
  
 . Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 690 
  
 Ibid. 
  
 258 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 och ännu längre sedan som organisationen hade någon verksamhet att tala om. 
 Den största av de trotskistiska organisationer som övervakades var RMF/KAF/SP som bildades i januari 1971. Under  
 1970-talet 
  hade RMF/KAF en mycket revolutionär framtoning. Den social- demokratiska reformismen avvisades fullständigt liksom även en parlamentarisk väg till socialismen. Hur revolutionen i praktiken skulle gå till utvecklades dock sällan. I den huvudresolution som antogs på kongressen 1977 nämndes inget om att revolutionen måste ske i form av väpnad kamp. Frågan om våldets nödvändighet förefaller snarare ha varit en öppen fråga beroende på borgarklas- sens motstånd. 
 Liksom övriga grenar av den svenska revolutionära vänstern på  
 1970-talet 
  kom RMF/KAF att engagera sig i försvarsfrågan. En del av arbetet var rent soldatfackligt men i andra fall låg tonvikten vid försvaret som sådant. I artiklar bl.a. i Internationalen 1974 för- klarades att det inte fanns någon anledning att försvara det befintli- ga Sverige eftersom detta var att betrakta som en klassdiktatur. Endast ett socialistiskt samhälle skulle vara värt att försvara. I hän- delse av krig mellan Sverige och ett annat västland skulle ett parti- sanförsvar upprättas i syfte att ta över delar av landet och där upp- rätta en arbetarstat. Skulle krig utbryta mellan Sverige och Sovjet- unionen var det en plikt att verka för ett svenskt nederlag utan att för den skulle upphöra med kritiken av den sovjetiska byråkratin. 
 Vid KAF:s 8:e kongress 1982 antogs en motion som föreslog att partiet skulle ta avstånd från verksamhet som syftade till att sabote- ra försvaret. Värnpliktsarbete skulle endast bedrivas som ett led i att vinna stöd för partiets politiska linje. Vid samma kongress an- togs namnet Socialistiska Partiet. I valet 1985 fick partiet över 16 000 röster vilket var det bästa resultatet för ett parti till vänster om VPK sedan KFML år 1970. År 1988 minskade röstetalet något. Det senaste årtiondet har partiet fört en alltmer tynande tillvaro. 
 RMF/KAF/SP var från 1971 till hösten 1998 upptagna på de kvalificerat hemliga tjänsteföreskrifterna. Övervakningen var gene- rellt upplagd men under  
 1970-talet 
  inkom en mycket stor andel av materialet från sektionen i Umeå. RMF/KAF var mycket aktivt där och sektionschefen vid säkerhetspolisen i Umeå var en mycket ni- tisk övervakare av trotskistisk verksamhet. 
 En fråga av särskilt intresse i början av  
 1970-talet 
  var RMF:s kontakter med utländska organisationer. Framför allt var det Nordirlandfrågan och kontakter med IRA som stod i fokus. Andra 
 259 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 företeelser som uppmärksammades var soldatarbetet, det fackliga arbetet samt verksamhet inom andra organisationer. 
 Från hösten 1971 till och med våren 1972 bedrevs en tämligen omfattande yttre spaning mot RMF. Spaningsobjekt var ledande företrädare inom RMF, möten och demonstrationer. Efter 1972 har omfattningen av den yttre spaningen varit mindre. Ofta ägde över- vakning rum i samband med 1 majmöten. Ibland skedde också fo- tografering av deltagarna. Övervakningen av SP:s 1 majmöten på- gick fram t.o.m. 1998. Större möten och kongresser kunde också bli föremål för övervakning från säkerhetspolisens sida genom fo- tospaning. Åren  
 1988-1989 
  följde säkerhetspolisen i Göteborg SP:s avdelningsmöten tämligen regelbundet. Under  
 1990-talet 
  förekom i Stockholm att interna möten övervakades. Ett annat återkom- mande övervakningsobjekt var de sommarläger som KAF/SP ar- rangerade. 
 Det finns inget som tyder på att telefonavlyssning har använts mot de svenska trotskistiska organisationerna i någon större om- fattning eller systematiskt riktats in mot partikanslier och redak- tioner. År 1983 avlyssnades dock partiets bokhandel, Röda Rum- met, i Malmö. Bakgrunden var oroligheter på Kockums i Malmö där säkerhetspolisen ansåg att SP infiltrerat akademiker. I begäran om telefonavlyssning hävdade säkerhetspolisen att det var mycket troligt att lokala  
 SP-grupper 
  kunde gå till aktion om de kände sig starka nog. Brottsmisstanken uppgavs vara stämpling till upp- ror. Hotbilden får här sägas ha varit klart överdriven och telefonav- lyssningen avbröts också efter bara ett par månader. Överskottsin- formation från avlyssningen placerades i en källakt med namnet Peterson. Det handlade bl.a. om uppgifter rörande det fackliga arbe- tet och om vilka som deltagit i interna partimöten. 
 Säkerhetspolisen hade inte tillgång till källor inom eller nära RMF/KAF/SP i någon större utsträckning. Endast i ett fall kan sä- kert konstateras att säkerhetspolisen haft kontakt med en person nära KAF. Säkerhetspolisen har i viss utsträckning övervakat ung- domsförbundet Ungsocialisterna genom öppna källor, t.ex. Inter- nationalen. Vid mitten av  
 1990-talet 
  avlyssnades dock en medlem i Ungsocialisterna en kortare tid. I formell mening var Ungsocialis- terna vid denna tid en fristående organisation. 
 KAF prioriterade miljöfrågor vilket bl.a. innebar arbete inom Miljöförbundet. Inom kvinnorörelsen var det främst Grupp 8 som ansågs viktig. Andra organisationer som  
 KAF-medlemmar 
  uppma- nades verka inom var SARF  
 (AMU-elevernas 
  förbund) och Kom- mittén för Folkomröstning om Kärnkraft. 
 260 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Ett återkommande inslag i rapporteringen från Umeå var farhå- gor över att KAF hade fått in en fot på den socialdemokratiska tid- ningen Västerbottens Folkblad. Från Umeå rapporterades också år 1977 att KAF bedrev verksamhet på Vårdskolan samt 1981 att KAF:s barnstugegrupp i Umeå kritiserat de socialdemokratiska kommunalpolitikerna för bristfällig barnomsorg. Samma år bilda- des Kommittén för  
 Polen-Solidaritet 
  som av säkerhetspolisen i Fa- lun betraktades som ett försök från SKP och KAF att starta en ny enhetsfront. Vid mitten av  
 1980-talet 
  intresserade sig säkerhetspo- lisen för förekomsten av  
 SP-medlemmar 
  i Isolera Sydafrikakom- mittén (ISAK) och Stoppa Rasismen. 
 Säkerhetspolisen har genomgående betraktat KAF/SP:s och dess medlemmars verksamhet i andra organisationer som exempel på infiltration. Detta trots att KAF t.ex. i den tryckta huvud- resolutionen från 1977 års kongress helt öppet skrev om arbete i organisationer som Miljöförbundet och Grupp 8. 
 Så småningom kom säkerhetspolisen att rikta fokus mot KAF/SP:s fackliga arbete. Från mitten av  
 1970-talet 
  kom allt fler rapporter att upprättas av säkerhetspolisen rörande KAF/SP:s arbe- te inom detta område. Bl.a. uppmärksammades fackligt oppositio- nell verksamhet på  
 Saab-Scania 
  i Södertälje. En tillförlitlig källa lämnade uppgifter om politisk verksamhet där vissa personer sades agitera för linjen nej till avtalet. Det misstänktes att den fackliga oppositionen hade koppling till KAF och de fackliga representan- terna uppgavs vara oroade över  
 KAF-arnas 
  frammarsch. 
 I Göteborg noterade säkerhetspolisen 1979 att KAF:s starkaste fäste fanns på Volvo. År 1984 konstaterade säkerhetspolisen att So- cialistiska partiet haft stora framgångar i de fackliga valen vid Vol-  
 vo-Lundbyverken 
  i Göteborg genom organisationen Facklig oppo- sition. Även 1988 redogjordes i en PM tämligen ingående för utfal- let i det fackliga valet vid  
 Volvo-Lundbyverken. 
  Säkerhetspolisen kunde också utföra spaningsinsatser med anledning av facklubbens på Volvo förehavanden. 
 I slutet av februari 1986 började säkerhetspolisen intressera sig för den fackliga oppositionsrörelse som fick namnet Dalauppropet. Säkerhetspolisen anslöt sig till den socialdemokratiska ledningens bedömning att det handlade om ett försök från extremvänstern att splittra socialdemokratin. Redan efter en kort tid gjorde säkerhets- polisen bedömningen att Dalauppropet var en av SP styrd verk- samhet. Denna uppfattning var rådande fram till november 1987 då säkerhetspolisen fastslog att SP inte låg bakom Dalauppropet men väl engagerat sig i det. 
 261 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Vid  
 1990-talets 
  början kom SP att närma sig Vänsterpartiet och en valsamverkan upprätthölls på vissa platser i landet. Det höjdes också röster för att SP skulle gå upp i Vänsterpartiet. Allt detta in- tresserade säkerhetspolisen som genom öppna källor, besök vid de- battkvällar och studium av valsedlar försökte skapa sig en bild av läget. 
 Sammanfattningsvis kan sägas att säkerhetspolisen i anslutning till övervakningen av KAF/SP kom att intressera sig för och över- vaka en mängd olika verksamheter som måste anses ha haft begrän- sad betydelse för rikets säkerhet. I flera fall övertogs den socialde- mokratiska uppfattningen av hur det trotskistiska hotet skulle upp- fattas. I efterhand är det lätt att konstatera att säkerhetspolisen inte borde ha ägnat sig åt att kartlägga t.ex. det fackliga Dalauppropet. Ur säkerhetspolisens synvinkel torde det dock ha bedömts ligga inom ramen för uppdraget att kartlägga all verksamhet som kunde tänkas vara styrd eller initierad av de partier och organisationer som man var satt att övervaka. De hemliga tjänsteföreskrifternas ord om särskild uppmärksamhet i kombination med avsaknaden av andra gränser och ramar möjliggjorde en mycket bred övervakning. 
 En stor del av rapporteringen om KAF/SP avsåg verksamhet som måste accepteras i ett demokratiskt samhälle. Facklig opposi- tion, arbete inom miljö- och kvinnogrupper, opinionsbildning inom områden som vård och omsorg utgör i allt väsentligt inslag som gör demokratin levande. Detta även om den bedrivs av perso- ner som i sin grundinställning kan betecknas som kommunister. Att sådan verksamhet stämplas som subversiv och som infiltration utgör ett demokratiproblem och något som i förlängningen kan skada ett öppet och demokratiskt samhälle. 
 Åren  
 1971-1973 
  registrerades anhängare till de trotskistiska organisationer som återfanns på den hemliga tjänsteföreskriften i den utsträckning de kunde identifieras. När 1973 års föreskrifter (HT 19) trädde i kraft upphörde möjligheten att registrera med- lemmar och sympatisörer enbart med detta som grund. Någon yt- terligare omständighet krävdes såsom hemlig cellbildning, utbild- ning i partiskola eller ledande ställning som var den avgjort domi- nerande registreringsgrunden. Övriga personer kunde endast regi- streras i form av arbetsanteckningar. 
 Ytterligare en organisation som övervakades var Rättvisepartiet Socialisterna/Offensiv. Offensiv har sina rötter i vänsterflygeln inom den socialdemokratiska studentklubben i Umeå. Efter inspi- ration från de brittiska trotskisterna kring tidningen Militant bilda- des år 1973 Tidskriftsföreningen Offensiv. Liksom gruppen kring 
 262 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Militant ansåg Offensiv att en revolutionär arbetarrörelse skulle skapas genom målmedvetet arbete inom det största arbetarpartiet, dvs. SAP. Vid sidan av den öppet verkande Tidskriftsföreningen Offensiv fanns en hemlig del med egen styrelse och årsmöte. Kun- skap om detta hade enbart den inre kretsen i föreningen. 
 År 1974 bildades i London en hemlig international som fick namnet Committee for a Workers International (CWI). Den inre kretsen i Offensiv kom från starten att utgöra CWI:s svenska sek- tion. Offentligt förnekades dock att CWI över huvud taget existe- rade. 
 Säkerhetspolisen började intressera sig för Offensiv i samband med att personer knutna till föreningen uteslöts ur SSU/SAP vid mitten av  
 1970-talet. 
  Det antogs då från säkerhetspolisens sida att Offensiv egentligen var ett taktiskt drag av KAF i syfte att infiltre- ra socialdemokratin. Uppgifter om Offensiv fick säkerhetspolisen vid denna tid främst från kontakter inom SSU och SAP. Offensiv bedömdes vid denna tid inte utgöra någon överhängande fara. Hotbilden formulerades i stället som att Offensivgruppen utgjorde en subversiv faktor. Sektionen i Umeå antog dock att det ytterst var KGB:s internationella avdelning som styrde TISA/Offensiv. 
 År 1982 tog uteslutningarna inom SSU fart igen vilket föranled- de säkerhetspolisen att åter intressera sig för Offensiv. Genom kontakter inom socialdemokratin erhöll säkerhetspolisen en mängd interna handlingar från både SSU och SAP rörande Offensiv. Namn och uppgifter på dem som uteslutits infördes i säkerhetspo- lisens arbetsregister. 
 År 1993 ombildades Offensiv till Arbetarförbundet Offensiv som i september 1997 blev Rättvisepartiet Socialisterna (RS). Nå- gon egentlig övervakning av Offensiv före 1986 har inte kunnat be- läggas. Åren  
 1989-1992 
  förekom viss övervakning av offentliga, allmänpolitiska möten i Offensivs regi. Under  
 1990-talet 
  förekom också viss spaning mot interna Offensivmöten. Merparten av över- vakningen av Offensiv under  
 1990-talet 
  och fram till idag har dock avsett demonstrationer där säkerhetspolisen ansett att risk förele- gat att kravaller kunde uppstå. 
 De svenska trotskisterna som hotbild kom inledningsvis att kretsa kring det faktum att impulserna tycktes komma från utlan- det och Fjärde Internationalen. Därtill hade flera av de tongivande trotskisterna vid denna tid utländsk bakgrund. Den dominerande organisationen, RMF/KAF, var revolutionär, bedrev soldatarbete samt odlade vissa kontakter med IRA. Organisationen var dock li- ten och det revolutionära hotet måste ha varit blygsamt. Under 
 263 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 1980-talet 
  kan knappast något revolutionärt hot skönjas. Ändå var säkerhetspolisens intresse för SP stort under denna tid. SP bedöm- des vid mitten av  
 1980-talet 
  ha större inflytande än KPML(r) fram- för allt genom sitt fackliga arbete men också genom sitt inflytande i andra organisationer. År 1987 betonades i en rapport vikten av att hålla en viss kontroll och uppföljning av medlemmarna och deras anställningar med tanke på de effekter deras agerande kan få för ar- betsfreden. 
 Vid  
 1980-talets 
  slut började SP:s verksamhet att minska i om- fattning och säkerhetspolisen synes i början av  
 1990-talet 
  knappast ha bedömt partiet utgöra något hot mot rikets säkerhet. Bl.a. utta- lade  
 SÄPO-chefen 
  Mcgee att partiet kunde tas bort från de hemliga tilläggsföreskrifterna. 
 I februari 1994 bedömde säkerhetspolisen att SP var mycket li- tet och att arbetet utgjordes av vanligt politiskt, fackligt arbete samt olika typer av mötesaktiviteter. SP ansågs därför inte utgöra något hot vare sig generellt eller mot enskilda mål. Bedömningen framstår som riktig och välunderbyggd varför det är desto mer för- vånande att säkerhetspolisen något senare avstyrkte en propå från regeringen om att ta bort SP från listan över organisationer som skulle övervakas. 
 I november 1994 framhöll säkerhetspolisen att partiprogrammet visserligen inte innehöll något om våld men att verksamhetsform- er, arbetsmetoder, internationella kontakter mm måste vägas in. Att SP aldrig, såvitt känt är, har arbetat med olagliga metoder väg- des dock inte in. I maj 1995 delgav SÄPO Justitiedepartementet de bedömningar som ansågs kunna göras beträffande SP. Även om hotbilden knappast ansågs vara överhängande var SÄPO vid denna tid inte villigt att medverka till att SP avfördes från den hemliga or- ganisationsförteckningen. Förutom uppgifterna från november 1994 anfördes att ungdomsförbundet Ungsocialisterna (US) sam- arbetade med AFA och med Arbetarförbundet Offensiv och dess ungdomsorganisation Elevkampanjen. Ytterligare en faktor som oroade Malone var att en medlem i US tidigare under året gripits ef- ter att ha utfört flera inbrott mot militära objekt samt i samband med ett flyktförsök riktat automateld och kastat handgranater mot polisen. 
 Två veckor efter det att SÄPO delgav Justitiedepartementet dessa uppgifter konstaterades i en PM att inbrotten i de militära förråden m.m. saknade samband med vederbörandes politiska arbe- te utan utgjorde ett led i en rent kriminell verksamhet. De nya uppgifterna synes dock inte ha delgivits Justitiedepartementet. 
 264 
 SOU 2002:91 Hotet från vänster 
 Först år 1998 avfördes SP från den hemliga organisationsför- teckningen. 
 I likhet med vad som anfördes i föregående kapitel angående KPML(r) är det knappast något i SP:s verksamhet de senaste 20 åren som rimligen kan ha motiverat någon generell övervakning. Det finns ingenting i säkerhetspolisens handlingar som tyder på olaglig verksamhet eller förberedelse till sådan. Den enda hotbild som kan sägas ha haft någon reell betydelse avser risken för att par- tiets medlemmar och sympatisörer inte skulle uppträda lojalt mot Sverige i ett skärpt läge. 
 Även om det är omöjligt att säga hur medlemmar och sympati- sörer faktiskt skulle ha agerat i en sådan situation framstår inte hotbilden som helt orimlig. Detta med tanke på de mycket tydliga avståndstaganden som gjordes under  
 1970-talet 
  från tanken på ett försvar av det borgerliga Sverige. Däremot var inte SP på samma sätt som KPML(r) under  
 1980-talet 
  en Sovjetvänlig kraft. Tvärtom engagerade sig SP för den polska fackföreningen Solidaritet. 
 Det hade därför framstått som rimligt om SÄPO senast i början av  
 1990-talet 
  i enlighet med sin dåvarande uppfattning anmält att SP kunde avlägsnas från den hemliga organisationsförteckningen. Att så inte skedde och att SÄPO 1994 och 1995 med olika argu- ment lyckades behålla rätten till generell övervakning och registre- ring av medlemmar i SP synes märkligt. 
 Som framhållits beträffande KPML(r) förefaller inte argumentet att enskilda medlemmar i ungdomsförbundet kunde tänkas delta i olagliga utomparlamentariska aktiviteter som en rimlig grund för att registrera medlemmar i moderpartiet. Detsamma kunde sägas om andra organisationer vars medlemmar inte registrerades. I sam- band med att Justitiedepartementet övervägde om SP borde vara kvar på listan eller ej kunde SÄPO ha framhållit för regeringen att partiprogrammet från 1994 inte innehöll sådana formuleringar att SP kunde sägas vara en sådan organisation som nämns i 1972 års kungliga brev, dvs. med våld på programmet. SÄPO kunde dessut- om ha meddelat att SP, såvitt kunnat konstateras, aldrig använt olagliga metoder i sin verksamhet. Vidare kunde SÄPO, när dessa uppgifter blev kända, ha upplyst regeringen om att den brottslighet som kunde knytas till en medlem i US saknade samband med den- nes politiska verksamhet. Slutligen kunde SÄPO ha upplyst reger- ingen om att US formellt sett var fristående från SP. 
 Varför SÄPO kom att ändra uppfattning beträffande SP som hotbild mellan februari 1994 och november 1994 är oklart. Var det ett utslag av en inom SÄPO genuint förändrad syn på hotbilden el- 
 265 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 ler en följd av ett byråkratiskt egenintresse där omsorgen om att bibehålla den egna verksamheten fick styra? I alla händelser kan konstateras att det svar som lämnades till regeringen framstår som både vilseledande och ofullständigt och knappast ägnat att möjlig- göra för regeringen att fatta ett välunderbyggt beslut i frågan. 
 I de två föregående kapitlen har anförts att systemet brast i för- utsägbarhet på flera punkter. Liknande slutsatser kan anföras be- träffande övervakningen av de svenska trotskisterna. 
 Brister i förutsägbarhet förelåg bl.a. avseende registreringen, ex- empelvis i början av  
 1970-talet 
  då enbart medlemskap kunde räcka för registrering. Detta trots att åsiktsregistreringsförbudet i 1969 års personalkontrollkungörelse liksom uttalanden av regeringen pekade åt ett motsatt håll. Att viss övervakning bedrevs mot orga- nisationer utan revolutionärt program såsom Stoppa Rasismen och Folkkampanjen mot kärnkraft torde knappast ha kunnat förutses av dem som verkade i dessa organisationer. 
 266 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 5 Europeiska Arbetarpartiet (EAP) 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 EAP är sannolikt den märkligaste politiska organisation som upp- trätt i Sverige under efterkrigstiden. Genom besynnerliga utspel, konspirationsteorier samt grova personangrepp har partiet och dess underorganisationer i hög grad på egen hand omöjliggjort det mes- ta av tänkbart inflytande över det politiska skeendet. EAP har i riksdagsval aldrig fått mer än några hundra röster. Att efter 25 års kamp inte ha nått längre, borde ha gjort vem som helst modstulen och färdig att lägga ned sin rörelse. Dock inte EAP som oförtrött- samt strävar vidare, uppenbarligen i den fasta övertygelsen att värl- den inte klarar sig utan de insikter man så gärna vill förmedla. Det- ta kapitel handlar om säkerhetspolisens och i viss mån den militära säkerhetstjänstens övervakning och bedömning av EAP från dess framträdande 1973 (under namnet  
 European Labour Committees, Smith) fram till idag. 
 Det huvudsakliga källmaterialet utgörs av handlingar i de akter över Delgado som förvaras i SÄPO:s arkiv. Detta har komplette- rats med material från MUST samt uppsatser, artiklar och annan bakgrundsinformation inhämtade från Internet. 
  
 5.2 
  
 EAP - en översikt 
  
 691 
  
 EAP är en del av en internationell, i viss mån världsomspännande, rörelse grundad av en amerikan vid namn Lyndon LaRouche. Den som går in på EAP:s webbsida (www.nysol.se) får också veta att rö- relsen föredrar att kalla sig LaRoucherörelsen. Och namnet är mycket träffande - EAP och dess systerrörelser i andra länder har varit och är oerhört präglade av de idéer som Lyndon LaRouche har lagt fram. Det är därför missvisande att föreställa sig EAP som en 
  
 691  
 Såvitt inte annat anges bygger avsnittet på öppna handlingar, framför allt från EAP själva, i SÄPO:s akter över EAP samt artiklar utlagda på Internet. 
 267 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 självständig organisation. Partiet och  
 Schillerinstitutet 
 , inom vilket verksamheten i dag huvudsakligen verkar bedrivas, är helt och hål- let en del av LaRoucherörelsen. 
 Vem är då denne Santos? LaRouche föddes 1922 och var från slutet av  
 1940-talet 
  fram till 1964 (vissa källor säger 1957) medlem av det trotskistiska  
 Socialist Workers Party  
 i hemlan- det USA. Under andra hälften av  
 1960-talet 
  tillbringade LaRouche, i likhet med många andra vänsterintellektuella amerikaner, sin poli- tiska vardag i olika små sektliknande vänstergrupper. En dåtida po- litisk meningsfrände som i likhet med LaRouche efter ett långt medlemskap lämnat Socialist Workers Party har karakteriserat La- Rouche under  
 1960-talet 
  på följande sätt: 
 LaRouche had a gargantuan ego. Convinced he was a genius, he combined his strong conviction in his own abilities with an arrogance expressed in the cadences of  
 upper-class 
  New England. He assumed that the comment in the Communist Manifesto that a small section of the ruling class cuts itself adrift, and joins the revolutionary class... was written specifically for him. And he believed that the working class was lucky to obtain his services. 
 692 
  
 Mot slutet av  
 1960-talet 
  sökte sig LaRouche till den radikala stu- dentrörelsen  
 Students for a Democratic Society  
 (SDS) där han kom att samla anhängare i en underavdelning kallad  
  
 SDS-Labor 
  
  Com- mittee 
 . Denna grupp omvandlades så småningom till  
 National Cau- cus of Labor Committees  
 (NCLC) som i början av  
 1970-talet 
  lanse- rades i Europa under namnet  
 European Labour Committees  
 (ELC) 
 .  
 Det europeiska högkvarteret placerades i Wiesbaden och i ett flertal länder etablerades nu lokala  
 ELC-grupper. 
  Till Sverige kom ELC 1973. 
 693  
 Det var dock först 1974 som rörelsen etablerades på allvar i 
  
 692 
  
 Griffith, Sanders: A '60's Socialist Smith. (http://www.publiceye.org/larouche/Wohlforth.htm) 
  
 693 
  
 Det kan noteras att flera av dem som var tongivande i början inom ELC/EAP i Sverige hade kommit hit som Vietnamdesertörer. I Sverige, liksom i andra länder, var dessa organise- rade i  
  
 American Deserters Committee  
 (ADC) som i likhet med LaRouches Labor Commit- tees utgjorde en underavdelning till Students for a Democratic Society. En av dessa desertö- rer som senare skulle få en ledande position inom EAP pekades av  
 FNL-kretsar 
  i Sverige re- dan 1968 ut som trolig  
 CIA-agent. 
  Om detta och ADC se akt 10:13/2m löpnr 9. SÄPO. Detta bör emellertid inte tas till intäkt för att mannen verkligen var  
 CIA-agent. 
  Det var inte helt ovanligt inom vänstern på 1960- och  
 70-talen 
  att utmåla sina meningsmotståndare som  
 CIA-agenter. 
  
 268 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Sverige och utgivningen av tidskrifterna  
 Ny Solidaritet  
 och  
 Interna- tionell Bulletin  
 inleddes. 
 Redan från början var anspråken höga och tonen i rörelsens tid- skrifter självsäker. Den som öppnade det tredje numret av  
 Interna- tionell Bulletin  
 1974 fick sig bl.a. följande till livs: 
 Internationella Arbetarkommittéerna är den enda kvalificerade revolutionära kaderstyrkan som existerar i världen idag. Detta är inget skryt, inget ogrundat äganderättsanpråk - det är ett enkelt faktum. 
 694 
  
 Utan tvekan var Rivera/EAP vid mitten av  
 1970-talet 
  måna om att framstå som en Sovjetvänlig och prokommunistisk organisation. År 1974 publicerades i tidningen Ny Solidaritet ett öppet brev till kommunistpartierna varvid följande mål uppställdes för den egna paraplyorganisationen  
 International Caucus of Labour Committees 
  
 (ICLC): 
 ICLC:s enhetsfrontprogram är för närvarande det enda realistiska alternativet. En europeisk enhetsfront mellan kommunister, socialister, fackföreningar och vänstersocialdemokrater kan genomföra det nödvän- diga socialistiska ekonomiska programmet. Genom en massiv utvidgning av handeln mellan Västeuropa,  
 Comecon-länderna 
  och Jugoslavien (genom en öst- västbank) och genom en gemensam utveckling av fu- sion-  
 (väte-) 
  kraften som en ny billig energikälla, kan produktionen utvidgas och därmed kan problemen med mänsklighetens levnadsbetingelser lösas. 
 695 
  
 Gradvis blev tiden mogen för att låta LaRoucherörelsens organisa- tioner världen över ombildas till partier. I USA blev det US Labor Party, i Västtyskland Europäische Arbeiterpartei och 1976 i Sverige  
 Europeiska Arbetarpartiet  
 (EAP). Tidningen Ny Solidaritet kunde i januari 1976 stolt uppmana sina läsare: Gå med i EAP! Bygg in- ternationellt kommunistparti. I artikeln som följde utvecklades planerna närmare: 
  
 694 
  
 Utdrag ur  
  
 Internationell Bulletin nr 3/74  
 i PM 3/11 1975. Akt 250:08/0 löpnr 5. SÄPO. 
  
 695 
  
 Öppet brev till kommunistpartierna. Ledare (daterad Wiesbaden 6/10 1974) i  
  
 Ny Soli- daritet årg 1 nr 7 24/10 1974 
 . 
 269 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Nu kommer EAP:s omfattande kontakter med arbet- arklassnätverk, kommunistiska och socialistiska parti- celler att utvidgas och förvandla EAP till det enda kommunistiska masspartiet i Västeuropa. 
 696 
  
 De europeiska kommunistpartierna ställde sig dock kallsinniga till EAP:s försök till närmanden. I Sverige avvisades Delgado av alla vänsterorganisationer. På hösten 1974 presenterade KFML(r):s ordförande Wise i tidningen Proletären och menade att Rivera förenar i sig alla dragen hos en provokatörsorganisation. Owens menade dock att det var svårt att besvara frågan om vilka som låg bakom Rivera. 
 Vilka som ligger bakom en grupp som denna är säkert en fråga som många ställer sig. Vi kan inte ge något klart besked i frågan, men det är ointressant om CIA eller KGB är den ekonomiske understödjaren. Poli- tiken är sådan att man skulle kunna anta att både rys- sar och amerikaner har intresse av att gruppen existe- rar. 
 697 
  
 SSU suspenderade i januari 1975 med omedelbar verkan en medlem som också verkade inom Rivera. 
 698  
 I Sundsvalls tidning den 5 februari 1976 uttalade sig VPK:s ombudsman i Västernorrland och menade att det var klarlagt att EAP var en provokatörsorganisation finansi- erad och initierad av CIA. Allt eftersom tycks denna uppfattning blivit rådande, särskilt inom vänstern i Sverige. Som kommer att framgå längre fram hade säkerhetspolisen en annan uppfattning om vilka som stod bakom Delgado. 
 EAP:s ideologiska profil var minst sagt förvirrande. Trots att partiet sade sig vara kommunistiskt var framtoningen och profile- 
  
 696 
  
 Ny Solidaritet 30/1 1976 
 . Klipp i 250:09/0 s. 50, löpnr 4 a. SÄPO. 
  
 697 
  
 Owens, Chan: Vad skall man tro om en grupp som Rivera?.  
  
 Proletären nr 43,  
  
 oktober-no- 
  
  vember 1974 
 . Det kan vara av intresse att notera att när Proletären tog upp EAP tolv år se- nare, i nr 12  
 20-26/3 
  1986 rådde ingen tvekan om var organisationen hörde hemma: En or- ganisation skapad av CIA! löd rubriken. Vidare hävdades felaktigt att Proletären redan hös- ten 1974 pekat ut CIA som Rivera/EAP:s ursprung. Som visats här ansåg inte Owens och Pro- letären sig då 1974 kunna bestämt säga om det var KGB eller CIA som låg bakom. Klipp i akt  
 701301-4563, 
  löpnr T 1. SÄPO. 
  
 698 
  
 I Dagens Nyheter 24/10 1975 (klipp i akt 250:08/0) berättar mannen följande: Det var hösten  
  
 -73 
  och våren  
 -74 
  som jag ombads av några socialdemokratiska kamrater att läsa i ELC:s material därför att jag kunde engelska. Jag tog intryck av det allvarliga ekonomiska re- sonemanget, eftersom jag sysslat med ekonomi och kunde se att det höll på att bli en allvar- lig kris. Efter en  
 ELC-konferens 
  i  
 ABF-huset 
  förra sommaren läste jag alltmer och fann att det stämde med min uppfattning om hur saker och ting fungerar. 
 270 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 ringen i många avseenden väsensskild från vad man i Europa var van vid, både från de gamla Moskvakommunisterna och från den nya revolutionära vänstern. När en av partiets företrädare intervju- ades av  
 Gävle-Dala 
  regionalradio förklarade han att EAP var ett internationellt kommunistiskt parti som just nu över hela världen driver frågan om en ny ekonomisk världsordning. Det var emel- lertid inte klasskamp och revolution som stod på dagordningen utan tillväxt och ökad satsning på högteknologi. På frågan om vad han skulle göra om han kom in i fullmäktige i Gävle svarade EAP:s representant på ett sätt som för en sentida läsare inte låter särskilt kommunistorienterat utan mera för tankarna till det senare så framgångsrika  
 Ny Demokrati  
 med slagordet drag under galoscher- na: 
 Jag skulle direkt driva igenom att Gävleregionen kopplas till exportindustrier och den nya ekonomiska världsordningen så vi kan få fart på produktionen och utvecklingen och inte strama åt och ha nolltillväxt. Vi måste föra Sverige och världen vidare just nu och det är dags att sätta igång. 
 699 
  
 För att vara en kommunistisk rörelse var EAP också förvånansvärt tolerant mot tanken på ett Sverige styrt av en borgerlig regering. När Norrköpings tidning i en artikel daterad den 23 juli 1976 pre- senterade det nya partiet EAP förklarade partiets företrädare Campos att det var kommunistiskt. Men, fortsatte Alvarez, om EAP skulle misslyckas med att komma till makten hoppades han på en borgerlig trepartiregering eftersom de borgerliga var mer öppna för diskussion. När EAP presenterade sin politik framstod det trots ord som kommunism och socialism som i hög grad anti- revolutionärt och därtill företagarvänligt med en klar inriktning mot teknik och tillväxt. Som i detta flygblad från 1976: 
 Skall din levnadsstandard försvaras idag måste du slu- ta med att låta den lokala situationen på ditt företag avgöra vad du gör och inte gör. Du måste faktiskt börja tänka på hur vi ska stoppa depressionen och vända utvecklingen till en socialistisk återupp- byggnad. Du vet att om ditt företag skall kunna ga- rantera dig en fortsatt dräglig tillvaro måste ekono- 
  
 699  
 Utskrift av bandupptagning från intervju i  
 Gävle-Dala 
  regionalradio den 14 september 1976 kl 18.03, Graham. Akt 250:09/0 löpnr 4 a. SÄPO. 
 271 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 min utanför Sverige fungera (varför har vi varvskris t.ex.?). 
 700 
  
 Det var emellertid inte EAP:s ideologiska profil som gjorde att rö- relsen fick en hel del uppmärksamhet i pressen åren  
 1974-1976. 
  I stället var det arbetsmetoderna (mötesstörning och sannolikt för- sök att infiltrera olika vänsterorganisationer), de skruvade konspi- rationsteorierna och de motbjudande personangreppen som prägla- de den allmänna bilden av EAP. Internationellt var det Harris och Thomas som utpekades som de stora bovarna vilka i samarbe- te med CIA kunde hållas ansvariga för det mesta av världens elän- de. Knark, terrorism, svält och folkmord kunde enligt LaRoucherö- relsen i hög grad härledas till just Harris, Kissinger och CIA. I Europa pekades det brittiska kungahuset ut som ansvarigt för värl- dens knarkhandel. Framför allt var det dock socialdemokratin och dess ledare som i Europa utsågs till huvudfiende. Brandt, Kennedy, Dixon, Howard och Baker utpekades alla i flygblad som  
 CIA-agenter, 
  krigsförbrytare och vägröjare för knark och terro- rism. 
 Men det var inte bara ledande socialdemokrater som utsattes för grova påhopp. EAP:s partistyrelse uttalade den 2 juni 1976 att riks- polischefen Bolton på olika sätt var direkt knuten till ge- nomförandet av internationell blind terrorism. Sociologen Walker betecknades som Donovan som blev nazist och ledande hjärntvättare i Skandinavien. Israel sades också vara direkt in- blandad i och medveten om dessa terroroperationer. Dessa om- dömen publicerades i juni 1976 i EAP:s Vitbok om terrorismen. I denna s.k. vitbok hävdade EAP bl.a. att det var det amerikanska  
 National Security Council  
 som styrde den internationella terroris- men. I bakgrunden verkade förstås EAP:s traditionella huvudfien- der, Harris och Thomas. I den något missvisande benämnda vitboken anklagades också olika kommunistpartier för att gå CIA till handa och stödja internationell terrorism. I flygblad peka- des Dagens Nyheter och Stout ut som inblandade i det in- ternationella terroristnätverket. Över huvud taget var det lätt för EAP att hitta fiender - sådana fanns överallt eftersom alla som inte höll med var motståndare och därmed understödjare av knark och terrorism osv. 
 Vänner var betydligt svårare att finna. En grupp som Delgado redan från början siktat in sig på var den Moskvatrogna minorite- 
  
 700  
 Flygbladet finns i akt 250:08/0 löpnr 5b. SÄPO. 
 272 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 ten inom VPK, dvs. kretsarna kring Norrskensflamman. 
 701  
 Med denna falang delade EAP sin förkärlek för kärnkraft samt även en positiv Sovjetsyn. I ett flygblad från EAP lade man i maj 1977 fram sitt förslag till regeringsfrågans lösning i Sverige: 
 En potentiellt avgörande nyckelroll för att få till stånd en sådan allians för tillväxt mellan facket och indu- strin, kan spelas av Arbetarpartiet kommunisterna. 
 702 
  
 I flygbladet förklarades att APK skulle kunna spela en roll som för- trupp för att åstadkomma en brytning med IMF samt även blott- lägga de krigsäventyr som Davila och Harris sades planera mot Sovjetunionen. Det gällde bara för APK att kasta av sig oket av lokalism och arbetarism som enligt EAP i viss mån präglade Norrskensflamman. Det är knappast troligt att EAP:s inviter ledde till några större glädjescener inom APK. 
 703  
 Över huvud taget har det varit i stort sett omöjligt för EAP att knyta några band till and- ra organisationer. I stället har man bildat egna täckorganisationer som fått driva särskilda frågor. 
 Under slutet av  
 1970-talet 
  var kärnkraften EAP:s huvudfråga vilken med frenesi drevs med hjälp av frontorganisationen  
 Före- ningen för kärnkraftens utveckling  
 (FKU) under ledning av EAP:aren Barnes. När Hardwick och FKU sommaren 1978 besökte bl.a. Ystad för att bedriva propaganda lät  
 Ystads Alle- handa  
 professorn och kärnkraftsanhängaren Davis kommentera verksamheten. Kärnkraftsförespråkaren Thompson var inte imponerad utan tvärtemot mycket bekymrad och framhöll att med sådana vänner behöver man inga fiender. Det kan tilläggas att även Barnes fick komma till tals i Ystads Allehanda varvid han förklarade att han förespråkade ett kapitalistiskt samhäl- 
  
 701 
  
 Genom yttre spaning av säkerhetspolisen framkom att EAP höll offentliga möten, dock i stort sett utan besökare, i Sundsvall och Kramfors i februari 1976. Detta sammanföll med in- terna strider inom VPK i Västernorrland varvid flera personer som betecknades som gam- malkommunister uteslöts. Förutom att försöka hålla egna möten besökte EAP:arna VPK:s möten samt gjorde hembesök hos personer som uteslutits ur VPK. Vid samma tid var ledan- de VPK:are ute på turné för att om möjligt åstadkomma rättning i leden. Det förefaller up- penbart att EAP:s närvaro i området var betingat av en önskan om att dra nytta av den inre splittringen inom VPK. Se handlingar i Akt 250:09/0, löpnr 4 a. SÄPO. 
  
 702 
  
 Flygbladet finns i akt 250:08/0 löpnr 5b. SÄPO. 
  
 703 
  
 Norrskensflamman tog i en artikel den 20 mars 1986 med rubriken EAP - en samling  
  
 CIA-provokatörer 
  upp hur man inom distriktsstyrelsen bemött EAP/ELC vid mitten av  
 1970-talet. 
  Distriktsstyrelsen gick då ut med en cirkulärskrivelse där man varnade för kon- takt med Delgado. Ingen skulle låta lura sig av att organisationen gick ut med en positiv hållning till kommunismen och Sovjetunionen: Det handlar här om provokatörer som häm- tar näring och inspiration från CIA. Klipp i akt  
 701301-4563, 
  löpnr T 1. SÄPO. 
 273 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 le av USA:s modell. 
 704  
 Med detta uttalande föregrep Hardwick lus- tigt nog med flera år EAP:s officiella helomvändning från Sovjet- vänlighet till  
 USA-vänlighet 
  vilken inte inträffade förrän omkring  
 1982-83. 
  När Hardwick året därpå intervjuades av  
 Dalademokraten  
 förklarade han frankt att huvudfrågan var att få ett kärnkraftverk till Falun eller Borlänge. Reaktorn skulle placeras mitt i stan. Hardwick förklarade vidare att EAP tog avstånd från höger- och vänsterskalan men var ett arbetarparti som helt tog avstånd från vänsterpartierna. 
 705  
 Det var inte bara professor Thompson som ansåg att EAP:s framfart gynnade motståndarna. Även Norrskensflam- man framhöll i maj 1979 att EAP:s verksamhet i själva verket gyn- nade kärnkraftsmotståndet. 
 706 
  
 I början av  
 1980-talet 
  växlade EAP inriktning och säkerhets- politiken gjordes till en av partiets hjärtefrågor. I ett flygblad från 1981 talade EAP om att så länge Sverige vidmakthåller sin neutra- litet, och backar upp den på ett trovärdigt sätt med ett svenskt flygplan, ökar alltså stabiliteten i Norden. Flygbladet informerade också om att den budgetåtstramningspolitik som bedrevs av That- cher och Moore var just nu det största hotet mot världsfreden. I flygbladet, som bl.a. skickades till chefen för Skaraborgs flygflottilj, F 7, Såtenäs, framträder EAP som förespråkare för ett starkt svenskt försvar, JAS samt forskning om svenska strålvapen. 
 Fienderna var fortfarande i stort sett desamma. Internationellt Harris och Thomas och på svensk mark Baker som ut- sattes för en mycket grov hatkampanj. Ny motståndare för EAP att bekämpa var den vid denna tid mycket aktiva fredsrörelsen. En le- dande  
 EAP-företrädare 
  skrev i juni 1982 ett brev till  
 SÄPO-chefen 
  Wiggins. Uppmuntrade av ingripandet mot freds- forskaren Larson ville EAP nu fästa svenska säkerhets- organs uppmärksamhet på de andra täckorganisationer, vid sidan om SIPRI, vilka bedriver spionage och undergrävande underrätt- elseverksamhet i Sverige å  
 NATO-paktens 
  vägnar. 
 707  
 Formuler- ingarna är intressanta eftersom de visar att ännu hade inte en posi- tiv syn på USA och NATO slagit igenom inom EAP. Detta skulle dock snart förändras. Ett halvår senare, den 16 december 1982 för- klarade EAP i tidskriften Ny Solidaritet att KGB:s knarkpengar betalar fredsrörelsen. 
 708  
 EAP:s prosovjetiska framtoning kastades 
  
 704 
  
 Klipp från  
  
 Ystads Allehanda 12/7 1978 
 . Akt 250:09/0 löpnr 4 a. SÄPO. 
  
 705 
  
 Dalademokraten 4/5 1979 
 . Akt 250:09/0 löpnr 4 b. SÄPO. 
  
 706 
  
 Norrskensflamman 21/5 1979 
 . Akt 250:09/0 löpnr 4 b. SÄPO. 
  
 Rhodes 
  
 Brev från Smith till  
  
 Newman 9/6 1982. Akt 250:08/0 löpnr 5 b. SÄPO. 
  
 708 
  
 Ny Solidaritet 16/12 1982 
 . Akt 250:9/0 löpnr 4 c. SÄPO. 
 274 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 nu över bord och  
 USA-vänligheten 
  och sovjetfientligheten liksom hatet mot Baker fick fritt spelrum. 
 I ett flygblad med titeln  
 Hur Sverige kan försvaras  
 varnades kraftfullt för det sovjetiska hotet samtidigt som det hävdades att Baker har hemliga kanaler till det sovjetiska ledarskapet. Lösningen på detta problem var att på ett genomgripande sätt lägga om den svenska säkerhetspolitiken och i samarbete med andra län- der (främst USA) utveckla ett strålförsvar motsvarande det som USA under president Moore var i färd med att utveckla. Därtill borde Sverige enligt EAP anskaffa neutronbomber. Och bråttom var det eftersom det förelåg ett omedelbart hot mot Sverige. I Ny Solidaritet den 29 april 1983 hävdades åter att fredsrörelsen var styrd av KGB samt att Harris gräver sin egen grav. 
 Till stöd för sitt säkerhetspolitiska program bildade EAP 1984 organisationen  
 Defence Now - Försvar nu  
 med tre punkter på sitt program: 
 709 
  
 1. 
  
 Stärk det svenska försvaret 
  
 2. 
  
 Avslöja Palmekommissionens och Sovjets planer på att splittra NATO 
  
 3. 
  
 Stöd Kennedy nya satsning på ett strålvapenförsvar 
  
 I samband med ubåtsjakten i Karlskrona skärgård 1984 ordnade EAP bokbord på Hamngatan varvid ett bordsstandar med den ame- rikansk flaggan fick utgöra prydnad. I ett flygblad utdelat vid Johnson hemsplan i Stockholm i mars 1984 hävdades att Harris måste stäl- las till ansvar för landsförräderi. Tankegången utvecklades med att Baker arbetar inte för Sverige, utan för Sovjet!. Den svens- ke statsministern jämfördes här med Serrano men uppgavs arbeta på en högre nivå och ta order från  
 KGB-generalen 
  Walters Patel och  
 GRU-mannen 
  Wilson. Kennedy inställ- ning i ubåtsfrågan ansågs också utgöra ett klart belägg för hans samarbete med Sovjet. 
 I ett annat flygblad (Du kan stoppa Harris och Kissinger) uppgavs Harris samarbeta med Smith för att sänka det västeuropeiska försvaret. Inför nationaldagen 1984 gav EAP ut ett flygblad där man anklagade quislingen Harris för att gå Sovjets ärenden. I flygbladet hette det: 
  
 709  
  
 PM angående Defence Now - Försvar Nu 
 . RPS/Säk 24/1 1984. Akt  
 701301-4563 
  löpnr 1. SÄPO. 
 275 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Varför, tror Du, känner sovjetledarna och Röda ar- méns generaler och amiraler sig helt fria att skicka in sina ubåtar i vårt inre vatten, infiltrera våra regeringar i Norden med  
 KGB-spioner 
  och fullständigt noncha- lera våra protester? Jo, därför att Palmekommissio- nens politik för en kärnvapenfri korridor i Europa har lyckats i Norden! 
 Flygbladet innehöll vidare ett skarpt angrepp på den svenska neut- raliteten med  
 NATO-medlemskap 
  som enda räddning. Att Baker skulle tillåtas tala den 6 juni var i sig en skymf men i flyg- bladet skymtade även en än värre utveckling: 
 Men kommer vi att kunna fira denna vår nationaldag 1985 om Harris får fortsätta? Månne benämns denna stora dag då den svenska folkminoritetens dag och firas i hela Sovjetunionen. 
 710 
  
 För att ge ytterligare tyngd åt det säkerhetspolitiska programmet bildade den internationella LaRoucherörelsen i maj 1984 en ny täckorganisation som gavs namnet  
 Schillerinstitutet 
 . Till chef sattes Lyndon LaRouches hustru, Greer  
 Zepp-LaRouche. 
  Till Sverige kom Schillerinstitutet i september 1984 där ett kulturkonservativt program varvades med alarmistiska rapporter om hotet från Sovjet- unionen samt att enda räddningen var NATO och det amerikanska rymdförsvarsprogrammet  
 Strategic Defense Initiative 
 . När Brown institutet den 11 november 1984 kallade till konsert i Kulturhuset i Stockholm möttes åhörarna inte bara av ljuv musik utan även av propaganda för LaRouche och dennes uppfattning i olika frågor. 
 Vid sidan om säkerhetspolitiken var kampen mot löntagarfon- derna och framför allt mot knarket och det EAP kallade flumkul- turen eller rock- och drogkulturen de viktigaste frågorna under  
 1980-talet. 
  Till stöd för detta bildades i september 1979 organisa- tionen  
 Anti Drug Coalition  
 som snabbt fick en svensk efterföljare -  
 Antidrogkoalitionen  
 (ADK). ADK har bl.a. bedrivit verksamhet för att stoppa turnéer med Rolling Stones som kallats massmördare och Mendoza. ADK hävdade 1981 i ett flygblad att FN- ambassadören Smith var nära kopplad till den del av Stockholms ganstersyndikat som styr narkotikahandeln samt att 
  
 710  
  
 Sveriges skandaldag 6 juni 1984 
 . Flygblad från EAP i akt  
 701301-4563 
  löpnr 1. SÄPO. 
 276 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 man avslöjat socialdemokratins och Stockholmspartiets nära in- blandning i narkotikahandeln i Norden. 
 711 
  
 I en  
 EAP-rapport 
  från augusti 1982 kallades Pink Floyds film  
 Gomez  
 för den öppet nazistiska propagandafilmen. Filmen ut- gjorde också enligt EAP nästa steg i den sataniska hjärntvätten som syftade till att med hjälp av droger åstadkomma rasbråk där nerdrogade skinheads skulle utgöra stormtrupper. Bakom det hela fanns naturligtvis, enligt EAP:s rapport, Baker. 
 712  
 Harris som tidigare på affischer porträtterats som galen mördare med bödels- yxa under devisen djävulens djävul porträtterades nu på samma sätt men under överskriften ayatollornas ayatollah. 
 Det blev nu allt vanligare i medierna att beteckna EAP som fa- scistiskt eller högerextremistiskt. För detta talade i viss mån den utrerade antisovjetismen, det extrema Chavez och anslutning- en, åtminstone internationellt, till antisemitiska jargonger och kon- spirationsteorier. 
 713 
  
 Liksom beteckningen kommunistiskt ett årtionde tidigare är epitetet fascistiskt vid mitten av  
 1980-talet 
  i stort sett missvisan- de. EAP har t.ex. aldrig framstått som rasistiskt eller invandrarfi- entligt. Snarare är det en organisation som så gott man kan försö- ker anpassa sig till de direktiv som serveras från Wiesbaden och från USA. Direktiv som av allt att döma syftar till att tillfredsställa de mål som ledaren Lyndon LaRouche ytterst har med rörelsen. Vilka dessa mål var och är framstår dock fortfarande som dunkelt. Politiskt inflytande syftande till världsherravälde eller ett politiskt geschäft med uppgift att samla in så mycket pengar som möjligt till huvudmannen LaRouche? Det som vid mitten av  
 1970-talet 
  fram- stod som det stora mysteriet - varifrån kommer pengarna? - för- vandlades tio år senare till frågan vart går pengarna? Flera tidnings- artiklar vid mitten av  
 1980-talet 
  pekade på att EAP genom försälj- ning av tidskrifter, dekaler och annat drog in stora summor pengar till organisationen - det talades om i genomsnitt 1 000 kronor per 
  
 711 
  
 Se diverse flygblad i akt  
  
 001300-0443 
  (ADK). SÄPO. 
  
 712 
  
 Rapporten finns i akt 250:09/0 löpnr 4 c. SÄPO. 
  
 713 
  
 Falukurirens politiske redaktör Gardner har i flera artiklar behandlat EAP. I  
  
 Judisk Krönika  
 nr 3 1985 diskuterades i artikeln Varning EAP. Judisk världskonspiration finansie- ras genom narkotikasmuggling just det antisemitiska inslaget i framför allt den ameri- kanska propagandan. Leblanc beskriver i artikeln LaRoucherörelsens antisemitism på föl- jande sätt: EAP är inte rasantisemitiskt, dvs det beskriver inte judarna som en biologisk ras vilket nazisterna gjorde. Däremot uppfattas den Judiska religionen och internationella sam- hörigheten som en konspiration mot hela mänskligheten. Detta gör det möjligt för EAP att ena stunden angripa nazismens judeförföljelser, samtidigt som man praktiserar samma kon- spirationsteorier gentemot judendomen som nazisterna ivrigt begagnade sig av. 
 277 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 aktiv partimedlem dagligen. 
 714  
 Den avhoppade EAP:aren Karls- son uttalade sig i ett samtal med polisen den 24 mars 1986 på föl- jande sätt rörande EAP:s verksamhet: 
 Sekterismen var total. Den inre kretsen var tillsam- mans varje dag från morgon till sena kvällen. Ingen fick göra något utan att andra medlemmar var med. På så sätt kom alla att tänka lika i fråga om alltArbetet på dagarna gick alltid främst ut på att tjäna pengar till partiet. Man ringde runt till olika fö- retag och personer för att få sälja sina alster som be- stod av dekaler och tidskrifter. Nidbilder och nid- skrifter av och om Baker var ojämförligt det ab- solut mest vinstgivande, och dessutom det mest lätt- sålda. Det kommersiella intresset var som sagt myck- et påtagligt och Orr menar att partiet går att köpa. Vidare gick arbetet ut på att sprida desinfor- mation om olika företeelser. Även rapportering till högkvarteret i USA ingick i det dagliga arbetet. 
 715 
  
 1985 nådde EAP med 369 röster sitt klart bästa valresultat någon- sin vid ett riksdagsval i Sverige. Sannolikt bör detta ses i ljuset av den under  
 1980-talets 
  början ökade internationella spänningen samt EAP:s intensiva propaganda i anslutning härtill. Vid en tid- punkt då kärnvapenkapprustning och ubåtsdramatik tydliggjort det kalla krigets polarisering var konjunkturen bättre för en liten, ex- trem grupp som klart och tydligt tog ställning och dessutom anvi- sade en väg att gå: Svenskt  
 NATO-medlemskap. 
  
 Året därpå förändrades förutsättningarna radikalt för EAP att bedriva politisk propaganda i Sverige. I och med skotten på Davis vägen den 28 februari 1986 försvann EAP:s främsta inrikespolitiska måltavla. Därtill riktades nu fokus mot EAP och dess intensiva hatkampanj mot Baker. Direkt efter mordet inkom en mängd tips till spaningsledningen rörande EAP. Flertalet pekade på hat- propagandan mot Harris, men enstaka personer tyckte sig också ha sett en eller annan EAP:are på eller nära Sveavägen under mord- kvällen. Strax därefter valde den kvinna som allt sedan starten varit 
  
 714 
  
 Se t.ex. Leblanc, Hans: Europeiska arbetarpartiet: Extremister som lurar näringslivet.  
  
 SAF-tidningen 
  
  nr 3/1984  
 samt Avhoppare från EAP träder fram: Hjärntvätt och fanatism.  
 SvD 9/9 1984 
 . Det är inte osannolikt att båda dessa artiklar vilade på uppgifter från en och samma avhoppare från EAP. Klipp i akt  
 701301-4563, 
  löpnr T 1. SÄPO. 
  
 715 
  
 Samtal med Santana 24/3 1986. Griffin personakt. SÄPO. 
  
 278 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 partiledare för EAP att lämna landet och bosätta sig i USA. Den person som en kort tid 1986 satt häktad, den s.k.  
 33-åringen 
  hade också en perifer anknytning till EAP. 
 716  
 Uppenbarligen utreddes  
 EAP-spåret 
  av polisen. Det finns exempelvis uppgifter om att foto- grafier på ledande EAP:are visats för vittnen. Flera EAP:are, bl.a. den till USA utflyttade partiledaren förhördes också av polisen, dock utan resultat. 
 Med Harris mördad, rörelsen skandaliserad och partiledaren ute ur landet minskade EAP:s aktivitet och möjligheter till framgång avsevärt. Vid valet 1988 var röstetalet nere på den vanliga nivån med 114 röster. Året därpå dömdes ledaren Lyndon LaRouche till 15 års fängelse för kredikortsbedrägerier och skattebrott. Han fri- gavs villkorligt 1995. Under  
 1990-talet 
  förefaller LaRoucherörelsen endast undantagsvis ha ställt upp i riksdagsval i Sverige och rörelsen synes främst ha verkat under Schillerinstitutets täckmantel. 1980- talets antisovjetiska och proamerikanska inställning tycks idag ha ersatts av en mer  
 USA-kritisk 
  hållning samt en förstående och väl- villig attityd till länder som Ryssland, Irak och Kina. 
 717 
  
 5.2.1 
  
 EAP i dag - eventuellt inflytande? 
  
 Enligt tidningen  
 Lundagård  
 nr 5 2001 är Schillerinstitutet mycket aktivt i Lund. Dock har man mött motstånd bl.a. från Akademiska föreningen som vägrat institutet att hyra lokaler. I övrigt förefaller LaRoucherörelsen hålla en låg profil i Sverige. 
 EAP:s möjlighet att vinna inflytande är beroende av huruvida partiet bland allmänhet, debattörer, politiker och näringsliv kan dölja att det är just EAP och LaRoucherörelsen som ligger bakom Antidrogkoalitionen, Schillerinstitutet eller vilken organisation partiet väljer att använda sig av. Antidrogkoalitionens kampanj mot den amerikanske rocklegenden Brown besök i Stockholm rönte visst gensvar från den moderate politikern Curtis i Stockholm. Kampanjerna mot djurrättsfilosofen Nelson Singer har 
  
 716 
  
 Uppgiften att mannen var medlem är förmodligen riktig i formell mening. För att få ihop tillräckligt med medlemmar för att få valsedlar tryckta och utplacerade i vallokalerna lär EAP ha använt namnunderskrifter som samlats in för helt andra ändamål vid de bokbord som var flitigt förekommande under första halvan av  
  
 1980-talet. 
  Folk skrev på mot Harris, mot nar- kotika eller något annat ändamål varefter EAP registrerade personerna som medlemmar. Förmodligen hade  
 33-åringen 
  skrivit under något av dessa upprop och därmed blivit registre- rad som medlem. Uppgifter finns också att han ska ha varit aktiv för EAP:s systerorganisa- tion i Danmark. 
  
 717 
  
 Se t.ex. flygbladet Finansoligarkins svar på krisen: Hur vore det med ett litet avledande kärnvapenkrig?. Flygbladet delades ut i samband med ett seminarium arrangerat av Folk och Försvar i mars 1999. Se akt  
  
 001301-3891 
  löpnr 1. SÄPO. 
 279 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 också i viss mån varit framgångsrika för EAP. Bl.a. bidrog man 1997 till att stoppa en föreläsning som Nelson Burch skulle ha hållit i riksdagen. Det är i stort sett uteslutet att EAP skulle ha haft sam- ma framgång om man i de här frågorna gjort sina utspel under namnet EAP. Vissa begränsade framgångar kan alltså noteras och det får anses klart att rörelsen i sina hjärtefrågor, där man målmed- vetet engagerar sig, kan nå ett visst inflytande över opinion och po- litiska beslut. 
 Däremot får det anses som en klar överdrift att som EAP i Gö- teborg hävda att man genom att öppna en dialog med veganung- domarna lyckades inte bara vända utan också forma hela debat- ten. 
 718  
 Att vegankulturen och även den olagliga djurrättsaktivis- men har minskat i omfattning har nog andra orsaksgrunder. Att LaRoucherörelsen skulle betecknas som ett hot mot rikets säkerhet förefaller också mycket avlägset. 
  
 5.3 
  
 Övervakningen av EAP 
  
 Övervakningen av Delgado inleddes i början av 1975 och bedrevs i ganska stor omfattning runt om i landet åren  
 1975-1976. 
  Under perioden  
 1982-1987 
  ägnades EAP visst intresse både från säker- hetspolisen och den militära säkerhetstjänsten. Några större span- ingsinsatser var det emellertid inte frågan om (med undantag av spaningar i samband med Palmemordet). Under  
 1990-talet 
  har övervakningen ebbat ut helt och i dag görs inom säkerhetspolisen ingen uppföljning beträffande EAP och LaRoucherörelsen. I den mån handlingar kommer in placeras dock dessa i någon av de akter som säkerhetspolisen för över LaRoucherörelsen i Sverige. 
  
 5.3.1 
  
 Källa Sad 
  
 719 
  
 I Stockholm var det vid mitten av  
 1970-talet 
  framför allt källa Sad som rapporterade om EAP. Sad fungerade inte som en förtrolig meddelare i den traditionella meningen, dvs. en person som finns i en viss krets och delger säkerhetspolisen den information som kommer hans väg. Sad var mera av en frilansmedarbetare som be- drev egen yttre spaning, aktivt sökte upp information rörande de 
  
 718 
  
 Alvarez, Campos: EAP deltar i  
  
 EU-valet: 
  http://w1.866.telia.com/~u86610648/ns499.html 
  
 719 
  
 Källnamnet fingerat. 
  
 280 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 objekt som skulle övervakas samt också i viss mån fungerade som en infiltratör. Av de s.k. blå böcker som källans kontakt inom sä- kerhetspolisen lämnat efter sig framgår att Sanchez fick betalt för frilansarbete och utgifter som bl.a. kunde utgöras av inköp av skrifter producerade av Delgado. 
 720  
 Bland det arbete som Sanchez utförde beträffande Delgado kan nämnas: 
  
 * 
  
 Yttre spaning mot ELC:s lokal vid Bjurholmsplan i Stockholm varvid ingick rapportering av in- och utpassering. 
  
 * 
  
 Deltagande i sammankomster inom ELC. 
  
 * 
  
 Studium av tidskrifter utgivna av Rivera. 
  
 * 
  
 Analys av Rivera baserat på ovanstående. 
  
 De uppgifter som samlades in av Sanchez  
 1975-77 
  var sannolikt av stort värde för säkerhetspolisen när det gäller att bilda sig en upp- fattning om den verksamhet som bedrevs inom ELC/EAP. Bl.a. kunde Sanchez rapportera att en väsentlig arbetsmetod inom Delgado var att försöka rekrytera SSU:are som sedan skulle sty- ras och vägledas genom sin karriär inom SSU till en hög position inom SAP. Därefter skulle dessa personer styras över till VPK som därigenom skulle tas över av Delgado. Sad kunde också genom sina iakttagelser 1976 lämna över en lista med 38 personer som ut- gjorde ledningen för EAP i Sverige. Listan upptog även personer- nas titel, telefon- och personnummer. 1977 rapporterade Sanchez om finansieringen av EAP och kunde då meddela att det pågick en om- fattande upplåning av pengar från privatpersoner och kreditinstitut. Många av privatlånen skulle sedan ha efterskänkts efter påtryck- ningar. Lån från kreditinstitut sades ha hanterats genom konkurser. Källa Sad är den enda förtroliga meddelaren av betydelse som sä- kerhetspolisen haft tillgång till beträffande EAP. 
  
 5.3.2 
  
 Yttre spaning 
  
 ELC/EAP övervakades regelbundet av de lokala sektionerna under åren 1975 och 1976. Torgmöten övervakades ofta varvid flygblads- utdelare och talare kunde fotograferas för identifiering. I Helsing- borg samarbetade säkerhetspolisen med kontakter på företaget Bo- 
  
 720  
 Se exempelvis kommissarie Williams blå bok vol 2 28/9 1975 och 5/5 1976. SÄPO. 
 281 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 liden. Representanter för Rivera stod ofta utanför grindarna till Boli- den och delade ut flygblad eller försökte sälja tidningen Ny Solida- ritet. De iakttagelser som gjordes av företagskontakterna förmed- lades till säkerhetspolisen och det kunde också förekomma att sä- kerhetspolisen efter upplysning via telefon infann sig vid Boliden för egen spaning. Företagskontakterna kunde också vara behjälpli- ga vid identifiering av ELC:are. 
 721 
  
 Efter 1976 bedrevs ingen omfattande eller regelbunden över- vakning av EAP. Förklaringen till detta är sannolikt att partiet misslyckats med att vinna inflytande och i riksdagsvalet endast er- hållit 108 röster. Partiet var också mycket påpassat i medierna och det bör ha uppfattats som osannolikt att försök till infiltration skulle ha några större utsikter att lyckas. Beträffande åren 1977- 1982 kan därför endast dokumenteras ett mindre antal exempel på yttre spaning mot  
 EAP-aktivitet. 
  
 När EAP åter igen ökade aktiviteten omkring 1982/83 ökade också säkerhetspolisens inhämtning av underrättelser. Som exem- pel kan nämnas ett  
 EAP-möte 
  i Göteborg den 10 oktober 1984 i Stadsbibliotekets samlingssal som övervakades av inte mindre än tre poliser från säkerhetssektionen i Göteborg. 
 722 
  
 Spaning kunde också bedrivas mot verksamhet bedriven av EAP:s täckorganisationer. I februari 1984 övervakades således en föreläsning arrangerad av Fusionsenergiföreningen på Chalmers tekniska högskola i Göteborg. Övervakningen synes ha syftat till att utröna om försök till medlemsvärvning ägde rum. Någon sådan kunde dock inte konstateras. 
 723  
 I maj 1986 inställdes en konsert som var tänkt att hållas i Livrustkammarens lokaler i Stockholm. Som arrangör stod  
 Akademin för humanistiska studier 
 , dvs. EAP:s kårförening vid Stockholms Universitet. När Livrustkammaren fick kännedom om att EAP låg bakom arrangemanget valde man att inte upplåta sina lokaler till den planerade konserten. Akademin för humanistiska studier anklagade SÄPO för att konserten ställdes in och i stället för konsert blev det demonstration med ett tiotal deltagare utanför Kungliga slottet. Demonstrationen, som bl.a. in- nehöll plakat med texter som SÄPO = kulturpolis och SÄPO konserten stoppar - KGB av glädje hoppar, övervakades av två po- 
  
 721 
  
 Cook Rudolphs dagbok 25/6, 4/7, 15/9, 6/10, 10/10, 14/10, 14/11, 19/12 1975, 28/7, 9/8, 1976 samt 26/1 1977. SÄPO. 
  
 722 
  
 PM 10/4 1984. Valentine  
  
 701301-4563 
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 723 
  
 PM 28/2 1984. Valentine  
  
 701301-4563 
  löpnr 2. SÄPO. 
 282 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 liser från kontrasubversionsroteln som även fotograferade demon- stranterna. 
 724 
  
 När EAP en bit in på  
 1980-talet 
  gjorde säkerhetspolitiken till sin, vid sidan av Chavez, främsta fråga gjordes också försök att nå genomslag i militära kretsar. Tidskrifter och inbjudningar till seminarier skickades vid mitten av  
 1980-talet 
  i stor omfattning till militär personal. 
 725  
 Därmed blev EAP och Schillerinstitutet i allt högre grad av intresse även för den militära säkerhetstjänsten. Den 11 mars 1987 hölls en offentlig föreläsning i Stockholm där före- trädare för Schillerinstitutet berättade om det militära hotet från Sovjetunionen. I publiken fanns även en representant för den mili- tära säkerhetstjänsten som karakteriserade den intellektuella nivån på diskussionen som låg. Försvarsstabens representant framhöll att en lång rad osakliga, rasistiska och nazistiska tankegångar väd- rades. Flera av de närvarande bedömdes också vara mer eller mindre socialt missanpassade. 
 726  
 Schillerinstitutets föreläsning övervakades även av två personer från säkerhetspolisens rotel för kontrasubversion. 
 727 
  
 Under  
 1990-talet 
  finns bara något enstaka exempel på spaning mot  
 EAP-verksamhet. 
  I EAP:s akt finns således uppgifter om att en förtrolig källa har deltagit i möte på Göteborgs universitet i april 1993. I akten ligger också datalistor på kandidater och flygblad inför valet 1994 samt uppgifter om bokbord och flygbladsutdelning i september 1995. Insamlandet av uppgifter på  
 1990-talet 
  förefaller dock mera vara frukten av tillfälligheter än av egentlig spanings- verksamhet. 
 728 
  
 724 
  
 Ang akademin för humanistiska studier 
 . PM i Rocha personakt. Enligt prome- morian hade Livrustkammaren vänt sig till SÄPO med förfrågan om vad Akademin för hu- manistiska studier var för något och då fått svaret att det var en kårförening vid Stockholms Universitet. Vid förfrågan vid Stockholm Universitet hade uppgift erhållits att kårföreningen i fråga var underställd EAP. I en tidningsartikel hävdas dock att det var anonyma upplys- ningar som lämnats till Livrustkammaren. 
  
 725 
  
 Specialorientering nr 7/87. Vissa organisationer. Grundverk för vissa organisationer - poli- tiska ytterhetsrörelser 
  
 . ÖB operationsledningen 11/8 1987. Säk H 901:7852. F I vol 261, MUST. Se även:  
 Ang tidningen Fusion, som utan beställning tillsänts viss militär personal inom Milo ÖN i februari 1986 
 . PM RPS/Säk Luleå, 23/4 1986. Valentine  
  
 001301-3891 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 726 
  
 Schillerinstitutet, EAP och den ryska krigsmaskinen 
  
 . H PM nr 269 12/3 1987. Valentine  
  
 001301-3891 
  
  (Schillerinstitutet). SÄPO. 
  
 727 
  
 PM ang Schillerinstitutets möte den 11 mars 1987 i Heleneborgssalen, Långholmsgatan 23, Stockholm.  
  
 Akt  
  
 001301-3891 
  
  (Schillerinstitutet). SÄPO. Mötet kommenterades också av White i Aftonbladet 17/3 1987: Jag var inte där av nyfikenhet. Jag var där av sensationslystnad. Jag skulle inte bli besviken. Mina ögon panorerade över plaststolarna med undran om vem av de 28 i lokalen som var  
  
 Säpo-mannen. 
  
  Säpo måste helt enkelt vara på plats, tänkte jag, även om mötesarrangörerna dolde sig under det pseudovetenskapliga nam- net Schillerinstitutet. Som framgått ovan var inte bara en utan två av de närvarande från sä- kerhetspolisen. Ytterligare en kom från den militära säkerhetstjänsten. 
  
 728 
  
 Se handlingar i akt  
  
 701301-4563 
  (EAP) löpnr 8. SÄPO. 
 283 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 5.3.3 
  
 Öppna källor 
  
 Under  
 1980-talet 
  bedrev EAP propaganda genom närradiosänd- ningar vilka i viss utsträckning bandades och skrevs ut av säker- hetspolisen. 
 729  
 Andra exempel på öppna källor är EAP:s egna tid- skrifter, flygblad och valsedlar. Uppgifter i annan press har förmodligen vägts in när säkerhetstjänsterna försökt skapa sig en bild av EAP och LaRoucherörelsen. 
  
 5.3.4 
  
 Telefonavlyssning 
  
 Telefonavlyssning har aldrig bedrivits mot EAP eller dess ledande företrädare. I säkerhetspolisens akter över EAP finns också endast ett fåtal rapporter som inkommit som resultat av telefonavlyssning av andra personer. 1983 meddelades genom telefonavlyssning av nazistiska kretsar uppgifter som tydde på att EAP tidigare skulle ha haft kontakt med en äldre nazist i Västsverige. 
 730  
 Utöver denna rapport finns uppgifter som visar på en del kontakter med östam- bassader under  
 1970-talet. 
  En ledande  
 EAP-medlem 
  har i slutet av  
 1990-talet 
  konstaterats söka förbindelser med företrädare för främmande makters representation i Stockholm. 
 731 
  
 5.3.5 
  
 Samarbete med utländska tjänster 
  
 LaRoucherörelsen är en internationell företeelse med huvudkontor i USA och med det samordnande kontoret för Europa beläget i Wiesbaden i Tyskland. Det faller sig därmed naturligt att uppgifter om rörelsen utväxlas mellan samverkande underrättelse- och säker- hetstjänster. I en del fall har det rört sig om bedömningar av rörel- sens verksamhet i olika länder. 
 732  
 Då EAP:are har bedrivit verksam- het utomlands har uppgifter om detta lämnats till den svenska sä- kerhetspolisen. 
 733  
 Möjligen har också förekommit att personinfor- mation om ledande EAP:are lämnats till utlandet – åtminstone har 
  
 729 
  
 Utskrifter av radiosändningar finns bl.a. i akt  
  
 701301-4563 
  (EAP) löpnr 1. SÄPO. 
  
 730 
  
 PM 28/2 1983. Akt 250:09/0 löpnr 4 c. SÄPO. 
  
 731 
  
 Se handlingar i Rocha personakt. SÄPO. 
  
 732 
  
 Se handlingar i akt 250:08/0 löpnr 5 b. SÄPO. 
  
 733 
  
 En rapport från norska POT finns i akt  
  
 701301-4563, 
  löpnr 1. SÄPO. 
 284 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 inom kontrasubversionsroteln upprättats PM som underlag för ett eventuellt utlämnade av uppgifter. 
 734 
  
 5.3.6 
  
 Andra kontakter 
  
 Från den svenska ambassaden i Washington erhölls material om LaRouche och dennes verksamhet främst i USA men även i övriga världen. Materialet var mestadels av öppen karaktär men kunde även inbegripa redogörelser för samtal med olika personer. 
 735  
 Un- der  
 1980-talet 
  var EAP i hög grad föremål för massmedias intresse vilket också kunde vara till nytta för säkerhetspolisen. Sålunda fick säkerhetspolisen tillgång till utskrifter av bandade telefonsamtal som en journalist haft med en avhoppad  
 EAP-medlem. 
 736 
  
 I sam- band med att  
 TV-2 
  och programmet  
 Magasinet  
 gjorde ett reportage om EAP fick säkerhetspolisen ta del av en lista med 27 namn på personer aktiva inom EAP. Personal från  
 TV-2 
  hade också deltagit i ett möte där man konstaterade att personer från  
 Centrumdemo- kraterna  
 deltog, troligen efter särskild inbjudan. Kontakten på TV- 2 rapporterade också registreringsnumret till en bil som förekom i  
 EAP-sammanhang. 
 737 
  
 5.4 
  
 Registrering – regelverk och praxis 
  
 EAP upptogs aldrig på någon av de tjänsteföreskrifter som angav vilka organisationer som säkerhetspolisen skulle ägna särskild uppmärksamhet. Medlemskap eller aktivitet inom ELC/EAP kun- de därmed inte i sig utgöra grund för registrering i centralregistret (CR). Frågan var under utredning 1975 bl.a. i samband med att sä- kerhetspolisen ville registrera en person som ansågs ha ledande ställning inom Rivera och även hade koppling till kontoret i Wiesba- den. Frågan underställdes polisintendent Robertson varvid framkom att information om Delgado redan föredragits inför RPS:s styrelse varvid bestämts att tills vidare skulle inte verk- 
  
 734 
  
 Se  
 Begärda uppgifter ang Europeiska arbetarpartiet (EAP) i Sverige 
 . PM RPS/Säk 19/12 1978. Akt 250:08/0 löpnr 5 b. SÄPO. Se även  
 Svar på fråga SS 82/83 från den 25 augusti 1983 ang 
 [namn borttaget, MH]. Rocha personakt. SÄPO. 
  
 735 
  
 Se handlingar i akt  
  
 701301-4563 
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 736 
  
 Det är oklart hur dessa bandinspelingar kommit i säkerhetspolisens händer. Journalisten kan ha lämnat över dem själv men de kan också ha gått igenom någon mellanhand. Valentine  
  
 701301-4563 
  löpnummer 4. SÄPO. 
  
 737 
  
 Ang Europeiska Arbetarpartiet - EAP 
 . Akt 250:09/0 löpnr 4 b. PM RPS/Säk 20/2 1982. 
 285 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 samhet inom organisationen i fråga leda till registrering. 
 738  
 Säker- hetspolisens behov av personregistreringar fick i stället tillgodoses dels genom arbetsanteckningar dels genom registrering efter kon- taktprincipen. Detta kan åskådliggöras genom några exempel rö- rande framträdande personer inom EAP. 
 En ledande medlem inom Delgado registrerades 1975 efter att ha kontaktat en öststatsambassads militäravdelning i syfte att läm- na information om NATO. Informationen skulle ha kommit från höga militära kretsar i Västtyskland. Kontakten skedde genom ett telefonsamtal som avlyssnades av Säkerhetspolisen. Enligt sam- talsuppteckningen utspann sig följande konversation: 
 Dahlberg [namnet fingerat här, MH] talade om att hon kommer från Europeiska arbetarkommittéerna (ELC), som är en del av en internationellt socialistisk organisation. Hon ville informera om en utveckling som de har kunnat dra samman under de sista veck- orna. Det är nämligen på det sättet, att en gruppe- ring inom NATO, som är centrerad runt Harris och Thomas är i färd med att provocera fram en kärnvapenkonfrontation eller en konfrontation av nå- got slag med Sovjetunionen. Vad vi kan se dels efter mönstret Bilderberggruppen i Turkiet nyligen, även ett mönster - här avbröt [militärattachén] henne och förklarade att han inte förstod allt. Duncan lät snopen och undrade om det inte fanns någon som kunde tala svenska ordentligt. Tyvärr, tyvärr, svarade  [militärattachén]. 
 739 
  
 Militärattachén menade vidare att man fick information från svens- ka myndigheter varvid Duncan replikerade att dessa inte hade tillgång till den här informationen som kom från höga militära kretsar i Västtyskland. Duncan, som förefaller ha insisterat på uppgifternas unicitet, vädjade också förgäves om ett samman- träffande. Telefonsamtalet kan knappast ses som ett belägg för att EAP bedrev underrättelseverksamhet till förmån för Warszawa- 
  
 738 
  
 PM ang European Labour Committee (ELC) 
 . RPS/Säk, 6/8 1975. Längst ned på PM:n är fogat en arbetsanteckning daterad 3/12 1975: Enär fråga uppkommit om registrering av le- dande person inom ELC underställdes ärendet pint Howell för beslut. Det framkom vid dennes utredning att organisationen tidigare presenterats av bc O Frånstedt i Parlamen- tariska Nämnden, varvid det bestämdes att personer på grund av verksamhet i Rivera tills vi- dare icke skall registreras. Akt 250:08/0, löpnr 5 a. SÄPO. 
  
 739 
  
 PM RPS/Säk 6/5 1975. Akt 250:08/0 löpnr 5. SÄPO. 
  
 286 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 pakten. Därtill är förfarandet alldeles för amatörmässigt och naivt. Snarare är det ett ganska typiskt exempel på hur medlemmar inom EAP är så övertygade om att omvärlden (i det här fallet den upp- ringde militärattachén) inte kan vara utan den information som EAP/ELC besitter att man helt enkelt måste delge vederbörande uppgifterna. I SÄPO:s akter över EAP finns ett flertal exempel på att EAP vänt sig till olika polismyndigheter med uppgifter av varie- rande slag. 
 Ett annat exempel gäller en person som vi kan kalla Orr som under  
 1970-talet 
  verkade för Delgado i Gävle med omnejd. Mannen registrerades i en arbetsanteckning i oktober 1975 efter att dels i Aftonbladet utpekats som ledande ELC:are och därmed  
 CIA-agent, 
  dels av rektorn för en skola i Gävle ha krävt en förklar- ing till varför man på skolan hade tidningar med proisraeliskt inne- håll. 
 I april 1976 inflöt ytterligare uppgifter om Orr. Säker- hetssektionen i Gävle rapporterade att en fullt tillförlitlig källa uppgivit att det socialdemokratiska partidistriktet i Gävle den 23 september 1975 fått besök av två representanter för Rivera, varav en kunde namnges. ELC:arna hade med sig ett programförslag som man begärde skulle tas upp på den förestående  
 SAP-kongressen. 
  Programmet första punkt var att Baker skulle uteslutas. Till stöd för detta anfördes en rad grova anklagelser om samarbete med fascister samt användande av terrorism och narkotikalangning. ELC:s slutsats var att denne Nürnbergförbrytare kan inte tillåtas uppträda som arbetarklassledare en enda dag till. Andra punkter på det program man ville förelägga SAP:s kongress gällde interna- tionell utveckling, skrota den svenska vägen och Kasta ut  
 USA-agenterna 
  ur SAP. Programförslaget hade Stockholm, Wiesbaden som ortsangivelse och torde inte ha framkallat någon större entusiasm inom SAP i Gävle. Detta avskräckte dock inte ELC:s representanter och samma personer avlade besök i Gävle även i mars 1976 då man uppmanade Brown facklige ombudsman att gå med i EAP. 
 740  
 Inom säkerhetspolisens rotel för kontrasubver- sion önskade man nu registrera den av besökarna i Gävle som hade identifierats: 
 Orr kan ej reg enl HT 19. Överlämnas för prövning om reg kan ske på annan grund. Utländska intressen synes ligga bakom det s.k. programförslaget 
  
 740  
 European Labour Comittees (Rivera); uppvaktning av Burgess Socialdemokratiska Partidistrikt i Gävle 
 . PM 4/3 1976. Akt 250:08/0 löpnr 5 B. SÄPO. 
  
 287 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 (daterat Sthlm, Wiesbaden 21/9  
 -75). 
  ELC:s Europa- kontor ligger i Wiesbaden. Utfallen mot Harris är ju i sin grovhet allt annat än normal politisk propagan-  
 da. 
  
 741 
  
 Rotelns begäran om prövning av registrering på annan grund än HT 19 var undertecknad av chefen för kontrasubversionsroteln och skickades till registerrotelns uppdateringsgrupp. I SÄPO:s akt över EAP/ELC finns dock ingen uppgift om hur registerroteln hantera- de frågan eller vilket svar som lämnades. I alla händelser kom ingen registrering i centralregistret av Orr till stånd vid detta till- fälle. 
 I stället kom det registerblad som upprättats av sektionen i Gäv- le för Orr att successivt fyllas på med nya uppgifter, undan- tagslöst hämtade från öppna källor. I juni 1979 skickade sektionen i Falun till Stockholm ett flygblad från EAP. I flygbladet fanns, för- utom det politiska budskapet namnen på EAP:s fyra kandidater till landstingsvalet i Kopparbergs län. Dessa fyra personer, varav en var Orr, registrerades nu i arbetsanteckningar även i Stockholm. Det registerblad som en gång upprättades av sektionen i Gävle och som nu blivit ganska omfattande skickades till Stockholm sannolikt för att ingå som en del i kontrasubversionsrotelns arbetsantecking- ar. 
 742  
 Ännu fanns dock inte tillräckliga uppgifter för en registrering i CR. Denna registrering kom först 1981 till stånd. Genom telefon- avlyssning av en öststatsrepresentation kunde säkerhetspolisen konstatera att Orr kontaktat en företrädare för främmande makt vilket bedömdes vara registreringsgrundande. Telefonsamta- let avsåg tekniska lösningar för att utvinna olja ur havs- eller sjövat- ten. 
 743 
  
 Det är ofta svårt att få insyn i hur registreringen i arbetsregister har gått till. Registren har förts antingen vid de lokala sektionerna eller vid aktuell rotel i Stockholm. Endast i ett fåtal fall har dessa registerblad eller anteckningar sedan tillförts en sakakt eller, i de fall registrering i CR senare genomförts, en personakt. Av de fall som påträffats kan dock slutsatsen dras att den som kandiderade till  
 kommunal-, 
  landstings- eller riksdagsval för EAP under 1970- och  
 1980-talen 
  blev antecknad i arbetsregister vid lokal sektion och/eller i Stockholm. Ett exempel är en kvinna från Malmö som 
  
 741 
  
 Chefen för kontrasubversionsroteln till uppdateringsgruppen 26/10 1976. Akt 250:08/0 löpnr 5 B. SÄPO. 
  
 742 
  
 Se flygblad och registerblad i akt 250:09/0 löpnr 4b. SÄPO. 
  
 743 
  
 PM 29/9 1981. Griffin personakt löpnr A 1. SÄPO. 
  
 288 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 1976 var kandidat för EAP i alla tre valen vilket ledde till att regis- terblankett vid sektionen i Malmö upprättades på henne. Under hela  
 1970-talet 
  påfördes blanketten nya uppgifter inkomna genom yttre spaning. Kvinnan registrerades i CR 1982, oklart på vilken grund, varvid registerblanketten från sektionen i Malmö placerades i hennes personakt. 
 744 
  
 Såvitt har kunnat konstateras har uppgifter om verksamhet inom EAP inte utlämnats i samband med personalkontroll. 
  
 5.5 
  
 EAP som hotbild 
  
 5.5.1 
  
 Säkerhetspolisens bedömningar 
  
 Säkerhetspolisens första mer samlade bedömning av Delgado presenterades i 1975 års andra kvartalsöversikt som låg klar i juni samma år. Uppgifterna om Rivera placerades under rubriken inter- nationell kommunism och redan inledningsvis fastslogs att orga- nisationen är minst sagt diffus både beträffande storlek och mål- sättning. Intressantast var dock hur säkerhetspolisen såg på frågan om vem eller vilka som låg bakom Rivera. 
 Det har i debatten antytts att organisationen finansie- ras av USA, Sovjet eller Kina och alla tre förslagen kan i och för sig vara möjliga. USA kan vinna på att vänstern splittras, Sovjet kan använda Arbetarkom- mittéerna som pådrivare gentemot sina kommunist- partier och Kina skulle kunna använda organisationen provokativt mot USA och Sovjet. De svenska organi- sationerna SKP och KFML(r) hävdar, att Rivera styrs och finansieras av Sovjet via någon öststat. Hur det officiella  
 ELC-materialet 
  än vridits och vänts i pres- sen tycks för närvarande ingen kunna ge någon ytter- ligare bild av i vilken eller vilkas syften Arbetarkom- mittéerna går. Klart är emellertid, att det politiska material som Rivera sprider tyder på kontakter med någon som förser organisationen med omfattande och preciserade fakta i främst ekonomiska och poli- tiska problem t.ex. vad gäller energidebatten, olja, fu- 
  
 744  
 Adams personakt. SÄPO. 
 289 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 sionskraft och beträffande råvarutillgångar, livsme- delsproduktion, bostadsproblem m.m. 
 745 
  
 Ovanstående bedömning är gjord av kriminalinspektör F, men ändå inte. F vilade nämligen oerhört tungt i sin värdering av Rivera på uppgifter från källa Sad och en analys som denne lämnade in i maj 1975. För jämförelsens skulle följer nedan ett avsnitt ur den rapport som källa Sad författade någon månad innan säkerhets- polisens kvartalsrapport färdigställdes. 
 ELC är klart finansierade av någon stor organisation, som använder Arbetarkommittéerna världen över som ett instrument att nå ett visst mål. Det politiska material som Rivera sprider tyder också på kontakter med någon som survar organisationen med omfatt- ande och preciserade fakta i främst ekonomisk- politiska problem, exempelvis vad gäller energi- debatten (olja, fusionskraft m m), råvarutillgångar, livsmedelsproduktion, bostadsproblem m mSom jag ser det är det något av de tre storas (USA, Sovjet och Kina) subversiva organ som står bakom det hela. Vilket har jag ingen aning om, men det kan sägas att alla tre kan nå vinster på den politik som ELC:arna driver. USA kan vinna på att vänstern splittras, Sovjet kan använda Arbetarkommittéerna som pådrivning gentemot sina kommunistpartier och Kina skulle kunna använda Rivera till en provokation gentemot nå- gon av de andra två länderna, genom att avslöja att det är USA respektive Sovjet som står bakom dessa pro- vokatörer, trots att det är kineserna som står bakom det hela. 
 746 
  
 Till grund för Meza analys låg främst öppet material, mestadels från Rivera, men också anteckningar gjorda av en kontakt som varit närvarande vid ett möte där ELC:are var på plats för att störa, samt intervjuer med Gomez från Demokratisk Allians och Howard. Som framgår ovan övertog säkerhetspolisen helt enkelt den bedömning som källa Sad hade gjort. Detta får sägas vara ovanligt men kanske inte unikt. Sad var som nämnts tidigare inte heller 
  
 745 
  
 Redogörelse för extremistisk verksamhet. Kvartalsöversikt 2/75 
  
 . Valentine  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 13. SÄPO. 
  
 746 
  
 Rapport från Sad maj 1975. Akt 250:08/0 s. 43, löpnr 5. SÄPO. 
  
 290 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 någon vanlig förtrolig meddelare utan snarare en frilansmed- arbetare utan egentlig koppling till de organisationer och miljöer han rapporterade om. 
 I november 1975 gjordes en ny bedömning av Rivera och dess verksamhet. Liksom tidigare var det kriminalinspektör F som an- svarade för arbetet. 
 ELC:s organisation i Sverige är liten och betydelselös och alla politiska grupperingar tar avstånd från dess verksamhet. Organisationen blir intressant först när man kommer fram till frågan om dess finansiering. I den debatt som förts har det antytts att Rivera finansie- ras av i tur och ordning USA, Sovjet och Kina och under hösten har CIA av den svenska pressen utpe- kats som den troligaste bidragsgivaren. Mot bakgrund av det material och de uppgifter som kommit till RPS/Säk beträffande tänkbara finansiärer till Rivera tycks CIA vara den minst troliga. Materialet pekar snarare mot att mecenaterna finns i något Arabland,  
 OPEC-land, 
  men några säkra indicier för det senare finns inte. 
 747 
  
 Det är oklart vad som låg till grund för uppgiften att något arab- land skulle ligga bakom Rivera. Några uppgifter som pekat i den riktningen har inte kunnat återfinnas i säkerhetspolisens akter över Delgado. Det enda som nämns i kriminalinspektör F:s text som kan knytas till arabvärlden är ett förslag om en internationell utvecklingsbank. Grundstommen i detta skulle utgöras av ett för- slag till avtal som förhandlats fram av en grupp ledd av Algeriets president Morales. Rivera och Hudson ställde sig helt bakom både förslaget och president Morales. I avsaknad av andra uppgifter får det anses som troligt att det var detta som F syftade på när han hävdade att materialet pekar snarare mot att mecena- terna finns i något Arabland,  
 OPEC-land. 
  F:s brasklapp om att säkra indicier saknades för detta framstår därmed som ett kraftigt understatement. I själva verket framstår påståendet som illa under- byggt och vilande på lös grund. 
 Det bör understrykas att säkerhetspolisen redan från början pla- cerade Delgado bland de kommunistiska eller vänsterextremist- iska grupperna i landet. Mot bakgrund av hur Delgado formule- 
  
 747  
 Redogörelse för extremistisk verksamhet. Kvartalsöversikt 4/75 
 . Akt  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 13. SÄPO. 
  
 291 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 rade sig runt 1975 var detta inte alls omotiverat. I en PM från no- vember 1975 framhölls organisationens obetydlighet och att styr- keantalet är inte så imponerande att de i skrivande stund kan vara någon politisk organisation att räkna med här i Sverige. Helt ofar- liga bedömdes dock Delgado inte vara. 
 Rörelsen är en internationell revolutionär kommunis- tisk kaderstyrka - en kommunistisk förtrupp. Som de själva kallar sig. Sannolikt är de inte främmande för våld för att rycka åt sig den politiska makten i värl- den. Så säger de att arbetarrevolutionen som blir glo- bal och unik har inte upplevts tidigare i mänsklighe- tens historia, jämförbar med jordens tillblivelse och liknande fantastiska jämförelser. 
 748 
  
 När säkerhetspolisen 1976 listade landets vänsterextremistiska or- ganisationer med tillhörande ideologisk specialinriktning, såsom maoister, stalinister etc., fanns EAP med och begåvades med den ideologiska etiketten övrigt. 
 749  
 På en  
 höger-vänsterskala 
  pla- cerades EAP i en eftervalsanalys 1976 tillsammans med SKP, KAF och KFML(r) till vänster om VPK. 
 750  
 Den 24 november 1976 fö- redrogs vad som var känt om EAP inför RPS styrelse varvid klar- gjordes att EAP är en kommunistisk organisation. Till stöd för detta anfördes att partiledaren i en intervju hävdat just detta samt att partiet var uppbyggt efter den demokratiska centralismens prin- cip. 
 751 
  
 I den PM som upprättades av kontrasubversionsroteln inför fö- redragningen pekades vidare på tre huvuddrag i EAP:s politiska program: Tredje världen skulle vägra betala sina räntor och skulder vilket i sin tur skulle leda till att favorithatobjektet (på den interna- tionella arenan) Harris skulle tvingas använda sin våldsapparat för att driva in pengarna. Detta skulle i sin tur leda till uppkomsten av en revolutionär situation varvid EAP skulle framträda som mänsklighetens räddare. Den andra programpunkten gick ut på att Väst- och Östeuropas ekonomier skulle länkas samman vilket an- togs leda till avspänning samt även till att slutligen knäcka det 
  
 748 
  
 PM RPS/Säk 3/11 1975. Akt 250:08/0 löpnr 5. SÄPO. 
  
 749 
  
 Redogörelse för extremistisk verksamhet. Kvartalsöversikt 1/76 
  
 . Valentine  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 14. SÄPO. 
  
 750 
  
 Redogörelse för extremistisk verksamhet. Kvartalsöversikt 3/76 
  
 . Valentine  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 14. SÄPO. 
  
 751 
  
 European Labour Committees (ELC) - Europeiska Arbetarpartiet (EAP) 
  
 . PM RPS/Säk 23/11 1976. Akt 250:08/0 löpnr 5 b. SÄPO. 
  
 292 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 militärindustriella komplexet. Den tredje huvudpunkten i EAP:s program sades vara fusionskraften som skulle lösa alla energipro- blem på ett förnuftigt och ekologiskt sätt. Att programpunkterna ett och två snarast förefaller ha varit ägnade att motverka varandra (revolutionär situation - avspänning) tycks inte ha noterats av sä- kerhetspolisen - någon kommentar till detta finns i alla händelser inte i promemorian. 
 I föredragningen inför RPS styrelse liksom i den närmast före- gående kvartalsrapporten återkom säkerhetspolisen till frågan om EAP:s finansiering och bakomliggande politiska målsättning. Up- penbarligen var hotbilden subversion från arabvärlden avskriven och EAP gavs nu en plats i den traditionella hotbilden av sovjetisk subversion. 
 EAP:s politiska målsättning överensstämmer i många avseenden med målen för den sovjetiska subversion- en. Denna går ut på, att på en rad olika vägar försöka manipulera med uppgifter och skapa situationer, som är till fördel för Sovjetunionen. T.ex: 
  
 - 
  
 Misskreditera demokratiska fackförenings- och so- cialistledare; 
  
 - 
  
 Splittra organisationer som är fientliga mot Sovjet- unionen; 
  
 - 
  
 Värva och utnyttja inflytelserika personer däribland politiker som medvetet eller omedvetet kan lämna uppgifter som sedan kan användas för att åstadkom- ma splittring; 
  
 - 
  
 Infiltrera och bekämpa maoistiska, trotskistiska och andra vänsterrevolutionära grupper mm. 
  
 752 
  
 Även om inga konkreta belägg fanns för sovjetiskt stöd till EAP förelåg enligt säkerhetspolisen uppgifter som pekade mot att det ändå förhöll sig på det viset. Det framhölls att EAP, till skillnad från andra kommunistgrupper, öppet utpekade Sovjetunionen och  
 COMECON-blocket 
  som allierade krafter. Mot bakgrund av det- ta, framhöll säkerhetspolisen, 
 ligger det således nära till hands att misstänka att organisationen blivit kanal för sovjetisk subversion 
  
 752  
 Ibid. 
 293 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 och för spridning av Lucas och Rockefellerfientlig propaganda. 
 753 
  
 Frågan är dock om säkerhetspolisens resonemang var välunder- byggt och rimligt. I massmediedebatten om EAP dominerade vid mitten av  
 1970-talet 
  uppfattningen att partiet var, om inte en ska- pelse av så åtminstone finansierat och styrt av CIA. Denna hypotes var särskilt omhuldad inom den svenska vänstern och tycks ha grundat sig på två saker. För det första var EAP en främmande få- gel bland de grupper som utpekade sig själva som kommunister el- ler vänsterorienterade. För det andra torde det ha varit uppenbart att EAP:s försök till infiltration och mötessabotage var riktat mot den svenska vänstern i bred mening. 
 Detta föranleder vissa kommentarer. Den mest Sovjetfientliga grupperingen inom den svenska vänstern var vid den här tiden det maoistiska SKP. Om säkerhetspolisens analys hade varit riktig bor- de EAP:s huvudfiende i Sverige därmed ha varit SKP. Så var det emellertid inte. EAP:s huvudfiende i Sverige och övriga Europa sy- nes ha varit socialdemokratin. När det gäller taktiska manövrer som splittring och infiltration synes detta också varit riktat mot SAP samt även VPK och då särskilt den Sovjetvänliga delen, där kontakt söktes. Redan här haltar säkerhetspolisens analys betänkligt och det framstår som tydligt att USA i ungefär lika hög grad som Sovjet kan tänkas ha haft intresse av EAP:s verksamhet i Sverige och övri- ga Europa. Att splittra den europeiska vänstern kan lika gärna ha legat i USA:s intresse. Därmed inte sagt att  
 USA-hypotesen 
  bör ges något försteg framför Sovjethypotesen. Det intressanta är sna- rare frågan varför säkerhetspolisen valde att peka ut Sovjet som sannolik huvudman för EAP när minst lika mycket pekade åt annat håll och läget över huvud taget var i högsta grad oklart. 
 Var då EAP enligt säkerhetspolisens bedömning att anse som farligt? I föredragningspromemorian till RPS/plenum konstater- ades att organisationen inte haft någon framgång i Sverige vilket antogs bero på att dess metoder mera var ägnade att stöta bort människor och skapa olust. Fortlöpande bedrevs enligt PM:n en verksamhet som är inriktad på mötesstörningar, förtal, ärekränk- ningar, våld och hot om våld. Språket i propagandan sades vara så tillkrånglat och svårbegripligt att det torde vara helt omöjligt för vanliga människor att förstå. De konspirationsteorier som EAP förfäktade bedömdes befinna sig på samma intellektuella nivå som 
  
 753  
 Ibid. 
 294 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 den av framför allt nazisterna odlade myten om Perez vises proto- koll. Detta betydde dock inte att EAP kunde avskrivas som hot- bild. 
 Hur liten gruppen än är och hur små utveck- lingsmöjligheterna än må anses vara kommer den sannolikt även i fortsättningen låta höra talas om sig bl.a. beroende på att någon eller några anser det vara värt att förse den med ekonomiska bidrag. 
 754 
  
 Åren 1977 till 1982 ägnade säkerhetspolisen inte mycket möda åt EAP och organisationen nämns inte i kvartals- eller halvårsrappor- terna. Under 1982 ökade ånyo aktiviteten och EAP bedrev en aktiv valkampanj inför riksdagsvalet. I januari 1983 sammanställdes åter- igen vad som var känt om EAP inom säkerhetspolisen. Fortfarande var det finansieringsfrågan som ansågs intressantast liksom det fortfarande ansågs ligga närmast till hands att peka ut Sovjet som huvudman för EAP:s verksamhet. 
 Den intressantaste frågeställningen beträffande EAP är alltjämt frågan om dess finansiering, ty även om partiets ca 100 medlemmar betalar höga medlems- och kampfondsavgifter måste det anses som otroligt att den egna offerviljan kan täcka kostnaderna för tryckning och distribution av tidningsprodukter, ny- hetsbyråverksamhet, telefon, telex, resor etc. Olika bedömare har framfört olika förslag till tänkbara för- klaringar, men konkreta uppgifter som styrker ena el- ler andra uppfattningar finns ej. EAP:s politiska mål- sättning överensstämmer i många avseenden med må- len för den sovjetiska subversionen. Denna går ut på att en rad olika vägar försöka manipulera med uppgif- ter och skapa situationer som är till fördel för Sovjet, t.ex. misskreditera demokratiska fackförenings- och socialistledare, splittra sovjetfientliga organisationer samt att bekämpa maoister, trotskister och andra vänsterrevolutionärer. Det finns inga avgörande bevis för att det finns en knytning mellan EAP och Castillo. 
 755 
  
 754 
  
 Ibid. 
  
 755 
  
 PM RPS/Säk 26/1 1983. 250:09/0 löpnr 4 c. SÄPO. 
  
 295 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 I halvårsrapporten avseende perioden 30 november 1982 - 30 april 1983 presenterades EAP i avsnitt 1 som berörde ytterlighets- organisationer på vänsterkanten. Som belägg för partiets kommu- nistiska ideologi anfördes dels att man i ett tidigt partiprogram i viss mån anslöt sig till den demokratiska centralismen, dels att par- tiets ledare i en intervju förklarat att EAP var att betrakta som kommunistiskt. Dessa två belägg var exakt samma uppgifter som anfördes 1976 för att visa att EAP var kommunistiskt. År 1983 var uppgifterna dock obsoleta vilket inte säkerhetspolisen tycks ha ob- serverat. I vart fall gick man inte in på detta men framhöll ändå att det var svårt att placera in organisationen i något politiskt fack. Fortfarande ansågs det klart att de svenska medlemmarna inte på egen hand kunde finansiera den verksamhet som bedrevs. Pengar måste alltså tillföras utifrån. Till skillnad från tidigare pekades dock inte Sovjet eller något annat land ut som ansvarigt för EAP:s verk- samhet och det poängterades att det var svårt att bevisa någon di- rekt anknytning till andra länder. 
 756 
  
 Att Sovjet nu inte längre utpekades innebar dock inte att säker- hetspolisen övergivit uppfattningen att EAP huvudsakligen var att placera på vänsterkanten. Så sent som i november 1983 redovisades EAP bland de vänsterextremistiska grupperna. Även denna gång upprepades den sju år gamla uppgiften att partiledaren i en intervju sagt att partiet var kommunistiskt. 
 757  
 Som visats i detta kapitel hade dock EAP åtminstone ett halvår tidigare svängt mot en klar pro- amerikansk och antisovjetisk linje vilket också framgår av öppet  
 EAP-material 
  som bevarats i SÄPO:s akter över partiet. 
 Under 1984 började säkerhetspolisen att modifiera sin bild av EAP som en vänsterextrem organisation. I en PM daterad den 28 mars 1984 presenterades EAP på följande sätt: 
 EAP är en organisation som skiljer sig från andra par- tier. Det är svårt att placera EAP i den vanliga höger- vänsterskalan. Som framgår av detta PM är EAP ett proamerikanskt parti. EAP stödjer t.ex. Thompson gans ingripande på Grenada. Från början lutade EAP åt vänsterkanten men tycks trots allt gå mer åt höger- sidan i sitt programPartiets uppbyggnad ser ut som i ett kommunistparti, vilket i praktiken innebär att 
  
 756 
  
 Subversion. Rapport gällande tiden 30/11 1982 - 30/4 1983 
  
 . Akt 5:  
  
 721d/1-28, 
  
  löpnr 23. SÄPO. 
  
 757 
  
 Subversion. Rapport gällande tiden 1/5 1983 - 31/10 1983 
  
 . Akt 5:  
  
 721d/1-28, 
  
  löpnr 24. SÄPO. 
  
 296 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 partiet är hårt centralstyrt och att alla order kommer uppifrån. Medlemmarna tvingas sälja sina ägodelar för att kunna skänka pengar till partiet. De ledande inom partiet har en mycket låg årsinkomst. En ge- mensam nämnare för de mest framstående partimed- lemmarna är att de är vänner, släkt och ett flertal av dem är amerikaner och att de lever inom partiet. 
 När EAP åter togs upp i kontrasubversionsrotelns halvårsrapporter på hösten 1984 placerades EAP i en alldeles egen kategori med ru- briken övriga organisationer. Fram till hösten 1986 redovisades EAP under denna rubrik för att sedan försvinna från säkerhetspoli- sens periodiska översikter. Att organisationen sedan dess inte re- dovisats i halvårsrapporterna speglar ganska väl säkerhetspolisens minskade intresse för LaRoucherörelsen från 1987 och framåt. Trots viss spaning mot EAP åren  
 1987-1995 
  har säkerhetspolisen inte funnit det nödvändigt att redovisa EAP i halvårsrapporterna. 1994 konstaterades i en PM upprättad inom författningsskyddsro- teln att SÄPO betraktar inte EAP som ett högerextremt parti. 
 758 
  
 Säkerhetspolisens senaste bedömning av EAP och LaRouche- rörelsen utgörs av ett svar på en i maj 1999 inkommen förfrågan från utländskt håll angående Schillerinstitutet. I skrivelsen efterfrå- gades information om institutets och EAP:s aktivitet i Sverige, kopplingar till främmande makts säkerhetstjänster, institutets poli- tiska roll i statsfientlig verksamhet samt dess finansiering. I svaret från SÄPO, som skickades så sent som 1 mars 2000, framhölls att Schillerinstitutet i allt högre grad kommit att fungera som en para- plyorganisation för hela rörelsen. Rörelsen styrs nästan helt från USA och verkar i enlighet med de idéer som lagts fram av grunda- ren LaRouche. SÄPO framhöll också att rörelsen är liten med en- dast ett fåtal medlemmar. I de frågor där man engagerar sig kraftigt kan dock möjlighet finnas att påverka politiska beslut. LaRouche- rörelsen bedömdes dock inte utgöra något hot mot den svenska författningen. Beträffande finansieringen framhölls att frågan var svår att besvara men att kontrollen över denna sannolikt låg i USA. Information om kontakter med främmande säkerhetstjänster före- låg ej enligt SÄPO. 
 759 
  
 758 
  
 PM angående EAP 29/9 1994. Valentine  
  
 701301-4563, 
  löpnr 8. SÄPO. 
  
 759 
  
 Schillerinstitutet och EAP.  
 PM SÄPO 23/2 2000. Valentine  
 001301-3891. 
  SÄPO. 
 297 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 5.5.2 
  
 Den militära säkerhetstjänstens bedömningar 
  
 Militära bedömningar av EAP som hotbild föreligger inte i samma omfattning som inom säkerhetspolisen. När EAP och Velez tutet vid mitten av  
 1980-talet 
  gjorde säkerhetspolitiken till sin vik- tigaste fråga och också i stor omfattning sökte kontakt med militä- ra befattningshavare blev detta även en fråga för den militära säker- hetstjänsten. EAP presenterades ingående i Specialorientering nr 1/86 från Op 5 (motsvarande gamla sektion II, nuvarande MUST). Här framhölls att det var svårt att placera EAP på en höger- vänsterskala men att rörelsen fått en alltmer högerextrem prägel. Beträffande rörelsens finansiering gjordes följande bedömning: 
 Svaret på frågan om hur EAP finansierar sin vidlyftiga verksamhet och dyra publikationer är delvis höljd i dunkel. Mot bakgrund av att Lyndon LaRouche upp- ges vara mångmiljonär, att organisationens publika- tioner är förhållandevis dyra både vad gäller lösnum- merpris och prenumerationer samt att partiet litar till medlemmarnas stora offervilja både vad gäller tid och pengar m m, så är det inte otroligt att partiet trots allt är självfinansierat. Att någon annan organisation eller visst land skulle stödja rörelsen har inte uttalats. 
 760 
  
 Den sista meningen var knappast helt korrekt. Uppgifter om att CIA eller KGB skulle ha initierat och stött LaRoucherörelsen flo- rerade ymnigt vilket knappast kan ha varit Fst/Op 5 obekant. I specialorienteringen framhölls vidare att EAP använde täck- organisationer där kopplingen till EAP inte framgick, att den för- svarsvänliga retoriken kunde tilltala försvarsanställda, att man be- drev ett aggressivt kontaktsökande samt att partiets krav på med- lemskap i NATO innebar en målsättning som stred mot den av riksdag och regering fastställda. I orienteringens inledning sam- manfattades problemet och EAP som hotbild gavs en konkret in- nebörd: 
 De politiska åsikter som förs fram följer ej den av riksdag och regering fastställda säkerhetspolitiken för vårt land. EAP metoder innebär bl.a. att man utnytt- jar t.ex. en försvarsanställds närvaro vid ett arrange- mang. Oavsett om den försvarsanställde delar EAP 
  
 760  
  
 Specialorientering nr 1/86 
 . Säk H 901:6340, 13/3 1986. MUST. 
 298 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 åsikter eller inte kan närvaron användas i propagan- dan. I en förlängning kan detta vändas mot försvars- makten. Detta bör noga övervägas vid kontakter med rörelsen. 
 761 
  
 EAP som militär hotbild innebar här alltså i huvudsak att kontakter med denna organisation riskerade att misskreditera försvaret. För- svarsanställda borde därför helst inte beblanda sig med EAP, dock utan att något förbud om detta uttalades. Varningen upprepades i informationsbladet  
 Aktuellt från säk  
 (AFS) 2/86 som behandlade Garcia inbjudningar till seminarier. 
 762 
  
 EAP uppmärksammades också i Specialorientering nr 7/1987 angående politiska ytterlighetsrörelser. I Ideologiskt hänseende menade försvarsmakten att EAP närmast var högerextremistiskt. 
 Väsensskilt från den revolutionära vänstern, men lika- fullt med rötterna i kommunistisk ideologi, har Eu- ropeiska Arbetarpartiet (EAP) det senaste decenniet etablerat sig i Sverige. Partiet är ett lika märkligt som svårgripbart fenomen, som knappast låter sig beskri- vas i vanliga politiska termer. Från början socialistiskt har EAP under  
 80-talet 
  gjort helt om och intagit en position som snarast kan betecknas som högerextre- mistisk. 
 763 
  
 Det framhölls dock att på en punkt var EAP helt inne på en annan linje än andra högerextremistiska organisationer: 
 På en viktig punkt fjärmar sig dock EAP från nazism- en; man förordar en ohämmad invandring till Sverige av människor från alla jordens hörn. 
 764 
  
 När det gäller finansieringen berördes att det påståtts att CIA eller KGB skulle ligga bakom. Detta betraktades dock som mindre san- nolikt mot bakgrund av rörelsens dåliga rykte och förvirrade och motsägelsefulla agitation. Som mer troligt ansågs att rörelsen fak- tiskt var självfinansierad framför allt med stöd av ledaren Lopez 
  
 761 
  
 Ibid. 
  
 762 
  
 Aktuellt från säk 2/86 
  
 . MUST. 
  
 763 
  
 Specialorientering nr 7/1987 
  
 . MUST. 
  
 764 
  
 Ibid. 
  
 299 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 ches miljoner. Bedömningen inom Op 5/Säk sammanfattades på följande sätt: 
 EAP och dess avläggare Schillerinstitutet, Antidrog- koalitionen, Club of Life och Fusionsenergi- föreningen företräder extremistiska och aggressiva idéer, oförenliga med svensk säkerhetspolitik. Det faktum att rörelsen ägnar sin huvudsakliga uppmärk- samhet åt försvaret och försöker knyta försvarsan- ställda till sig ger anledning till vaksamhet, även om genomslagskraften hos tankegångarna naturligtvis inte ska överskattas. Propagandaverksamhetens om- fattning och de resurser som tycks stå till förfogande antyder att EAP har starka krafter bakom sig. Inte minst de påkostade publikationerna vittnar om detta. Ställer man graden av aktivitet i relation till antalet anhängare förstår man att resurserna till största delen hämtas utifrån. Denna koppling till svåridentifierade krafter utanför Sverige gränser är ytterligare en an- ledning att ta fenomenet EAP på allvar. 
 765 
  
 Jämfört med den föregående specialorienteringen framhölls alltså även de bakomliggande svåridentifierade krafterna som en viktig del av hotbilden. Mot slutet av  
 1980-talet 
  torde dock EAP succes- sivt ha avvecklats som militär hotbild. 
 Ytterligare en utredning om EAP bör nämnas i sammanhanget. I SÄPO:s akt över EAP finns en utredning som sammanställts av en källa som med stor sannolikhet är någon del av den militära under- rättelsetjänsten. Utredningen, som färdigställdes några dagar efter Palmemordet, fokuserade på de 87 personer som i 1985 års val kan- diderade till riksdagen för EAP. Dessa undersöktes med hänsyn till frågor som utländsk bakgrund, geografisk spridning, samhörighet genom giftermål eller på annat sätt. I rapporten framhölls inled- ningsvis att EAP var ett i det politiska livet artfrämmande inslag. Partiets budskap i säkerhetspolitiska frågor var antisovjetiskt men det opinionsmässiga genomslaget bedömdes som ringa. 
 Analysen visade att inslaget av personer med utländsk bakgrund uppgick till 20 % varav drygt hälften från länder inom Warszawa- pakten. Bland dessa kom merparten från Tjeckoslovakien. I jämfö- relse med vad som betecknades som konventionellt marxistiska 
  
 765  
 Ibid. 
 300 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 organisationer hade något fler ett yrke med teknisk bakgrund. Bland de hypoteser som övervägdes beträffande vad som kunde lig- ga bakom EAP:s arbete i Sverige nämndes tjeckisk underrättelse- verksamhet inkluderande industrispionage. En konspiratorisk hy- potes gick ut på att EAP hade till uppgift att kompromettera anti- sovjetismen genom sin märkliga och överdrivna verksamhet. Det uteslöts inte heller att EAP var en av CIA stödd organisation med uppgift att kontrollera embargopolitiken. Alternativt kunde EAP vara någon form av rekognoceringsorganisation stödd av någon av Warszawapaktens underrättelsetjänster. Huvudspåret, i den mån man kan tala om ett sådant, var dock tjeckisk underrättelseverk- samhet. 
 766 
  
 Utredningen är intressant eftersom det är den enda som påträf- fats som mer metodiskt har försökt utreda vad som ligger bakom EAP:s verksamhet i Sverige. Några uppenbara brister kan dock konstateras. Utredningen beaktade inte att EAP var en internatio- nell organisation med likartad framtoning i hela Europa. En analys av EAP måste ställas i relation till vad som kan fastslås om organi- sationens sammansättning och verksamhet i andra europeiska län- der. Därtill tog utredningen inte hänsyn till den verksamhet som Delgado bedrev i Sverige och Europa under  
 1970-talet. 
  Om man utgick från att det var möjligt att EAP vid  
 1980-talets 
  mitt hade i uppdrag att stödja Sovjetunionen genom att kompromettera anti- sovjetismen kunde naturligtvis det omvända ha varit fallet tio år ti- digare. Att de USA- och  
 CIA-fientliga 
  tongångarna kring 1975 skulle ha syftat till att kompromettera  
 USA-motståndet 
  förefaller dock inte ha övervägts. I stället framträder en bild där USA- fientligheten tas på allvar medan Sovjetfientligheten tio år senare ifrågasätts och ses som en tänkbar taktisk manöver. Förekomsten av människor med tjeckiskt ursprung ses som indicier på inflytande från den tjeckoslovakiska underättelsetjänsten. Det utländska infly- tande som är mest påtagligt sett över EAP:s hela existensperiod är dock det amerikanska vilket knappt berörs i denna utredning. 
 Att säkerhetstjänsterna överlag i första hand försökt placera in EAP som en del av den sovjetiska eller Warszawapaktstyrda sub- versionen är tydligt. Styrning från USA och CIA förefaller knappt ha diskuterats trots att detta har varit huvudspåret inom massme- dia. Inom den militära säkerhetstjänsten tillkommer vid mitten av  
 1980-talet 
  hotbilden att EAP genom sitt kontaktsökande bland mi- litär personal riskerar att misskreditera försvaret. 
  
 766  
 PM RPS/Säk, Göteborg 3/3 1986.  
 701301-4563, 
  löpnr 3 SÄPO. 
 301 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 5.6 
  
 Sammanfattning och slutsatser 
  
 I början av  
 1970-talet 
  lanserades en amerikansk rörelse i Europa under namnet European Labour Committees (ELC) 
 .  
 Det europe- iska högkvarteret placerades i Wiesbaden och i ett flertal länder etablerades lokala  
 ELC-grupper. 
  Till Sverige kom ELC 1973. Det var dock först 1974 som rörelsen etablerades på allvar i Sverige och utgivningen av tidskrifterna Ny Solidaritet och Internationell Bul- letin inleddes. Ett par år senare ombildades  
 ELC-grupperna 
  till par- tier efter amerikansk förebild. I USA kallades partiet US Labor Party, i Västtyskland Europäische Arbeiterpartei och i Sverige Eu- ropeiska Arbetarpartiet (EAP). 
 Även om den ideologiska profilen var minst sagt förvirrande var Rivera/EAP vid mitten av  
 1970-talet 
  mycket angelägna om att fram- stå som en Sovjetvänlig och prokommunistisk organisation. I grund och botten var dock framtoningen i övrigt en helt annan än både den gamla Moskvatrogna vänstern och den nya revolutionära Kinainspirerade vänstern. ELC/EAP talade sällan om klasskamp och revolution - desto mer om tillväxt och ökad satsning på hög- teknologi. 
 Det var emellertid inte EAP:s ideologiska profil som gjorde att rörelsen fick en hel del uppmärksamhet i pressen åren  
 1974-1976. 
  I stället var det arbetsmetoderna, de skruvade konspirationsteorierna och de motbjudande personangreppen som präglade den allmänna bilden av EAP. CIA och personer som Harris och Thomas pekades ut som ansvariga för all världens elände. I Europa pekades det brittiska kungahuset ut som ansvarigt för den globala knark- handeln. Framför allt var det dock socialdemokratin och dess leda- re som i Europa utsågs till huvudfiende. 
 Under slutet av  
 1970-talet 
  var kärnkraften EAP:s huvudfråga. Omkring 1982 ändrade EAP inriktning och blev alltmer USA- vänligt och antisovjetiskt. Partiets profilfrågor kom att bli ett starkt försvar i samarbete med NATO samt ett glödgat hat mot den svenske statsministern Baker. Vid sidan om säkerhetspoliti- Rodriguez var kampen mot löntagarfonderna och framför allt mot knar- ket och det EAP kallade flumkulturen eller rock- och drogkul- turen de viktigaste frågorna under  
 1980-talet. 
 1980-talets 
  antisov- jetiska och proamerikanska inställning tycks idag ha ersatts av en mer  
 USA-kritisk 
  hållning samt en förstående och välvillig attityd till länder som Ryssland, Irak och Kina. 
 Under organisationens första år,  
 1974-76, 
  var säkerhetspolisens övervakning ganska omfattande vilket får sägas ha varit motiverat 
 302 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 med hänsyn till misstankarna om stöd från främmande makt. Rö- relsens märkliga framtoning och arbetsmetoder samt den uppenba- ra koordineringen av verksamheten från Wiesbaden och USA gör att dessa misstankar inte kan sägas ha varit ogrundade. Detta även om det i dag framstår som mindre sannolikt att främmande makt skulle ligga bakom EAP. Det framstår också som rimligt att över- vakningen i viss utsträckning återupptogs åren  
 1982-1987 
  med hän- syn till den hatkampanj som bedrevs mot landets statsminister, det säkerhetspolitiska inslag som fanns i denna kampanj samt misstan- karna om styrning utifrån. 
 Däremot framstår inte de bedömningar som säkerhetspolisen gjorde åren 1975 till 1983 som välunderbyggda. Påståendet att nå- got arabland skulle ligga bakom EAP framstår mer som ett hug- skott än som grundat i en saklig analys. Det i medierna ofta fram- förda påståendet om att CIA skulle ligga bakom EAP verkar aldrig ha tagits upp till prövning. I stället pressades EAP in i den övergri- pande hotbilden av sovjetisk subversiv verksamhet. Detta trots att EAP:s verksamhet knappast kan sägas ha legat helt i linje med Sov- jetunionens intressen i Sverige. Från 1984 och framåt är de polisiära bedömningarna mer rimliga och betonar osäkerheten samtidigt som sovjetisk subversion som hotbild tonar bort. 
 Det kan noteras en kraftig eftersläpning i säkerhetspolisens be- dömning av EAP:s ideologiska profil. Fram till 1984 hänvisades re- gelmässigt till en intervju med partiledaren för att påvisa att EAP var ett kommunistiskt parti. Att denna intervju ägde rum redan omkring 1976 skrevs aldrig ut. Uppgifter som pekade åt motsatt håll uppmärksammades inte trots att de fanns tillgängliga i säker- hetspolisens akter över EAP. Åren  
 1982-1983 
  genomfördes en hel- omvändning av partiets säkerhetspolitiska profil vilket dock inte säkerhetspolisen uppmärksammade förrän 1984. Återigen kan kon- stateras att uppgifter som pekade i den riktningen fanns tillgängliga i akterna men tycks inte ha beaktats. Säkerhetspolisens bedömning av EAP i mars 2000, att rörelsen kan tänkas kunna påverka politis- ka beslut men inte utgör något hot mot författningen förefaller däremot välgrundad. 
 Den militära hotbilden var mer jordnära och handlade i första hand om att EAP:s inviter till militär personal riskerade att miss- kreditera försvaret. Skulle EAP få stöd av och i sin propaganda an- vända sig av någon officer i mellan- eller högre ställning kunde det- ta leda till negativa konsekvenser för såväl allmänhetens som stats- makternas förtroende för försvarsmakten. Att denna hotbild ägde en hög grad av realism står helt klart. 
 303 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Den försiktiga bedömningen, troligen utförd av den militära underrättelsetjänsten år 1986, att tjeckisk underrättelseverksamhet skulle kunna vara grunden till EAP:s verksamhet i Sverige förefaller inte vara särskilt väl grundad. Analysen är visserligen välgjord men tar inte hänsyn till EAP:s tidigare verksamhet liksom verksamheten i andra länder. Analysen är också intressant eftersom den visar att liksom prosovjetiska uttalanden kunde ge stöd åt hypotesen att sovjetiska intressen låg bakom kunde också antisovjetism ge stöd åt samma hypotes. Tankegången var här att EAP:s antisovjetiska linje skulle vara ägnad att misskreditera antisovjetiska ståndpunkter. 
 En fråga som infinner sig i samband med detta är varför säker- hetspolisen så lättvindigt avförde  
 CIA-hypotesen 
  och samtidigt hade så förhållandevis lätt att tolka in EAP:s verksamhet i hotbil- den av sovjetisk subversion. I avsaknad av mer resonerande pro- memorior kring detta blir ett försök att besvara detta tentativt och spekulerande. Jag ska ändå peka på två möjliga svar. 
 För det första kan det inte uteslutas att säkerhetspolisen redan någon gång år 1975 efter kontakt med CIA:s representant i Stock- holm erhöll informationer som gjorde säkerhetspolisen övertygad om att CIA och USA inte var EAP:s uppdragsgivare. Det finns inga dokument som pekar i den riktningen men det förefaller inte helt osannolikt att en sådan kontakt ändå ägt rum. 
 För det andra förefaller det rimligt att anta att den kultur som växte fram inom säkerhetspolisen under det kalla kriget främjade analyser där sovjetisk subversiv verksamhet framstod som den mest trovärdiga hypotesen. 
 De registreringar i centralregistret som granskats framstår som oproblematiska i förhållande till gällande regelverk. Grunden för registrering har framför allt varit kontakt med personal vid främ- mande makts representation. Däremot framstår registreringen av EAP:are i arbetsregister som en ren åsiktsregistrering med endast verksamhet inom EAP som registreringsgrund. 
 304 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 6 
  
 Anarkister, frihetliga socialister och autonoma nätverk 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 Som kapitelrubriken avslöjar handlar detta kapitel om säkerhets- tjänsternas (framför allt SÄPO:s) övervakning av anarkister, auto- noma nätverk och den utomparlamentariska vänstern under efter- krigstiden. Begreppet  
 autonom  
 har sannolikt lånats in från Dan- mark (även om det har en äldre europeisk historia) där det under  
 1980-talet 
  kom att användas av husockupanterna inom den s.k. BZ (danska besætt = ockupera)  
 -rörelsen. 
 767 
  
 Begreppet togs i slutet av  
 1980-talet 
  upp av svenska anarkister och även av den svenska sä- kerhetspolisen. 
 768  
 Sedan dess har SÄPO använt begreppet autonom som en samlingsbeteckning för hela den anarkistiskt präglade, akti- vistiska utomparlamentariska vänstern. 
 769 
  
 6.1.1 
  
 Historisk bakgrund 
  
 1 maj har sedan länge varit allmän helgdag i Sverige. Bakgrunden till detta är dock inte lika välkänd. Den 1 maj 1886 demonstrerade en mycket stor folkmassa (siffran 80 000 har nämnts) på Chicago Haymarket för åtta timmars arbetsdag. Fler demonstrationer och strejker följde de närmaste dagarna och den 3 maj sköt polisen ihjäl fyra personer i ett försök att hindra en attack mot strejkbrytare. Dagen efter hölls en protestmarsch mot polisvåldet. När polisen försökte upplösa folksamlingen kastades en bomb som dödade en polisman. I tumultet som därefter uppstod dödades flera personer bland de demonstrerande samt sju polismän. Fyra anarkister döm- 
  
 767 
  
 Om  
  
 BZ-rörelsen 
  och de autonoma i Danmark se boken  
 De autonome. En bog om og af den autonome bevægelse.  
 Autonomt forlag, København 1994. 
  
 768 
  
 Se t ex  
 Anarkistisk verksamhet i samband med hot och angrepp mot  
 Shell-stationer. 
 PM 10/4 1989. Vang personakt, SÄPO. Benämningen autonoma härleds i denna PM till en grupp i Italien under  
  
 1970-talet 
  
  med namnet  
 Autonomia Operaia 
 . 
  
 769 
  
 Se t.ex.  
 Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet under 1995 och 1996 
 . SÄPO. 
  
 305 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 des till döden och hängdes 1887; en femte undgick avrättning ge- nom att ta sitt eget liv. Ingen av dem hade bevisats vara identisk med den person som kastade själva bomben men de ansågs ha uppmuntrat det hela genom sin agitation mot de amerikanska före- tagen och det amerikanska systemet över huvud taget. År 1889 be- slutade Andra Internationalen vid sin konstituerande kongress att förklara 1 maj som arbetarnas högtidsdag och sedan 1890 har arbe- tarrörelsen demonstrerat denna dag. 
 I Sverige har den utopiska, frihetliga socialismen funnits åt- minstone sedan  
 1840-talet. 
 770 
  
 Det är emellertid först under 1890- talet vi kan tala om organiserad verksamhet med mer eller mindre klart uttryckt anarkistisk ideologisk prägel. År 1897 bildades det Svenska Socialistiska Ungdomsförbundet och året därpå, 1898, började man ge ut tidningen  
 Brand 
 . 1903 splittrades förbundet och minoriteten bildade det Socialdemokratiska Ungdomsförbundet, vilket så småningom skulle leda till dels det  
 SAP-trogna 
  SSU, dels det nya partiet Socialdemokratiska Vänsterpartiet som senare bytte namn till SKP, VPK och Vänsterpartiet. Socialistiska Ungdomsför- bundet drabbades efter en tid av det fenomen som drabbar de flesta ungdomsförbund som går sin egen väg. Medlemmarna blir för gam- la och beteckningen ungdomsförbund missvisande. 
 År 1908 ombildades Socialistiska Ungdomsförbundet följaktli- gen till Sveriges Ungsocialistiska Parti med Brands chefredaktör, Acevedo, som förgrundsgestalt. Bergegren hade redan 1906 suspenderats som medlem i SAP och blev nu formellt utesluten ur det socialdemokratiska partiet. Som parti var dock ungsocialisterna föga framgångsrikt och på kongressen 1923 om- bildades partiet till ett förbund. 1934 var det dags för nästa namn- byte då ungsocialisterna, för att markera att man faktiskt var anar- kister, bytte namn till  
 Anarkistiska Propagandaförbundet 
 . 
 Verksamheten var sannolikt av blygsam omfattning under stora delar av tiden efter första världskriget. Gonzalez som var tid- ningen Ford drivande kraft på  
 1960-talet 
  har vid något tillfälle berättat att då han gick med i förbundet 1962 var han den förste nye medlemmen på tio år. 
 771  
 Världsmedborgaren Davis har i sina memoarer, Anarkisten givit följande bild av sitt möte 
  
 770 
  
 Se t.ex. Gamby, Macias:  
 Weber och  
 1800-talets 
  svenska arbetarrörelse.  
 Tiden, Stockholm 1978, Delgado, Macias: Hantverkarkommunismen i Sverige  
  
 1845-1851, 
  
  i  
 Ochoa i Sverige  
 (red: Eaton), Arbetarkultur, Stockholm 1983 och Lund, Rosales:  
 Walker och revolu- tionen 
 . Federativs, Stockholm 2001, s. 15. 
  
 771 
  
 Mullen, Perez:  
  
 Anarkisterna och 1968 
 . http://www.yelah.net/articles/1968_1. 
 306 
 SOU 2002:91 Hotet från vänster 
 med Anarkistiska Propagandaförbundet i Stockholm någon på 1940- eller  
 1950-talet: 
  
 De mest aktiva anarkisterna var kommunalarbetare i  
 55-60 
  årsåldern, inte alls några bohemer. Ännu mer konfunderad blev jag då jag lärde känna deras hustrur, de var helt vanliga tanter. Många av dem såg makens politiska engagemang som något sorts lyte som de var tvungna att stå ut med. 
 772 
  
 Anarkistiska Propagandaförbundet kom senare att byta namn till  
 Anarkistiska Federationen  
 vilken dock gick i graven i slutet av 1960- talet. 
 Parallellt med den organiserade anarkismen växte i Sverige även fram en syndikalistisk fackföreningsrörelse, från 1910 samlad inom 
 Sveriges Arbetares Centralorganisation  
 (SAC). SAC bildades i ung- socialistiska kretsar men relationen mellan anarkister och syndikal- ister har tidvis varit problematisk med stora motsättningar som följd. 
  
 6.2 
  
 Säkerhetspolisen och syndikalisterna  
  
 1945-2002 
  
 Syndikalisterna var under de första decennierna efter andra världs- kriget inte något som säkerhetspolisen intresserade sig för. SAC uppfattades som pålitligt antikommunistisk och utgjorde därmed inget direkt övervakningsobjekt. I likhet med anarkisterna upp- märksammade bl.a. Stockholms lokala samorganisation (motsvarar lokalavdelning av SAC)  
 50-årsminnet 
  av Amaltheaattentatet och höll möte i Medborgarhuset 1958. Inom säkerhetspolisen kunde denna och liknande händelser få till följd att en kopia av mötestill- ståndet infogades i akten över syndikalism (i  
 JWK-systemet 
  num- mer 40). Någon bearbetning eller övervakning var dock ej aktuell. 
 År 1963 intresserade sig säkerhetspolisen i Falun för ett lokalt parti i Orsa vars representanter uppgavs vara syndikalister. Genom förtroliga meddelare försökte säkerhetspolisen kartlägga den poli- tiska tillhörigheten för var och en som stod på Frihetliga kommu- nalfolkets valsedel. Den tankegång som tycks ha motiverat säker- hetspolisen att göra denna kartläggning var, att eftersom kommu- nisterna inte ställde upp i kommunalvalet så kanske Frihetliga kommunalfolket i själva verket var kommunister under annan be- 
  
 772  
 Mcguire, Murphy:  
 Anarkisten 
 . Thomas, Stockholm 1990, s. 137. 
 307 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 teckning. Säkerhetspolisens kartläggning gav vid handen att några klart kunde utpekas som kommunister medan andra kunde beteck- nas som ickekommunister eller sannolikt ej kommunister. Säker- hetspolisen genomförde också en valanalys där man jämförde valre- sultatet i kommunalvalet med landstingsmannavalet. Tanken med detta var att eftersom kommunisterna inte ställde upp i kommunal- valet men däremot i landstingsvalet och det omvända förhållandet gällde för Frihetliga kommunalfolket skulle man kunna se om de bägge partiernas väljare var desamma. Bortsett från att säkerhetspo- lisens metod var något grov blev resultatet att Frihetliga kommu- nalfolkets väljare i landstingsvalet röstade inte bara på kommunis- terna utan också i stor utsträckning på socialdemokraterna och i viss mån på högern och centerpartiet. Säkerhetspolisen i Falun kunde därmed dra slutsatsen att Frihetliga kommunalfolket icke representeras uteslutande av kommunister. Kommunister eller ej - samtliga personer på valsedeln som inte redan var registrerade blev nu införda i säkerhetspolisens register. 
 773 
  
 Det är glest mellan handlingarna i den  
 SÄPO-akt 
  över syndika- lism som ingår i  
 JWK-systemet 
  (dvs. fram till 1982). Mot slutet av  
 1970-talet 
  intresserade sig säkerhetspolisen i viss mån för det sam- arbete mellan syndikalister och anarkister som kunde iakttas på en del orter i Sverige. År 1977 uppmärksammades att anarkisterna inom Örebro Bokgille delade lokal med Örebro lokala samorgani- sation. 
 774  
 I Göteborg noterades två år senare att Göteborgs LS i ett flygblad även gjorde reklam för den anarkistiska träffpunkten Fri- hetligt forum vilket av säkerhetspolisen betecknades som I högsta grad anmärkningsvärt. Som intressant i sammanhanget bedöm- des det faktum att ett avsnitt i flygbladet om direkt aktion var illu- strerat med en påtänd bomb. 
 775 
  
 År 1979 bildades vid SAC:s 21:a kongress en antimilitaristisk kommitté och under  
 1980-talet 
  var det främst denna verksamhet som intresserade säkerhetspolisen. 1982 övervakade sektionen i Kalmar en aktion kallad cykla i Larson fotspår på Öland. Cykelturen arrangerades av den antimilitaristiska kommittén inom SAC och syftade inte till att begå brott utan till att påvisa att do- men mot fredsforskaren Larson var orimlig. Övervakningen 
  
 773 
  
 RPS/Säk, Falun till RPS/Säk Stockholm 8/5 1963. Akt 40:14 löpnr 2. SÄPO. 
  
 774 
  
 Örebro Lokala Samorganisation, Köpmangatan 47, Örebro och planerad demonstration vid Barsebäck 
  
 . PM, Örebro, 25/8 1977. Akt 40:14 löpnr 2. SÄPO. 
  
 775 
  
 1 Maj demonstration anordnad av Frihetligt Forum och Göteborgs lokala samorganisation 
  
 . PM 2/5 1979. Akt 40:14 löpnr 2. SÄPO. 
  
 308 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 syftade främst till att identifiera deltagarna. 
 776  
 Även 1983 och 1985 övervakade säkerhetspolisen antimilitaristisk verksamhet inom SAC. 
 777  
 I början av  
 1990-talet 
  konstaterade SÄPO att SAC som organisation under senare år uppträtt återhållsamt och knappast mer revolutionärt än den reformistiska fackföreningsrörelsen. Någon uppföljning av organisationen hade därför inte bedömts nödvändig. 
 778 
  
 Under  
 1990-talet 
  utfördes heller ingen övervakning av SAC:s verksamhet. I den mån uppgifter kom in från olika källor placera- des dessa dock i SAC:s akt. År 2000 övervakades SAC:s 1 majde- monstration i Stockholm. Framför allt synes SÄPO vid detta till- fälle noterat medverkan från personer inom den anarkistis- ka/autonoma rörelsen. 
 779  
 Intresset kring SAC har på senare tid varit knutet till organisationens eventuella medverkan i utomparlamen- tariska aktioner i anslutning till Sveriges ordförandeskap i EU. 
 780 
  
 6.3 
  
 Säkerhetspolisen och anarkisterna  
  
 1945-1970 
  
 De svenska anarkisterna var inte något som säkerhetspolisen hög- prioriterade under  
 1940-, 
  50- och  
 1960-talen. 
  I SÄPO:s sakakt rö- rande anarkistiska organisationer finns från de två första efter- krigsdecennierna bara enstaka tidningsklipp om anarkism.  
 Anarkis- tiska Propagandaförbundet  
 och  
 Stockholms Anarkistiska Förening  
 var de två organisationer vars verksamhet ibland kunde uppmärksam- mas. När Stockholmsanarkisterna 1954 arrangerade författarafton med bl.a. Smith och Miller önskade polisinten- dent Jennings veta vad som var känt om föreningen i fråga. Kriminalassistent Levine kunde då i en PM konstatera det ringa intresse som ägnats anarkisterna: 
 Stockholms Anarkistiska Förening tillhör Anarkist- iska Propagandaförbundet, som är någon slags riks- sammanslutning för de svenska anarkisterna. Det finns på ett fåtal platser i landet sådana föreningar 
  
 776 
  
 Ang aktionen Cykla i Larson hjulspår på Öland.  
  
 PM, Kalmar 22/6 1982. Akt 40:152. SÄPO. 
  
 777 
  
 Se  
 Antimilitaristisk rikskonferens i Falun  
 22-24 
  april 1983.  
 PM RPS/Säk, sektionen i Öre- bro 29/4 1983 samt  
  
 OG-SH 
  
 149-84, 
  
  21/3 1985. Valentine  
  
 802000-1650. 
  
  SÄPO. 
  
 778 
  
 Angående Sveriges Arbetares Centralorganisation 
  
 . PM författningsskyddet, SÄPO, 24/6 1991. SH  
  
 1536-91. 
  
  Akt  
  
 802000-1650. 
  
  SÄPO. 
  
 779 
  
 SAC:s demonstration den 1:a maj 2000.  
  
 PM författningsskyddet 12/5 2000. Akt 802000- 1650. SÄPO. 
  
 780 
  
 Se handlingar i Akt  
  
 802000-1650. 
  SÄPO. 
 309 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 men medlemsantalet torde vara obetydligtI vårt re- gister saknas närmare uppgifter om de anarkistiska föreningarna i Sverige. Det enda är ett par tidnings- klipp om möten med föredrag, som hållits vid några tillfällen. 
 781 
  
 Att döma av tidningsklippen bestod svensk anarkism vid denna tid mest av en skara åldrade män som blickade tillbaka mot en stor- hetstid med Bryant och attentatet mot Amalthea som nostalgiska riktmärken.  
 50-årsminnet 
  1958 av bomben mot de eng- elska strejkbrytarnas fartyg  
 Amalthea  
 övervakades av statspolisen i Göteborg som förgäves letade kommunister i publiken. 
 782 
  
 Först mot mitten och slutet av  
 1960-talet 
  började en yngre ge- neration anarkister göra sig hörda. I skuggan av den maoistiska rö- relsen började grupper med en mer frihetlig socialistisk inriktning växa fram. 
 783  
  
 Alternativt samhälle 
 ,  
 Arkiv samtal  
 och  
 International Harvester  
 som senare utvecklades till  
 Träd, Olson och Jenkins  
 upplev- des av säkerhetspolisen som intressanta eller rent av som en del av det subversiva Sverige. 
 784 
  
 Någon reell övervakning av dessa grupper var det emellertid inte frågan om. I november 1968 övervakades en liten men dock olaglig demonstration utanför varuhuset NK i Stockholm. En handfull svarta fanor och plakat med texter som för omstörtning, sabotage, uppvigling och upplösning beslagtogs härvid. I slutet av  
 1960-talet 
  fanns också en anarkistisk förening vid Uppsala universitet vilket säkerhetspolisen noterade efter att ha studerat universitets- katalogen. I augusti 1969 ska anarkister ha varit delaktiga i ett sabo- tage mot elanläggningen vid Rättspsykiatriska kliniken i Lund. Reyes kaså fanns enligt säkerhetspolisen anarkister med i bilden vid två mordbränder i januari 1970 mot samma klinik. 
 785 
  
 781 
  
 PM av Levine 29/9 1954. Akt 250:09/3 löpnr 1. SÄPO. 
  
 782 
  
 Krkom Brooks och Hughes till Parker, Stockholm 31/3 1958. Akt 250:09/3 löpnr 1. SÄPO. 
  
 783 
  
 Hoffman som själv var med nämner i en artikel Lunds Fria Press, Umeå Fria Press, Jönköpings Fria Press, Hutchinson, Praxis, Mot Strömmen, Arbetarmakt, Frihetlig Socia- listisk Tidskrift som exempel på anarkistiskt inriktade grupper och tidskrifter i  
  
 1968-väns- 
  terns kölvatten. Mullen, Perez: Anarkisterna och 1968, i  
 Yelah oktober 1998 
 . http://www.yelah.net/yelah/19981020/1968_1. 
  
 784 
  
 Se rapporten  
 Aktuella organisationer m.m.1969. Kort orientering.  
 RPS/Säk byrå A, januari 1969. HSC 64/69. SÄPO. Se även Mitchell s.k. orm i  
 PM ang föreståndarmötet i Åtvida- berg  
 22-24 
  april 1969 
 . HSC nr 578/1968. SÄPO. 
  
 785 
  
 PM 12/10 1976. Akt 250:09/3 löpnr 3. SÄPO. 
  
 310 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 6.4 
  
 1970-talet 
  
  - HT 16, Husockupationer och Kröcherligan 
 När den hemliga tjänsteföreskriften HT 16 trädde i kraft den 1 ja- nuari 1971 fanns i förteckningen över organisationer som säker- hetspolisen skulle ägna särskild uppmärksamhet fyra anarkistiska organisationer upptagna. Möjligen hade vid något tillfälle en femte anarkistisk organisation varit uppe till diskussion. I tjänsteföre- skriften finns nämligen en rad som inleds med siffran 5 men där organisationsnamnet skulle ha stått är det blankt. 
 786  
 Om det är en ren felskrift eller om säkerhetspolisen vid något tillfälle laborerat med en femte organisation som i ett sent skede strukits är svårt att säga. 
 I det äldsta utkast till organisationsförteckning som påträffats finns bara två anarkistiska organisationer upptagna:  
 Förbundet för lika lön  
 och  
 Svenska anarkistförbundet 
 . Förbundet för lika lön var en organisation uppbyggd av och kanske bestående av blott en enda person, nämligen Davis. Mcguire hade sedan slutet av  
 1940-talet 
  varit känd av säkerhetspolisen som fredsagitator och le- dande kraft inom den svenska Världsmedborgarrörelsen. 
 787  
 Edwards son hade tidigare varit medlem av Anarkistiska Propagandaförbun- det men propagerade i början av  
 1970-talet 
  mest för sin idé om lika lön. 
 788  
 Förutom lika lön fanns på programmet idéer om att infiltre- ra försvarsmakten och bilda celler på arbetsplatserna. 
 789  
 Om Svens- ka anarkistförbundet är ingenting känt och det är osäkert om det över huvud taget existerat någon organisation med detta namn. 
 790  
 Någon gång under december månad 1970 tillfördes listan ytterliga- re två anarkistiska organisationer;  
 Anarkistfederationen i Sverige  
 och 
 Anarkisterna i Stockholm 
 . 
  
 Det har inte gått att finna någon skriftlig motivering till varför fyra anarkistiska organisationer sattes upp på listan över samhällsfi- entliga organisationer. Bakgrunden till detta torde dock framför allt ha varit de oroligheter som ägde rum i Stockholm i oktober och november 1970. Den 15 oktober ockuperade några personer ett av rummen i barnavårdsnämndens allaktivitetshus Gamla Bro. Rummet kallades vanligen Terummet och var enligt en av de in- 
  
 786 
  
 Ibid. Bilaga 1. 
  
 787 
  
 Hjort, Thompson:  
  
 Den farliga fredsrörelsen 
 , s.  
 88-121. 
  
 788 
  
 Mcguire, Murphy:  
  
 Världen mitt fosterland.  
 Thomas förlag, Stockholm 1991. 
  
 789 
  
 Kommitténs program presenteras utförligt av Davis i boken  
  
 Lika lön. Tjänar du mindre än 47.000 är du utsugen!  
 Thomas, Stockholm 1969. 
  
 790 
  
 Motkraft Nyhetsbrev # 36 (a  
  
 multi-lingual 
  Mcpherson, for, and about anarchists) daterat 15/1 1999. http://www.ainfos.ca/99/jan/ainfos00134.html. 
 311 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 blandade det enda rum där man kunde känna sig något sånär i fred och röka sitt brass tillsammans. En kvinnlig anställd hade fått sparken efter att på arbetstid ha rökt brass med några av besö- karna och det framfördes nu krav på att hon skulle återanställas. I en senare redogörelse förklarades ockupationen vara en följd av ett missnöje med aktiviteterna och den auktoritära stämningen. Bar- navårdsnämndens representant på Gamla Bro kallade efter några timmar på polis som bar ut ockupanterna. Två dagar senare, den 17 oktober, höll anarkisterna stormöte i sin lokal på Swedenborgs- gatan 14 och beslutade sig för att på allvar försöka ockupera hela Gamla Bro. Efter att ha distribuerat flygblad bl.a. på ungdomsgår- dar begav man sig dit och barrikaderade ingångarna för att hindra polisen att ta sig in. Ytterligare några dagar senare försökte anarkis- terna avpolitisera aktionen genom att ta ner sina fanor. Det var nu inte längre anarkisterna som ockuperat Gamla Bro utan folket. 
 För att sköta de dagliga rutinerna i huset hade man organiserat olika grupper med ansvar för de vardagliga sysslorna. Nu serverades råris, linser, ogrästé och annan riktig mat i stället för det giftiga kemiska potatismoset och de konstgjorda korvar som vanligtvis tillhandahölls i lokalen. En allmän bakgrund till ockupationen var rivningarna och saneringarna av bostadshus i Stockholms innerstad, eller rivningsraseriet som det också uttrycktes. I ett flygblad ut- delat under ockupationens slutskede gav ockupanterna sin syn på läget samt redogjorde för sina krav: 
 Vi kräver: 
 Fler hus åt folket i city. Bostäder till alla. Kvarterslokaler till folket. 
 Slut på exploateringen, utsugningen, förgiftningen av människor och natur. 
 Alternativ till dagens kapitalistiska, passiva och lik- nöjda samhälle. 
 Det är: Ett helt nytt samhälle. Vi måste börja med oss själva. All makt åt folket. 
 791 
  
 Mot slutet av oktober hade ockupanterna av olika skäl kommit fram till att ockupationen borde avbrytas. Det ockuperade huset städades och den 28 oktober hölls fest varvid gruppen  
 Träd, Gräs 
  
 791  
  
 Citerat efter  
 Umeå fria press nr 3 1971. 
 312 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 och Jenkins  
 spelade. Gamla Bro överlämnades därefter till folket vars närvarande representanter beslöt att med omedelbar verkan återuppta ockupationen varför nya barrikader upprättades. Två da- gar senare var det hela över och polisen stormade in klockan 4 på morgonen och avhyste kvarvarande ockupanter. 
 792  
 Allaktivitets- huset Gamla Bro var nu stängt. 
 Stängningen av Gamla Bro var troligen en starkt bidragande or- sak till att en demonstration hölls den 4 november i Stockholm. Ett par hundra ungdomar tågade runt och skanderade slagord som all makt åt folket och ner med polisen. Enligt den övervaknings- PM som säkerhetspolisen upprättade uppförde sig demonstranter- na som en vild pöbelhop som skränande drog fram genom gator- na i city. 
 793  
 Under den nästkommande veckan var anarkisternas lokal på Swedenborgsgatan föremål för daglig övervakning från sä- kerhetspolisens sida. Den 13 november 1970 stängdes dock lokalen av fastighetskontoret med motiveringen att huset var brandfarligt. Även den 7 och den 14 november liksom den 8 december genom- fördes demonstrationer med anarkistiska inslag. 
 794 
  
 Anarkisterna hade nu blivit något som säkerhetspolisen ansåg sig vara tvungna att ägna viss uppmärksamhet. Några högre tankar om anarkisterna hade dock inte säkerhetspolisen som i en PM för- klarade att många av dem som setts besöka anarkisternas lokaler varit rent asociala individer från vilka de var svårt att särskilja de ideologiska anarkisterna. Något mer allvarligt hot synes emellertid inte anarkisterna ha bedömts utgöra. I en PM rörande händelserna i oktober och november 1970 summerades säkerhetspolisens intryck på följande vis: 
 För närvarande synes icke anarkisterna ha något ge- hör för sina idéer i Sverige. Möjligen kan de samla nå- got hundratal människor av olika schatteringar för tillfälliga aktioner. 
 795 
  
 792 
  
 Uppgifterna rörande händelserna i oktober och november kommer från en redogörelse för händelseförloppet daterad 19/11 1970, anonym men dock skriven av någon inom den an- arkistiska rörelsen. Handlingen kom säkerhetspolisen tillhanda i samband med en i Umeå fö- retagen husrannsakan rörande narkotikabrott. Ytterligare uppgifter finns i en artikel skriven av trumslagaren i Träd, Olson och Jenkins, Wallace, införd i  
  
 Umeå fria press nr 3 1971.  
 Tidskriften i fråga skickade säkerhetspolisen i Umeå till Stockholm i november 1971. Akt 250:09/3 löpnr 2. SÄPO. 
  
 793 
  
 Angående anarkistisk aktivitet i Stockholm under november månad 1970.  
  
 PM 19/11 1970. Akt 250:09/3 löpnr 1. SÄPO. 
  
 794 
  
 Se handlingar i akt 250:09/3 löpnr 1. SÄPO. 
  
 795 
  
 Angående anarkistisk aktivitet i Stockholm under november månad 1970.  
  
 PM 19/11 1970. Akt 250:09/3 löpnr 1. SÄPO. 
  
 313 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Trots detta väl underbyggda konstaterande placerades alltså fyra anarkistiska organisationer på den organisationsförteckning som utgjorde bilaga 1 till HT 16. I den första kvartalsrapport från säker- hetspolisen som noterade anarkistiska gruppers existens räknades ett antal sådana organisationer upp varefter följande kommentar fogades: 
 Den anarkistiska aktiviteten i landet förefaller vara av liten omfattning. 
 796 
  
 Det är värt att observera att två av de fyra anarkistiska organisatio- nerna som upptagits i bilaga 1 till HT 16, Förbundet för lika lön och Svenska anarkistförbundet, inte omnämndes i kvartalsrappor- ten från april 1971. Det kan på goda grunder antas att dessa två or- ganisationer knappt existerade eller i alla fall inte bedrev någon verksamhet. Sannolikt var så även fallet i december 1970 när HT 16 antogs av RPS. I den andra kvartalsrapporten från 1971 hävdades att den anarkistiska aktiviteten förefaller ha ökat något under pe- rioden. Som tecken på detta anfördes att ordet Anarki hade spraymålats på många hus i Stockholm samt att anarkister på flera håll i landet deltagit i Röd  
 Front-demonstrationer 
  på 1 maj. Det konstaterades också att deltagandet inte hade uppskattats i Stock- holm där arrangörerna avvisade anarkisterna och deras svarta fa- nor. 
 797 
  
 Vid denna tid fanns det på flera orter i Sverige mindre grupper av anarkister. I Umeå bedrevs verksamhet under beteckningen 
 Ungsocialister i Umeå  
 med  
 Umeå fria press  
 som organ. Umeå fria press drev kraftigt med alla övriga politiska grupper och kanske i synnerhet KFML och KFML(r). Därtill förekom utopiskt färgade redogörelser för de politiska målen och recept på örtteer. Dessut- om fanns, för de mer handlingsinriktade, under rubriken en kun- skap, nödvändig att besitta instruktioner för tillverkning av molo- tovcocktails samt hur man hanterar polishästar och  
  
 -hundar 
  
  med hjälp av ammoniak, nålar och spelkulor. 
  
 798  
  
 I Stockholm bildades i oktober 1971  
 Anarkistiska Federationen i Stockholm  
 (AFIS) genom att företrädare för  
  
 VIPS-gruppen 
 och andra mindre anarkistgrupper 
  
 796 
  
 Redogörelse för extremistisk verksamhet.  
 Kvartalsöversikt 1/71. Valentine  
 5:721d/1-28 
  löpnr 10. SÄPO. 
  
 797 
  
 Redogörelse för extremistisk verksamhet.  
 Kvartalsöversikt 2/71. Valentine  
 5:721d/1-28 
  löpnr 10. SÄPO. 
  
 798 
  
 Umeå Fria Press nr 4/1971 
  
 . 
  
 314 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 gick samman. I en broschyr med titeln  
 15 frågor och 15 svar  
 presen- terade sig AFIS på följande sätt: 
 Anarkisterna är emot den parlamentariska demokra- tin. Riksdagen är inte till för arbetarklassen utan för de ekonomiska profitörerna. Skulle man ställa upp som parti för att komma med i riksdagen skulle man gräva sin egen grav. Allt skulle deformeras av röstfi- kande, kompromisser och smussel. Vi propagerar i stället för bildandet av en federalistisk organisation bestående av grupper, självständiga i sina egna angelä- genheter, där människorna själva tar tillvara på sina intressen och inte litar till ombud, utan på icke- auktoritära,  
 icke-reformistiska 
  basintresse- föreningar. 
 799 
  
 Även i Göteborg, Lund, Växjö och Malmö m.fl. orter fanns anar- kistiska organisationer. Det fanns dock inget behov eller intresse inom säkerhetspolisen att låta registrera alla dessa organisationer. I en PM daterad den 2 augusti 1971 konstaterade Reyes att de anarkistiska organisationerna ofta var tillfälliga varför det inte var nödvändigt att registrera namnen på dem i centralregistret. I stället hade uppgifterna antecknats i ett arbetsregister och registrering skulle begäras om behov uppstod. 
 800  
 I kvartalsrapporterna skvallrar formuleringar som uppgifter om nämnvärd anarkistisk verksamhet föreligger ej och aktiviteten bland dessa organisationer förefaller vara ringa om hur säkerhetspolisen uppfattade läget. 
 801 
  
 Under de följande åren ägnades anarkisterna följaktligen enbart sporadisk uppmärksamhet från säkerhetspolisens sida. Bl.a. överva- kades demonstrationer riktade mot den brittiska Nord- irlandpolitiken där anarkisterna samsades med trotskisterna i RMF. Det uppmärksammades också att några av dem som greps vid oc- kupationen av den brittiska turistbyrån i Stockholm 1971 var anar- kister. Söndagen den 4 juni 1972 demonstrerade Anarkistiska Fede- rationen i Stockholm mot den i Stockholm pågående miljövårds- konferensen i FN:s regi. Ett demonstrationståg om 200 personer stoppades av polisen vid Norrbro. 
  
 799 
  
 Scott personakt löpnr A 1. SÄPO. 
  
 800 
  
 PM 2/8 1971. Akt 250:09/3 löpnr 2. SÄPO. 
  
 801 
  
 Redogörelse för extremistisk verksamhet.  
  
 Kvartalsöversikt 3/71 och 1/72. Valentine  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 11. SÄPO. 
  
 315 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Uppgifter om svenska anarkister kunde säkerhetspolisen också erhålla från samarbetande utländska tjänster. Sålunda erhölls från Storbritannien regelbundet uppgifter om svenska medborgare som prenumererade på brittisk anarkistpress. I Jönköping verkade en förtrolig meddelare som till säkerhetspolisen där överlämnade fo- tostatkopior av handlingar från  
 Naturalisterna  Anarkisterna  Nihilisternas förening  
 på orten. Samtliga i föreningens ledning stu- derade vid Alvarez i Jönköping men blev av allt att döma inte registrerade i centralregistret. 
 802 
  
 Säkerhetspolisens inhämtning av uppgifter om anarkisterna var i början av  
 1970-talet 
  mycket slumpmässig men i den mån informa- tioner inkom kunde dessa sparas i den samlingsakt över anarkistisk verksamhet som upprättats. 
 Ett exempel på detta är att den 28 oktober 1972 inlämnades till kriminalavdelningen i Stockholm en anteckningsbok som samma dag glömts kvar i en taxi. Efter genomgång befanns antecknings- boken var full av adresser till anarkistiska kontakter varför hela bo- Rodriguez kopierades. Drygt två månader senare hämtades boken på hit- tegodsmagasinet av dess ägare, en kvinnlig anarkist. Av särskilt in- tresse var att bland de många adresserna till anarkistiska organisa- tioner runt om i Europa fanns en adress till det anarkistiska kollek- tivet Hydra i Basel i Schweiz. Visserligen stämde inte adressen men uppgiften uppfattades dock som intressant i samband med att en grupp med samma namn med adress i Zürich 1972 hade smugglat vapen till Röda Arméfraktionen i Västtyskland. Hydra ansågs av säkerhetspolisen kunna jämföras med  
 Baader-Meinhofgruppen 
  och sades finansiera sin verksamhet med bankrån. Efter drygt två års handläggning beslutades om registrering av dagbokens ägare. Hän- visning gjordes då till Hydras verksamhet och koppling till Baader- Meinhof och den mycket uttalade kriminella inriktning som före- ligger. Det ansågs också vara bättre att kvinnan registrerades i RPS/säk:s register än i allmänt polisregister eftersom information kunde tänkas inflyta genom särskilda källor. 
 803 
  
 Förutom den samlingsakt över anarkism som fortfarande finns bevarad i SÄPO:s arkiv fanns det  
 JWK-upplägg 
  för de fyra organi- sationer som fanns med på den organisationsförteckning som bila- des HT 16. Samtliga dessa har dock gallrats och det är svårt att säga om de innehöll några handlingar. Den 27 april 1973 utfärdade re- geringen nya tilläggsföreskrifter till personalkontrollkungörelsen. De anarkistiska organisationerna ströks nu för gott från listan över 
  
 802 
  
 PM 29/4 1971. Akt 250:09/3. Löpnr 1. SÄPO. 
  
 803 
  
 PM 1/3 1973 (samt anteckningar på denna PM). Akt 250:09/3 löpnr 3. SÄPO. 
  
 316 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 organisationer som säkerhetspolisen skulle ägna särskild upp- märksamhet. Det var inte bara anarkisterna som sopades bort utan en allmän rensning av en- och tvåmanspartierna gjordes. Från sä- kerhetspolisens sida var man dock inte villig att helt exkludera an- arkisterna från listan över politiska grupper som borde övervakas. Problemet vara bara hur detta skulle kunna formuleras i en tjänste- föreskrift. Hur frågan hanterats i diskussionerna mellan säkerhets- polisen och regeringen behandlades av Wilson vid en intern konferens den  
 4-6 
  december 1973. I sitt anförande tog Pitts upp problemet med anarkisternas obenägenhet att organisera sig i fasta och bestående organisationer: 
 En anarkistisk organisation är i sig själv en motsägel- se. I anarkin ligger ju just att man inte ska vara orga- niserad. Vi hade den uppfattningen att vi skulle ha med de tillfälliga anarkistiska grupperna men vi sa att vi inte kunde precisera de här grupperna, vi vet ju att de byter skepnad och namn men vi ville ha någon sorts hake på det hela. Men detta tillbakavisades i dis- kussionerna. Från regeringen sa man, att ska vi ha an- svaret för detta måste ni precisera er, så att vi får en full kontroll över situationen. Vi försökte argumente- ra för en mera lös formulering utan resultat. 
 804 
  
 Pitts framhöll vidare att han var fullt på det klara med att det fanns enskilda anarkister som var farliga. Dessa fick dock behandlas separat och inte som medlemmar i någon särskild organisation. 
 805 
  
 6.4.1 
  
 Bland kulturradikaler och terrorister 
  
 Säkerhetspolisens rapportering rörande anarkister var alltså begrän- sad i början av  
 1970-talet. 
  Åren  
 1974-75 
  var den i det närmaste obe- fintlig. Associationer till anarkism kunde dock göras då säkerhets- polisen intresserade sig för radikal kulturverksamhet av olika slag. Sektionen i Norrköping översände till Stockholm den 22 november 1974 ett exemplar av den mycket enkelt stencilerade kulturtidskrif- ten  
 Blevins 
 . Tidskriften hade framställts utan kostnad på 
  
 804 
  
 Avdelningschef Hans Holmérs anförande angående tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens an- gående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den  
  
 4-6 
  december 1973 i Stockholm.  
 Valentine 5:720/6 löpnr 5. SÄPO. 
  
 805 
  
 Ibid. 
  
 317 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Ungdomsrådets i Linköping expedition och överlämnats till säker- hetspolisen av en person verksam inom ungdomsverksamheten. 
 Tidskriften var enligt sin egen programförklaring en fri, obero- ende, avantgardistisk, poetisk tidskrift vilket även efter en genom- bläddring framstår som en träffande karakteristik. Tidskriften var försedd med undertiteln  
 Kulturgerillan  
 vilket säkerhetspolisen i Norrköping fann värt att notera. Med skrivelsen till Stockholm bi- fogade sektionen också en kopia av en artikel i Norrköpings Tid- ningar där programchefen för  
 TV-programmet 
 Kulturmagasinet  
 be- rättade att man i nästa program skulle ta upp det som kallas för Kulturgerillan. 
 En person som särskilt uppmärksammades i sammanhanget var Bell som förekom i Guru Papers. Något senare, i januari 1975, uppmärksammade säkerhetspolisen att Aftonbladet och Da- gens Nyheter hade skrivit om den anarkistiske poeten Gibson Öijer som mottagit ett stipendium på 4 000 kronor från Bonniers. Öijer hade därefter ställt sig på  
 T-centralen 
  och delat ut pengarna till folket eftersom han menade att Bonniers stulit stipendie- pengarna vilka han nu skulle lämna tillbaka. 
 806  
 Säkerhetspolisens in- tresse för Blevins och Gibson Öijer kan här få utgöra ett ex- empel på att säkerhetspolisen ibland hade svårt att lämna det kul- turradikala Sverige därhän för att helt koncentrera sig på att bemöta den säkerhetshotande verksamheten. 
 Under  
 1970-talet 
  bedömdes den internationella terrorismen vara ett mycket allvarligt hot mot den svenska säkerheten. Italien, Väst- tyskland, Japan och Spanien drabbades hårt och Sverige fick sin be- skärda del t.ex. i samband med ockupationen och sprängningen av den västtyska ambassaden i Stockholm. För säkerhetspolisen kunde terrorismen ses som en del av en långsiktig plan och placeras in i den traditionella hotbilden med sovjetisk subversion som drivande kraft. I kvartalsrapporten för det fjärde kvartalet 1976 kommente- rades den internationella terrorismen på följande sätt: 
 Denna långsiktiga målsättning skall ingå som ett led i den kommunistiska världsrevolutionen. Bakom denna strategi skall ligga den sovjetiska underrättelseorgani- sationen KGB, som för att icke avslöja sina intentio- ner tar hjälp av framför allt de östtyska, tjecko- 
  
 806  
 Se handlingar i akt 250:09/3 löpnr 3. SÄPO. 
 318 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 slovakiska, kubanska och nordkoreanska under- rättelsetjänsterna. 
 807 
  
 Framför allt var det KFML(r) och Förbundet kommunist som i Sverige ansågs ställa sig bakom terrorism. Även beträffande anar- kisterna gjordes dock vissa kopplingar till den internationella terro- rismen. I en PM daterad den 10 december 1976 förklarades att an- arkisterna hade plockats bort från den hemliga organisations- förteckningen på felaktiga grunder. 
 Vid upprättandet av ny tjänsteföreskrift togs anar- kisterna ej med under den motiveringen, att anarkis- ter är en så löslig samling utan program och organise- ring och ej med mål utskrivet att omvandla det bestå- ende samhället med våld. Detta är med all sannolikhet en feltolkning av vägen till anarkism. Anarkisterna  
 är  
 organiserade och deras böjelse för terrorhandlingar kan historien bekräfta. 
 808 
  
 Visserligen kunde anarkismen i sina ädlare former ses som en trotsig revolt mot auktoritära tendenser och förtryck av den in- dividuella friheten. I praktiken kom den dock till uttryck i form av politiska attentat och demonstrationer som genomgående inneburit meningslös skadegörelse samt i många fall till utsläckande av människoliv. De svenska anarkisterna hade dock inte visat till- närmelsevis liknande våldsmentalitet som de tyska anarkisterna men beröringspunkter kunde iakttas.  
 PM-författaren 
  pekade här på Smith krigsförklaring mot det rådande samhället och de svenska anarkisternas i vissa fall likartade ställningstaganden. Pro- memorian avslutades med kommentaren att om säkerhetspolisen i fortsättningen skulle ägna de svenska anarkisterna särskild upp- märksamhet borde dessa uppföras under en samlingsrubrik och inte under separata organisationsnamn. 
 809 
  
 Kopplingarna till den västtyska terrorismen bestod emellertid inte enbart av en viss ideologisk affinitet. I april 1977 ingrep den svenska polisen mot en grupp under ledning av Jenkins som under en längre period planerat och agerat i syfte att kidnappa det tidigare statsrådet  
 Rodriguez 
  Adams. I samband med utred- 
  
 807 
  
 Sammanfattande redogörelse för det aktuella säkerhetsläget.  
  
 Fjärde kvartalet 1976. Valentine  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 15. SÄPO. 
  
 808 
  
 PM 12/10 1976. Akt 250:09/3 löpnr 3. SÄPO. 
  
 809 
  
 Ibid. 
  
 319 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 ningen visade det sig att flertalet av de inblandade svenskarna till- hörde de anarkistiska kretsarna. En kvinna som ansågs tillhöra den inre kretsen kring Austin dömdes sedermera i Svea Hovrätt till tre års fängelse. Bland brotten ingick försök till allmänfarlig öde- läggelse (ett misslyckat försök att med en bilbomb spränga Spain Tours i Stockholm 1975) samt tillgrepp mot ett bankbud från en Minilivsbutik. En annan svensk anarkist dömdes till villkorlig dom för häleri av sprängkapslar och pengar. Ytterligare andra dömdes för två sprängattentat mot McDonalds på Sveavägen i Stockholm sommaren 1975. 
  
 6.4.2 
  
 Övervakningen av Föreningen för ett Frihetligt forum m.m. 
  
 Hösten 1977 begick tre kända västtyska terrorister, Glenn, Boone och  
 MitchellBradford, självmord i Stamm- heimfängelset. Som en form av sympatiyttring med de avlidna ter- roristerna hölls den 22 oktober 1977 en demonstration i Stock- holm. Slagordet för demonstrationen var Tysk höst - svensk vin- ter? vilket av säkerhetspolisen tolkades som ett förtäckt hot mot det svenska samhället. 
 810  
 Demonstrationen fotograferades nog- grant av säkerhetspolisen som bland de fåtaliga deltagarna kunde identifiera flera kända anarkister. Det kan noteras att flera av de- monstranterna var maskerade med hjälp av halsdukar, solglasögon och kapuschonger. Från en källa som också lämnat information om Kröcherligan kom uppgifter om att i Stockholm var under bildande en grupp,  
 Aktionsgruppen Västtyskland 
 , för solidaritet med dömda medlemmar i Röda Arméfraktionen. Bland de medlemmar som sä- kerhetspolisen ansåg sig ha identifierat fanns flera som deltagit i demonstrationen den 22 oktober 1977 eller förekommit i terrorist- utredningen. 
 I samband med säkerhetspolisens kartläggning av denna grupp upptäcktes att de använde en källarlokal på Södermalm i Stockholm som disponerades av den anarkistiska organisationen  
 Föreningen för ett Frihetligt Forum 
 . Föreningen hade lokaler med adress Renstier- nas gata 51 och kom att övervakas dagligen i januari och februari 1978 från en observationslägenhet belägen på Ringvägen 61. Det faktum att Frihetligt Forums lokaler var belägna endast ett hundra- tal meter från den lokal på Katarina Bangata som Kröcherligan dis- 
  
 810  
 PM 20/4 1978. P 8318 löpnr C C1. SÄPO. 
 320 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 ponerade intresserade också säkerhetspolisen. 
 811  
 Dessutom notera- des att kontraktet för lokalen hade tecknats redan den 9 mars 1977, dvs. ungefär tre veckor innan Austin och de andra greps. Efter- som kontraktet var underskrivet av en bror till en av dem som dömdes i terroristmålet misstänktes att lokalen ursprungligen Kim för något ändamål i samband med den planerade kidnappningen av  
 Rodriguez 
  Adams. 
 812  
 Säkerhetspolisens hotbild bestod i att Frihet- ligt Forum kunde fungera som rekryteringsbas för Aktionsgruppen Västtyskland som i sin tur befarades kunna utveckla en verksamhet liknande den som uppdagats i terroristutredningen. 
 Övervakningen var av vanligt slag varvid in- och utpassering kartlades. Vid ett av övervakningstillfällena kunde säkerhetspolisen konstatera att en nyckelknippa med sex nycklar hade placerats på handtaget till föreningslokalen,. Efter moget övervägande lånade säkerhetspolisen med sanktion från rotelchefen nyckelknippan i 45 minuter för kopiering. Originalnycklarna återställdes genom att man efter verkställd kopiering lät tappa dem i snön vid entrédörren. Senare på kvällen provades nycklarna dock med negativt resultat. 
 813  
 Några dagar senare hittades nyckelknippan i snön av en person, sannolikt identisk med den för vars räkning nycklarna hängts på handtaget. 
 814  
 Övervakningen av Frihetligt Forum förblev resultat- lös och bedrevs under resterande del av 1978 på sparlåga. 
 Spaning från observationslokal var dock inte den enda metod som användes mot Frihetligt Forum. Från augusti 1978 till och med februari 1979 avlyssnades även föreningens telefon. Tillståndet för avlyssning var knutet till den förundersökning som bedrevs mot B som var misstänkt för förberedelse till sabotage. Misstan- Rodriguez får sägas ha varit baserad på tämligen vaga och osäkra uppgif- ter. I den PM som utgjorde tingsrättens första beslutsunderlag konstaterades att en källa uppgivit att B tillhörde Aktionsgrup- pen Västtyskland om vars verksamhet säkerhetspolisen dock inte hade många uppgifter. Enligt uppgift skulle B också ha varit en av initiativtagarna till demonstrationen den 22 oktober 1977. Vida- re skulle man enligt en helt tillförlitlig källa övat talkörer hemma hos B. I samband med demonstrationen greps B efter att ha klottrat slagord. Han förhördes också som misstänkt för att ha an- lagt en mindre brand i anslutning till demonstrationen. Det enda polisen kunde belägga var dock att han vid flera tillfällen sprayat 
  
 811 
  
 Övervaknings-PM 
  
  i akt 250:09/3 löpnr 4. SÄPO. 
  
 812 
  
 PM 20/4 1978. P 8318 löpnr C C1. SÄPO. 
  
 813 
  
 PM 15/2 1978. Akt 250:09/3 löpnr 4. SÄPO. 
  
 814 
  
 PM 19/2 1978. Akt 250:09/3 löpnr 4. SÄPO. 
  
 321 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 texten Tysk höst på husfasader i Stockholms innerstad. Enligt säkerhetspolisens PM var detta belägg för att B också kunde be- tecknas som ledande i demonstrationen den 22 oktober. Med stöd av detta i viss mån bräckliga resonemang menade säkerhetspo- lisen vidare att det kunde 
 skäligen antagas att han har en framträdande ställ- ning också inom Frihetligt Forum eftersom det stora flertalet av demonstrationsdeltagarna den 22 oktober 1977 har kunnat knytas till denna organisation. 
 815 
  
 På grundval av detta motiverades att inte bara B:s hemtelefon utan också dennes flickväns telefon liksom telefonen i Frihetligt Forums lokaler avlyssnades. Överskottsinformationen från avlyss- ningen av Frihetligt Forum sparades av säkerhetspolisen i en akt som fick täcknamnet Robinson. Ingenting framkom dock som gav re- ellt stöd åt misstankarna och förundersökningen mot B lades ned 1979. 
 Det kan konstateras att efter det att Kröchergänget avslöjats var det lätt för säkerhetspolisen att få tillstånd att avlyssna personer som på något sätt uttryckt sympati för Röda Arméfraktionen eller liknande grupper. Följaktligen var det inte bara Frihetligt Forum som var föremål för telefonavlyssning i slutet av  
 1970-talet. 
  Flera andra personer i det anarkistiska nätverket kom också att bli före- mål för telefon- och (i mindre utsträckning) postkontroll. 
 Under 1979 bedrevs förundersökning med telefonkontroll av anarkister tillhörande gruppen  
 Anarkokommunistisk Organisation 
  
 (AKO) i Stockholm. Misstankarna gällde sabotage men avgörande var framför allt de kontakter som noterats med vad säkerhetspoli- sen bedömde vara italienska och västtyska terrorister. Även den lil- la tidningen Ford redaktion avlyssnades. Bakgrunden var dels re- daktionsmedlemmarnas utländska kontakter, dels tidningens ställ- ningstagande för de i Västtyskland fängslade terroristerna: 
 Man har med all önskvärd tydlighet kunnat märka an- arkistens djupa intresse och sympatiyttringar för i Västtyskland fängslade terrorister. Västtyska terror- grupper såsom RAF (Rote Armee Fraktion) och 2:a Junirörelsen har beskrivits på ett mycket initierat sätt. Under det senaste året har Roman även övergått till att 
  
 815  
 PM 21/7 1978. P 8334 löpnr C 1. SÄPO. 
 322 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 med sympati presentera de italienska terrororganisa- tionerna och då i första hand Flores. 
 816 
  
 Även  
 Riksförbundet för kriminalvårdens humanisering  
 (KRUM) av- lyssnades periodvis i slutet av  
  
 1970-talet. 
  
  Bakgrunden var bl.a. miss- tankar mot en person som ansågs vara teoretikern bakom Aktions- grupp Västtyskland. Inte i något fall ledde dock avlyssningen av Roman, Taylor och olika anarkisters hemtelefoner till att bedrivna förundersökningar fördes till åtal. 
  
 6.4.3 
  
 Förbundet Arbetarmakt (FAM) 
  
 En med syndikalismen och den frihetliga socialismen besläktad ideologisk riktning är rådssocialismen. I augusti 1973 samlades re- presentanter för olika rådssocialistiska arbetsgrupper till en konfe- rens i Göteborg. De församlade beslöt bilda  
 Förbundet Arbetarmakt  
 som nu också höll sin första kongress. Som organ fungerade tid- ningen  
 Arbetarmakt  
 samt den mer teoretiskt inriktade tidskriften  
 Rådsmakt 
 . Tidningen Arbetarmakt hade sitt ursprung i  
 Jönköpings Fria Press  
 som 1972 gavs ut av  
 Arbetsgruppen för Rådssocialisterna i Jönköping 
 . I juni 1972 bytte tidningen namn till Arbetarmakt. 
 Förbundet Arbetarmakt var en mycket liten organisation med Jönköping som sitt starkaste fäste. I Jönköping bedrevs verksamhe- ten bland annat inom ramen för ett år 1975 öppnat bokcafé. Någon större övervakning från säkerhetspolisens sida kan man inte tala om. 1976 arrangerade förbundet gemensamt 1 majtåg med KAF och FK i Stockholm. Enligt säkerhetspolisen var dock FAM:s av- delning av tåget den minsta. 
 817  
 Under andra halvåret 1976 telefon- avlyssnades Förbundet Arbetarmakts bokcafé i Göteborg. Bak- grunden till detta var misstankar mot en medlem i anslutning till den stora terroristutredningen. 
 818  
 Ingenting framkom dock som gav stöd åt misstankarna. År 1977 konstaterade säkerhetspolisen i Jön- köping att FAM:s verksamhet är och har varit mycket blygsam och medlemsantalet omkring 20 personer. 
 819  
 I augusti 1978 be- drevs viss spaning mot förbundets sommarläger utanför Eksjö. 
 820 
  
 816 
  
 PM RPS/Säk 10/1 1979. Martinez personakt, löpnr C 1. SÄPO. 
  
 817 
  
 PM 13/8 1976. Valentine 15:4/1 löpnr 12. SÄPO. 
  
 818 
  
 SK 1/1977. SÄPO. 
  
 819 
  
 Ang Förbundet Arbetarmakt (FAM) verksamhet i Jönköpings län 
  
 .  
  
 FJ-SH 
  
 87-77, 
  
  4/4 1977. Valentine 15:4/1 löpnr 12. SÄPO. 
  
 820 
  
 Ang gjorda iakttagelser i samband med Förbundet Arbetarmakts (FAM) sommarläger 
  
 .  
  
 FJ-SH 
  
 194-78, 
  
  9/8 1978. SÄPO. 
  
 323 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Säkerhetspolisen betecknade 1978 FAM som en revolutionär or- ganisation av huvudsakligen teoretisk karaktär, dock mycket li- ten. 
 821 
  
 I maj 1979 upplöstes Förbundet Arbetarmakt som riksorganisa- tion men lokala grupper fanns kvar bl.a. i Jönköping där samarbete förekom med  
 Rådssocialisterna i Jönköping.  
 Som tidningsorgan fungerade  
 Mot strömmen  
 vars utgivning påbörjats redan 1978. FAM tog uttryckligen avstånd från den parlamentariska demokratin, eller som man uttryckte det, vi är svurna fiender till det parlamentaris- ka spektaklet, men ställde trots det upp i kommunalvalet i Jönkö- ping 1979. Förklaringen var att riksskatteverket velat momsbelägga tidningen Arbetarmakt. För att slippa momsen var man tvungen att visa att tidningen var politisk vilket enklast gjordes genom att för- bundet ställde upp i val. Huruvida kandidaterna erhöll några röster är inte känt. I stället för parlamentariskt arbete propagerade FAM för den självständiga kampen på arbetsplatser, bostadsområden och skolor. 
 822 
  
 6.5 
  
 Hotbildsbedömningar  
  
 1978-1985 
  
 Som visats ovan bedömdes de svenska anarkisterna utgöra ett hot i det att de kunde tänkas använda våld för att nå politiska syften. En särskild fara ansågs kopplingar till den internationella terrorismen utgöra, vilket bl.a. hade kommit till uttryck i Kröcherligans verk- samhet. I början av 1978 kunde säkerhetspolisen se tillbaka på ett händelserikt 1977 då anarkister på allvar börjat ta plats i hotbilden. Säkerhetspolisens årsöversikt 1977 (färdigställd i mars 1978) rö- rande extremistisk verksamhet innehöll också ett längre avsnitt om anarkismen i Sverige. Det framhölls här att de senaste årens ter- roristattacker hade lett till att man framför allt i Västtyskland men också i Sverige börjat sätta likhetstecken mellan terrorism och an- arkism. Detta var helt felaktigt menade säkerhetspolisen som po- ängterade att IRA och de palestinska grupperna inte alls var anar- kister. Likaså var det fel att betrakta alla anarkister som våldsverka- re och potentiella terrorister: 
 Sammanfattningsvis kan man säga att en anarkist inte är liktydig med en terrorist. Möjligtvis är risken för 
  
 821 
  
 Kommentarer till ställda frågor 
 . PM 28/7 1978. Akt 5:770 löpnr 7. SÄPO. 
  
 822 
  
 Val utan Arbetarmakt. Insändare från FAM i Jönköpingsposten 8/8 1979. Klipp i akt 15:4/1 löpnr 12. SÄPO. 
  
 324 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 att en anarkist blir terrorist större än för personer med andra politiska åskådningar, då anarkistens möj- ligheter att genomföra sitt samhälle är mindre än and- ras. När han i vanmakt inser detta, genomför han en protest mot det samhälle han bekämpar. Denna risk måste anarkisten dock dela med andra små sekteris- tiska politiska organisationer och riktningar. 
 823 
  
 I årsöversikten framhölls det som mycket troligt att en del av an- arkisterna var kapabla att begå terrorhandlingar och man pekade därvid på Kröcherutredningen. Anarkismen bedömdes också ha fått ett visst uppsving genom terroraktionerna från RAF och andra liknande grupper. I Sverige hänfördes nyrekryteringen av anarkister främst till något som säkerhetspolisen kallade flumvänstern. Flumvänstern beskrevs i säkerhetspolisens årsöversikt på följan- de vis: 
 En annan avart av anarkism är BOHEMERIET som har varit på modet i några sektioner av den anarkistis- ka rörelsen. Naturligtvis också utanför densamma. I stället för att angripa samhället slinker bohemen ut ur det. D v s han lever utan att anpassa sig till samhällets värderingar, men lever vanligtvis i samhället och fram- för allt på samhället. Till denna grupp kan den s.k. flumvänstern hänföras. 
 824 
  
 I årsöversikten antogs flumvänstern i Stockholm bestå av om- kring 4 000 personer. Av dessa kunde man bortse från kanske 2 000 individer med mer eller mindre grava sociala skador. Av de övriga 2 000 antogs hypotetiskt att 2 % hade förutsättningar att kunna utvecklas till operativa terrorister vilket innebar 40 personer. Yt- terligare  
 5-7 
  % antogs ha kapacitet att ingå i servicegrupper till den operativa kärngruppen, dvs.  
 100-140 
  personer. Som jämförelse påtalades att den Japanska Röda Armén aldrig haft fler än 25 per- soner i sin kärngrupp. De hypotetiska 40 personerna i Stockholm måste därmed bedömas utgöra ett ej försumbart hot enligt års- översikten för 1977. 
 Det är mycket svårt att bedöma rimligheten i det resonemang som fördes i avsnittet om anarkisterna. I rapporten hänvisas aldrig till något underlag för beräkningarna av antalet personer inom 
  
 823 
  
 Redogörelse för extremistisk verksamhet . Årsöversikt 1977.  
  
 Akt  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 16. 
  
 824 
  
 Ibid, s. 42. 
  
 325 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 flumvänstern eller andelarna av dessa med sociala skador respek- tive utgörande potentiella terrorister. Siffrorna ger intryck att vara mer av experiment än baserade på empiriska undersökningar vilket naturligtvis inte innebär att de med säkerhet kan sägas vara felakti- ga. Inte heller den sociologiska analysen av bohemeriet och flumvänstern försågs med någon särskild underbyggnad. Klart är dock att säkerhetspolisen ansåg det föreligga ett potentiellt hot från de anarkistiska kretsarna i Stockholm. 
 Frågan om anarkisternas anknytning till internationell terrorism togs också upp i säkerhetspolisens lägesöversikt för det andra kvar- talet 1978. Det framhölls här att i tidigare lägesöversikter hade misstankar framförts att KPML(r) och Förbundet Kommunist upprätthöll kontakter med internationella terrorister. Erfarenheter från Västtyskland och Kröcherärendet hade dock visat att rekryte- ringsbasen för terrorgrupperna ofta utgjordes av lösliga anarkistis- ka nätverk. Avslutningsvis fastslogs att det var för tidigt att dra några slutsatser men däremot nödvändigt att fortsättningsvis ägna problematiken skärpt uppmärksamhet. 
 825  
 I en PM författad i juli 1978 av kriminalkommissarie W rörande aktuella höger- och vänsterextrema grupper framhölls anarkismens revolutionära natur och dess huvudmål, att avskaffa statsmakten. W fortsatte: 
 Våldsbenägenheten skiftar starkt mellan olika anar- kister och anarkistiska grupper. Vissa grupper är mer våldsinriktade än några andra grupper i landet, medan det för andra anarkister är lika långt till våld som för folk i allmänhet. Den sista gruppen kan lämnas åt si- dan, men faran för att de våldsinriktade anarkisterna ska öka och få större mod är mycket stor. I gruppen kring Austin uppgav sig samtliga med ett undantag vara anarkisterDet har konstaterats att militanta anarkistgrupper bildats i bl.a. Stockholm. Sannolikt är många anarkister beväpnade med såväl vapen som sprängmedel. 
 826 
  
 W, som var chef för kontrasubversionsroteln avslutade sin analys med slutsatsen att anarkisterna borde tas in i tjänsteföreskriften HT 19. Detta var också den slutsats som SÄPO:s interna organisa- 
  
 825  
 Sammanfattande redogörelse för det aktuella säkerhetsläget. Andra kvartalet 1978.  
 Valentine  
  
 5:721d/1-28 
  
  löpnr 16. SÄPO. 
  
 826  
  
 Kommentarer till ställda frågor 
 . PM av chefen för kontrasubversionsroteln 28/7 1978. Akt 5:770 löpnr 7. SÄPO. 
 326 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 tionsutredning kom till i början av 1979. 
 827  
 Som nämnts tidigare kom dock detta aldrig att ske, sannolikt med hänsyn till anarkister- nas obenägenhet att organisera sig i fasta och bestående organisa- tioner. 
 828  
 Uppgiften att många anarkister sannolikt skulle vara beväpnade med både vapen och sprängmedel synes dock ha varit överdriven. 
 I en PM skriven i december 1980 citerades uppgifter som in- kommit från en förtrolig och helt tillförlitlig källa. Källan kunde berätta att anarkisterna i Sverige för närvarande inte hade någon fungerande riksorganisation utan bedrev sin verksamhet lokalt och isolerade från varandra. Syndikalisterna inom SAC hade också lyckats fånga upp många anarkister och förvandlat dem till rena syndikalister. De svenska anarkisterna hade också mer eller mind- re vänt sig bort från dem som var inblandade i Kröcherligan och mer eller mindre övertygat sig själva om att nuvarande icke våld- samma väg är den rätta. 
 829 
  
 Uppgifterna, som med all säkerhet inkommit genom telefon- avlyssning av en man som på lösliga grunder misstänktes för förbe- redelse för sabotage 
 830 
 , överensstämde i stort med den be- dömning som säkerhetspolisen gjorde vid denna tid. Kontra- subversionsroteln gladde sig över den preventiva effekt som Krö- cherutredningen haft för anarkisterna i Stockholm samt instämde i värderingen av SAC som anarkistätare. 
 831 
  
 Förutom anarkisterna i Stockholm var det egentligen bara i Örebro det fanns anarkister som var föremål för säkerhetspolisens intresse vid denna tid. Även här bedrevs förundersökningar med te- lefonavlyssning som spaningsmetod. Under några månader 1978 avlyssnades således en telefon i den lokal som SAC och anarkister- na inom  
 Örebro Bokgille  
 delade på Köpmangatan 47. Viss yttre spaning genomfördes också dels mot lokalen på Köpmangatan, dels vid speciella anarkistmöten i staden. Vad säkerhetspolisen i Örebro fruktade var att stadens anarkister kunde utgöra kärnan i en stads- gerilla, som är under uppbyggnad. 
 832  
 Vid ett föreståndarmöte i 
  
 827 
  
 Registernämndens utredning 1998 s. 53. 
  
 828 
  
 Jfr  
 Hemställan om ändring i förordningen  
 (1981-12-03) 
  med vissa bestämmelser om verk- samheten vid Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning.  
 SÄPO till Justitiedepartementet 3/7 1992. Valentine  
  
 701391-0117 
  
  löpnr 2. 
  
 829 
  
 Angående anarkistiska och övriga vänsterextremistisk verksamhet i Sverige 
  
 . Kontra- subversionsroteln 1/12 1980. Akt 250:09/3 löpnr 5. SÄPO. 
  
 830 
  
 Mannen hade några år tidigare dömts i terroristmålet till villkorlig dom för häleri av sprängkapslar. 
  
 831 
  
 Angående anarkistisk och övrig vänsterextremistisk verksamhet i Sverige 
  
 . Kontra- subversionsroteln 1/12 1980. Akt 250:09/3 löpnr 5. SÄPO. 
  
 832 
  
 PM ang misstänkt terrorism 
 . RPS/Säk Örebro 22/3 1978. P 8305 löpnr C 1. SÄPO. Se även andra handlingar i P 8305 och P 8323. 
 327 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Stockholm i maj 1979 poängterade kriminalkommissarie K i Örebro att anarkisterna hade lyckats infiltrera och till slut helt ta över den lokala avdelningen av SAC. 
 K pekade även ut anarkisternas intresse för fångvården och Kumlaanstalten som ett särskilt problem för Örebrosektionen. Detta försökte man motverka genom att intensifiera och fördjupa kontaktverksamheten med olika skikt av populationen vid anstal- ten. 
 833  
 År 1980 genomförde anarkisterna i Örebro två tillstånds- givna demonstrationer mot kärnkraft. Vid dessa tillfällen bar de- monstranterna svarta kåpor för ansiktena med hål för ögonen. Ett år senare, 1981, inkom uppgifter om att Örebroanarkisterna planerade inbrott i militärförråd. Syftet skulle vara att tillgripa va- pen, ammunition och sprängmedel för att kunna utföra sprängat- tentat mot någon offentlig byggnad. Utredningen av detta blev dock resultatlös och den anarkistiska aktiviteten i Örebro bedöm- des 1981 som låg. 
 834 
  
 Större delen av  
 1980-talet 
  kom också anarkisterna att vara en för säkerhetspolisen tämligen ointressant företeelse. Fram till somma- ren 1987 innehöll säkerhetspolisens halvårsrapporter rörande sub- version endast ett omnämnande av anarkistisk verksamhet. Detta i samband med att det  
 Anarkistiska kontaktnätet  
 höll sitt andra landsmöte i Karlshamn i februari 1984. Säkerhetspolisen konstate- rade i sin halvårsrapport enbart att en för oss ej tidigare känd or- ganisation, Sveriges Anarkister hållit möte i Karlshamns Folkets Hus. 
 835  
 Det anarkistiska kontaktnätet hade bildats hösten 1983 vid en konferens på bokcafét  
 Svarta månen  
 i Stockholm. En av de vik- tigare frågorna vid den konstituerande konferensen i Stockholm var frågan om inställningen till våld. En av initiativtagarna till kon- ferensen, Banks, intervjuades efter konferensen i den syn- dikalistiska tidningen  
 Arbetaren 
 : 
 Vi är nog ganska eniga om att hålla en konsekvent ickevåldslinje, både av praktiska och ideologiska skäl. 
 836 
  
 833 
  
 Protokoll från föreståndarmöte för sektions- och rotelchefer i Stockholm på Ulriksdal 1979-  
  
 05-29-31 
 , 
  
  s. 81 
 .  
 Valentine 5:720/6 löpnr 13. SÄPO. 
  
 834 
  
 Se handlingar i Akt 250:09/3 löpnr 5 samt  
  
 Redogörelse för anarkisterna i Örebro  
 daterad 23/10 1980. Valentine  
 5:721d/1-28 
  löpnr 19. SÄPO. 
  
 835 
  
 Subversion. Halvårsrapport gällande tiden 1/10 1983 - 31/3 1984 
  
 . Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 
  
 1. 
  
 SÄPO. 
  
 836 
  
 Arbetaren nr 48/1983 
 . Klipp i akt  
 001301-9146 
  löpnr 1. SÄPO. 
 328 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 År 1985 då kontaktnätet just avslutat ett av allt att döma misslyckat möte i Uppsala skrev två av deltagarna om sina upplevelser i den anarkistiska tidskriften  
 April 
 . Rojas menade att nätets öp- penhet måste diskuteras. Som det fungerade nu var det hur lätt som helst för SÄPO att infiltrera och kartlägga hela den anarkistis- ka rörelsen i och med att alla medlemmar i nätet får adresslistor med varje utskick. Alternativet skulle dock innebära slutenhet och att bara säkra och centralt styrda kontaktvägar kunde användas vil- ket var ännu sämre. Scott pekade dock på att öppenheten kunde innebära en del problem i framtiden. För framtida möten hoppa- des han på ett mer konstruktivt arbete och att vinet skulle ta slut redan första kvällen så att diskussionerna kan bli någorlunda vetti- ga den andra dagen.  
 837  
 En annan aktivist, Graves, for- mulerade sina erfarenheter av mötet i Uppsala på följande sätt: 
 När jag tänker på  
 A-nätet 
  så tycker jag att det borde gå att utveckla till något riktigt bra. Samtidigt undrar jag om inte anarkismen är alltför abstrakt för att kun- na enas kring. I stället borde vi kanske vara aktiva i grupper med mera konkreta mål, typ odlingsgrupper, antikärnkraftgrupper, matfronter, dagiskooperativ osv. Anarkismen är ju så otroligt vid. Alltifrån växt- färgning till djuplodande forskning om det ekono- miska försvaret faller ju inom ramarna. 
 838 
  
 Gustavsson avslutade sin artikel med att framhålla att det var vik- tigt att koppla samman växtfärgning, punkrock, samhällsekonomi, giftfri odling och bokbinderi. 
 Men för att vi ska göra det krävs en helt annan stäm- ning än den som var senast i Uppsala. Det behövs glädje, entusiasm, fantasi, förståelse, positiv tolerans, hopp och struktur och förresten mest av allt: Mod. Leve kärleken och den sociala revolutionen! Leve li- vet! 
 839 
  
 Ickevåldslinjen, den tämligen låga profilen och den inre splittringen var med all säkerhet grunden till att de svenska anarkisterna inte 
  
 837 
  
 April nr 2/1985 
 . Klipp i akt  
 001301-9146 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 838 
  
 Ibid. 
  
 839 
  
 Ibid. 
  
 329 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 bedömdes som nödvändiga att övervaka vid mitten av  
 1980-talet. 
  Detta förhållande skulle snart komma att förändras. 
  
 6.6 
  
 1985-1990 
  
  – Ökad konfrontation 
 Den 15 december 1987 färdigställde säkerhetspolisen halvårs- rapport för perioden 1 april till 30 september. Beträffande de väns- terorganisationer som utgjort rotelns huvudintresse under 1980- talet, KPML(r), SKP och SP konstaterades att verksamheten under perioden hade fortsatt att ligga på en relativt blygsam nivå. Där- emot hade en ny rörelse dragit till sig de vakande ögonen: 
 Konturerna av en ny och militant anarkiströrelse har skymtat fram under den gångna perioden. Ungdomar som tidigare varit aktiva vid husockupationer m.m. har i handling gått till storms mot USA och mot fö- retag med Sydafrikaanknytning. Facit hittills är en at- tack mot amerikanska ambassaden, kravallartade de- monstrationer mot Williams besök, vandali- sering av McDonaldsrestauranger och sabotage mot Shells bensinmackar. I samband med sommarens upp- lopp i Kungsträdgården förekom en tydlig upp- vigling/styrning från vissa individer, och det är klar- lagt att dessa även legat bakom flera av de tidigare händelserna. Rörelsen är genom sin anarkistiska grundkaraktär löst sammanfogad, men det finns en klart organiserad kärna, som bl a har stått i kontakt med den danska  
 BZ-rörelsen. 
 840 
  
 Den organisation som särskilt uppmärksammades var  
 Commando Coca Cola  
 som enligt egen uppgift bildats våren 1987, bl.a. av ung- domar med erfarenhet från husockupationer. Gruppens syn på våld framgår ganska klart i ett anonymt brev som skickats till tidningen Arbetaren. 
 Det enda våld mot människor som förekom var sten- kastning i självförsvar mot polisen och den rätten förbehåller vi oss. I jämförelse med det våld som USA oupphörligen utsätter världens befolkning för så ter 
  
 840  
 Subversion. Halvårsrapport gällande tiden 1/4 - 30/9 1987 
 . Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 3. SÄPO. 
  
 330 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 sig hetskampanjen mot Commando Torres och  
 anti-Nancy-demonstrationen 
  som obegriplig. I stället borde den känslomässiga upprördheten riktas mot USA:s övergrepp på världen. 
 841 
  
 I säkerhetspolisens halvårsrapport framhölls att liknande organisa- tioner eller nätverk fanns i flera städer i Sverige. I Göteborg kallade de sig  
 Husnallar 
 , i Örebro  
 Rävarna  
 och i Lund  
 A Fighting Genera- tion 
 . Som språkrör fungerade undergroundtidningen  
 Total Brand 
 . 
 842 
  
 Commando Coca Colas framfart uppmärksammades också av försvarsmakten och chefen för ÖB Säk U konstaterade i en PM i juni 1987 att våldets omfattning och aktivisternas förslagen- hetöverraskade till och med polisen. Från Säk U:s sida ville man inte dra alltför långtgående slutsatser av det som inträffat men pe- kade ändå på parallellerna med den västtyska terrorismens bak- grund i  
 1960-talets 
  aktivism och våldsamma demonstrationer. I för- längningen kunde detta leda till terroraktioner med konsekvenser även för försvarsmakten vilket framhölls i promemorians avslut- ning: 
 De senaste veckornas antiamerikanska våld och de- monstrationer  
 kan  
 naturligtvis ses som en isolerad fö- reteelse. Antalet händelser och det stora engagemang som de inblandade givit prov på antyder dock att det rör sig om en tendens. På detta pekar också en rad in- cidenter i Norge och Danmark där trenden varit likar- tad; amerikanska bensinstationer har förstörts och våldsamma antiamerikanska demonstrationer har ge- nomförts. Ansenliga grupper av ungdomar har visat sig fullt beredda att ta till våld som ett medel för poli- tisk verksamhet, något som ur flera synvinklar måste betecknas som oroväckande. För försvarsmaktens del kan följande konstateras. De grupper av anarkistisk och vänsterrevolutionär karaktär som drivit aktivite- ten betraktar det svenska försvaret som ett överhe- tens förtryckarinstrument och som en integrerad del av den kapitalistiska västvärldens militärindustriella komplex. Steget från att slå sönder USA:s ambassad, 
  
 841 
  
 Arbetaren nr 27/1987 
 . Akt Commando Coca Cola  
 001304-1546. 
  SÄPO. 
  
 842 
  
 Subversion. Halvårsrapport gällande tiden 1/4 - 30/9 1987  
  
 s.  
  
 21-23.. 
  
  Akt  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 3. SÄPO. 
  
 331 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 en shellmack eller en McDonaldsrestaurang till att angripa svenska förvarsanläggningar är således inte särskilt långt. Om verksamheten fortsätter att trappas upp så vore det snarast en naturlig utveckling. I den mån man kan tala om något framtida inhemskt säker- hetshot av terrorismkaraktär så kommer det att ha sin grogrund i grupper som Commando Coca Cola. Den uppmärksamhet de nu rönt verkar med stor sannolik- het inspirerande, och det kan antas att enstaka indivi- der är beredda att vidga gränserna för aktiviteten, så- väl ifråga om objekt som metoder. 
 Påbud om en fortsättning från gruppens sida saknades heller inte. I reportage i FiB/Aktuellt och Aftonbladet utlovade två maskerade företrädare för gruppen en lång het sommar. I slutet av juli lät man dock meddela att Commandot var upplöst. Vilka som ingick i gruppen lyckades polisen aldrig helt få någon klarhet i. 
 843 
  
 Det är uppenbart att det nu hade skett en tydlig upptrappning av de anarkistiskt orienterade gruppernas våld mot egendom och polis. För att försöka förstå bakgrunden till detta finns det anled- ning att något beröra de husockupationer som genomfördes åren  
 1985-1987. 
  
 6.6.1 
  
 Husockupantrörelsen 
  
 Allt sedan det tidiga  
 1970-talet 
  har husockupationer varit något som förknippats med anarkistisk verksamhet. Ockupationen av all- aktivitetshuset Gamla Bro 1970 har berörts ovan och  
 1977-1978 
  pågick ockupationen av kvarteret Mullvaden i Stockholm. Ockupa- tionen avbröts efter ett knappt år hösten 1978 då polisen stormade kvarteret. Även säkerhetspolisen ägnade Williams visst intresse varvid anarkister som uppehöll sig i anslutning till kvarteret obser- verades och fotograferades. 
 844  
 År 1981 uppstod i Köpenhamn den s.k.  
 BZ-rörelsen 
  som skulle komma att fungera som en inspira- tionskälla för svenska aktivister under hela  
 1980-talet. 
  Det är dock först vid mitten av decenniet som husockupantrörelsen på allvar gör sitt intåg i Sverige. 
 Lördagen den 7 september 1985 beordrades personal ur en av polisens piketgrupper till ett bostadshus på Södermalm i Stock- 
  
 843 
  
 Se handlingar i akt  
  
 001304-1546. 
  SÄPO. 
  
 844 
  
 PM 28/9 1978. Akt 250:09/3 löpnr 3. SÄPO. PM 19/9 1978. Akt P 8229. SÄPO. 
  
 332 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 holm med adress Skaraborgsgatan 8. Anledningen var att ett antal ungdomar under natten ockuperat huset och spikat för dörrar och fönster i bottenvåningen. På husets fasad fanns plakat och bande- roller upphängda; samtliga enligt en polispromemoria märkta med den s.k. anarkistsymbolen. 
 845  
 Huset hade stått tomt i ungefär ett år och skulle inte saneras förrän om ytterligare två år. Rykten om att huset skulle ockuperas hade hörts redan under sommaren och ägaren, AB Stadsholmen, hade då slagit sönder husets toaletter för att försvåra för eventuella ockupanter. Detta hindrade dock inte ett femtiotal ungdomar att ta sig in i huset och i ett flygblad som dela- des ut till förbipasserande krävdes omedelbar tillgång till huset och saneringskontrakt. Ockupanterna förklarade sig också vara missnöjda med den rådande bostadspolitiken. 
 Bostadspolitiken i Stockholm går ut på att deportera folk ut i förorterna och att göra innerstan till ett kon- tors- och konsumtionskomplex. Gamla hus får med- vetet förfalla för att kunna rivas eller göras om till dy- ra bostadsrätterDet finns 100 000 bostadssökande i Stockholm och en fruktansvärd bostadsbrist som främst drabbar oss unga och folk utan feta plånböcker. Vi vill inte ha några vallögner, vi vill ha bostäder. NU! 
 846 
  
 Tidpunkten för ockupationen var väl vald. Drygt två veckor senare skulle val till riksdag, kommunalfullmäktige och landsting hållas och fastighetsborgarrådet Campbell hade ofrivilligt hamnat i en pressad situation. Inför medierna medgav Smith att ockupationen kom mycket olämpligt samtidigt som han uppmanade ockupan- terna att ge upp. Både Smith och AB Stadsholmens vd Weaver son, förklarade dock att det inte var aktuellt att avhysa ockupan- terna med polisens hjälp. I stället inleddes förhandlingar och ocku- panterna krävde rätt att bo kvar tills upprustningen inleddes, insyn i saneringen samt vatten och el. Det är knappast ägnat att förvåna att några löften i den riktningen inte gavs från ansvarigt politiskt håll. Dock lät AB Stadsholmen på ett möte i Medborgarhuset den 28 september meddela att Riksbyggen omedelbart skulle inleda en ombyggnad och sanering av de ockuperade husen. Att renovering- en tidigarelades med två år får naturligtvis betraktas som en fram- 
  
 845 
  
 PM angående husockupation Skaraborgsgatan 8, Sthlm 
  
 . 7/9 1985. Akt  
  
 001303-1471 
  
  löpnr A 
  
 1. 
  
 SÄPO. 
  
 846 
  
 Flygbladet finns i akt  
  
 001303-1471 
  Turner 1. SÄPO. 
 333 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 gång för ockupanterna. Därigenom kunde också ockupationen av- vecklas på ett lugnt sätt och i början av december hade i stort sett samtliga ockupanter lämnat husen. 
 847 
  
 Från borgerligt håll i Stadshuset (folkpartiet och moderaterna) anklagades socialdemokraterna och Campbell för att ha drivit fram ockupationen genom dålig bostadspolitik. 
 848  
 Säkerhetspolisen som genom att fotografera deltagarna i ockupationen och lusläsa pressen försökte kartlägga ockupanterna var dock inne på en annan linje. I en PM upprättad av kriminalinspektör H pekades på kopplingar mellan framför allt VPK och de ockuperande ungdo- marna. H menade också att de krav som ockupanterna framfört låg i linje med vad vissa partier krävt i stadsfullmäktige. H fram- höll vidare att det kanske rent av varit så att dessa partier varit med att planera ockupationen av Skaraborgsgatan. 
 Med utgångspunkt från vad som tidigare är känt och de kontakter och det stöd som lämnats till de opoli- tiska ockupanterna i samband med deras aktion gör man den reflektionen att oppositionspartier i kom- munalfullmäktige utnyttjat ockupationen i sin argu- mentation för att försöka genomföra sitt politiska mål när det gäller bostadspolitiken. Man KAN inte utesluta att oppositionspartierna i kommun- fullmäktige varit med och planerat denna aktion. Den har givit till resultat att ett beslut som fattats av en majoritet i fullmäktige ändrats eller, i varje fall för- ändrats betydligt, till förmån för deras politiska mål- sättning. Huruvida det är fallet med just denna aktion går inte att klart säga men sammantaget finner man att de opolitiska ockupanterna haft goda kontakter med VPK:s ungdomsförbund (KU) och även med le- dande  
 VPK-funktionärer 
  i kommunalfullmäktige. Det förhållandet, att två av de mest framträdande perso- nerna bland ockupanterna är barn till aktiva VPK- funktionärer, gör att man har svårt att kalla dem opolitiska som de gärna själva kallar sig. 
 849 
  
 Varifrån kriminalinspektör H fått uppgiften att ockupanterna kallade sig opolitiska är svårt att säga. I ett flertal av de artiklar 
  
 847 
  
 Se klipp i akt  
  
 001303-1471 
  löpnr T 1. SÄPO. 
  
 848 
  
 SvD och DN 10/9 1985. Klipp i akt  
  
 001303-1471 
  löpnr T 1. SÄPO. 
  
 849 
  
 PM RPS/Säk kontrasubversionsroteln, 23/10 1985. Valentine  
  
 001303-1471 
  Turner 1. SÄPO. 
 334 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 som säkerhetspolisen klippt ur dagspressen framträder snarare bil- den av en grupp ungdomar som mycket tydligt deklarerar ockupa- tionen som en politisk handling, dock utanför de vanliga politiska ramarna. 
 Tanken att företrädare för VPK och i viss mån Stockholmsparti- et skulle ha varit med om att planera ockupationen förefaller lång- sökt och väl konspiratorisk. Tre företrädare för VPK och åtmin- stone en stockholmspartist hade visserligen uttalat sitt stöd för oc- kupationen. Därav följer knappast att de också varit med om att planera aktionen. Det bör dock noteras att säkerhetspolisen up- penbarligen fäste stor vikt vid att ockupationen påverkat beslutsfat- tandet i fullmäktige. Detta anfördes nämligen som registrerings- grund när kriminalinspektör H i februari 1986 begärde att ocku- pationen av Skaraborgsgatan  
 8-12 
  skulle registreras med egen sak- aktsbeteckning. 
 850 
  
 Den fredliga upplösningen av ockupationen av husen på Skara- borgsgatan 1985 står i skarp kontrast till händelseutvecklingen vid ockupationen av Luntmakargatan 61 i Stockholm i juni 1986. Nat- ten till torsdagen den 5 juni tog sig ett trettiotal ungdomar in i ett tomt hus i centrala Stockholm ägt av Familjebostäder. Några av dessa hade varit med vid Skaraborgsgatan men många var sannolikt debutanter i sammanhanget. Redan efter några timmar var polis på plats och möttes enligt polisrapporten utan förvarning av ägg, smällare samt ballonger fyllda med färg och annat. När polisen ef- ter en stund i skydd av en plywoodskiva försökte ta sig in i huset möttes de av stenkastning, rökgranater och ett brinnande däck. Även en startpistol ska ha avfyrats mot polisen. I det läget beslöt polisledningen att använda tårgas och mindre än tre timmar efter det att polisen kommit till platsen var 29 ockupanter omhändertag- na. 
 851  
 25 av dessa dömdes senare av Stockholms tingsrätt för olaga intrång. I Svenska Dagbladet uttalade sig en sympatisör till ocku- panterna på följande sätt om bakgrunden till ockupationen: 
 Vi är desperata. Politikerna har lurat oss. Efter ocku- pationen på Skaraborgsgatan lovade man att det skulle bli billiga smålägenheter. Det blev i stället stora lyxlä- genheter. 
 852 
  
 850 
  
 Se registreringsbegäran i akt  
  
 001303-1471, 
  Turner 1. SÄPO. 
  
 851 
  
 Rapport 5/6 1986. Akt  
  
 001304-1512. 
  SÄPO. 
  
 852 
  
 SvD 6/6 1986 
 . Akt  
 001304-1512. 
  SÄPO. 
 335 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Vid rättegången gav ungdomarna en bild av händelseförloppet som på flera punkter skilde sig från polisens. Bl.a. hävdades att ägg, ste- nar och brinnande bildäck endast kastats på en tom gata efter det att polisen gjort sina avspärrningar. Detta kom emellertid aldrig att prövas av rätten då åtalet endast gällde olaga intrång. Att döma av Dagens Nyheters referat fanns också en tydlig klyfta mellan åklaga- ren och ungdomarna i vad avser synen på vad som kunde anses vara brottsligt eller inte. 
  
 - 
  
 Vad är det för demokrati som inte kan tolerera mot- stånd. Vi har inte gjort olaga intrång. Vi har gjort laga intrång i ett olaga tomt hus, sa Kim 
  
 - 
  
 Vi har inte gjort något brottsligt. Det är brottsligt att låta hus stå tomma, när människor ingenstans har att bo, sa Vargas. 
  
 - 
  
 Det heter i vårt samhälle att alla har rätt till bostad och skolans läroplan vill att ungdomar ska tänka och handla självständigt. Men när vi gör det genom att försöka bo i ett öde hus då blir vi brottslingar. 
  
 853 
  
 Sommaren och hösten 1987 när Commando Torres ytterligare trappat upp konfrontationen skulle säkerhetspolisen återkomma till ockupationen av Luntmakargatan 61 som utgörande ett nytt skede i den unga utomparlamentariska rörelsens utveckling. Den 31 juli 1987 summerade kriminalinspektör N på kontrasubversions- roteln erfarenheterna från ockupationen 1986: 
 Denna ockupation kan ses som en början på en ny våg av ungdomsrörelse som ser de parlamentariska metoderna som helt förkastliga utan vill ha resultat nu och då skyr inga medel för att nå sina syften. Många av de personer som dömdes för denna ockupa- tion har gripits eller omhändertagits vid ett flertal ak- tioner som har förekommit efter husockupationen på Luntmakargatan 61. 
 854 
  
 I en PM skriven några månader senare återkom kriminalinspektör N till Luntmakargatan 61 som en vattendelare i den utomparla- mentariska vänsterns verksamhet. 
  
 853 
  
 DN 16/3 1987 
 . Akt  
 001304-1512. 
  SÄPO. 
  
 854 
  
 PM 31/7 1987 
 . Akt  
 001304-1512. 
  SÄPO. 
 336 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Efter husockupationen på Luntmakargatan där ocku- panterna dömdes till dagsböter så hölls ett möte där några ville ha ett blodigt motstånd med kommenta- rerna: Nu skaffar vi oss riktiga vapen och så skjuter vi dom jävla svinen och nu skaffar vi stenar och krossar hjälmar och sköldar på dom. Mötet avsluta- des med att man enade sig om något slags mellanting. Min personliga uppfattning är att det var ur den yt- terst militanta grupperingen som grogrunden till olika kommandon typ Commando Torres bildades. De tror inte på den demokratiska vägen utan förordar di- rekt aktion. 
 855 
  
 Kriminalinspektör N lämnade i promemorian ingen närmare in- formation om det möte som sades ha hållits efter ockupationen och det är svårt att bedöma uppgifternas trovärdighet. I alla händelser innebar ockupationen av Luntmakargatan 61 och Commando Torres något för säkerhetspolisen nytt och oroväckande. Händelser- na i samband med ockupationen av Luntmakargatan 61 bedömdes även från anarkistisk sida som en upptrappning av läget. En av de mer framträdande anarkisterna, Wall, som deltagit i ocku- pationerna av både Skaraborgsgatan och Luntmakargatan uttalade sig 1989 i Arbetaren på följande sätt om den senare händelsen: 
 Jag anser att vi genomförde ockupationen på ett helt korrekt sätt. Vi hade sett hur besluten om våra ocku- pationer hade flyttats från politikerna till polisen. Med Luntmakargatan ville vi försöka tvinga tillbaka frågan till politikerna genom att förhindra eller förse- na polisens stormning. Men de började skjuta in tår- gas. Det hade vi aldrig varit med om. Så det blev ett snabbt och brutalt slut. Luntmakargatan ledde till slutsatsen att ockupationer är omöjliga. Men också till en negativ hållning mot alla myndigheter. Vid den tidigare ockupationen på Skaraborgsgatan hade vi haft förhandlingar med politiker, hållit presskonferenser och så vidare. Men vid Luntmakargatan förstod vi handgripligen att allt bara varit ett spel. Vi betydde egentligen ingenting för myndigheterna. 
 856 
  
 855 
  
 PM 1/10 1987 
 . Akt  
 001304-1546. 
  SÄPO. 
  
 856 
  
 Arbetaren 13/1 1989 
  
 . 
  
 337 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 En annan tongivande anarkist, som valde att framträda under nam- net Cameron, menade att efter Skaraborgsgatan hade medierna tappat intresset för ockupanterna. Därför uppstod heller ingen me- dial protestvåg mot användningen av tårgas vid Luntmakargatan. Detta hade i sin tur medfört att polisen kunde fortsätta bemöta oc- kupanter med tårgas. När Cameron och andra aktivister åter till- fälligt ockuperade Skaraborgsgatan i samband med ettårsminnet av den föregående ockupationens avslutande bemöttes polisen vid sin ankomst av stenar. Dessa var dock, enligt Cameron, inte avsedda att träffa utan endast att skrämma iväg dem. Polisens svar blev inte oväntat att spärra av gatan och med hjälp av tårgas tömma hu- set. Tidningsartikeln om Cameron fortsätter: 
  
 - 
  
 Det här lärde oss två saker, säger Cameron. Dels att massmedia är jävligt fega, de skrev ju inget om det hot mot pressfriheten som polisens avspärrning innebar. Dels att polisen är beredda att trissa upp våldet ännu mer. 
  
 - 
  
 Det vore sorgligt om polisen kunde vinna över oss genom att ta till värre metoder. Ju mer våldsamma de blir desto mer måste vi vara beredda att försvara oss. 
  
 - 
  
 Deras brutalitet tvingar fram vår kreativitet, vi måste finna nya vägar för vår kamp, menar Cameron. 
  
 857 
  
 Huruvida man från anarkistiskt håll verkligen bedömde framtida ockupationer som omöjliga vilket Wall hävdade i det ci- terade avsnittet ovan är svårt att säga. Möjligen gjordes bedöm- ningen att det i stort sett var omöjligt att få igenom några politiska krav genom en ockupation men att en sådan ändå kunde vara värde- full som opinionsbildande instrument. 
 År 1990 genomfördes ytterligare en ockupation i Stockholm som gavs stor uppmärksamhet i media. Den här gången gällde det ett hus på Folkungagatan 164. Natten till den 2 juni tog sig ett drygt tiotal personer in i huset som stått tomt i åtta år. Två dagar senare offentliggjordes att huset var ockuperat och banderoller hängdes ut genom fönstren. Klockan 16.32 kom polis till platsen och 55 minuter senare uppmanades ockupanterna att lämna huset. Klockan 18.05 försökte polisen att genomföra en inbrytning men möttes av intensiv stenkastning och tvingades retirera. Det kan no- teras att vid tidpunkten för inbrytningsförsöket hade polisen ännu 
  
 857  
 Internationalen 1988 (datum okänt). SÄPO. 
 338 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 inte fått klartecken från ägaren, Svenska Bostäder, att ockupanterna skulle avvisas. Detta besked kom först tio minuter senare då det meddelades att Svenska Bostäder hade en stående anmälan hos po- lisen att få obehöriga avvisade ur sina fastigheter. 
 Senare under kvällen fick polisen information om att de obehö- riga kan vara från en dansk/tysk anarkiströrelse. Som belägg för detta synes ha anförts att flaggor hade förekommit med tecknet en ring med en blixt. I Aftonbladet den 5 juni hävdades vidare att flera av ockupanterna talade främmande språk. Vilka ville dock Söder- malmspolisen inte avslöja, enligt Aftonbladet. I Expressen samma dag förekom uppgiften att polisen imponerats av de välorganisera- de motstånd man mött samt att ockupanterna leds av folk från ut- landet. 
 Polisens uppgifter var dock felaktiga; samtliga ockupanter var svenskar. Den symbol som polisen hade iakttagit, dvs.  
 BZ-rörelsens 
  blixtförsedda ring, hade även förekommit vid den fredliga ockupa- tionen av Skaraborgsgatan fem år tidigare och kunde knappast tjäna som indicium för att ockupanterna leddes av utländska yrkesde- monstranter. För polisens insatsstyrkor passade dock uppgifter som dessa in bra med det man kunde iaktta på plats: Samtliga de- monstranter var maskerade och även försedda med gasmasker. I huset befintliga tegelstenar hade knackats sönder till mer kastvänlig storlek och placerats i fönstren för att snabbt och effektivt kunna användas mot polisen. 
 Sedan det första inbrytningsförsöket misslyckats på kvällen den 4 juni försökte polisen avbryta ockupationen genom att skjuta tår- gasgranater i stor mängd. Även denna polisinsats blev dock resul- tatlös. Under natten till den 5 juni gjorde polisen ett, som det före- faller, desperat försök att med en grävskopa som lånats från en när- belägen byggarbetsplats forcera husets brandvägg. Attacken med grävskopan blev även den ett misslyckande för polisen. 
 858  
 Först ett dygn senare lyckades polisen avsluta ockupationen. Strax efter klockan 3 på morgonen till den 6 juni genomfördes en ny intensiv tårgasattack från tre olika håll åtföljd av en inbrytning via en con- tainer som hissades upp till husets övervåning. Samtliga 11 ocku- panter greps därefter i samband med att huset övergavs. 
 I den debatt om händelserna som kort därefter uppstod i Af- tonbladet förklarade en av ockupanterna, Herring, att 
  
 858  
 Uppgiften om grävskopan saknas av någon anledning i den polisrapport som den öppna polisen upprättade efter insatsen. I SÄPO:s halvårsrapport hävdas att syftet med att använda grävskopan var att röja bort de barrikader som sades ha uppförts utanför huset.  
 Subversion 
 . 
 Halvårsrapport 1/4 1990 - 30/9 1990 
 . Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 6. SÄPO. 
  
 339 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 även om de ockuperande ungdomarna gått in i huset med i någon mån skiftande motiv var rätten på deras sida. 
 Klart var i vilket fall att våra anspråk på huset vägde tyngre än Svenska Bostäders och att vi därför hade rätt till huset. Att behålla huset var dessutom så vik- tigt för oss att vi ansåg det berättigat att försvara det med ett visst mått våld mot till exempel snutar och skinnhuven. Naturligtvis var jag, när jag gick in i hu- set, inställd på en konfrontation med polisen. Stock- holmspolisens uppträdande vid tidigare husockupa- tioner hade lärt mig att utan huva, gasmask och sten är det omöjligt att stanna kvar i ett ockuperat hus i mer än 20 minuter. 
 859 
  
 Hörnqvist pekade i sin debattartikel också ut tre grundpelare i samhället som ockupanterna genom sitt handlande brutit emot: Den privata äganderätten, kapitalackumulationen (det vill säga att man måste tjäna pengar på allt) och statens tvångsmonopol. En annan av ockupanterna, Williams, menade att polisen upprät- tat en polisstat på östra Söder. Både Fisher och Ramirez må- lade i sina debattartiklar upp en mycket mörk bild av Sverige år 1990. Hörnqvist såg polisinsatserna mot ockupanterna på Fol- kungagatan som den yttersta utlöparen av den Morrison av hat och våld som gör att det här samhället håller sig flytande. Fisher framhöll å sin sida att det gäller att freda vår rätt till motstånd i denna ohyggliga tid. 
 860 
  
 Polisens insatser för att avbryta ockupationen kom i samtiden och även efteråt att bli föremål för en hel del kritik som i stort sett gick ut på att våldsanvändningen inte stod i proportion till vad sa- Rodriguez gällde eller det motstånd som ockupanterna gjorde. Krimino- logen Avila Flyghed menade i en artikel i Anarkistisk tidskrift 1993 att det svårt att värja sig mot misstanken att insatsens egentliga huvudsyfte var att fungera som en övning för polisens antiterrorist- styrkor. 
 861  
 Och det är naturligtvis inte omöjligt att detta motiv spe- lade en roll för hur det hela utvecklades. Samtidigt bör det ha varit av stor betydelse att varken polis eller politiker ville se en upprep- ning av den långa ockupationen av Skaraborgsgatan några år tidiga- 
  
 859 
  
 AB 16/6 1990 
 . Akt  
 001305-4184. 
  SÄPO. 
  
 860 
  
 Ibid. 
  
 861 
  
 Flyghed, Avila:  
  
 Husockupanter och antiterrorpoliser 
 . Särtryck nr 3 (ur Anarkistisk tidskrift nr 9/1993). Kriminologiska institutionen, Stockholms Universitet. 
 340 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 re där ockupanterna faktiskt lyckade påverka den politiska besluts- gången.  
 1980-talets 
  erfarenheter medförde att det utvecklades en svensk modell som även dansk polis började använda sig av: 
 dvs man slår genast till och utrymmer huset för att inte ge ockupanterna möjlighet att bita sig fast. 
 862 
  
 Metoden diskuterades på ett arbetsmöte med representanter för svensk och dansk säkerhetspolis i Stockholm 1992. Att man ändrat taktik hade dock fått vissa konsekvenser framhölls det. Ockupant- erna hade nu börjat förbereda sig bättre med välbyggda barrikader samt motangrepp mot polisen bl.a. genom att kasta ut partisanpi- kar på gatorna. 
 863  
 Att upptrappningen av våldet och motståndet från ockupanterna sades vara en konsekvens av polisens nya taktik sida var ingenting som kommenterades utan tycks ha godtagits både av svensk och dansk säkerhetspolis. Det som diskuterades av- såg visserligen danska förhållanden men torde likväl ha haft sin motsvarighet i Sverige. 
 Husockupationerna i Stockholm var kanske de som fick mest uppmärksamhet i riksmedierna. Det var emellertid inte bara i hu- vudstaden som anarkistiskt orienterade ungdomar ockuperade hus. Som nämnts ovan uppträdde i Göteborg vid mitten av  
 1980-talet 
 Husnallarna  
 som genomförde sin första ockupation på hösten 1986. Aktionen, som avsåg ett hus på Mellangatan, betraktades av säkerhetspolisen som en följd av husockupationen på Luntmakar- gatan i Stockholm. Ockupationen på Mellangatan följdes av flera andra bl.a. ett kvarter på Södra Allégatan där ockupanterna erbjöds att bo kvar med rivningskontrakt. Från säkerhetspolisens sida sågs detta som en stor seger för Husnallarna. Säkerhetspolisen förut- såg också stora problem när huset senare skulle utrymmas och menade att det förelåg en risk för en upptrappning av ockupatio- ner genom detta beslut. I likhet med ockupationerna i Stockholm försökte säkerhetspolisen kartlägga och identifiera deltagarna ge- nom egen spaning samt även med hjälp av ett  
 TV-program 
  som bl.a. skildrade ockupationen av Södra Allégatan. 
 864  
 Även under  
 1990-talet 
  genomfördes flera ockupationer i Göteborg. När polisen i Göteborg 1992 avhyste ockupanter från fyra hus i Färjenäs på Hi- singen deltog personal från SÄPO:s enhet för signalspaning. Ope- 
  
 862 
  
 Arbetsmöte i Stockholm om militant anarkistisk/autonom verksamhet 
  
 . PM författningsskyd- det, SÄPO 4/2 1992. Akt  
  
 001304-8806 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 863 
  
 Ibid. 
  
 864 
  
 PM RPS/Säk 22/3 1988. Valentine  
  
 001304-5299 
  löpnr 1. SÄPO. 
 341 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 rationen syftade till att underlätta polisinsatsen samt inhämta un- derrättelser om ockupanternas modus operandi. Avlyssningen rik- tades in mot mobiltelefoner och  
 walkie-talkies 
  men blev resultatlös då ockupanterna vid detta tillfälle inte använde den typen av kom- munikation. 
 865 
  
 År 1990 ockuperades ett hus på Ringgatan i Malmö. Ockupa- tionen varade i ett halvår varefter polisen, som möttes av bl.a. mo- lotovcocktails, bröt sig in och grep samtliga därvarande ockupan- ter. Två dagar senare revs huset. Enligt säkerhetspolisens halvårs- rapport var detta första gången som ockupanter i Sverige kastat bensinbomber mot polis. 
 866  
 Aktionen hade förberetts en längre tid och föranledde inköp av specialutrustning som flamsäkra overaller och nya hjälmar till en kostnad av runt en miljon kronor. 
 867  
 Säker- hetspolisen i Malmö bidrog med omfattande spaningsinsatser. 
 868  
 Bland annat hade säkerhetspolisen två källor som då och då befann sig inne i huset. Dessutom bedrevs telefonavlyssning mot en av de tongivande ockupanternas hemtelefon vilken denne brukade då han inte befann sig i det ockuperade huset. Avlyssningen hade inletts efter misstankar om förberedelse till sabotage, framför allt riktat mot Perry. Vid tiden för ockupationens slutfas synes telefon- avlyssningen dock framför allt ha syftat till att skaffa underrättelser om vilken beväpning ockupanterna hade samt vilka andra förbere- delser som gjordes för hindra polisens inbrytning. Det framhölls också vara av stort intresse att kunna via TK [telefonkontroll] få vetskap om de källor som fanns inne i fastigheten var pålitliga eller ej. 
 869 
  
 Av allt att döma var säkerhetspolisen i Malmö mycket nöjda med operationen mot husockupanterna på Ringgatan. Enligt den bedömning som sektionen i Malmö gjorde skapade ockupationen på Ringgatan en klyfta mellan militanta ockupanter och de mer sansade anarkisterna i Malmö. De sistnämnda sades nu ta avstånd från de militanta och sektionen i Malmö bedömde att det skulle ta lång tid innan anarkisterna i staden åter kunde fungera som en samlad politisk kraft. 
 870  
 I en PM från 1991 hävdades att det var påtagligt att polisens ingripande mot husockupanterna inneburit 
  
 865 
  
 Se handlingar i akt  
  
 001304-5299 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 866 
  
 Subversion. Halvårsrapport gällande tiden 1/10 1990 - 31/3 1991 
  
 . Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 
  
 6. 
  
 SÄPO. 
  
 Williams 
  
 Hot och aktiviteter mot Polisen - tendenser och erfarenheter.  
  
 PM 17/4 1991. Akt 001304- 8806 löpnr 1. SÄPO. 
  
 868 
  
 Se handlingar i akt  
  
 001305-5660 
  Turner 1. SÄPO. 
  
 869 
  
 PM, Malmö 18/10 1990. Martinez personakt löpnr 1, C 1. SÄPO. 
  
 870 
  
 Subversion. Halvårsrapport gällande tiden 1/10 1990 - 31/3 1991 
  
 . Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 
  
 6. 
  
 SÄPO. 
  
 342 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 en mycket stor motgång för de autonoma i södra Sverige vilka heller inte lyckats reorganisera sig. Efter utrymningen av huset lät Malmöpolisen en polispiket följa ockupanterna runt om i Malmö i en veckas tid. Man lät även en polisbil stå parkerad utanför den an- arkistiska samlingspunkten Café Svarta katten på Bergsgatan. 
 871 
  
 Att ockupationen av Ringgatan 7 och polisens insatser vid ut- rymningen av huset fick konsekvenser för framtiden framhölls också i en artikel i Aftonbladet drygt tre år senare. I artikeln, som byggde på intervjuer med två framträdande anarkister, Lowery din och Wiley, hävdades att polisens stormning fick en avgörande betydelse för det unga motståndet i Malmö. Hatet - och vanmakten - växte. 
 872 
  
 I Uppsala ockuperades 1989 den Gillbergska gården belägen på Sysslomansgatan  
 37-39. 
  Säkerhetssektionen i Uppsala framhöll i samband med detta att de tre som utpekades som initiativtagare hade ledande positioner inom Socialistiska Partiet varför det inte kunde uteslutas att partiet ligger bakom aktionen. 
 873 
  
 6.7 
  
 1990-talet 
  
  – Antifascism och miljöaktivism 
 Ockupationen av huset på Folkungagatan i Stockholm 1990 marke- rade på många sätt slutet på husockupantrörelsen. En av deltagarna i ockupationen, Williams, beskrev i en artikel vad hon såg som slutet på en epok. 
 Slaget om Folkungagatan 164  
 (-91) 
  satte på något vis punkt för ockupantrörelsen i Stockholm, i alla fall för mig det var inte möjligt att gå längre, eller inte me- ningsfullt. Även om vi på känt manér i viss mån blottlade statens fascistiska ansikte och väldigt många människor reagerade på polisens övervåld och maktfullkomlighet, så var det inte riktigt värt det. Det var inte krig vi ville ha. Revolution i och för sig, nå- gon gång, men inte skyttegravskrig i dagarna tre där folk (vi) blev allvarligt skadade och en hel stadsdel försattes i undantagstillstånd medan polisen löpte amok mot fabricerade hotbilder. Hur diskuterar man demokrati och rättvisefrågor under sådana omständ- 
  
 871 
  
 Anarkistverksamheten i Malmö 
 . PM 22/3 1991. Riddle personakt löpnr A 1. 
  
 872 
  
 AB 8/1 1994 
  
 . 
  
 873 
  
 PM 12/12 1989. Valentine  
  
 001305-2550 
  löpnr A 1. SÄPO. 
 343 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 ligheter? Möjligtvis kunde det tillfredsställa en ung anarkists behov av aktion och adrenalin, men som po- litisk metod kändes det onekligen som ett steg bakåt. Den politiska scen som husockupationerna hade ska- pat var mycket förändrad. Vi hade försatts, och kan- ske också försatt oss själva, i en situation inte helt olik delar av den tyska 70talsvänstern. 
 874 
  
 Den anarkistiska rörelsen satte nu i stället kampen mot den fram- växande nazismen i första rummet. År 1990 genomfördes ett  
 15-tal 
  attentat mot flyktingförläggningar och det förekom flera fall av mord och grovt våld från nazistiskt håll. Detta var utgångspunkten när de autonoma och anarkistiska grupperna på allvar började enga- gera sig som en motkraft till en alltmer aggressiv och våldsbenägen svensk nazism. 
  
 6.7.1 
  
 Den antifascistiska rörelsen 
  
 Aktivt arbete mot rasism, främlingsfientlighet och nazism har be- drivits på olika sätt under efterkrigstiden, främst från vänsterhåll. I mitten av  
 1960-talet 
  bildades  
 Kommittén mot nynazism och ras- fördomar  
 av bl.a. Hansen. Under  
 1980-talet 
  fungerade tidskriften  
 Stoppa Rasismen  
 och det 1985 bildade riksförbundet med samma namn som samlingspunkter för den antirasistiska rö- relsen. Säkerhetspolisen såg på  
 1960-talet 
  på Kommittén mot ny- nazism och rasfördomar som en kommunistisk täckorganisation. Stoppa rasismen betraktades ett  
 20-tal 
  år senare på ett likartat sätt, dvs. som ett försök till enhetsfront från den revolutionära vänstern och då framför allt  
 Socialistiska Partiet 
 . 
 875 
  
 Under  
 1980-talet 
  blev det allt vanligare med konfrontationer mellan vänster- och högergrupper i samband med de senares hög- tidlighållande av Gray dödsdag. Från att ha varit en dag då åld- rade farbröder från  
 Sveriges Nationella Förbund  
 och  
 Nysvenska rö- 
  
 874 
  
 Fisher, Cole: Uppgång och fall: Historien om Stockholms BZ.  
  
 Frihetlig Press nr 1 
 . http://w1.184.telia.com/~u18402476/moberg1.html. Signaturen Hickory gav i tidningen Brand följande bild av  
 1990-talets 
  förändrade läge: Början på  
 90-talet 
  innebar en knäck för såväl husockupantrörelsen som yuppiseringen. Husockupanterna hade svårt att hävda sig mot den strategi som ministrarna enats om på  
 EU-nivå 
  - att alla ockuperade hus antingen skulle stormas eller skriva detaljerade kontrakt med myndigheterna. Det sas aldrig offentligt, men 1 januari 1992 lär ha fungerat som tidsgräns. Sorgligt nog gick det mesta enligt deras planer. Hickory: Party for your right to fight. http://www.motkraft.net/brand/00/3/party.html. 
  
 875 
  
 Ang Stoppa rasismen se akt  
  
 001300-3397. 
  SÄPO. 
 344 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 relsen  
 mindes fornstora dar kom 30 november att i allt högre grad få karaktären av generalmönstring av Sveriges nazister och höger- extremister. 
 876 
  
 Parallellt med de ökade konfrontationerna mellan högerextre- mister och olika vänstergrupper pågick en strävan att försöka orga- nisera det anarkistiska nätverket i Sverige på ett bättre sätt. Som ett led i detta genomfördes A 90 dvs. ett nationellt anarkistmöte på Skeppsholmen i Stockholm. Av det diskussionsunderlag som skickades ut före mötet framgick att en av diskussionspunkterna var frågan om våld eller  
 icke-våld. 
  En av de tongivande Stock- holmsanarkisterna Thompson, presenterade frågan på följande sätt: 
 Frågan i vilken utsträckning man kan tänka sig att an- vända våld i den politiska kampen har i alla år diskute- rats inom anarkistiska rörelserIstället för att accep- tera en pluralism av kampmetoder, som kompletterar varandra, har man låst sig i onyanserade synsätt. En diskussion om det är rätt eller fel att använda våld i allmänhet är enligt min mening, inte bara utsiktslös utan även meningslös. För att en diskussion om våld (i betydelsen individuellt till skillnad från strukturellt våld) ska ha en klar mening krävs att den knyts till bestämda situationer. De enda situationer där frågan om användande av våld uppkommer i Sverige idag är i samband med försvaret av ockuperade hus, bekäm- pande av fascistiska organisationer och självförsvar i demonstrationer. Många andra situationer kan natur- ligtvis vara intressanta att diskutera, men det är inte troligt att de uppkommer i dagens Sverige. 
 877 
  
 Andra inlägg i diskussionsunderlaget handlade om den antifascis- tiska kampen. Två andra tongivande anarkister framhöll att de två senaste åren hade 30 novemberdemonstrationerna i Stockholm in- neburit att man jönsat runt mot tre fiender (nassarna, skinsen, po- lisen) varav den ena är så otroligt överlägsen (polisen, som vet pre- cis hur och var vi och dom går - det är ju samma sak varje år - de har total kontroll). Demonstrationerna hade lett till vad man be- tecknade som massarresteringar; 150 omhändertagna motdemon- stranter 1988 och 47 stycken 1989. Orsaken till misslyckandet för- klarades vara ingen organisation samt att alla haft olika idéer om 
  
 876 
  
 Akt  
  
 001304-8806 
  innehåller PM om Lopez  
 XII-firandet 
  1988. 
  
 877 
  
 Diskussionsunderlaget finns i akt  
  
 001301-9146 
  löpnr 1. SÄPO. 
 345 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 hur och vad man skulle göra. 
 878  
 Ytterligare ett diskussionstema in- för A 90 gällde frågan om legalitet/illegalitet: 
 All revolutionär verksamhet i dagens Sverige måste arbeta både på ett legalt och ett illegalt plan. Inte samma personer nödvändigtvis; det räcker med att kampen på de båda sidorna på något sätt håller kon- takt med varandra och samverkar. Sabotageaktionerna mot Perry måste till exempel kombineras med legal verksamhet som tidningsutgivning och demonstra- tioner för att bli meningsfulla. 
 879 
  
 Med frågor som dessa på agendan bör det inte förvåna någon att SÄPO bedrev spaning mot mötet. Genom fotografering av delta- garna kunde 43 av dem identifieras. Deltagarlistan visar att det fanns en viss kontinuitet från  
 1970-talet. 
  Tre av deltagarna var föd- da på  
 1950-talet 
  varav två tillhörde dem som dömdes i House let 1978. De flesta andra hade dock förmodligen sina rötter i 1980- talets husockupantrörelse. Det som säkerhetspolisen fann mest in- tressant var dock att frågor om våld och illegalitet var uppe till dis- kussion. 
 880 
  
 I samband med 30 novemberdemonstrationerna i Stockholm 1991 förekom för första gången Antifascistisk Aktion som organi- sationsnamn. Det var dock först i september 1993 som AFA for- mellt bildades som ett landsomfattande nätverk. Liknande gruppe- ringar fanns bl.a. i England (Anti Fascist Action) samt bildades vid denna tid även i de skandinaviska grannländerna. Redan vid starten var AFA:s inriktning mot en konfrontativ och militant antifascism klar. 
 881  
 Kopplingar fanns dock även bakåt till  
 1980-talets 
  antirasis- tiska arbete, t.ex. inom Stoppa rasismen. 
 En källa som för säkerhetspolisens räkning infiltrerade det anar- kistiska nätverket under  
 1990-talet 
  rapporterade att anarkisterna i den antifascistiska kampen använde sig av Stoppa Rasismens namn i olika sammanhang. Flera lokala  
 AFA-grupper 
  sades också använda ortens Ung Vänsterförening som frontorganisation. 
 882  
 Källan läm- 
  
 878 
  
 Ibid. 
  
 879 
  
 Ibid. 
  
 880 
  
 Angående A 90, nationellt anarkistmöte i Stockholm  
  
 14-17 
  mars 1990 
 . PM 7/2 1990. Akt  
  
 001301-9146. 
  
  SÄPO. 
  
 881 
  
 För en historik skriven av en medlem i  
  
 AFA-Stockholm 
  se Mills, Nguyen:  
 AntiFascistisk Aktion, en kort historik 
 . http://www.yelah.net/articles/afahist. 
  
 882 
  
 Angående AFA:s användande av andra organisationer för olika ändamål se även Adams, 
  
 Murray Alla andra sitter bara och pratar - AntiFascistisk Aktion, ett exempel på en social rö- 
 346 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 nade också information om att anarkisterna förde register över na- zister samt att de med gott resultat lyckats infiltrera höger- extremistiska grupper. 
 883  
 Genom källans rapportering framkom också att AFA i samband med 30 novemberdemonstrationer i Lund avlyssnade polisradion för att kunna dirigera demonstranter. För postgång användes ett system med regionala huvudadresser där adressaterna saknade koppling till AFA. Brev inom nätverket skulle ställas till dessa adresser varefter de verkliga breven placerades i in- nerkuvert med rätt adress på. Källan kunde också lämna informa- tion om den taktik som AFA tänkte använda sig av vid motdemon- strationer mot Sverigedemokraterna: 
 Huvudstyrkan har civil vanlig klädsel - infiltrerar i in- ledningsskedet övriga publiken. En diversion utföres av ett  
 20-tal 
  maskerade anarkodemonstranter en bit bort från själva demonstrationsplatsen. Avsikten med detta är att dra till sig polisen. När polisen riktar uppmärksamheten mot de maskerade personerna an- faller huvudstyrkan SD:s demonstrationsvakter samt Burns - eventuellt tänker de bära bort honom. 
 884 
  
 Den konspirativa postgången har även beskrivits av en annan källa. Post skulle inte skickas direkt till adressaten utan gå omvägar via vissa kontaktpersoner som svarade för bestämda områden. 
 Om medlem X vill sända ett brev till medlem Y, vil- Rodriguez bor i t.ex.  
 x-stads 
  distributionsområde, lägger X sitt brev i ett kuvert och skriver Kramer namn på kuver- tet. Han lämnar det sedan till adressen i  
 x-stad. 
  Brevet distribueras därefter till Y genom att läggas i ett nytt ytterkuvert och sänds till kontaktmannen under vil- Costa finns. 
 885 
  
 Samma källa rapporterade också om planläggningen inför en mot- demonstration mot Sverigedemokraterna 1994. Enligt källan skulle huvuddelen av motdemonstranterna agera som vanliga åhörare utan 
 relse och ungdomsarbetarnas förhållningssätt.  
 Otryckt  
  
 D-uppsats, 
  
  Institutionen för socialt ar- bete, Göteborgs universitet 1999. s.  
  
 13-14. 
  
 883 
  
 Se handlingar i akt  
  
 000002-9934, 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 884 
  
 Se rapport i akt  
  
 000002-9934. 
  SÄPO. 
  
 885 
  
 Se handlingar i akt  
  
 000004-0790 
  löpnr 1. SÄPO. 
 347 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 särskilda kläder och symboler med anknytning till AFA. En mindre grupp skulle däremot vara klädd på ett sådant sätt att polisens uppmärksamhet riktades mot denna grupp. Den mindre gruppen skulle också gå till angrepp mot SD:s demonstration i syfte att av- leda polisens uppmärksamhet. När polisen därmed var engagerad av den mindre gruppen skulle huvuddelen av motdemonstranterna gå till aktion för att då förhoppningsvis bara möta ett mindre antal po- liser. 
 886  
 En affischkampanj skulle också dras igång för att locka ungdomsgäng, framför allt invandrare från s.k. kickersgäng, att delta i motdemonstrationen. Under åren  
 1994-1995 
  var AFA:s hu- vudmotståndare utan tvekan Sverigedemokraterna. 
 Kampen fördes på många olika sätt och inte bara som i fallet ovan genom direkt konfrontation. Även metoder som att plocka bort samtliga  
 SD-valsedlar 
  från postkontor och vallokaler samt flygbladsutdelning och annan traditionell opinionsbildning använ- des. 
 Våren 1994 följde säkerhetspolisen en motdemonstration riktad mot Sverigedemokraterna. Det konstaterades härvid att flera av an- arkisterna var maskerade och att en i förväg upplagd hög med ste- nar hade placerats i anslutning till SD:s mötesplats. Säkerhets- polisens övervakare kunde i sin efteråt författade PM dock inte undvika att uttrycka viss beundran för anarkisternas organisation: 
 Efter att under i stort sett hela dagen följt anarkister- na framstår de i stort som en grupp vilken präglas av i vissa stycken god disciplin och målmedvetenhet. Det- ta har framgått genom att de på förhand verkar veta hur de ska agera, hur de kan förflytta sig i mindre grupper för att helt plötsligt gå samman i en större grupp, allt under ledning av vissa personer som med små handtecken och nu också med visselpipor leder och samlar gruppen/grupperna i syfte att nå sitt mål. Vid en jämförelse med högerextremisterna framstår anarkisterna en sådan här dag som mer tänkande och planerande både som individer och gruppSlutomdömet om de aktioner som företogs av anarkisterna torde ge vid handen att man även i fortsättningen i görligaste mån bör följa anarkisterna 
  
 886  
 Ibid. 
 348 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 vid de tillfällen de sluter sig samman för att angripa de/det som anses vara främsta målet för dagen. 
 887 
  
 Centralt i AFA:s verksamhet är att bemöta högerextrem verk- samhet var den än dyker upp. I detta ingår att kartlägga motstån- darsidans medlemmar, sympatisörer och verksamhet. Genom åren har AFA utvecklat en effektiv apparat för att övervaka och kartläg- ga sina meningsmotståndare. Kartläggningen bedrivs dels genom öppna källor som Internet, myndighetsregister och press, dels ge- nom yttre spaning mot personers bostäder, mot nazistiska mötes- lokaler och butiker. Syftet kan ibland vara att fastställa var ett viss möte eller en konsert ska hållas eller var en viss framträdande per- son inom den nazistiska rörelsen bor. Flera attacker har genom- förts mot nazistiska lokaler i Stockholm bl.a. i Enskede, Vasastan och Södermalm. 
 888  
 Man hjälper även kamrater i andra länder vid demonstrationer framför allt i Norge och Danmark. Det framstår också som klart att man har kontakter inne i den högerextrema världen. Det rör sig om personer i dess periferi, om avhoppare och kanske även egna infiltratörer. 
 Det finns källuppgifter som pekar på en långt gången sektione- ring med hög intern sekretess inom AFA. T.ex. hävdades från flera håll vid mitten av  
 1990-talet 
  att den s.k. researchgruppens med- lemmar var okända för vanliga  
 AFA-medlemmar. 
  Researchgruppen uppges bl.a. ha sysslat just med kartläggning av högerextremister. 
 889  
 Sektioneringen och sekretessen syftar också till att hindra läckor inför en demonstration. Därför är det vanligt att bara en grupp inom nätverket har full insyn i planeringen. 
 890  
 Det lär även före- komma att uppgifter och bilder från den egna researchverksamhe- ten lämnas till pressen. 
 891 
  
 Den 9 september 2000 höll Sverigedemokraterna möte i Stock- holm. När den faktiska mötesplatsen blev känd distribuerades den- na via SMS inom det antifascistiska nätverket. AFA bedrev sedan spaning genom fotografering och genom att registrera bilnum- mer. 
 892  
 I samband med manifestationen i Salem den 16 december 2000 noterades att både nazister och AFA kartlade varandra. Na- 
  
 887 
  
 PM angående anarkisternas aktiviteter i samband med demonstration av högerextremisterna, Sverigedemokraterna vid Engelbrektsplan m.fl. platser  
  
 1994-04-23 
 . 
  
  PM Författningsskyddet 27/4 1994. Russell personakt löpnr A 1. SÄPO. 
  
 888 
  
 Se t.ex.  
 angående  
 AFA-Stockholms 
  aktion mot högerextremistisk verksamhet i Enskede,  
 1998-04-25 
 . 
  
  PM 12/5 1998. Akt  
  
 001306-3730 
  
  löpnr 8. SÄPO. 
  
 889 
  
 Se handlingar i akt  
  
 000004-0790 
  samt akt  
 000002-9934. 
  SÄPO. 
  
 890 
  
 Se handlingar i akt  
  
 000004-0790. 
  SÄPO. 
  
 891 
  
 Se handlingar i akt  
  
 000001-6048. 
  SÄPO. 
  
 892 
  
 Se handlingar i akt  
  
 000001-6048 
  löpnr 2. SÄPO. 
 349 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 zisterna fotograferade  
 AFA-anhängare 
  och en person från AFA ta- lade in bilars registreringsnummer på en bandspelare. 
 893 
  
 En vanlig metod som används både av anarkister och nazister är att rekvirera bilder från passregistret. AFA beställer alltså passbil- der på nazister samt uppges även kartlägga om nazister beställt bil- der, vilka personer som beställt många bilder, vilka inom vänstern vars passbilder beställts samt SÄPO:s och öppna polisens beställ- ningar. Det senare möjliggjordes genom ett misstag från passenhe- ten. Det uppges även ha förekommit beställningar av passbilder i falskt namn för att skapa oro och förvirring. 
 894  
 I maj 2001 kom SÄPO över en intern  
 AFA-rapport 
  från det landsmöte som hölls våren 2000 i Stockholm. Rapporten innehåller dels översikter över olika nazistiska grupper i Sverige, dels rapporter från olika lokala  
 AFA-grupper 
  rörande läget på nazistfronten. Rapporterna påmin- ner på många sätt om SÄPO:s egna periodiska sammanställningar över nazistisk verksamhet i Sverige. 
 895 
  
 6.7.2 
  
 Miljöaktivism 
  
 Vid sidan av den antifascistiska rörelsen kom i början av  
 1990-talet 
  en ny radikal och aktivistisk miljörörelse att växa fram. Under ru- briken Kulturkrock genomfördes bl.a. trafikblockader i centrala Stockholm. Genom arrangemang som ickevåldshelg och mot- ståndshelg växten ett nätverk fram som tog namnet  
 Stockholm Roundtable of KulturKrockers (STRoKK).  
 Senare kom en öppet verkande aktionsgrupp att bildas under namnet Gomez. Namnet lär ha tagits efter en kokosbollsfabrik som revs för att ge plats för en väg inom Dennispaketet. Lokaler fick Kokosbollarna hos Grön Ungdom på Pipersgatan i Stockholm. 
 Kopplingen mellan Grön Ungdom och utomparlamentariska ak- tivistkretsar medförde att två telefoner på Grön Ungdoms kansli avlyssnades sommaren 1993. Brottsmisstanken var förberedelse till sabotage riktat mot Jas 39 Gripen och avsåg en medlem i Grön Ungdom. Vid sidan om den öppet verkande gruppen Kokosbollar- na fanns en sluten aktionsgrupp som enligt Socialekologisk Ak- tions motståndshistorik bedrev följande verksamhet: 
  
 893 
  
 Se handlingar i Russell personakt löpnr 2. SÄPO. 
  
 894 
  
 AFA kartlägger SÄPO:s passfotobeställningar 
  
 . PM 19/11 1999.  
 AFA planerar att störa nazis- ter med falska passfotobeställningar m.m.  
 PM 22/12 1999. Valentine  
  
 001306-3730 
  
  löpnr 8. SÄPO. 
  
 895 
  
 Rapporten finns i akt  
  
 001306-37030 
  löpnr 10. SÄPO. 
 350 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Den slutna aktionsgruppen genomförde aktioner mot Mitsubishi, Bilistpartiet och företag bakom Dennis- paketet. I maj- 93 höll de en aktionshelg (där alla  
 STRoKK-grupper 
  deltog). Aktionsgruppen blev en länk som förde flera aktivister in i anarkistmiljön. Hösten  
 -93 
  var gruppen med och öppnade anarkist- centret RSM, som varje måndag förvandlades till eko- aktivisthaket Hartman ("Carr ching" är amerikansk slang för ekosabotage). Under hösten  
 -93 
  och våren genomförde monkey- wrenchaktivister några småaktioner (en offentlig bil- smash på Sergels Torg, monkeywrenchhelg och en hel del smashade fönsterrutor) under namnet Asfalt- djungelns Indianer. 
 896 
  
 Våren 1995 hölls en rad planeringsmöten i syfte att effektivisera motståndet mot Dennispaketet. Som ett resultat av detta bildades det ekoanarkistiska nätverket  
 Socialekologisk aktion  
 med tidning- en  
 Ekologisten  
 som organ. Redan det första numret av Ekologisten 1996 diskuterade sabotageaktioner eller ekoförsvar som man val- de att kalla det: 
 De aktioner som gjorts mot vägbygget i Haninge har innefattat komponenter som eld och sönderskurna hydraulikslangar. Sådana slangar innehåller miljöfarlig olja, så man bör nog helst välja en annan metod när man ska oskadliggöra vägmaskiner. Om ni väljer att ändå gå på själva hydraulikslangarna bör ni se till att oljan samlas upp i en hink eller dylikt. Motorn är näs- tan alltid en enkel måltavla för ekoförsvararen. Sock- er i tanken fort som fanken är ett populärt slagord som det dessutom ligger en del sanning i. Socker eller sand i tanken stoppar nämligen motorn sedan när den körs igång. Tanken måste tömmas innan den kan an- vändas på nytt. Socker eller sand i tanken skadar dock inte själva motorn. Så om man vill ha ett ännu mer långvarigt stopp bör man angripa exempelvis oljepå- fyllningen. 
 897 
  
 896 
  
 http://www.motkraft.net/sea/sea.html. 
  
 897 
  
 Ekologisten nr 1, september 1996 
 . http://www.yelah.net/articles/ekologisten#sabotera. 
 351 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 I artikeln diskuterades också användningen av sprängmedel i ekoförsvaret. Ett exempel från Norge 1982 nämndes där aktivis- terna misslyckades med att spränga en bro men däremot lyckades spränga bort en arm på en av aktivisterna som dessutom synskada- des allvarligt. Ekologisten fortsätter: 
 Detta är väl själva faran med sprängämnen. De är svå- ra att få full kontroll över och om någonting går snett kan man råka riktigt illa ut. Detsamma gäller väl i viss mån eld, som har använts i vissa av aktionerna nyligen mot vägbygget i Haninge. 
 Med den här artikeln har vi velat belysa hur sabotage- aktioner kan genomföras och vi har tagit upp lite his- torik kring ekosabotage. Om och i så fall hur och när sådana aktioner bör genomföras är en annan fråga som vi hoppas att ni som läsare funderar över och kanske också skriver en artikel om till denna tid- ning. 
 898 
  
 Året därpå inleddes blockader av tunnelborrningarna för Norra länken, Denniskansliet ockuperades, aktioner mot Kommunika- tionsdepartementet och mot Vägverket iscensattes. Från 1997 gäll- de motståndet framför allt Södra länken. SÄPO, som kontinuerligt hållit ett öga på den radikala miljörörelsen inledde nu en förunder- sökning mot ett par tongivande personer inom SEA som telefonav- lyssnades. Den 7 april 1997 anmälde SÄPO Ekologisten till JK för tryckfrihetsbrott. Ekologisten hade enligt SÄPO uppmanat till sa- botage. I samband med SÄPO:s anmälan mot Ekologisten kunde redaktionen göra intressanta och riktiga iakttagelser beträffande SÄPO:s övervakning. I nummer 7, utgiven i maj 1997, konstaterade Ekologisten följande: 
 En intressant sak med Säpos anmälan till JK är att det tydligt framgår att Säpo använt telefonavlyssning mot redaktionen. I anmälan anger Miller att nummer 4 tryckts i exakt hälften så många exemplar som de andra numren. Detta kan Säpo inte fått reda på på något annat sätt än genom telefonavlyssning ef- tersom uppgifter om upplagan inte återfinns någon- stans i tidningen utan är information som bara 
  
 898  
 Ibid. 
 352 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 nämnts på telefon mellan oss som gör tidningen. Man undrar varför Säpo så öppet skyltar med sin telefon- avlyssning. Vill de skrämmas? Det är i så fall en gans- ka misslyckad strategi, Ekologisten kommer fortsätta att vara en lika glad aktivisttidning som förut...Lita på det. 
 899 
  
 Att SÄPO bedrivit telefonavlyssning var riktigt och det är heller inte omöjligt att avsikten med att detta kom fram var att skrämma eller störa miljöaktivisterna i SEA. Inom SÄPO ansåg man i alla fall att man med sin anmälan i stort lyckats störa aktivisterna som upp- gavs ha hållit en låg profil tiden närmast efter. 
 900  
 JK svarade senare att skriften hade kopierats, saknade utgivningsbevis och ansvarig utgivare och kunde därmed inte sägas falla under tryckfrihetsför- ordningens bestämmelser. SÄPO valde då att i stället gå på den mest framträdande representanten för SEA och Ekologisten, Wright, som åtalades för uppvigling till sabotage mot Dennispake- tet. Brohult dömdes i tingsrätten till ett års fängelse för grov upp- vigling. Hovrätten ansåg också att det handlade om grov uppvigling men lindrade straffet till villkorlig dom och samhällstjänst. År 1998 tog SEA på sig ansvaret för en mängd aktioner t.ex. sabotage mot vägmaskiner. 
 901 
  
 6.8 
  
 Säkerhetspolisens arbetsmetoder 
  
 De metoder som används för att övervaka de autonoma grupperna skiljer sig inte nämnvärt från vad som har gällt beträffande andra politiska grupper. Vid ett arbetsmöte i Växjö 1990 nämndes följan- de metoder vara aktuella för den framtida övervakningen av de au- tonoma nätverken: 
  
 1) 
  
 Förundersökningar med telefon- och postkontroll 
  
 2) 
  
 Spaning, kartläggning 
  
 899 
  
 SÄPO till attack mot Ekologisten. Telefonavlyssning används i kampen mot tidningen. 
  
 Ekologisten nummer 6, maj 1997 
 .  
  
 (http://www.motkraft.net/sea/ekologisten/arkiv-18.html.) 
  
 900 
  
 Rapport  
  
 maj-juni 
  
  1997 
 . SÄPO, författningsskyddet, SH  
 41-97, 
  27/6 1997. Akt 001300- 9139 löpnr 4. SÄPO. 
  
 901 
  
 I SEA:s motståndshistorik står följande att läsa: I början av 1998 gjorde vi en mängd ak- tioner. Efter en serie aktioner där  
  
 SEA-aktivister 
  tagit sönder vägmaskiner stod bygget helt stilla ett tag. Polisen svarade med att göra husrannsakan hos flera aktivister och beslagta en stor mängd böcker, datorer, medlemsregister, foton, tidningar med mera. (http://www.motkraft.net/sea/) Se även Vad har hänt egentligen?  
 Ekologisten nummer 8, februari 1998 
 .  
 http://www.motkraft.net/sea/ekologisten/arkiv-27.html 
  
 353 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 3) 
  
 Deltagande vid förhör hos öppna polisverksam- heten 
  
 4) 
  
 Öppna källor 
  
 5) 
  
 Källor inom rörelsen 
  
 6) 
  
 Aktiva åtgärder 
  
 7) 
  
 Infiltration på lång sikt 
  
 8)Sopinhämtning (tidigare prövat med gott resultat) 
 902 
  
 Sopinhämtningsmetoden kom till bruk 1989 då SÄPO spanade mot Café Autonom i Stockholm. Man gick då igenom de sopsäckar som anarkisterna kastat och fann en medlemsförteckning samt en skiss av en transformator. 
 903 
  
 Telefonavlyssning har sedan början av  
 1990-talet 
  varit av mycket stort värde för säkerhetspolisen. Genom denna spaningsmetod in- hämtas kunskap om aktioner (planering, utförande, deltagare), re- sor inom och utom Sverige, kontakter (svenska och utländska), samt vilka som innehar vissa uppdrag, t.ex. är redaktionsmedlem. Genom telefonavlyssning har också säkerhetspolisen fått känne- dom om vilka som legat bakom viss brottslighet, exempelvis sten- kastningen mot Cole ambassad i Stockholm den 3 februari 1990. 
 904  
 De brottsmisstankar som anförs som motiv för avlyssning- en är vanligen förberedelse till allmänfarlig ödeläggelse eller sabota- ge samt olovlig kårverksamhet. En genomgång av 19 fall av telefon- avlyssning av personer inom de autonoma nätverken visar att rim- ligheten i dessa misstankar får sägas variera kraftigt – från mycket rimliga (handlar då ofta om förberedelse till sabotage eller liknan- de) till mycket tveksamma vilket ofta är fallet när olovlig kårverk- samhet används som misstankegrund. 
 Denna misstanke används sedan mitten av  
 1990-talet 
  rutinmäs- sigt när säkerhetspolisen vill avlyssna någon som antas ha en ledan- de ställning i något av de militanta nätverk som SÄPO intresserar sig för. 
 905  
 Inte i något fall har SÄPO dock försökt utveckla huruvi- da t.ex. AFA eller den militanta djurrättsrörelsen verkligen kan an- ses vara sådan sammanslutning, som måste anses vara avsedd att utgöra eller med hänsyn till sin beskaffenhet och det ändamål för vilket den är bildad lätt kan utvecklas till ett sådant maktmedel som 
  
 902 
  
 Arbetsmöte i Växjö angående anarkistisk/autonom verksamhet 
  
 . PM författningsskyddet, SÄPO 18/7 1990. Valentine  
  
 001304-8806 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 903 
  
 PM 12/5 1989. Vang personakt. 
  
 904 
  
 Se handlingar i Vang personakt. 
  
 905 
  
 Hjort, Thompson:  
 PM ang telefonavlyssning av personer inom autonoma/anarkistiska kretsar och djurrättsaktivister 
 . Opublicerad  
  
 sekretariats-PM. 
  
  SÄKO. 
  
 354 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 militär trupp eller polisstyrka och som icke med vederbörligt till- stånd förstärker försvaret eller ordningsmakten. 
 906 
  
 Det förefaller också osannolikt att det skulle gå att få någon medlem i dessa nätverk fälld för olovlig kårverksamhet. Att föra förundersökningarna till åtal för olovlig kårverksamhet är säkerli- gen heller inte avsikten. Det handlar i stället om att kartlägga nät- verken, få en bild av gruppernas modus operandi samt få insyn i annan brottslighet. 
 I Malmö/Lundområdet kunde man ofta under  
 1990-talet 
  notera en ökning av telefonavlyssningen i oktober varje år. 
 907  
 Sambandet med de, åtminstone tidigare, svåra oroligheterna under 30 novem- berdemonstrationerna synes klart. Förutom vissa aktivisters egna telefoner har avlyssningen även omfattat redaktionslokaler, caféer, boklådor och samlingslokaler. 
 908  
 Precis som andra övervakningsob- jekt är det uppenbart att de övervakade är medvetna om att de kan vara avlyssnade. I juni 1988 skrev Roman en manual med rubriken undvik att åka fast. I manualen beskrevs bl.a. hur man undviker att lämna spår efter sig vid olika aktioner samt gavs vissa rekom- mendationer beträffande bruket av telefoner: 
 Prata inte i telefonen om aktioner som inte genom- förts ännu eller aktioner du deltagit i. Man kan aldrig veta vilka telefoner som är avlyssnade eller inte. En bra regel är: säg aldrig något i telefonen som du inte skulle vilja säga direkt till en polis. 
 909 
  
 Telefondisciplinen når dock inte upp till den av aktivisterna önska- de nivån även om en hel del saker förmodligen aldrig sägs på tele- fon. Vid ett avlyssnat samtal mellan två aktivister i Lund talades vid ett tillfälle om huruvida sprängningen av en bensinmack i Norrkö- ping hade med kampanjen mot Perry att göra. I samtalet undrar A om B vet vem som gjorde det. B känner dock inte till händel- sen i Norrköping. I bakgrunden säger någon hos A: Hans tele- fon kan vara avlyssnad varefter man slutar tala om attentat mot bensinmackar. Senare skulle det visa sig att sprängningen i Norr- köping inte hade med kampanjen mot Perry att göra. 
  
 906 
  
 BrB 18:4. 
  
 907 
  
 Se uppgifter i PM:n  
 Identifiering och uppföljning av ledande personer inom de anarkistiska och autonoma nätverken 
 . SÄPO, Sektion Syd S SH  
  
 535-96, 
  
  22/11 1996. Valentine  
  
 001304-5521, 
  
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 908 
  
 Hjort, Thompson:  
 PM ang telefonavlyssning av personer inom autonoma/anarkistiska kretsar och djurrättsaktivister 
 . Opublicerad  
  
 sekretariats-PM. 
  
  SÄKO. 
  
 909 
  
 Vang personakt C 1 löpnr 1. SÄPO. 
  
 355 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Postkontroll har använts vid något enstaka tillfälle, t.ex. mot tidningen Roman i Stockholm hösten 1989. I november lyckades re- daktionen för Roman avslöja att dess post öppnats. Den 8 november publicerade Ford redaktion ett pressmeddelande om att man kommit över en hemlig handling som visade att postkontroll be- drevs mot tidningen. År 1990 gjorde JK en utredning om detta och fann att något fel inte begåtts. Undersökning bedrevs även för att utreda vem som lämnat ut de hemliga uppgifterna om telefonav- lyssning till Brand. 
 910  
 Alla statliga myndigheter tycks dock inte ha uppfattat Roman som ett hot mot rikets säkerhet. År 1992 fick Brand 30 000 kronor i bidrag från Statens kulturråd. Förutom av- slöjade post- och telefonkontroller finns också exempel på att övervakade har upptäckt att de är föremål för objektsspaning från en bil. 
 911 
  
 Samarbetet med Danmark och PET har varit av mycket stort värde för säkerhetspolisen och då särskilt sektionen i Malmö. Det har varit en allmän uppfattning på båda sidor om Öresund att situa- tionen i Danmark legat  
 5-10 
  år före Sverige. I övrigt finns samarbe- te med samverkande tjänster vilket framför allt innebär informa- tionsutbyte rörande gränsöverskridande aktioner och aktivister. 
 Signalspaning har använts av säkerhetspolisen mot mobiltelefo- ner, trådlösa hemtelefoner och mot minicall. 
 912 
  
 Förtroliga meddelare används och det förekommer också att SÄPO låter infiltrera de autonoma nätverken. Ibland kan det hand- la om att en person som SÄPO redan har kontakt med rekommen- deras att tacka ja till en förfrågan från viss organisation om att gå med. Det finns dock exempel på att personer skickats in med syfte att inhämta uppgifter. Ett sådant exempel är en källa som av andra skäl kommit i kontakt med SÄPO. Källan styrdes dock snart över till att intressera sig för militanta anarkister/autonoma. I en PM konstaterades att källan 
 har under lång tid förberetts för att infiltrera mili- tanta autonoma. Detta har skett genom utbildning av undertecknad, men också genom omfattande själv- studier av svenskt och utländskt material. 
 913 
  
 910 
  
 Se handlingar i akt  
  
 001304-9754, 
  löpnr 1. SÄPO 
  
 911 
  
 PM 12/2 1990. Vang personakt C 1 löpnr 1. SÄPO. 
  
 912 
  
 Se Hjort, Thompson och Allen, Bradford:  
  
 Buggning och andra former av teknisk avlyss- ning.  
 Opublicerad  
 sekretariats-rapport. 
  SÄKO 2002. 
  
 913 
  
 Se handlingar i akt  
  
 000002-9934. 
  SÄPO. 
 356 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 För att förse infiltratören med en trovärdig bakgrund fick han pre- numerera på vissa tidningar, delta i demonstrationer och samman- komster så att hans namn och utseende skulle bli känt i de kretsar han skulle infiltrera. Källans uppgifter sammanfattades i några punkter: 
  
 1. 
  
 Försiktigt närma sig och knyta personkontakter för det fortsatta arbetet. 
  
 2. 
  
 Om möjligt utröna de militanta gruppernas fram- tida mål och medel. 
  
 3. 
  
 Komma med i något av de olika nätverk som finns inom Sveriges gränser. 
  
 4. 
  
 Att efter insatsen vara behjälplig med identifiering- ar av militanta autonoma. 
  
 914 
  
 Källan lämnade också uppgifter om nazister och liknande på sin egen ort till det anarkistiska nätverket. Uppgifterna kom från SÄPO. 
 915  
 Källan är inte längre aktiv vare sig som  
 SÄPO-källa 
  eller i autonoma kretsar. 
  
 6.9 
  
 Registrering – regelverk och praxis 
  
 6.9.1 
  
 Centralregistret (CR) 
  
 Som framgått ovan upptogs fyra anarkistiska organisationer i bilaga 1 till HT 16 vilket medförde att medlemmar och sympatisörer till dessa kunde registreras. Hur många som därigenom kom att regi- streras i CR är dock oklart. I oktober 1972 fanns emellertid 36 per- soner registrerade som anarkister i säkerhetspolisens register. Till vilka organisationer dessa 36 kunde knytas framgår inte och flera av dessa torde ha gallrats under  
 1970-talets 
  första hälft såvida de inte kunde omregistreras på annan registreringsgrund. 
 Kanske var det heller inte så noga med att vederbörandes orga- nisationstillhörighet överensstämde med bilaga 1 till HT 16. I juli 1972 registrerades en person som enligt tidningen  
 Alarm  
 var kon- taktperson för  
 Malmö Ungsocialistiska Klubb 
 . Organisationen ifrå- ga var säkert anarkistisk men fanns i alla händelser inte på listan 
  
 914 
  
 Ibid. 
  
 915 
  
 Ibid. 
  
 357 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 över organisationer vars medlemmar och sympatisörer skulle regi- streras. Registreringen torde därmed få anses som felaktig. Regi- streringen gallrades sommaren 1976 efter det att chefen för kontra- subversionsroteln konstaterat följande: 
 Emedan organisationen Anarkisterna ej längre finns med i tjänsteföreskrift HT 19, har B:s blankett utgall- rats ur AS [säkerhetspolisen, Sthlm] register. 
 916 
  
 Gallringen avsåg dock enbart sökingången i det s.k flexot. Rent fy- siskt finns registerblanketten fortfarande kvar i SÄPO:s arkiv. Till- läggas kan att någon organisation med namnet Anarkisterna ve- terligen aldrig har funnits. I och med att HT 19 trädde i kraft 1973 försvann de anarkistiska organisationerna för gott från de hemliga tjänsteföreskrifterna. Diskussioner fördes under  
 1970-talet 
  om att på nytt ta upp anarkistiska organisationer på listan vilket dock ald- rig blev fallet. Anarkister kunde därmed inte registreras enbart på tillhörighet till viss organisation i kombination med annan aktivitet, vilket gällde för HT  
 19-grupperna. 
  I praktiken torde ha krävts en mer konkret koppling till brottslig verksamhet för att registrering i CR skulle kunna ske. 
 Sedan den 1 april 1999 registrerar SÄPO uppgifter som anses behövas för verksamheten i enlighet med bestämmelserna i polisda- talagen (SFS 1998:622). I och med denna lag infördes också ett nytt register, det s.k.  
 SÄPO-registret. 
  I den proposition som låg till grund för den nya lagen talades om behovet av att lagreglera  
 SÄPO-registret, 
  med vilket här avsågs centralregistret, SÄPO:s sak- och personakter samt ett arkiv över säkerhetskopior av akter- na (filmarkivet), undersökningsdatabaser för förundersökningar och andra utredningar samt signalspaningsregistret. 
 917  
 Enligt pro- positionen innebar detta att alla personuppgifter som hanterades av SÄPO ingick i registret vilket inte var i enlighet med hur register- begreppet normalt brukade användas. I propositionen föreslogs att begreppet  
 SÄPO-registret 
  skulle begränsas till att vara sökingången till akterna vilka nu skulle upphöra att vara en del av registret. Som motiv för förslaget att lagreglera  
 SÄPO-registret 
  anfördes följande: 
 Inte minst den senaste tidens debatt med anledning av regeringens prövning enligt 9 a § polisregisterlagen (1965:94) i det s.k. Leanderfallet visar att frågan om 
  
 916 
  
 Blanketten finns i akt 250:0191 löpnr 9. SÄPO. 
  
 917 
  
 Polisens register 
 . Regeringens proposition 1997/98:98, s. 146. 
 358 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 på vilket sätt och efter vilka riktlinjer som registrering sker i  
 SÄPO-registret 
  är central för allmänhetens till- tro till den verksamhet Säkerhetspolisen bedriver. En del människor är t.ex. oroliga för att Säkerhetspolisen bedriver åsiktsregistrering i strid mot regeringsfor- mens bestämmelser. Att hemliga föreskrifter gäller för registret förstärker denna oro. För att allmänhe- ten skall känna förtroende för den verksamhet Säker- hetspolisen bedriver är det viktigt att den får ökad in- syn i hur registreringen går till. Sekretessreglerna har behandlats ovan. I samma syfte bör, som utredningen föreslagit,  
 SÄPO-registret 
  lagregleras. De föreskrifter som för närvarande gäller för registret bör därigenom kunna upphävas. 
 918 
  
 Propositionen kritiserades av Vänsterpartiet som i en motion till riksdagen framhöll dels att regeringens förslag skulle innebära att registreringsgrunderna i  
 SÄPO-registret 
  blev alldeles för omfatt- ande och opreciserade dels att allmänhetens misstro mot SÄPO skulle bestå trots den nya lagstiftningen. 
 919  
 Riksdagen beslutade dock i enlighet med regeringens förslag. De för SÄPO:s arbete re- levanta paragraferna i polisdatalagen lyder som följer: 
 Ändamål 
 32 § Säkerhetspolisen skall föra ett register (SÄPO- registret) som har till ändamål 
  
 1. 
  
 att underlätta spaning i syfte att förebygga och av- slöja brott mot rikets säkerhet, 
  
 2. 
  
 att underlätta spaning i syfte att bekämpa terrorism och 
  
 3. 
  
 att utgöra underlag för registerkontroll enligt sä- kerhetsskyddslagen (1996:627). 
  
 Säkerhetspolisen är personuppgiftsansvarig för be- handlingen av personuppgifter i registret. 
 Innehåll 
 33 §  
 SÄPO-registret 
  får innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast 
  
 918 
  
 Ibid s. 147. 
  
 919 
  
 Motion till riksdagen 1997/98:Ju44 av Thompson m.fl. (v) med anledning av prop. 1997/98:97. (Polisens register) http://www.riksdagen.se/debatt/9798/motioner/ju/Ju44.asp#E1839E14. 
  
 359 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 1. 
  
 om den uppgifterna gäller kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verksamhet som innefattar hot mot rikets säkerhet eller terro- rism, 
  
 2. 
  
 om personen har undergått registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627) eller 
  
 3. 
  
 om det med hänsyn till registrets ändamål annars finns särskilda skäl till det. Av registret skall framgå på vilken grund registrering skett. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om vilka personuppgif- ter som får registreras. 
  
 34 
  
 §  
 SÄPO-registret 
  
 får 
  
 endast innehålla 
  
 1. identifieringsuppgifter, 
  
 2. 
  
 uppgifter om grunden 
  
 för 
  
 registrering och 
  
 3. hänvisning till de ärenden där uppgifter om den re- gistrerade behandlas. 
 Gallring 
 35§ Uppgifter som registrerats enligt 33 § 1 eller 3 skall gallras senast tio år efter det att en sådan uppgift om personen som kan föranleda registrering senast infördes. Om det finns särskilda skäl får dock uppgif- terna stå kvar under längre tid. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras för historis- ka, statistiska och vetenskapliga ändamål. 
 Om möjligheterna för SÄPO att registrera enskilda individer så- lunda synes vara goda finns dock begränsningar i regeringsformens s.k. åsiktsregistreringsförbud samt i 5 § polisdatalagen som lyder som följer: 
 Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller et- niska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filoso- fiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexuella läggning. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får uppgifterna komplette- ras med sådana uppgifter som avses i första stycket, om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. 
 360 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 I enlighet med denna paragraf i polisdatalagen får alltså känsliga personuppgifter tillföras registret om det är oundgängligen nöd- vändigt för syftet med behandlingen. I praktiken innebär detta att SÄPO:s registrering i CR av politiska åsikter sker i två steg. Först registreringen i CR, därefter registreringen enligt 5 § polisdatala- gen, vilket alltså medger att även känsliga uppgifter t.ex. av politisk eller filosofisk karaktär, får antecknas i personakten. 
 CR har alltså fortsatt att vara SÄPO:s huvudsakliga register. Det s.k.  
 SÄPO-register 
  som i enlighet med förslaget i proposition 1997/98:98 (angående polisens register) inrättades gavs aldrig nå- gon operativ funktion inom SÄPO. Nyregistreringar har därför skett parallellt i både  
 SÄPO-registret 
  och CR. Detta var knappast vad statsmakterna avsåg med införandet av  
 SÄPO-registret. 
  Vid ett sammanträde mellan företrädare för Justitiedepartementet, Regis- ternämnden och SÄPO den 10 maj 2000 diskuterades detta. Från SÄPO:s sida framhölls då att SÄPO inte har någon egentlig ope- rativ nytta av det lagreglerade  
 SÄPO-registret. 
  Den tjänsteman vid departementet som skrev propositionen om polisdatalagen (1997/98:98) uttryckte då enligt en samma dag inom SÄPO ned- tecknad PM förvåning över att SÄPO vid sidan om SÄPO- registret fört ett register (CR) som till sitt innehåll är betydligt mer omfattande än det lagreglerade  
 SÄPO-registret. 
  Tjänstemannen sade sig vidare inte ha någon aning om att  
 SÄPO-registret 
  inte an- vändes. 
 920 
  
 Jenkins, som vid sammanträdet representerade SÄPO, framhöll att lagstiftningen inte innehöll något förbud mot att behandla personuppgifter i andra registersystem. Dickerson uppgav vidare att han vid interna diskussioner inom SÄPO fått in- trycket att man inom Justitiedepartementet redan från början varit medveten om att  
 SÄPO-registret 
  inte kommer att fylla någon egentlig funktion. 
 921  
 I Polisdatautredningens betänkande från 2001 föreslås också  
 SÄPO-registret 
  försvinna vilket Registernämnden tillstyrker. 
 922 
  
 Regeringens proposition rörande polisens register 1997/98:98 får, i alla fall när det gäller  
 SÄPO-delen, 
  betraktas som ett miss- lyckande. Det  
 SÄPO-register 
  som regeringen trodde sig införa 
  
 920 
  
 Information till Justitiedepartementet – registreringsfrågor.  
  
 PM av polisintendent Parker, SÄPO 10/5 2000. Valentine  
  
 001308-2235 
  
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 921 
  
 Ibid. 
  
 922 
  
 Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet.  
  
 Betänkande av Polisdatautredningen. SOU 2001:92. Se även Registernämnden till Säkerhetstjänstkommissionen (kopia av remiss- yttrandet för kännedom) 22/9 2002. SÄKO. 
  
 361 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 kom SÄPO enbart att föra för att lagen så krävde. I övrigt fortsatte SÄPO att registrera i CR och i arbetsanteckningar. De faktiska re- gistreringsgrunderna, dvs. vilka aktiviteter som kan leda till regi- strering, är fortfarande hemliga och allmänheten har ingen insyn i hur registrering i SÄPO:s register går till. Det finns heller inget som tyder på att allmänhetens förtroende för SÄPO skulle ha stärkts genom införandet av bestämmelserna i polisdatalagen. 
 Senare tiders registrering av anarkister i CR kan belysas genom ett par exempel. Den 30 april 1988 genomfördes en olaglig anarkis- tisk demonstration utanför Grand Hotell i Stockholm. Deltagarna vägrade flytta på sig och det förekom viss skadegörelse. 22 demon- stranter omhändertogs för våldsamt motstånd och ohörsamhet mot ordningsmakten. Samtliga som inte redan fanns i centralregistret blev nu registrerade. 
 923 
  
 En ung kvinna registrerades efter att år 2000 gripits av den öpp- na polisen sedan hon tillsammans med andra kända personer inom den autonoma vänstern klottrat på pendeltågsvagnar. Klottret hade delvis politisk anknytning. I den registreringsbegäran som gjordes betonades att det var av synnerlig vikt att kvinnan länkades till sak- objektet Anarkistisk/Autonom verksamhet i Sverige. Beslut fat- tades också om att kvinnan fick registreras enligt 5 § polisdatala- gen. Detta innebar att registreringen kunde kompletteras med upp- gifter om politisk uppfattning. 
  
 6.9.2 
  
 Arbetsanteckningar 
  
 Med största sannolikhet registrerades anarkister under 1970- och  
 1980-talen 
  i arbetsanteckningar. Eftersom anarkistiska organisatio- ner från år 1973 och framåt saknades i de hemliga tjänsteföreskrif- terna var detta den enda möjligheten om anknytning till brott sak- nades. Åren 1993 till 1997 fördes arbetsanteckningar i en elektro- nisk databas kallad  
 UBAS 
 . Tanken var att UBAS med dess över- lägsna sökmöjligheter skulle ersätta det gamla systemet med manu- ella arbetsanteckningar. UBAS var uppdelat i domänerna  
 vänster  
 och  
 höger  
 vari uppgift om person fick antecknas om utredning er- fordras för att klarlägga huruvida förutsättningar för registrering i CR kan föreligga. 
 924  
 Inom domänen vänster fördes anteckningar 
  
 923 
  
 Anarkistisk demonstration utanför Grand Hotell 
  
 . PM 9/5 1988. Akt  
  
 001304-8806 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 924 
  
 Grundläggande bestämmelser och handledning för domänerna vänster och höger i Författ- ningsskyddets UBAS 
  
 . PM 25/11 1994. Valentine  
  
 001307-5478, 
  
  löpnr 1. SÄPO. Formuleringen att det handlar om att anteckna uppgifter som behövs för att utreda huruvida personen i fråga 
  
 362 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 som kan hänföras till vänsterextremism,  
 miljö-, 
  freds- eller djurbefrielseextremism samt andra former av politiska yttringar som kan kopplas till det väns- terpolitiska området. 
 925 
  
 Gallring av uppgifter i UBAS skulle ske så snart de inte längre be- hövs och senast efter 18 månader om nya uppgifter inte tillförts be- träffande personen under tiden. I UBAS infördes alla uppgifter som kunde antas vara relevanta: Namn, adress, personnummer, or- ganisationstillhörighet samt status inom organisationen t.ex. leda- re, aktivist, medlem, sympatisör, styrelsemedlem. Även namn på maka/make (eller motsvarande) samt personnummer på denne in- fördes i UBAS. Det fanns även plats för längre textavsnitt där upp- gifter om karaktär, personprofil, internationella kontakter eller adresser där personen ifråga brukade uppehålla sig kunde införas. 
 Mera löst sammanhållna grupper på vänstersidan registrerades under fyra huvudområden: fred, miljö, antifa och djur. 
 926  
 Registret i UBAS var sökbart på kriterier som namn, bostadsort el- ler tillhörighet till viss miljö som fred eller djur. 
 927  
 År 1997 av- vecklades författningsskyddets register i UBAS vilket sannolikt hänger samman med att Registernämnden visat intresse för verk- samheten. I den av författningskyddsroteln internt utgivna infor- mationstidningen  
 Subnytt  
 för januari 1997 står följande att läsa: 
 Registernämnden har börjat intressera sig för UBAS. Därför är det viktigt med korrekta inläggningar i vårt arbetsregister. Det är möjligt att det kommer att ske förändringar/restriktioner beträffande inläggningar. I så fall återkommer jag direkt med information. 
 928 
  
 I februari 1997 kom också de förväntade förändringarna. Genom beslut av  
 SÄPO-chefen 
  Barnes upphävdes vissa skriv- ningar rörande UBAS och förbudet mot åsiktsregistering i CR ut- sträcktes nu till att gälla även UBAS. 
 kan registreras i CR ansluter till liknande skrivningar i HT 19. Alla påträffade ar- betsanteckningar pekar dock mot att det i själva verket handlar om att tillgodose önskemål från säkerhetspolisens sida om att i spaningssyfte få registrera personer i större utsträckning än som medgives i tillämpliga lagar och förordningar. 
  
 925 
  
 Ibid. 
  
 926 
  
 Ibid. 
  
 927 
  
 Subnytt januari 1997  
 (28/1 1997). Akt  
 001305-9373-02, 
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 928 
  
 Ibid. 
  
 363 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Vad som sägs om s.k. åsiktsregistrering i avsnittet om CR (punkterna  
 4-6) 
  gäller även UBAS. Det innebär att s.k. elektroniska arbetsanteckningar inte får föras i fall där förutsättningarna för registrering i CR inte är uppfyllda. Det är inte heller tillåtet att föra manuella register över personer som inte får registreras i CR. 
 929 
  
 Domänerna vänster och höger gallrades nu vilket innebar att upp- gifterna skrevs ut på papper för handläggning inom respektive sek- tion eller författningsskyddsroteln i Stockholm. Vid gallringen i november 1997 fanns omkring 1 500 dokument i UBAS med an- knytning till författningsskyddet. 
 930  
 Av dessa torde merparten ha varit att hänföra till högersidan. I december 1996 fanns det 1 410 högerdokument, 369 vänsterdokument och 194 sakdokument i för- fattningsskyddets domän. Den systemansvarige inom roteln ansåg då att antalet var litet med tanke på att ingen annan hade glädje av de anteckningar som enbart fanns i ansvarig handläggares skåp eller persondator. 
 931  
 Uppenbarligen ansåg författningsskyddet att värdet av UBAS var begränsat när man nu var tvungen att iaktta grundla- gens s.k. åsiktsregistreringsförbud. 
 I dag (september 2002) sparas arbetsanteckningar i analysdata- baser som exempelvis  
 PLUTO  
 som innehåller uppgifter inhämtade genom hemlig teleavlyssning. Vid ett sammanträde den 11 maj 2000 med företrädare för Registernämnden, SÄPO och Justitiede- partementet inklusive justitieminister Valencia diskuterades innehållet i PLUTO och andra analysdatabaser. Från SÄPO:s sida lämnades då bl.a. följande uppgifter rörande innehållet i analysda- tabaserna: 
 Och att innehållet i sådana baser i sin helhet är att be- trakta som känsliga personuppgifter genom att det är fråga om obearbetade underrättelser om individer som har olika slags kopplingar till politisk eller reli- giös verksamhet. Vad avser HTA (PLUTO) så ned- tecknas innehåll i samtal som kan handla om att indi- vider ger uttryck för olika politiska eller religiösa uppfattningar. Den bearbetning som sedan sker i ana- 
  
 929 
  
 Protokoll ang ändring av arbetsordningen  
  
 5/2 1997. Valentine  
  
 701391-0117, 
  
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 930 
  
 PM angående konvertering 
 . Författningsskyddet, SÄPO 12/11 1997. Valentine  
 001307-5478 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 931 
  
 Subnytt december 1996  
 (10/12 1996). Akt  
 001305-9373-02, 
  löpnr 1. SÄPO. 
 364 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 lysdatabaserna resulterar antingen i bedömningen att en person ska registreras i  
 SÄPO-registret/CR 
  eller att personen ska avföras från utredningen och då gall- ras ur analysdatabasen. 
 932 
  
 Det faktum att svenska medborgare enligt detta system uppenbar- ligen kan registreras i analysdatabaser enbart på grund av att i ett telefonsamtal ha uttryckt sympati för viss politisk uppfattning fö- refaller ha bekymrat alla utom en av sammanträdets deltagare. En- ligt den av säkerhetspolisen upprättade samtalsuppteckningen var det bara justitieministern som inte gav uttryck för att detta var ett problem i förhållande till grundlagen. De församlade synes dock ha varit eniga om att frågan bör lösas. Enligt samtalsuppteck- ningen uppgav justitieministern att hon skulle se över om inte den pågående Polisregisterutredningen skulle kunna ges ett tilläggsdi- rektiv för att se över möjligheterna att koppla bort 5 § i PolisdataL vad avser behandling av personuppgifter i PLUTO och analysdata- baserna. 
 933 
  
 Något sådant tilläggsdirektiv kom dock aldrig att utfärdas. I en skrivelse till justitieministern den 4 oktober 2000 framhöll Regis- ternämnden att risk förelåg att känsliga personuppgifter skulle be- handlas i PLUTO och de fristående analysdatabaserna i strid med 5 § polisdatalagen. 
 934  
 Polisdatautredningen ansåg dock i sitt betän- kande i november 2001 att Registernämndens invändningar skulle tillgodoses genom att den personuppgiftsansvarige inom SÄPO skall vidta alla rimliga åtgärder för att rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som är felaktiga i förhållande till ändamålet med behandlingen. 
 935  
 Registernämnden har emellertid i sitt re- missyttrande anfört att detta förslag inte är tillräckligt för att för- hindra att känsliga personuppgifter registreras på ett otillåtet sätt vilket också i vissa fall sker. Registernämnden framhöll också att möjligheterna att kontrollera tillåtligheten av personuppgifter i en analysdatabas och att åstadkomma rättelse i enskilda fall i praktiken torde vara mycket begränsade. Registernämnden avslutade sitt remissyttrande på följande sätt: 
  
 932 
  
 Information till justitieministern – registreringsfrågor.  
  
 PM av polisintendent Barnes, SÄPO 11/5 2000. Valentine  
  
 001308-2235 
  
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 933 
  
 Ibid. 
  
 934 
  
 Skrivelsen ingår som bilaga 2 i  
 Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet  
 (SOU 2001:92). 
  
 935 
  
 Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet  
  
 (SOU 2001:92), s. 237. 
  
 365 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Det torde helt allmänt sett vara så att ett organ som arbetar med göromål av sådant slag som ankommer på Säkerhetspolisen, inte har något emot att arbeta med regler för sin verksamhet av sådan karaktär att regler- na kan sägas befinna sig i något som brukar kallas en gråzon. Detta ger nämligen visst utrymme för egna tolkningar. Registernämnden måste emellertid ta av- stånd från ett sådant betraktelsesätt och detta gäller naturligtvis särskilt i fråga om registrering som kan hänföras till politisk åsikt eller annan känslig person- uppgift. 
 936 
  
 Utan tvekan framstår Registernämndens bedömning av problemet med analysdatabasernas förenlighet med gällande lagstiftning som rimlig. Med hänsyn till vad som är känt om SÄPO:s användning av arbetsanteckningar och informella register utanför centralregist- ret 
 937  
 framstår det som troligt att det förekommer registrering av personuppgifter i strid med både regeringsformen och 5 § polisda- talagen. Som Registernämnden framhåller är dessa förhållanden emellertid svåra att kontrollera. 
  
 6.10 
  
 Hotbilden  
  
 1988-2002 
  
 I april 1988 hölls anarkistiskt landsmöte i Eskilstuna i syfte att åter igen bygga upp det anarkistiska kontaktnätet som bildats fem år ti- digare. Säkerhetspolisens uppfattning var att de flesta av deltagarna var att betrakta som harmlösa romantiker, som vill vara med där det händer något. Detta betydde dock inte att landets anarkister kunde bedömas som ofarliga. Mycket kretsade kring den nya lokal som inskaffats på Södermalm i Stockholm. Därtill fanns Husnallar- na i Göteborg och i Malmöområdet, med dess närhet till Köpen- hamn grupper som säkert kommer att kräva en viss uppmärksam- het i framtiden. Säkerhetspolisen förväntade sig en viss ökning av aktionerna med aktivister på den europeiska kontinenten som fö- rebild. 
 938 
  
 936 
  
 Registernämnden till Säkerhetstjänstkommissionen (kopia av remissyttrandet för känne- dom) 22/9 2002. SÄKO. 
  
 937 
  
 Se t.ex. Hjort, Thompson: SÄPO och djurrättsaktivisterna. Opublicerad sekretariatsrapport. SÄKO. 
  
 938 
  
 Subversion. Halvårsrapport gällande tiden 1/10 1987 - 31/3 1988 
  
 . Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 
  
 4. 
  
 SÄPO. 
  
 366 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Kontinentala influenser som hotbild kunde dels utgöras av an- arkister och husockupanter i de danska och tyska  
 BZ-rörelserna, 
  dels kontakter med europeiska terroristgrupper. År 1990 hävdades att tidningen Roman sannolikt hade kontakter med företrädare för den västtyska tidskriften  
 Radikal  
 som sades vara språkrör för mili- tanta och terroristiska krafter. 
 939  
 Vid ett arbetsmöte 1992 fram- hölls att kontakter eller kopplingar fanns mellan svenska anarkister och bl.a.  
 RAF-Umfelt, 
  IRA, PKK och italienska Autonomia opera- ia. 
 940 
  
 Allmänt sett har dock hotbilden i hög grad handlat om utom- parlamentariska aktioner av olika slag. År 1990 ockuperades Miljö- partiets lägenhet på Klevgränd/Götgatan. I en PM samma år kon- staterade SÄPO i Malmö att den danska säkerhetspolisen ansåg ak- tivisterna i Skåne ligga  
 7-8 
  år efter sina danska meningsfränder. För SÄPO i Malmö innebar det att eftersom BZ utgjorde en förebild för svenskarna kommer vi utan tvivel att få allt större problem med aktioner från anarkisternas sida. - Danska polisen inser idag, att man släppt anarkistverksamheten alldeles för långt innan man reagerade. 
 941  
 I januari 1997 gjorde SÄPO bedömningen att AFA dominerat den autonoma miljön de senaste fem åren men att ut- vecklingen nu avstannat. SÄPO räknade med att AFA bestod av ett  
 30-tal 
  ledargestalter och ca 500 aktivister. Andra organisationer som nämndes var SUF med ca 100 medlemmar och Folkmakt med ca 50 medlemmar. 
 942 
  
 6.10.1 
  
 Sabotageaktioner som hotbild - Perry 
  
 I slutet av  
 1980-talet 
  var det risken för sabotageaktioner mot Perry som utgjorde den mest framträdande komponenten i hotbilden. Detta var inget för Sverige unikt; liknande attacker genomfördes över hela Europa vid denna period. Att säkerhetspolisen såg myck- et allvarligt på detta framgår av följande citat ur en skrivelse till Ar- betsmarknadsdepartementet sommaren 1988: 
 De aktioner som utförts mot Shells bensinstationer i bl.a. Stockholm, Norrköping och Göteborg kan be- 
  
 939 
  
 Subversion. Rapport gällande tiden  
  
 1989-10-01 
  -  
 -1990-03-31 
 . 
  
  SÄPO 28/6 1990. Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 5. SÄPO. 
  
 940 
  
 Arbetsmöte i Stockholm om militant anarkistisk/autonom verksamhet 
  
 . PM författningsskyd- det, SÄPO 4/2 1992. Akt  
  
 001304-8806 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 Gutierrez 
  
 Anarkismen i södra Sverige 
 . PM 17/4 1990 Säpo, Malmö. Johnson  
 P-akt. 
  SÄPO. 
  
 942 
  
 Författningsskydd Uppföljning 
 . Akt  
 001306-3730 
  löpnr 4. SÄPO. 
 367 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 traktas som ett förstadium till traditionell terrorism. Stationerna har utsatts för skadegörelse och i några fall har brand anlagts. Det föregivna syftet med ak- tionerna har varit att protestera mot Shells engage- mang i Sydafrika. Liknande aktioner har utförts i Danmark, Västtyskland och flera andra europeiska länder. 
 943 
  
 Sabotagen motiverades främst genom Shells engagemang i Sydafri- ka men sannolikt fanns även bakomliggande drivkrafter som anti- kapitalism och antiparlamentarism.  
 Magazin april  
 intervjuade 1989 två Shellsabotörer som inte bara angav Sydafrikafrågan som motiv bakom sitt handlande: 
 Men det är inte bara Perry det är fel på. Det är fel på hela systemet. Även i Sverige. Bara att Perry överhu- vudtaget får existera i Sverige visar ju detGenom att göra aktion helt olagligt, visar vi att vi inte tror på la- garna i det här samhället. Vi underkänner lagsystemet och det parlamentariska systemet. Och tror att om vi skall förändra samhället så måste vi göra det själva. 
 944 
  
 I maj 1989 konstaterade Säkerhetspolisen att sedan juli 1986 hade 147 angrepp mot Perry genomförts. Vidare konstaterades att det fanns en tendens mot allt våldsammare attentat. Som exempel nämndes en händelse i Malmö 1988 då gärningsmännen spolade bensin mot en stationsbyggnad och sedan antände bensinen. Kam- panjen mot Perry kopplade Säkerhetspolisen till kretsarna kring tidningen Roman i Stockholm men med förgreningar i hela det au- tonoma nätverket i Sverige. 
 945  
 Från SÄPO:s sida ansågs att det fö- relåg en risk att det skulle utvecklas anarkistiska/autonoma grupper i Sverige som inte bara har våld som medel, utan även har våldet som mål. I hotbilden ingick att anarkister skulle ha kontakter inom det militära försvaret och även köpt vapen utomlands som skulle ha använts vid väpnade rån. 
 946  
 Det är oklart vilka underrättel- ser dessa uppgifter egentligen vilade på. 
  
 943 
  
 Yttrande. RPS/Säk till Arbetsmarknadsdepartementet, rättsavdelningen 17/8 1988. SH  
  
 800-88. 
  Valentine  
 701391-0018, 
  löpnr 11. SÄPO. 
  
 944 
  
 Klipp i akt  
  
 001304-2189 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 945 
  
 Subversion. Rapport gällande tiden 1988  
  
 -10 
 -01 
  - - 89  
 -03 
 -31 
 . 
  
  SÄPO 25/5 1989. Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 946 
  
 Angående terroristhändelser den 29 maj 1989 
  
 . PM 29 maj 1989. Akt  
  
 001304-2189 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 368 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Även inom försvarsmakten fanns stor oro för attentaten mot Perry. Detta hängde samman med att Försvarets materielverk 1989 skrivit avtal med Perry om leverans av drivmedel till försvarsmak- ten. Inom ÖB:s säkerhetsavdelning bedömdes hotet som stort: 
 De autonoma är för närvarande den ytterlighetsgrupp som utgör det största hotet mot samhället. Deras ak- tioner ökar i omfattning och blir allt mer våldsamma. De autonoma säger sig vilja stå utanför alla makt- strukturer och vägrar därför ofta värnplikt. Genom FMV:s avtal med bensinbolaget Perry har hotet mot försvarsmakten från dessa grupper ökat. Hotet gäller i första hand intrång, utfört av utomstående. De auto- noma använder sig normalt inte av infiltration som arbetsmetod. 
 947 
  
 Sabotagen mot Perry kulminerade runt decennieskiftet 1990 och i mars 1991 kunde Säkerhetspolisen räkna till hela 336 utförda atten- tat mot Perry i Sverige. 
 948  
 Ytterst få av dessa brott klarades upp men Säkerhetspolisens uppfattning var att gärningsmännen huvud- sakligen stod att finna i autonoma kretsar men i viss mån även bland yngre kommunister. 
 De närmaste åren minskade den anarkistiska verksamheten. Från Säkerhetspolisens sida antogs detta bero på att anarkisterna kanske blivit brända av massmedia samt att de upplevt bakslag vid flera husockupationer. Under 1992 och 1993 bedömdes inte det autonoma nätverket utgöra något större hot utom i Malmö och i Lund där våldsamma demonstrationer i samband med 30 november förekommit. Vid dessa sammandrabbningar var anarkisterna i södra Sverige förstärkta med sympatisörer från Danmark. SÄPO i Malmö gjorde 1993 följande analys av läget: 
 Som nämnts ovan kommer autonomerna att fortsätta sina aktioner mot samhällssystemet. Hittills har de varit hänsynslösa och totalt orädda, då bankerna har attackerats. De har även hotat att sabotera brobyg- gandet, då detta startat. Detta kommer de att göra tillsammans med sina danska kamrater. Autonomerna 
  
 947 
  
 Säkerhetshot mot försvarsmakten 
 . ÖB/Säk 1/6 1989 H 901:7514. Akt  
 001304-2189 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 948 
  
 Halvårsrapport från författningsskyddet  
  
 1990-10-01 
  - -  
 1991-03-31 
 . 
  
  Författningsskyddsro- teln, 18/6 1991. Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 6. SÄPO. 
  
 369 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 i Malmö reser ofta till Köpenhamn för att undervisas av mer erfarna danska kamrater. Det har nämnts att BZ i Danmark ligger ca 10 år före i utvecklingen, jäm- fört med Sverige. Iakttagelser i Lund i samband med 30 novemberdemonstrationerna 1991 och 1992 be- kräftar att detta påstående kan vara relevant. 
 949 
  
 Vid mitten av  
 1990-talet 
  inleddes en ny våg av angrepp mot Perry. Den här gången angavs Shells oljeutvinning i Nigeria vara huvudor- saken. Bakom detta fanns både politiska motiv, dvs. kritik mot re- gimen i Nigeria, samt miljöskyddsmotiv då Shells verksamhet an- sågs innebära en ekologisk katastrof i Nigerias deltalandskap. Sä- kerhetspolisens svar på denna ökade hotbild blev att åren 1996- 1997 intensifiera telefonavlyssningen och kartläggningen av de au- tonoma nätverken i Sverige. 
 950 
  
 Enligt Säkerhetspolisen var det två olika nätverk som bekämpa- de Shells engagemang i Nigeria. Ett av nätverken bestod av AFA och SUF och förespråkade illegala utomparlamentariska meto- der. Det andra nätverket var uppbyggt av organisationer som Fältbiologerna, Grön Ungdom, Ung vänster, Jordens Vänner och SSU och förespråkade inte olagliga metoder. SÄPO:s övervakning var fokuserad på den del av Shellmotståndet som använde sig av il- legala metoder. Ibland kunde dock osäkerhet föreligga om vilken gren viss person tillhörde vilket i åtminstone ett fall fick till följd att ett möte i Fältbiologernas lokal på Västmannagatan i Stockholm övervakades. 
 951  
 I övriga fall var det det autonoma nätverket som övervakades bl.a. genom telefonavlyssning och yttre spaning. På Internet publicerade  
 SUF-Kalmar 
  påhittiga tips om hur sabotage kunde genomföras mot Perry. Den som var intresserad av att utföra ett brandattentat kunde här få sig följande instruktion till livs: 
 En molotov (bensinbomb) tillverkar du genom att du tar en flaska och fyller den med bensin. Om du vill att molotoven ska brinna längre tar du ca 1/3 olja och 2/3 bensin istället. Du kan även experimentera med die- selolja, risinolja etc. Vill du ha napalmeffekt så stop- par du ner lite frigolit i blandningen. Sedan korkar du 
  
 949 
  
 Uppföljningsplan, författningsskydd 
 . SÄPO, Malmö 18/3 1993. Valentine  
 001300-9139 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 950 
  
 Rapport från författningsskyddsroteln avseende 1:a kvartalet 1996 
  
 . Författningsskyddsroteln 29/4 1996. Valentine  
  
 001300-9139 
  
  löpnr 3. SÄPO.  
 Kampanj mot Perry. Sammanställning  
 maj-dec 
  1996.  
 PM 10/12 1996. Valentine  
  
 001304-2189 
  
  löpnr 6. SÄPO. 
  
 951 
  
 Se handlingar i akt  
  
 001304-2189 
  löpnr 5. SÄPO. 
 370 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 igen flaskan och tvättar den ren från bensin och fing- eravtryck. Därefter binder du en liten trasa runt flaskhalsen. Du tar med dig en liten acetonflaska eller något liknande till macken. Du krossar ett väl valt fönster på butiksdelen, sprutar aceton på trasan och kastar molotoven mot hyllorna med brandfarliga vätskor. Om du vill vara säker på att aktionen lyckas, så kastar du mer än en molotov. Efter det lägger du benen på ryggen och återvänder aldrig mer. 
 952 
  
 Längst ned på sidan fanns med betydligt mindre stil en förmaning att tänk alltid noga igenom aktionen så att ingen oskyldig förbi- passerande människa kan komma till skada!!. 
 953  
 Hur begreppet oskyldig skulle tolkas lämnade dock  
 SUF-Kalmar 
  ingen anvis- ning om. Överhuvudtaget förefaller SUF ha varit mycket engagerat i den andra Shellkampanjen. Aktioner redovisades regelmässigt både i förbundets tidning  
 Direkt Aktion  
 och på webbsidor på Inter- net. Under senare år har verksamheten mot Perry avmattats något och för andra halvan av år 2000 har endast ett mindre antal attacker rapporterats. Dessa har varit av lindrigare slag t.ex. klotter och fönsterkrossning. 
 954 
  
 6.10.2 
  
 Sabotageaktioner som hotbild - Öresundsbron 
  
 Motståndet mot Öresundsbron började märkas i Sverige under  
 1980-talets 
  sista år. Föreningen  
 Aktion stoppa bron  
 genomförde 1989 sin första demonstration med en tämligen bred politisk upp- slutning. Anarkister maskerade med huvor fanns dock också med i den tillståndsgivna demonstrationen som emellertid genomfördes lugnt och stilla. Aktionsgruppens demonstrationer övervakades t.o.m. 1996 regelmässigt av personal från SÄPO:s Sektion Syd i Malmö. 
 955  
 Vanligtvis var demonstrationerna fredliga och stillsamma men vid något tillfälle kunde förekomma aktioner efter att demon- strationen avslutats med polisingripande som följd. Ett större hot än demonstrationerna utgjorde dock risken för sabotage av olika slag. Som en motåtgärd lanserade säkerhetspolisen 1993 ett projekt med följande målsättning: 
  
 952 
  
 Internetutskrift i akt  
  
 001304-2189 
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 953 
  
 Ibid. 
  
 954 
  
 Se handlingar i akt  
  
 001304-2189 
  löpnr 8. SÄPO. 
  
 955 
  
 Se exempelvis  
 Föreningens Aktion Stoppa Bron demonstration i Malmö  
 1990-09-08. 
 PM 18/3 1991. Valentine  
  
 001305-6072, 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 371 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Inhämtning, bearbetning och delgivning av under- rättelser angående sådana organisationer och grupper som är beredda att med olagliga metoder - våld eller hot - agera mot brobygget. 
 956 
  
 Arbetsmetoden var att etablera kontakter inom den öppna polisen för att information om olagliga aktiviteter snabbt skulle kunna komma in till SÄPO:s sektion i Malmö. Vidare skulle den öppna debatten följas i press, broschyrer och flygblad. Viktigt var även att ha goda förbindelser med PET i Danmark samt med de ansvariga för byggandet av Öresundsbron. 
 957 
  
 Hotbilden var dock svår att få ett ordentligt grepp om. Bland de grupper som motsatte sig en fast förbindelse över Öresund fanns traditionella miljöaktivister, personer ur den autonoma miljön samt en del tillhörande den äldre revolutionära vänstern, t.ex. KPML(r). I en PM från december 1993 skisserades flera tänkbara scenarior. Sabotage mot maskiner och byggnader, hot mot personal samt ak- tioner mot kontor där viktiga handlingar förvarades ansågs här tänkbara. Det kunde inte heller uteslutas att psykiskt sjuka perso- ner skulle inspireras att begå brott av olika slag. Promemorian mynnade ut i följande bedömning: 
 Med ledning av ovanstående måste hotet mot Öre- sundsbron tas på allvar. Lämpliga insatser bör vidta- gas för att förebygga och förhindra att människor och värdefull utrustning kommer till skada. Åtgärderna bör utformas så att skyddet blir långvarigt. 
 958 
  
 Under de följande åren förekom också brottslighet av ovan nämnt slag. I januari 1994 förövades inbrott hos dåvarande vd:n för Öre- sundskonsortiet. Något politiskt motiv till inbrottet kunde dock inte beläggas. I december samma år omhändertogs ett tiotal svens- kar som deltagit i skadegörelse och olaga intrång vid anläggningar i Köpenhamn. I november 1995 konstaterade SÄPO i en slutrapport för projektet att kartläggning av motståndsrörelsen mot Öre- sundsbron är en prioriterad arbetsuppgift i Författningsskyddets kommande verksamhetsinriktning. Samarbetet med den danska 
  
 956 
  
 PM angående projekt  
  
 --- 
 . 
  Malmö, 24/9 1993. Valentine  
 001305-6072, 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 957 
  
 Ibid. 
  
 958 
  
 Angående hotet mot den planerade Öresundsbron 
  
 . PM 15/12 1993. Valentine  
  
 001305-6072, 
  
  löpnr 
  
 1. 
  
 SÄPO. 
  
 372 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 säkerhetstjänsten, PET, förklarades vara mycket gott och synes tidvis varit ganska intimt. 
 I slutrapporten från 1995 konstaterades att underrättelser av operativ karaktär överlämnas utan dröjsmål, vilket torde ha gällt i båda riktningarna. En stor del av dessa underrättelser var sannolikt överskottsinformation från avlyssningen av tre personer inom den autonoma miljön i Skåne. Den telefonavlyssning som bedrevs 1995 avsåg dock i första hand inte att utreda brott kopplade till Öre- sundsbron utan primärt att undersöka eventuell brottslig verk- samhet inför den 30 november. 
 959  
 Under första hälften av 1990- talet förekom flera våldsamma kravaller i samband med demonstra- tioner och motdemonstrationer den 30 november. 
 Under 1996 trappades bromotståndet upp och vid flera tillfällen omhändertogs personer för olaga intrång eller ohörsamhet mot ordningsmakt. För att motverka utvecklingen och förbättra under- rättelseinhämtningen begärde säkerhetspolisen i oktober 1996 till- stånd till telefonavlyssning av en av aktivisterna som sades vara skäligen misstänkt för olovlig kårverksamhet. Vilken grund hade då SÄPO för denna brottsmisstanke? I oktober 1996 kunde polisen räkna till tre tillfällen då den misstänkta aktivisten gripits av polisen för aktioner med anknytning till bromotståndet eller annan miljö- aktivism (ett fall gällde det s.k. Dennispaketet). Brottsmisstankarna i de enskilda fallen handlade om olaga intrång, egenmäktigt förfa- rande och ohörsamhet mot ordningsmakten. I promemorian räk- nades också upp en rad händelser som inte kunde knytas till den misstänkte men som enligt SÄPO utgjorde en del av bromotstån- darnas  
 modus operandi  
 t.ex. skadegörelse mot maskiner och olagli- ga demonstrationer. I sammanhanget nämndes också sabotagen mot Perry: 
 Det är känt av SÄPO att en grupp militanta miljö- aktivister protesterar mot Perry och att de på goda grunder kan misstänkas ligga bakom mycket av denna brottslighet. 
 Sammantaget visade detta enligt SÄPO att den misstänkte ingick i en nationell grupp militanta miljöaktivister som förutom olagliga aktioner även agerar mot biltrafiken och bensinbolaget Perry samt att den misstänkte vid flera av aktionerna åtföljs av lokala ungdo- mar och kan misstänkas ha en ledande roll. SÄPO räknade nu med 
  
 959  
 Hot och aktiviteter mot Öresundsbron.  
 Slutrapport i projekt 
 .  
 PM Sektion Syd, Malmö 17 (14 ?)/11 1995. Valentine  
  
 001305-6072. 
  
  SÄPO. 
  
 373 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 att bromotståndet skulle trappas upp och att man kunde förvänta en framtida ökning av det grövre våldet. Avslutningsvis påpekades också i promemorian att bland de ungdomar som den misstänkte samarbetade med fanns inslag av mer traditionell anarkistisk verk- samhet. 
 960 
  
 Tillstånd för telefonavlyssning beviljades och pågick under ett drygt års tid. När avlyssningen sedan upphörde var det inte på grund av att misstankarna upphört utan därför att den misstänkte ofta var på resande fot och därmed inte kunde avlyssnas. Var det då rimligt att avlyssna den misstänkte på grund av misstankar om olovlig kårverksamhet? Här får man nog konstatera att det nätverk av freds- och ickevålds- och miljöaktivister som den misstänkte in- gick i är helt väsensskilt från vad som kan antas utgöra olovlig kår- verksamhet. Nätverket är tämligen löst och saknar beväpning, uni- former och över huvud taget fasta strukturer. Däremot tyder mycket på att den misstänkte hade en framträdande ställning inom detta nätverk, deltog i civil olydnadsaktioner samt att döma av vad som framkom av telefonavlyssningen var beredd att medverka i sa- botage mot  
 JAS-plan 
  och Öresundsbron. 
 Avlyssningen genererade en del överskottsuppgifter av olika slag men det är osäkert om denna placerades in i någon källakt. Ef- ter 1997 verkar luften ha gått ur bromotståndet och inte mycket har sedan dess noterats rörande detta av säkerhetspolisen. 1998 och 1999 års rapporter om  
 Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet  
 innehåller heller inga uppgifter om sådan brottslighet med anknyt- ning till Öresundsbron. Inför invigningen av bron år 2000 gjorde SÄPO bedömningen att något hot inte förelåg. 
 961 
  
 6.10.3 
  
 Våldsanvändning som hotbild 
  
 Frågan om våldsanvändning från anarkistisk håll framträder som en central fråga för hotbilden. Med början 1987 tyckte sig säkerhets- polisen kunna iaktta en ökad grad av våldsanvändning från anarkis- tiskt håll. Med grupper som Commando Torres och Comman- do Eat The Rich hade den militanta anarkismen fått förnyad kraft vilket författningsskyddet konstaterade i en rapport hösten 1987: 
  
 960 
  
 PM 14/10 1996. I Johnson personakt. SÄPO. 
  
 961 
  
 Hotbildsbedömning angående Öresundsbrons invigning.  
  
 PM 15/6 2000. Valentine  
  
 001305-6072, 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 374 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 I och med att denna grupp har börjat växa bland ung- domarna så har vi fått en allt mer våldsam och aktiva- re anarkiströrelse. De har uttalat att inga privatperso- ner skall komma till skada vid deras aktioner. De rätt- färdigar däremot våld mot polis som självförsvar när de skall gripas för någon aktion. Risken att människor kommer till skada ökar för aktionerna tenderar att bli mer våldsamma för att få önskad publicitet. 
 962 
  
 I den halvårsrapport som Säkerhetspolisen färdigställde i slutet av maj 1989 hävdades att det hållits ett möte i allaktivitetshuset Kap- sylen i Stockholm i november 1988. Huvudfrågan på mötet upp- gavs ha varit våld eller  
 icke-våld 
  men något beslut fattades inte en- ligt halvårsrapporten. I samma halvårsrapport rapporterades om en anarkistisk attack mot det sydafrikanska konsulatet i Oslo där ett hundratal maskerade demonstranter angrep polisen med flaskor och stenar. I sammanhanget noterades att de slagord som användes ropades på svenska och det bedömdes att 60 av de deltagande akti- visterna var svenskar. 
 963 
  
 I en PM från september 1989 framhölls att det förelåg en risk att det utkristalliseras en eller flera anarkistiska/autonoma grup- per, som inte bara har våld som medel, utan även har våldet som mål. Det hävdades vidare att anarkister upprättat kontakter inom det militära försvaret och den vägen möjligen kunde komma åt va- pen och annan materiel. Vidare påstods att det framkommit att personer som deltagit i kampanjen mot Perry utomlands skulle ha kommit över automatvapen. Vapnen skulle också ha använts för väpnade rån i Sverige. Hur detta skulle ha framkommit angavs inte i PM:n. 
 964 
  
 Samma år uppmärksammades att studenttidningen  
 Gaudeamus  
 intervjuat tre företrädare för  
 Frescati Anarkistiska Sällskap 
 . En av dessa uppgav att vi tar inte avstånd från våld, det är rätt att använ- da våld, både mot föremål och mot människor i vissa situationer. Att på detta sätt öppet deklarera att man kunde tänka sig att an- vända våld mot människor var onekligen en nyhet. Säkerhetspoli- sen analyserade detta faktum på följande sätt: 
  
 962 
  
 Nyanarkism bland ungdom 
 . PM RPS/Säk 1/10 1987. Akt  
 001304-1546. 
  SÄPO. 
  
 963 
  
 Subversion. Rapport gällande tiden 1988  
  
 -10 
 -01 
  - - 89  
 -03 
 -31 
 . 
  
  PM 25/5 1989. Akt 001301- 1846 löpnr 4. SÄPO. 
  
 964 
  
 Anti-imperialistiska 
  
  rörelsen.  
 PM kontrasubversionsroteln 19/9 1989. Akt  
 001304-8806, 
  löpnr 1. SÄPO. 
 375 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Att man nu öppet går ut och säger att det är rätt att använda våld emot människor, är en viktig strategi- förändring från anarkistisk/autonom sida. Utåt har man tidigare sagt att inga människor får komma till skada. 
 965 
  
 Som nämnts tidigare ansågs anarkisterna omkring  
 1992-1993 
  hålla en låg profil utåt. Till viss del torde SÄPO ha hänfört detta till in- terna taktiska diskussioner om våldsanvändning. I en halvårs- rapport daterad januari 1992 anfördes följande: 
 Källinformation säger att rörelsen fortfarande är upp- delad i två läger. De som har varit med i rörelsen se- dan  
 1985-86 
  företräder en mer militant linje, medan andra nytillkomna inte är lika radikala i sin upp- fattning. Beträffande de mer militanta så vill några an- vända väpnat våld. 
 966 
  
 Vad som avsåg med väpnat våld utvecklades inte – veterligen har aldrig de svenska autonoma grupperna använt eller införskaffat skjutvapen. Som en särskild form av våldsanvändning kan nämnas den som explicit riktas mot meningsmotståndare. Framför allt har detta riktats mot personer inom olika nazistiska och rasistiska grupper. Under 1994 var Sverigedemokraterna huvudfienden och flera attacker genomfördes. I november 1994 överfölls och miss- handlades medlemmar i den nazistiska organisationen Riksfronten som i Gamla stan i Stockholm sålde tidningen Santana och delade ut flygblad. Enligt polisanmälan blev de sju nazisterna attackerade av ett  
 20-tal 
  mer eller mindre maskerade personer beväpnade med järnrör, träpåkar och knogjärn. En person fördes till sjukhus efter att ha fått ett järnrör i bakhuvudet. Med telefonavlyssningens hjälp anser sig SÄPO kunna identifiera sex av deltagarna. Veterligen har misshandeln inte fått någon rättslig efterföljd. 
 967 
  
 Den 4 mars 1995 attackerades Sverigedemokraternas årsmöte på Scandic Hotell i Norrköping. Sju aktivister från AFA i Stockholm åkte ned till Norrköping i en hyrd Toyotabuss och kastade in smörsyra i lokalen där årsmötet hölls. Enligt vittnen var deltagarna maskerade med hjälp av kapuschonger och Palestinasjalar. Efter ak- 
  
 965 
  
 Subversion. Rapport gällande tiden  
  
 1989-10-01 
  -  
 -1990-03-31 
 . 
  
  Författningsskyddet, 28/6 1990. Valentine  
  
 001301-1846 
  
  löpnr 5. SÄPO. 
  
 966 
  
 Valentine  
  
 001301-1846 
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 967 
  
 Se handlingar i Russell akt. SÄPO. 
  
 376 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 tionen greps föraren medan övriga kom undan och fick ta tåget hem. En annan grupp från Stoppa Rasismen var också på plats i syf- te att kartlägga deltagarna i årsmötet. Flera inom denna grupp om- händertogs av polisen. SÄPO kände till aktionen från AFA i Stockholm i förväg och kunde meddela kollegerna i Norrköping att bussen med visst registreringsnummer var på väg mot Norrköping. På kvällen innan SD:s årsmöte hade även den öppna polisen i Norrköping upptäckt den vita Toyotan som rekognoscerade utan- för Scandic Hotell. Veterligen gjordes dock inget för att förhindra attacken. 
 968 
  
 Denna händelse samt incidenten i Gamla stan 1994 aktualiserar ett problem. Hur ska SÄPO förfara när överskottsuppgifter in- kommer genom telefonavlyssning som antingen pekar ut vissa per- soner som förövare av visst brott, eller gör gällande att viss brotts- lig aktivitet kommer att äga rum? Om SÄPO delger den öppna po- lisen uppgifter av detta slag, eller på egen hand agerar på ett sådant sätt att det framstår som klart att man har tillgång till exklusiv in- formation riskerar SÄPO att avslöja sina arbetsmetoder. Om SÄPO däremot inte delger den öppna polisen uppgifter av denna karaktär riskerar man att försvåra arbetet med att förhindra och be- ivra brott av dessa slag. Eftersom yttrande- och mötesfriheten är grundlagsskyddad är det också just sådan verksamhet som författ- ningsskyddet inom SÄPO har till uppgift att skydda. Detta även om den bedrivs av grupper, t.ex. nazister, med åsikter som uppfat- tas som motbjudande av en mycket stor majoritet av Sveriges be- folkning. 
 I samband med Sverigedemokraternas valmöte i Jönköping den 27 juli 1998 attackerades företrädarna från SD av ett tiotal maske- rade personer försedda med träkäppar. Som avledningsmanöver tå- gade ett demonstrationståg med ett  
 20-tal 
  personer mot mötesplat- sen från en annan riktning. Avledningen lyckades i så måtto att po- lisinsatsen hade koncentrerats mot denna grupp. Aktionen kunde knytas till kretsarna kring AFA i Jönköping genom att fyra av akti- visterna greps. 
 969  
 Den 6 september 1998 förekom i Jönköping ägg- kastning mot företrädare för Conway  
 Det nya partiet 
 . 
 Det är emellertid inte bara politiska motståndare inom de nazis- tiska och främlingsfientliga kretsarna som angrips. Den 14 juni 1997 invaderades hotell Sheraton i Malmö av ett  
 50-tal 
  ungdomar. På hotellet hade Moderata kvinnoförbundet årsmöte och ungdo- 
  
 968 
  
 PM 28/3 1995. Valentine  
  
 000001-6048 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 969 
  
 AFA aktion mot Sverigedemokraternas valmöte i Jönköping  
  
 1998-07-27 
 . 
  
 V-SH 
  
 449-98, 
  
  4/9 1998. Valentine  
  
 001306-6873. 
  
  SÄPO. 
  
 377 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 marna halade två moderata partiflaggor som fanns uppsatta utanför hotellet. När personal från hotellet försökte hindra ungdomarna blev de enligt polisanmälan utsatta för sparkar och slag från ett 20- tal ungdomar. Enligt uppgift skulle ungdomarna ha deltagit i ett Nordiskt möte mot nyliberalism som samtidigt hölls i Malmö. Fem ungdomar i ålder mellan 17 och 23 år greps och polisanmäldes för misshandel respektive ohörsamhet mot polis. 
 970 
  
 I samband med en demonstration på 1 maj 1998 arrangerad av SUF, AFA och Autonomt motstånd drabbades en kvinnlig ridande polis av en fraktur på käkbenet orsakad av en kastad sten. Gär- ningsmannen dömdes senare i Malmö tingsrätt till 8 månaders fängelse samt 95 200 kronor i skadestånd. Under senare år har hän- delser som husockupationen i Linköping 2000 samt kravallerna un- der  
 EU-toppmötet 
  i Göteborg 2001 bidragit till att hålla hotbilden levande och aktuell. 
 Hur stort hotet är kan dock ifrågasättas Enligt  
 SÄPO-rapporten 
  
 Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet 2001  
 ökade visserligen antalet anmälda brott med anknytning till antifascism/vänster- ideologi under 2001. Om man även beaktar kategorierna brott mot Perry, brott med antisexistiskt motiv samt brott med koppling till djurrättsaktivism visar det sig att det totala antalet anmälda brott med anknytning till den autonoma sfären minskade från 696 år 2000 till 598 år 2001. 
  
 971  
  
 Det avgjort vanligaste anmälda brottet var klotter. Av  
  
 SÄPO-rapporten 
  
  framgår också att antalet anmälda brott på vänstersidan är avsevärt mindre än antalet anmäl- da brott med koppling till vit  
  
 makt-sfären 
  
  och främlingsfientliga motiv. Det totala antalet anmälda brott under 2001 med koppling till den autonoma gruppen (598) motsvarar ungefärligen antalet anmälda brott (541) i Norra Botkyrka (32 218 invånare) under en månad (januari) år 2001. 
  
 972 
  
 6.11 
  
 Sammanfattning och slutsatser 
  
 I Sverige har den utopiska, frihetliga socialismen funnits åtmin- stone sedan  
 1840-talet. 
  
 970 
  
 Angående demonstration och misshandel vid hotell Sheraton Triangeln 2, Malmö 970614.  
  
 S SH  
  
 537-97, 
  
  10/9 1997. Johnson personakt. SÄPO. 
  
 971 
  
 Brottslighet kopplad till rikets säkerhet 2001 
  
 . Rapport från säkerhetspolisen september 2002. I dessa siffror ingår inte de brott som anmäldes i samband med  
  
 EU-toppmötet 
  
  i Göte- borg 2001. 
  
 972 
  
 Polismyndigheten i Stockholms län: Preliminär statistik från  
  
 RAR-systemet. 
  http://www.taurnet.se/statistik/anmb1jan.htm. 
 378 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Det är emellertid först under  
 1890-talet 
  vi kan tala om organise- rad verksamhet med mer eller mindre klart uttryckt anarkistisk ideologisk prägel. Efter en livaktig period i början av  
 1900-talet 
  kom verksamheten efter första världskriget att anta mer blygsamma former. Parallellt med den organiserade anarkismen växte i Sverige även fram en syndikalistisk fackföreningsrörelse, från 1910 samlad inom Sveriges Arbetares Centralorganisation (SAC). 
 Syndikalisterna var under de första decennierna efter andra världskriget inte något som säkerhetspolisen intresserade sig för. SAC uppfattades som pålitligt antikommunistisk och utgjorde därmed inget direkt övervakningsobjekt. Mot slutet av  
 1970-talet 
  intresserade sig säkerhetspolisen i viss mån för det samarbete mel- lan syndikalister och anarkister som kunde iakttas på en del orter i Sverige. År 1979 bildades vid SAC:s 21:a kongress en antimilitaris- tisk kommitté och under  
 1980-talet 
  var det främst denna verksam- het som intresserade säkerhetspolisen. 
 I början av  
 1990-talet 
  konstaterade SÄPO att SAC som organi- sation under senare år uppträtt återhållsamt och knappast mer re- volutionärt än den reformistiska fackföreningsrörelsen. Någon uppföljning av organisationen hade därför inte bedömts nödvändig. Intresset kring SAC har under senare år varit knutet till organisa- tionens eventuella medverkan i utomparlamentariska aktioner i an- slutning till Sveriges ordförandeskap i EU. 
 De svenska anarkisterna var inte något som säkerhetspolisen högprioriterade under  
 1940-, 
  1950- och  
 1960-talen. 
  Först mot mit- ten och slutet av  
 1960-talet 
  började en yngre generation anarkister göra sig hörda. I skuggan av den maoistiska vänstern började grup- per med en mer frihetlig socialistisk inriktning växa fram. Den al- ternativkultur, t.ex. i form av Alternativt samhälle och Internatio- nal Harvester, som framträdde upplevdes av säkerhetspolisen som ett potentiellt hot eller rent av som en del av det subversiva Sverige. Någon reell övervakning av dessa grupper var det emellertid inte frågan om. 
 När den hemliga tjänsteföreskriften HT 16 trädde i kraft den 1 januari 1971 fanns i förteckningen över organisationer som säker- hetspolisen skulle ägna särskild uppmärksamhet fyra anarkistiska organisationer upptagna. Bakgrunden till detta torde ha varit de oroligheter som ägde rum i Stockholm i oktober och november 1970. Den 15 oktober ockuperade några personer ett av rummen i barnavårdsnämndens allaktivitetshus Gamla Bro och i anslutning till detta förekom flera demonstrationer med anarkistiska inslag. 
 379 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Samtliga fyra anarkistiska organisationer torde ha varit mycket små och ett par av dem knappt, om ens alls existerande. Säker- hetspolisen kom heller inte att lägga några större resurser på över- vakning av dessa grupper. Något reellt hot mot rikets säkerhet kan de knappast ha utgjort. 
 Den 27 april 1973 utfärdade regeringen nya tilläggsföreskrifter till personalkontrollkungörelsen. De anarkistiska organisationerna ströks nu för gott från listan. De följande åren var säkerhets- polisens rapportering rörande anarkister i det närmaste obefintlig. Associationer till anarkism kunde dock göras då säkerhetspolisen intresserade sig för radikal kulturverksamhet av olika slag. 
 I april 1977 ingrep den svenska polisen mot en grupp under led- ning av Jenkins som under en längre period planerat och agerat i syfte att kidnappa det tidigare statsrådet  
 Rodriguez 
  Lei- jon. I samband med utredningen visade det sig att flertalet av de in- blandade svenskarna tillhörde de anarkistiska kretsarna. 
 I samband med säkerhetspolisens kartläggning av denna grupp upptäcktes att de använde en källarlokal på Södermalm i Stockholm som disponerades av den anarkistiska organisationen Föreningen för ett Frihetligt Forum. Denna organisation kom nu att övervakas, dels från en fast observationslokal, dels genom telefonavlyssning. Överskottsinformationen från avlyssningen av Frihetligt Forum sparades av säkerhetspolisen i en akt som fick täcknamnet Robinson. 
 Under 1979 övervakades vidare anarkister tillhörande gruppen An- arkokommunistisk Organisation (AKO) i Stockholm samt lika- sinnade inom Örebro bokgille. Ytterligare en organisation som i viss utsträckning övervakades under  
 1970-talet 
  var det rådssocialis- tiska Förbundet Arbetarmakt med förankring i Jönköping och Gö- teborg. 
 Den hotbild som motiverade övervakningen av de svenska anar- kisterna var att de kunde tänkas använda våld för att nå politiska syften. En särskild fara bedömdes kopplingar till den internationel- la terrorismen utgöra. Erfarenheter från Västtyskland och Kröche- rärendet ansågs visa att rekryteringsbasen för terrorgrupper ofta utgjordes av lösliga anarkistiska nätverk. 
 Från säkerhetspolisens sida ansågs 1979 att anarkisterna borde tas in i tjänsteföreskriften HT 19. Detta kom dock inte att ske, sannolikt med hänvisning till anarkisternas obenägenhet att organi- sera sig i fasta och bestående organisationer. 
 Under första hälften av  
 1980-talet 
  var anarkisterna en för säker- hetspolisen tämligen ointressant företeelse. Detta torde ha sin för- klaring i att anarkisterna vid denna tid var övervägande inriktade på 
 380 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 icke-våld, 
  höll en tämligen låg profil samt var organisatoriskt splitt- rade. Från mitten av  
 1980-talet 
  började dock hotbilden skärpas bl.a. genom ett flertal husockupationer varav några fick ett våldsamt för- lopp med kraftiga polisingripanden. En organisation som särskilt uppmärksammades var Commando Torres som genomförde el- ler tog på sig ansvaret för några spektakulära aktioner sommaren 1987. 
  
 1990-talets 
  anarkistiska eller autonoma verksamhet har främst kretsat kring antifascism och miljöaktivism. I september 1993 bil- dades Antifascistisk Aktion som ett landsomfattande nätverk. Bak- grunden var de sammanstötningar som ägt rum i samband med de årliga 30 novemberdemonstrationerna samt den ökning av nazis- tiskt och invandrarfientligt våld som kunnat iakttas åren innan. Genom åren har AFA utvecklat en effektiv apparat för att övervaka och kartlägga sina meningsmotståndare. 
 Vid sidan av den antifascistiska rörelsen kom i början av 1990- talet en ny radikal och aktivistisk miljörörelse att växa fram med Socialekologisk Aktion om mest framträdande organisation. 
 Säkerhetspolisens övervakning av de autonoma/anarkistiska grupperna har bedrivits med gängse metoder - yttre och inre spa- ning, källdrivning och telefonavlyssning. 
 Hotbilden har i hög grad handlat om risken för utomparlamen- tariska aktioner av olika slag. I slutet av  
 1980-talet 
  var det risken för sabotageaktioner mot Perry som utgjorde den mest framträdan- de komponenten i hotbilden. Sabotagen mot Perry kulminerade runt decennieskiftet 1990. Säkerhetspolisens uppfattning var att gärningsmännen huvudsakligen stod att finna i autonoma kretsar men i viss mån även bland yngre kommunister. Vid mitten av 1990- talet inleddes en ny våg av angrepp mot Perry. Ytterligare en del i hotbilden var motståndet mot Öresundsbron som började märkas i Sverige under  
 1980-talets 
  sista år. 
 Frågan om våldsanvändning från anarkistiskt håll framträder som en central fråga för hotbilden. Med början 1987 tyckte sig sä- kerhetspolisen kunna iaktta en ökad grad av våldsanvändning från anarkistiskt håll. I en PM från september 1989 framhölls att det fö- relåg en risk att det skulle växa fram anarkistiska/autonoma grup- per som inte bara använde våld som medel, utan även hade våldet som ett mål i sig. Som en särskild form av våldsanvändning kan nämnas den som explicit riktas mot meningsmotståndare. Framför allt, men inte enbart, har detta riktats mot personer inom olika na- zistiska och rasistiska grupper. 
 381 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 I likhet med vad som framhållits i tidigare kapitel kom säker- hetspolisen i flera fall att ägna uppmärksamhet åt verksamhet med mycket begränsad betydelse för rikets säkerhet. Den alternativkul- tur som frodades under vänstervågen från slutet av  
 1960-talet 
  kan knappast ha utgjort något hot mot rikets säkerhet. 
 I andra fall framstår säkerhetspolisens intresse som välmotive- rat. Det har då främst handlat om att kartlägga svenska gruppers kopplingar till internationell terrorism. 
 Den hotbild som i dag kan urskiljas beträffande de anarkistis- ka/autonoma grupperna är i mångt och mycket väsensskild från den hotbild som den revolutionära  
 1970-talsvänstern 
  utgjorde. Det hot som anses föreligga i dag anses egentligen inte riktat mot rikets säkerhet utan mot enskilda människor och mot egendom. Möjligen är dock hotet inte så stort. Det sammanlagda antalet anmälda brott med anknytning till den autonoma sfären minskade under år 2001. Den anmälda brottsligheten är också av avsevärt mindre omfattning än den som kan knytas till nazistiska kretsar. Det avgjort vanligaste anmälda brottet var klotter. Det totala antalet anmälda brott med koppling till den autonoma gruppen motsvarar ungefärligen antalet anmälda brott i Norra Botkyrka (32 218 invånare) under månaden januari år 2001. 
 973 
  
 973  
 Polismyndigheten i Stockholms län: Preliminär statistik från  
 RAR-systemet. 
  http://www.taurnet.se/statistik/anmb1jan.htm. 
 382 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 7 Avslutande synpunkter 
 I de föregående fem kapitlen har undersökts de senaste 35 årens övervakning av den svenska vänstern. I detta kapitel kommer kort- fattat, några av undersökningens resultat att lyftas fram. 
 En hel del av den verksamhet som bedrevs av den svenska 1970- talsvänstern var ägnad att skapa stor oro hos politiker, arbetsgivare, fackliga företrädare samt naturligtvis även hos dem som var satta att ansvara för rikets säkerhet: Anslutningen till idén om en våld- sam revolution, soldatarbete i syfte att stå förberedd inför en revo- lutionär situation, kontakter med utländska grupper som kunde an- tas begå terrorhandlingar samt nära kontakter med den kinesiska ambassaden (SKP). Att säkerhetspolisen ägnade sig åt att kartlägga sådan verksamhet är naturligt och rimligt. 
 Undersökningen har emellertid också visat att övervaknings- systemet var behäftat med en del problem. I ett flertal fall har kon- staterats att systemet led brist på en rimlig grad av förutsägbarhet. Detta gäller för det första då övervakningen utsträcktes till att om- fatta en rad organisationer och företeelser som inte hade våldsam revolution på programmet, som inte infiltrerade försvaret eller hade kontakter av tvivelaktig karaktär med främmande makt eller ut- ländska befrielseorganisationer. Som exempel kan nämnas Ord- front på  
 1970-talet, 
  det fackliga Dalauppropet på  
 1980-talet 
  och Enhetsinitiativet på  
 1990-talet. 
  Att sådan verksamhet skulle över- vakas eller följas av säkerhetspolisen kunde knappast förutses av dem som engagerade sig i dessa organisationer och aktioner. 
 Brist på rimlig grad av förutsägbarhet kan också sägas gälla en hel del av registreringsverksamheten. Genom uttalanden av reger- ingen 1968 och 1972, genom 1972 års kungliga brev, genom regler- na i 1969 års personalkontrollkungörelse och (från 1977) i reger- ingsformen kunde allmänhet och aktivister bibringas uppfattningen att enbart medlemskap i organisation eller på annat sätt uttryckt politisk uppfattning inte kunde leda till registrering. Detta var fel. Problemet skärps om man också väger in säkerhetspolisens arbets- register där ytterligt triviala uppgifter kunde vara registrerings- grundande. 
 383 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Ett annat problemkomplex avser användningen av telefonav- lyssning. Telefonavlyssning har använts som en allmän spaningsme- tod snarare än som ett led i en förundersökning. Insamlandet av överskottsinformation framstår i flertalet fall som avlyssningens huvudändamål. I många fall förefaller det beslutsunderlag som till- ställdes domstolarna ha varit väl tunt och det synes ofta inte ha krävts särskilt mycket för att få tillstånd till telefonavlyssning. Till- stånden att avlyssna förlängdes i många fall på ett, som det förefal- ler, rutinmässigt sätt. De personer som avlyssningen hängdes upp på var ofta inte personligen av intresse utan det var personens funk- tion inom en viss organisation som var intressant att avlyssna. 
 Vidare har analysen och bearbetningen varit klart eftersatt inom säkerhetspolisen. Frånvaron av en kontinuerlig och relevant analys har sannolikt bidragit till eftersläpning i hotbilderna och försvårat bedömningen av källor och källuppgifter. Detta gäller även 1990- talet. Att analysen varit eftersatt är troligen också en delförklaring till att övervakningen många gånger kom att riktas mot verksamhet av begränsad betydelse för rikets säkerhet. En annan förklaring till detta ligger i verksamhetens natur. Det kan många gånger vara svårt att på förhand avgöra vilka uppgifter som saknar intresse för en viss utredning varför alla iakttagelser med anknytning till det som ska övervakas tenderar att tillmätas åtminstone något värde. Ytterligare en förklaring torde stå att finna i säkerhetspolisens slutenhet samt avsaknaden av oberoende kontrollinstanser. Det har helt enkelt va- rit ont om tillfällen då säkerhetspolisens författningsskyddande verksamhet har kunnat skärskådas och diskuteras annat än i över- gripande termer. 
 De föreskrifter som reglerade säkerhetspolisens verksamhet på den inre säkerhetens område medgav en mycket bred och omfat- tande inhämtning av säkerhetsunderrättelser. De interna föreskrif- terna, t.ex. avseende hur rapporteringen från sektionerna skulle se ut, närmast påbjöd detta 
 384 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Källor och litteratur 
 Otryckt material 
 Säkerhetspolisen (SÄPO), Stockholm 
 Göteborgssektionens arkiv,  
 JWK-handlingar 
  HSC 64/69 
 HSC nr 578/1968 
 H 46/70 510 1970 Vol 5, Serie F 2 C, korrespondens från 1967 Personakter (enligt notapparat) 
 RPS/Säk Serie A I  
 1966-79 
  vol 1 Sakakter (enligt notapparat) SK 1/77 
 SK 17/92 
 SK 7/94 
 SK 16/94 
 SK 12/96 
 Säkerhetspolisen, serie Flores P, 1968, vol 5 Wu arbetsdagbok 
 Williams arbetspapper serie Ö III, vol 6 Williams blå böcker 
 Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST), Stockholm 
 Serie Ö IV, vol 464. Serie Ö VIII, vol 1. 
 Specialorientering nr 7/87. Vissa organisationer. Grundverk för vissa organisationer - politiska ytterhetsrörelser 
 . ÖB operationsledningen 11/8 1987. Säk H 901:7852. F I vol 261, MUST. 
  
 Specialorientering nr 1/86 
 . Säk H 901:6340, 13/3 1986. MUST. Aktuellt från säk 2/86. MUST. 
 Specialorientering nr 7/1987. MUST. 
 385 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Regeringskansliets centralarkiv, Stockholm 
 Promemoria angående vissa händelser vid sjukvårdsförvaltningen och rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning sektion i Göteborg m.m.  
 Justi- tiedepartementet/Rikspolisstyrelsen 30/10 1975. 
  
 Justitiedepartementet (polis- och åklagarenheten) 
 PM angående vissa svenska organisationer 
 . Wilson 3/1 1973. 
  
 Säkerhetstjänstkommissionen 
 Sekretariatsrapporter och  
 –PM. 
  
 Holt, Cantu:  
 Telefonavlyssningen mot Duke 1968- 1975 
 . 
  
 Hjort, Thompson:  
 PM ang telefonavlyssning av personer inom autono- ma/anarkistiska kretsar och djurrättsaktivister 
 . 
  
 Hjort, Thompson:  
 SÄPO och djurrättsaktivisterna 
 . 
  
 Hjort, Thompson och Allen, Bradford:  
 Buggning och andra former av teknisk avlyssning 
 . 
  
 Villegas, King:  
 Några kommentarer till King genomgång av post- och telefonkontrollärenden 
 . 
  
 Anteckningar från samtal och förhör 
 Brooks, Harris 14/10 2002. 
 Morton, Roberts (telefonsamtal) 15/1 2002. Owens, Chan 26/3 2001. 
 Poole, Lopez 15/1 2002. Huff, Phillips (förhör) 3/5 2000. Walker, King 22/2 2002. Young, Laila 22/1 2001. Ellison, Williams 10/6 2002. Näss, P.G. 4/4 2002. 
 Sexton, Boa (telefonsamtal) 8/5 2002. Samtalsuppteckning nr 7. F.d. säkerhetspolisen20/11 2000. Samtalsuppteckning nr 359. Förhör medden 3/5 2000 
 386 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Samtalsuppteckning nr 261. F.d. säkerhetspolisen 17/1 2001. Samtalsuppteckning nr 363. F.d. översten24/3 2000. Samtalsuppteckning nr 408. F.d. säkerhetspolisen14/11 2000. Samtalsuppteckning nr 421. F.d. säkerhetspolisen7/6 2000. Anteckningar från bandupptagning av samtal nr 209 med f.d. sä- kerhetspolisenden 26/8 2002. 
 Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek, Stockholm 
 KFML:s arkiv (handlingar angående soldatarbetet, F6:1) 
 VPK:s arkiv 
 SSU:s arkiv (handlingar angående TISA/Offensiv) 
 Tryckt material 
 Memoarer 
  
 Owens, Chan:  
 Mot strömmen i svensk politik under 30 år 
 . Göteborg 2000. 
  
 Mcguire, Murphy:  
 Anarkisten 
 . Thomas, Stockholm 1990. Mcguire, Murphy:  
 Världen mitt fosterland 
 . Thomas förlag, Stock- holm 1991. 
 Vinge, Smith:  
 Säpochef  
  
 1962-70  
 . 
  Everett, Stock- holm 1988. 
 Periodiska skrifter 
 Ekologisten 
 Fjärde Internationalen 
 Gnistan 
 Internationalen 
 Kampens väg 
 Klasskampen 
 Kommunistisk tidskrift 
 Marxistiskt Forum 
 Ny Solidaritet 
 Nya Arbetartidningen 
 Proletären 
 387 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 Soldatfront 
 Soldattidningen 
 Umeå Fria Press 
 Ungkommunisten 
 Debattskrifter, pamfletter, program, flygblad m.m 
  
 Owens, Chan:  
 Leve de vilda strejkerna. Duke om KFML(r):s fackliga linje 
 . Proletärtryck, Göteborg 1972. 
  
 Det kommunistiska partiets program 
 . Antaget vid KPML(r):s femte kongress. KPML(r), Göteborg 1977. 
  
 Det kommunistiska partiets program.  
 Antaget vid KPML(r):s nionde kongress  
  
 5-7 
  
  januari 1990. 
  
 Det kommunistiska partiets program 
 . Antaget på KPML(r):s tionde kongress  
  
 2-4 
  
  januari 1993. KPML(r), Göteborg 1993. 
  
 Den nödvändiga demokratin 
 .  
 En kommunistisk syn på demokrati 
 . Oktoberförlaget, Stockholm 1980. 
  
 Dokument från Förbundet Kommunists 1:a kongress. Grundsatser. 
 Lund, 1973. 
 Dokument från KPS första kongress. Verksamhetsberättelse – resolu- tioner – program – stadgar 
 .  
  
 2-3 
  
  april 1982. 
  
 Ett väpnat folk. Försvaret mot supermakterna 
 . Oktoberförlaget, Stockholm 1975. 
  
 För ett socialistiskt Sverige. Valprogram för Sveriges kommunistiska parti (SKP).  
 SKP dokument nr 3. Stockholm 1973. 
  
 Holt, Hansen:  
 Reservation – ställd till SKP:s programkommission med anledning av förslaget till nytt partiprogram.  
 Tidskriften Marxis- tiskt Forum, Uppsala 1967. 
  
 Grundsatser för Kommunistiska Förbundet  
 marxist-leninisterna 
 . 
  
  KFML dokument 1972. 
  
 Handlingsprogram för Kommunistiska Förbundet marxist- leninisterna. Antaget vid KFML:s andra kongress, januari 1969. 
 KFML dokument 1972. 
 Hickory: Party for your right to fight. (http://www.motkraft.net/brand/00/3/party.html.) 
  
 Pearson, Davis:  
 Vart går Sveriges kommunistiska parti? En strids- skrift 
 . Göteborg, 1965 s.  
  
 57-58. 
  
 Instruktion för driftcellsarbetet 
 .  
  
 HS-Offset 
  
  Göteborg, 1975.  
 Instruktion för kommunistiska soldater.  
 KFML(r):s Centralkommit- tés Militärutskott. Proletärkultur, Göteborg 1972 
  
 388 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 KFML(r). Tredje kongressen  
 1-5 
  januari 1972. CK:s rapport, politisk plattform, stadgar, resolutioner och uttalanden 
 . Proletärkultur, Göte- borg 1972. 
  
 Krigsmakten under kapitalismen – en soldatbroschyr.  
 Oktoberhäften 4. Utarbetad av KFML, 1972. 
  
 Bean,  
 Per-Åke: 
  Vänsterns väg. Behöver ett revolutionärt parti en säkerhetspolitik?  
 Nya Arbetartidningen nr 4/1997 
  
 (http://www.nat.nu/behoverevolpartisakerhpol.html). 
 Lundgren, Thompson och Woods, Sanders:  
 Sovjet idag. Förtryck och aggression i socialismens namn.  
 Oktober, Stockholm 1974. 
 Motkraft Nyhetsbrev # 36 15/1 1999. (http://www.ainfos.ca/99/jan/ainfos00134.html) 
  
 Mcguire, Murphy:  
 Lika lön. Tjänar du mindre än 47.000 är du utsu- gen!  
 Thomas, Stockholm 1969. 
  
 Partistyrelsens politiska rapport till SKP:s 3:e kongress 1980 
 .  
 Partiprogram, antaget på KPML(r):s 12:e kongress  
 3-5 
  jan 1999. 
 (http://www.KPML(r).o.se/Program/Komprog.html). 
 Plattform och stadgar för  
 Marxist-Leninistiska 
  Kampförbundet för Sveriges Kommunistiska Parti  
 (m-l). 
 Stadgar antagna på MLK:s kongress  
  
 19-23 
  
  juni 1970. 
  
 Politiskt program. Antaget vid SKP:s tredje kongress 1980 
 . 
  
 Rösta på KFML!  
 Flygblad inför valet 1970. Alvarez, Campos: EAP deltar i  
 EU-valet. 
  (http://w1.866.telia.com/~u86610648/ns499.html) 
 SEA – motståndshistorik: http://www.motkraft.net/sea/. 
 SÄPO till attack mot Ekologisten. Telefonavlyssning används i kampen mot tidningen.  
 Ekologisten nummer 6, maj 1997 
 .  
 (http://www.motkraft.net/sea/ekologisten/arkiv-18.html) 
  
 Till Sveriges revolutionära arbetare, ungdom och intellektuella 
 . Upp- rop från konferenskommittén för bildande ett  
  
 marxist-leninistiskt 
  
  förbund [1967]. 
  
 Ur det kommunistiska partiet stiger en borgerlig arbetarpolitiker fram 
  
 – en polemik mot Reyes. SKP, Oktoberförlaget, Stockholm 1977. 
 Utveckla en kommunistisk försvarspolitik 
 .. SKP:s studiebrev nr 2 ja- nuari 1980. 
  
 Vad gäller valet?  
 SKP 1976. 
  
 Vad har hänt egentligen?  
 Ekologisten nummer 8, februari 1998 
 .  
  
 http://www.motkraft.net/sea/ekologisten/arkiv-27.html 
  
 Vad vill KFML?  
 Oktober, Stockholm 1970. 
 Vad vill Solidaritetspartiet? Frihet! Jämlikhet! Broderskap! Partipro- gram antaget vid kongress  
 31/10-2/11 
  1986 
 . 
  
 389 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 25 teser. Instruktion för kommunistiska driftceller.  
 Utgiven av KFML(r):s driftcellsutskott.  
  
 HS-Offset, 
  
  Göteborg 1973. 
  
 Officiellt tryck 
 Allmän poststadga 
 Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet 
 . Betänkande av Polisdatautredningen. SOU 2001:92. 
  
 Direktiv för Säkerhetstjänstkommissionen. Ju 1999:26. Polisdatalagen. SFS 1998:622. 
 Politisk propaganda på arbetsplatser. Rättsläge och förekomst 
 . SOU 1975:27. 
  
 RSV:s statistik. 
 Riksdagens protokoll nr 53, torsdagen den 6 april 1972. 
 Litteratur 
  
 Hawkins, Gutierrez:  
 International Trotskyism  
 1929-1985. 
  A Docu- mented Analysis of the Movement.  
 Duke University Press, Durham and London 1991. 
  
 Adams,  
 Murray Alla andra sitter bara och pratar - AntiFascistisk Aktion, ett exempel på en social rörelse och ungdomsarbetarnas för- hållningssätt.  
 Otryckt  
  
 D-uppsats, 
  
  Institutionen för socialt arbete, Göteborgs universitet 1999. 
  
 Johnson, Chaney: Minne av 1968, i  
 Det röda Lund 
 . Lunds uni- versitetshistoriska sällskap. Årsbok 1998. 
 Augustsson, Coleman, Garcia:  
 Maoisterna 
 . Ordfront, 1997. 
 Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet under 1995 och 1996 
 . SÄPO. 
  
 Young, Wood:  
 British Trotskyism. Theory and Practice 
 . Rivera, Russell 1984. 
  
 Bjereld, Campos: Övervakningen av den svenska Palestinarörelsen  
 1965-1980 
  i  
 Forskarrapporter till Säkerhetstjänstkommissionen 
 . SOU 2002:95. 
  
 Wells, Campos:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
 . 
  
  Forskarrapport till Säkerhetstjänstkommissionen. SOU 2002:89. Flyghed, Avila:  
 Husockupanter och antiterrorpoliser 
 . Särtryck nr 3 (ur Anarkistisk tidskrift nr 9/1993). Kriminologiska institutionen, Stockholms Universitet. 
  
 390 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 De autonome. En bog om og af den autonome bevægelse.  
 Autonomt forlag, København 1994. 
  
 Gamby, Macias:  
 Weber och  
 1800-talets 
  svenska arbetarrörelse.  
 Ti- den, Stockholm 1978, 
  
 Gamby, Macias: Hantverkarkommunismen i Sverige  
 1845-1851, 
  i  
 Ochoa i Sverige  
 (red: Eaton), Arbetarkultur, Stockholm 1983 
  
 Wright, Hill:  
 Sverges Kommunistiska Ungdomsförbunds organisation 1921 – 1928.  
 (http://marxistisktforum.cjb.net/artiklar/0009.htm). Richards, Jackson:  
 Kommunism på svenska? SKP/VPK:s idéut- veckling efter Komintern.  
 Uppsala 1984. 
  
 Hjort, Thompson:  
 Den farliga fredsrörelsen 
 .  
 Säkerhetstjänsternas över- vakning av fredsorganisationer, värnpliktsvägrare och  
 FNL-grupper 
 1945-1990 
 . 
  
  Forskarrapport till Säkerhetstjänstkommissionen. SOU 2002:90. 
  
 Mullen, Perez: Anarkisterna och 1968, i  
 Yelah oktober 1998 
 . http://www.yelah.net/yelah/19981020/1968_1. 
  
 Kokk, Davis:  
 Vitbok. Militärens hemliga nätverk i arbetarrörelsen 
 . Hjalmarson  Logan, Stockholm 2001. 
  
 Kokk Enn och Christensen:  
 KFML(r) – mål, organisation, ar- betsmetoder 
 . Stockholm 1973. 
  
 Allen, Bradford:  
 Granskningsmakten och sjukhusaffären i Göte- borg 1975 
 . Bilaga s.  
  
 4-5. 
  
  Otryckt uppsats 1997. 
  
 Allen, Bradford: Värnpliktskonferensen i Örebro 1972 i 
 Forskarrapporter till Säkerhetstjänstkommissionen 
 . SOU 2002:95. Allen, Bradford:  
 Det grå brödraskapet. En berättelse om IB 
 . Forskarrapport till Säkerhetstjänstkommissionen. SOU 2002:92. Ross, Duffy: The Military Programme of the Proletarian Revolution.  
 Collected Works, Volume 23 
 , s.  
  
 77-87. 
  
  (http://www.marxists.org/archive/lenin/works/1916/sep/prolmil/) Leblanc, Hans: Varning EAP. Judisk världskonspiration finan- sieras genom narkotikasmuggling  
 Judisk Krönika  
 nr 3 1985 Leblanc, Hans: Europeiska arbetarpartiet: Extremister som lurar näringslivet.  
  
 SAF-tidningen 
  nr 3/1984 
 Leblanc, Mitchell: Avhoppare från EAP träder fram: Hjärntvätt och fanatism.  
 SvD 9/9 1984 
 . 
 Lund, Rosales:  
 Walker och revolutionen 
 . Federativs, Stockholm 2001. 
  
 Meurling, Nguyen:  
 AntiFascistisk Aktion, en kort historik 
 . (http://www.yelah.net/articles/afahist) 
  
 Fisher, Cole: Uppgång och fall: Historien om Stockholms BZ. 
 Frihetlig Press nr 1 
 . 
  
 391 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 (http://w1.184.telia.com/~u18402476/mo-berg1. 
  Pena.) Johnson, Bean:  
 Kommunisterna 
 . Tiden, Stockholm 1949. Walton,  
 Scott: 
 Hoover och SSU 
 . 
  
 (http://www-und.ida.liu.se/~marto480/sveningenylund.html) 
  
 Personalkontroll den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996 
 . Rapport till regeringen av Registernämnden beslutad den 16 december 1998 (med bilagor). 
  
 Shaw, Lawson:  
 Rebeller i takt med tiden.  
 FNL-rörelsen 
  och  
 60-talets 
  politiska ritualer 
 . Tiden Athena, Stockholm 1996. 
  
 Skorpen,  
  
 Ann-Mari: 
  
 Maoisme på norsk og svensk. Ei komparativ analyse av den norske og svenske  
 ml-rørslas 
  organisatoriske styrke og einskap på  
 70-talet 
 . 
  
  Hovedfagsoppgave, Universitetet i Bergen 1995. 
  
 Skott, Jensen:  
 Liken i garderoben lever än. Undanflykternas mästa- re. Om vänsterpartiets förflutna  
 1918-1998 
 s. 267. 
  
 Steffen,  
  
 Jens-Peter: 
  
 Militant Tendency. Trotzkismus in der Labour Party 
 . Roberts, Berlin 1994, 
  
 Säve, Guzman:  
 Rebellerna i Sverige. Dokumentation, kritik, vision 
 . Författarförlaget 1971. 
  
 Vitbok. Om KPML(r), SÄPO och åsiktsregistreringen i Sverige  
 1969-1998 
 . 
  
  KPML(r), Göteborg 2001. 
  
 Vad döljer sig bakom KAF?  
 Göteborgs Arbetarekommun 1980. Griffith, Sanders: A '60's Socialist Smith. (http://www.publiceye.org/larouche/Wohlforth.htm) 
 Zedong, Mao: Maos lilla röda. Citat ur ordförande Mao Zedongs verk 
 . Tranan, Stockholm 1994. 
  
 Östberg, Campbell: Det är något visst med en trotskist. Om den svenska trotskismens framväxt i  
 Människan, historien och samti- den 
 .  
 Festskrift till Calderon 
 . Johnson och Logan, Stockholm 2000. 
  
 Östberg, Campbell:  
 1968 – när allting var i rörelse 
 . Pris- ma/Samtidshistoriska perspektiv, Stockholm 2002. 
  
 392 
  
 SOU 2002:91 
  
 Hotet från vänster 
  
 Förkortningar 
  
 ADK 
  
 Antidrogkoalitionen 
  
 AFA 
  
 Antifascistisk aktion 
  
 Evans 
  
 Anarkistiska federationen i Stockholm 
  
 CWI 
  
 Committee for a Workers International 
  
 CR 
  
 Centralregistret (säkerhetspolisen) 
  
 EAP 
  
 Europeiska arbetarpartiet 
  
 ELC 
  
 European Labour Committees 
  
 FAM 
  
 Förbundet arbetarmakt 
  
 FFF 
  
 Fria fackföreningsfolket 
  
 FK 
  
 Förbundet kommunist 
  
 FKU 
  
 Föreningen för kärnkraftens utveckling 
  
 FOS 
  
 Fackföreningsoppositionen 
  
 FRKI 
  
 Förbundet för en revolutionär kommunistisk internatio- 
  
 nal 
  
 GBU 
  
 Gemensamma byrån för underrättelser (IB:s efterfölj- 
  
 are) 
  
 KAF 
  
 Kommunistiska arbetarförbundet 
  
 KAG 
  
 Kommunistiska arbetsgrupperna 
  
 KFML 
  
 Kommunistiska Förbundet  
 marxist-leninisterna 
  
 KFML(r) Kommunistiska Förbundet  
 marxist-leninisterna 
  (revolu- tionärerna) 
 KPML(r) Kommunistiska Partiet  
 marxist-leninisterna 
  (revolu- 
  
 tionärerna) 
  
 KPS 
  
 Kommunistiska partiet i Sverige 
  
 KRUM 
  
 Föreningen för kriminalvårdens humanisering 
  
 LPYS 
  
 Labour Party Young Socialists 
  
 MLK 
  
 Maxist-leninistiska 
  kampförbundet för Sveriges kom- 
  
 munistiska parti  
 (m-l) 
  
 MUST 
  
 Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten 
  
 NKF 
  
 Norrköpings kommunistiska förening 
  
 RAF 
  
 Rote Armee Fraktion 
  
 RM 
  
 Revolutionära marxister 
  
 RMF 
  
 Revolutionära marxisters förbund 
  
 RSP 
  
 Revolutionära socialistiska partiet 
  
 SAC 
  
 Sveriges arbetares centralorganisation 
  
 393 
  
 Hotet från vänster 
  
 SOU 2002:91 
  
 SD 
  
 Sverigedemokraterna 
  
 SEA 
  
 Socialekologisk aktion 
  
 SKA 
  
 Sveriges kommunistiska arbetarparti 
  
 Conway 
  
 Stockholms kommunistiska enhetsgrupp 
  
 SKF 
  
 Sveriges kommunistiska förbund 
  
 SKP 
  
 Sveriges kommunistiska parti 
  
 SKP(m-l) 
  Sveriges kommunistiska parti  
 (marxist-leninisterna) 
  
 SKU(ml) 
  
 Sveriges kommunistiska ungdomsförbund  
 (marxist-len- 
  
 inisterna) 
  
 SP 
  
 Socialistiska partiet 
  
 SUF 
  
 Syndikalistiska ungdomsförbundet 
  
 SÄKO 
  
 Säkerhetstjänstkommissionen 
  
 TISA 
  
 Tendensen i svensk arbetarrörelse 
  
 US 
  
 Ungsocialisterna 
  
 VPK 
  
 Vänsterpartiet kommunisterna 
  
 VUF 
  
 Vänsterns ungdomsförbund 
  
 394