Till statsrådet Gonzalez 
 KRUT – Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel 
 Slutbetänkande av KRigsmaterielUTredningen (UD 2003:03) 
 Regeringen beslutade den 10 juli 2003 att en särskild utredare skall se över den svenska krigsmateriellagstiftningen samt föreslå erforderliga ändringar (dir. 2003:80). Utredningen har antagit namnet Hall, KRigsmaterielUTredningen. Följande personer har varit förordnade i utredningen: 
  
 Day, King 
  
 Ämnessakkunnig 
  
 Särskild utredare 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Tersman, Gibson 
  
 Kansliråd 
  
 Sakkunnig 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Little, Arnold 
  
 Militärsakkunnig 
  
 Sakkunnig 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Perez, Flores 
  
 Förhandlingschef 
  
 Sakkunnig 
  
 Näringsdepartementet 
  
 Howell, Romero 
  
 Chefsjurist 
  
 Jones (för Justitie- 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 departementet) 
  
 Thompson, Lawson 
  
 Områdeschef 
  
 Expert 
  
 Försvarets materielverk 
  
 Salazar, Brady 
  
 Forskningschef 
  
 Expert 
  
 Totalförsvarets forsk- 
  
 ningsinstitut 
  
 Missiv SOU 2005:9 
  
 Barnes, Williams 
  
 Doktorand 
  
 Expert 
  
 Försvarshögskolan 
  
 Montgomery, Jones 
  
 f.d. stf. generaldirektör 
  
 Expert 
  
 Inspektionen för strate- 
  
 giska produkter 
  
 Grill,  
 Allen 
  
 Thompson 
  
 Expert 
  
 Försvarsmakten 
  
 Nordeke, Hayes 
  
 Regionchef 
  
 Expert 
  
 Saab AB 
  
 (för Sveriges försvars- 
  
 industriförening) 
  
 Austin, Gallagher 
  
 Ämnesråd 
  
 Expert 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Lövkrona, Martinez 
  
 Departementssekreterare 
  
 Utredningssekreterare 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Utredningen har fört samtal med ett antal representanter från Regeringskansliet och Inspektionen för strategiska produkter samt med ledamöterna i Exportkontrollrådet. Enskilda organisationer och försvarsindustrin har bidragit med skrivelser och synpunkter på utkast till förslag. Utredningen har vidare informerat sig om förhållanden i andra länder i fråga om exportkontroll. Hemsidan www.sou.gov.se/krut har utgjort en kontaktyta mot allmänheten. 
  
 SOU 2005:9 
  
 Missiv 
  
 Utredningen överlämnar härmed sitt betänkande. Uppdraget är med detta slutfört. 
 Stockholm den 15 februari 2005 
 Suarez 
 Reid 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 33 
  
 Akronymlista ..................................................................... 
  
 55 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 57 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1300) om 
  
 krigsmateriel............................................................................. 
  
 57 
  
 2 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1992:1303) om krigsmateriel ................................................. 
  
 68 
  
 3 
  
 Förslag till förordning om ändring i förordningen (1995:1680) med instruktion för Inspektionen för 
  
 strategiska produkter ............................................................... 
  
 83 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar....................................... 
  
 87 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2003:148) om straff 
  
 för terroristbrott ...................................................................... 
  
 87 
  
 2 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden 
  
 och av tekniskt bistånd ............................................................ 
  
 89 
  
 3 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:701) om Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett 
  
 annat land inom Europeiska unionen ..................................... 
  
 91 
  
 4 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:205) om 
  
 rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut ............................... 
  
 93 
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2005:9 
  
 5 
  
 Förslag till lag om ändring i brottsbalken (1962:700)............ 
  
 94 
  
 6 
  
 Förslag till lag om ändring i luftfartslagen (1957:297) .......... 
  
 95 
  
 7 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:1078) om 
  
 försvarsuppfinningar ................................................................ 
  
 96 
  
 8 
  
 Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) ................ 
  
 97 
  
 1 
  
 Om uppdraget och Hall ............................................ 
  
 99 
  
 2 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll ......................... 
  
 103 
  
 2.1 
  
 Några centrala begrepp .......................................................... 
  
 103 
  
 2.2 
  
 Var finns reglerna? ................................................................. 
  
 104 
  
 2.3 
  
 Hur organiseras exportkontrollen?....................................... 
  
 105 
  
 2.4 
  
 Hur går tillståndsprövningen till? ......................................... 
  
 106 
  
 2.5 
  
 Debatten om krigsmaterielexporten ..................................... 
  
 108 
  
 3 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang ............... 
  
 111 
  
 3.1 
  
 Den internationella nivån....................................................... 
  
 112 
  
 3.1.1 Multilateral exportkontroll och nya säkerhetshot .... 
  
 112 
  
 3.1.2 Försvarsindustrins anpassning till omvärlden........... 
  
 113 
  
 3.1.3 Internationella samarbeten allt vanligare................... 
  
 114 
  
 3.1.4 
  
 Amerikansk dominans ................................................ 
  
 115 
  
 3.1.5 
  
 Tendenser i efterfrågan............................................... 
  
 116 
  
 3.1.6 Teknikutvecklingen och samspelet  
 militärt–civilt .... 
  
 117 
  
 3.2 
  
 Den europeiska nivån............................................................. 
  
 118 
  
 3.2.1 EU:s samarbete i försvarsmaterielfrågor ................... 
  
 118 
  
 3.2.2 Uppförandekod i centrum för EU:s 
  
 exportkontrollsamarbete ............................................ 
  
 119 
  
 3.2.3 Europeisk försvarsindustri och FA/LOI................... 
  
 121 
  
 3.3 
  
 Den svenska nivån.................................................................. 
  
 121 
  
 3.3.1 
  
 Svensk utrikes- och säkerhetspolitik ......................... 
  
 121 
  
 3.3.2 Svensk försvarspolitik i förändring............................ 
  
 123 
  
 3.3.3 Omstrukturering av försvarsindustrin i Sverige ....... 
  
 124 
  
 3.4 
  
 Sammanfattande reflektioner................................................. 
  
 128 
  
 8 
  
 SOU 2005:9 
  
 Innehåll 
  
 4 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s 
  
 uppförandekod......................................................... 
  
 131 
  
 4.1 
  
 Riktlinjerna för krigsmaterielexport och annan 
  
 utlandssamverkan................................................................... 
  
 131 
  
 4.1.1 
  
 En kontinuerlig utveckling......................................... 
  
 131 
  
 4.1.2 
  
 Ett politiskt dokument............................................... 
  
 133 
  
 4.1.3 
  
 En komplex struktur .................................................. 
  
 134 
  
 4.1.4 
  
 Om tillämpningen ...................................................... 
  
 135 
  
 4.2 
  
 EU:s uppförandekod för vapenexport.................................. 
  
 136 
  
 4.2.1 Utveckling främst i andra dokument ........................ 
  
 136 
  
 4.2.2 
  
 En politisk deklaration ............................................... 
  
 137 
  
 4.2.3 Åtta grupper av kriterier ............................................ 
  
 138 
  
 4.2.4 
  
 Om tillämpningen ...................................................... 
  
 139 
  
 4.3 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och uppförandekoden ......... 
  
 140 
  
 4.3.1 Övergripande likheter och skillnader........................ 
  
 140 
  
 4.3.2 Likheter och skillnader i detalj................................... 
  
 143 
  
 5 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna ....... 
  
 159 
  
 5.1 
  
 Utgångspunkter ..................................................................... 
  
 160 
  
 5.1.1 Om arbetet bakom förslaget...................................... 
  
 162 
  
 5.2 
  
 Indelning av riktlinjer i principer och kriterier .................... 
  
 166 
  
 5.3 
  
 Överväganden bakom principerna........................................ 
  
 167 
  
 5.3.1 
  
 Allmänna skäl.............................................................. 
  
 167 
  
 5.3.2 
  
 Leveranssäkerhet......................................................... 
  
 173 
  
 5.3.3 Tredjelandsexport och produkter med 
  
 flernationell identitet.................................................. 
  
 175 
  
 5.4 
  
 Överväganden bakom kriterierna ......................................... 
  
 179 
  
 5.4.1 Godtagbara mottagare och vidareexport................... 
  
 179 
  
 5.4.2 Internationella förpliktelser och åtaganden .............. 
  
 182 
  
 5.4.3 
  
 Mänskliga rättigheter.................................................. 
  
 186 
  
 5.4.4 
  
 Demokrati som kriterium? ........................................ 
  
 189 
  
 5.4.5 
  
 Väpnade konflikter ..................................................... 
  
 190 
  
 5.4.6 Uppträdande gentemot det internationella 
  
 samfundet.................................................................... 
  
 193 
  
 5.4.7 
  
 Hållbar utveckling ...................................................... 
  
 194 
  
 9 
 Innehåll SOU 2005:9 
  
 5.5 
  
 Förslag till riktlinjer i sin helhet............................................ 
  
 196 
  
 5.6 
  
 Överensstämmelse mellan lag och riktlinjerna..................... 
  
 199 
  
 6 
  
 Svenska exportkontrollorganisationen.......................... 
  
 201 
  
 6.1 
  
 Framväxt ................................................................................. 
  
 202 
  
 6.2 
  
 Utvärdering............................................................................. 
  
 203 
  
 6.2.1 
  
 Riksdag och regering .................................................. 
  
 204 
  
 6.2.2 
  
 ISP................................................................................ 
  
 206 
  
 6.2.3 
  
 ISP och EKR ............................................................... 
  
 212 
  
 6.2.4 
  
 ISP och försvarsindustrin ........................................... 
  
 217 
  
 6.2.5 
  
 Utförsel som konsekvens av regeringsbeslut ............ 
  
 219 
  
 6.2.6 
  
 Teknisk-vetenskapliga 
  rådet....................................... 
  
 220 
  
 6.2.7 
  
 ISP och andra svenska myndigheter .......................... 
  
 220 
  
 6.2.8 
  
 ISP och internationellt exportkontrollsamarbete ..... 
  
 221 
  
 6.2.9 
  
 ISP och utländska exportkontrollmyndigheter......... 
  
 222 
  
 6.2.10 ISP och allmänheten ................................................... 
  
 223 
  
 6.3 
  
 Förslag till organisationsutveckling ...................................... 
  
 223 
  
 6.3.1 
  
 ISP:s institutionella minne ......................................... 
  
 223 
  
 6.3.2 Underrättelser om avslag enligt koden...................... 
  
 224 
  
 6.3.3 Materielspecifikt synsätt ställer nya krav .................. 
  
 225 
  
 6.3.4 Kompletterande kriterier ställer krav......................... 
  
 226 
  
 6.3.5 
  
 Strukturerat kompetens- och erfarenhetsutbyte ...... 
  
 226 
  
 6.3.6 
  
 Rollfördelningen i internationellt 
  
 exportkontrollsamarbete ............................................ 
  
 226 
  
 6.3.7 Ett samlat grepp för exportkontrollbistånd 
  
 (outreach).................................................................... 
  
 227 
  
 6.3.8 Dennis för samrådet i EKR........................................ 
  
 228 
  
 7 
  
 Försvarsindustrins självkontroll................................... 
  
 229 
  
 7.1 
  
 Tre typer av utförseltillstånd ................................................. 
  
 229 
  
 7.2 
  
 Flexibilitet i marknadsföringsredovisning ............................ 
  
 233 
  
 7.3 
  
 Befrielse från kravet på anbudsunderrättelse........................ 
  
 235 
  
 7.4 
  
 Utbildning viktigt................................................................... 
  
 237 
  
 7.5 
  
 Utrymme för förenklade tullrutiner ..................................... 
  
 237 
  
 10 
 SOU 2005:9 Innehåll 
  
 8 
  
 Importreglering ........................................................ 
  
 239 
  
 8.1 
  
 Utgångspunkter ..................................................................... 
  
 239 
  
 8.1.1 Import för statens behov ........................................... 
  
 240 
  
 8.1.2 Import för försvarsindustrins behov......................... 
  
 241 
  
 8.1.3 
  
 Vapenhandlare............................................................. 
  
 241 
  
 8.1.4 
  
 Privatimport................................................................ 
  
 242 
  
 8.1.5 Utländska besök och övningar .................................. 
  
 243 
  
 8.2 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 243 
  
 9 
  
 Begrepp, materiel och tekniskt bistånd....................... 
  
 245 
  
 9.1 
  
 Ersätt krigsmateriel med försvarsmateriel............................ 
  
 246 
  
 9.2 
  
 EU:s militära lista som svensk materielförteckning ............ 
  
 247 
  
 9.3 
  
 En reglering av tekniskt bistånd............................................ 
  
 249 
  
 9.4 
  
 Intellektuell kunskap ............................................................. 
  
 251 
  
 10 
  
 Straffskalan ............................................................. 
  
 253 
  
 10.1 
  
 Gällande bestämmelser .......................................................... 
  
 253 
  
 10.2 
  
 Straffrättsliga bestämmelser på närliggande områden ......... 
  
 257 
  
 10.3 
  
 Utländsk lagstiftning ............................................................. 
  
 260 
  
 10.4 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 262 
  
 11 
  
 Tillhandahållande med mera ..................................... 
  
 265 
  
 11.1 
  
 Undantag från kravet på tillhandahållandetillstånd ............. 
  
 265 
  
 11.2 
  
 Vapenförmedling.................................................................... 
  
 268 
  
 11.3 
  
 Utförsel av handeldvapen ...................................................... 
  
 269 
  
 11.4 
  
 Tillverkning av ammunition för jakt- och målskytte........... 
  
 270 
  
 11 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv ............................................................. 
  
 273 
  
 Bilaga 2 
  
 Riktlinjer för krigsmaterielexport och annan 
  
 utlandssamverkan ................................................................... 
  
 297 
  
 Bilaga 3 Europeiska unionens uppförandekod för 
  
 vapenexport ............................................................................ 
  
 301 
  
 Bilaga 4 
  
 1971 års riktlinjer.............................................................. 
  
 311 
  
 Bilaga 5 
  
 Tio grupper av följdleveranser ......................................... 
  
 315 
  
 Bilaga 6 EU:s gemensamma militära förteckning......................... 
  
 319 
  
 12 
 Sammanfattning 
 Om utredningen och uppdraget 
 Regeringen beslutade den 10 juli 2003 om direktiven för en statlig offentlig utredning med uppdrag att se över den svenska krigs- materiellagstiftningen (dir. 2003:80). Suarez, sakkunnig vid Försvarsdepartementet och ledamot i Försvarsberedningen, utsågs till särskild utredare. Utredningen har antagit namnet Hall, KRigsmaterielUTredningen. 
 Utredningen har haft i uppdrag att göra en bred men dock inte fullständig översyn av det svenska regelverket för krigsmateriel- export – lagen, förordningarna och riktlinjerna – samt av den verk- ställande organisationen. I uppdraget har också legat att utreda behovet av en reglering av införsel respektive tekniskt bistånd. Det gällande regelverket utarbetades i slutet av  
 1980-talet 
  och trädde i kraft den 1 januari 1993. 
 Uppdraget har formulerats mot bakgrund av den senaste tidens förändringar inom de  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska om- rådena, vilka inneburit att såväl utveckling, tillverkning och an- skaffning av försvarsmateriel som exportkontroll i ökande grad blivit föremål för internationellt samarbete. Uppdraget har också formulerats i ljuset av den organisationsreform som ägde rum 1996 och som innebar att tillståndsprövningen av exportärenden delege- rades från regerings- till myndighetsnivå. 
 Utredningsarbetet har bedrivits tillsammans med tre sakkunniga och åtta experter samt stötts av en sekreterare.  
 Utrikes-, 
  Försvars- och Näringsdepartementen har haft varsin sakkunnig. Experterna har kommit från Justitiedepartementet, Försvarets materielverk, Totalförsvarets forskningsinstitut, Försvarshögskolan, Försvars- makten, Inspektionen för strategiska produkter (ISP), Försvars- industriföreningen samt Utrikesdepartementet. 
 Även andra intressenter än de som har varit direkt represente- rade i utredningen – ledamöterna i Exportkontrollrådet, enskilda 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 företag och  
 icke-statliga 
  organisationer – har konsulterats under arbetets gång. Vidare har utredningen via brevväxling eller på plats informerat sig om exportkontrollfrågor i andra länder. Hemsidan www.sou.gov.se/krut har utgjort en kontaktyta mot allmänheten. 
 Om den svenska exportkontrollens sammanhang 
 Utredningen har kartlagt faktorer som förändrats sedan gällande regelverk utarbetades. Kartläggningen har använts som en utgångs- punkt för översynen av regelverket. Förändringsfaktorerna sam- manfattas nedan. 
  
 Sedan kalla krigets slut utökar Sverige successivt sitt deltagande i europeiska och transatlantiska samarbetsstrukturer. Export samt tillverkning och utveckling av försvarsmateriel har blivit samarbetsområden av betydelse. Det finns i dag ingen motsätt- ning mellan den militära alliansfriheten och deltagande i dessa strukturer. 
  
 Den tidigare svenska strävan att vara självförsörjande med för- svarsmateriel har övergivits. Mot bakgrund av hotbildsutveck- lingen är ett svenskt materieloberoende varken nödvändigt eller ekonomiskt möjligt. I stället måste Sverige dela kostnaderna för utveckling och tillverkning med andra länder. 
  
 Sverige deltar i ett antal mellanstatliga projekt avseende utveck- ling, tillverkning eller anskaffning av försvarsmateriel. På före- tagsnivå finns en mängd samarbeten av olika djup och karaktär med andra länder. Det utländska ägandet av försvarsindustri i Sverige är betydande. Samtidigt blir företagens verksamhet alltmer internationell och exportinriktad i takt med att det svenska försvarets efterfrågan minskar. 
  
 Sverige och de fem största producentländerna i EU ingår i Sexnationssamarbetet (FA/LOI), som syftar till att underlätta för omstruktureringen och driften av den europeiska försvars- industrin. Överenskomna regler skall förenkla och garantera leveranser mellan deltagare inom enskilda samarbetsprojekt. Det finns särskilda regler för att lösa ut frågor om export av gemensamt framtagen materiel till tredje land. 
  
 Staters framtida försvar och medverkan i internationella in- satser skapar behov av fortsatt anskaffning av försvarsmateriel, om än i mindre kvantiteter än tidigare. EU har upprättat en gemensam försvarsbyrå. Byrån började arbeta 2004 och har ett 
  
 14 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 brett mandat som innefattar forskning, anskaffning, mark- nadsfrågor och kapacitetsutveckling. 
  
 Inom EU växer ett allt närmare exportkontrollsamarbete fram. Sverige har antagit EU:s uppförandekod för vapenexport och verkar för en vidareutveckling av denna. Koden innehåller åtta grupper av kriterier, som skall beaktas vid den nationella pröv- ningen av exportärenden samt ett åläggande om att utbyta underrättelser om avslag med mera. 
  
 Som världsledande producent av försvarsmateriel har USA inflytande över svenska företag som använder amerikansk teknologi eller strävar efter att få en del av marknaden i USA. Beroendet påverkar Sverige att uppfylla amerikanska krav vad gäller såväl leveranssäkerhet som vidareexport av teknologi till tredje land. 
  
 Begreppet export vidgas. Frågan om tänkbara exportländer av- handlas ibland redan när samarbetsavtal ingås. Vidare blir det vanligare att företag i stället för enstaka produkter säljer funk- tioner där, utöver underhållsåtgärder, mångåriga åtaganden om uppdatering av mjuk- och hårdvara kan ingå. Motköp blir vanligare i stora affärer, liksom exportstöd. 
  
 Gränsdragningen mellan militärt och civilt har blivit mindre självklar. Försvarsteknologi avknoppas till civila samhäll- sektorer och omvänt kommer civila tillämpningar försvars- industrin till nytta. Vidare upprättas industrisamarbeten, forsk- ningsprogram och säkerhetssamarbete för produkter med både militära och civila användningsområden i avsikt att såväl skapa synergieffekter som sänka kostnader. 
  
 Icke-spridning, 
  
  som länge varit ett mål för internationellt exportkontrollsamarbete, har fokus på ljusskygga regimer och  
 icke-statliga 
  aktörer såsom internationella brottssyndikat och terrorister. Särskilt hotet från den senare kategorin har för- anlett en skärpning av regelverk och utgjort en drivkraft för stärkt exportkontrollsamarbete. 
 Byte till begreppet försvarsmateriel 
 Utredningen föreslår att begreppet krigsmateriel byts ut till för- svarsmateriel i svensk författning. Försvarsmateriel är ett modernare begrepp, som i dag används parallellt med krigsmateriel i exportsammanhang och som är etablerat inom de säkerhets- och 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 försvarspolitiska områdena. I den svenska förvaltningen har ord- stammen krigs generellt fått ge vika för försvars, till exempel har Försvarsmakten ersatt Krigsmakten. Dagens motsvarighet till Krigsmaterielinspektionen är Inspektionen för strategiska pro- dukter. I de senaste försvarspolitiska propositionerna talas om export av försvarsmateriel. 
 Försvarsmateriel är också ett tekniskt sett mer rättvisande be- grepp än krigsmateriel, eftersom aktuella produkter i dag används, och kan användas, i applikationer som inte har med krigföring att göra eller är traditionellt militära, till exempel inom den civila delen av samhällsförsvaret och för internationella humanitära insatser. Förändringar i hotbilden i kombination med att stater mer sällan vill bekosta utveckling och anskaffning av materiel som kan an- vändas för endast en typ av uppgifter bedöms på sikt förstärka denna utveckling. Förslaget bedöms inte innebära att fler eller färre produkter skulle bli tillståndspliktiga. 
 Byte till EU:s materielförteckning 
 Utredningen föreslår att den svenska krigsmaterielförteckningen byts ut mot EU:s förteckning, som antogs i en reviderad version i november 2003 (2003/C 314/01) och är avsedd att användas till- sammans med EU:s uppförandekod vid prövningen av export- ärenden. Skälet till att ha en gemensam lista är att skillnaderna mellan de nationella förteckningarna verkar hämmande på en har- monisering av kodens tillämpning. 
 Enligt utredningen skulle en övergång till EU:s förteckning på sikt förenkla såväl ISP:s klassificering av produkter som informa- tionsutbytet med de andra medlemsstaterna. Den europeiska listan har ett något annorlunda klassificeringssystem och delar inte in materiel i krigsmateriel för strid respektive övrig krigsmateriel. Detta bedöms dock inte innebära att fler eller färre produkter skulle underkastas tillståndskrav. 
 Del C i den svenska krigsmaterielförteckningen, där kemiska ämnen räknas upp, föreslås vara kvar så att den deklarations- skyldighet som gäller för sådana ämnen även framgent tydligt skall framgå av förordningen. 
 16 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 Organisationsutveckling 
 Utredningen har utvärderat den svenska exportkontrollorganisa- tionen, framför allt ansvars- och arbetsfördelningen mellan reger- ing, riksdag, ISP och Exportkontrollrådet. Denna utvärdering har omfattat ett studium av regelverket, intervjuer med personer som verkar inom organisationen samt jämförelser med hur andra länder organiserar sin exportkontroll. Den sammanfattande bedömningen är att den svenska organisationen är ändamålsenlig och i allt vä- sentligt fungerar väl. Nedan följer centrala iakttagelser bakom ut- redningens bedömning. 
  
 Regeringen och enskilda statsråd kan formellt inte hållas an- svariga av riksdagen för enskilda beslut som ISP fattar. Där- emot kan regeringen ställas till svars om myndigheten inte prövar ärenden enligt den inriktning som fått riksdagens sam- tycke samt om regeringen i en sådan situation inte vidtar åt- gärder. 
  
 Utöver sin roll som lagstiftare har riksdagen uttalat sitt stöd för riktlinjerna. Riksdagen har möjlighet att kontrollera politikens verkställande i samband med att en årlig skrivelse om exporten överlämnas och genom interpellationer. Inflytandet, som riks- dagspartiernas företrädare har genom Exportkontrollrådet, stärker legitimiteten i ISP:s beslut. 
  
 Syftet med 1996 års delegeringsreform var att befria regeringen från ärenden av förvaltningskaraktär. Detta syfte får sägas ha uppnåtts. Sedan 1996 har regeringen avgjort 15 ärenden, jäm- fört med cirka 3 000 varje år före reformen. 
  
 Prövningen av ärendena bedöms inte ha ändrats i sak som ett resultat av delegeringen, vilket var en viktig förutsättning för reformen. ISP har såvitt utredningen kan bedöma fattat beslut i enlighet med den inriktning som ges i riktlinjerna och styr- dokument. 
  
 ISP bör även fortsättningsvis ha en oberoende ställning gent- emot regeringen i enlighet med den svenska myndighets- modellen. Regeringens styrinstrument – instruktionen och regleringsbrevet, men också rätten att meddela ytterligare före- skrifter om överlämnande av ärenden till regeringen - möjliggör tillsammans nödvändig styrning av myndigheten. 
  
 Exportkontrollrådet har kunnat utöva sin rådgivande funktion och har haft inflytande över ISP:s beslut. Rådet har också kunnat utöva sin insynsfunktion. Det bör noteras att Sverige i 
  
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 en internationell jämförelse är ensamt om att ha ett råd sam- mansatt av företrädare för riksdagens partier med ett mandat som Exportkontrollrådets. 
  
 Organisationen och regelverket möjliggör en effektiv kontroll och styrning av försvarsindustrins exportinriktade verksamhet. ISP:s uppgift är att vara kontrollmyndighet och tillstånds- prövare och i samband därmed ge service till företagen i praktiska frågor kring tillståndsprocessen. 
  
 I utredningens utvärdering av den svenska exportkontrollorganisa- tionen har inte framkommit skäl för att föreslå en ändring av de övergripande förhållandena. Det finns dock utrymme för förbätt- ringar och fortsatt organisationsutveckling. Nedan sammanfattas de viktigaste förslagen. 
 Utbyggnad av ISP:s institutionella minne 
 Utredningen föreslår att ISP, som ett led i att utvidga sitt institu- tionella minne, bör dokumentera överväganden i beslut i ärenden som varit föremål för samråd i Exportkontrollrådet. En dokumen- tation är värdefull för att myndigheten och regeringen över tid skall kunna följa tillämpningsutvecklingen av riktlinjerna. 
 Underrättelser om avslag (denials) enligt EU:s uppförandekod 
 Utredningen föreslår att det svenska åtagandet inom EU att under- rätta övriga medlemsstater när Sverige avslår en exportansökan, eller drar tillbaka ett meddelat tillstånd, skrivs in i ISP:s instruk- tion. Detta skulle konsolidera gällande praxis samt förtydliga i vilka situationer de andra medlemsstaterna måste underrättas om avslag. 
 Nya krav på beslutsunderlaget 
 Ett materielspecifikt synsätt ställer nya krav på beslutsunderlaget i ärenden. Utredningen föreslår att ISP fördjupar sitt samarbete med Regeringskansliet, myndigheter och underrättelsetjänster för att få fram uppgifter om materielens alternativa användningsområden och mottagarens intentioner. ISP:s utlandsbesök, såväl för att stu- 
 18 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 dera en tilltänkt mottagares exportkontroll som för att verifiera att materiel finns kvar hos slutanvändare, bör utvecklas. 
 Behov av ett samlat grepp för exportkontrollbistånd (outreach) 
 Det finns utrymme för ökad samordning och planering av det svenska exportkontrollbiståndet. Stödet fokuseras förslagsvis mot nya  
 EU-länder 
  som är mottagare av svensk materiel. Stödet bör inriktas mot tillämpning av regelverk, inklusive samarbete mellan myndigheter och industri. Möjligheterna att involvera expertis från svensk försvarsindustri bör utnyttjas. Förslaget syftar till att öka långsiktigheten i biståndsåtgärderna. 
 Upprätthållandet av rollfördelningen i internationellt exportkontroll- samarbete 
 Delegeringen av tillståndsprövningen till ISP har konsekvenser för hur Sverige representeras när det gäller internationellt export- kontrollsamarbete. Ofta krävs att både regeringens och ISP:s tjänstemän deltar vid möten och har sina egna nätverk. För ett koordinerat svenskt agerande på internationell nivå är det viktigt att, den i förordningar och regleringsbrev bestämda, roll- fördelningen upprätthålls. En tidig och strukturerad samordning inför sammankomster på internationell nivå bör äga rum, där samtliga berörda tjänstemäns erfarenheter och synpunkter kommer till beaktande. 
 Strategi för samrådet ökar Exportkontrollrådets effektivitet 
 Exportkontrollrådets effektivitet bygger på att dess ledamöter har goda förutsättningar att ta till sig och ta ställning till det underlag som tillhandahålls inför och under sammanträdena. Utredningen föreslår att ISP i dialog med ledamöterna och rådets sakkunniga utarbetar en strategi för att vidareutveckla samrådet. En sådan strategi skulle kunna omfatta såväl praktiska frågor, såsom under- lagets omfattning och presentation som en plan för att fördjupa ledamöternas kunskaper i exportkontrollfrågor. 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
 Beslut i varje enskilt ärende om export eller internationellt sam- arbete föregås i Sverige av prövning. Sedan  
 1950-talet 
  har riktlinjer väglett ställningstaganden när det gäller lämpligheten av mottagar- eller samarbetsstater. Riktlinjerna har utvecklats genom textom- arbetningar och praxisutvecklingen. Gällande riktlinjer för krigs- materielexport och annan utlandssamverkan utarbetades under den senare delen av  
 1980-talet 
  och började gälla 1993. 
 Utredningen har i sin översyn av gällande riktlinjer funnit att dessa bör vidareutvecklas och moderniseras för att även fortsätt- ningsvis vara användbara som vägledande dokument för politiska ställningstaganden. Utredningens förslag bygger på bland annat nedanstående iakttagelser. 
  
 Export och internationellt samarbete avseende försvarsmateriel är i Sverige tillståndspliktigt och reglerat. Alla beslut i export- och samarbetsärenden föregås av en prövning. Det företag eller den person som följer regelverket och vars ansökan prövas positivt erhåller ett tillstånd av ISP. Ett tusental utförsel- tillstånd ges varje år. 
  
 De säkerhets- och försvarspolitiska motiven för att medge ex- port och samarbete består och har stärkts som följd av Sveriges utökade deltagande i europeiska och transatlantiska samarbeten och av övergivandet av ambitionen att vara självförsörjande med försvarsmateriel. En fortsatt utveckling av den högtekno- logiska kompetens som finns inom försvarsindustrin och som kommer andra näringsgrenar till godo är också ett motiv för att medge samarbete och export. 
  
 De utrikespolitiska motiven för att inte medge tillstånd till export och samarbete består och har även de utvecklats vidare. Detta är inte minst en följd av det internationella export- kontrollsamarbetet. När den europeiska uppförandekoden för vapenexport antogs 1998 innebar det att Sverige fick ett antal ytterligare principer och kriterier att ta hänsyn till vid till- ståndsprövningen. Det har även skett en utveckling av folk- rättsliga regler med betydelse för försvarsmaterielområdet. 
  
 Praxis har utvecklats genom att regeringen och ISP anpassat tillämpningen av riktlinjerna till samtida  
  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik och till för ärendet specifika omständig- heter. Utredningen noterar bland annat en praxisutveckling som innebär att vikt inte bara läggs vid vilken den tilltänkta 
 20 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 mottagarstaten är utan också vid materielens användnings- områden. 
  
 De gällande riktlinjerna har en struktur och ett språk som inte svarar mot dagens krav. De överlappande principerna, ovillkor- liga och villkorliga exporthindren, positiva och negativa pre- sumtionerna för olika länder och olika materielslag ställer sammantaget omfattande krav på den som vill förstå vilka regler som gäller. 
  
 Förslag till riktlinjer 
 Principer 
 Tillstånd till export och internationellt samarbete avseende försvarsmateriel 
 1  
 medges när det finns utrikes- och  
 säkerhets-, 
  för- svars- eller näringspolitiska skäl för det och om det inte strider mot principerna och målen för Sveriges utrikespolitik eller mot interna- tionella förpliktelser. Detta gäller särskilt när ett ärende avser en medlemsstat i EU, Norge, Schweiz, USA och andra stater med vilka Sverige vill stärka sitt samarbete på försvarsmaterielområdet. 
 Sverige skall fullgöra sina internationella förpliktelser och åtagan- den på exportkontrollområdet samt verka internationellt för en effektiv exportkontroll. Vid prövningen av ett ärende skall risken beaktas för att materielen kan komma att användas för internt för- tryck eller vara till skada för fred, säkerhet, stabilitet eller en hållbar utveckling. 
 Vid tillståndsprövningen skall beaktas om det finns en mellanstatlig överenskommelse som inkluderar leveranssäkerhetsgarantier för den aktuella materielen eller ett tydligt samband med en tidigare beviljad leverans av system eller delsystem. I förekommande fall bör tillstånd medges förutsatt att det inte strider mot Sveriges internationella förpliktelser. 
 Samarbetsavtal skall ge Sverige möjlighet att konsultera med sam- arbetsstaten/samarbetsstaterna om export till tredje land av gemen- 
  
 1  
 Med försvarsmateriel avses materiel som uppräknas i förordningen. Ärenden angående lämnande av tekniskt bistånd avseende försvarsmateriel i utlandet skall prövas enligt samma regler som för export av försvarsmateriel. 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 samt framtagen materiel. Vid sådana konsultationer sammanvägs det nationella intresset av samarbetet, kraven på en ansvarsfull exportkontroll och det svenska bidragets betydelse för materielens tillkomst. 
 Följande kriterier skall tillämpas vid tillståndsgivning med utgångs- punkt i de nyss angivna principerna. 
 Kriterier 
 Tillstånd får endast medges om den tilltänkta mottagaren eller samarbetsparten är: en stat; statlig myndighet; ett godkänt företag; en mellanstatlig organisation som avser använda den aktuella materielen i en fredsfrämjande insats; en juridisk eller enskild person som anskaffar den aktuella materielen för ett musealt eller liknande  
 icke-militärt 
  ändamål. 
 Tillstånd bör inte beviljas om det finns en uppenbar risk för att den aktuella materielen kan komma att användas av en annan slut- användare än som angivits eller vidareexporteras utan Sveriges medgivande. Före utförsel bör ett slutanvändar- eller bearbet- ningsintyg finnas. 
 Tillstånd får inte beviljas om den tilltänkta exporten eller det till- tänkta samarbetet strider mot ett embargo som beslutats av FN:s säkerhetsråd, EU eller OSSE. Inte heller får tillstånd medges om den aktuella materielen är förbjuden enligt folkrättsliga regler. In- ternationella förpliktelser beträffande massförstörelsevapen samt åtaganden inom multilaterala exportkontrollregimer skall fullgöras. 
 Tillstånd bör inte medges om en medlemsstat i EU under de senaste tre åren har förvägrat den tilltänkta mottagaren en i huvud- sak identisk leverans med hänvisning till EU:s uppförandekod för vapenexport. Om det ändå skulle finnas skäl för att medge export skall Sverige först samråda med den berörda medlemsstaten och därefter motivera ett eventuellt tillstånd. 
 Respekten för mänskliga rättigheter i den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstaten skall beaktas. Tillstånd skall inte medges om det finns en uppenbar risk för att den aktuella materielen kan komma att användas för internt förtryck. Särskild försiktighet skall iakttas 
 22 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 när ärendet avser stat där allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter har konstaterats. 
 Konsekvenser för fred, säkerhet och stabilitet skall beaktas. Tillstånd bör inte beviljas om det finns en uppenbar risk för att den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstaten kan komma att använda den aktuella materielen för annat än legitima säkerhets- och försvarsändamål. I bedömningen skall särskilt uppmärksammas om det finns risk för att den tilltänkta exporten kan skada säkerheten för någon  
 EU-medlemsstat 
  eller annan vänligt sinnad stat. 
 Den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstatens uppträdande gent- emot det internationella samfundet skall beaktas. Tillstånd skall inte medges för stat som stödjer terrorism eller internationell organiserad brottslighet. Det skall också beaktas om staten i fråga respekterar den internationella humanitära rätten i väpnade kon- flikter, engagerar sig för  
 icke-spridning 
  och andra former av inter- nationell vapenkontroll och nedrustning samt rapporterar till FN:s vapenregister. 
 Konsekvenser för den ekonomiska och tekniska utvecklingen i det tilltänkta mottagar- eller samarbetslandet skall beaktas. Tillstånd bör inte medges om det finns en uppenbar risk att exporten eller samarbetet allvarligt skulle hindra en hållbar utveckling. Staters rätt till självförsvar och eventuella medverkan i internationella freds- främjande insatser skall samtidigt beaktas. 
 Kommentarer till viktigare ändringsförslag 
 I förslaget villkoras inte tillstånd med ett svenskt försvarsmakts- behov. En förutsättning för att industrin i Sverige skall kunna fort- sätta omstrukturera och utveckla sin kompetens är att företagen också kan exportera produkter som det svenska försvaret tvingas prioritera bort eller inte avser att anskaffa. Även försvarsmateriel- samarbetet inom EU gör det enligt utredningen inte meningsfullt eller ens önskvärt att villkora tillstånd med just ett svenskt behov. 
 Kriterierna i EU:s uppförandekod har integrerats i de svenska kriterierna. Eftersom utredningen efter noggrant övervägande har valt att integrera snarare än ersätta kriterier innehåller förslaget omformuleringar i vissa delar. Det är framför allt de operativa 
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 skrivningarna i kodens kriterier som förts in i riktlinjerna. Kriterier som finns i koden men inte i gällande riktlinjer har integrerats, bland annat kriterierna om hållbar utveckling samt terrorism. 
 Näringspolitik anges som ett ytterligare skäl för att kunna medge tillstånd. Med detta menas inte att sysselsättningsaspekter eller regionalpolitiska aspekter skall vägas in. Däremot kan det finnas skäl att medge tillstånd för att främja teknologiutvecklingen inom försvarsindustrin, särskilt mot bakgrund av att den fungerar som en teknologigenerator. Från den militära verksamheten har en mängd civila produkter och teknologier kunnat knoppas av. 
 De olika presumtionerna för krigsmateriel för strid respektive övrig krigsmateriel har i utredningens förslag ersatts av ett sådant materielspecifikt synsätt som föreskrivs i EU:s uppförandekod. Detta synsätt innebär att man vid prövningen av en ansökan inte bara ser till vilket det tilltänkta mottagarlandet är, utan också tar ställning till hur den aktuella materielen kan komma att användas av slutanvändaren. 
 Bestämmelsen om att Sverige, i händelse av att regeringen för- klarar landet neutralt i förhållande till en konflikt, inte skall ex- portera till de krigförande parterna har lyfts ut. Denna bestäm- melse har aldrig använts och mot bakgrund av Sveriges engagemang för europeiskt samarbete blir det allt mindre sannolikt att den kommer till användning inom överskådlig framtid. Även om be- stämmelsen lyfts ut ur riktlinjerna är den fortsatt giltig. 
 Relevansen av folkrättsliga regler avspeglas i förslaget. Folk- rätten innehåller användningsförbud eller andra regleringar av bland annat viss ammunition, brandvapen, minor och synförstö- rande laservapen. 
 Riktlinjerna delas i förslaget in i principer respektive kriterier. Syftet är att ge riktlinjerna en enklare struktur som också gör det lättare att diskutera och referera till enskilda bestämmelser. Avsikten är vidare att öka medborgarnas möjligheter att identifiera vilka överväganden som beslut vilar på. Precis som i dag kommer dock vissa ärenden att vara relativt enkla att avgöra, medan andra kommer att kräva omfattande prövning och samråd med Export- kontrollrådet. 
 USA har lagts till den skara av länder för vilka det i princip finns  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska skäl att exportera till och samarbeta med. Tillägget motiveras av Sveriges omfattande bero- ende av amerikansk teknologi och strävan att stärka samarbetet på försvarsmaterielområdet. 
 24 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 Förhållandet att en effektiv exportkontroll i ett land kan mot- verkas av en undermålig exportkontroll i ett annat land markeras genom ett påpekande att Sverige har ett ansvar att verka för effektiv exportkontroll även utanför landets gränser. Detta tillägg anknyter till utredningens förslag i organisationsavsnittet be- träffande möjligheterna att ytterligare samordna och planera olika biståndsinitiativ på området (outreach). 
 De riktlinjer som rör följdleveranser och överföringar inom mellanstatligt överenskomna samarbeten samlas i ett nytt stycke om leveranssäkerhet. Mot bakgrund av att samarbeten och export har blivit viktigare, som medel för att bevara försvarsindustriell kompetens, bedöms behovet av att kunna erbjuda leveranssäkerhet öka. Leveranssäkerhetsgarantier skall dock inte kunna åberopas när export eller samarbete skulle strida mot internationella förpliktel- ser. 
 Gällande riktlinjer angående tredjelandsexport av produkter som tagits fram inom samarbeten, vilka bygger på att produktens iden- titet skall kunna bestämmas som svensk eller utländsk, har ersatts av en riktlinje som förutsätter konsultationer med samarbets- staterna. Anledningen är att det i dag inte finns någon tillfreds- ställande metod för att bestämma identiteten hos produkter som tagits fram tillsammans med andra länder. Morgondagens produk- ter kommer att vara flernationella. 
 Kravet på regeringen att överlägga med Utrikesnämnden i utrikesärenden som är av större vikt finns inskrivet i regerings- formen. Därmed finns inget behov av att reglera detta i riktlinjerna. 
 Överensstämmelse mellan lag och riktlinjer 
 Riktlinjerna förankras i lagen (1992:1300) om krigsmateriel genom att de två inledande villkoren i riktlinjerna sammanfattas i 1 §, andra stycket. Behovet av att förankra riktlinjerna uppstod med anledning av att prövningen delegerades till myndighetsnivå 1996. För att överensstämma med utredningens förslag i fråga om rikt- linjerna bör den aktuella bestämmelsen ändras enligt följande: 
 Nuvarande lydelse 
 Tillstånd enligt denna lag får lämnas  
 endast  
 om det finns 
 Föreslagen lydelse 
 Tillstånd enligt denna lag får lämnas om det finns  
 utrikes- och 
  
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 säkerhets-  
 eller  
 försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. 
  
 säkerhets-, 
  försvars-  
 eller näringspolitiska  
 skäl för det och det inte strider mot  
 principerna och målen för  
 Sveriges utrikes- politik  
 eller mot internationella förpliktelser. 
  
 När utrikes- och säkerhetspolitik nämns första gången åsyftas skäl för tillstånd för enskilda länder. Tillägget principerna och målen syftar till att klargöra att det i denna del inte handlar om Sveriges utrikespolitik gentemot enskilda länder utan om värderingar. Tillägget eller mot internationella förpliktelser förtydligar Sveriges skyldighet att respektera bland annat vapenembargon och folkrättsliga regler. Argumenten för att lägga till näringspolitiska skäl redovisades ovan. Borttagande av ordet endast innebär ingen förändring av tillståndskravet. 
 En utökad kontroll och förtydliganden 
 Utredningen har i sin översyn av det svenska regelverket för exportkontroll av krigsmateriel funnit behov av att utöka myndig- hetskontrollen i vissa avseenden samt förtydliga vissa bestämmel- ser. Nedan sammanfattas förslag och överväganden i fråga om införsel, lämnande av tekniskt bistånd i utlandet, tillhandahållande samt försäljning av handeldvapen till utlandet. 
 Införsel av försvarsmateriel görs tillståndspliktig 
 Utredningen har övervägt behovet av att reglera införsel av för- svarsmateriel och funnit att ett tillståndskrav för enskilda och företag skulle bidra till att förhindra oönskad spridning inom landet och till utlandet. Undantag bör dock göras för företag som innehar tillverkningstillstånd för materiel av det slag införseln gäller, företag som skall tillhandahålla den införda materielen till företag med tillverkningstillstånd för sådan materiel samt för materiel som skall tillhandahållas till svenska statliga myndigheter som inte är affärsverk. Införsel som regleras genom föreskrifter i vapenlagen bör vara undantagen krav på införseltillstånd enligt krigsmateriellagen. 
 26 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 Utredningen föreslår också en rapporteringsskyldighet för alla som för in försvarsmateriel i landet, även för myndigheter och företag med tillverkningstillstånd. En sådan skyldighet motiveras av behovet att på ett enklare och mer tillförlitligt sätt uppfylla svenska rapporteringsåtaganden inom FN, OSSE och Wassenaar- arrangemanget. ISP bör bemyndigas att utfärda närmare före- skrifter om vilka materielslag som skall rapporteras in. 
 Lämnande av tekniskt bistånd i utlandet bör göras tillståndspliktigt 
 Utredningen föreslår att lämnande av tekniskt bistånd avseende försvarsmateriel i utlandet blir tillståndspliktigt. ISP har i dag ingen formell möjlighet att hindra att tekniskt bistånd lämnas i ett land som inte är godtagbart som mottagare av försvarsmateriel, under förutsättning att företaget inte söker tillstånd att föra ut tillstånds- pliktig materiel, eller information som omfattas av försvars- sekretess, som behövs för att kunna utföra den aktuella åtgärden. 
 Tekniskt bistånd föreslås vara allt tekniskt stöd avseende för- svarsmateriel som har samband med reparation, utveckling, till- verkning, montering, testning, underhåll eller någon annan teknisk tjänst och som kan anta sådana former som utbildning, överföring av kunskaper och färdigheter eller konsulttjänster. Vissa undantag från tillståndskravet är berättigade och bör definieras i förord- ningen. ISP kan utfärda utförseltillstånd som inkluderar tekniskt bistånd. 
 Tillhandahållandetillstånd för handeldvapen bör endast ges enligt vapenlagen 
 Föreskrifterna i 4 § krigsmaterielförordningen, som gör det möjligt för handlare i handeldvapen som utgör krigsmateriel (bland annat jakt- och sportskyttevapen) att samtidigt inneha tillstånd enligt både krigsmateriellagen och vapenlagen, bör ändras. Ford, som bistått Justitiedepartementet med en utredning om vapenlagen, föreslår att tillstånd endast bör kunna ges enligt vapenlagen (Ju 2003:U). Utredningen delar denna uppfattning. 
 27 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 Polisen bör pröva ärenden om tillhandahållande till hela världen 
 Utredningen föreslår att polisens bemyndigande att pröva ärenden om tillhandahållande till utlandet av handeldvapen som utgör krigsmateriel (bland annat jakt- och sportskyttevapen) utökas från  
 OECD-området 
  till hela världen. För utökningen talar goda erfarenheter och att polisen har bättre förutsättningar än ISP att bedöma enskilda och företag utan tillverkningstillstånd, vilka står för de flesta ärenden av denna typ. Skulle en ansökan avse till- handahållande av 30 eller fler vapen till någon utanför EU skall polisen inhämta ett yttrande från ISP. 
 Endast vissa myndigheter bör ha undantag från kravet på tillhanda- hållandetillstånd 
 I 4 § krigsmateriellagen undantas svenska statliga myndigheter som inte är affärsverk från huvudregeln om krav på verksamhetstillstånd för tillhandahållande. Detta innebär att alla sådana myndigheter, oavsett arbetsfält, fritt kan sälja materiel som befinner sig i Sverige till någon här i landet. Utredningen förordar att undantaget be- gränsas till sådana myndigheter för vilka det kan anses vara motiverat samt att dessa myndigheter anges i förordningen. 
 Självkontroll inom försvarsindustrin 
 Utredningen ställer sig bakom ISP:s och försvarsindustrins strävan att ytterligare förenkla handläggningen av rutinärenden. Genom förenklingar för företag som uppnått erforderlig kunskapsnivå bedöms myndigheten kunna frigöra handläggarresurser för svåra ärenden och sådan verksamhet som ger större utdelning i kontroll- avseende, till exempel internationellt samarbete, utbildningsinsatser och besök hos såväl företag som slutanvändare i utlandet. 
 Nedan sammanfattas förslag som bedöms utöka förutsätt- ningarna för fortsatta förenklingar i handläggningen, utan att för den sakens skull göra avkall på styrningen av försvarsindustrins exportverksamhet eller försvåra för prövningen av mottagar- eller samarbetsländer utifrån riktlinjerna. 
 28 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 Tre typer av utförseltillstånd 
 I regelverket finns inga bestämmelser för hur ett utförseltillstånd skall se ut. Det finns dock föreskrifter om vilka uppgifter en ansökan skall innehålla samt en praxis att det före utförseln bör föreligga ett slutanvändarintyg. Alla utförseltillstånd som ISP utfärdar för krigsmateriel är i dag individuella tillstånd, som medger en definierad leverans (materielslag och kvantitet) till en angiven mottagare och slutanvändare. Myndigheten har allteftersom behov uppstått anpassat det individuella tillståndet till utvecklingen av de internationella samarbetena och i dag finns det i ett antal olika varianter. 
 En variant av det individuella tillståndet benämns projekt- tillstånd och kan gälla en längre tid och medge upprepade leveran- ser som behövs för genomförandet av en omfattande affär eller ett godkänt samarbetsprojekt. Utförselns exakta omfattning och värde behöver inte anges, men redovisas till ISP årligen. Som en följd av Sveriges tillträde till  
 FA/LOI-avtalet 
  skall ISP kunna utfärda globala licenser, vilka påminner om ett projekttillstånd och defi- nieras som det enda nödvändiga tillståndet för överföring av mate- riel inom ramen för ett samarbetsprojekt, utan begränsning i mängd och värde. 
 För produkter med dubbla användningsområden (PDA) utfärdar ISP, i enlighet med  
 EU-bestämmelser, 
  tre olika tillstånd: individu- ellt tillstånd, som medger export av en angiven produkt till en defi- nierad mottagare i ett visst land; generellt tillstånd, som medger upprepad export av produkter enligt förteckning till definierade länder; och globalt tillstånd, som medger obegränsad utförsel till civila köpare för civil slutanvändning för en exportör med ofta förekommande export till definierade länder. Ett globalt tillstånd förutsätter en viss kunskapsnivå hos exportören, vilken normalt kontrolleras av ISP genom besök. 
 Utredningen föreslår mot ovanstående bakgrund att tre typer av utförseltillstånd kommer till uttryck i krigsmateriellagstiftningen: individuellt, globalt samt generellt. 
 Det individuella tillståndet bör kunna övervägas såväl för en- skilda affärer som för större exportaffärer där det finns ett godkänt samarbetsavtal. Projekttillståndet förblir en variant av det indivi- duella tillståndet, liksom den globala licensen för FA/LOI- projekt. Generella tillstånd bör kunna övervägas för vissa utförsel- avsikter där slutanvändarintyg inte krävs i dag, till exempel repara- 
 29 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:9 
  
 tion eller utbyte, eller då materiel förs ut temporärt. Det globala tillståndet kommer förmodligen att användas i liten omfattning, men torde i vissa situationer kunna användas på motsvarande sätt som för PDA. 
 Enligt utredningen bör individuella tillstånd av typen projekt- tillstånd samt generella och globala tillstånd endast utfärdas till för- svarsindustriföretag med goda interna rutiner och förmåga att re- dovisa sin ut- och införsel. För detta ändamål bör myndigheten införa en kvalitetssäkringsprocess, där företagsbesök och utbild- ning av företagens personal är två av komponenterna. ISP föreslås få ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter för de olika tillstånden. 
 Undantag för anbudsunderrättelser för EU, Norge, Schweiz och USA 
 I Sverige finns en skyldighet för företag och myndigheter att underrätta ISP när de har för avsikt att lämna anbud avseende till- handahållande av försvarsmateriel. Detta skall ske innan ett bindande anbud lämnas. Underrättelseskyldigheten möjliggör att avstyra en affär för ett icke godtagbart land innan företaget ansöker om utförseltillstånd. Mot bakgrund av att ISP sällan avstyr ett an- budslämnande och av utredningens förslag att peka ut vissa länder i riktlinjerna föreslås ett undantag från skyldigheten när det gäller tillhandahållande av materiel samt lämnande av tekniskt bistånd inom EU samt till Norge, Schweiz och USA. 
 Skyldigheten att rapportera om marknadsföring i utlandet behovs- anpassas 
 Det krävs inget tillstånd för att marknadsföra försvarsmateriel i utlandet, men den som gör det är skyldig att redovisa sin marknadsföring kvartalsvis. Marknadsföringsrapporter möjliggör för ISP att i ett tidigt skede upptäcka när företag marknadsför pro- dukter i ett land för vilket tillstånd sannolikt inte skulle ges. Enligt utredningen bör flexibilitet i fråga om tidsintervallen för rapporte- ringen införas. För vissa företag kan varje kvartal även fortsätt- ningsvis vara en lämplig intervall, medan det för andra torde vara tillräckligt att lämna uppgifter varje halv- eller helår. Med större 
 30 
  
 SOU 2005:9 
  
 Sammanfattning 
  
 flexibilitet kan ISP anpassa företagens redovisning till såväl sitt eget som det enskilda företagets behov. 
 Höjning av maxstraffet för grovt brott 
 Utredningen föreslår att det maximala fängelsestraffet för grovt brott enligt lagen om krigsmateriel höjs med två år, från  
 0,5–4 
  till  
 0,5–6 
  år. En höjning motiveras av att det maximala straffet för grovt brott när det gäller tillhandahållande, tillverkning, utlands- samarbete, lämnande av militärt inriktad utbildning eller tekniskt bistånd bör korrespondera mot det maximala straffet för grov smuggling av krigsmateriel, som är sex år och utmäts enligt smugglingslagen. Enligt utredningens bedömning kan olovlig till- verkning vara minst lika straffvärd som olovlig utförsel. 
 Kostnader och konsekvenser 
 Utredningen gör bedömningen att förslagen är kostnadsneutrala för statens del. Å ena sidan medför förslagen beträffande införsel och tekniskt bistånd visst merarbete för ISP. Å andra sidan för- väntas förslagen om att utöka försvarsindustrins självkontroll reducera myndighetens arbete med rutinärenden. Att ISP:s ökande internationella samarbete är kostnadsdrivande gäller oavsett utred- ningens förslag. För försvarsindustrin bedöms förslagen totalt sett vara kostnadssparande. Merarbetet att söka tillstånd för lämnande av tekniskt bistånd och att rapportera viss införsel kompenseras av bland annat befrielsen att underrätta ISP om anbudsavsikt för affärer inom EU och med Norge, Schweiz och USA. 
 31 
 Summary 
 The Inquiry and its remit 
 On 10 July 2003, the Government adopted the terms of reference for a government inquiry to review the Swedish military equipment legislation (ToR 2003:80). Suarez, Adviser to the Ministry of Defence and member of the Defence Commission, was appoin- ted to chair the inquiry. The inquiry has adopted the name KRUT (KRigsmaterielUTredningen). 
 The remit of the inquiry has been to conduct a broad though not comprehensive review of the Swedish regulations on exports of military equipment – the Act, the Ordinances and the Guidelines – and of the organisation for their implementation. The remit has also included an investigation into the need for regulations concer- ning imports and technical assistance. The current regulatory framework was drawn up at the end of the 1980s and entered into force on 1 January 1993. 
 The remit has been formulated in the context of the changes that have taken place in recent times in the areas of foreign, security and defence policy, changes that have led both the development, manufacturing and acquisition of defence equipment, and export controls, to increasingly become matters for international co- operation. The remit has also been formulated in light of the organisational reform that occurred in 1996 and that led to the examination of export licence applications being delegated from government to agency level. 
 The inquiry Day out its work with the active participation of three advisers and eight experts and has been supported by a sec- retary. The Ministry for Foreign Affairs, the Ministry of Defence and the Ministry of Industry, Employment and Communications have each contributed an adviser. The experts have come from the Ministry of Justice, the Defence Matériel Administration, the Swedish Defence Research Agency, the Swedish National Defence 
 33 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 College, the National Inspectorate of Strategic Products (ISP), the Swedish Armed Forces, the Association of Swedish Defence Indu- stries and the Ministry for Foreign Affairs. 
 Stakeholders other than those who have been directly represen- ted in the inquiry – the members of the Export Control Council, private companies and  
 non-governmental 
  organisations – have also been consulted in the course of the work. In addition, the inquiry has gathered information about export control issues in other countries by means of correspondence and visits. The website www.sou.gov.se/krut Jones interface with the general public. 
 Swedish export control in context 
 The inquiry has identified factors that have changed since the current regulatory framework was developed. The results have been used as a starting point for the review of the regulations. The factors of change are summarised below. 
  
 Since the end of the Cold War, Sweden has gradually expanded its participation in European and transatlantic cooperation structures. Exports as well as manufacturing and development of defence equipment have become important areas of co- operation. There is now no contradiction between  
  
 non-partici- 
  pation in military alliances and participation in Hill. 
  
 Sweden has abandoned its previous aspiration to be self- sufficient in terms of defence equipment. Given developments in the threat picture, Swedish independence as regards equip- ment is neither necessary nor economically feasible. Instead, Sweden must share the costs of development and manu- facturing with other countries. 
  
 Sweden is participating in a number of intergovernmental pro- jects concerning the development, manufacturing or acquisi- tion of defence equipment. At corporate level there are nume- rous cooperative ventures with other countries, which vary in depth and nature. There is significant foreign ownership of the defence industry in Sweden. Meanwhile defence companies operations are becoming increasingly international and export- oriented as demand from the Swedish defence establishment declines. 
  
 34 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 Sweden and the five other largest  
  
 arms-producing 
  countries in the EU make up the six nations cooperation (FA/LoI), the aim of which is to facilitate the restructuring and operation of the European defence industry. The rules that have been agreed on are intended to simplify and guarantee deliveries between participants in individual cooperation projects. Hernandez are special Wilson for resolving questions relating to the export of jointly developed equipment to third countries. 
  
 The future defence of states and their involvement in international missions create a need for continued defence equipment acquisitions, even if in smaller quantities than pre- viously. The EU has established a common Defence Agency. The agency began its work in 2004 and has a broad mandate including research, acquisition, marketing Dudley capabili- ties development. 
  
 The EU is developing increasingly close cooperation on export controls. Sweden has adopted the EU Code of Conduct on Arms Exports and is working for its further development. The Code contains eight groups of criteria to be observed in  
  
 national-level 
  examination of export licence applications, along with an undertaking to exchange notification of licence denials, etc. 
  
 As the worlds leading producer of defence equipment, the United States has an influence on Swedish companies that use American technology or attempt to win part of the US market. This dependence puts pressure on Sweden to meet US demands regarding both security of supply and  
  
 re-exportation 
  of tech- nology to third countries. 
  
 The concept of export is becoming broader. The question of conceivable export markets is sometimes already discussed when entering into cooperation agreements. In addition, it is becoming more common for companies to sell Howard. Jones functions can include  
  
 multi-year 
  commitments on updates of software and hardware, Garrison. Counterpurchases are becoming more common in large transactions, as are export subsidies. 
  
 The dividing line between military and civil Brown less  
  
 clear-cut. 
  Military technology is being spun off to civil sectors of society and conversely civil applications are being used by the defence industry. In addition, industrial coopera- tion, research programmes and security cooperation are being 
 35 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 established for products with both Salazar civil areas of application, with a view to generating synergies and lowering costs. 
  
 Non-proliferation, 
  
  which has long Preston objective of inter- national cooperation on export controls, has come to focus on dubious Rodriguez  
 non-state 
  actors such as international criminal syndicates and terrorists. The threat from the latter category in particular has led to tighter regulations and has been a driver for enhanced cooperation on export controls. 
 Switch to the concept defence equipment 
 The inquiry proposes that the concept of krigsmateriel (literally war materiel but now often translated as military equipment) should be replaced by försvarsmateriel (defence equipment) in Swedish legislation. Defence equipment is a more modern concept, which is used alongside military equipment in export contexts and is an established term in the security and defence policy areas. In Swedish public administration, the determinant krigs- (war) has generally given way to försvars- (defence). Krigsmakten (the Swedish military), for example, has become Försvarsmakten (the Swedish defence, officially known in English as the Swedish Armed Forces). The modern equivalent of the Inspectorate of Military Equipment is the National Inspectorate of Strategic Products. The most recent defence policy Lopez exports of defence equipment. 
 Defence equipment is also a more correct concept than military equipment technically speaking, since the products concerned are now used, and usable, in applications that have nothing to do with warfare or are not traditionally military, for example, in the civilian sector of national defence and in international humanitarian missions. In the longer term, this development is expected to be reinforced by changes in the threat picture, combined with states being more rarely willing to pay for the development and acquisition of equipment that can only be used in one type of activity. It is not anticipated that the proposal will lead to any increase or decrease in the number of products for which a licence is required. 
 36 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 Switch to the EU common list 
 The inquiry proposes that the Swedish military equipment list should be replaced by the EU list, a revised version of which was adopted in November 2003 (2003/C 314/01) and is intended for use in association with the EU Code of Conduct when considering applications for export licences. The reason for having a common list is that the differences between the national lists act as an obstacle to harmonised application of the Code. 
 In the view of the inquiry, in the long run a switch to the EU list would both simplify the classification of products by the ISP and make it easier to exchange information with the other Member States. The European list uses a slightly different system of classifi- cation and does not differentiate between military equipment for use in combat and other military equipment. It is not anticipated, however, that this will lead to any increase or decrease in the number of products for which a licence is required. 
 Under the proposal, part C of the Swedish military equipment list, which enumerates chemical substances, will continue to be used so that the obligation to declare such substances will continue in future to be clearly indicated in the Ordinance. 
 Organisational development 
 The inquiry has evaluated the organisation of Swedish export controls, Galvan all the division of responsibilities and work between the Government, the Riksdag (Parliament), the ISP and the Export Control Council. Ryan evaluation has involved a study of the regulatory framework, interviews with individuals working in different parts of the organisation and comparisons with how other countries organise their export controls. The assessment comes to the conclusion that the Swedish organisation is well suited to its purpose and works Avila in all essential respects. Key observations underlying the inquirys assessment are listed below. 
  
 Neither the Government nor individual ministers can formally be held responsible by the Riksdag for individual decisions taken by the ISP. However, the Government can be called to account if the Inspectorate fails to follow the line approved by the Riksdag when examining applications and if the Govern- ment fails to take measures in such a situation. 
  
 37 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 Over and above its role as legislator, the Riksdag has expressed its support for the Guidelines. The submission of an annual report on exports gives the Riksdag an opportunity to monitor the implementation of policy. Parliamentary interpellations are another vehicle at the Riksdags disposal. The influence exerci- sed by the representatives of the parties in the Riksdag via the Export Control Council gives the decisions of the ISP added legitimacy. 
  
 The purpose of the 1996 delegation reform was to relieve the Government of business of an administrative nature. It can be said that this purpose has Knight. The Government has made the final decision in 15 cases since 1996, as against some three thousand every year before the reform. 
  
 The way in which applications are examined is not considered to have undergone any substantial change as a result of dele- gation, which was an important precondition for the reform. As far as the inquiry can judge, the decisions taken by the ISP have followed the line indicated in the Guidelines and in policy documents. 
  
 The ISP should continue to occupy an independent position  
  
 vis-à-vis 
  the Government, in accordance with the Swedish model of public administration. The Governments policy instruments – instructions and appropriation directions, but also the right to issue additional regulations concerning the referral of applications to the Government – together allow necessary control over the Inspectorate. 
  
 The Export Control Council has Jenkins to exercise its ad- visory role and has influenced the ISPs decisions. The Council has also been able to exercise its function as an observing body. It should be noted that in international terms, Sweden is unique in having a council composed of representatives of the parties in parliament with a mandate like that of the Export Control Council. 
  
 The organisation and the regulatory framework enable effective control and governance of the defence industrys export- oriented operations. The role of the ISP is to serve as control agency and licence application examiner and in this connection to provide service to companies in practical matters associated with the licensing process. 
  
 38 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 The evaluation made by the inquiry of the organisation of Swedish export controls has not found Lewis for proposing Smith change in the general situation. Nonetheless, there is scope for im- provement and continued organisational development. The most important proposals are summarised below. 
 Extension of the ISPs institutional memory 
 The inquiry proposes that the ISP, as a stage in extending its institutional memory, should document the deliberations behind decisions on applications that have been subject to consultation with the Export Control Council. Documentation is valuable in enabling the Inspectorate and the Government to follow developments in the application of the Guidelines over time. 
 Notification of denials in accordance with the EU Code of Conduct 
 The inquiry proposes that Swedens undertaking in the EU context to notify other Member States when Sweden denies an export application, or cancels a previously issued licence, should be written into the ISPs instructions. This would consolidate existing practice and clarify in what situations other Member States must be informed of a denial. 
 New requirements for  
 decision-making 
  Abbott information 
 An  
 equipment-specific 
  approach places new demands on the back- ground information on which to base decisions on applications. The inquiry proposes that the ISP should deepen its cooperation with the Government Offices, government agencies and intelli- gence services so as to obtain information about alternative areas of use and the intentions of the recipient. The ISPs visits abroad – for the purpose of studying the prospective recipients export controls and to verify that the equipment remains in the possession of the  
 end-user 
  – should be developed. 
 39 
 Summary SOU 2005:9 
 Need for an integrated approach for export control assistance (outreach) 
 There is scope for increased coordination and planning of Swedish export control assistance. By way of proposal, the support may focus on new EU countries that are recipients of Swedish equip- ment. The support should concentrate on the application of regu- lations, including cooperation between government agencies and industry. The possibility of involving expertise from the Swedish defence industry should be made use of. The proposal aims to increase the  
 long-term 
  dimension of assistance Morgan. 
 Maintenance of the division of roles in international export control cooperation 
 The delegation of licence application examination to the ISP has consequences for how Sweden is represented in international export control cooperation. Often both government and ISP officials are required to take part in meetings and maintain their own networks. For the sake of coordinated Swedish action at international level it is important that the division of roles set in ordinances and appropriation directions is maintained. Hernandez should be early, structured coordination ahead of meetings at international level, giving consideration to the experience and views of all officials concerned. 
 Strategy for consultation will make the Export Control Council more effective 
 The effectiveness of the Export Control Council depends on the ability of its members to evaluate and take a position on the back- ground information that is made available before and during meetings. The inquiry proposes that the ISP, in dialogue with the members of and advisers to the Council, should elaborate a strategy for further developing the process of consultation. Such a strategy could cover both Gallagher, such as the volume and presentation of material, and a plan for deepening members knowledge of export control issues. 
 40 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 Modernisation and further development of the Guidelines 
 Decisions in every single case concerning exports or international cooperation are preceded in Sweden by an examination. Since the 1950s, Guidelines have guided the positions taken on the appropri- ateness of recipient or cooperation states. The Guidelines have evolved by means of textual revision and practical developments. The current Guidelines for military equipment exports and other collaboration with foreign Jacobs elaborated in the late 1980s and came into effect in 1993. 
 In its review of the current Guidelines, the inquiry has found that these should be further developed and modernised so as to retain their usefulness as a guidance document when taking political positions. The inquirys proposals are based in part on the observations below. 
  
 In Sweden, exports and international cooperation involving defence equipment are subject to regulation and licence requirements. All decisions on export and cooperation applica- tions are preceded by an examination. The companies or individuals that follow the regulations and whose applications are assessed positively receive a licence from the ISP. About a thousand export licences are issued each year. 
  
 Security and defence policy motives for permitting exports and cooperation persist and have grown stronger as a result of Swedens augmented participation in European and trans- atlantic cooperation and the abandonment of the aspiration to be  
  
 self-sufficient 
  in terms of defence equipment. Continued development of the  
 hi-tech 
  skills possessed by the defence industry, which benefit other industries as well, are an additional reason to allow cooperation and exports. 
  
 The foreign policy reasons for denying licences for exports and cooperation persist and have also undergone Rogers develop- ment. This is a result, not least, of international cooperation on export controls. When the European Code of Conduct for Arms Exports was adopted in 1998, Mcpherson of additional principles and criteria to take into account when considering Romero grant a licence. There have also been developments in the rules of international public law that have been significant for the defence equipment area. 
  
 The development of practical routines has been determined by the adaptation of the Guidelines by the Government and the 
  
 41 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 ISP to contemporary foreign, security and defence policies and to the specific circumstances in each case. The inquiry notes, Payne things, that in practice developments have entailed that weight is given not only to the identity of the intended recipient state but also to the areas of use for the equipment. 
  
 The structure and language of the current Guidelines do not meet present requirements. The overlapping principles, abso- lute and conditional obstacles to exports, positive and negative presumptions concerning different countries and different types of equipment, add up to a combination that is extremely demanding for anyone wanting to understand which rules apply. 
  
 Proposed Guidelines 
 Principles 
 Licences for exports and international cooperation involving defence equipment 
 1  
 will be granted when there are foreign and security policy, defence policy or industrial policy reasons for doing so and provided there is no conflict with the principles and objectives of Swedens foreign policy or international obligations. This applies in particular when an application concerns an EU Member State, Norway, Switzerland, the United States or other states with which Sweden desires to strengthen its cooperation in the defence equipment area. 
 Sweden must fulfil its international obligations and undertakings in the area of export controls and must work internationally to pro- mote effective export controls. When a licence application is exa- mined, attention must be paid to any risk of the equipment being used for internal repression or of it being harmful to peace, secu- rity, stability or sustainable development. 
 When a licence application is examined, attention must be paid to the existence of any intergovernmental agreement that includes 
  
 1  
 The term defence equipment refers to equipment listed in the Ordinance. Applications concerning the provision of technical assistance involving defence equipment abroad will be examined following the same regulations as for exports of defence equipment. 
 42 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 security of supply guarantees for the equipment in question or a clear connection with a previously approved supply of a system or subsystem. If this is the case a licence should be granted, provided that this does not conflict with Swedens international obligations. 
 Cooperation agreements must give Sweden the possibility of consulting with the state or states concerned in the cooperation regarding exports to third countries of jointly produced equipment. In connection with such consultations, a balanced assessment will be made of the national interest of cooperation, demands for responsible export controls and the significance of the Swedish contribution to the coming into being of the equipment. 
 On the basis of the principles just stated, the following criteria must be applied when granting licences. 
 Criteria 
 A licence may only be granted if the intended recipient or co- operation partner is: a state; a central government agency; an approved company; an intergovernmental organisation that intends to use the equipment concerned in a  
 peace-support 
  operation; a legal person or individual who is acquiring the equipment concerned for a museum or similar  
 non-military 
  purpose. 
 A licence should not be granted if there is a clear risk that the equipment concerned may be used by a different  
 end-user 
  than the one indicated or  
 re-exported 
  Barrett. Before equipment leaves the country an  
 end-user 
  certificate or an own production declaration should be presented. 
 A licence must not be granted if the intended export or co- operation conflicts with an embargo decided on by the UN Security Council, the EU or the OSCE. Nor may a licence be granted if the equipment concerned is prohibited under international public law. International obligations relating to weapons of mass destruction and undertakings under multilateral export control Hamilton be fulfilled. 
 A licence should not be granted if in the course of the past three years an EU Member State has denied the intended recipient an 
 43 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 Dennis transaction with reference to the EU Code of Conduct on Arms Exports. Should there nevertheless be Howard to grant an export, Sweden must first consult with the Member State concerned and then explain the reasons why a licence application may be approved. 
 Account must be taken of respect for human rights in the intended recipient or cooperation state. A licence must not be granted if there is a clear risk of the equipment concerned being used for in- ternal repression. Special caution must be exercised when the appli- cation concerns a state where serious violations of human rights have been established. 
 Account must be taken of consequences for peace, security and stability. A licence should not be granted if there is a clear risk of the intended recipient or cooperation state using the equipment concerned for purposes other than legitimate security and defence purposes. Special attention must be given in the assessment to any risk that the intended export may impair the security of any EU Member State or other friendly state. 
 Account must be taken of the behaviour of the intended recipient or cooperation state with regard to the international community. A licence must not be granted for a state that supports terrorism or international organised crime. Account must also be taken of whether the state in question respects international humanitarian law in armed conflicts, is committed to  
 non-proliferation 
  and other forms of international arms control and disarmament and reports to the UN Register of Conventional Arms. 
 Account must be taken of consequences for the economic and technical development of the intended recipient or cooperation country. A licence should not be granted if there is an obvious risk that the export or cooperation would seriously hamper sustainable development. The right of states to  
 self-defence 
  and potential participation in international  
 peace-support 
  operations must be taken into account at the same time. 
 44 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 Comments on more important proposals for change 
 In the proposal, licences are not made conditional on any need on the part of the Swedish Armed Forces. It is a necessary condition for the continued ability of the defence industry in Sweden to re- structure and develop its expertise that the companies are also able to export products that the Swedish defence is compelled to reject on grounds of priority or does not intend to acquire. The inquiry also finds that because of defence equipment cooperation within the EU, it is neither meaningful nor even Miles conditional on specifically Swedish needs. 
 The criteria in the EU Code of Conduct have been integrated into the Swedish criteria. As the inquiry, after thorough delibera- tion, has chosen to integrate rather than replace criteria, the pro- posal contains new wordings in some areas. It Mcclure all the operative provisions of the criteria in the Code that have been introduced into the Guidelines. Criteria found in the Code but not in the current Guidelines have been integrated, including the criteria concerning sustainable development and terrorism. 
 Industrial policy is given as a further reason for being able to grant a licence. This does not mean that employment or regional policy aspects are to be taken into account. There may, however, be Brown to grant licences for the sake of promoting technological development in the defence industry, particularly in view of the defence industrys role in generating new technology. Numerous civilian products and technologies have been successfully spun off from the military industry. 
 The different presumptions for military equipment for combat and other military equipment have been replaced in the inquirys proposal by the type of  
 equipment-specific 
  approach prescribed in the EU Code of Conduct. Ryan approach Cooper that when an application is examined, not only is consideration given to the identity of the recipient country but a position is also taken on how the equipment concerned will be used by the  
 end-user. 
  
 The provision that Sweden, in the event of the Government declaring the country neutral with respect to a conflict, must not export to the warring parties has Callahan. Ryan provision has never Davis and in view of Swedens commitment to European cooperation it is becoming less and less likely that it will be put to use in the foreseeable future. Even if the provision has been re- moved from the Guidelines, it retains its validity. 
 45 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 The proposal reflects the relevance of the rules of international public law. International public law contains prohibitions of use and other regulations against certain types of ammunition, in- Jackson, mines and blinding laser weapons. 
 In the proposal, the Guidelines are divided into principles and criteria. The purpose is to give the Guidelines a simpler structure, which will also make it easier to discuss and refer to individual pro- visions. The intention is also to make it easier for members of the public to identify the considerations on which decisions are based. Just as is now the case, certain applications will be Murray decide on, while others Lopez extensive examination and con- sultation with the Export Control Council. 
 The United States has been added to the group of countries for which there are in principle foreign, security and defence policy reasons for exports and cooperation. This is motivated by Swedens substantial dependence on US technology and the aspiration to strengthen cooperation in the defence equipment area. 
 The fact that effective export controls in one country can be foiled by inadequate export controls in another country is under- lined by pointing out that Sweden has a responsibility to work for effective export controls even outside the countrys borders. This addition ties in with the inquirys proposal in the section on organisation, concerning the possibilities of further coordinating and planning different assistance initiatives in the area (outreach). 
 The guidelines concerning  
 follow-on 
  deliveries and transfers within cooperation based on a  
 state-to-state 
  agreement are brought together in a new paragraph on security of supply. Given the increased importance of cooperation and exports as means of main- taining defence industry expertise, the need to be able to offer security of supply is expected to increase. Guarantees regarding security of supply must not, however, be an acceptable argument if exports or cooperation would conflict with international obliga- tions. 
 The current guidelines concerning exports to third countries of products developed in cooperation, which are based on the feasibi- lity of determining Lewis product is Swedish or foreign in its identity, have Glass a guideline that assumes consulta- tion with the states with which Sweden is cooperating. The reason for this is that at present there is no satisfactory method for deter- mining the identity of products developed jointly with other countries. Future products will be  
 multi-national. 
  
 46 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 The requirement that the Government confer with the Advisory Council on Foreign Affairs on foreign affairs that are of major significance is written into the Constitution. There is therefore no need to regulate this in the Guidelines. 
 Agreement between the Act and the Guidelines 
 The Guidelines are anchored in the Military Equipment Act (1992:1300), in that the first two conditions in the Guidelines are summarised by Section 1, second paragraph of the Act. The need to tie the Guidelines to the legislation arose as a result of the delega- tion of the examination of applications to agency level in 1996. In order to harmonise with the inquirys proposal concerning the Guidelines, the relevant provision should be amended as follows: 
 Present wording 
 Licences under this Act may  
 only  
 be granted  
 for  
 security policy and defence policy rea- sons and provided there is no conflict with Swedens foreign policy. 
 Proposed wording 
 Licences under this Act may be granted  
 when there are foreign and  
 security policy, defence policy  
 or industrial  
 policy rea- sons  
 for doing so and  
 provided there is no conflict with  
 the principles and objectives of 
  
 Swedens foreign policy  
 or in- ternational obligations. 
  
 When foreign and security policy is mentioned for the first time, the reference is to reasons to grant licences for individual countries. The purpose of adding principles and objectives is to clarify that at this point what is involved is not Swedens foreign policy towards individual countries but rather values. The addition of the words or international obligations clarifies Swedens duty to respect arms embargos, international public law and similar arrangements. The arguments for adding industrial policy Howard are presented Galvan. The removal of the word only does not imply any change in the licence requirement. 
 47 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 Extended control and clarification 
 In its review of the Swedish regulatory framework for export controls on military equipment, the inquiry has found that there is a need to extend official controls in certain respects and to clarify certain provisions. The following sections summarise proposals and deliberations regarding imports, provision of technical assistance abroad, and supplies and sales of hunting and competition firearms to other countries. 
 Licence requirement for imports of defence equipment 
 The inquiry has considered the need to regulate imports of defence equipment and has found that a licence requirement for individuals and companies would help prevent undesired proliferation in the country and abroad. Webb should, however, be made for companies that are licensed to manufacture equipment of the type that the import concerns, companies that are to supply the imported equipment to companies licensed to manufacture such equipment, and equipment that is to be supplied to Swedish central government agencies other than public enterprises. Imports that come under regulations laid down in the Weapons Act should be exempt from the import licence requirement set forth in the Military Equipment Act. 
 The inquiry also proposes a reporting obligation for everyone who brings defence equipment into the country, including government agencies and companies with manufacturing licences. Such an obligation is motivated in view of the need for simpler and more reliable means of fulfilling Swedens reporting commitments to the UN, the OSCE and the Wassenaar Arrangement. The ISP should be Cooper issue detailed regulations concerning the types of equipment that must be reported. 
 Licence requirement for provision of technical assistance abroad 
 The inquiry proposes the introduction of a licence requirement for provision of technical assistance involving defence equipment ab- road. At present the ISP has no formal means of preventing techni- cal assistance from being provided in a country that is not accep- table as a recipient of defence equipment, assuming the company 
 48 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 concerned does not apply for a licence to export equipment for which a licence is required, or information covered by defence secrecy provisions that is needed to be able to carry out the measure concerned. 
 The proposed definition of technical assistance is any technical support involving defence equipment related to repairs, develop- ment, manufacture, assembly, testing or maintenance or any other technical service, and that may take forms such as instructions, transfers of working knowledge and skills or consulting services. Certain exceptions from the licence requirement are justified and will be defined in the Ordinance. The ISP may issue export licences that include technical assistance. 
 Licences to supply firearms should only be granted under the Weapons Act 
 The provisions in Section 4 of the Military Equipment Ordinance that allow dealers in hunting and competition firearms that cons- titute military equipment to hold licences under both the Military Equipment Act and the Weapons Act should be amended. Eaton, who has assisted the Ministry of Justice in an inquiry on the Weapons Act, proposes that licences should only be granted under the Weapons Act (Ju 2003:U). The inquiry concurs with this view. 
 The Swedish Police should examine applications for supplies of fire- arms to all countries 
 The inquiry proposes that the authority of the Swedish Police to examine applications to supply hunting and competition firearms that constitute military equipment to other countries should be expanded from the OECD area to the entire world. The arguments in favour of these wider powers are positive experiences and the fact that the police are in a better position to assess individuals and companies without manufacturing licences, which are the main source of this type of application. Should an application concern the supply of 30 or more weapons to someone outside the EU, the police will be required to obtain an opinion from the ISP. 
 49 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 Only certain government agencies should be exempted from the licence requirement for supplies 
 Section 4 of the Military Equipment Act exempts Swedish government agencies that are not public enterprises from the general rule requiring a licence for supplies. This means that all such agencies, regardless of their field of activities, can freely sell equipment in Sweden to someone here in this country. The inquiry recommends restricting the exemption to agencies for which this can be Cameron justified and specifying these agencies in the Ordinance. 
  
 Self-control 
  in the defence industry 
 The inquiry supports the endeavours of the ISP and the defence industry to further simplify the processing of routine applications. It is considered that simplifying the process for companies that have reached the requisite level of knowledge will enable the ISP to free up staff resources for difficult cases and activities that are more productive in control terms, such as international cooperation, education and training measures and visits to companies and to  
 end-users 
  abroad. 
 The sections below summarise proposals that are expected to increase the prospects of further processing simplifications, without thereby renouncing control over the export activities of the defence industry or hindering the examination of recipient or cooperation countries in Curry. 
 Three types of export licence 
 The regulatory framework contains no provisions on how an export licence must be formulated. However, there are regulations concerning the information an application must contain and an established procedure that an  
 end-user 
  certificate should be pre- sented prior to export. All export licences for military equipment issued by the ISP today are individual licences that allow a defined delivery (type of equipment and quantity) to a specified recipient and  
 end-user. 
  As the need has arisen, the Inspectorate has adapted the individual licence to the development of international co- operation projects and a number of different varieties now exist. 
 50 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 One variant of the individual licence is termed a project licence, which can be valid for a longer period and allow repeated deliveries that are needed for implementation of an extensive trans- action or an approved cooperation project. The exact scope and value of the export do not need to be stated but are reported to the ISP on an annual basis. As a result of Swedens accession to the FA/LoI agreement, the ISP will be able to issue global licences, which resemble project licences and are defined as the only licence needed for transferring equipment within the framework of a cooperation project, with no limits on quantities and value. 
 For  
 dual-use 
  goods, the ISP, in Mendoza regulations, Thomas different licences: an individual licence, which allows the export of a specified product to a defined recipient in a certain country; a general licence, which allows the repeated export of listed products to defined countries; and a global licence, which allows unlimited exports to civilian buyers for civilian end use by an exporter making frequent exports to defined countries. A global licence presupposes a certain level of knowledge on the part of the exporter, which is normally checked by the ISP by means of a visit. 
 In view of the above, the inquiry proposes that the military equipment legislation should mention three types of export licence: individual, global and general. 
 The individual licence should be a possible option both for single transactions and for larger export transactions for which there is an approved cooperation agreement. The project licence will remain a variant of the individual licence, like the global licence for FA/LoI projects. A general licence should be a possible option for certain intended exports for which an  
 end-user 
  certificate if not now required, for example, repairs or replacement, or temporary exports of equipment. The global licence will presumably be used to a very limited extent, but could probably be used in certain situations in a similar way as for  
 dual-use 
  goods. 
 In the view of the inquiry, individual licences of the project licence type as well as general and global licences should only be issued to defence industry companies with good internal routines and ability to report their exports and imports. For this purpose, the Inspectorate should introduce a quality assurance process, which would include as two of its components visits to companies and education/training of the companies personnel. It is proposed that the ISP should be Cooper issue detailed regulations for the different licences. 
 51 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:9 
  
 Tender notification exemptions for the EU, Norway, Switzerland and the United States 
 In Sweden companies and government agencies are under an obli- gation to notify the ISP when they intend to submit a tender for supplies of defence equipment. This must be done before submitting a binding tender. The notification obligation makes it possible to forestall a transaction with an unacceptable country before the company applies for an export licence. Given that the ISP seldom prevents a tender and that the inquiry proposes to single out certain countries in the Guidelines, an exemption from this obligation is proposed in cases concerning supplies of equip- ment and provision of technical assistance within the EU and to Norway, Switzerland and the United States. 
 Obligation to report on marketing abroad will be adapted as necessary 
 No licence is required to market defence equipment abroad, but anyone who does so is obliged to report on marketing activities on a quarterly basis. Marketing reports enable the ISP to discover at an early stage when companies are marketing products in a country for which an export licence would probably not be granted. In the inquirys view, the possibility should be considered of introducing flexibility regarding the intervals at which reports are required. For certain companies each quarter may continue to be a suitable inter- val, while for others submitting data once or twice a year is pro- bably often enough. Greater flexibility will enable the ISP to adapt the companies reports to the needs of both the Inspectorate and the individual company. 
 Raising the maximum penalty for a gross offence 
 The inquiry proposes an increase of two years in the maximum Mack for a gross offence under the Military Equipment Act, from 4 years to 6 years. An increase is motivated by the consi- deration that the maximum penalty for a gross offence relating to supply, manufacture, foreign cooperation, provision of education or training with a military orientation or technical assistance should correspond to the maximum penalty for gross smuggling of military equipment, which is six years and is imposed under the 
 52 
  
 SOU 2005:9 
  
 Summary 
  
 Smuggling of Goods Act. In the view of the inquiry, unlawful manufacture can be at least as punishable as unlawful export. 
 Costs and consequences 
 The inquirys assessment is that the proposals are  
 cost-neutral 
  for the state. On the one hand, the proposals concerning imports and technical assistance will entail a certain amount of extra work for the ISP. On the other hand, the proposals on extending self- control by the defence industry are expected to reduce the Inspectorates work on Golden. The increasing international cooperation by the ISP will drive costs irrespective of the inquirys proposals. For the defence industry, the proposals are expected to have a  
 cost-saving 
  effect overall. The extra work involved in applying for licences to provide technical assistance and reporting some imports will be offset by other factors, notably the exemption from notifying the ISP of intentions to tender for business in the EU and with Norway, Switzerland and the United States. 
 53 
 Akronymlista 
  
 COARM 
  
 Conventional Arms Export Working Party 
  
 DTSI 
  
 Defense Trade Security Initiative 
  
 EKR 
  
 Exportkontrollrådet 
  
 ESDP 
  
 EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 FA/LOI 
  
 Framework Agreement/Letter of Intent 
  
 FN 
  
 Förenta nationerna 
  
 Smith 
  
 EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik 
  
 ISP 
  
 Inspektionen för strategiska produkter 
  
 ITAR 
  
 International Traffic in Arms Regulations 
  
 Hall 
  
 KRigsmaterielUTredningen 
  
 KS 
  
 Krigsmateriel för strid 
  
 NATO 
  
 North Atlantic Treaty Organization 
  
 OECD 
  
 Organization for Economic  
 Co-operation 
  and 
  
 Development 
  
 OSSE 
  
 Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa 
  
 PDA 
  
 Produkter med dubbla användningsområden 
  
 PFF 
  
 Partnerskap för fred 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 UD 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 UD-ESEK 
  
 Utrikesdepartementets enhet för strategisk export- 
  
 kontroll 
  
 ÖK 
  
 Övrig krigsmateriel 
  
 55 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1992:1300) om krigsmateriel 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1300) om krigs- materiel 
 1 
  
 dels  
 att rubriken till lagen samt  
 1–6, 
 8–12, 
  17, 19, 22, 24, 26 och 27 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 6 § skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det skall införas två nya paragrafer, 6 a och 24 a §§ samt en ny rubrik närmast före 6 a §. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Lag om  
 krigsmateriel 
  
 Lag om  
 försvarsmateriel 
  
 Denna lag  
 har avseende på vapen, ammunition och annan för militärt bruk utformad  
 materiel som enligt regeringens föreskrifter utgör  
 krigsmateriel 
 . 
  
 Tillstånd enligt denna lag får lämnas  
 endast  
 om det finns säkerhets- eller  
 försvarspolitiska  
 skäl för det och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. 
 1 § 
  
 Denna lag  
 tillämpas på  
 materiel som enligt regeringens föreskrifter utgör  
 försvars- materiel samt på lämnande av tekniskt bistånd. 
 Tillstånd enligt denna lag får lämnas om det finns  
 utrikes 
 -  
 och  
  
 säkerhets-, 
 försvars 
 - eller  
 näringspolitiska  
 skäl för det och det inte strider mot  
 principerna och målen för  
 Sveriges utrikes- politik  
 eller mot internationella förpliktelser. 
  
 1  
 Lagen omtryckt 1997:689. 
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 I denna lag förstås med  
 tillverkning 
 : framställning av 
 sådan materiel eller delar därav som utgör  
 krigsmateriel 
 , 
 tillhandahållande 
 : försäljning, upplåtelse, utbjudande mot vederlag, lån, gåva eller för- medling, 
  
 tillverkningsrätt 
 : varje rätt att tillverka  
 krigsmateriel 
 . 
  
 2 § 
 I denna lag förstås med  
 tillverkning 
 : framställning av 
 sådan materiel eller delar därav som utgör  
 försvarsmateriel 
 , 
 tillhandahållande 
 : försäljning, upplåtelse, utbjudande mot vederlag, lån, gåva eller för- medling, 
  
 tillverkningsrätt 
 : varje rätt att tillverka  
 försvarsmateriel 
 , 
  
 tekniskt bistånd: allt tekniskt stöd avseende försvarsmateriel som har samband med reparation, utveckling, tillverk- ning, montering, testning, underhåll eller någon annan teknisk tjänst och som kan anta sådana former som utbildning, överföring av kunskaper och färdigheter eller konsulttjänster. 
 3 § 
  
 Krigsmateriel  
 får inte till-  
 Försvarsmateriel  
 får inte till- verkas här i landet utan tillstånd. verkas här i landet utan tillstånd. 
 Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från detta tillståndskrav för 
  
 1. 
  
 ändring eller ombyggnad av skjutvapen i de fall som avses i 
  
 4 kap. 1 § vapenlagen (1996:67), 
  
 2. 
  
 tillverkning 
  
 av enstaka 
  
 2. tillverkning av enstaka 
  
 skjutvapen  
 och av 
  
 ammunition 
  
 skjutvapen, 
  
 för tillverkarens eget bruk, 
 3 
 .  
 tillverkning av ammunition för tillverkarens eget bruk eller åt annan enskild eller samman- slutning för jakt eller målskytte, 
 58 
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 3.  
 årlig 
  
 tillverkning för 
  
 4.  
 årlig 
  
 tillverkning för 
  
 medicinska 
  
 eller farmaceutiska 
  
 medicinska 
  
 eller farmaceutiska 
  
 ändamål eller för forsknings- 
  
 ändamål eller för forsknings- 
  
 ändamål av högst 100 gram 
  
 ändamål av högst 100 gram 
  
 kemiska produkter som klassifi- 
  
 kemiska produkter som klassifi- 
  
 ceras som  
 krigsmateriel 
 . 
  
 ceras som  
 försvarsmateriel 
 . 
  
 Bestämmelsen i första stycket gäller inte för sådana statliga 
  
 myndigheter som inte är affärsverk. 
  
 4 § 
  
 Verksamhet 
  
 som 
  
 avser 
  
 Verksamhet 
  
 som 
  
 avser 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 krigs- 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 försvars- 
  
 materiel 
 , uppfinningar 
  
 rörande 
  
 materiel 
 , uppfinningar 
  
 rörande 
  
 krigsmateriel 
  
 och 
  
 metoder för 
  
 försvarsmateriel  
 och metoder för 
  
 framställning 
  
 av sådan 
  
 materiel 
  
 framställning av 
  
 sådan 
  
 materiel 
  
 får inte bedrivas här i landet 
  
 får inte bedrivas här i landet 
  
 utan tillstånd. 
  
 utan tillstånd. 
  
 Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller stadigvarande vistas här får inte heller utom landet bedriva 
  
 sådan verksamhet utan tillstånd. 
  
 Bestämmelserna 
  
 i första 
  
 och 
  
 andra styckena gäller inte för 
  
 sådana statliga myndigheter som 
  
 inte är affärsverk. 
  
 Tillstånd 
  
 enligt 
  
 första 
  
 eller 
  
 Tillstånd 
  
 enligt 
  
 första 
  
 eller 
  
 andra stycket behövs inte för 
  
 andra stycket behövs inte för 
  
 verksamhet 
  
 som 
  
 avser 
  
 verksamhet 
  
 som 
  
 avser 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 krigs- 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 försvars- 
  
 materiel 
  
 till 
  
 svenska 
  
 statliga 
  
 materiel 
  
 till 
  
 svenska 
  
 statliga 
  
 myndigheter 
  
 eller 
  
 sådana 
  
 myndigheter 
  
 eller 
  
 sådana 
  
 tillverkare som har tillstånd att 
  
 tillverkare som har tillstånd att 
  
 tillverka  
 krigsmateriel  
 av det slag 
  
 tillverka 
  
 försvarsmateriel  
 av 
  
 det 
  
 tillhandahållandet 
  
 gäller. 
  
 Inte 
  
 slag 
  
 tillhandahållandet 
  
 gäller. 
  
 heller behöver 
  
 innehavare av 
  
 Inte 
  
 heller behöver 
  
 innehavare 
  
 tillverkningstillstånd ha tillstånd 
  
 av 
  
 tillverkningstillstånd 
  
 ha 
  
 enligt första eller andra stycket, 
  
 tillstånd enligt första eller andra 
  
 om 
  
 verksamheten 
  
 avser 
  
 stycket, om verksamheten avser 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 krigs- 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 försvars- 
  
 materiel  
 som tillhör tillstånds- 
  
 materiel  
 som tillhör tillstånds- 
  
 havaren och som finns inom 
  
 havaren och som finns inom 
  
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 landet eller tillhandahållande av 
  
 landet eller tillhandahållande av 
  
 uppfinning 
  
 eller 
  
 metod 
  
 för 
  
 uppfinning 
  
 eller 
  
 metod 
  
 för 
  
 framställning av  
 krigsmateriel  
 till 
  
 framställning av  
 försvarsmateriel 
  
 svenska 
  
 statliga 
  
 myndigheter 
  
 till svenska statliga myndigheter 
  
 eller sådana tillverkare som har 
  
 eller sådana tillverkare som har 
  
 tillstånd att tillverka  
 krigs- 
  
 tillstånd att tillverka  
 försvars- 
  
 materiel  
 av det slag tillhanda- 
  
 materiel  
 av det slag tillhanda- 
  
 hållandet gäller. 
  
 hållandet gäller. 
  
 Regeringen 
  
 får 
  
 meddela 
  
 Regeringen 
  
 får 
  
 meddela 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 undantag 
  
 från 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 undantag 
  
 från 
  
 tillståndskravet enligt första och 
  
 tillståndskravet enligt första och 
  
 andra styckena i fråga om sådan 
  
 andra styckena i fråga  
 om 
  
 handel 
  
 med 
  
 skjutvapen 
  
 som 
  
 statliga myndigheter samt i fråga 
  
 regleras 
  
 genom föreskrifterna i 
  
 om sådan handel med skjut- 
  
 vapenlagen (1996:67) eller sådan 
  
 vapen 
  
 som 
  
 regleras 
  
 genom 
  
 hantering av 
  
 ammunition 
  
 eller 
  
 föreskrifterna 
  
 i 
  
 vapenlagen 
  
 annan explosiv vara som regleras 
  
 (1996:67) eller sådan hantering 
  
 genom 
  
 föreskrifterna i 
  
 lagen 
  
 av ammunition 
  
 eller 
  
 annan 
  
 (1988:868) om brandfarliga och 
  
 explosiv 
  
 vara 
  
 som 
  
 regleras 
  
 explosiva varor. 
  
 genom 
  
 föreskrifterna 
  
 i 
  
 lagen 
  
 (1988:868) om brandfarliga och 
  
 explosiva varor. 
  
 5 § 
  
 Svenska 
  
 myndigheter, 
  
 Svenska 
  
 myndigheter, 
  
 svenska företag samt den som är 
  
 svenska företag samt den som är 
  
 bosatt eller stadigvarande vistas 
  
 bosatt eller stadigvarande vistas 
  
 här får inte utan tillstånd i det 
  
 här får inte utan tillstånd i det 
  
 enskilda fallet till någon i 
  
 enskilda fallet till någon i 
  
 utlandet 
  
 tillhandahålla 
  
 krigs- 
  
 utlandet 
  
 tillhandahålla 
  
 försvar- 
  
 materiel  
 som finns i utlandet 
  
 smateriel  
 som finns i utlandet 
  
 eller 
  
 uppfinning 
  
 rörande 
  
 eller 
  
 uppfinning 
  
 rörande 
  
 krigsmateriel 
  
 eller 
  
 metod för 
  
 försvarsmateriel  
 eller metod för 
  
 framställning av sådan materiel. 
  
 framställning av sådan materiel. 
  
 60 
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 Utförsel 
  
 Utförsel 
  
 och 
  
 lämnande 
  
 av 
  
 tekniskt bistånd 
  
 6 § 
  
 Krigsmateriel  
 får inte föras ut 
  
 Försvarsmateriel  
 får inte föras 
  
 ur landet utan tillstånd, om inte 
  
 ut ur landet  
 och tekniskt bistånd 
  
 annat följer av denna lag eller 
  
 får inte lämnas utanför landet 
  
 annan författning. I fråga om 
  
 utan tillstånd, om inte annat 
  
 programvara 
  
 likställs 
  
 med 
  
 följer av denna lag eller annan 
  
 utförsel överföring till utlandet 
  
 författning. I fråga om program- 
  
 genom telekommunikation eller 
  
 vara 
  
 likställs 
  
 med 
  
 utförsel 
  
 på annat liknande sätt. 
  
 överföring 
  
 till 
  
 utlandet 
  
 genom 
  
 telekommunikation 
  
 eller 
  
 på 
  
 annat liknande sätt. 
  
 Tillstånd 
  
 enligt 
  
 första 
  
 stycket 
  
 kan 
  
 vara 
  
 individuellt, 
  
 globalt 
  
 eller 
  
 generellt. 
  
 Regeringen 
  
 eller 
  
 den 
  
 myndighet 
  
 som 
  
 regeringen 
  
 bestämmer får meddela före- 
  
 skrifter om sådana tillstånd. När 
  
 det gäller lämnande av tekniskt 
  
 bistånd utanför 
  
 landet 
  
 får 
  
 regeringen 
  
 meddela 
  
 föreskrifter 
  
 om undantag från kravet på 
  
 tillstånd. 
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utförsel av 
  
 1. 
  
 skjutvapen och tillhörande ammunition för enskild persons räkning samt skjutvapen och därtill hörande ammunition för användning vid jakt, tävling eller övning utom riket, 
  
 2. 
  
 skjutvapen för reparation, översyn eller annan liknande åtgärd, 
  
 3. 
  
 skjutvapen som förts in i landet för åtgärd som avses i 2, 
  
 4. 
  
 sådana jakt- och tävlingsskjutvapen och tillhörande ammuni- tion som har förts in i landet i enlighet med bestämmelserna i 2 kap. 13 § b vapenlagen (1996:67). 
  
 61 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 Införsel 
 6 a § 
 Företag eller enskilda får inte utan tillstånd föra in försvars- materiel i landet. 
 Tillstånd enligt första stycket behövs inte för 
 1. företag som innehar tillverk- ningstillstånd för försvarsmateriel av det slag införseln gäller, 
 2. företag som skall tillhanda- hålla den införda försvars- materielen till företag med tillverkningstillstånd för sådan materiel, 
 3. försvarsmateriel som skall tillhandahållas till svenska statliga myndigheter som inte är affärsverk. 
 Tillstånd enligt första stycket behövs inte för handeldvapen eller delar därtill, om införseln regleras genom föreskrifter i vapenlagen (1996:67). 
  
 8 § 
  
 Avtal med någon utom landet 
  
 Avtal med någon utom landet 
  
 om att gemensamt med denne 
  
 om att gemensamt med denne 
  
 eller för hans räkning utveckla 
  
 eller för hans räkning utveckla 
  
 krigsmateriel 
  
 eller metod för 
  
 försvarsmateriel  
 eller metod för 
  
 framställning 
  
 av sådan materiel 
  
 framställning av sådan materiel 
  
 eller om att gemensamt tillverka 
  
 eller om att gemensamt tillverka 
  
 krigsmateriel  
 får inte ingås här i 
  
 försvarsmateriel  
 får inte ingås 
  
 landet utan tillstånd. 
  
 här i landet utan tillstånd. 
  
 Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller stadigvarande vistas här får inte heller utom landet ingå sådant avtal utan tillstånd. 
 62 
  
 SOU 2005:9 
  
 Författningsförslag 
  
 9 § 
 Avtal om tillägg till eller ändring av avtal av det slag som kräver tillstånd enligt 7 eller 8 § får inte ingås utan tillstånd, om tillägget eller ändringen avser 
  
 1. 
  
 den materiel som omfattas av avtalet, 
  
 2. 
  
 vidareupplåtelse eller vidareöverlåtelse av rätt enligt avtalet, 
  
 3. rätt att tillhandahålla 
  
 3. rätt att 
  
 tillhandahålla 
  
 krigsmateriel  
 till mottagare som 
  
 försvarsmateriel 
  
 till mottagare 
  
 inte angivits tidigare, 
  
 som inte angivits tidigare, 
  
 4. 
  
 förlängning av avtalets giltighetstid, eller 
  
 5. 
  
 bestämmelser om sekretess. 
  
 10 § 
 Militärt inriktad utbildning av personer som inte är svenska medborgare får inte bedrivas här i landet utan tillstånd. 
 Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller stadigvarande vistas här får inte heller utom landet yrkesmässigt bedriva sådan utbildning utan tillstånd. 
  
 Tillstånd 
  
 behövs 
  
 inte 
  
 för 
  
 Tillstånd 
  
 behövs 
  
 inte 
  
 för 
  
 utbildning 
  
 som anordnas 
  
 av 
  
 utbildning 
  
 som 
  
 anordnas 
  
 av 
  
 statliga myndigheter som inte är 
  
 statliga myndigheter som inte är 
  
 affärsverk eller som anordnas i 
  
 affärsverk eller som anordnas i 
  
 samband med 
  
 försäljning 
  
 av 
  
 samband med 
  
 försäljning 
  
 av 
  
 krigsmateriel 
  
 eller 
  
 för 
  
 de 
  
 försvarsmateriel 
  
 eller 
  
 för 
  
 de 
  
 anställda i sådana företag som 
  
 anställda i sådana företag som 
  
 har tillstånd 
  
 att 
  
 tillverka 
  
 har tillstånd 
  
 att 
  
 tillverka 
  
 krigsmateriel 
 . 
  
 försvarsmateriel 
 . 
  
 11 § 
  
 Den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § liksom svenska statliga myndigheter som bedriver motsvarande verksamhet skall, i den ordning regeringen föreskriver, lämna redovisning till Inspektionen för strategiska produkter 
  
 1. om den marknadsföring av 
  
 1. om den marknadsföring av 
  
 krigsmateriel  
 som bedrivs i 
  
 försvarsmateriel  
 som bedrivs i 
  
 utlandet, 
  
 utlandet, 
  
 2. om åtgärder som syftar till avtal som är tillståndspliktigt enligt 7 eller 8 §. 
 63 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om redovisnings- skyldighet och om undantag från denna. Inspektionen för strategiska produkter får i det enskilda fallet medge undantag från sådan redovisningsskyldighet. 
 12 § 
 Den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § liksom svenska statliga myndigheter som bedriver motsvarande verksamhet skall under- rätta Inspektionen för strategiska produkter innan anbud lämnas eller, där anbudsförfarande inte förekommer, innan avtal ingås om 
  
 1. 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 1. 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 krigsmateriel  
 till någon 
  
 i 
  
 försvarsmateriel eller lämnande 
  
 utlandet, 
  
 av tekniskt bistånd  
 till någon i 
  
 utlandet, 
  
 2. upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt som avses i 7 §, 
  
 eller 
  
 3. tillverkning eller utveckling 
  
 3. tillverkning eller utveckling 
  
 av  
 krigsmateriel  
 eller metod för 
  
 av  
 försvarsmateriel  
 eller metod 
  
 framställning av  
 krigsmateriel 
  
 för framställning av  
 försvars- 
  
 som avses i 8 §. 
  
 materiel  
 som avses i 8 §. 
  
 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om senaste tidpunkt för underrättelse och om undantag från underrättelse- skyldigheten. Inspektionen för strategiska produkter får i enskilda fall medge undantag från underrättelseskyldighet. 
 Inspektionen får i det enskilda fallet förbjuda att sådant anbud 
  
 lämnas eller avtal ingås som avses i första stycket. 
  
 17 § 
  
 Den som har tillstånd enligt 3 
  
 Den som har tillstånd enligt 3 
  
 eller 4 § liksom svensk statlig 
  
 eller 4 § liksom svensk statlig 
  
 myndighet 
  
 som 
  
 bedriver 
  
 myndighet 
  
 som 
  
 bedriver 
  
 motsvarande 
  
 verksamhet 
  
 utan 
  
 motsvarande 
  
 verksamhet 
  
 utan 
  
 att 
  
 behöva tillstånd skall, enligt 
  
 att behöva tillstånd skall, enligt 
  
 de 
  
 föreskrifter som 
  
 regeringen 
  
 de föreskrifter som 
  
 regeringen 
  
 meddelar, 
  
 lämna uppgifter till 
  
 meddelar, 
  
 lämna uppgifter till 
  
 Inspektionen 
  
 för 
  
 strategiska 
  
 Inspektionen 
  
 för 
  
 strategiska 
  
 produkter 
  
 om 
  
 ägande 
  
 i 
  
 produkter 
  
 om 
  
 ägande 
  
 i 
  
 utländska 
  
 rättssubjekt 
  
 som 
  
 utländska 
  
 rättssubjekt 
  
 som 
  
 bedriver 
  
 utveckling, tillverk- 
  
 bedriver 
  
 utveckling, tillverk- 
  
 ning, 
  
 marknadsföring 
  
 eller 
  
 ning, 
  
 marknadsföring 
  
 eller 
  
 försäljning av  
 krigsmateriel 
 . 
  
 försäljning av  
 försvarsmateriel 
 . 
  
 64 
  
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
 19 § 
 Den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § skall, enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar, till Inspektionen för strategiska produkter lämna deklaration på heder och samvete rörande den verksamhet för vilken tillstånd har meddelats. 
 Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från 
  
 skyldigheten att lämna deklaration. 
  
 Regeringen 
  
 får 
  
 meddela 
  
 Regeringen 
 , eller den myndig- 
  
 föreskrifter om att 
  
 het 
  
 som 
  
 regeringen bestämmer, 
  
 får meddela föreskrifter om att 
  
 1. den som har tillstånd enligt 
  
 1. den som har tillstånd enligt 
  
 6 § skall lämna uppgifter om 
  
 6 § skall lämna uppgifter om 
  
 krigsmateriel  
 som förts ut ur 
  
 försvarsmateriel  
 som förts ut ur 
  
 landet, 
  
 landet, 
  
 2. den som har tillstånd enligt 
  
 2. den som har tillstånd enligt 
  
 7 eller 8 § skall lämna uppgifter 
  
 7 eller 8 § skall lämna uppgifter 
  
 om ingångna avtal. 
  
 om ingångna avtal 
 , 
  
 3. den som för in försvars- 
  
 materiel till Sverige skall lämna 
  
 uppgifter om införseln. 
  
 22 § 
 2 
  
 För 
  
 att 
  
 täcka 
  
 statens 
  
 För 
  
 att 
  
 täcka 
  
 statens 
  
 kostnader för Inspektionen för 
  
 kostnader för Inspektionen för 
  
 strategiska produkter 
  
 skall 
  
 den 
  
 strategiska 
  
 produkter 
  
 skall 
  
 den 
  
 som har tillstånd att tillverka 
  
 som har tillstånd att tillverka 
  
 krigsmateriel 
  
 enligt denna 
  
 lag 
  
 försvarsmateriel  
 enligt denna lag 
  
 eller 
  
 den 
  
 som 
  
 tillverkar 
  
 eller 
  
 den 
  
 som 
  
 tillverkar 
  
 produkter 
  
 som 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 produkter 
  
 som 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 inspektionens tillsyn enligt 12 § 
  
 inspektionens tillsyn enligt 12 § 
  
 lagen 
  
 (2000:1064) om 
  
 kontroll 
  
 lagen (2000:1064) om 
  
 kontroll 
  
 av 
  
 produkter 
  
 med 
  
 dubbla 
  
 av 
  
 produkter 
  
 med 
  
 dubbla 
  
 användningsområden 
  
 och 
  
 av 
  
 användningsområden 
  
 och 
  
 av 
  
 tekniskt bistånd 
  
 årligen 
  
 betala 
  
 tekniskt 
  
 bistånd 
  
 årligen 
  
 betala 
  
 en avgift, om det fakturerade 
  
 en avgift, om det fakturerade 
  
 värdet 
  
 av 
  
 tillverkarens 
  
 sålda 
  
 värdet 
  
 av 
  
 tillverkarens 
  
 sålda 
  
 produkter av dessa slag under 
  
 produkter av dessa slag under 
  
 året 
  
 överstiger 
  
 2 500 000 
  
 kr. 
  
 året 
  
 överstiger 
  
 2 500 000 
  
 kr. 
  
 Inspektionen 
  
 bestämmer 
  
 av- 
  
 Inspektionen 
  
 bestämmer 
  
 av- 
  
 2  
 Senaste lydelse 2000:1066. 
 65 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 giften efter ett för samtliga avgiftsskyldiga lika förhållande till det fakturerade värdet. 
 giften efter ett för samtliga avgiftsskyldiga lika förhållande till det fakturerade värdet. 
 Bestämmelser om olovlig utförsel och försök därtill finns i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. 
 24 § 
 3 
  
 Bestämmelser om olovlig  
 införsel och  
 utförsel och försök därtill finns i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. 
  
 24 a § 
  
 Den som bryter mot 6 § såvitt 
  
 avser krav på tillstånd för 
  
 lämnande av 
  
 tekniskt 
  
 bistånd 
  
 döms, 
  
 1. om gärningen har skett 
  
 uppsåtligen, 
  
 till 
  
 böter 
  
 eller 
  
 fängelse i högst två år, 
  
 2. om gärningen har skett av 
  
 oaktsamhet, 
  
 till 
  
 böter 
  
 eller 
  
 fängelse i högst sex månader. 
  
 Den som 
  
 uppsåtligen 
  
 genom 
  
 vilseledande förmår Inspektionen 
  
 för 
  
 strategiska 
  
 produkter 
  
 eller 
  
 regeringen 
  
 att 
  
 lämna 
  
 sådant 
  
 tillstånd som avses i första stycket 
  
 och 
  
 därigenom 
  
 föranleder 
  
 att 
  
 tekniskt bistånd 
  
 lämnas 
  
 utanför 
  
 landet döms till böter eller 
  
 fängelse i högst sex månader. 
  
 I ringa fall skall inte dömas till 
  
 ansvar. 
  
 26 § 
  
 Om brott enligt 25 § har 
  
 Om brott enligt  
 24 a 
  
 eller 
  
 begåtts uppsåtligen och det är 
  
 25 § har begåtts uppsåtligen och 
  
 att bedöma som grovt skall 
  
 det 
  
 är att 
  
 bedöma 
  
 som grovt 
  
 dömas till fängelse i lägst sex 
  
 skall 
  
 dömas 
  
 till 
  
 fängelse 
  
 i 
  
 lägst 
  
 månader och högst  
 fyra  
 år 
 . 
  
 sex månader och högst  
 sex  
 år. 
  
 3  
 Senaste lydelse 2000:1248. 
 66 
  
 SOU 2005:9 
  
 Författningsförslag 
  
 Vid bedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om brottet avsett betydande värde, om brottet varit av stor omfattning eller varaktighet eller om gärningen annars varit av särskilt allvarlig art. 
 27 § 
 Till böter eller fängelse i högst sex månader döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 
  
 1. 
  
 underlåter att lämna underrättelse enligt 12 § eller att lämna uppgifter enligt 17 §, 
  
 2. 
  
 underlåter att göra sådan anmälan som avses i 21 §, 
  
 3. i annat fall än som avses i 
  
 3. i annat fall än som avses i 
  
 25 eller 26 § lämnar en oriktig 
  
 24 a,  
 25 eller 26 § lämnar en 
  
 uppgift i ansökan om tillstånd 
  
 oriktig uppgift i ansökan om 
  
 eller i annan handling som är av 
  
 tillstånd eller i annan handling 
  
 betydelse för prövningen av ett 
  
 som är av betydelse för 
  
 ärende enligt denna lag eller 
  
 prövningen av ett ärende enligt 
  
 som annars ges in till 
  
 denna lag eller som annars ges in 
  
 tillsynsmyndigheten, 
  
 till tillsynsmyndigheten, 
  
 4. åsidosätter ett villkor eller bryter mot en kontroll- eller ordningsbestämmelse som har meddelats med stöd av denna lag. 
 I ringa fall skall inte dömas till ansvar. 
 Denna lag träder i kraft den 
 67 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (1992:1303) om krigsmateriel 
 Härigenom förskrivs i fråga om förordningen (1992:1303) om krigsmateriel 
 4 
  
 dels  
 att bilagan till förordningen skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubriken till förordningen samt 1,  
 3–9, 
  11,  
 15–18, 
 20–25, 
  27 och 28 §§ samt rubriken närmast före 15 § skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i förordningen skall införas två nya bilagor, fyra nya paragrafer, 4 a §, 4 b §, 8 a § och 23 a §, samt närmast före 4 b § en ny rubrik av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Förordning om  
 krigsmateriel 
  
 Förordning om 
  
 försvarsmateriel 
  
 Lagen (1992:1300) om  
 krigsmateriel  
 tillämpas på  
 sådan  
 materiel som är upptagen i  
 bilagan  
 till denna förordning. 
 Materielen delas in i krigs- materiel för strid och övrig krigsmateriel. 
 1 § 
 Lagen (1992:1300) om  
 försvarsmateriel  
 tillämpas på materiel som är upptagen i  
 bilaga 1 
  
 5  
 till denna förordning  
 samt på lämnande av tekniskt bistånd. 
  
 3 § 
  
 Tillstånd 
  
 enligt 
  
 3 § lagen 
  
 Tillstånd enligt 3 § lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 krigsmateriel 
  
 (1992:1300) om  
 försvarsmateriel 
  
 behövs inte för 
  
 behövs inte för 
  
 1. ändring eller ombyggnad av handeldvapen som inte är helautomatiska eller för tillverkning av enstaka sådana vapen, 
  
 4 
  
 Förordningen omtryckt 1997:690. 
  
 5 
  
 Innehåller EU:s gemensamma militära förteckning (utrustning som omfattas av Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport) antagen av rådet den 17 november 2003 (som uppdaterar och ersätter den gemensamma förteckningen över militär utrustning som omfattas av EU:s uppförandekod för vapenexport antagen av rådet den 13 juni 2000) (2003/C 314/01). 
  
 68 
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 laddning  
 av ammunition 
  
 2.  
 tillverkning  
 av ammunition 
  
 för eget bruk  
 för den som enligt 
  
 för eget bruk  
 eller åt annan 
  
 vapenlagen 
  
 (1996:67) 
  
 är 
  
 enskild eller sammanslutning för 
  
 berättigad att inneha jakt- eller 
  
 jakt eller målskytte, 
  
 sportskyttevapen, 
  
 3. årlig tillverkning av högst 
  
 3. årlig tillverkning av högst 
  
 100 
  
 gram 
  
 kemiska produkter 
  
 100 gram 
  
 kemiska 
  
 produkter 
  
 som klassificeras som  
 krigs- 
  
 som klassificeras som  
 försvars- 
  
 materiel  
 och som behövs för 
  
 materiel  
 och som behövs för 
  
 medicinska 
  
 eller 
  
 farmaceutiska 
  
 medicinska 
  
 eller 
  
 farmaceutiska 
  
 ändamål eller för forsknings- 
  
 ändamål eller för forsknings- 
  
 ändamål. 
  
 ändamål. 
  
 Bestämmelser om tillstånd för 
  
 tillverkning av ammunition finns 
  
 också i lagen (1988:868) om 
  
 brandfarliga och explosiva varor. 
  
 4 § 
  
 Tillstånd enligt 4 § lagen 
  
 Tillstånd enligt 4 § lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 krigsmateriel 
  
 (1992:1300) om  
 försvarsmateriel 
  
 behövs 
  
 inte för 
  
 handeldvapen 
  
 behövs 
  
 inte 
  
 för 
  
 handeldvapen 
  
 eller delar därtill, om handeln 
  
 eller delar därtill, om handeln 
  
 regleras 
  
 genom 
  
 föreskrifter 
  
 i 
  
 regleras 
  
 genom 
  
 föreskrifter 
  
 i 
  
 vapenlagen (1996:67). 
  
 vapenlagen (1996:67). 
  
 4 a § 
  
 Bestämmelser 
  
 om 
  
 tillstånd 
  
 i 
  
 4 § första och andra stycket lagen 
  
 (1992:1300) om försvarsmateriel 
  
 gäller 
  
 inte 
  
 Försvarsmakten, 
  
 Försvarets 
  
 materielverk, 
  
 Christensen 
  
 bevakningen, 
  
 Rikspolisstyrelsen, 
  
 Statens 
  
 räddningsverk, 
  
 Total- 
  
 försvarets 
  
 forskningsinstitut och 
  
 Tullverket 
 . 
  
 69 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 Utförseltillstånd 
 4 b § 
 Inspektionen för strategiska produkter får meddela föreskrifter om individuella, globala och generella tillstånd enligt 6 § andra stycket lagen (1992:1300) om försvarsmateriel. 
 Kravet på tillstånd enligt 6 § första stycket lagen (1992:1300) om försvarsmateriel för lämnande av tekniskt bistånd utanför landet gäller inte 
 1. när det tekniska biståndet består av överföring av uppgifter som är allmänt tillgängliga eller utgör grundläggande vetenskaplig forskning, 
 2. när det tekniska biståndet lämnas muntligt och inte hänför sig till sådan materiel som omfattas av bilaga 1 till denna förordning, eller 
 3. när det tekniska biståndet lämnas av svenska myndigheter inom internationella samarbeten beträffande forskning om skydd och motmedel mot massförstör- elsevapen. 
  
 5 § 
  
 Ansökan 
  
 om tillstånd att 
  
 Ansökan 
  
 om tillstånd att 
  
 tillverka  
 krigsmateriel  
 enligt 3 § 
  
 tillverka  
 försvarsmateriel  
 enligt 3 
  
 lagen (1992:1300) om  
 krigs- 
  
 § lagen (1992:1300) om  
 försvars- 
  
 materiel  
 skall 
  
 innehålla uppgift 
  
 materiel  
 skall 
  
 innehålla uppgift 
  
 om 
  
 om 
  
 1. den sökandes namn, medborgarskap, yrke och hemvist och, i fråga om bolag, firma och registreringsbevis samt för handelsbolag och aktiebolag uppgift om ägarförhållandena vid ansöknings- tillfället, 
 70 
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 2. det eller de slag av 
  
 2. det eller de slag av 
  
 krigsmateriel 
  
 som den sökande 
  
 försvarsmateriel 
  
 som 
  
 den 
  
 avser att tillverka, och 
  
 sökande avser att tillverka, och 
  
 3. den plats där tillverkningen avses äga rum. 
  
 6 § 
  
 Ansökan 
  
 om 
  
 tillstånd 
  
 till 
  
 Ansökan 
  
 om 
  
 tillstånd till 
  
 verksamhet 
  
 som 
  
 avser 
  
 verksamhet 
  
 som 
  
 avser 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 krigs- 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 försvars- 
  
 materiel 
 , uppfinningar som rör 
  
 materiel 
 , uppfinningar som rör 
  
 krigsmateriel 
  
 och metoder 
  
 för 
  
 försvarsmateriel  
 och metoder för 
  
 framställning 
  
 av 
  
 sådan 
  
 materiel 
  
 framställning 
  
 av 
  
 sådan 
  
 materiel 
  
 enligt 4 § lagen (1992:1300) om 
  
 enligt 4 § lagen (1992:1300) om 
  
 krigsmateriel 
  
 skall 
  
 innehålla 
  
 försvarsmateriel 
  
 skall innehålla 
  
 uppgift om 
  
 uppgift om 
  
 l. den sökandes namn, medborgarskap, yrke och hemvist och, i fråga om bolag, firma och registreringsbevis samt för handelsbolag och aktiebolag uppgifter om ägarförhållandena vid ansöknings- 
  
 tillfället, 
  
 2. det slag av  
 krigsmateriel 
 , 
  
 2. det slag av  
 försvarsmateriel 
 , 
  
 uppfinning som rör  
 krigsmateriel 
  
 uppfinning som rör  
 försvars- 
  
 eller metoder 
  
 för framställning 
  
 materiel 
  
 eller 
  
 metoder 
  
 för 
  
 av sådan materiel som skall 
  
 framställning av 
  
 sådan 
  
 materiel 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 den 
  
 sökandes 
  
 som skall omfattas av den 
  
 verksamhet, och 
  
 sökandes verksamhet, och 
  
 3. den eller dem som den sökande ämnar företräda. 
  
 7 § 
  
 Ansökan om tillstånd att till 
  
 Ansökan om tillstånd att till 
  
 någon 
  
 i 
  
 utlandet tillhandahålla 
  
 någon i 
  
 utlandet tillhandahålla 
  
 där 
  
 befintlig 
  
 krigsmateriel 
 , 
  
 där befintlig 
  
 försvarsmateriel 
 , 
  
 uppfinningar som rör  
 krigs- 
  
 uppfinningar som rör  
 försvars- 
  
 materiel 
  
 eller 
  
 metoder för 
  
 materiel 
  
 eller 
  
 metoder 
  
 för 
  
 framställning 
  
 av 
  
 sådan 
  
 materiel 
  
 framställning av 
  
 sådan 
  
 materiel 
  
 enligt 5 § lagen (1992:1300) om 
  
 enligt 5 § lagen (1992:1300) om 
  
 krigsmateriel 
  
 skall 
  
 innehålla 
  
 försvarsmateriel 
  
 skall 
  
 innehålla 
  
 uppgift om 
  
 uppgift om 
  
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 1. 
  
 den sökandes namn, medborgarskap, yrke och hemvist, 
  
 2. 
  
 materielens, uppfinningens eller metodens art och värde, 
  
 3. 
  
 vem som har gjort materielen, uppfinningen eller metoden tillgänglig i utlandet, 
  
 4. 
  
 köpare eller någon annan mottagare, 
  
 5. slutanvändare av tillhanda- 
  
 5. slutanvändare av tillhanda- 
  
 hållen  
 krigsmateriel 
 , och 
  
 hållen  
 försvarsmateriel 
 , och 
  
 6. avsedd tidpunkt för tillhandahållandet. 
  
 8 § 
  
 Ansökan 
  
 om utförsel 
  
 enligt 
  
 Ansökan om utförsel  
 av 
  
 6 § lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 försvarsmateriel  
 enligt 6 § lagen 
  
 krigsmateriel 
  
 skall innehålla 
  
 (1992:1300) om  
 försvarsmateriel 
  
 uppgift om 
  
 skall innehålla uppgift om 
  
 l. den sökandes namn och hemvist, 
  
 2. 
  
 materielens slag, mängd och värde, 
  
 3. 
  
 köpare, mottagare och slutanvändare, 
  
 4. 
  
 anledningen till utförseln, och 
  
 5. 
  
 begärd giltighetstid för utförseltillstånd och avsedd tidpunkt för utförseln. 
  
 Vad som angetts i första stycket gäller också i tillämpliga delar vid en ansökan om lämnande av tekniskt bistånd utanför landet enligt 6 § lagen (1992:1300) om försvarsmateriel. 
 8 a § 
 Ansökan om införsel av försvarsmateriel enligt 6 a § lagen (1992:1300) om försvarsmateriel skall innehålla uppgift om 
 1. den sökandes namn och hemvist, 
 2. materielens slag, mängd och värde, 
 3. köpare, mottagare och slut- användare, 
 4. anledningen till införseln, och 
 5. begärd giltighetstid för 
 72 
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 införseltillstånd och avsedd tid- 
  
 punkt för införseln. 
  
 9 § 
  
 En enskild person får för 
  
 En enskild person får för 
  
 personligt bruk vid utresa från 
  
 personligt bruk vid utresa från 
  
 Sverige 
  
 utan 
  
 tillstånd 
  
 enligt 
  
 Sverige 
  
 utan 
  
 tillstånd enligt 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 krigsmateriel 
  
 föra 
  
 med 
  
 sig 
  
 försvarsmateriel  
 föra med 
  
 sig 
  
 handeldvapen 
  
 och 
  
 ammunition 
  
 handeldvapen 
  
 och ammunition 
  
 till vapnet, om personen enligt 
  
 till vapnet, om personen enligt 
  
 vapenlagen 
  
 (1996:67) 
  
 är 
  
 vapenlagen 
  
 (1996:67) 
  
 är 
  
 berättigad att inneha vapnet här 
  
 berättigad att inneha vapnet här 
  
 i landet och vapnet skall 
  
 i landet och vapnet skall 
  
 återinföras. 
  
 återinföras. 
  
 Ytterligare bestämmelser om utförsel av handeldvapen m.m. 
  
 finns i vapenlagen. 
  
 11 § 
 6 
  
 Polismyndigheten 
  
 prövar 
  
 Polismyndigheten 
  
 prövar 
  
 frågor om utförsel av sådana 
  
 frågor om utförsel av sådana 
  
 handeldvapen och delar till dem 
  
 handeldvapen och delar till dem 
  
 som 
  
 utgör  
 övrig krigsmateriel 
  
 som utgör  
 försvarsmateriel  
 och i 
  
 och 
  
 i förekommande fall 
  
 förekommande 
  
 fall 
  
 tillhörande 
  
 tillhörande ammunition, om den 
  
 ammunition, om den sökande är 
  
 sökande är berättigad att inneha 
  
 berättigad att inneha vapnet här 
  
 vapnet här i landet enligt vapen- 
  
 i 
  
 landet 
  
 enligt 
  
 vapen- 
  
 lagen(1996:67) och 
  
 lagen(1996:67) och 
  
 1. 
  
 vill föra ut vapnet vid flyttning till utlandet, 
  
 2. 
  
 vill föra ut vapnet för användning vid jakt, tävling eller övning utomlands, om vapnet skall återinföras, 
  
 3. vill överföra vapnet till en enskild person eller vapen- handlare i  
 ett land som är medlem i OECD, 
  
 3. vill överföra vapnet till en enskild person eller vapen- handlare i  
 utlandet, 
  
 6  
 Senaste lydelse 1999:257. 
 73 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 4. 
  
 vill föra ut vapnet eller delar av det för reparation, översyn eller någon annan liknande åtgärd, om materielen skall återinföras, eller 
  
 5. 
  
 vill återutföra vapnet eller delar av det efter reparation, översyn eller någon annan liknande åtgärd, om utförseln skall ske till en mottagare i det land som vapnet eller delarna förts in från. 
  
 Utförsel av handeldvapen till en enskild person enligt 3 får medges endast om den sökande kan visa att mottagaren är berättigad att inneha vapnet i det land dit utförseln skall ske. 
 Första stycket gäller dock inte om sökandens rätt att inneha vapnet grundas på 3 eller 4 § lagen (1992:1300) om  
 krigsmateriel 
 . 
 Utförsel av handeldvapen till en enskild person enligt 3 får medges endast om den sökande kan visa att mottagaren är berättigad att inneha vapnet i det land dit utförseln skall ske. 
 Om utförseln avser ett land utanför EU och överstiger 30 handeldvapen skall ett yttrande från Inspektionen för strategiska produkter inhämtas före beslut. 
 Första stycket gäller dock inte om sökandens rätt att inneha vapnet grundas på 3 eller 4 § lagen (1992:1300) om  
 försvarsmateriel 
 . 
  
 Anmälan 
  
 till 
  
 Tullverket 
  
 om 
  
 Anmälan 
  
 till 
  
 Tullverket 
  
 om 
  
 utförsel av  
 krigsmateriel 
  
 utförsel av  
 försvarsmateriel 
  
 15 § 
 7 
  
 Utförsel av  
 krigsmateriel  
 som 
  
 Utförsel 
  
 av 
  
 försvarsmateriel 
  
 inte omfattas av föreskrifterna i 
  
 som 
  
 inte 
  
 omfattas 
  
 av 
  
 9, 11 eller 14 § skall anmälas till 
  
 föreskrifterna i 9, 11 eller 14 § 
  
 Tullverket 
  
 under 
  
 helgfri 
  
 skall 
  
 anmälas 
  
 till 
  
 Tullverket 
  
 måndag-fredag 
  och senast 48 
  
 under helgfri  
 måndag-fredag 
  
 timmar 
  
 innan 
  
 utförseln 
  
 är 
  
 och senast 48 timmar innan 
  
 planerad 
  
 att 
  
 genomföras. Den 
  
 utförseln är planerad att genom- 
  
 del av tidsfristen som infaller 
  
 föras. Den del av tidsfristen som 
  
 under lördag, söndag eller annan 
  
 infaller under 
  
 lördag, söndag 
  
 helgdag skall inte räknas in i 
  
 eller annan helgdag skall inte 
  
 fristen. 
  
 räknas in i fristen. 
  
 Tullverket 
  
 får  
 i enskilda 
  
 fall 
  
 Tullverket 
  
 får 
  
 meddela 
  
 7  
 Senaste lydelse 2001:506. 
 74 
  
 SOU 2005:9 
  
 Författningsförslag 
  
 medge  
 undantag från första stycket 
 , om det finns särskilda skäl för det. 
  
 Sådan redovisning som avses i 11 § lagen (1992:1300) om  
 krigsmateriel  
 skall innehålla uppgift om i vilka länder utanför Sverige det bedrivs marknadsföring, vilka bestämda mottagare marknadsföringen riktar sig till och vilken materiel marknadsföringen avser. 
 Redovisningen skall avse varje kalenderkvartal och lämnas till Inspektionen för strategiska produkter senast en månad efter kvartalets slut. 
 föreskrifter om  
 undantag från första stycket. 
  
 16 § 
 Sådan redovisning som avses i 11 § lagen (1992:1300) om  
 försvarsmateriel  
 skall innehålla uppgift om i vilka länder utanför Sverige det bedrivs marknadsföring, vilka bestämda mottagare marknadsföringen riktar sig till och vilken materiel marknadsföringen avser. 
 Redovisningen skall avse varje kalenderkvartal och lämnas till Inspektionen för strategiska produkter senast en månad efter kvartalets slut,  
 såvitt inte inspektionen föreskriver annat i det enskilda fallet. 
  
 17 § 
  
 Underrättelser som 
  
 avses i 
  
 Underrättelser 
  
 som 
  
 avses i 
  
 12 § lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 12 § lagen 
  
 (1992:1300) om 
  
 krigsmateriel  
 skall lämnas senast 
  
 försvarsmateriel 
  
 skall 
  
 lämnas 
  
 fyra veckor innan anbudet avges 
  
 senast 
  
 fyra 
  
 veckor 
  
 innan 
  
 eller, där anbudsförfarande inte 
  
 anbudet avges eller, där anbuds- 
  
 förekommer, 
  
 innan 
  
 avtalet 
  
 förfarande inte 
  
 förekommer, 
  
 ingås, om inte Inspektionen för 
  
 innan avtalet ingås, om inte 
  
 strategiska 
  
 produkter 
  
 i 
  
 det 
  
 Inspektionen 
  
 för 
  
 strategiska 
  
 enskilda fallet medger undantag 
  
 produkter i det enskilda fallet 
  
 från denna föreskrift. 
  
 medger 
  
 undantag 
  
 från 
  
 denna 
  
 föreskrift. 
  
 Underrättelsen skall innehålla uppgift om 
  
 1. 
  
 namn och hemvist i fråga om anbudstagaren eller den med vilken man avser att ingå avtal, och 
  
 2. 
  
 materielens slag, mängd och uppskattade värde. 
  
 75 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 Underrättelse 
  
 behöver 
  
 inte 
  
 lämnas, 
  
 om 
  
 anbudet 
  
 eller 
  
 ingåendet av avtalet om till- 
  
 handahållande 
  
 av 
  
 försvars- 
  
 materiel 
  
 eller 
  
 lämnande 
  
 av 
  
 tekniskt 
  
 bistånd 
  
 avser 
  
 någon 
  
 inom EU eller Norge, Schweiz 
  
 eller USA. 
  
 18 § 
  
 Underrättelse 
  
 enligt 
  
 12 
  
 § 
  
 Underrättelse 
  
 enligt 
  
 12 
  
 § 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 krigsmateriel 
  
 behöver 
  
 inte 
  
 försvarsmateriel 
  
 behöver 
  
 inte 
  
 lämnas, om anbudet eller avtalet 
  
 lämnas, om anbudet eller avtalet 
  
 uteslutande 
  
 avser 
  
 försäljning 
  
 uteslutande 
  
 avser 
  
 försäljning 
  
 eller annat tillhandahållande till 
  
 eller annat tillhandahållande till 
  
 en 
  
 tidigare 
  
 köpare 
  
 eller 
  
 en 
  
 tidigare 
  
 köpare 
  
 eller 
  
 mottagare i ett visst land av 
  
 mottagare i ett visst land av 
  
 reservdelar, 
  
 komponenter 
  
 eller 
  
 reservdelar, 
  
 komponenter 
  
 eller 
  
 utrustning till  
 krigsmateriel  
 i det 
  
 utrustning 
  
 till 
  
 försvarsmateriel 
  
 i 
  
 fall 
  
 utförseltillstånd 
  
 har 
  
 det 
  
 fall 
  
 utförseltillstånd 
  
 har 
  
 meddelats 
  
 för 
  
 krigsmaterielen 
  
 meddelats för  
 försvarsmaterielen 
  
 eller 
  
 reservdelar, 
  
 komponenter 
  
 eller 
  
 reservdelar, 
  
 komponenter 
  
 eller 
  
 annan 
  
 utrustning 
  
 till 
  
 eller 
  
 annan 
  
 utrustning 
  
 till 
  
 krigsmaterielen  
 under de senaste 
  
 försvarsmaterielen 
  
 under 
  
 de 
  
 tre åren. 
  
 senaste tre åren. 
  
 Vad som anges i första stycket 
  
 gäller också anbud eller avtal om 
  
 lämnande 
  
 av ytterligare 
  
 tekniskt 
  
 bistånd 
  
 om 
  
 sådant 
  
 tillstånd 
  
 meddelats de senaste tre åren. 
  
 20 § 
  
 Uppgifter som avses i 21 § 
  
 Uppgifter som avses i 21 § 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 krigsmateriel 
  
 om 
  
 ändring 
  
 i 
  
 försvarsmateriel 
  
 om 
  
 ändring 
  
 i 
  
 förhållanden som tagits upp i en 
  
 förhållanden som tagits upp i en 
  
 tillståndsansökan 
  
 skall 
  
 anmälas 
  
 tillståndsansökan 
  
 skall 
  
 anmälas 
  
 till Inspektionen för strategiska 
  
 till Inspektionen för strategiska 
  
 produkter inom en månad efter 
  
 produkter inom en månad efter 
  
 det 
  
 att tillståndshavaren 
  
 fått 
  
 det 
  
 att 
  
 tillståndshavaren 
  
 fått 
  
 76 
  
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 kännedom om att förhållandena 
  
 kännedom om att förhållandena 
  
 ändrats. 
  
 ändrats. 
  
 Om ändringen 
  
 innebär 
  
 att 
  
 Om ändringen 
  
 innebär 
  
 att 
  
 tillverkning 
  
 eller 
  
 verksamhet 
  
 tillverkning 
  
 eller 
  
 verksamhet 
  
 som avser 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 som avser 
  
 tillhandahållande 
  
 av 
  
 krigsmateriel  
 har 
  
 upphört, skall 
  
 försvarsmateriel  
 har upphört, 
  
 anmälan göras senast den 31 
  
 skall anmälan göras senast den 
  
 december 
  
 det 
  
 kalenderår 
  
 då 
  
 31 december det kalenderår då 
  
 verksamheten har upphört. 
  
 verksamheten har upphört. 
  
 Om tillståndet avser tillverkning av kemiska produkter, skall ändringar i verksamheten som planeras anmälas till inspektionen 
  
 senast 210 dagar innan de genomförs. 
  
 21 § 
 8 
  
 Deklarationer enligt 
  
 19 § 
  
 Deklarationer enligt 
  
 19 § 
  
 första stycket lagen (1992:1300) 
  
 första stycket lagen (1992:1300) 
  
 om  
 krigsmateriel 
  
 skall 
  
 avse 
  
 om  
 försvarsmateriel 
  
 skall 
  
 avse 
  
 fakturerad 
  
 och 
  
 levererad 
  
 fakturerad 
  
 och 
  
 levererad 
  
 krigsmateriel 
 . 
  
 försvarsmateriel 
 . 
  
 Deklarationen skall innehålla uppgift om materielens 
  
 1. 
  
 slag och kvantitet, och 
  
 2. 
  
 fakturerade värde. 
  
 I förekommande fall skall deklarationen också innehålla uppgift 
  
 om 
  
 1. det tillstånd till utförsel 
  
 1. det tillstånd till utförsel 
  
 eller tillhandahållande enligt 6 § 
  
 eller tillhandahållande enligt 6 § 
  
 och 4 § lagen (1992:1300) om 
  
 och 4 § lagen (1992:1300) om 
  
 krigsmateriel  
 som leveranserna 
  
 försvarsmateriel  
 som leverans- 
  
 hänför sig till, och 
  
 erna hänför sig till, och 
  
 2. slutligt mottagarland. 
  
 22 § 
 9 
  
 Deklarationer som avses i 21 § skall ges in till Inspektionen för 
  
 strategiska produkter 
  
 1. 
  
 av tillståndshavare 
  
 enligt 
  
 1. 
  
 av tillståndshavare 
  
 enligt 
  
 3 § 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 3 § 
  
 lagen (1992:1300) 
  
 om 
  
 krigsmateriel 
  
 inom en månad 
  
 försvarsmateriel  
 inom en månad 
  
 efter varje avslutat kalender- 
  
 efter varje avslutat kalender- 
  
 halvår, och 
  
 halvår, och 
  
 8 
  
 Senaste lydelse 2000:64. 
  
 9 
  
 Senaste lydelse 2000:64. 
  
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 2. 
  
 av tillståndshavare enligt 
  
 2. 
  
 av tillståndshavare enligt 
  
 4 § 
  
 lagen om 
  
 krigsmateriel 
  
 4 § 
  
 lagen om  
 försvarsmateriel 
  
 årligen senast den 31 januari och 
  
 årligen senast den 31 januari och 
  
 avse 
  
 verksamheten 
  
 föregående 
  
 avse 
  
 verksamheten föregående 
  
 år. 
  
 år. 
  
 En tillståndshavare som inte utnyttjat sitt tillstånd under ett helt kalenderår skall anmäla detta till Inspektionen för strategiska produkter senast den 31 januari följande år. 
 Deklarationer enligt första stycket skall lämnas på en blankett 
  
 som Inspektionen för strategiska produkter tillhandahåller. 
  
 23 § 
  
 Den som har tillstånd enligt 7 
  
 Den som har tillstånd enligt 7 
  
 eller 8 § lagen (1992:1300) om 
  
 eller 8 § lagen (1992:1300) om 
  
 krigsmateriel  
 skall lämna uppgift 
  
 försvarsmateriel  
 skall 
  
 lämna 
  
 till Inspektionen för strategiska 
  
 uppgift 
  
 till Inspektionen för 
  
 produkter om upplåten rätt att 
  
 strategiska 
  
 produkter 
  
 om 
  
 utomlands tillverka  
 krigsmateriel 
  
 upplåten 
  
 rätt 
  
 att utomlands 
  
 eller om ingånget avtal om 
  
 tillverka 
  
 försvarsmateriel 
  
 eller 
  
 samarbete med någon i utlandet. 
  
 om ingånget avtal om samarbete 
  
 med någon i utlandet. 
  
 Uppgifterna skall redovisa vad avtalen avser, om de fortfarande är i kraft, om tillverkning eller utveckling enligt något sådant avtal alltjämt förekommer och hur samarbetet bedrivs. 
 Uppgifterna skall lämnas årligen senast den 31 januari och avse förhållandena den 31 december föregående år. 
 23 a § 
 Den som för in försvarsmateriel i landet skall lämna uppgift om detta till Inspektionen för strategiska produkter. 
 Uppgifterna skall lämnas senast den 31 januari på en blankett som Inspektionen för strategiska produkter tillhanda- håller och avse införsel under föregående kalenderår. 
 Inspektionen för strategiska produkter får meddela ytterligare 
 78 
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 infordrande av 
  
 uppgifter om införsel. 
  
 24 § 
  
 Den som enligt 17 § lagen 
  
 Den som enligt 17 § lagen 
  
 (1992:1300) om  
 krigsmateriel  
 är 
  
 (1992:1300) om  
 försvarsmateriel 
  
 skyldig att lämna uppgift till 
  
 är skyldig att lämna uppgift till 
  
 Inspektionen för 
  
 strategiska 
  
 Inspektionen 
  
 för 
  
 strategiska 
  
 produkter 
  
 om 
  
 ägande 
  
 i 
  
 produkter 
  
 om 
  
 ägande 
  
 i 
  
 utländska 
  
 rättssubjekt 
  
 som 
  
 utländska 
  
 rättssubjekt 
  
 som 
  
 bedriver 
  
 utveckling, tillverk- 
  
 bedriver 
  
 utveckling, tillverk- 
  
 ning, 
  
 marknadsföring 
  
 eller 
  
 ning, 
  
 marknadsföring 
  
 eller 
  
 försäljning av  
 krigsmateriel  
 skall 
  
 försäljning 
  
 av 
  
 försvarsmateriel 
  
 lämna uppgift om 
  
 skall lämna uppgift om 
  
 l. det utländska rättssubjektets namn och adress, 
  
 2. 
  
 var det utländska rättssubjektet bedriver sin verksamhet, 
  
 3. 
  
 hur stor del av det utländska rättssubjektet som ägs av det svenska rättssubjektet, och 
  
 4. vilken art av verksamhet i 
  
 4. vilken art av verksamhet i 
  
 fråga om  
 krigsmateriel  
 som det 
  
 fråga 
  
 om  
 försvarsmateriel  
 som 
  
 utländska 
  
 rättssubjektet 
  
 det 
  
 utländska rättssubjektet 
  
 bedriver. 
  
 bedriver. 
  
 Uppgifterna skall lämnas årligen senast den 31 januari och avse 
  
 förhållandena den 31 december föregående år. 
  
 25 § 
  
 En deklaration enligt 19 § 
  
 En deklaration enligt 19 § 
  
 lagen (1992:1300) om  
 krigs- 
  
 lagen (1992:1300) om  
 försvars- 
  
 materiel  
 skall ges in till 
  
 materiel  
 skall ges in till 
  
 Inspektionen för strategiska 
  
 Inspektionen för strategiska 
  
 produkter av den som 
  
 produkter av den som 
  
 l. 
  
 producerar, 
  
 bereder, 
  
 l. 
  
 producerar, 
  
 bereder, 
  
 förbrukar, förvärvar, 
  
 avyttrar 
  
 förbrukar, förvärvar, 
  
 avyttrar 
  
 eller lagrar ämnen som avses i 
  
 eller lagrar ämnen som avses i 
  
 bilagan avsnitt C 
 , eller 
  
 bilaga 2 
 , 
  
 10  
  
 eller 
  
 2. under föregående kalenderår producerat, berett, förbrukat, förvärvat, avyttrat eller lagrat sådana ämnen. 
  
 10  
 Innehåller avsnitt C i bilagan till den nuvarande förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. 
 79 
 Författningsförslag SOU 2005:9 
  
 Detta gäller även samman- 
  
 Detta gäller även samman- 
  
 satta 
  
 kemiska 
  
 produkter, 
  
 satta 
  
 kemiska 
  
 produkter, 
  
 blandningar, formuleringar eller 
  
 blandningar, formuleringar eller 
  
 dylikt som innehåller något av 
  
 dylikt som innehåller något av 
  
 de ämnen som är upptagna i 
  
 de ämnen som är upptagna i 
  
 bilagan avsnitt C. 
  
 bilaga 2 
 . 
  
 Med att producera avses också att ämnet framställts som en mellanprodukt i en process eller att ämnet uppstått som en samprodukt, biprodukt eller förorening i en process. 
 Deklarationsskyldigheten enligt första stycket omfattar inte den som årligen tillverkar högst 100 gram av sådana kemiska produkter för medicinska eller farmaceutiska ändamål eller för forsknings- ändamål. 
 27 § 
 11 
  
 Deklarationer som avses i 26 § skall innehålla uppgifter om 
  
 1. 
  
 företagets namn, adress och antal anläggningar inom företaget, 
  
 2. 
  
 varje enskild anläggnings namn, adress, ägare eller bolag som driver den, exakta läge och antal produktionsenheter inom anläggningen, 
  
 3. 
  
 varje produktionsenhets exakta läge, 
  
 4. 
  
 detaljerade tekniska beskrivningar av anläggningen, inklusive detaljerade ritningar och förteckningar över utrustning, 
  
 5. 
  
 huvudsaklig verksamhet vid varje anläggning och dess enheter, 
  
 6. för varje ämne som finns i  
 avsnitt C i bilagan  
 till denna förordning 
  
 a) 
  
 grunden för deklarations- skyldigheten enligt 25 §, 
  
 b) 
  
 entydigt kemiskt namn på ämnet,  
  
 CAS-nummer 
  (Chemical Abstracts Service) eller, om sådant saknas, strukturformel samt handels- namn eller trivialnamn, 
  
 c) 
  
 namnet på den produkt som ämnet ingår i samt halt av ämnet i respektive produkt, 
  
 6. för varje ämne som finns i  
 bilaga 2  
 till denna förordning 
  
 a) 
  
 grunden för deklarations- skyldigheten enligt 25 §, 
  
 b) 
  
 entydigt kemiskt namn på ämnet,  
  
 CAS-nummer 
  (Chemical Abstracts Service) eller, om sådant saknas, strukturformel samt handels- namn eller trivialnamn, 
  
 c) 
  
 namnet på den produkt som ämnet ingår i samt halt av ämnet i respektive produkt, 
  
 11  
 Senaste lydelse 1998:402. 
 80 
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 d) den totala mängden i 
  
 d) den totala mängden i 
  
 kilogram 
  
 som 
  
 vid 
  
 varje 
  
 kilogram 
  
 som 
  
 vid 
  
 varje 
  
 anläggning 
  
 anläggning 
  
 - producerats eller synteti- 
  
 - producerats eller synteti- 
  
 serats 
  
 eller 
  
 planeras 
  
 bli 
  
 serats 
  
 eller 
  
 planeras 
  
 bli 
  
 producerad 
  
 eller syntetiserad, 
  
 producerad 
  
 eller syntetiserad, 
  
 med uppgift om tidsperioder för 
  
 med uppgift om tidsperioder för 
  
 förväntad produktion, 
  
 förväntad produktion, 
  
 - beretts eller planeras bli 
  
 - beretts eller planeras bli 
  
 beredd, 
  
 beredd, 
  
 - förbrukats eller planeras bli 
  
 - förbrukats eller planeras bli 
  
 förbrukad, 
  
 förbrukad, 
  
 - lagrats eller planeras bli 
  
 - lagrats eller planeras bli 
  
 lagrad, och 
  
 lagrad, och 
  
 e) varje förändring under året 
  
 e) varje förändring under året 
  
 eller 
  
 förväntad förändring vid 
  
 eller förväntad 
  
 förändring vid 
  
 anläggningen i 
  
 jämförelse 
  
 med 
  
 anläggningen 
  
 i 
  
 jämförelse 
  
 med 
  
 tidigare 
  
 ingivna 
  
 detaljerade 
  
 tidigare 
  
 ingivna 
  
 detaljerade 
  
 tekniska 
  
 beskrivningar 
  
 av 
  
 tekniska 
  
 beskrivningar 
  
 av 
  
 anläggningen, 
  
 inklusive 
  
 anläggningen, 
  
 inklusive 
  
 detaljerade 
  
 ritningar 
  
 och 
  
 detaljerade 
  
 ritningar 
  
 och 
  
 förteckningar 
  
 över 
  
 utrustning, 
  
 förteckningar 
  
 över 
  
 utrustning, 
  
 samt 
  
 samt 
  
 f) de ändamål för vilka ämnet 
  
 f) de ändamål för vilka ämnet 
  
 producerats, beretts, förbrukats 
  
 producerats, beretts, förbrukats 
  
 eller lagrats eller kommer att bli 
  
 eller lagrats eller kommer att bli 
  
 producerat, 
  
 berett, 
  
 förbrukat 
  
 producerat, 
  
 berett, 
  
 förbrukat 
  
 eller lagrat för. 
  
 eller lagrat för. 
  
 28 § 
 12 
  
 Årliga 
  
 deklarationer 
  
 som 
  
 Årliga 
  
 deklarationer 
  
 som 
  
 avses i 26 § skall för varje ämne 
  
 avses i 26 § skall för varje ämne 
  
 som finns i  
 avsnitt C i bilagan 
  
 som finns i  
 bilaga 2  
 till denna 
  
 till 
  
 denna 
  
 förordning 
  
 också 
  
 förordning 
  
 också 
  
 innehålla 
  
 innehålla uppgifter om 
  
 uppgifter om 
  
 12  
 Senaste lydelse 1998:402. 
 81 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 1. 
  
 framställningsmetoder samt namn och mängd av utgångsämnen som använts för produktionen, 
  
 2. 
  
 den totala mängden i kilogram som vid varje anläggning 
  
 a) 
  
 förvärvats, med uppgift om överlåtare, 
  
 b) 
  
 avyttrats eller annars förts över, med uppgift om mottagare, 
  
 och 
 3. de ändamål för vilka ämnet förvärvats eller avyttrats. 
 Denna förordning träder i kraft den 
 82 
  
 SOU 2005:9 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (1995:1680) med instruktion för Inspektionen för strategiska produkter 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1995:1680) med instruktion för Inspektionen för strategiska produkter 
 13 
  
 dels  
 att 1, 2, 3 och 8 §§ skall ha följande lydelse, 
  
 dels  
 det skall införas två nya paragrafer, 2 a och 11 a §§, av följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse 
 Inspektionen för strategiska produkter sköter tillsyn och annan kontroll enligt lagen (1992:1300) om  
 krigsmateriel  
 och lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd. 
 Föreslagen lydelse 
 1 § 
 Inspektionen för strategiska produkter sköter tillsyn och annan kontroll enligt lagen (1992:1300) om  
 försvarsmateriel  
 och lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd. 
 2 § 
 Inspektionen skall också vara nationell myndighet enligt Sveriges åtaganden i Förenta nationernas konvention om förbud mot utveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring med de uppgifter som följer av lagen (1994:118) om inspektioner enligt Förenta nationernas konvention om förbud mot kemiska vapen och förordningen (1997:121) om inspektioner enligt Förenta nationernas konvention om förbud mot kemiska vapen. 
  
 13  
 Förordningen omtryckt 2002:677. 
 83 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:9 
  
 Inspektionen 
  
 skall 
  
 vidare 
  
 Inspektionen 
  
 skall 
  
 vidare 
  
 förmedla sådan information om 
  
 förmedla sådan information om 
  
 exportkontroll 
  
 av 
  
 krigsmateriel 
  
 exportkontroll 
  
 av 
  
 försvars- 
  
 och produkter 
  
 med dubbla 
  
 materiel 
  
 och 
  
 produkter 
  
 med 
  
 användningsområden 
  
 som 
  
 dubbla 
  
 användningsområden 
  
 Sverige 
  
 är 
  
 skyldigt 
  
 att 
  
 som Sverige är skyldigt att 
  
 tillhandahålla 
  
 som 
  
 medlem i 
  
 tillhandahålla 
  
 som 
  
 medlem i 
  
 Europeiska unionen. Detsamma 
  
 Europeiska unionen. Detsamma 
  
 gäller information om export- 
  
 gäller information om export- 
  
 kontroll 
  
 inom 
  
 ramen 
  
 för 
  
 kontroll 
  
 inom 
  
 ramen 
  
 för 
  
 samarbetet i 
  
 samarbetet i 
  
 1. 
  
 den internationella gruppen för kontroll av biologiska och kemiska produkter (Australiengruppen), 
  
 2. 
  
 den internationella gruppen för kontroll av kärnämnen och material m.m. med anknytning till kärnteknisk verksamhet (Nuclear Suppliers Group), 
  
 3. 
  
 den internationella gruppen för kontroll av missiler och missilteknologi (Missile Technology Control Regime), 
  
 4. den internationella gruppen 
  
 4. den internationella gruppen 
  
 för kontroll av  
 krigsmateriel  
 och 
  
 för 
  
 kontroll av 
  
 försvarsmateriel 
  
 andra 
  
 strategiskt 
  
 känsliga 
  
 och 
  
 andra strategiskt känsliga 
  
 produkter 
  
 (Wassenaar- 
  
 produkter 
  
 (Wassenaar- 
  
 arrangemanget). 
  
 arrangemanget). 
  
 Vad som anges i andra stycket skall också gälla information om exportkontroll inom ramen för inspektionens samarbete med motsvarande organ i andra länder. 
 2 a § 
 Inspektionen skall i enlighet med Sveriges åtagande inom Europeiska unionen underrätta de andra medlemsstaterna 
 1. om en ansökan om utförsel- tillstånd avslås, 
 2. om ett meddelat utförsel- tillstånd återkallas, eller 
 3. om en skriftlig förhandsförfrågan eller under- rättelse om anbud avseende export besvaras med ett negativt besked. 
 84 
 SOU 2005:9 Författningsförslag 
  
 3 § 
  
 Inspektionen 
  
 skall 
  
 varje 
  
 år 
  
 Inspektionen skall 
  
 varje 
  
 år 
  
 före mars månads slut lämna 
  
 före mars månads slut lämna 
  
 regeringen 
  
 en 
  
 redogörelse 
  
 för 
  
 regeringen en 
  
 redogörelse 
  
 för 
  
 den 
  
 svenska 
  
 exporten 
  
 av 
  
 den 
  
 svenska 
  
 exporten 
  
 av 
  
 krigsmateriel 
  
 och 
  
 andra 
  
 försvarsmateriel 
  
 och 
  
 andra 
  
 strategiska produkter under det 
  
 strategiska produkter under det 
  
 föregående kalenderåret. 
  
 föregående kalenderåret. 
  
 8 § 
  
 Om det är möjligt skall 
  
 Om det är möjligt skall 
  
 generaldirektören samråda med 
  
 generaldirektören samråda med 
  
 rådet, 
  
 innan 
  
 inspektionen 
  
 rådet, 
  
 innan 
  
 inspektionen 
  
 lämnar över ett ärende om 
  
 lämnar över ett ärende om 
  
 exportkontroll 
  
 till regeringens 
  
 exportkontroll 
  
 till 
  
 regeringens 
  
 prövning enligt 1 a § lagen 
  
 prövning enligt 1 a § lagen 
  
 (1992:1300) om 
  
 krigsmateriel 
 , 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 försvars- 
  
 enligt 4 § lagen (2000:1064) om 
  
 materiel 
 , enligt 4 § lagen 
  
 kontroll 
  
 av 
  
 produkter 
  
 med 
  
 (2000:1064) 
  
 om 
  
 kontroll 
  
 av 
  
 dubbla 
  
 användningsområden 
  
 produkter med dubbla använd- 
  
 och av tekniskt bistånd eller 
  
 ningsområden 
  
 och 
  
 av 
  
 tekniskt 
  
 enligt 
  
 föreskrifter 
  
 som 
  
 har 
  
 bistånd eller 
  
 enligt föreskrifter 
  
 meddelats med stöd av dessa 
  
 som har meddelats med stöd av 
  
 bestämmelser. 
  
 dessa bestämmelser. 
  
 Generaldirektören bestämmer vilka andra ärenden om exportkontroll som före avgörandet skall föreläggas rådet för samråd. 
 11 a § 
 Överväganden i beslut i ärenden som avses i 8 § skall dokumenteras vid inspektionen. 
 Denna förordning träder i kraft den 
 85 
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott 
  
 Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
 3 § 
 Följande gärningar utgör terroristbrott under de förutsättningar som anges i 2 § i denna lag: 
  
 1. 
  
 mord, 3 kap. 1 § brottsbalken, 
  
 2. 
  
 dråp, 3 kap. 2 § brottsbalken, 
  
 3. 
  
 grov misshandel, 3 kap. 6 § brottsbalken, 
  
 4. 
  
 människorov, 4 kap. 1 § brottsbalken, 
  
 5. 
  
 olaga frihetsberövande, 4 kap. 2 § brottsbalken, 
  
 6. 
  
 grov skadegörelse, 12 kap. 3 § brottsbalken, 
  
 7. 
  
 mordbrand och grov mordbrand, 13 kap. 1 och 2 §§ brottsbalken, 
  
 8. 
  
 allmänfarlig ödeläggelse, 13 kap. 3 § brottsbalken, 
  
 9. 
  
 sabotage och grovt sabotage, 13 kap. 4 och 5 §§ brottsbalken, 
  
 10. 
  
 kapning och sjö- eller luftfartssabotage, 13 kap. 5 a § brottsbalken, 
  
 11. 
  
 flygplatssabotage, 13 kap. 5 b § brottsbalken, 
  
 12. 
  
 spridande av gift eller smitta, 13 kap. 7 § brottsbalken, 
  
 13. 
  
 olovlig befattning med kemiska vapen, 22 kap. 6 a § brottsbalken, 
  
 14. 
  
 uppsåtligt vapenbrott, 9 kap. 1 § vapenlagen (1996:67), 
  
 15. 
  
 brott enligt 21 § tredje stycket lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor, 
  
 87 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 SOU 2005:9 
  
 16. uppsåtligt brott enligt 25 och 26 §§ lagen (1992:1300) om  
 krigsmateriel 
 , som avser kärnladdningar, radiologiska, biologiska och kemiska stridsmedel, apparater och andra anordningar för spridning av radiologiska, biologiska eller kemiska stridsmedel samt speciella delar och substanser till sådant material, 
 16. uppsåtligt brott enligt 25 och 26 §§ lagen (1992:1300) om  
 försvarsmateriel 
 , som avser kärnladdningar, radio logiska, biologiska och kemiska stridsmedel, apparater och andra anordningar för spridning av radiologiska, biologiska eller kemiska stridsmedel samt speciella delar och substanser till sådant material, 
  
 17. 
  
 brott enligt 18 och 20 §§ lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, som avser sådana produkter eller sådant tekniskt bistånd som kan användas för att framställa kärnladdningar, biologiska eller kemiska vapen, 
  
 18. 
  
 smuggling och grov smuggling, 3 och 5 §§ lagen (2000:1225) om straff för smuggling, om brottet avser sådana varor som omfattas av  
  
 14-17, 
  
 19. 
  
 olaga hot, 4 kap. 5 § brottsbalken, som innefattar hot om att begå någon av de gärningar som avses i  
  
 1–18. 
  
 Denna lag träder i kraft den 
 88 
  
 SOU 2005:9 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd 
 Härigenom föreskrivs att 1, 3 och 12 §§ lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 § 
  
 Denna lag gäller 
  
 kontroll av produkter med dubbla 
  
 användningsområden och kontroll av tekniskt bistånd. 
 Lagen innehåller kompletterande bestämmelser till rådets förordning (EG) nr 1334/2000 av den 22 juni 2000 om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export av produkter och 
  
 teknik med dubbla användningsområden. 
  
 Bestämmelser finns 
  
 också i 
  
 Bestämmelser 
  
 finns 
  
 också i 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 lagen 
  
 (1992:1300) 
  
 om 
  
 krigsmateriel  
 och lagen (1984:3) 
  
 försvarsmateriel 
  
 och 
  
 lagen 
  
 om kärnteknisk verksamhet. 
  
 (1984:3) 
  
 om 
  
 kärnteknisk 
  
 verksamhet. 
  
 3 § 
  
 Med militära produkter enligt 
  
 Med militära produkter enligt 
  
 artikel 4.2 och 4.3 i rådets 
  
 artikel 4.2 och 4.3 i rådets 
  
 förordning (EG) nr 1334/2000 
  
 förordning (EG) nr 1334/2000 
  
 avses i denna lag de produkter 
  
 avses i denna lag de produkter 
  
 som enligt 1 § lagen (1992:1300) 
  
 som enligt 1 § lagen (1992:1300) 
  
 om 
  
 krigsmateriel 
  
 utgör 
  
 om 
  
 försvarsmateriel 
  
 utgör 
  
 krigsmateriel 
 . 
  
 försvarsmateriel 
 . 
  
 Med tekniskt bistånd avses i denna lag allt tekniskt stöd som har samband med reparation, utveckling, tillverkning, montering, testning, underhåll eller någon annan teknisk tjänst och som kan anta sådana former som utbildning, överföring av kunskaper och 
  
 färdigheter eller konsulttjänster. 
  
 12 § 
  
 Föreskrifter om skyldighet 
  
 Föreskrifter om skyldighet 
  
 för tillverkare av produkter som 
  
 för tillverkare av produkter som 
  
 89 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 SOU 2005:9 
  
 avses i denna lag att betala årliga 
  
 avses i denna lag att betala årliga 
  
 avgifter för att täcka statens 
  
 avgifter för att täcka statens 
  
 kostnader för Inspektionen för 
  
 kostnader för Inspektionen för 
  
 strategiska produkter finns i 22 
  
 strategiska produkter finns i 22 
  
 § lagen (1992:1300) om  
 krigs- 
  
 § lagen (1992:1300) om  
 försvars- 
  
 materiel 
 . 
  
 materiel 
 . 
  
 Den som är avgiftsskyldig skall varje år lämna en deklaration till inspektionen med de uppgifter som behövs för att bestämma avgifterna, enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar. 
 Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från deklarationsskyldigheten. 
 Denna lag träder i kraft den 
 90 
  
 SOU 2005:9 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1996:701) om Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen 
 Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1996:701) om Tullverkets befogenheter vid Sveriges gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 3 § 
 1 
  
 Lagen är tillämplig endast beträffande följande varor: 
  
 1.  
 krigsmateriel  
 som avses i 
  
 1.  
 försvarsmateriel  
 som avses i 
  
 lagen (1992:1300) om  
 krigs- 
  
 lagen (1992:1300) om  
 försvars- 
  
 materiel 
 , och produkter som 
  
 materiel 
 , och produkter som 
  
 avses i lagen (2000:1064) om 
  
 avses i lagen (2000:1064) om 
  
 kontroll 
  
 av produkter med 
  
 kontroll 
  
 av produkter med 
  
 dubbla 
  
 användningsområden 
  
 dubbla 
  
 användningsområden 
  
 och av tekniskt bistånd, 
  
 och av tekniskt bistånd, 
  
 2. 
  
 narkotika som avses i narkotikastrafflagen (1968:64), 
  
 3. 
  
 vapen och ammunition som avses i vapenlagen (1996:67), 
  
 4. 
  
 injektionssprutor och kanyler, 
  
 5. 
  
 dopningsmedel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 
  
 6. 
  
 springstiletter, springknivar, knogjärn, kaststjärnor, riv- eller nithandskar, batonger, karatepinnar, blydaggar, spikklubbor och liknande, 
  
 7. 
  
 kulturföremål som avses i 5 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 
  
 8. 
  
 hundar och katter för annat ändamål än handel, 
  
 9. 
  
 spritdrycker, vin och starköl enligt alkohollagen (1994:1738), teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat enligt lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. samt tobaksvaror vid kontroll av åldersgränsen i 13 § tobakslagen (1993:581), 
  
 1  
 Senaste lydelse 2004:233. 
 91 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 SOU 2005:9 
  
 10. 
  
 nötkreatur, svin, får, getter, fjäderfän, fisk och reptiler, 
  
 11. 
  
 andra djur än sådana som anges ovan och produkter av djur, om det finns särskild anledning att misstänka att smittsam sjukdom förekommer, att djuret eller djurprodukten på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för människor eller djur, att medföljande dokument är ofullständiga eller felaktiga, att erforderliga dokument saknas eller att de villkor som i övrigt gäller för införseln inte är uppfyllda, 
  
 12. 
  
 barnpornografi enligt lagen (1998:1443) om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi, 
  
 13. 
  
 varor som avses i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, 
  
 14. 
  
 varor som skall beskattas enligt lagen (2004:228) om beskattning av viss privatinförsel av tobaksvaror. 
  
 Denna lag träder ikraft 
 92 
  
 SOU 2005:9 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut 
 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
 2 
  
 Lagen gäller inte beslut av en sådan nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varit ordinarie domare. 
 Lagen gäller inte heller 
  
 1. 
  
 beslut av arrendenämnd, hyresnämnd eller övervakningsnämnd, 
  
 2. 
  
 beslut om svenskt medborgarskap, 
  
 3. 
  
 beslut om utlänningars vistelse i riket, 
  
 4. 
  
 beslut om totalförsvarspliktigas och reservofficerares inkallelse och tjänstgöring, 
  
 5. 
  
 beslut som rör skatter eller avgifter, 
  
 6. 
  
 beslut enligt lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering eller beslut i frågor om allmän likviditetsindragning eller allmän prisreglering, 
  
 7. andra beslut enligt lagen (1992:1300) om  
 krigsmateriel  
 än sådana som avser återkallelse av tillstånd enligt 3 eller 4 §, 
 7. andra beslut enligt lagen (1992:1300) om  
 försvarsmateriel 
  
 än sådana som avser återkallelse av tillstånd enligt 3 eller 4 §, 
  
 8. 
  
 beslut om tillstånd till sådan verksamhet som avses i 1 § 3 och 4 lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 
  
 9. 
  
 andra beslut enligt lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd än regeringens beslut som avser återkallelse av tillstånd. 
  
 Denna lag träder i kraft den 
  
 2  
 Senaste lydelse 2003:245. 
 93 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 SOU 2005:9 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i brottsbalken (1962:700) 
 Härigenom föreskrivs att 21 kap. 12 § brottsbalken skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 21 kap 
 12 § 
 3 
  
 Om en krigsman under tjänstgöring som chef för en avdelning av försvarsmakten obehörigen till fienden överlämnar en stridsställning,  
 krigsmateriel  
 eller annat som har avsevärd betydelse för krigföringen eller ger sig och sin avdelning åt fienden, skall dömas för obehörig kapitulation till fängelse i högst tio år eller på livstid. 
 Om en krigsman under tjänstgöring som chef för en avdelning av försvarsmakten obehörigen till fienden överlämnar en stridsställning,  
 försvarsmateriel  
 eller annat som har avsevärd betydelse för krigföringen eller ger sig och sin avdelning åt fienden, skall dömas för obehörig kapitulation till fängelse i högst tio år eller på livstid. 
 Denna lag träde i kraft den 
  
 3  
 Senaste lydelse 1986:645. 
 94 
  
 SOU 2005:9 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 6 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i luftfartslagen (1957:297) 
 Härigenom föreskrivs att 8 kap. 4 § luftfartslagen (1957:297) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8 kap 
 Krigsmateriel  
 får inte transporteras med luftfartyg utan tillstånd av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. 
  
 Om det krävs av hänsyn till allmän ordning och säkerhet, får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer förbjuda transporter med luftfartyg av annat gods än  
 krigsmateriel 
 . 
 4 § 
 4 
  
 Försvarsmateriel  
 får inte transporteras med luftfartyg utan tillstånd av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. 
  
 Om det krävs av hänsyn till allmän ordning och säkerhet, får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer förbjuda transporter med luftfartyg av annat gods än  
 försvarsmateriel 
 . 
 Denna lag träder i kraft den 
  
 4  
 Senaste lydelse 1986:166. 
 95 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 SOU 2005:9 
  
 7 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1971:1078) om försvarsuppfinningar 
 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1971:1078) om försvarsuppfinningar skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
 Med försvarsuppfinning förstås i denna lag uppfinning som särskilt avser  
 krigsmateriel 
 . 
 Regeringen meddelar före- skrifter om vad som i denna lag avses med  
 krigsmateriel 
 . 
 1 § 
 5 
  
 Med försvarsuppfinning förstås i denna lag uppfinning som särskilt avser  
 försvars- materiel 
 . 
 Regeringen meddelar före- skrifter om vad som i denna lag avses med  
 försvarsmateriel 
 . 
 Denna lag träder i kraft den 
  
 5  
 Senaste lydelse 1975:734. 
 96 
  
 SOU 2005:9 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 8 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i vapenlagen (1996:67) 
 Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 § och 11 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 kap 
 1 § 
 6 
  
 Tillstånd krävs för att 
  
 a) 
  
 inneha skjutvapen eller ammunition, 
  
 b) 
  
 driva handel med skjutvapen, 
  
 c) 
  
 yrkesmässigt ta emot skjutvapen för reparation eller översyn, 
  
 d) 
  
 ta emot skjutvapen för skrotning, eller 
  
 e) 
  
 föra in skjutvapen eller ammunition till Sverige. 
  
 Tillstånd krävs inte för den som har fyllt arton år, om vapnet är ett  
 kolsyre-, 
  luft- eller fjädervapen som är avsett för målskjutning eller ett harpunvapen och om det har en begränsad effekt i förhållande till andra jämförliga skjutvapen (effektbegränsade 
  
 vapen). 
  
 Tillstånd krävs inte heller för 
  
 Tillstånd krävs inte heller för 
  
 verksamhet som omfattas av 
  
 verksamhet som omfattas av 
  
 tillstånd enligt 3 eller 4 § lagen 
  
 tillstånd enligt 3 eller 4 § lagen 
  
 (1992:1300) om  
 krigsmateriel 
 . 
  
 (1992:1300) om  
 försvarsmateriel 
 . 
  
 11 kap 
 1 § 
 7  
 Regeringen får meddela föreskrifter om att 
  
 a) 
  
 denna lag eller vissa föreskrifter i lagen skall tillämpas även i fråga om andra föremål än sådana som anges i 1 kap. 2 och 3 §§, om föremålen är särskilt ägnade att användas vid brott mot någons liv, hälsa eller personliga säkerhet, 
  
 b) 
  
 anslagsenergin eller utgångshastigheten hos en projektil från ett skjutvapen skall understiga ett visst värde för att vapnet skall anses vara effektbegränsat enligt 2 kap. 1 §, 
  
 6 
  
 Senaste lydelse 2000:147. 
  
 7 
  
 Senaste lydelse 2000:348. 
  
 97 
  
 Konsekvensändringar i andra lagar 
  
 SOU 2005:9 
  
 c) bestämmelserna om tillstånd i 2 kap. 1 § inte skall gälla innehav av skjutvapen som lämnats över från staten till 
  
 - 
  
 statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten eller polisväsendet, 
  
 - 
  
 den som för statens räkning tillverkar  
  
 krigsmateriel 
 , eller 
  
 - 
  
 frivilliga försvarsorganisa- tioner, 
  
 c) bestämmelserna om tillstånd i 2 kap. 1 § inte skall gälla innehav av skjutvapen som lämnats över från staten till 
  
 - 
  
 statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten eller polisväsendet, 
  
 - 
  
 den som för statens räkning tillverkar  
  
 försvarsmateriel 
 , eller 
  
 - 
  
 frivilliga försvarsorganisa- tioner, 
  
 d) 
  
 tillstånd skall krävas för överföring av skjutvapen eller ammunition från Sverige till ett annat land, 
  
 e) 
  
 den som avser att föra ut ett skjutvapen från Sverige eller lånar ut ett skjutvapen till någon som är fast bosatt i ett annat land och inte skall använda vapnet endast i Sverige, skall anmäla detta till polismyndigheten, och om att 
  
 f) 
  
 denna lag inte skall gälla i fråga om skjutvapen och ammunition som en företrädare för en annan stats myndighet medför vid tillfällig tjänstgöring i Sverige. 
  
 Denna lag träder i kraft den 
 98 
 1 Om uppdraget och KRUT 
 Den 10 juli 2003 beslutade regeringen om direktiven 2003:80 Översyn av krigsmateriellagstiftningen och utsåg Suarez, ämnessakkunnig vid Försvarsdepartementet och ledamot i För- svarsberedningen, till särskild utredare. Genom ett regeringsbeslut den 23 september 2004 (UD2004/46695/ESEK) förlängdes utred- ningstiden med fyra månader, från den 15 oktober 2004 till den 15 februari 2005. 
 Den aktuella krigsmateriellagstiftningen utarbetades i slutet av  
 1980-talet 
  och trädde i kraft 1993. Ett antal väsentliga författnings- ändringar genomfördes 1996 i samband med bildandet av ISP. Den senaste offentliga utredningen om exportkontroll av krigsmateriel behandlade framför allt frågan om följdleveranspraxis (SOU 1999:38). Dess förslag har ännu inte behandlats vidare. 
 Den här utredningen sammanträdde första gången den 11 november 2003, och detta kan följaktligen sägas vara startdatum för det egentliga utredningsarbetet. Vid sitt andra sammanträde den 16 december 2003 antog utredningen namnet Hall, som står för KRigsmaterielUTredningen. 
 Om uppdraget 
 Utredningen har haft i uppdrag att göra en översyn av krigs- materiellagstiftningen, med bibehållande av svenska  
 utrikes-, 
  för- svars- och säkerhetspolitiska målsättningar. I direktiven nämns sär- skilt utvecklingen på det försvarspolitiska området sedan 1996 som en utgångspunkt för översynen. Utredningen har också haft ett allmänt uppdrag att undersöka möjligheterna att tydliggöra den vikt som Sverige i dag fäster vid ett långsiktigt och ömsesidigt sam- arbete med ett antal länder samt utreda frågor om hur öppenheten och tydligheten kan utökas inom verksamhetsområdet. 
 99 
  
 Om uppdraget och Hall 
  
 SOU 2005:9 
  
 Utredningen har i sin läsning av direktiven kunnat identifiera tre större frågeställningar samt fyra mindre och tydligt avgränsade frågor. De förra uppdragen sammanfattas här kort. 
  
 Kartlägga de förändringar som skett i det internationella sam- arbetet på försvarsmaterielområdet och utifrån kartläggningen granska det svenska regelverket för exportkontroll. Bak- grunden är att de samarbeten som uppstått och vidare- utvecklats mellan Sverige och svensk försvarsindustri å ena sidan och andra länder och utländska försvarsindustrier å andra sidan har medfört nya förutsättningar för tillämpningen av exportkontrollregelverket. 
  
 Se över riktlinjerna för krigsmaterielexport och annan utlands- samverkan och lämna förslag till erforderliga ändringar. I detta uppdrag ingår ett antal specifika frågor, nämligen att pröva att integrera de kriterier som finns i EU:s uppförandekod och riktlinjerna, följa upp de ändringsförslag som Följdleverans- utredningen (SOU 1999:38) presenterade 1999, utreda relevansen av begreppet svensk/utländsk identitet samt pröva konsekvenserna av att införa deltagande i FN:s vapenregister respektive demokrati som kriterier för tillståndsprövningen. 
  
 Utvärdera hur den svenska exportkontrollorganisationen har fungerat sedan tillståndsprövningen delegerades från regerings- till myndighetsnivå 1996 och lämna förslag om hur den fram- tida organisationen bör se ut. Centrala frågor i sammanhanget rör arbetsfördelningen mellan regeringen och ISP samt EKR:s verksamhet. Frågor om ansvarsutkrävande och politiskt in- flytande på området ingår även. 
  
 De fyra frågor som enligt utredningen kan sägas vara mindre om- fattande och avgränsade listas här i punktform. 
  
 Pröva behovet och värdet av en reglering av krigsmateriel- import. 
  
 Utreda förutsättningarna för en reglering av tjänster, tekniskt bistånd och service. 
  
 Se över gällande reglering av tillhandahållande av krigsmateriel. 
  
 Överväga en förändring i de straffrättsliga bestämmelserna. 
  
 Vidare anges i direktiven att det står utredningen fritt att ta upp sådana andra frågor som aktualiseras under utredningsarbetet och som har bäring på frågeställningarna i direktiven. 
 100 
  
 SOU 2005:9 
  
 Om uppdraget och Hall 
  
 Om utredningsarbetets genomförande säger direktiven att er- farenheter och synpunkter skall inhämtas från ISP och EKR, från berörda myndigheter, inklusive Försvarsmakten och Försvarets materielverk, från försvarsindustrin samt från andra intressenter. 
 Om utredningens sammansättning 
 Suarez har lett utredningen och Greene har varit sekreterare. Tre sakkunniga och åtta experter har varit förordnade i utredningen. 
 Sakkunniga har varit kansliråd Rangel (Utrikesdeparte- mentet), militärsakkunnig King (Försvarsdepartementet) och förhandlingschef Chapman (Näringsdeparte- mentet). 
 Experter har varit Rikspolisstyrelsens chefsjurist Mckenzie (Justitiedepartementet), områdeschef Cole (Försvarets materielverk), forskningschef Smith (Total- försvarets forskningsinstitut), doktorand Wright (Försvars- högskolan), f.d. ställföreträdande generaldirektör Nelson (ISP), kommendörkapten  
 Allen 
  Love (Försvarsmakten) och Saab AB:s regionchef Morse (Försvarsindustriföreningen). I november 2004 förordnades ämnesrådet Lopez (Utrikes- departementet) som expert. 
 Om utredningsarbetet 
 Utredningen har sammanträtt ungefär en gång i månaden samt genomfört ett antal längre arbetsmöten à en till två dagar en gång i kvartalet. Utredningen har också träffats i arbetsgruppsform för att ta fram diskussionsunderlag i enskilda frågor såsom krigsmateriel- begreppet och det internationella försvarsmaterielsamarbetet. 
 Under arbetets gång har utredningen konsulterat ett antal andra intressenter utöver de som finns direkt representerade i utred- ningen. I november 2003 gick utredningen ut med en skrivelse till försvarsindustriföretag samt enskilda organisationer och personer för att efterfråga respektive intressents syn på utvecklingen inom verksamhetsområdet under de senaste 15 åren. 
 Under 2004 har utredningen haft möten med representanter från Regeringskansliet, ISP, ledamöterna i EKR, försvarsindustriföretag 
 101 
  
 Om uppdraget och Hall 
  
 SOU 2005:9 
  
 och enskilda organisationer. Den 25 november 2004 respektive den 11 januari 2005 var representanter från flera enskilda organisationer och försvarsindustrin inbjudna för att lämna synpunkter på preli- minära förslag. 
 Utredningen har gjort ett antal utblickar för att informera sig om förhållanden i andra länder i fråga om exportkontroll. Dels har utredningen skriftligen efterfrågat vissa uppgifter från de nordiska länderna,  
 FA/LOI-länderna, 
  USA, Kanada och Sydafrika. Dels har utredningen företagit studieresor till Tyskland, Tjeckien och Sydafrika. I det sistnämnda fallet har även samarbete mellan svensk och sydafrikansk försvarsindustri och import av svensk krigs- materiel utgjort studieobjekt 
 För att informera intressenter och allmänhet har utredningen låtit skapa en hemsida (www.sou.gov.se/krut). En allmän orien- tering om utredningen och svensk exportkontroll har legat ute, liksom samtliga sammanträdesprotokoll. I april 2004 lades en pro- memoria med rubriken Den svenska exportkontrollens samman- hang ut. Även utredarens anföranden och debattartiklar har funnits tillgängliga på hemsidan. 
 102 
  
 2 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll 
  
 I detta kapitel ges en introduktion till den svenska export- kontrollen av krigsmateriel. Först förklaras några centrala be- grepp och därefter beskrivs kortfattat regelverket respektive organisationen. Begreppet restriktivitet, som används flitigt i den offentliga debatten om exportkontrollpolitiken, diskuteras i ett eget avsnitt. 
  
 2.1 
  
 Några centrala begrepp 
  
 Krigsmateriel får inte föras ut ur landet utan tillstånd. Det krävs även tillstånd till att avtala med någon i utlandet om att upplåta eller överlåta tillverkningsrätt för krigsmateriel, liksom till att ut- veckla krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel för eller gemensamt med någon i utlandet. Internationellt sam- arbete syftar i många fall till export och prövas därför på samma villkor som utförsel. 
 Krigsmateriel är enligt lagens definition vapen, ammunition och annan för militärt bruk utformad materiel som enligt regeringens föreskrifter utgör krigsmateriel. I vardagligt språkbruk kallas krigsmateriel för vapen. I detta betänkande används emellertid också begreppet försvarsmateriel (eller bara materiel). Benäm- ningen krigsmateriel figurerar i dag nästan uteslutande i export- kontrollsammanhang. 
 Med exportkontroll förstås dels en politisk ambition att för- hindra att materiel hamnar i orätta händer eller används på ett oacceptabelt sätt, dels en organisation bestående av en uppsättning institutioner. Genom att tillämpa förenklade exportkontrollregler för samarbetsländer kan man stärka banden till dessa. Därutöver kan exportkontroll användas för att motverka att andra stater får tillgång till avancerad försvarsteknologi. 
 103 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 Krigsmaterielexport skiljer sig från annan export av varor som omfattas av restriktioner och är särskilt kontroversiell. En för- klaring är att människor kan ha olika inställning till om det över- huvudtaget är rätt att exportera krigsmateriel. 
 Den svenska exportkontrollorganisationen för krigsmateriel har växt fram successivt. Den första exportkontrollagen, som antogs 1918, innebar ett utförselförbud och att endast konungen kunde bevilja undantag från detta. Mellan 1949 och 1996 prövade regeringen eller enskilda statsråd samtliga exportärenden. Sedan 1996 har en myndighet, ISP, prövat så gott som alla ärenden. 
  
 2.2 
  
 Var finns reglerna? 
  
 Det svenska regelverket för exportkontroll av krigsmateriel åter- finns i lagen (1992:1300) om krigsmateriel och förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Enligt lagen krävs tillstånd för att få tillverka, tillhandahålla, till utlandet föra ut och samarbeta med någon i utlandet avseende krigsmateriel. I förordningen räknas upp vilka olika krigsmaterielprodukter som är tillståndspliktiga samt hur vissa enskilda paragrafer i lagen skall implementeras, till exem- pel vilken information en ansökan om utförseltillstånd skall inne- hålla och vilka uppgifter företagen behöver deklarera. 
 Tillstånd enligt lagen (1992:1300) om krigsmateriel får enligt 1 § lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och om det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. I lagen anges vidare att det är ISP som prövar frågor om tillstånd, förbud och undantag i enskilda fall enligt lagen, men också att myndig- heten med eget yttrande skall överlämna ärenden som har prin- cipiell betydelse eller annars är av särskild vikt till regeringen för avgörande. Det står även i 1 a § att regeringen får meddela ytterli- gare föreskrifter om överlämnande av ärenden till regeringen. 
 Förordningen (1995:1680) med instruktion för Inspektionen för strategiska produkter samt regeringens regleringsbrev för ISP tillhör också regelverket, men syftar främst till att reglera organisa- tionsfrågor. I instruktionen föreskrivs om arbetsuppgifter, be- slutsfattande och om de två organen EKR respektive Teknisk- vetenskapliga rådet som finns till stöd för ISP. I regleringsbrevet, som regeringen årligen beslutar om, finns utöver en sammanställ- ning av myndighetens uppgifter bestämmelser om återrapportering samt myndighetens budgetram. 
 104 
  
 SOU 2005:9 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll 
  
 Riktlinjerna för krigsmaterielexport och annan utlandssam- verkan (prop. 1991/92:174, kap. 6) räknas vanligtvis till regelverket, även om de inte har författningsstatus. I riktlinjerna, som tillämpas vid prövningen av exportärenden, sägs inledningsvis att tillstånd bör medges endast om exporten eller utlandssamverkan i fråga är (1) nödvändig för att tillgodose det svenska försvarets behov av materiel eller kunnande, eller i övrigt är säkerhetspolitiskt önsk- värd, och (2) inte står i strid med principerna och målen för Sveriges utrikespolitik. 
 Eftersom Sverige har antagit EU:s uppförandekod för vapen- export (se skr. 2003/04:114) kan även detta dokument med be- stämmelser för tillståndsprövningen sägas tillhöra det svenska regelverket för exportkontroll. Emellertid och i likhet med rikt- linjerna har uppförandekoden inte någon rättslig status. 
  
 2.3 
  
 Hur organiseras exportkontrollen? 
  
 De statliga institutioner som i första hand involveras i den svenska exportkontrollen är riksdagen, regeringen, ISP och EKR. Riks- dagen deltar i utformningen av relevanta lagar och exportkontroll- politik samt kontrollerar hur regeringen själv och genom ISP verk- ställer exportkontrollen. Tullverket, lokala polismyndigheter, säkerhetspolisen och militära underrättelsetjänster involveras också i exportkontrollen. 
 Samtidigt som riksdagen stiftade lagen om krigsmateriel yttrade man sig till stöd för gällande riktlinjer. De folkvalda diskuterar fortlöpande regeringens exportkontrollpolitik i utskott och plenum. Detta sker vid frågestunder och interpellationer och i samband med att regeringen överlämnar sin årliga skrivelse om strategisk exportkontroll. Statsrådens tjänsteutövning och hand- läggningen av regeringsärenden kan därutöver bli föremål för kon- stitutionsutskottets granskning. 
 Regeringen utformar och driver svensk exportkontrollpolitik genom att den prövar vissa ärenden och beslutar om riktlinjer, förordningar, regleringsbrev och andra ingångsvärden för ISP:s arbete. Regeringen utvecklar också exportkontrollen genom sitt deltagande i det internationella exportkontrollsamarbetet, vilket allteftersom leder till förpliktelser och åtaganden. Inom Regerings- kansliet handläggs exportkontrollpolitiken av UD:s enhet för strategisk exportkontroll  
 (UD-ESEK). 
  
 105 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 ISP är den myndighet som sköter kontroll och tillsyn av för- svarsindustrin samt prövar företagens ansökningar om tillstånd till export och samarbete med utländsk part. Dessutom ger myndig- heten service i praktiska frågor kring tillstånd. Myndighetens chef, generaldirektören, fattar formellt alla beslut. Generaldirektören tillsätts av regeringen. 
 EKR är riksdagens  
 förlängda arm 
 . Rådet består av tio ledamöter, som tillsätts av regeringen och representerar samtliga nuvarande riksdagspartier. Det sammankallas av ISP:s generaldirektör cirka tio gånger per år. I ärenden som är viktiga, komplicerade eller kontroversiella samråder normalt generaldirektören med EKR före beslut. Denna procedur ger partierna visst inflytande över tillämp- ningen av riktlinjerna, men inget veto. Ledamöterna ges även insyn i de ärenden som ISP beslutar om utan föregående samråd. 
 Bild 1. Illustration av den svenska exportkontrollorganisationen 
  
 Riksdagen 
  
 Partierna företrädda i 
  
 utrikesnämnden 
  
 föreslår ledamöter 
  
 Riksdagen 
  
 Exportkontroll- 
  
 stiftar lagar och 
  
 rådet 
  
 kontrollerar 
  
 verkställandet 
  
 Ledamöterna 
  
 ger råd i viktiga 
  
 Regeringen utser 
  
 ärenden och får insyn 
  
 rådets ledamöter 
  
 Regeringen delegerar 
  
 Inspektionen 
  
 Regeringen 
  
 och styr myndigheten 
  
 för strategiska 
  
 Inspektionen prövar 
  
 produkter 
  
 enskilda ärenden 
  
 2.4 
  
 Hur går tillståndsprövningen till? 
  
 När ett företag vill exportera eller samarbeta med någon i utlandet vänder det sig till ISP. Detta sker på olika sätt beroende av hur långt framskridet affärsupplägget är och av hur angeläget företaget 
 106 
  
 SOU 2005:9 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll 
  
 är att få besked om utsikterna för att i ett senare skede beviljas tillstånd för en visst land. En första kontakt med myndigheten kan vara muntlig, men också skriftlig och då i form av en begäran om förhandsbesked. De två åtgärder som företaget måste vidta är att underrätta ISP om sin avsikt att lämna anbud samt ansöka om ett formellt tillstånd för utförsel/samarbete. 
 Det följande steget efter det att företaget inkommit med sin begäran om förhandsbesked, anbudsunderrättelse eller ansökan om utförseltillstånd är att ISP tar ställning till den tilltänkta affären utifrån bestämmelserna i regelverket. När ansökan innehåller erfor- derliga uppgifter och avser ett okontroversiellt land, eller en leverans som omfattas av följdleveranspraxis, fattas i regel ett beslut inom loppet av en vecka eller två. 
 Det tar som regel längre tid för ISP att besvara företagens för- frågningar om förhandsbesked, eftersom man kan behöva inhämta ytterligare information och samråda med EKR. Förfrågningarna avser ofta produkter eller länder som inte tidigare varit föremål för prövning, alternativt ett mottagarland där förhållandena ändrats. 
 Nästa steg i processen är beroende av om ISP:s generaldirektör anser att ärendet kräver ett ställningstagande från regeringens sida. Skulle ISP överlämna ärendet till regeringens prövning, med eget yttrande, hanteras det som ett regeringsärende. Skulle general- direktören bedöma att ärendet inte behöver överlämnas till regeringen fortsätter myndigheten att handlägga det. 
 Positiva förhandsbesked utgör ingen garanti för ett senare ut- förseltillstånd. Om inga omständigheter har förändrat sig från det att ISP avgivit sitt förhandsbesked och till dess företaget ansöker om utförseltillstånd meddelar myndigheten i regel ett sådant. Skulle någon betydelsefull omständighet emellertid ha förändrats under tiden, till exempel att den tilltänka mottagaren hamnar i krig eller att FN:s säkerhetsråd beslutar om ett vapenembargo, krävs alltid en ny prövning. Eftersom affärer inte sällan är utdragna processer och genomförs under loppet av flera år finns möjligheten att ett positivt förhandsbesked följs av ett avslag på ansökan om utförseltillstånd. 
 Den beskrivna gången för prövningen av ansökningar om tillstånd för export och internationellt samarbete ger statsmakterna möjlighet att styra försvarsindustrins verksamhet i ett tidigt skede så att den inriktas på för Sverige acceptabla köpare och länder. Det registreras i Sverige mycket få eller inga avslag på anbudsunder- rättelser och ansökningar om utförseltillstånd, vilket dock inte är 
 107 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 detsamma som att företagen tillåts exportera till alla länder de skulle önska. 
  
 2.5 
  
 Debatten om krigsmaterielexporten 
  
 Den offentliga debatten beträffande svensk krigsmaterielexport handlar främst om frågan om kontrollen är tillräckligt, eller bör vara mer, restriktiv. Regeringen och en majoritet av riksdagens partier anser att Sverige tillämpar en restriktiv syn. Andra opinionsbildare hävdar att den svenska exportkontrollpolitiken kännetecknas av dubbelmoral och tillämpas för generöst. I första hand tar kritiken sikte på enskilda mottagarstater och omfattningen av exporten och i andra hand på riktlinjerna som sådana. I detta avsnitt diskuteras ett antal sätt som riktlinjerna och ordet restriktiv sammankopplas på, och därefter berörs frågan om fler kriterier nödvändigtvis innebär ökad restriktivitet. 
 Rättsläget 
 Varken i lag eller i gällande riktlinjer står att export är förbjuden. I 6 § krigsmateriellagen står att krigsmateriel får inte föras ut ur landet utan tillstånd. Lagens 1 § lyder att tillstånd får lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. Kvalificeringen endast finns också inskriven i riktlinjerna, som även talar om ovillkorliga och villkorliga exporthinder. 
 Lägger man tonvikten vid  
 får inte  
 och  
 endast  
 kan argumenteras att ett förbud råder. Läggs i stället tonvikten vid  
 utan tillstånd  
 kan man argumentera att utförsel är tillåtet under förutsättning att regelverket följs. Formuleringarna i gällande regelverk står i viss kontrast till såväl föregående lag – lagen (1988:558) om förbud mot utförsel av krigsmateriel m.m. – som 1971 års riktlinjer, vilka inne- höll ett förbud. 
 Det bör i sammanhanget också noteras att styrkan av ett eventu- ellt utförselförbud varierar. Förbudet är svagare när den aktuella utförseln är av säkerhets- och försvarspolitiskt intresse för Sverige; förbudet är starkare när den tilltänkta utförseln står i strid med riktlinjernas hinder och då särskilt ovillkorliga hinder. När det gäller kemiska vapen och truppminor är förbudet absolut, eftersom 
 108 
  
 SOU 2005:9 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll 
  
 det i dessa fall är omöjligt att få tillstånd till såväl tillverkning som utförsel. Massförstörelsevapen, där bland annat kemiska vapen in- går, samt truppminor omfattas av internationella konventioner. 
 Nya mottagare 
 En annan uppfattning är att den svenska exportkontrollen är restriktiv, eftersom nya tilltänka mottagarstater skulle granskas sär- skilt omsorgsfullt. Enligt propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:172, s. 47) skall den utrikespolitiska bedömningen väga tyngre när det gäller länder med vilka utlandssamverkan inte har förekommit på lång tid och när landet i fråga inte är nordiskt, Österrike, Schweiz eller en  
 EG-medlem. 
  I nämnda proposition erinrar regeringen även om att med en sträng restriktivitet för urvalet av mottagarstater är det osannolikt att tveksamhet uppstår i fråga om följdleveranser (s. 57). 
 Över tid 
 En ytterligare uppfattning är att dagens exportkontrollpolitik är restriktiv, eftersom tidigare regelverk skulle ha haft mindre stränga bestämmelser. Denna syn exemplifieras i utrikesutskottets betänkande 1992/93:UU1. Utskottet gör tolkningen att den av regeringen föreslagna skrivningen angående mänskliga rättigheter innebär en skärpning jämfört med 1971 års riktlinjer (s. 24). Ett annat exempel är riktlinjen om vidareexport, som utvidgades till att även omfatta underlåtenhet från mottagarens sida att förhindra vidareexport. Det kan dessutom hävdas att exportkontrollen har blivit mer restriktiv eftersom fler materielslag har kommit att underkastas tillståndsplikt. 
 Jämfört med andra länder 
 Det är en vanlig uppfattning att den svenska exportkontroll- politiken är restriktiv, eftersom den bedöms som striktare än andra staters politik. I 2003 års skrivelse om strategisk exportkontroll anför regeringen att en effektiv svensk exportkontroll kan mot- verkas av en ineffektiv exportkontroll i ett annat  
 EU-land 
  (skr. 2003/04:114, s. 5). I en interpellationsdebatt i december 2003 
 109 
  
 Introduktion till svensk exportkontroll 
  
 SOU 2005:9 
  
 hävdade den dåvarande ansvarige ministern för exportkontroll- frågor att den svenska exporten omgärdas med det förmodligen mest restriktiva regelverk som finns bland vapenexporterande länder. Liknande uttalanden har gjorts under årens lopp av olika regeringsföreträdare. 
 Tillämpningen 
 En annan uppfattning är att restriktiviteten visas vid själva tillämp- ningen. Svenska freds- och skiljedomsföreningen hävdar i en skrivelse till utredningen: 
 Utåt sett, gentemot allmänheten, är doktrinen alltjämt densamma: Sverige har en strikt vapenexportpolitik. Men i praktiken har grund- synen på vapenexport ändrats dramatiskt. Denna inkonsekvens mellan teori och praktik är idag alltför uppenbar för att kunna bevaras i det långa loppet. 
 Stöd för denna uppfattning hämtar Svenska freds från bland annat propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10, kap. 15.2), som anger att det är viktigt att utveckla möjligheterna för inhemsk försvarsindustri att exportera materiel. 
 Nya kriterier 
 I debatten framförs önskemål om nya kriterier. Främst argumen- teras för ett demokratikriterium och ett utvecklingskriterium. Det framförs också önskemål om nya formuleringar i riktlinjerna be- träffande mänskliga rättigheter respektive väpnade konflikter. Regeringens kritiker vill bland annat att mänskliga rättigheter om- vandlas till ett ovillkorligt hinder. När det gäller tillämpningen efterlyser Harris fredrörelsen i en skrivelse till utredningen ett konfliktförebyggande perspektiv, liksom en försiktighetsprincip. 
 Det finns i debatten en tendens att sätta likhetstecken mellan fler kriterier och restriktivitet. Införandet av fler kriterier resulterar dock inte nödvändigtvis i ökad restriktivitet. Utfallet beror på vilken innebörd och betydelse de nya kriterierna ges. Ju fler kriterier med status av villkorliga hinder, desto lättare väger sannolikt varje hinder och tillsammans behöver de vid en total- bedömning ändå inte väga tyngre än säkerhets- och försvars- politiska intressen. 
 110 
  
 3 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang har förändrats av- sevärt i kölvattnet av den militära avspänningen och integration- en i Europa. Sverige deltar i arbetet inom ett antal europeiska och transatlantiska säkerhetsstrukturer och samarbetar i ökande grad med andra länder i försvarsmaterielfrågor. Beroendet av framför allt de större försvarsmaterielproducerande länderna i Europa och av USA ökar när det gäller att tillgodose Försvars- maktens behov av materiel och att bibehålla och utveckla försvarsindustriell kompetens i landet. Inom EU växer ett allt närmare exportkontrollsamarbete fram. Samarbetet utgår från en uppförandekod för vapenexport, som medlemsstaterna antog 1998. Försvarsindustrin i Sverige ägs i betydande omfattning av utländska intressen och blir alltmer beroende av exportmarkna- der som följd av att svenska beställningar minskar. 
 I detta avsnitt diskuteras faktorer som påverkar den svenska exportkontrollen av krigsmateriel. De skall ses mot bakgrund av utredningens uppdrag att kartlägga utvecklingen av det inter- nationella samarbetet inom försvarsmaterielområdet. Kapitlet bygger bland annat på beskrivningar och kommentarer som berörda myndigheter, försvarsindustriföretag, enskilda experter och intresseorganisationer har redovisat för utredningen. 
 Ordet faktorer används här i vid bemärkelse för att beteckna såväl processer som aktörer. Ett exempel på process är försvars- industrins anpassning till hotbildsutvecklingen. Aktörer är främst stater, institutioner och försvarsindustrier. Faktorerna indelas här av pedagogiska skäl i tre nivåer: internationell, europeisk och svensk. I verkligheten flyter de samman. 
 111 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 Bild 2. Översikt över faktorer som påverkar den svenska export- kontrollen 
  
 USA 
  
 Multilaterala 
  
 Förändringar i 
  
 exportkontrollregimer 
  
 efterfrågan 
  
 EU:s utrikes- 
  
 EU:s säkerhets- 
  
 och försvarspolitik 
  
 och säkerhetspolitik 
  
 Nya 
  
 Militär 
  
 avspänning 
  
 säkerhetshot 
  
 Svensk utrikes- 
  
 Svensk 
  
 Svensk 
  
 och säkerhetspolitik 
  
 försvarspolitik 
  
 exportkontroll 
  
 Försvarsindustrins 
  
 Försvarsindustrin 
  
 Internationella 
  
 anpassning 
  
 insatser 
  
 i Sverige 
  
 EU:s uppförandekod 
  
 Sexnationerssamarbetet 
  
 för vapenexport 
  
 (LOI/FA) 
  
 Försvarsmateriel- 
  
 Teknologisk 
  
 utveckling 
  
 samarbete 
  
 Folkrätt 
  
 3.1 
  
 Den internationella nivån 
  
 Den internationella nivån motsvarar den yttersta (gula) ringen i bilden. 
  
 3.1.1 
  
 Multilateral exportkontroll och nya säkerhetshot 
  
 Exportkontrollpolitik skapas främst nationellt, men också tillsammans med andra stater. Inom multilaterala exportkontroll- regimer förhandlas regler och materiellistor, som de deltagande staterna förväntas tillämpa. Sverige är part i fem regimer: Zangger- kommittén, Nuclear Suppliers Group, Australiengruppen, Missil- teknologiregimen och  
 Wassenaar-arrangemanget. 
  Sverige deltar även i kontroll- och transparensarbete inom EU, FN och OSSE. En beskrivning av de nämnda regimerna och utvecklingen inom dem 
 112 
  
 SOU 2005:9 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 finns att läsa i regeringens skrivelse om exportkontroll (skr. 2003/04:114). 
 Över tiden kan man peka på olika händelser som på ett tydligt sätt föranlett en allmän uppstramning av exportkontrollregler och ett utökat samarbete mellan stater. Iraks upprustning och försök att tillverka massförstörelsevapen under  
 1980-talet 
  var en sådan händelse. Ansamlingar av olika slags materiel i före detta Sovjet- unionen – såsom handeldvapen, kemiska vapen och radioaktiva ämnen – har också aktualiserat behovet av ett samarbete i icke- spridningsfrågor. Terroristhotet har under de senaste åren varit den starkast pådrivande kraften för uppstramningar och samarbete i exportkontrollfrågor. 
 Även om man kan skönja en ökad tonvikt vid exportkontroll i internationella fora, mot bakgrund av olika säkerhetshot, fram- skrider det konkreta samarbetet på området långsamt. Försvars- materielexport är för de flesta stater en angelägenhet för den nationella säkerheten. Det finns i dagsläget inte några tecken på att stater vill lämna ifrån sig rätten att tillämpa överenskomna regler och normer till överstatlig nivå, eller underkasta sina exportbeslut granskning av en internationell domstol. Arbetet i EU fokuseras på en harmonisering av exportkontrollregler och sker i fråga om för- svarsmateriel utifrån mellanstatliga principer. 
  
 3.1.2 
  
 Försvarsindustrins anpassning till omvärlden 
  
 Sedan början av  
 1990-talet 
  har försvarsindustrier världen över varit utsatta för ett starkt förändringstryck. Detta tryck orsakades initialt av det genomgripande geostrategiska skiftet efter kalla kriget och den ändrade hotbild som detta medförde. Förändrings- trycket förstärktes också av den snabba teknologiska utvecklingen, minskande försvarsbudgetar och därmed minskade anskaffnings- budgetar. Försvarsmakternas efterfrågan på ny och avancerad teknik har i sin tur lett till stigande utvecklings- och produktions- kostnader. 
 Anpassningen till de nya förhållandena påbörjades i USA och blev något senare också märkbar i Europa. Anpassningsprocesser pågår kontinuerligt och tar sig uttryck i både nationella och inter- nationellt riktade åtgärder. I de flesta länder har försvarsindustrin genomgått rationalisering och konsolidering. Vissa företag har specialiserat sig på en eller ett fåtal produkter, komponenter eller 
 113 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 tjänster. Företag har ibland också blivit underleverantörer i stora civila industriprojekt. Det finns företag vilka, som ett led i sin affärsutveckling, börjat tillämpa teknologi för militära produkter i civila produkter och vice versa. 
 Försvarsindustriernas anpassning sker också genom internation- alisering. Vid sidan av satsningar på exportmarknaden genomför företag i ökad utsträckning samarbetsprojekt, uppköp, joint- ventures och fusioner över nationsgränserna. Följden blir att ut- veckling, tillverkning och försäljning av försvarsmateriel alltmer sker i samarbete mellan nationer och företag i två eller flera länder. Denna utveckling aktualiserar exportkontrollfrågor. 
 Europeisk och amerikansk försvarsindustriell verksamhet kommer i allt högre utsträckning att omfatta tekniska tjänster och uppgraderingar av befintliga materielsystem. Stegvis utveckling av materiel blir också vanligare, i syfte att demonstrera systemens realiserbarhet innan produktion påbörjas. 
  
 3.1.3 
  
 Internationella samarbeten allt vanligare 
  
 Internationella samarbeten blir allt vanligare på både mellanstatlig och industriell nivå. Samarbetena omfattar beställning, utveckling, tillverkning, marknadsföring, försäljning och anskaffning. Stater motiverar samarbete med utrikes- och säkerhetspolitiska skäl, men också med att det är nödvändigt av ekonomiska skäl. Samarbete sker främst mellan de större producenterna i Europa och med USA. 
 Enligt utredningen kan ett antal olika huvudtyper av internatio- nella samarbeten urskiljas: 
  
 Utvecklingssamarbete mellan stater och försvarsindustrier.  
  
 Två eller flera stater går samman för att utveckla försvarsmateriel med efterföljande serietillverkning. 
  
 Upphandlingssamarbete mellan stater.  
  
 Två eller flera stater sam- ordnar sina kravbilder och leveransplaner för gemensam upp- handling av försvarsmateriel. 
  
 Projektsamarbete mellan försvarsindustrier.  
  
 Två eller flera industrier utvecklar gemensamt försvarsmateriel som beställts av de stater som industrierna verkar i. 
  
 Ägande- och kompetenssamarbete mellan försvarsindustrier.  
  
 Ett företag köper helt eller delvis upp ett företag i ett annat land för att få del av såväl kompetens som marknad i detta land. 
  
 114 
  
 SOU 2005:9 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 Det tilltagande internationella samarbetet avseende försvars- materiel påverkar förutsättningarna att utöva exportkontroll. Samarbete skapar bindningar och beroenden mellan stater och deras försvarsindustrier. Dels uppstår avtalsmässiga och politiska bindningar, som förpliktigar de deltagande staterna att leverera materiel till varandra, dels resulterar samarbeten i ömsesidiga tekniska och kompetensrelaterade beroenden. 
 En annan konsekvens av det tilltagande internationella sam- arbetet är att det kan vara svårt att dra gränsen för var utvecklings- och tillverkningssamarbetet slutar och exportfasen (mellan sam- arbetsstaterna) påbörjas. Detta beror bland annat på de många aktiviteter i form av utbyte av kunskap och tjänster, i vissa fall även fysiska produkter, som vanligen sker inom ett samarbetsprojekt. Tillståndsprövningen sker i allmänhet i ett tidigt skede när respek- tive stat tar ställning till önskvärdheten av samarbetet, innan det faktiska samarbetet har inletts. 
 En ytterligare konsekvens av internationellt samarbete, som på- verkar förutsättningarna för exportkontroll, är att materiel i ökande utsträckning blir flernationell. Projekt kan syfta till att utveckla mjuk- eller hårdvara, eller  
 både-och, 
  och ju fler deltagande stater och industrier, desto mer uppblandad blir materielens identitet. System och produkter består alltmer av en kombination av utveck- ling och komponenter med blandad nationell identitet. Det blir svårt att tala om materiel som till exempel svensk, fransk eller finsk och följaktligen nödvändigt att komma överens om ägandefrågor, teknologiskydd och regler för export till tredje land. 
  
 3.1.4 
  
 Amerikansk dominans 
  
 USA är världsledande producent av högteknologisk försvars- materiel. Amerikanska tekniksatsningar, inklusive på rymdområdet, har bidragit till att bygga upp en högteknologisk försvarsindustri med stor kompetens att integrera system. Den amerikanska försvarsindustrin gick i början av  
 1990-talet 
  genom flera om- struktureringar och rationaliseringar. Endast ett fåtal bolag med kapacitet att integrera system på hög nivå återstår. 
 Amerikanska investeringar i forskning och utveckling av för- svarsrelaterad materiel överstiger vida det belopp som EU:s medlemsstater tillsammans satsar på området. Detta gäller särskilt efter den 11 september 2001 då USA ökade sina satsningar 
 115 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 väsentligen. EU:s anslag har i jämförelse endast ökat blygsamt de senaste åren. Den europeiska försvarsindustrin kan också till del sägas vara fragmenterad och europeiska satsningar dubblerar ibland varandra. 
 En strävan från europeisk försvarsindustri är att få tillgång till den relativt stora och växande marknaden i USA och till amerikansk teknologi. Sveriges beroende av tillgång till amerikansk teknologi kan exemplifieras med stridsflygplanet JAS 39 Gripen, som till  
 35–50 
  procent består av amerikanska komponenter. Både beroendet av USA och gapet beträffande investeringar i utveckling och anskaffning av försvarsmateriel ger USA inflytande över europeisk försvarsindustri. 
 USA:s rigorösa exportkontrollregelverk,  
 International Traffic in Arms Regulations  
 (ITAR), har extraterritoriella anspråk. Företag utanför USA som ägs av amerikanska bolag åläggs följa det. Före- tag som använder amerikansk teknologi i sina produkter kontrolle- ras också. Exempelvis krävs amerikanska vidareexporttillstånd för de amerikanska komponenterna i Gripen. Den amerikanska reger- ingen har på grund av terroristhotet underkastat än fler produkter ITAR:s exportrestriktioner. 
 Genom Defense Trade Security Initiative (DTSI) är det meningen att företag i  
 NATO-länder, 
  Japan, Australien och Sverige skall omfattas av förenklade procedurer i exportkontroll- avseende. DTSI syftar också till att underlätta transatlantiska pro- jekt och höja kraven för teknologiskydd. Kanada har givits ett generellt undantag från ITAR, och Storbritannien förhandlar om ett sådant undantag. Trots dessa specifika lättnader upplever europeiska samarbetspartners att USA är mycket återhållsamt med att dela med sig av teknologi. 
  
 3.1.5 
  
 Tendenser i efterfrågan 
  
 Internationella fredsfrämjande insatser och krishantering i sam- verkan med andra har blivit allt viktigare för många länder. Därmed förändras kraven på materielen och materielförsörjningen. Till exempel behövs inte ett lika stort antal stridsvagnar, stridsflygplan eller stridsfartyg som för ett invasionsförsvar. Internationella insatser ställer däremot höga krav på interoperabilitet, vilket kan beskrivas som förmågan att samverka mellan förband och system från olika länder. 
 116 
  
 SOU 2005:9 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 Efterfrågan växer på tjänster där i dag övervägande civila eller allmänt tillgängliga teknologier kombineras med försvars- kompetens. Med hjälp av bland annat informationsteknologi kan ett land öka sin militära kapacitet utan att behöva nyanskaffa stora mängder plattformar. Tanken är att integrera befintliga kapaciteter i större system genom att förbättra kommunikationen mellan sensorer, förband på marken och beslutsfattare å ena sidan och mellan olika vapensystem och försvarsgrenar å andra sidan. 
 I dag efterfrågas materiel som även skall kunna användas till andra ändamål än enbart militära. Denna utveckling på efterfråge- sidan drivs på av ekonomiska skäl samt av behovet av att skydda samhället mot olika former av angrepp. Ett exempel är lednings- system som skall kunna användas av såväl försvarsmakter som blå- ljusmyndigheter, till exempel polis och gränsbevakningsmyndig- heter. 
  
 3.1.6 
  
 Teknikutvecklingen och samspelet  
  
 militärt–civilt 
  
 Försvarsindustrin har länge varit ledande och drivande inom flera högteknologiska områden. Teknik, som utvecklats för militära syften, har i många fall också kommit civila samhällsektorer till nytta. I dag går utveckling och tillämpning av viss teknologi snabbare i den civila sektorn. Allmänt tillgängliga teknologier, lösningar och mjukvaror har därför kommit till användning i försvarsmaterielprodukter. 
 Det kan förväntas bli vanligare med industrisamarbeten och forskningsprogram för produkter med både militära och civila an- vändningsområden. Det program för säkerhetsrelaterad forskning som Europeiska kommissionen avser starta 2007, och som syftar till att öka beredskapen för de nya säkerhetshot som medlems- staterna står inför, utgör ett tydligt exempel på detta. Programmet syftar också till att stärka den europeiska industriella basen och dess konkurrenskraft samt vidareutveckla samspelet mellan civil industri och försvarsindustri. 
 Den beskrivna tekniska utvecklingen har bäring på förutsätt- ningarna för exportkontroll. Det är viktigt att så långt möjligt för- hindra att stater och aktörer med oacceptabla intentioner, och som kanske också är föremål för särskilda exportrestriktioner, kommer över känslig civil teknologi och mjukvara. Det blir följaktligen 
 117 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 önskvärt att försöka kontrollera spridningen av sådana teknologier och kunskapen om dem. 
  
 3.2 
  
 Den europeiska nivån 
  
 Den europeiska nivån motsvarar den näst yttersta (ljusbruna) ringen i bilden. 
  
 3.2.1 
  
 EU:s samarbete i försvarsmaterielfrågor 
  
 EU:s medlemsstater har de senaste åren fördjupat och stärkt sam- arbetet i säkerhets- och försvarspolitiska frågor (ESFP). Denna utveckling har sin utgångspunkt i den förändrade hotbilden, och enigheten inom EU om att den europeiska förmågan att möta de nya hoten bör stärkas. Sverige deltar aktivt i detta arbete. 
 I december 2003 antog Europeiska rådet en gemensam säker- hetsstrategi Ett säkert Europa i en bättre värld, som redovisar de globala utmaningar och hot som unionen står inför: terrorism, massförstörelsevapen, regionala konflikter, sönderfallande stats- bildningar och organiserad brottslighet. Medlemsstaterna har i strategin också angivit en inriktning för hur Wallace bör utformas. Strategin kan sägas vara ett uttryck för ett brett och gemensamt säkerhetstänkande. Detsamma gäller för solidaritetsklausulen i det konstitutionella fördraget: om en medlemsstat utsätts för en terroristattack eller drabbas av en naturkatastrof eller en katastrof som orsakas av människor, skall de andra medlemsstaterna lämna bistånd på begäran av den drabbade statens politiska myndigheter. Skulle detta aktualiseras beslutar varje medlemsstat om sitt eventu- ella bistånd. 
 Samarbetet inom EU i försvarsmaterielrelaterade frågor har historiskt utvecklats långsamt. Det drivs nu framåt främst av be- hovet av att utveckla förmågan till krishantering. 
 Ett arbete görs för att täcka brister i och utveckla unionens kapaciteter för militär och civil krishantering. Detta arbete har på- gått sedan 1999. Medlemsstaterna har arbetat med att fastställa vilka resurser som krävs för insatser, och vilka militära och andra resurser som kan ställas till förfogande inom givna tidsramar. Under 2004 har EU antagit nya mål för utvecklingen av både militära och civila kapaciteter (Headline Goal 2010). En viktig del 
 118 
  
 SOU 2005:9 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 av detta arbete är att inrätta militära snabbinsatsstyrkor som skall utgöra ett stöd åt FN. Huvuddelen av dessa styrkor skall vara insatsklar 2007 eller senare. Sverige har tillsammans med Finland och Norge åtagit sig att bilda en styrka. 
 Därutöver kommer försvarsmaterielfrågorna att präglas av arbetet med att inrätta en europeisk försvarsbyrå, som beslutades av Europeiska rådet i juni 2003. Tankar på att inrätta en sådan byrå har funnits hos flera medlemsländer sedan tidigt  
 1990-tal. 
  Ett av de främsta motiven bakom inrättandet av byrån var behovet av att mer effektivt tillgodose behovet av militär förmåga för  
 ESFP-ändamål. 
  Byrån började fungera under 2004 och har till uppgift att utveckla försvarskapacitet för krishantering, framför allt genom att främja det europeiska samarbetet och den europeiska marknaden för försvarsmateriel, stärka den industriella och tekniska basen samt främja forskning inom detta område. Byråns verksamhet är under uppbyggnad, och under 2005 kommer den operationella verksam- heten att påbörjas. 
 De senaste åren har medlemsstaterna byggt upp en institutionell struktur till stöd för Wallace samt genomfört och inlett flera internationella insatser. Den första gemensamma militära kris- hanteringsinsatsen påbörjades i Makedonien (FYROM) våren 2003. Sommaren 2003 genomfördes en tidsbegränsad militär insats i DR Kongo med franska och svenska förband. Hösten 2004 inleddes EU:s hittills största militära krishanteringsinsats, Althea, i  
 Marshall, 
  sedan den  
 NATO-ledda 
  insatsen SFOR avslutats. Två polismissioner i Bosnien respektive Makedonien pågår, likaså en insats för att stärka rättsstaten i Georgien. Sverige har deltagit eller deltar i samtliga dessa insatser. 
  
 3.2.2 
  
 Uppförandekod i centrum för EU:s exportkontrollsamarbete 
  
 EU:s principer om fri konkurrens, rörlighet för varor mellan medlemsstater och gemensam handelspolitik gentemot tredje land gäller inte för militära varor. Genom artikel 296 i  
 EG-fördraget 
  undantas krigsmateriel från den gemensamma marknadens regler. Materielens betydelse för nationella försvars- och säkerhets- intressen förklarar att den undantagits. Detta har emellertid inte hindrat medlemsstaterna från att inleda ett institutionaliserat samarbete i exportkontrollfrågor. 
 119 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 EU:s samarbete i exportkontrollfrågor avseende försvarsmateriel respektive PDA tog fart i början av  
 1990-talet. 
  Samarbetet ditintills hade främst rört vapenembargon. Intresset för likartade kontroller sammanföll med en allmän trend av fördjupad ekonomisk och politisk integration, inklusive Smith och Wallace. Arbetet drevs också på av Gulfkriget, som påvisade bristerna hos samtida nationella exportkontroller samt av omstruktureringen inom den europeiska försvarsindustrin. 
 Samarbetet om kontroll av PDA inleddes på mellanstatlig basis men är i dag klassat som en gemenskapsfråga inom den första pelaren där kommissionen har en särskild roll som initiativtagare. Samarbetet avseende exportkontroll av försvarsmateriel fram- skrider däremot inom ramen för GUSP och EU:s andra pelare och därmed i enlighet med mellanstatliga principer. 
 EU:s samarbete om exportkontroll av försvarsmateriel är till väsentlig del upphängt på en gemensam uppförandekod för vapen- export, som antogs 1998. Kodens allmänna principer, kriterier och tillämpningsbestämmelser är resultatet av fleråriga förhandlingar. De åtta kriterierna, som utstakades redan 1991 och 1992 i beslut av Europeiska rådet, diskuteras i kapitel 4 och utgör en bilaga till be- tänkandet. 
 Till de åtta kriterierna i koden finns ett antal allmänna principer samt tillämpningsbestämmelser, som bland annat ålägger medlems- staterna att utbyta information, konsultera med varandra och år- ligen rapportera om sin vapenexport. En procedur för att informera om avslag på licensansökningar har också introducerats. Denna procedur syftar till att försöka motverka att export av viss materiel förvägras av en medlemsstat men tillåts av en annan med gene- rösare tolkning av kriterierna. 
 Uppförandekoden är inte juridiskt utan politiskt bindande. Flera av kodens kriterier hänvisar dock till folkrättsregler som i kraft av sådana är juridiskt bindande. Viktiga utgångspunkter är bland annat att tillämpningen sköts av nationella myndigheter, att medlems- staterna har rätt att tillämpa restriktivare kriterier om de så önskar och att arbetet med att utveckla och sprida respekt för koden skall fortsätta. Till uppförandekoden har medlemsstaterna fogat en för- teckning över försvarsmateriel. 
 120 
  
 SOU 2005:9 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 3.2.3 
  
 Europeisk försvarsindustri och FA/LOI 
  
 Försvarsindustrierna i Europa har sammantaget en betydande överkapacitet. Fortsatta rationaliseringar och omstruktureringar på såväl nationell som europeisk nivå kommer att krävas. Omstruktu- rering resulterar i företagsuppköp, fusioner och joint ventures samt i gemensamma projekt om utveckling och produktion. Inom EU ryms i dag ett dussintal bolag med ambitioner att integrera system på hög nivå. 
 De sex främsta producentländerna av försvarsmateriel i EU – Storbritannien, Frankrike, Tyskland, Spanien, Italien och Sverige – slöt 1998 ett avtal för att underlätta omstruktureringen och driften av den europeiska försvarsindustrin. Samarbetet benämns oftast FA/LOI, eller Sexnationssamarbetet. För närvarande tas bestäm- melser för avtalets implementering i olika delar fram i arbets- grupper. 
 Innan ett gemensamt projekt inom ramen för FA/LOI etableras skall deltagarna i projektet förhandla om acceptabla exportdestina- tioner för den färdiga produkten. Avtalet föreskriver upprättandet av länderlistor och regler för hur länder kan läggas till och tas bort från dessa listor. I avtalet finns även bestämmelser för att förenkla överföring av komponenter och teknologier mellan deltagande stater och företag samt vissa garantier om leveranssäkerhet. 
  
 3.3 
  
 Den svenska nivån 
  
 Den svenska nivån motsvarar den tredje (orange) ringen i bilden. Svensk  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik flyter i verkligheten ihop. 
  
 3.3.1 
  
 Svensk utrikes- och säkerhetspolitik 
  
 Den säkerhetspolitiska situationen i Sveriges närområde är i fort- satt positiv och dynamisk omvandling och kännetecknas av ökande integration. Pågående säkerhetspolitiska integrationsprocesser stärker Europas såväl som Sveriges säkerhet. EU:s utvidgning har stärkt säkerheten i Europa och därmed också Sveriges. 
 Samtidigt står Sverige, tillsammans med övriga  
 EU-länder, 
  inför nya globala hot och utmaningar: terrorism, spridning av mass- förstörelsevapen, regionala konflikter, sönderfallande stater och 
 121 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 organiserad brottslighet. Dessa gränsöverskridande problem kräver ökad internationell samverkan och multilaterala lösningar. 
 Sverige samarbetar inom EU, FN, OSSE och PFF för att bidra till internationell fred, säkerhet, demokrati, mänskliga rättigheter, konfliktförebyggande, krishantering, nedrustning,  
 icke-spridning 
  av massförstörelsevapen, fattigdomsbekämpning och för hållbar utveckling. För Sverige är den transatlantiska länken och relatio- nerna mellan Europa och USA av stor vikt. 
 För Sverige utgör  
 EU-medlemskapet 
  ett fundament i utrikes- och säkerhetspolitiken. Det är centralt att stärka EU:s förmåga att effektivt möta de nya hoten både regionalt och globalt. En stärkt europeisk förmåga till krishantering kommer även Sverige till del. I EU:s säkerhetsstrategi har medlemsstaterna tillsammans uttryckt sin syn på omvärlden och de utmaningar EU står inför. EU- länderna har också enats om hur unionens  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik bör utformas och utvecklas. 
 Sverige är militärt alliansfritt. Alliansfriheten ger regeringen handlingsfrihet och har folklig förankring. Det betonas ofta att det inte råder någon motsättning mellan Sveriges militära alliansfrihet och det aktiva deltagandet i internationellt samarbete och freds- främjande arbete. Det råder heller ingen motsättning mellan den militära alliansfriheten och solidariteten mellan EU:s medlems- stater. 
 Folkrätt 
 Det finns ett stort antal folkrättsliga områden som har betydelse, såväl juridiskt som politiskt, för svensk exportkontroll. Några exempel på sådana områden är nedrustningsrätt, rustnings- kontrollsrätt,  
 icke-spridningsrätt, 
  internationell humanitär rätt, mänskliga rättigheter och neutralitetsrätt. Implementering av folk- rätten genomförs bland annat genom att på det nationella planet skapa regler. Exempel är 22 kap. brottsbalken som föreskriver om olovlig befattning med kemiska stridsmedel och olovlig befattning med truppminor. 
 I de svenska riktlinjerna är folkrätten implementerad genom föreskriften att tillstånd inte skall beviljas om det skulle strida mot någon internationell överenskommelse som Sverige har biträtt. Im- plementeringsskyldigheten finns också konkretiserad i EU:s upp- 
 122 
 SOU 2005:9 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
 förandekod. Tillämplig folkrätt är i dag dock inte införlivad i krigsmateriellagen. 
  
 3.3.2 
  
 Svensk försvarspolitik i förändring 
  
 Riksdagen har beslutat att Sverige skall ha ett militärt försvar och beslutar vilka uppgifter som försvaret ska kunna lösa. För att förstå hur den svenska materielförsörjningen utvecklats måste man se den i relation till hur hotbilden mot Sverige förändrats. En hotbild kan förstås som summan av militära och  
 icke-militära 
  hot som en stat upplever mot sin säkerhet och sina intressen. 
 Invasionshotet blev efter 1945 dimensionerande för försvarets beställningar av materiel. Materielförsörjningen under kalla kriget byggde på tre pelare: nationell självständighet, modern teknik och långsiktig planering. Sveriges strävan efter nationell självständighet förutsatte en inhemsk försvarsindustri med kompetens inom samt- liga försvarsgrenar. Satsningar på moderna system, såsom strids- flygplan, ubåtar och stridsvagnar, ansågs effektivast. Materielen utvecklades för svenska förhållanden, med en svensk profil. 
 Försvarspolitiken har successivt anpassats till den nya hotbilden och det stärkta säkerhetspolitiska samarbetet. De ekonomiska ramarna inom försvarssektorn har minskat. Satsningarna på ut- veckling av ny försvarsmateriel minskar som en följd. Det är inte längre rimligt eller nödvändigt att initiera större svenska materiel- projekt utan internationella samarbetspartners. Pågående reformer syftar till att skapa ett mindre men till den säkerhetspolitiska ut- vecklingen anpassat försvar. 
 Sverige kan genom samarbete med andra nationer få tillgång till internationell kompetens samt dela kostnader för utveckling och anskaffning av materiel. Försvarsmakten behöver modern materiel med krav på hög egenskyddsnivå och låg risk för förluster och onödigt lidande hos civilbefolkningen. 
 Den långsiktiga planeringen av försvarsmaterielbehoven skapade tidigare en särskild relation mellan stat och försvarsindustri. I dag lever båda sidor med en betydligt större osäkerhet i förhållande till varandra. Regeringen kommer att tvingas prioritera hårdare bland de kompetenser som man vill behålla i landet. Materielförsörj- ningen behöver kunna ske med så få långsiktiga bindningar som möjligt, och krav ställs på att materielen ska kunna användas för ett brett spektrum av uppgifter. 
 123 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 Försvarsindustrin kan inte längre förlita sig på att svenska be- ställningar och utvecklingsuppdrag kommer att vara tillräckliga för att garantera nuvarande nivå på och inriktning av verksamheten. Industrin kan inte heller räkna med att myndigheterna väljer svenskt om motsvarande materiel kan importeras till lägre kostnad. Det klimat av långsiktighet som företagen tidigare har kunnat verka inom ersätts med krav på flexibilitet och alternativa lönsamhets- strategier. 
 Sedan 1996 års försvarsbeslut ger regering och riksdag ett ut- tryckligt politiskt stöd till försvarsindustrins omstrukturering. För att underlätta processen har Sverige ingått ett antal internationella överenskommelser. Under 2001 gav riksdagen sitt godkännande till FA/LOI och till ett dylikt avtal mellan de nordiska länderna. USA och Sverige skrev 2003 under en politisk deklaration om fördjupad integration mellan respektive lands försvarsindustrier samt om vikten av ömsesidiga leveranssäkerhetsgarantier. 
 Regeringen och statliga myndigheter bistår även företagen i konkret handling med exportstöd i olika former, inklusive ministerbesök, statliga exportkrediter och överenskommelser med andra länder. 
  
 3.3.3 
  
 Omstrukturering av försvarsindustrin i Sverige 
  
 Anpassnings- och omvandlingstrycket gentemot försvaret och försvarsmaterielanskaffningar, som beskrivits ovan, har påverkat försvarsindustrin i Sverige. En omfattande strukturomvandling har ägt rum, som bland annat resulterat i att 
  
 verksamheter har integrerats nationellt och internationellt; 
  
 ägarstrukturer har förändrats; 
  
 verksamheter har utvecklats från produktion till högre grad av systemutveckling; 
  
 betydelsen av internationella marknader och samarbeten har ökat. 
  
 Bilden nedan illustrerar komplexiteten i de största försvars- industriföretagens omstruktureringar  
 1980–2004. 
  Av figuren kan bland annat utläsas att av de 13 huvudleverantörer som fanns 1980 återstår endast 8. 
 124 
  
 SOU 2005:9 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 Bild 3. Försvarsindustrins omstruktureringar  
 1980–2004 
  
 Källa: Försvarsindustriföreningen 
  
 1980 
  
 1990 
  
 2004 
  
 FIF  
 2004-11-18 
  
 Saab 
  
 Saab-Scania 
  
 Saab 
  
 Saab Military Aircraft 
  
 - Flygdivisionen 
  
 Saab Dynamics 
  
 - Combitech 
  
 Saab Training Systems 
  
 Svenska Varv 
  
 Saab Aircraft 
  
 Saab Ericsson Space 
  
 - Kockums 
  
 - Karlskronavarvet 
  
 Bofors Defence 
  
 FFV Ordnance 
  
 FFV 
  
 FFV Aerotech 
  
 Swedish Ordnance 
  
 FFV/Bofors 
  
 LIAB 
  
 Bofors, Division F 
  
 Nobel Industrier 
  
 Johnson 
  
 - HB Utveckling 
  
 Kockums 
  
 Bofors 
  
 Bofors 
  
 AGA Aerotronics 
  
 LIAB 
  
 NobelTech 
  
 Kockums (Karlskronavarvet) 
  
 Bofors Aerotronics 
  
 LIAB 
  
 Systems 
  
 SATech Electronics 
  
 Bofors Explosives 
  
 SATT 
  
 Bofors Electronics 
  
 NobelTech 
  
 FFV Aerotech 
  
 Electronics 
  
 Electronics 
  
 CelsiusTech System 
 s 
  
 NEXPLO Industries 
  
 Nammo Sweden 
  
 Philips 
  
 CelsiusTech Electronics 
  
 Elektronikindustrier 
  
 Datasaab 
  
 EURENCO Bofors 
  
 SRA 
  
 Ericsson Saab Avionics 
  
 Communications 
  
 Bowen 
  
 Ali 
  
 Ali 
  
 Ali 
  
 Ericsson Microwave Systems 
  
 MI Division 
  
 Radio Systems 
  
 Radar Electronics 
  
 Microwave Systems 
  
 Volvo Flygmotor 
  
 Volvo Aero Corporation 
  
 Volvo Aero Corporation 
  
 Barracuda Technologies 
  
 Jones  Söner 
  
 Hägglunds Vehicle 
  
 Barracuda Technologies 
  
 Land Systems Jones 
  
 -  
 HB Utveckling 
  
 Alvis Jones 
  
 Parallellt med att försvarsindustrin rationaliseras och konsolideras har de direkta industriella ägarförhållandena förändrats. Staten har avyttrat sitt ägande, och sedan 1997 har det internationella ägandet ökat markant. 
 Fordonstillverkaren Hägglunds ägs av brittiska BAE Systems. En del av Bofors har köpts av amerikanska United Defense, medan övriga delar numera finns inom Saab. Fartygstillverkaren Kockums ingår i den tyska varvskoncernen HDW, som i sin tur omfattas av en pågående omstrukturering inom den tyska varvsindustrin. Brittiska BAE Systems ägde, vid utgången av 2004, 35 procent av röstetalet i Saab AB. Ammunitions- respektive sprängämnestill- verkaren Nammo och EURENCO ägs multinationellt. 
 I bilden nedan illustreras de största företagens ägarförhållanden i början av 2004. Flaggor och procentsatser markerar direkt ut- ländskt industriellt ägande i respektive företag. Företag utan flaggor saknar endera direkta utländska industriella ägare, eller är dotterbolag inom svenska koncerner som kan ha delvis utländskt 
 125 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 aktieägande (till exempel Ericsson Microwave Systems och Volvo Aero Corporation). 
  
 Bild 4. Ägandeförhållanden inom försvarsindustrin vid utgången av 
  
 2004 
  
 Källa: Försvarsindustriföreningen 
  
 Saab 
  
 Nammo Sweden 
  
 Kockums 
  
 BAE Systems 35% 
  
 27.5% 
  
 Nammo 
  
 Patria 
  
 HDW 100% 
  
 100% 
  
 27.5% 
  
 Bofors Defence 
  
 EURENCO Bofors 
  
 Ericsson 
  
 100% 
  
 SNPE 
  
 Microwave Systems 
  
 United Defense 100% 
  
 19.9% 
  
 EURENCO 
  
 60.2% 
  
 Land Systems 
  
 Patria 19.9% 
  
 Volvo Aero 
  
 Jones 
  
 BAE Systems 100% 
  
 Ryan 
  
 SAS 
  
 CC Systems 
  
 Scandinavian 
  
 VSYSTEMS Holding 90% 
  
 Flight Academy 
  
 Demining Group 
  
 CS Technology 
  
 Swede Ship Marine 
  
 Peterson 
  
 Åkers Krutbruk 
  
 Aearo 100% 
  
 Bryant 
  
 Protection 
  
 Dockstavarvet 
  
 IBD 100% 
  
 ISD Data 
  
 WM-data 
  Defence 
  
 Kitron 
  
 Skyddsprodukter 
  
 C-ITS 
  
 Development 
  
 i Sverige 
  
 IFS Sverige Defence 
  
 Kitron ASA 100% 
  
 Samtidigt som det sker en ökning av utländskt ägande av försvars- industrin investerar svenska företag utomlands. Tolv försvars- industriföretag i Sverige redovisade 2003 ägande i inte mindre än 45 försvarsindustriföretag i 18 länder. Utlandsinvesteringarna är delvis en följd av motköpsaffärer och har bland annat gått till Sydafrika, Australien och USA. Ytterligare utlandsetableringar lär ligga i företagens framtidsplaner. 
 Det blir också vanligare att företag samarbetar med företag i andra länder i syfte att dela utvecklingskostnader, kunna producera längre serier och effektivare marknadsföra produkter. Deltagande i samarbeten förutsätter såväl attraktiv företagskompetens som ett nationellt intresse att köpa materielen. Företag i Sverige har preferens för bilaterala projekt, eftersom de ger industrin större möjlighet att överleva på högre systemnivå med åtföljande högre lönsamhet. Bilaterala projekt uppfattas också som lättare att genomföra. 
 126 
  
 SOU 2005:9 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 Företag i Sverige deltar i ett antal större samarbetsprojekt, varav merparten är europeiska och ett fåtal transatlantiska. Ett exempel i den senare kategorin är utvecklingen av en  
 GPS-styrd 
  artilleri- granat mellan Bofors Defence och Raytheon i USA. Bland de euro- peiska projekten finns en radarjaktrobot, som utvecklas i samarbete mellan företag i alla  
 FA/LOI-länder, 
  och ett pansarvärnsvapen, som utvecklas tillsammans av Saab och brittiska Clark och som ska tillverkas i Storbritannien. I tabellen nedan ges några fler exem- pel. 
  
 Tabell 1 
 . Exempel på internationella samarbeten 
  
 System 
  
 Produkt 
  
 Samarbetsland 
  
 Stridsflygplan 
  
 JAS 39 Gripen 
  
 Storbritannien 
  
 Spaningsradar 
  
 Yoder, AEWC 
  
 Brasilien, Frankrike 
  
 Artillerilokaliseringsradar 
  
 Jennings 
  
 Norge 
  
 Intelligent ammunition 
  
 Bonus 
  
 Frankrike 
  
 Splitterskyddad granatkastare 
  
 Brown 
  
 Finland 
  
 Jaktrobot (radarteknologi) 
  
 Meteor 
  
 Frankrike, Storbritannien, Italien, 
  
 Spanien 
  
 Jaktrobot  
 (IR-teknologi) 
  
 IRIS-T 
  
 Tyskland, Italien, Grekland, Norge, 
  
 Spanien 
  
 Helikopter 
  
 NSHP 
  
 Norge, Finland 
  
 Framtida flygplansteknik 
  
 ETAP 
  
 Frankrike, Storbritannien, 
  
 Tyskland, Italien, Spanien 
  
 Intelligent ammunition 
  
 Excalibur 
  
 USA 
  
 Smygteknik för fartyg 
  
 - 
  
 USA 
  
 Träningsflygplan 
  
 Eurotraining 
  
 13 europeiska stater 
  
 Pansarvärnsskott 
  
 N-LAW 
  
 Storbritannien 
  
 ISP har sedan 1996 utfärdat 139 tillstånd för internationella sam- arbeten där det svenska företaget antingen överlåtit en tillverk- ningsrätt för krigsmateriel eller avtalat att gemensamt med eller för någon i utlandet utveckla eller tillverka krigsmateriel. De med- delade tillstånden fördelar sig enligt nedanstående tabell. 
 127 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 Tabell 2.  
 Meddelade tillstånd för internationellt samarbete  
 1996–2004 
  
 Källa: ISP 
  
 År 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 96–04 
  
 Antal 
  
 10 
  
 16 
  
 19 
  
 15 
  
 17 
  
 21 
  
 13 
  
 15 
  
 13 
  
 139 
  
 När det svenska försvaret drar ned och beställer allt mindre materiel och i kortare serier ökar försvarsindustrins behov av att exportera för att kunna bibehålla verksamhetens lönsamhet och därigenom kunna återinvestera i utveckling av befintliga och nya produkter. Exportmöjligheterna beaktas i dag redan i projekt- erings- och utvecklingsfasen. Ser man till några av de större företagens orderstock är andelen materiel för export större än den del som går till det svenska försvaret. 
  
 3.4 
  
 Sammanfattande reflektioner 
  
 Det står klart att den svenska exportkontrollens sammanhang har förändrats avsevärt. Utredningen måste i sitt översynsarbete ta hänsyn till ett antal nya omständigheter, vilka sammanfattas nedan. 
 Det nya omvärldsläget 
 Kalla krigets slut har fått konsekvenser för svensk  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik. Det finns ingen motsättning mellan den militära alliansfriheten och ett utökat svensk deltagande inom europeiska och transatlantiska samarbetsstrukturer. Att stå utanför andra länders konflikter, vilket riktlinjerna delvis syftar till, är i dag inte längre något självändamål. Försvarsmaterielsamarbete och export motiveras av behovet att kunna försörja Försvarsmakten med modern materiel och på så sätt också skapa förutsättningar för Sverige att bidra med välutrustade förband till internationella fredsfrämjande insatser. 
 128 
  
 SOU 2005:9 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 Ökningen av internationella samarbeten 
 Sverige deltar i flera mellanstatliga materielprojekt, varav merparten är europeiska. På företagsnivå finns en mängd samarbeten av olika djup och karaktär. Det gränsöverskridande industriella ägandet av försvarsindustrin ökar. Kraven på en harmonisering av export- kontroll ökar, dels för att lösa praktiska frågor, dels för att förenkla export av produkter med flernationell identitet. 
 Det svenska deltagandet i  
 FA/LOI-samarbetet 
  
 Sverige är tillsammans med fem andra  
 EU-länder 
  part i FA/LOI. Detta samarbete syftar till att underlätta för försvarsindustrierna i de deltagande länderna att genomföra nödvändiga omstrukture- ringar. Det syftar också till att underlätta samarbete i projektform. Vilka länder utanför samarbetskretsen som skall få lov att köpa gemensamt framtagen materiel blir en fråga för förhandlingar. I sådana förhandlingar kommer Sverige att ha begränsade möjlig- heter att försvara en avvikande syn. 
  
 EU-samarbete 
  om försvarsmateriel 
 Inom EU knyter Sverige långsiktiga och strategiska relationer. Svensk  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik förverkligas i växande utsträckning i och genom EU. Medlemsstaterna vill i dag utöka sina förmågor att genomföra militär och civil krishantering och har åtagit sig att med kort varsel kunna ställa upp fullt ut- rustade förband. Som ett led i denna strävan har medlemsstaterna upprättat en europeisk försvarsbyrå. Svensk exportkontroll bör tydligare återspegla denna utveckling och vara till stöd för svenskt deltagande. 
 EU:s uppförandekod för vapenexport 
 Sverige deltar i EU:s exportkontrollsamarbete. Medlemsstaterna antog 1998 en uppförandekod för vapenexport. Koden innehåller åtta grupper av kriterier, som skall beaktas vid prövningen av exporttillstånd, samt ett åläggande om att utbyta underrättelser för att bland annat undvika att en medlemsstat ovetande tillåter en viss 
 129 
  
 Den svenska exportkontrollens sammanhang 
  
 SOU 2005:9 
  
 vapenexport som en annan stat tidigare avslagit. Koden är inte juridiskt men politiskt bindande. I uppförandekoden finns fröet till ett europeiskt exportkontrollsystem. 
 Beroendet av USA 
 USA:s försprång vad gäller militär förmåga och avancerad försvarsteknologi ökar i förhållande till Europa. Som världsledande producent av försvarsmateriel har USA inflytande över Sverige och svenska försvarsindustriföretag som behöver och använder ameri- kansk teknologi eller vill etablera sig på den amerikanska mark- naden. Beroendet av USA ställer krav på Sverige att tillmötesgå amerikanska krav vad gäller såväl leveranssäkerhet som teknologi- skydd. 
 Ett förändrat exportbegrepp 
 Innebörden av begreppet export förändras i anslutning till utveck- lingen av internationella samarbeten mellan företag och länder. Parallellt med vad man skulle kunna kalla traditionella vapen- leveranser börjar försvarsindustriföretag även att sälja funktioner. Med funktioner följer ofta mångåriga åtaganden om uppdateringar av mjuk- och hårdvara. I det förra fallet kan exporten ibland ske via elektroniska media. Motköp och motinvesteringar blir viktigare element i företagens marknadsföring, liksom regeringens och myn- digheternas exportstödjande verksamhet. 
 130 
  
 4 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 Prövningen av ansökningar om tillstånd till export och internatio- nellt samarbete avseende försvarsmateriel sker med utgångspunkt i lagen om krigsmateriel samt i ett antal principer, kriterier och bestämmelser som finns dels i riktlinjerna för krigsmaterielexport och annan utlandssamverkan, dels i EU:s uppförandekod för vapenexport. I detta kapitel ges en översikt över riktlinjernas och kodens respektive utveckling, status, innebörd och tillämpning. Därefter jämförs de båda dokumenten. 
  
 4.1 
  
 Riktlinjerna för krigsmaterielexport och annan utlandssamverkan 
  
 Riktlinjer har funnits i åtminstone 50 år. Gällande lydelser arbetades fram i slutet av  
 1980-talet. 
  Riktlinjerna har inte för- fattningsstatus, men har redovisats för riksdagen i propositio- nen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174). De tillämpas av ISP i enskilda ärenden. Riktlinjerna måste förstås mot bakgrund av utvecklingen inom svensk  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvars- politik. De har en komplex struktur och ett språk som lämnar utrymme för olika tolkningar och slutsatser. 
  
 4.1.1 
  
 En kontinuerlig utveckling 
  
 Dagens riktlinjer för krigsmaterielexport och annan utlands- samverkan är resultatet av en process som har pågått åtminstone de senaste 50 åren. 
 Från 1956 fram till 1971 var grunden för förhållningssättet till krigsmaterielexporten ett interpellationssvar som lämnades i riks- dagen av dåvarande statsminister Morgan. Denne förklarade 
 131 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 att regeringen i allmänhet hade tillämpat principen att vägra tillstånd till export av krigsmateriel till stater som för tillfället var invecklade i akuta internationella konflikter, i vilka inbördeskrig rådde eller där det internationella eller interna läget var så hotande att fara för oroligheter eller krig förelåg. 
 De första riktlinjerna med benämningen riktlinjer togs fram 1971. Dessa hade formulerats av en statlig utredning och innebar en precisering av det svenska förhållningssättet. Huvudregeln var ett förbud mot export utan tillstånd. Riktlinjerna beskrev vidare situationer där export inte fick medges samt situationer där export inte borde medges men givet övriga omständigheter kunde medges. De finns som bilaga till detta betänkande. 
 Regeringen överlämnade propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174) till riksdagen i juni 1992. I propositionen fanns förutom ett förslag till ny lag ett förtydligande av rikt- linjerna. Förtydligandet hade utarbetats av två separata utredningar i slutet av  
 1980-talet: 
  Medborgarkommissionen (SOU 1988:15) samt 1988 års utredning om krigsmaterielexporten (SOU 1989:102). 
 I ovannämnda proposition motiverade regeringen behovet av att omformulera riktlinjerna från 1971 med att de inte helt motsvarar dagens krav och att innebörden i alla delar av dem inte klargjorts med erforderlig tydlighet. Regeringen menade vidare att det i samband med framläggandet av en ny lag fanns anledning att se över riktlinjernas innehåll och förtydliga vad de i praktiken bör innebära för regeringens beslut i exportfrågor. 
 Gällande riktlinjer bygger på 1971 års riktlinjer, men det finns skillnader. Till att börja med har riktlinjerna försetts med två principiella villkor som måste uppfyllas för att tillstånd skall medges. En annan skillnad är att det i gällande riktlinjer finns särskilda regler för internationella samarbeten samt tredjelands- export av sådana produkter som har övervägande svensk respektive utländsk identitet. En tredje skillnad är att det enligt 1971 års riktlinjer fanns större utrymme att vid prövningen ta hänsyn till vad den aktuella materielen skulle eller kunde användas till. 
 Regeringen tillsatte 1997 en särskild utredare för att analysera den praxis som hade utvecklats i fråga om tillstånd till export av följdleveranser och utifrån analysen lägga fram eventuella förslag till förändringar av riktlinjerna. I sitt betänkande (SOU 1999:38) föreslog Följdleveransutredningen att beslut av EU:s ministerråd skulle läggas till som ett ovillkorligt exporthinder och att de aldrig 
 132 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 använda folkrättsliga bestämmelserna om export från neutral stat i krig skulle tas bort. I fråga om följdleveranser var förslaget be- gränsat till ett förtydligande ord. 
  
 4.1.2 
  
 Ett politiskt dokument 
  
 Gällande riktlinjer har inte författningsstatus utan kan närmast beskrivas som ett politiskt dokument. I skrivelsen om strategisk exportkontroll (skr. 2003/04:114) förklarar regeringen att de närmare principerna för prövningen har lagts fast i regeringens praxis och har kommit till uttryck i regeringens riktlinjer för krigs- materielexport och annan utlandssamverkan som riksdagen också ställt sig bakom. 
 Inom riksdagen behandlades propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174), där riktlinjerna var ett kapitel, av riksdagens utrikesutskott. I sitt betänkande (bet. 1992/93:UU1) tillstyrkte utskottet regeringens lagförslag varefter riksdagen biföll utskottets yttrande. I betänkandet yttrade sig även utrikesutskottet till för- mån för regeringens förslag till förtydligade riktlinjer. 
 Frågan om riktlinjernas status har varit aktuell vid flera tillfällen. I propositionen Ny myndighet för kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter (prop. 1995/96:31) föreslog regeringen ett införande av riktlinjernas två inledande principer i krigsmateriellagen: 
 Tillstånd enligt denna lag får lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot Sveriges ut- rikespolitik. 
 Utöver ovan nämnda bestämmelse föreslog regeringen två ytterli- gare bestämmelser för att fortsatt kunna ansvara för och styra praxisutvecklingen. Den första innebär att ISP med eget yttrande skall lämna över ett ärende till regeringens prövning, om ärendet har principiell betydelse eller annars är av särskild vikt. Den andra bestämmelsen säger att regeringen får meddela ytterligare före- skrifter om överlämnande av ärenden till regeringen. 
 Ordet riktlinjer kan enligt utredningen vara förvirrande. I det dokument som utgör riktlinjerna finns riktlinjer endast att läsa i rubriken. I texten omtalas principer, villkor, ovillkorliga och vill- korliga hinder, vilka kombineras med viljeverben får, bör eller skall. Det är därför möjligt att förstå riktlinjerna mer juridiskt 
 133 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 såsom entydiga regler och bestämmelser, men också mjukare såsom approximativa normer och kriterier. 
 I andra länder har motsvarigheten till de svenska riktlinjerna givits andra benämningar. Tyskland har policyprinciper, Frankrike policy och Storbritannien licensieringskriterier. Inom EU finns dessutom en gemensam uppförandekod för vapenexport med krite- rier och tillämpningsbestämmelser. 
  
 4.1.3 
  
 En komplex struktur 
  
 Gällande riktlinjers innebörd förklaras av regeringen i propositio- nen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174, kap. 6). I de årliga skrivelserna om exportkontrollpolitiken till riksdagen sätter reger- ingen löpande in riktlinjerna i samtida  
 utrikes-, 
  säkerhets- och för- svarspolitiska sammanhang. 
 Gällande riktlinjer har en komplex struktur. För det första finns i riktlinjerna två övergripande villkor som säger att tillstånd endast får medges om exporten eller samverkan bedöms nödvändig för att tillgodose det svenska försvarets behov av materiel eller kunnande, eller i övrigt är säkerhetspolitiskt önskvärd, samt inte står i strid med principerna och målen för Sveriges utrikespolitik. 
 För det andra finns i riktlinjerna ovillkorliga och villkorliga hinder. De ovillkorliga hindren utgörs av internationella förplikt- elser, till exempel efterlevnad av  
 FN-embargo, 
  medan kränkningar mot mänskliga rättigheter och väpnade konflikter i det tilltänka mottagarlandet är villkorliga hinder. De två systemen överlappar varandra genom att principerna och målen för Sveriges utrikes- politik sammanfaller med hindren. 
 För det tredje finns olika regler för olika materielslag. Om ären- det avser övrig krigsmateriel (ÖK) är utgångspunkten för pröv- ningen att tillstånd  
 bör ges  
 förutsatt att inte något ovillkorligt eller villkorligt hinder står i vägen. Om ärendet avser krigsmateriel för strid (KS) råder omvänt en negativ presumtion: tillstånd  
 bör inte beviljas  
 om det finns ovillkorliga eller villkorliga hinder. Samtidigt föreskriver riktlinjerna starkt ett bifall för tillstånd till export av reservdelar, ammunition och annan materiel med samband till en tidigare leverans av system. 
 Riktlinjerna är relativt svåra att förstå. Ord har vägts på guldvåg för att återspegla beslutsamhet att reglera och samtidigt säkerställa den svenska materielförsörjningen. Ett antal ovanliga ordkombina- 
 134 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 tioner påverkar också läsbarheten negativt. Exempelvis brukar inte hinder kvalificeras som ovillkorliga eller villkorliga. Vissa begrepp har också blivit föråldrade, till exempel de traditionellt neutrala staterna i Europa. 
  
 4.1.4 
  
 Om tillämpningen 
  
 Riktlinjerna tillämpas årligen på cirka 1 000 ärenden. Flertalet är okomplicerade eller rutinmässiga ärenden. ISP har under de senaste åren årligen tagit upp mellan 10 och 20 ärenden till samråd i EKR. Rådets ledamöter ger rekommendationer till myndighetens generaldirektör om hur denne bör besluta i dessa ärenden. Sedan 1996 har ISP överlämnat 15 ärenden till regeringens prövning. 
 Avgörandet skall enligt riktlinjerna grundas på en totalbedöm- ning av alla för ärendet betydelsefulla omständigheter. Detta inne- bär att man vid prövningen av ett ärende väger samman faktorer som talar för respektive emot tillstånd. Beslut grundar sig i bedöm- ningar, som i sin tur beror på hur beslutsfattaren tolkar riktlinjerna. Tillämpningen av riktlinjerna kan följaktligen inte vara en exakt eller objektiv vetenskap. 
 I ISP:s förhållningsdokument står inte uttryckligen att myndig- heten skall tillämpa riktlinjerna. Även om det inte finns något for- mellt åläggande beträffande riktlinjerna saknar inte myndigheten styrning för prövningen. 
 I 1 § krigsmateriellagen anges att tillstånd får lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. I propositionen Ny myndighet för kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produk- ter (prop. 1995/96:31, kap. 4) sägs att riktlinjerna ger god ledning i de flesta fall samt att  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska överväganden skall fälla utslaget vid prövningen i ärendena. Vidare står i ISP:s regleringsbrev för 2004: 
 ISP skall på ett kompetent och resurseffektivt sätt och med utgångs- punkt från Sveriges försvars- och säkerhetspolitiska intressen och i samklang med principerna för utrikespolitiken, pröva ärenden som faller under lagen om krigsmateriel för att genom bl.a. effektiv export- kontroll bidra till internationell fred och säkerhet samt  
 icke-spridning. 
  
 Resultatet av tillämpningen av riktlinjerna återspeglas till del i be- viljade och avslagna ansökningar, såväl per land och materielslag 
 135 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 som i antalet tillstånd och deras värde. Tillståndsansökningar utan utsikter att beviljas skickas mycket sällan till ISP eftersom försvarsindustrin har en informell dialog med myndigheten om nya marknader och god kunskap om länder och materielslag för vilka tillstånd sannolikt inte skulle ges. 
 Värdet av den faktiska exporten och de beviljade utförsel- tillstånden sammanställs av ISP och redovisas i den årliga regerings- skrivelsen om strategisk exportkontroll (skr. 2003/04:114). Stati- stik tas också fram av Försvarsindustriföreningen och forsknings- institutet SIPRI. Tidigare har även Statistiska centralbyrån fört viss statistik över krigsmaterielexporten. 
  
 4.2 
  
 EU:s uppförandekod för vapenexport 
  
 Den uppförandekod om vapenexport som medlemsstaterna antog 1998 är central i  
 EU-samarbetet 
  i exportkontrollfrågor. Koden är en politisk deklaration och som sådan beroende av medlemsstaternas vilja att tillämpa den konsekvent och på ett likartat sätt. Det materielspecifika synsättet, som koden bygger på, föreskriver att tilltänkta mottagarstater prövas med utgångs- punkt i den aktuella materielen. En process som syftar till harmonisering av kodens tillämpning inom unionen pågår. 
  
 4.2.1 
  
 Utveckling främst i andra dokument 
  
 EU:s uppförandekod för vapenexport (Singleton) har en historia som sträcker sig tillbaka till början av  
 1990-talet 
  då medlems- staterna började jämföra sina exportkontrollsystem och undersöka möjligheter till framtida samarbete på området. 
 På Europeiska rådets möte 1991 i Luxemburg antogs sju kort- fattade kriterier för den nationella tillståndsprövningen. Ett åttonde kriterium om mottagarstatens tekniska och ekonomiska förmåga lades till av stats- och regeringscheferna året efteråt. Idén att paketera kriterierna i en uppförandekod drevs främst av icke- statliga organisationer i koalition med  
 EU-parlamentet. 
  Först i maj 1998, efter utdragna internationella förhandlingar, tillät de politiska omständigheterna antagandet av en sådan kod. 
 Uppförandekoden har på papperet förblivit densamma sedan 1998. Den kan dock sägas ha utvecklats genom att ett antal relate- 
 136 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 rade dokument förhandlats fram och antagits. En gemensam förteckning över vilken materiel som skall prövas utifrån koden tillkom 2000 och reviderades 2003 (2003/C 314/01). En gemensam ståndpunkt om vapenförmedling (brokering), vilket inte behandlas i koden, antogs 2003 (2003/468/CFSP). Under 2003 utkom även en användarhandbok med rekommendationer för utfärdandet av avslag, så kallade denials samt för konsultationsproceduren (14283/03). 
 Uppförandekoden har också utvecklats genom det utbyte av underrättelser och information som föreskrivs i den. Årligen sam- manställer medlemsstaterna en rapport om värdet av sin nationella och samlade export fördelat på världsdel, mottagarland och år. Denials per mottagare och kriterium redovisas också. I rapporten summeras även den gemensamma praxis som under året utvecklats i samband med tillämpningen av koden, liksom brister och gemen- samma utmaningar. 
 Sedan början av 2004 har medlemsstaterna arbetat med en över- syn av koden. Utredningen har erfarit att eventuella ändringar främst kommer att ske i tillämpningsbestämmelserna. Det synes för närvarande inte finnas förutsättningar att göra större ändringar i kriterierna eller att lägga till helt nya kriterier. Parallellt med över- synen har ett arbete påbörjats med att ta fram rekommendationer för hur respektive kriterium bör tolkas. Detta arbete har börjat bakifrån med kriterium 8. 
  
 4.2.2 
  
 En politisk deklaration 
  
 EU:s uppförandekod antogs i form av en politisk deklaration och är följaktligen inte juridiskt bindande. Ingen  
 EU-institution 
  har till uppgift att undersöka om en medlem brister i tillämpningen, än mindre ställa denna till ansvar. Det förutsätts ligga i medlems- statens eget intresse att tillämpa koden och kontrollera att de andra gör likadant. Kodens betydelse eller status beror ytterst på medlemmarnas beslutsamhet och förmåga att tillämpa den konse- kvent och på ett likartat sätt. 
 Indirekt har kodens status stärkts genom att flera medlemsstater införlivat koden eller dess kriterier i sina nationella regelverk. I  
 FA/LOI-avtalet 
  refereras i den trettonde paragrafen till kodens kriterier när det gäller tredjelandsexport av gemensamt framtagna produkter. Antagandet av relaterade dokument såsom den gemen- 
 137 
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod SOU 2005:9 
 samma materielförteckningen och informationsutbytet stärker också koden indirekt. 
 Uppförandekoden har fått större uppmärksamhet inom EU med anledning av kampen mot terrorismen där internationellt export- kontrollsamarbete ges en framträdande roll. 
 Det pågår en diskussion om att anta koden som ett  
 EU-rättsligt 
  dokument i form av gemensam ståndpunkt. En sådan förändring skulle innebära att unionsfördragets regelverk skulle tillämpas på koden. I detta regelverk anges bland annat att medlemsstaterna skall tillse att deras nationella politik överensstämmer med de gemensamma ståndpunkterna. Någon genomgripande skillnad i förhållande till vad som gäller i dag skulle en sådan förändring dock inte innebära, eftersom det inte finns något överstatligt sanktions- system som tillser att medlemsstaterna följer de gemensamma ståndpunkter som antagits. 
  
 4.2.3 
  
 Åtta grupper av kriterier 
  
 EU:s uppförandekod består av tre delar och inleds med principer. Medlemsstaterna deklarerar bland annat att vapenexporterande stater har ett särskilt ansvar och att de är beslutna att förhindra export av materiel som kan användas för internt förtryck eller internationell aggression eller bidra till regional instabilitet. I principerna slås även fast att medlemmarna har rätt att upprätthålla en försvarsindustri samt exportera vapen för självförsvarsändamål i enlighet med FN:s stadga. 
 Uppförandekodens andra del utgörs av kriterierna. Det talas vanligtvis om kodens åtta kriterier, men mer korrekt vore att tala om åtta grupper av kriterier. Antalet kriterier överstiger vida åtta, eftersom det i några kriterier finns underkriterier. Ett exempel är nummer sju där engagemang för nedrustning, respekt för interna- tionell humanitär rätt och attityd till terrorism och internationell organiserad brottslighet ingår. De åtta grupperna kan rubriceras som följer: 
  
 1. 
  
 Respekt för internationella förpliktelser. 
  
 2. 
  
 Mottagarens respekt för mänskliga rättigheter. 
  
 3. 
  
 Den interna situationen i mottagarlandet. 
  
 4. 
  
 Bevarande av regional fred, säkerhet och stabilitet. 
  
 5. 
  
 Medlemsstaternas, allierades och andra vänliga staters säkerhet. 
  
 138 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 6. 
  
 Mottagarens uppträdande gentemot det internationella sam- fundet. 
  
 7. 
  
 Risken för  
  
 icke-avtalad 
  slutanvändning eller vidareexport. 
  
 8. 
  
 Exportens förenlighet med mottagarlandets utvecklingsnivå. 
  
 Uppförandekoden påbjuder ett materielspecifikt synsätt. Detta betyder att man vid tillståndsprövningen skall beakta hur mot- tagaren/slutanvändaren skall och rimligen kan använda den för ärendet aktuella materielen. Finns en uppenbar risk att materielen kan komma att användas i strid med kriterierna bör detta leda till avslag. Enligt utredningen är vissa kriterier i koden flertydiga. Detta förklaras sannolikt av att exportkontroll är ett känsligt politikområde och av att kriterierna har förhandlats fram. 
 Uppförandekodens tredje del utgörs av tillämpningsbestämmel- ser. Exempelvis skall medlemsstaterna underrätta varandra om avslag. Medlemmarna åläggs även att utbyta information om sin årliga export, diskutera mottagarländer, uppmuntra andra länder att ansluta sig till uppförandekodens kriterier, med mera. Bestämmel- serna och deras efterlevnad utgör en viktig förutsättning för harmonisering mellan medlemmarna. 
  
 4.2.4 
  
 Om tillämpningen 
  
 Uppförandekoden är stommen i EU:s samarbete avseende vapen- exportkontroll. Samarbetet sker inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och konkret i arbetsgruppen för konventionella vapen (COARM) som regelbundet sammanträder i Bryssel. Sverige representeras i arbetsgruppen av UD, vars tjänste- män biträds av experter från ISP. 
 Eftersom det i Sverige är ISP som prövar ärenden om export- tillstånd är det också denna myndighet som implementerar upp- förandekoden nationellt. I likhet med vad som gäller för rikt- linjerna finns emellertid inget formellt åläggande för myndigheten att tillämpa kodens kriterier. 
 Det går i dag inte att tala om en gemensam tillämpning av koden, utan tillämpningen skiljer sig mellan medlemsstaterna när det gäller såväl tillvägagångssätt som beslut avseende enskilda mottagarstater. Skillnaderna kan bero på flera olika faktorer, till exempel nationell lagstiftning, utrikespolitiska ambitioner, organisation för export- kontroll, förekomsten av inhemsk opposition mot vapenexport, 
 139 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 försvarsindustrins vikt i ekonomin och ett eventuellt kolonialt för- flutet. 
  
 4.3 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och uppförandekoden 
  
 De svenska riktlinjerna och EU:s uppförandekod har tagits fram i vitt skilda politiska processer och vid olika tidpunkter. I detta av- snitt jämförs centrala bestämmelser i respektive dokument, framför allt med avseende på innebörd. Likheter och skillnader redovisas först övergripande och sedan i detalj. Riktlinjerna och koden finns som bilagor till betänkandet. 
  
 4.3.1 
  
 Övergripande likheter och skillnader 
  
 Koden är utformad som en checklista medan riktlinjerna snarast kan beskrivas som ett resonemang. Beslut enligt rikt- linjerna vilar på en totalbedömning. Enligt koden skall det för avslag räcka med att den tilltänka exporten strider mot ett en- skilt kriterium. De mest grundläggande kriterierna finns i båda dokumenten. I koden finns några kriterier som inte listas i rikt- linjerna och vice versa. När det gäller faktorer som skall beaktas i enlighet med varje kriterium är koden överlag utförligare. Materielslaget har betydelse i båda dokumenten. I riktlinjerna finns en positiv presumtion för vissa materielslag, medan koden generellt anger materielens användningsområde. 
 Struktur 
 Riktlinjerna och uppförandekoden har olika strukturer. Rikt- linjerna är utformade som ett resonemang. I riktlinjerna finns ovillkorliga respektive villkorliga hinder samt två övergripande villkor som måste uppfyllas. Kriterierna i riktlinjerna kan inte läsas var för sig, eftersom de är inbördes beroende och skall kunna vägas mot varandra. Riktlinjerna ger inte ensamma tillräcklig väg- ledning för prövningen utan måste värderas i förhållande till aktuell svensk  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik. 
 140 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 Uppförandekoden har en enklare struktur även om gräns- dragningen mellan principer, kriterier och tillämpningsbestämmel- ser är oklar. Kriterierna i koden är inte inbördes beroende och de viktas inte heller. Kriterierna  
 1–4 
  är formulerade på ett mer tving- ande vis, men även de andra skall kunna användas som grund för att avslå en ansökan. Kodens utförlighet i fråga om vad som skall beaktas enligt respektive kriterium innebär att det inte finns något uppenbart behov av ytterligare vägledningsdokument. 
 Kriterier 
 De mest grundläggande kriterierna för prövningen av export- ärenden avseende försvarsmateriel finns i såväl riktlinjerna som uppförandekoden. Vid prövningen skall man beakta hur exporten förhåller sig till egna internationella förpliktelser, situationen för de mänskliga rättigheterna i det tilltänka mottagarlandet, risken för väpnade konflikter i mottagarregionen, behovet av fred och säker- het samt vikten av att förhindra oönskad spridning till någon annan stat eller slutanvändare inom landet. 
 I koden finns kriterier som inte finns i riktlinjerna. Medlem- marna uppmanas att beakta exportens inverkan på de andra medlemsstaternas säkerhet samt den tilltänkta mottagarens upp- trädande mot det internationella samfundet. I enlighet med krite- rium 8 i koden skall det beaktas om exporten allvarligt skulle skada en hållbar utveckling i mottagarlandet. Omvänt finns i riktlinjerna kriterier utan motsvarighet i koden, då främst bestämmelsen som villkorar tillstånd med ett försvarsmaktsbehov och regler för export av materiel som tagits fram inom ramen för internationella sam- arbeten. 
 Materielens betydelse 
 Uppförandekoden och riktlinjerna skiljer sig åt beträffande det sätt på vilket den för ärendet aktuella materielen får tillmätas betydelse vid prövningen. I riktlinjerna finns en positiv presumtion för be- viljande av tillstånd för ÖK samt för ammunition, reservdelar och andra leveranser som kan betraktas som följdleveranser. Man skall dessutom väga in om den aktuella materielen härstammar från ett 
 141 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 samarbete med en annan stat och därigenom har en övervägande svensk identitet, alternativt utländsk identitet. 
 I koden görs förvisso ingen skillnad mellan materielslag, men medlemsstaterna får generellt ta materielspecifika hänsyn. Detta betyder att den tilltänkta mottagarstaten prövas med utgångspunkt i materielen: Finns det en uppenbar risk att mottagaren använder den aktuella materielen i strid mot kriterierna? Det har i Sverige skett en praxisutveckling som innebär att materielspecifika hänsyn tas, framför allt när det gäller minröjnings- och ammunitions- förstöringsutrustningar och annan materiel som skall användas för humanitära syften samt radarutrustning med civila användnings- områden. 
 Utförlighet 
 Uppförandekoden är överlag utförligare än riktlinjerna när det gäller faktorer som skall beaktas i enlighet med varje kriterium. Exempelvis skall medlemsstaterna enligt kodens sjunde kriterium (Förekomsten av en risk för att materielen skall användas till annat ändamål inom köparlandet eller återexporteras på oönskade villkor) beakta den tilltänkta statens legitima inhemska försvars- och säkerhetsintressen, tekniska förmåga att använda materielen, förmåga att utöva effektiv exportkontroll samt terroristhotet. 
 På sina ställen bidrar emellertid inte kodens utförlighet till tyd- lighet. Detta gäller bland annat i kriterium 8 som i sitt första stycke omtalar exportens förenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska förmåga och i det andra stycket om den hållbara ut- vecklingen. I kriterium 5 a anges att medlemsstaterna skall beakta den tilltänkta exportens inverkan på egna, andra medlemmars eller vänners och allierades försvars- och säkerhetsintressen, men att detta inte skall påverka beaktandet av kriterier om mänskliga rättigheter respektive om regional fred, säkerhet och stabilitet. 
 I riktlinjerna finns tillämpningsbestämmelser när ärendena avser ÖK, produkter som tagits fram i internationella samarbeten samt följdleveranser. Det finns även anvisningar om att det är i över- ensstämmelse med svensk utrikes- och säkerhetspolitik att god- känna export till de nordiska och de traditionellt neutrala länderna i Europa. I takt med att samarbetet med medlemsstaterna i EG byggs ut, bör enligt riktlinjerna samma regler tillämpas också för dem. 
 142 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 Avgörande 
 Enligt riktlinjerna skall avgörandet i ett ärende grundas på en total- bedömning av alla betydelsefulla omständigheter med utgångs- punkt i de två grundläggande principerna. Förfarandet innebär att tillämpningens inriktning och utfall kan variera över tiden och mellan beslutsfattare utan att för den sakens skull strida mot rikt- linjernas ord. En faktor av betydelse är här hur tolkningen av rikt- linjerna utvecklats som en konsekvens av regeringsbeslut i enskilda ärenden eller av propositioner och deklarationer. 
 I enlighet med uppförandekoden skall den tilltänkta exporten prövas mot varje enskilt kriterium. I kriterierna  
 1–4 
  anges uttryck- ligen att medlemsstaterna inte kommer att medge tillstånd om ex- porten skulle stå i strid mot desamma. I kriterierna  
 5–8 
  är koden formulerad på ett mindre tvingande sätt och uppmanar medlems- staterna att beakta. Samtidigt erkänns att kriterierna utgör en miniminivå och att koden inte inkräktar på medlemsstaternas rätt att tillämpa en mer restriktiv nationell politik. 
  
 4.3.2 
  
 Likheter och skillnader i detalj 
  
 Riktlinjerna och uppförandekoden bygger i stort på samma värden: internationella förpliktelser och mänskliga rättigheter, behovet av fred och säkerhet samt vikten av att förhindra upp- rustning och  
 icke-spridning. 
  Det finns bestämmelser i rikt- linjerna utan motsvarighet i koden och vice versa. Exempel är riktlinjernas bestämmelser om följdleveranser och kodens krite- rier om den tilltänkta mottagarstatens uppträdande mot det internationella samfundet och den hållbara utvecklingen i det tilltänkta mottagarlandet. 
 Inledande principer 
 Uppförandekoden inleds med att medlemsstaterna deklarerar sitt ansvar att hindra export av materiel som kan användas för internt förtryck eller internationell aggression eller bidra till regional in- stabilitet. De tillkännager också att de är fast beslutna att fastställa stränga gemensamma kriterier och bestämmelser, som skall be- traktas som miniminormer för den nationella prövningen. I kodens 
 143 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 principavsnitt deklareras även att medlemmarna önskar upprätt- hålla en försvarsindustri som en del av såväl sin industriella bas som sina försvarsinsatser samt att stater har rätt att överföra medel i en- lighet med den rätt till självförsvar som erkänns i FN:s stadga. 
 Det framgår inte i uppförandekoden att de totalt sju uppräknade principerna skall användas vid tillståndsprövningen. Emellertid har de inarbetats i flera kriterier och tillämpningsbestämmelser och omsätts så i praktiken. 
 De inledande principerna i riktlinjerna har i motsats till dem i koden en uttalad betydelse för tillståndsprövningen, eftersom de anger under vilka förutsättningar som tillstånd till export eller annan utlandssamverkan kan medges. I riktlinjerna preciseras emellertid inte vilken materiel eller kunnande som Försvarsmakten behöver. Vägledning måste därför sökas från Försvarsdeparte- mentet eller i försvarspolitiska propositioner. Några av principerna och målen för Sveriges utrikespolitik kan utläsas av riktlinjerna, medan andra inte nämns. I övrigt får vägledning sökas i utrikes- politiska deklarationer och propositioner. 
  
 Gällande riktlinjer 
  
 EU:s uppförandekod 
  
 Tillstånd till utförsel av krigs- 
  
 EUROPEISKA UNIONENS 
  
 materiel eller till annan utlands- 
  
 RÅD 
  
 samverkan med någon i utlandet 
  
 SOM UTGÅR från de gemen- 
  
 avseende krigsmateriel, bör medges 
  
 endast om sådan utförsel eller sam- 
  
 samma kriterier som beslutades av 
  
 verkan 
  
 Europeiska rådet i Luxemburg 1991 
  
 1. bedöms erforderlig för att till- 
  
 och i Lissabon 1992, 
  
 godose det svenska försvarets be- 
  
 SOM ERKÄNNER att vapen- 
  
 hov av materiel eller kunnande eller 
  
 exporterande stater har ett särskilt 
  
 i övrigt är säkerhetspolitiskt önsk- 
  
 ansvar, 
  
 värd, samt, 
  
 SOM ÄR FAST BESLUTNA att 
  
 2. inte står i strid med princi- 
  
 fastställa stränga gemensamma 
  
 perna och målen för Sveriges ut- 
  
 normer, som skall uppfattas som 
  
 rikespolitik. 
  
 miniminormer, i fråga om han- 
  
 tering av och återhållsamhet be- 
  
 träffande överföringar av konven- 
  
 tionella vapen av alla medlems- 
  
 staterna samt att förstärka utbytet 
  
 av relevant information för att 
  
 uppnå ökad insyn. 
  
 SOM ÄR FAST BESLUTNA att 
  
 hindra export av materiel som kan 
  
 användas för internt förtryck eller 
  
 internationell aggression eller bidra 
  
 144 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 till regional instabilitet, 
 SOM ÖNSKAR förstärka sitt samarbete och främja sin samsyn inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) när det gäller export av konventionella vapen, 
 SOM NOTERAR att komplette- rande åtgärder mot olagliga över- föringar har vidtagits med hjälp av  
 EU-programmet 
  för att förebygga och bekämpa olaglig handel med konventionella vapen, 
 SOM BEKRÄFTAR att medlems- staterna önskar upprätthålla en för- svarsindustri som en del av såväl sin industriella bas som sina försvars- insatser, och 
 SOM ERKÄNNER att stater, i enlighet med den rätt till själv- försvar som erkänns i FN:s stadga, har rätt att överföra medel för själv- försvar, 
 HAR UPPRÄTTAT följande upp- förandekod och tillämpnings- bestämmelser: 
 Särskild hänsyn till vissa länder 
 I såväl riktlinjerna som koden finns bestämmelser om särskild hän- syn till vissa länder eller ländergrupper. I riktlinjerna föreskrivs en positiv presumtion för tillstånd för de nordiska länderna, de tradi- tionellt neutrala länderna i Europa (då Schweiz och Österrike) samt för medlemsstaterna i EG (i dag EU) allteftersom Sverige bygger ut sitt samarbete med dessa stater. 
 Hänsynen till de nordiska och neutrala länderna motiveras i pro- positionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174, s. 47) av historiskt betingade nära och långvariga relationer. Regeringen berättigar hänsynen till EU:s medlemmar av Sveriges avsikt att fullt ut delta i det europeiska integrationsarbetet, vilket kommit till uttryck i den svenska ansökan den 1 juli 1991 om medlem- skap(s. 47). 
 I kriterium 5 i uppförandekoden åtar sig medlemsstaterna att be- akta hur den tilltänkta exporten inverkar på egna, andra medlems- 
 145 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 staters och vänners och allierades försvars- och säkerhetsintressen, samtidigt som de erkänner att denna faktor inte får påverka beak- tandet av kriterierna om respekt för mänskliga rättigheter och regional fred, säkerhet och stabilitet. Enligt samma kriterium skall det vid prövningen även beaktas om den tilltänkta exporten kan komma att användas mot egen trupp eller styrkor från vänner, allierade och andra medlemsstater. Bakgrunden till kriteriet är delvis att vissa medlemsstater är med i NATO och har territorier utanför Europa. 
  
 Gällande riktlinjer 
  
 EU:s uppförandekod 
  
 Utrikespolitiska 
  
 hinder föreligger 
  
 KRITERIUM FEM 
  
 inte i fråga om samverkan med eller 
  
 Den nationella 
  
 säkerheten 
  
 för 
  
 export till de nordiska länderna och 
  
 medlemsstaterna eller de territorier 
  
 de traditionellt neutrala länderna i 
  
 i fråga om vilka en medlemsstat är 
  
 Europa. Samverkan med 
  
 dessa 
  
 ansvarig för de yttre förbindelserna, 
  
 länder får i princip anses stå i över- 
  
 samt för vänligt sinnade och allie- 
  
 ensstämmelse med Sveriges säker- 
  
 rade länder 
  
 hetspolitik. I takt med att sam- 
  
 Medlemsstaterna 
  
 kommer 
  
 att 
  
 arbetet med övriga länder inom de 
  
 beakta 
  
 Europeiska Gemenskaperna 
  
 byggs 
  
 a) den tilltänkta exportens möj- 
  
 ut, bör samma principer för 
  
 liga inverkan på egna, andra 
  
 utlandssamverkan 
  
 och 
  
 export 
  
 medlemsstaters 
  
 eller 
  
 vänners 
  
 och 
  
 tillämpas ifråga om dessa länder. 
  
 allierades försvars- och säkerhets- 
  
 intressen, samtidigt som de er- 
  
 känner att denna faktor inte får 
  
 påverka deras beaktande av kriteri- 
  
 erna om respekt för de mänskliga 
  
 rättigheterna och om regional fred, 
  
 säkerhet och stabilitet, 
  
 b) risken för att de berörda 
  
 varorna används mot deras egna 
  
 styrkor eller mot styrkor från 
  
 vänner eller allierade eller från 
  
 andra medlemsstater, 
  
 c) risken för reverse enginee- 
  
 ring eller icke avsedd tekniköver- 
  
 föring. 
  
 Slutanvändarintyg och  
 icke-spridning 
  
 I kodens kriterium 7 åtar sig medlemsstaterna att informera sig om den tilltänkta mottagarstaten och slutanvändaren. Bedömningen skall syfta till att klarlägga om det finns en risk för att materielen 
 146 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 kan komma att användas till ett annat ändamål än som angivits, eller vidareexporteras utan medgivande. Faktorer att beakta i detta sammanhang är om den tilltänkta mottagarstaten har legitima för- svars- och säkerhetsintressen, teknisk förmåga att använda materi- elen, en effektiv exportkontroll samt risken för att materielen hamnar i händerna på terroristorganisationer. Något krav på slut- användarintyg ställs inte i uppförandekoden. 
 I kontrast till uppförandekoden räknar riktlinjerna upp fler tänkbara mottagare än stater och statliga myndigheter. Formule- ringen eller av staten auktoriserad mottagare syftar främst på överföring av materiel mellan försvarsindustriföretag i Sverige och utlandet. En annan skillnad är att konsekvenserna av en otillåten vidareexport eller underlåtenhet att förhindra vidareexport stipule- ras i riktlinjerna. Det kan även noteras att riktlinjerna inte anger vad som skall beaktas vid riskbedömningen. 
  
 Gällande riktlinjer 
  
 EU:s uppförandekod 
  
 Tillstånd får endast avse stat, statlig 
  
 KRITERIUM SJU 
  
 myndighet eller av staten auktorise- 
  
 Förekomsten av en risk för att 
  
 rad mottagare; vidare bör vid ut- 
  
 materielen skall användas till annat 
  
 försel av materiel ett slutanvändar- 
  
 ändamål inom 
  
 köparlandet eller 
  
 intyg eller ett intyg om egen till- 
  
 återexporteras på oönskade villkor 
  
 verkning (bearbetningsintyg) före- 
  
 Vid bedömning av den tilltänkta 
  
 ligga. En stat som trots åtagande 
  
 exportens inverkan på det import- 
  
 gentemot den svenska 
  
 regeringen 
  
 erande landet och risken för att de 
  
 har tillåtit eller underlåtit att för- 
  
 exporterade varorna kan avledas till 
  
 hindra vidareexport 
  
 av svensk 
  
 en oönskad slutanvändare, kommer 
  
 krigsmateriel skall i princip inte 
  
 följande att beaktas: 
  
 komma i fråga som mottagare av 
  
 a) Mottagarlandets legitima in- 
  
 sådan materiel från Sverige så länge 
  
 hemska försvars- och säkerhets- 
  
 omständigheterna kvarstår. 
  
 intressen, inbegripet eventuell med- 
  
 verkan i FN:s eller andra freds- 
  
 bevarande insatser. 
  
 b) Mottagarlandets tekniska för- 
  
 måga att använda materielen. 
  
 c) Mottagarlandets 
  
 förmåga 
  
 att 
  
 utöva effektiv exportkontroll. 
  
 d) Risken att vapnen kommer att 
  
 återexporteras 
  
 eller 
  
 avledas 
  
 till 
  
 terroristorganisationer 
  
 (antiterro- 
  
 ristutrustning bör särskilt upp- 
  
 märksammas i detta sammanhang). 
  
 147 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 Respekt för internationella förpliktelser 
 I riktlinjerna finns tre ovillkorliga exporthinder. Tillstånd skall inte beviljas om det strider mot en internationell överenskommelse som Sverige har biträtt, mot beslut av FN:s säkerhetsråd eller mot folk- rättsliga regler om export från neutral stat under krig. Begreppet internationella överenskommelser innefattar främst  
 icke-sprid- 
  ningsavtal inom massförstörelsevapenområdet och exportkontroll- regimerna. Bestämmelsen beträffande de folkrättsliga reglerna om export från neutral stat under krig hänför sig till 1907 års Haag- konventioner om neutralitet och är förpliktande för regering och statliga myndigheter – men inte för medborgare och privata företag 
 – endast om regeringen utropar landet neutralt i förhållande till en given konflikt. 
 De internationella förpliktelserna inom exportkontrollområdet räknas också upp i uppförandekoden. Enligt kriterium 1 skall medlemsstaterna avslå en ansökan när den tilltänkta exporten strider mot såväl ett  
 FN-embargo 
  som embargon utfärdade av EU och OSSE. I motsats till riktlinjerna namnger koden de relevanta fördragen om  
 icke-spridning 
  av massförstörelsevapen samt de multilaterala exportkontrollregimerna. I kriteriet påminns också om förbudet att exportera truppminor. Sverige är part av de i koden namngivna organisationerna, fördragen och regimerna och fullgör de förpliktelser som följer därav. Koden rymmer ingen bestämmelse för export i situationer när en stat förklarar sig neutral i förhållande till ett krig i omvärlden. 
  
 Gällande riktlinjer 
  
 EU:s uppförandekod 
  
 Tillstånd till utförsel eller annan 
  
 KRITERIUM ETT 
  
 utlandssamverkan 
  
 enligt krigs- 
  
 Respekt för medlemsstaternas in- 
  
 materiellagen skall inte beviljas om 
  
 ternationella åtaganden, särskilt de 
  
 det skulle strida mot internationell 
  
 sanktioner som påbjuds av FN:s 
  
 överenskommelse som Sverige har 
  
 säkerhetsråd och de som påbjuds av 
  
 biträtt, mot beslut av FN:s säker- 
  
 gemenskapen, avtal om  
 icke-sprid- 
  
 hetsråd eller mot 
  
 folkrättsliga 
  
 ning och andra ämnen samt andra 
  
 regler om export från neutral stat 
  
 internationella förpliktelser 
  
 under krig (ovillkorliga hinder). 
  
 En ansökan om exportlicens bör 
  
 avslås om bifall skulle stå i strid 
  
 med bl.a. 
  
 a) medlemsstaternas internatio- 
  
 nella förpliktelser och deras åtagan- 
  
 den att upprätthålla FN:s, OSSE:s 
  
 och EU:s vapenembargon, 
  
 148 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 b) 
  
 medlemsstaternas internatio- nella förpliktelser enligt fördraget om ickespridning av kärnvapen, konventionen om biologiska vapen och toxinvapen samt konventionen om kemiska vapen, 
  
 c) 
  
 medlemsstaternas åtaganden inom ramen för Australien- gruppen, missilteknologiarrange- manget (Missile Technology Con- trol Regime), gruppen av länder som levererar kärnmaterial (Nuclear Suppliers Group) och  
  
 Wassenaar-arrangemanget, 
  
 d) 
  
 medlemsstaternas åtagande att inte exportera någon som helst typ av truppmina (antipersonell mina). 
  
 Respekt för mänskliga rättigheter 
 Såväl koden som riktlinjerna anger att respekten för de mänskliga rättigheterna i det tilltänkta mottagarlandet skall beaktas. Den främsta skillnaden mellan dokumenten är att koden föreskriver att landet i fråga prövas med utgångspunkt i materielens användnings- områden. Medlemsstaterna kommer inte att utfärda exportlicens om det föreligger uppenbar risk att den tilltänkta exporten kan komma att användas för internt förtryck. Enligt riktlinjerna har materielen ingen sådan betydelse utan vad som skall räknas är situationen för de mänskliga rättigheterna i landet. 
 I kodens kriterium 2 finns relativt omfattande anvisningar när det gäller vilka faktorer som skall beaktas vid prövningen och vad begreppet internt förtryck inbegriper. Betydelsen av mänskliga rättigheter avgränsas här till medborgerliga och politiska rättighe- ter. Motsvarande anvisningar för tillämpningen finns inte i rikt- linjerna. 
 I riktlinjerna står att tillstånd inte bör lämnas om omfattande och grova kränkningar förekommer i det tilltänkta mottagar- landet. Den motsvarande kvalificeringen i koden är en uppenbar risk att den tilltänkta exporten kan komma att användas för för- tryck samt särskild försiktighet för medgivande av tillstånd till stater där allvarliga kränkningar har konstaterats av behöriga FN- organ, Europarådet eller EU. 
 149 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 Enligt kodens kriterium om mänskliga rättigheter är uppenbar risk för internt förtryck en tillräcklig anledning för avslag. Ett avslag enligt motsvarande kriterium i riktlinjerna förutsätter att kränkningar har ägt rum och att de är att bedöma som omfattande och grova. 
  
 Gällande riktlinjer 
  
 EU:s uppförandekod 
  
 Tillstånd till utförsel av krigs- 
  
 KRITERIUM 2 
  
 materiel, eller annan utlandssam- 
  
 Respekten för de mänskliga rättig- 
  
 verkan som avser krigsmateriel, bör 
  
 heterna i det slutliga bestämmelse- 
  
 inte lämnas om det avser stat där 
  
 landet 
  
 omfattande och grova kränkningar 
  
 Efter att ha bedömt mottagar- 
  
 av mänskliga rättigheter före- 
  
 landets inställning till de relevanta 
  
 kommer. Respekt för mänskliga 
  
 principer i internationella instru- 
  
 rättigheter är ett centralt villkor för 
  
 ment rörande de mänskliga rättig- 
  
 att tillstånd skall beviljas. 
  
 heterna kommer medlemsstaterna 
  
 a) inte att utfärda exportlicens 
  
 om det föreligger uppenbar risk att 
  
 den tilltänkta exporten kan komma 
  
 att användas för internt förtryck, 
  
 b) från fall till fall och under be- 
  
 aktande av materielens art att iaktta 
  
 särskild försiktighet vid utfärdande 
  
 av licenser för länder där allvarliga 
  
 kränkningar av de mänskliga rättig- 
  
 heterna har konstaterats av be- 
  
 höriga  
 FN-organ, 
  Europarådet eller 
  
 EU. Materiel som kan användas för 
  
 internt förtryck anses i detta sam- 
  
 manhang inbegripa bl.a. materiel, i 
  
 fråga om vilket den tilltänkta slut- 
  
 användaren bevisligen har 
  
 använt 
  
 sådan eller liknande materiel för 
  
 internt förtryck, eller när det finns 
  
 skäl att tro att materielen kommer 
  
 att användas till andra ändamål eller 
  
 av annan slutanvändare än vad som 
  
 uppgivits, och användas till internt 
  
 förtryck. I linje med punkt 1 i 
  
 tillämpningsbestämmelserna 
  
 för 
  
 denna kod kommer materielens art 
  
 att beaktas noggrant, särskilt om 
  
 den är avsedd för interna säker- 
  
 hetsändamål. Internt förtryck anses 
  
 inbegripa bl.a. tortyr och annan 
  
 grym, omänsklig och förnedrande 
  
 150 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 behandling eller bestraffning, summariska eller godtyckliga av- rättningar, försvinnanden, god- tyckliga gripanden och andra all- varliga kränkningar av de mänskliga rättigheter och de grundläggande friheter som anges i relevanta internationella instrument rörande de mänskliga rättigheterna, in- klusive Allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättig- heter. 
 Väpnade konflikter 
 Ambitionen att genom export inte orsaka eller förvärra väpnade konflikter, såväl inom som mellan stater, uttrycks i både rikt- linjerna och uppförandekoden. 
 I riktlinjerna finns en negativ presumtion för export av KS. Tillstånd bör inte medges om den tilltänkta mottagarstaten befinner sig i väpnad konflikt med annan stat (oavsett krigs- förklaring), invecklad i internationell konflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt eller har inre väpnade oroligheter. När det gäller ärenden om export av ÖK är presumtionen för tillstånd positiv och bestämmelserna något mindre stränga i så måtto att risk för krig inte är ett hinder. 
 I uppförandekoden görs ingen skillnad mellan materiel med för- störelsebringande verkan och annan materiel, men rätten att ta materielspecifika hänsyn finns. Enligt kriterium 3 skall tillstånd inte ges för sådan export som skulle provocera eller förlänga interna väpnade konflikter eller förvärra existerande spänningar. Om det finns en uppenbar risk att materielen i fråga skulle an- vändas på ett aggressivt sätt mot ett annat land eller för att hävda ett territoriellt krav bör ansökan avslås enligt kriterium 4. Faktorer som skall beaktas i detta avseende räknas upp. 
 I riktlinjerna finns särskilda regler för vilka omständigheter som bör leda till att ett beviljat tillstånd återkallas: om ovillkorligt hinder uppstår samt om den mottagande staten kommer i väpnad konflikt med annan stat eller får inre väpnade oroligheter. Emeller- tid finns möjlighet att göra undantag från kravet på återkallande i 
 151 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 det senare fallet förutsatt att det är förenligt med de folkrättsliga reglerna och med principerna och målen för Sveriges utrikes- politik. Motsvarande regler finns inte i koden. 
  
 Gällande riktlinjer 
  
 EU:s uppförandekod 
  
 Tillstånd till utförsel av krigs- 
  
 KRITERIUM TRE 
  
 materiel för strid, eller till annan 
  
 Den interna situationen i det 
  
 utlandssamverkan som avser krigs- 
  
 slutliga bestämmelselandet som en 
  
 materiel för strid eller övrig 
  
 följd av existerande spänningar och 
  
 krigsmateriel, bör inte beviljas om 
  
 väpnade konflikter 
  
 det avser stat som befinner sig i 
  
 Medlemsstaterna 
  
 kommer 
  
 inte 
  
 väpnad konflikt med annan stat, 
  
 att tillåta export som skulle 
  
 oavsett 
  
 om 
  
 krigsförklaring 
  
 har 
  
 provocera eller förlänga 
  
 väpnade 
  
 avgetts eller ej, stat som är in- 
  
 konflikter eller förvärra existerande 
  
 vecklad 
  
 i 
  
 internationell 
  
 konflikt 
  
 spänningar 
  
 i 
  
 det 
  
 slutliga 
  
 som kan befaras leda till väpnad 
  
 bestämmelselandet. 
  
 konflikt eller stat som har inre 
  
 KRITERIUM FYRA 
  
 väpnade oroligheter. 
  
 Tillstånd bör ges till utförsel av 
  
 Bevarande av regional fred, säkerhet 
  
 materiel 
  
 som 
  
 klassificerats 
  
 som 
  
 och stabilitet 
  
 övrig krigsmateriel, 
  
 förutsatt 
  
 att 
  
 Medlemsstaterna 
  
 kommer 
  
 inte 
  
 mottagarlandet inte befinner sig i 
  
 att utfärda exportlicens om det 
  
 väpnad konflikt med annan stat 
  
 finns en uppenbar risk för att den 
  
 eller har inre väpnade oroligheter, 
  
 avsedda mottagaren skulle använda 
  
 eller det i landet förekommer om- 
  
 den tilltänkta exporten på ett 
  
 fattande och grova kränkningar av 
  
 aggressivt sätt mot ett annat land 
  
 mänskliga rättigheter och om inte 
  
 eller hävda ett territoriellt krav med 
  
 ovillkorligt hinder möter. 
  
 våld. 
  
 Ett meddelat tillstånd till ut- 
  
 När 
  
 medlemsstaterna 
  
 överväger 
  
 försel bör återkallas, förutom vid 
  
 dessa risker kommer de bl.a. att 
  
 ovillkorliga 
  
 exporthinder, 
  
 om 
  
 den 
  
 beakta 
  
 mottagande 
  
 staten 
  
 kommer i 
  
 a) om någon väpnad konflikt på- 
  
 väpnad konflikt med annan stat 
  
 går eller sannolikt kommer att upp- 
  
 eller får inre väpnade oroligheter. 
  
 stå mellan mottagarlandet och ett 
  
 Undantagsvis bör, i de två senare 
  
 annat land, 
  
 fallen, 
  
 återkallande 
  
 av 
  
 tillstånd 
  
 b) om det föreligger något terri- 
  
 kunna underlåtas om det är för- 
  
 toriellt krav på ett angränsande land 
  
 enligt med de folkrättsliga reglerna 
  
 som mottagarlandet tidigare försökt 
  
 och med principerna och målen för 
  
 eller hotat att genomdriva med våld, 
  
 Sveriges utrikespolitik. 
  
 c) 
  
 om 
  
 materielen 
  
 sannolikt 
  
 kommer att användas för annat än 
  
 mottagarens 
  
 legitima 
  
 nationella 
  
 säkerhets- och försvarsändamål, 
  
 d) behovet av att inte negativt 
  
 påverka den regionala stabiliteten på 
  
 något märkbart sätt. 
  
 152 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 Reservdelar, ammunition och andra följdleveranser 
 I riktlinjerna anges en stark presumtion för tillstånd till utförsel av reservdelar, ammunition och andra leveranser med samband till en tidigare beviljad utförsel eller där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd. Tillstånd till sådana leveranser bör ges om inte ovill- korligt hinder möter. I propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174, s. 57) erinras att med en sträng restriktivitet för ur- valet av de stater till vilka krigsmaterielexport skall medges är det osannolikt () att tveksamhet uppstår i fråga om export av reserv- delar till materiel, för vilken licens en gång har lämnats. 
 Enligt en sammanställning från 1996, som ISP har gjort, finns tio situationer där riktlinjernas följdleveranstänkande tillämpas. En sammanfattning av denna publicerades i Följdleveransutredningens betänkande (SOU 1999:38) och finns som en bilaga till betänkan- det. 
 I uppförandekoden finns inte motsvarande bestämmelser, men de flesta medlemsstater tillämpar ett följdleveranstänkande, om än utan att ha angivit detta i sina nationella policydokument. Exempel på följdleveranspraxis är att man i samband med beviljandet av den ursprungliga leveransen ger skriftliga leveransgarantier, eller att man i det ursprungliga tillståndet inkluderar leveranser av reserv- delar och ammunition under en viss tidsperiod eller i ett visst antal. 
 Gällande riktlinjer 
 Tillstånd bör ges till utförsel av reservdelar till tidigare, med vederbörligt tillstånd exporterad krigsmateriel, om inte ovillkorligt hinder möter. Detsamma bör gälla andra leveranser, t.ex. av ammunition, som har samband med tidigare ut- försel eller där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd. 
 Internationella samarbeten 
 I riktlinjerna ges vägledning för prövningen av internationella sam- arbetsavtal och export till tredje land av sådana produkter som utgör resultat av samarbetet. Samarbetspartens lämplighet skall prövas utifrån de angivna grundläggande kriterierna. Viktigare samarbeten bör befästas genom en regeringsöverenskommelse som 
 153 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 i sin tur bör föregås av behandling i Utrikesnämnden. Det finns en positiv presumtion för utförsel av materiel som omfattas av avtalet. 
 Materiel som bedöms ha övervägande svensk identitet bör prövas enligt svensk lag och svenska riktlinjer oavsett varifrån och till vilket land exporten sker. Omvänt bör materiel med över- vägande utländsk identitet bedömas enligt samarbetslandets regler. Materiel med övervägande svensk identitet kan vidare få ex- porteras till tredje land inom ramen för samarbetslandets regler förutsatt att det finns ett starkt försvarspolitiskt intresse av sam- arbetet som sådant. Dessa bestämmelser förutsätter en metod för att bestämma materielens identitet. I propositionen Lag om krigs- materiel (prop. 1991/92:174, s. 60) framhålls att det inte är möjligt att fastställa någon generell regel. 
 I uppförandekoden finns inte motsvarande bestämmelser om samarbetsavtal och tredjelandsexport. Inom  
 FA/LOI-samarbetet 
  har Sverige och de övriga fem deltagarstaterna emellertid avtalat att kriterierna i koden, tillsammans med nationella policydokument, skall tillämpas när det blir aktuellt att förhandla om länder till vilka en gemensamt framtagen produkt får exporteras. 
 Gällande riktlinjer 
 Vad särskilt angår avtal med utländsk part om gemensam ut- veckling eller tillverkning av krigsmateriel skall tillstånds- bedömningen utgå från de angivna grundläggande kriterierna. Utförsel till samarbetslandet, som följer av avtalet, bör medges om inte ovillkorligt hinder uppstår. Om ett samarbetsavtal med utländsk part förutsätter export från samarbetslandet till tredje land bör fråga om sådan export, i den mån slutprodukten i fråga har en övervägande svensk identitet, bedömas i enlighet med riktlinjerna för sådan export från Sverige. 
 Beträffande materiel som har övervägande utländsk identitet bör export från samarbetslandet till tredje land medges inom ramen för samarbetslandets exportregler. Föreligger ett starkt svenskt försvarspolitiskt intresse av att samarbetet kommer till stånd, och det är en förutsättning från samarbetspartnerns sida att viss utförsel får ske från samarbetslandet kan efter om- ständigheterna export till tredje land även i övrigt medges inom ramen för samarbetslandets exportregler. 
 När det gäller mer omfattande och för Sverige viktigare ut- landssamverkan på krigsmaterielområdet bör en regerings- överenskommelse träffas mellan Sverige och samverkanslandet. Innan överenskommelser av detta slag ingås, bör utrikes- nämnden höras. 
 154 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 Uppträdande gentemot det internationella samfundet 
 Det märks i kriterium 6 att uppförandekoden vilar på en bred hot- bildsbeskrivning. Kriteriet manar till beaktande av den tilltänkta mottagarstatens uppträdande i förhållande till det internationella samfundet. Medlemsstaterna skall bland annat beakta om staten stödjer eller uppmuntrar terrorism och internationell organiserad brottslighet, uppfyller åtaganden om  
 icke-användning 
  av våld och engagerar sig till förmån för  
 icke-spridning 
  och andra former av vapenkontroll. 
 Det kan samtidigt konstateras att ett antal mycket olika kriterier och faktorer har skrivits ihop i uppförandekodens kriterium 6. Att inte uppfylla åtaganden om internationell humanitär rätt i konflik- ter skiljer sig väsentligen från stödjande av terrorism, som i sin tur är något helt annat än deltagande i internationella initiativ för ned- rustning. 
 Inom ramen för översynen av uppförandekoden har medlems- staterna i princip beslutat att lägga till ännu ett underkriterium i kriterium 6. Det aktuella tillägget skulle innebära att medlems- staterna skall beakta huruvida och i vilken utsträckning den till- tänkta mottagarstaten rapporterar sin export och import till FN:s vapenregister. 
 EU:s uppförandekod 
 KRITERIUM SEX 
 Köparlandets uppträdande i förhållande till det internationella samfundet, i synnerhet i fråga om dess attityd till terrorism, arten av dess allianser och dess respekt för internationell rätt 
 Medlemsstaterna kommer bl.a. att beakta köparlandets tidigare uppträdande i fråga om 
  
 a) 
  
 dess stöd till eller uppmuntran av terrorism och inter- nationell organiserad brottslighet, 
  
 b) 
  
 dess uppfyllande av sina internationella åtaganden, i synnerhet i fråga om  
  
 icke-användning 
  av våld, även enligt internationell humanitär rätt som är tillämplig på inter- nationella och icke internationella konflikter, 
  
 c) 
  
 dess engagemang för  
  
 icke-spridning 
  och andra former av vapenkontroll och nedrustning, särskilt undertecknande, ratifi- cering och genomförande av relevanta konventioner om vapenkontroll och nedrustning enligt punkt b i kriterium ett. 
 155 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 Utvecklingsnivån i mottagarlandet 
 I det andra stycket i kodens kriterium 8 åtar sig medlemsstaterna att beakta om köpet allvarligt skulle hindra den hållbara utveck- lingen i mottagarlandet. I det första stycket talas om förenlighet med landets tekniska och ekonomiska förmåga samt det önsk- värda i att stater får sitt legitima behov beträffande säkerhet och försvar täckt med minsta möjliga användning av mänskliga och ekonomiska resurser till krigsmateriel. 
 Inom EU:s rådsarbetsgrupp för vapenexportkontroll, COARM, diskuteras sedan en tid innebörden av kriterium 8 och metoder för hur det bör tillämpas. Motsvarande kriterium om hållbar utveckling finns inte i riktlinjerna. 
 EU:s uppförandekod 
 KRITERIUM ÅTTA 
 Vapenexportens förenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska förmåga, med beaktande av det önskvärda i att stater får sitt legitima behov beträffande säkerhet och försvar täckt med minsta möjliga användning av mänskliga och ekonomiska resurser till krigsmateriel 
 Medlemsstaterna kommer, mot bakgrund av informatio- nen från relevanta källor såsom FN:s utvecklingsprogram, Världsbanken, Internationella valutafonden samt OECD- rapporter, att beakta huruvida den tilltänkta exporten all- varligt skulle hindra den hållbara utvecklingen i mottagar- landet. De kommer i detta sammanhang att beakta mot- tagarlandets relativa nivå på militära och sociala utgifter och även ta hänsyn till eventuellt bistånd från EU eller bilateralt bistånd. 
 EU:s gemensamma materielförteckning 
 I en bilaga till förordningen (1992:1303) om krigsmateriel räknas upp vilken materiel som är tillståndspliktig och därmed föremål för prövning utifrån riktlinjerna. I kodens tillämpningsbestämmelse 5 hänvisas till en framtida  
 EU-förteckning 
  över materiel. En sådan lista antogs 2000 och ersattes i november 2003 av en uppdaterad version. Skillnaderna mot den svenska listan är att EU:s lista anger materielslagen i större detaljeringsgrad samt inte delar in materiel i KS respektive ÖK. 
 156 
  
 SOU 2005:9 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 Avslag (denials) 
 I kodens tillämpningsbestämmelser 3 och 4 har medlemsstaterna gjort ett åtagande om att de skall underrätta varandra om sådana ansökningar för export som avslagits med hänvisning till ett eller flera av kriterierna i koden. Det engelska ordet för ett avslag är denial och att utfärda en denial innebär följaktligen att man i enlig- het med sitt åtagande informerar de andra medlemmarna om avslag enligt i koden fastställda bestämmelser. 
 En medlemsstat, som är i färd med att pröva ett visst ärende, är skyldig att kontrollera om det har utfärdats en denial för en i huvudsak identisk export de senaste tre åren. För det fall det finns en denial och medlemsstaten inte också väljer att avslå ansökan skall den inleda ett samråd med den eller de medlemmar som med- delat tidigare avslag. Skulle medlemsstaten därefter bedöma att det ändå finns skäl att medge tillstånd är ett sådant beslut i överens- stämmelse med kodens regler. Medlemsstaten skall dock motivera sitt beslut för dem med vilka man samrått. 
 Konsultationsproceduren syftar till harmonisering av tillämp- ningen genom grupptryck och transparens. Information om antalet denials, inklusive uppgifter om tilltänkt mottagarstat och krite- rium, offentliggörs i medlemsstaternas årliga rapport. 
 EU:s uppförandekod 
 3. Genom diplomatiska kanaler kommer medlemsstaterna att översända utförlig information om de licensansökningar som har avslagits i enlighet med uppförandekoden i fråga om krigs- materiel, tillsammans med en förklaring av varför ansökan har avslagits. Den information som skall överlämnas anges i form av ett utkast till formulär som återfinns i bilagan. Innan någon medlemsstat beviljar en licens som en annan medlemsstat eller andra medlemsstater har vägrat bevilja för en i huvudsak identisk transaktion under de senaste tre åren kommer den först att sam- råda med den eller de medlemsstater som avslog licensansök- ningarna. Om medlemsstaten efter dessa samråd ändå beslutar att bevilja licens kommer den att underrätta den eller de medlemsstater som avslog ansökan (ansökningarna) och därvid utförligt förklara sina egna skäl. 
 Beslutet att tillåta eller vägra överföring av någon krigs- materiel skall varje medlemsstat själv fatta. En ansökan om licens skall anses ha avslagits när medlemsstaten har vägrat att tillåta den faktiska försäljningen eller den fysiska exporten av den berörda krigsmaterielen, om försäljning i annat fall skulle ha ägt 
 157 
  
 Jämförelse mellan riktlinjerna och EU:s uppförandekod 
  
 SOU 2005:9 
  
 rum, eller när den har vägrat att tillåta det relevanta avtalets ingående. För detta ändamål kan ett anmälningspliktigt avslag, i enlighet med nationella förfaranden, innefatta avslag på en ansökan om tillstånd att inleda förhandlingar eller ett nekande svar på en formell inledande förfrågan om en särskild beställning. 
 4. Medlemsstaterna kommer att behandla sådana avslag och samråd konfidentiellt och de kommer inte att använda dem för att uppnå kommersiella fördelar. 
 Övriga tillämpningsbestämmelser 
 I uppförandekoden finns ytterligare sju tillämpningsbestämmelser. Dessa är emellertid inte av sådan karaktär att de behöver kommen- teras i en jämförelse med riktlinjerna. 
 158 
  
 5 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 Utredningen har i sin översyn av riktlinjerna funnit ett behov av modernisering, vidareutveckling och förtydliganden. Vid sidan av ett fortsatt krav på tillstånd till export och internationellt samarbete utgår utredningens förslag från: de ändrade förutsätt- ningarna och motiven för export och samarbete; praxisutveck- lingen, framväxten av EU:s samarbete i exportkontrollfrågor, och då särskilt den gemensamma uppförandekoden; samt önsk- värdheten av största möjliga tydlighet i bestämmelserna. 
 Hantering av krigsmateriel regleras i lagen (1992:1300) om krigs- materiel. Lagen säger att krigsmateriel inte får föras ut ur landet utan tillstånd. I begreppet utförsel ingår främst kommersiell export, men också överföringar från det svenska försvaret till ett annat land. Enligt lagen krävs även tillstånd att avtala med någon i utlandet om att upplåta eller överlåta tillverkningsrätt för krigs- materiel, liksom att utveckla krigsmateriel eller metod för fram- ställning av sådan materiel för eller gemensamt med någon i utlandet. Begreppet internationellt samarbete omfattar de två senare fallen. 
 Beslut om tillstånd till export och internationellt samarbete av- seende krigsmateriel föregås i Sverige av prövning. Prövningen rör tekniska frågor, till exempel om företaget har skickat in en anbuds- underrättelse samt de politiska omständigheterna. Sedan  
 1950-talet 
  har det i Sverige funnits riktlinjer för att vägleda det politiska ställningstagandet. Som beskrivits i kapitel 4 har riktlinjerna varit föremål för en successiv utveckling, dels formellt genom text- omarbetningar såsom skedde 1971 och 1993, dels genom tillämpningen av dem (praxisutvecklingen). 
 Gällande riktlinjer för krigsmaterielexport och annan utlands- samverkan utarbetades under den senare delen av  
 1980-talet 
  och 
 159 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 började gälla  
 1993. För att ha lång varaktighet och kunna anpassas till nya politiska förutsättningar har riktlinjerna utformats i all- männa ordalag och med möjligheter att göra undantag från huvud- reglerna om när export inte bör medges. 
 Utredningen har i sin översyn av gällande riktlinjer utgått från att export och internationellt samarbete avseende krigsmateriel även fortsättningsvis skall vara tillståndspliktigt och att alla beslut skall föregås av en prövning som omfattar både tekniska och politiska frågor. Utredningen har på basis av sin kartläggning av ut- vecklingen på försvarsmaterielområdet, som sammanfattas i kapitel 3, funnit ett antal skäl till att vidareutveckla och modernisera rikt- linjerna. Dessa skäl, som redovisas i nästa avsnitt, har också utgjort utgångspunkter för översynen av riktlinjerna. 
  
 5.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 Utredningen har funnit att gällande riktlinjer bör vidareutvecklas och moderniseras för att de även fortsättningsvis skall vara använd- bara som vägledande dokument för det politiska ställningstagandet. Utredningen har i arbetet med vidareutvecklingen och modernise- ringen av riktlinjerna utgått från de fyra punkter som redovisas nedan. 
 Den första utgångspunkten är att förutsättningarna och motiven för export och internationellt samarbete avseende försvarsmateriel har förändrats avsevärt för svensk del. Detta beror på det senaste decenniets omvälvande politiska förändringar i världen och dess konsekvenser för svensk  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik. Försvarsmateriel har blivit en integrerad komponent i det euro- peiska och transatlantiska samarbetet, i vilket Sverige deltar. Export och samarbete är dessutom allt viktigare som medel för att till- godose det svenska försvarets behov av materiel och kompetens. Detta återspeglas i aktuella försvarspropositioner och skrivelser, men inte i gällande riktlinjer. 
 Den andra utgångspunkten är praxisutvecklingen. Sedan 1993 har regeringen, men också ISP, successivt utvecklat ny praxis. Detta har skett genom att pröva ärenden där gällande riktlinjer antingen inte ger tillräcklig vägledning eller där riktlinjerna har behövt omtolkas, till exempel för att överensstämma med aktuell  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitik och med internationella avtal. Praxisutvecklingen bör givetvis återspeglas i riktlinjerna. En 
 160 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 ytterligare tillämpningsutveckling, som följer av det internationella materielsamarbetet, är att de särskilda reglerna om produktidentitet som undantar tredjelandsexport från huvudreglerna behöver an- vändas allt oftare. För ärenden som kommer att bli vanliga behövs huvudregler snarare än undantagsregler. 
 Den tredje utgångspunkten är framväxten av EU:s export- kontrollsamarbete. När den europeiska uppförandekoden för vapenexport antogs av ministerrådet 1998 innebar det att Sverige fick ett antal ytterligare principer och kriterier att ta hänsyn till vid prövningen av exporttillståndsärenden. Uppförandekoden har emellertid inte införlivats i det svenska regelverket för export- kontroll. Av både politiska och praktiska skäl anser utredningen att det i längden är ohållbart att den svenska exportkontrollpolitiken uttrycks i två skilda dokument och förordar därför att uppförande- koden och gällande riktlinjer integreras. 
 En sammanföring av riktlinjerna och EU:s uppförandekod för- väntas dessutom förenkla kontakterna mellan Sverige och de övriga medlemsstaterna i exportkontrollfrågor, till exempel i fråga om underrättelser om denials (avslagna ansökningar) och ge större tyngd åt svenska förslag rörande uppförandekoden som läggs fram i EU:s rådsarbetsgrupp för vapenexportkontroll.  
 EU-anpassningen 
  av riktlinjerna förväntas på motsvarande sätt även underlätta för försvarsindustrin i Sverige att etablera och genomföra internatio- nella materielsamarbeten. 
 Den fjärde utgångspunkten är regeringens uttryckliga önskemål om att största möjliga tydlighet och öppenhet skall genomsyra exportkontrollpolitiken. Enligt utredningen kan gällande riktlinjer omarbetas så att en bredare allmänhet ges möjlighet att förstå deras innebörd. Nuvarande blandning av principiella villkor, ovillkorliga och villkorliga exporthinder, positiva och negativa presumtioner för olika länder och för olika materielslag ställer omfattande kun- skapskrav på den intresserade medborgaren. Det bitvis byråkratiska och ålderdomliga språket försvårar också läsbarheten. 
 Frågan om tydlighet och öppenhet bör också ses i ljuset av önsk- värdheten att öka allmänhetens möjlighet att förstå de enskilda beslut som fattas utifrån riktlinjerna. Även personer som är involverade i ärendehanteringen kan, med samma information om den tilltänkta mottagaren för handen, ha skilda uppfattningar huruvida omständigheterna talar för eller emot tillstånd. Utredningens förslag till en ny struktur i riktlinjerna syftar till att framhäva de olika överväganden som beslutsfattaren måste göra. 
 161 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 5.1.1 
  
 Om arbetet bakom förslaget 
  
 Utredningen har kartlagt olika faktorer som påverkar den svenska exportkontrollen, inklusive riktlinjerna för krigsmaterielexport och annan utlandssamverkan. Inför arbetet med kartläggningen kon- sulterade utredningen ett brett spektrum av intressenter som på olika sätt arbetar med exportkontrollfrågor: myndigheter, för- svarsindustri, experter och enskilda organisationer. En samman- fattning av kartläggningen publicerades som en PM under namnet Den svenska exportkontrollens sammanhang på utredningens hemsida i slutet av mars 2004. Denna PM har legat till grund för att ta fram de fyra utgångspunkter för översynen som redovisades ovan. 
 Ett av utredningens mest krävande uppdrag är att sammanföra de två spår som de svenska riktlinjerna och EU:s uppförandekod ut- gör. Utredningen har diskuterat olika alternativ för hur upp- förandekoden kan förankras eller införlivas i riktlinjerna. Det mest radikala alternativet skulle vara att ersätta gällande riktlinjer med uppförandekoden. Utredningen finner emellertid att detta inte vore lämpligt. Det finns fortsättningsvis anledning att markera vad som utgör svenska nationella bevekelsegrunder. Dessutom bedömer ut- redningen att det finns ett ökat behov av vägledning i situationer när en produkt som ett företag i Sverige tagit fram tillsammans med företag i ett eller flera andra länder skall exporteras till ett tredje land. I uppförandekoden behandlas inte sådana situationer. 
 Det finns inga  
 EU-anvisningar 
  om att koden skall införlivas och än mindre hur detta bör göras. Tongivande medlemsstater som också är med i  
 FA/LOI-samarbetet 
  har gjort på olika sätt. Storbritannien har i sitt policydokument infogat kodens kriterier i det närmaste ordagrant, men lagt till ett stycke om att nationella intressen alltjämt fullt ut skall beaktas vid prövningen. Tyskland kan sägas ha förankrat koden i sitt regelverk genom att göra den till en bilaga till sina nationella riktlinjer. Frankrike verkar ha gjort något mittemellan det tyska och brittiska förfarandet. Även Frankrike och Tyskland anger nationella ingångsvärden för pröv- ningen i sina respektive riktlinjer. 
 För att få klarhet i förutsättningarna för ett införlivande har ut- redningen gjort en jämförande analys av gällande riktlinjer och EU:s uppförandekod. Analysen, som redovisas i kapitel 4, pekar på både likheter och skillnader. Skillnaderna i sak – och när det kommer till tillämpningen av de avsevärt kortare riktlinjerna – är 
 162 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 emellertid inte större än att utredningen bedömer att koden och riktlinjerna kan sammanföras. Det bör här även noteras att upp- förandekoden utgör ett minimum av kriterier och bestämmelser samt att medlemsstaterna har rätt att tillämpa strängare nationella kriterier och regler. 
 Mot bakgrund av ovanstående iakttagelser konstaterar utred- ningen att Sverige måste finna en egen modell för att införliva EU:s uppförandekod i riktlinjerna. En sådan modell utgår naturligen så- väl från gällande riktlinjer som från de av utredningen föreslagna utgångspunkterna för översynen. Det finns förenklat två sätt att integrera uppförandekodens bestämmelser och kriterier i rikt- linjerna. 
 Det ena sättet innebär att man ord för ord för in koden i gällande riktlinjer utan att ändra något i övrigt. Nackdelen är att riktlinjerna skulle bli avsevärt längre än i dag och förlora i tydlighet samt att man skulle få två olika kriterier beträffande mänskliga rättigheter, väpnade konflikter och så vidare. En variant på detta integrations- sätt är att föra in kodens kriterier ordagrant och samtidigt ändra i gällande riktlinjer. Eftersom riktlinjerna är utformade som ett resonemang och deras principer och exporthinder refererar till var- andra skulle dock omfattande förändringar krävas. Man skulle också behöva ta ställning till om gällande riktlinjers eller kodens skrivningar, till exempel om mänskliga rättigheter, vore att föredra. En annan variant är att föra in sådana kriterier och bestämmelser som finns i koden men som inte finns i gällande riktlinjer. 
 Det andra sättet är att föra in uppförandekodens bestämmelser och kriterier i sammanfattad form snarare än ordagrant. Fördelen är att riktlinjerna skulle bli kortare och tydligare än i de förut- nämnda fallen. Om koden integreras i sammanfattad form utan att ändringar görs i gällande riktlinjer uppstår problemet med dubbla kriterier för mänskliga rättigheter, väpnade konflikter osv. Om koden däremot integreras i gällande riktlinjer samtidigt som ändringar görs i de skrivningar som sammanfaller uppkommer inte detta problem. Oavsett variant går det inte att undvika att skriv- ningar i riktlinjer och kod skiljer sig åt. 
 Utredningen förordar att man för in uppförandekoden i sam- manfattad form och samtidigt ändrar i gällande riktlinjer. Detta görs mot bakgrund av vikten av tydlighet och av Sveriges rätt att även fortsättningsvis ha nationella riktlinjer. Tilltalande med de allmänna skrivningar som traditionellt kännetecknar riktlinjerna är att sådana inte behöver justeras kontinuerligt, till exempel om 
 163 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 uppförandekodens lydelser omförhandlas eller om internationella regimer tillkommer på exportkontrollområdet. Det är ofrånkomligt att formuleringarna i riktlinjer och kod inte blir identiska efter en integration som bygger på att sammanföra snarare än ersätta. 
 Några övertygande skäl att inte föra samman kodens kriterier och riktlinjerna har inte framkommit under arbetets gång. Utfallet av förändringen beror på hur omsorgsfullt kodens kriterier integre- ras samt på om de föreslagna riktlinjerna kommer att tillämpas noggrant och konsekvent. Det faktum att vissa medlemsstater, som införlivat koden, exporterar till stater som Sverige sannolikt inte skulle godkänna som mottagare är inte heller ett skäl att avstå från att sammanföra riktlinjer och kod. Varje stats tillämpning måste ses i ljuset av dess historiska relationer, utrikespolitiska ambitioner, försvarsindustris betydelse i ekonomin, inhemska opinion, med mera. 
 Parallellt med uppdraget beträffande EU:s uppförandekod har utredningen beaktat sina övriga uppdrag i förhållande till gällande riktlinjer. Utredningen delar regeringens uppfattning att den vikt som Sverige fäster vid ett långsiktigt och ömsesidigt samarbete med ett antal stater inom de  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska områdena bör tydliggöras i riktlinjerna. I detta syfte förordar ut- redningen att gällande skrivningar som innebär en positiv presum- tion för tillstånd som avser de nordiska länderna, de traditionellt neutrala länderna i Europa och medlemsstaterna inom Europeiska Gemenskaperna uppdateras och lyfts fram. 
 Utredningen har också studerat frågan om begreppen svensk respektive utländsk identitet fortsatt har relevans när det gäller tredjelandsexport. Slutsatsen är att så inte är fallet. Det ökande internationella samarbetet vid utveckling av försvarsmateriel, liksom internationaliseringen av försvarsindustrin, innebär att det för svensk del kommer att bli vanligt med produkter som saknar en övervägande nationell identitet. Utredningen har följaktligen valt att föreslå en annan typ av inriktning för prövningen. Eventuella exportdestinationer, som inte prövas redan vid samarbetets ingående eller som blir kontroversiella under samarbetets genom- förande, bör bli föremål för konsultationer mellan Sverige och samarbetslandet eller samarbetsländerna. 
 I sin översyn av gällande riktlinjer har utredningen beaktat de ändringsförslag som Följdleveransutredningen lade fram 1999 (SOU 1999:38). Följdleveransutredningens förslag att lägga till be- slut av EU:s ministerråd som ett ovillkorligt exporthinder har 
 164 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 kunnat hanteras tillsammans med integrationen av uppförande- kodens första kriterium, som anger att medlemmarna inte bör tillåta export som strider mot bland annat ett  
 EU-embargo. 
  Utred- ningen instämmer i Följdleveransutredningens andra förslag att ur gällande riktlinjer lyfta ut bestämmelsen avseende folkrättsliga regler om export från neutral stat i krig. Skälen för att göra så diskuteras i nästa avsnitt. Följdleveransutredningens förslag att för- tydliga vad som avses med materiel med samband till en tidigare beviljad leverans berörs i diskussioner kring skrivningar om leve- ranssäkerhet. 
 Utredningen har i enlighet med sina direktiv övervägt att göra rapportering till FN:s vapenregister till ett kriterium för försvars- materielexport. Ett sådant kriterium förväntas göras till ett under- kriterium i EU:s uppförandekods sjätte kriterium som ett resultat av medlemsstaternas revidering av koden. Utredningen har följakt- ligen kunnat hantera frågan i arbetet med att integrera kodens kriterier i riktlinjerna. I enlighet med sina direktiv har utredningen även övervägt ett demokratikriterium, men avråder från att införa ett sådant i riktlinjerna av skäl som diskuteras i nästa avsnitt. 
 Därutöver har utredningen i sitt arbete vägt in två faktorer som inte omnämns i direktiven. Den första är den nyligen antagna svenska politiken för global utveckling. Riksdagens utrikesutskott behandlade denna fråga under riksdagsåret 2003/04 (bet. 2003/04:UU3) och enskilda utskottsledamöter har under 2004 gjort utredningen uppmärksam på dess fattigdoms- och utveck- lingsaspekter. Utredningen har ansett det lämpligt att väga in dessa aspekter i samband med integrationen av uppförandekodens åttonde kriterium, som tangerar frågan om den hållbara utveck- lingen i mottagarlandet. Den andra faktorn som utredningen upp- märksammats på är ett åtagande som Sverige gjorde vid 2003 års konferens för Internationella röda korset. Åtagandet innebär att Sverige skall undersöka förutsättningarna för att göra mottagarens respekt för internationell humanitär rätt till ett kriterium för för- svarsmaterielexport. En snarlik bestämmelse finns i uppförande- kodens sjätte kriterium och det svenska åtagandet har därför också kunnat hanteras i arbetet med att integrera kriterier och riktlinjer. 
 Bilden nedan är en principskiss över utgångspunkterna för arbetet bakom utredningens översyn av gällande riktlinjer (se 5.1). Den streckade orange linjen illustrerar det avsedda utfallet av ut- redningens förslag till riktlinjer. Av skissen framgår också att krite- 
 165 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 rierna i EU:s uppförandekod återfinns i varierande grad i gällande riktlinjer. 
 Bild 5. Principskiss över metod för att integrera riktlinjer och kodens kriterier 
  
 Nya motiv 
  
 EU- 
  
 EU-kodens 
  
 samarbete 
  
 EU-kodens 
  
 kriterium 8 
  
 kriterium 1 
  
 EU-kodens 
  
 kriterium 2 
  
 EU-kodens 
  
 Gällande 
  
 riktlinjer 
  
 EU-kodens 
  
 kriterium 7 
  
 kriterium 3 
  
 EU-kodens 
  
 EU-kodens 
  
 kriterium 4 
  
 kriterium 6 
  
 Tydlighet 
  
 Praxis- 
  
 EU-kodens 
  
 och 
  
 utvecklingen 
  
 kriterium 5 
  
 öppenhet 
  
 5.2 
  
 Indelning av riktlinjer i principer och kriterier 
  
 Utredningen föreslår att riktlinjerna delas in i principer respektive kriterier. I gällande riktlinjer finns olika benämningar på riktlinjer: grundläggande principer, ovillkorliga hinder och villkorliga hinder. Benämningarna centralt villkor och de angivna grundläggande kriterierna förekommer också i gällande riktlinjer. Förslaget syftar till att ge riktlinjerna en mer stringent struktur, men också till att göra det lättare att diskutera och referera till enskilda riktlinjer. Avsikten är vidare att öka medborgarnas möjligheter att identifiera vilka överväganden som beslut vilar på. Precis som i dag kommer dock vissa ärenden att vara relativt enkla att avgöra, medan andra kommer att kräva omfattande prövning och samråd med EKR. 
 166 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 5.3 
  
 Överväganden bakom principerna 
  
 I detta avsnitt redogör utredningen för sina överväganden bakom formuleringarna av principerna. 
  
 5.3.1 
  
 Allmänna skäl 
  
 Det finns ett svenskt intresse av att kunna exportera försvars- materiel och även av att samarbeta med vissa andra länder kring utveckling och tillverkning av sådan materiel. I såväl gällande riktlinjer som lagen (1992:1300) om krigsmateriel definieras detta intresse som säkerhets- och försvarspolitiskt. Intresset balanseras mot behovet av att inte medge tillstånd när den tilltänkta exporten eller det tilltänkta samarbetet strider mot principerna och målen för Sveriges utrikespolitik. I gällande riktlinjer uttrycks detta enligt följande: 
 Tillstånd till utförsel av krigsmateriel, eller till annan samverkan med någon i utlandet avseende krigsmateriel, bör medges endast om sådan utförsel eller samverkan 
  
 1. 
  
 bedöms erforderlig för att tillgodose det svenska försvarets behov av materiel eller kunnande eller i övrigt är säkerhetspolitiskt önsk- värd, samt 
  
 2. 
  
 inte står i strid med principerna och målen för Sveriges utrikespolitik. 
  
 Utrikespolitiska hinder föreligger inte i fråga om samverkan med eller export till de nordiska länderna och de traditionellt neutrala länderna i Europa. Samverkan med dessa länder får i princip anses stå i överens- stämmelse med Sveriges säkerhetspolitik. I takt med att samarbetet med övriga länder inom de Europeiska Gemenskaperna byggs ut, bör samma principer för utlandssamverkan och export tillämpas ifråga om dessa länder. 
 Utrikes- och säkerhetspolitiska skäl 
 De säkerhetspolitiska skälen för Sverige att kunna tillåta export och internationellt samarbete avseende försvarsmateriel har enligt ut- redningen blivit starkare sedan gällande riktlinjer utarbetades. 
 En förklaring är att Sveriges säkerhetspolitiska linje inte längre utgör en begränsning för byggandet av relationer där försvars- materiel är en integrerad komponent. Under rådande omvärlds- 
 167 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 förhållanden finns ingen målkonflikt mellan den svenska militära alliansfriheten å ena sidan och en reglerad export och inter- nationellt samarbete avseende försvarsmateriel å andra sidan. Behovet av att begränsa export och samarbete av neutralitets- politiska skäl föreligger inte i dag, till skillnad från den tid då gällande riktlinjer växte fram. Rustningskontroll och icke- spridningskontroll är fortfarande tungt vägande argument bakom riktlinjerna. 
 En annan förklaring är det utökade säkerhetspolitiska samarbetet inom EU och med USA. När det gäller EU har arbetet med att bygga upp en krishanteringsförmåga till stöd för Smith givit för- svarsmaterielfrågorna ökad betydelse. Sverige deltar i FA/LOI- samarbetet till stöd för omstruktureringen och driften av den europeiska försvarsindustrin och i EU:s nyligen etablerade för- svarsbyrå. När det gäller USA har Sverige undertecknat en politisk principdeklaration om förstärkt samarbete i försvarsmateriel- och försvarsindustrifrågor. Sverige har också som ett av fåtalet länder inkluderats i ett amerikanskt initiativ för säker försvarsmateriel- handel (DTSI). 
 Det har i Sverige på senare tid blivit allt vanligare att tala om ut- rikespolitik och säkerhetspolitik som en enhet. Sammansmält- ningen av utrikes- och säkerhetspolitik är bland annat en följd av det breddade säkerhetsbegreppet och av Sveriges  
 EU-medlemskap. 
  
 Försvarspolitiska skäl 
 De försvarspolitiska skälen för Sverige att kunna tillåta export och samarbete avseende försvarsmateriel har enligt utredningen också blivit starkare sedan gällande riktlinjer utarbetades. 
 Förklaringen är att export och samarbete är allt viktigare som medel för att tillgodose det svenska försvarets behov av materiel och kompetens. Den förändrade hotbilden mot Sverige har resulte- rat i minskade försvarsanslag och därmed minskat utrymme för materielbeställningar. Försvarsindustrin tvingas som följd minska sin organisation, skära ned utvecklingskostnader (bland annat genom internationellt samarbete) och söka exportmöjligheter. Med en inhemsk försvarsindustri – om än reducerad men med interna- tionellt eftertraktad kompetens – ökar möjligheterna att anskaffa, vidareutveckla och underhålla den materiel som försvaret behöver. 
 168 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 Bibehållandet av försvarsindustriell kompetens är också en viktig förutsättning för att kunna anpassa försvaret till nya uppgifter. 
 Regeringens syn på export och internationellt samarbete avse- ende försvarsmateriel framgår av propositioner och skrivelser. I 1995 års proposition Totalförsvaret i förnyelse (prop. 1995/96:12, kap. 8) konstateras att det krävs att de svenska företagen har möj- lighet att exportera och delta i det internationella samarbetet om Försvarsmaktens behov av inhemsk försvarsindustriell kapacitet skall kunna tillgodoses. I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10, kap. 15.2) anger regeringen att gynnsamma förutsättningar bör eftersträvas för inhemsk industris deltagande i internationella samarbetsprojekt samt att vikt bör läggas vid att utveckla möjligheterna för inhemsk försvarsindustri att exportera försvarsmateriel. 
 I försvarspropositionen Vårt framtida försvar (prop. 2004/05:5, s. 122) framhåller regeringen att Sveriges internationella materiel- samarbete än mer bör fokuseras på de länder som bäst kan till- godose vårt nationella behov av internationell kompetens för mate- rielförsörjningen och namnger i detta sammanhang FA/LOI- länderna, de nordiska länderna samt USA. I regeringens senaste skrivelse om strategisk exportkontroll (skr. 2003/04:114, s. 23) finns liknande konstateranden: 
 Det ligger därför i Sveriges säkerhetspolitiska intresse att slå vakt om ett långsiktigt och kontinuerligt samarbete med traditionella sam- arbetsländer. Detta ömsesidiga samarbete, inklusive samarbetsprojekt, bygger på såväl export som import av krigsmateriel. 
 Det politiska stödet för företagens exportansträngningar avspeglas i regeringens och de svenska myndigheternas handlande. Export- stödet tar sig uttryck i bland annat minister- och andra högnivå- besök och genom att personal från svenska myndigheter deltar i företagens demonstrationer för potentiella köpare. Från att tidigare haft en företrädesvis understödjande roll i exportstödssammanhang har regeringen i vissa fall blivit en part i internationella överens- kommelser och en aktör. Detta har till exempel märkts genom regeringens bemyndigande till Försvarets materielverk att hyra ut svenska stridsflygplan till Ungern och Tjeckien. I 2004 års för- svarsproposition utgår regeringen från att behovet av exportstöd kommer att öka, såväl när det gäller materiel och tjänster som för internationella samarbeten (prop. 2004/05:05, s.  
 132–133). 
  
 169 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 I gällande riktlinjer anges att export och annan utlandssamverkan endast bör få förekomma när den motiveras av ett materiel- eller kompetensbehov hos det svenska försvaret, eller annars är säker- hetspolitiskt önskvärd. Enligt utredningens bedömning bör försvarspolitiska intressen även fortsättningsvis vägas in vid pröv- ningen i enskilda ärenden, men medgivande av tillstånd bör inte längre vara villkorat mot den svenska Försvarsmaktens behov. Denna bedömning bygger på två skäl. 
 För det första skulle tillämpningen av ett sådant villkor kunna försvåra omstruktureringen av försvarsindustrin på europeisk nivå och på sikt motverka det försvarspolitiska målet att bibehålla för- svarsindustriell kompetens i landet. En förutsättning för att i Sverige verksam industri skall kunna utvecklas är att företagen också kan exportera materiel som det svenska försvaret för tillfället inte behöver, tvingas prioritera bort eller inte avser att anskaffa. Detta gäller särskilt sedan flera stora företag köpts upp av ut- ländska och multinationella bolag med andra stater än Sverige som huvudsakliga kunder. 
 För det andra gör Sveriges deltagande i EU:s försvarsmateriel- samarbete det olämpligt att villkora tillstånd till just ett svenskt försvarsmaktsbehov. Detta argument gäller särskilt sedan medlemsstaterna etablerat en gemensam försvarsbyrå med uppgift att bland annat identifiera unionens samlade materielbehov mot bakgrund av EU:s åtaganden på krishanteringsområdet. 
 Näringspolitiska skäl 
 Även om försvarsindustrin i Sverige fortfarande har viss betydelse för sysselsättning och därmed också en regionalpolitisk dimension anser utredningen att sådana aspekter inte bör utgöra skäl att tillåta export och internationellt samarbete avseende försvarsmateriel. 
 Det finns emellertid rent näringspolitiska skäl att kunna tillåta export och samarbete avseende försvarsmateriel, enligt utred- ningen. Försvarsindustrins kompetens är en teknologigenerator för hela samhället och inte bara för försvarssektorn. Från den militära verksamheten har en mängd civila produkter och teknologier knoppats av. Exempel på områden där de så kallade  
 spin-off- 
  effekterna har varit betydande är flyg- och rymdindustri, telekommunikation, simuleringsteknik och IT. Även på medicinska 
 170 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 områden, såsom laserteknik och hjälpmedel för kirurgi, har samhället kunnat dra nytta av försvarsindustrins spetskompetens. 
 I den takt som civila produkter och marknader har utvecklats inom ovannämnda områden har deras betydelse i vissa fall blivit större än den militärt inriktade verksamheten. Ett exempel utgörs av den europeiska flygindustrin, vars omsättning år 1980 till 70 procent var militär och år 2002 till 70 procent civil. De civila tillämpningarna har som följd tagit ledningen i innovations- och teknikutvecklingen på berörda områden. I propositionen Vårt framtida försvar (prop. 2004/05:5, s.  
 127–128) 
  anför regeringen att flyg- och rymdindustrin genom sin forskningsintensiva verksamhet bidrar till Sveriges tillväxt och internationella position som hög- teknologisk nation. 
 Utredningens förslag angående näringspolitiska skäl bör även ses i ljuset av att gränsen mellan militär och civil forskning och utveck- ling alltmer suddas ut som ett resultat av förändringar i hotbilden. Exempelvis har Europeiska kommissionen lanserat ett program för säkerhetsrelaterad forskning och utveckling. Detta initiativ syftar till att stärka säkerheten i Europa genom att generera nya produk- ter och teknologier för både militärt och civilt samhällsförsvar, men också till att stärka den europeiska industriella basen och dess konkurrenskraft. 
 Utrikespolitikens principer och mål 
 I gällande riktlinjer anges att tillstånd till export och annan utlands- samverkan inte bör medges om det skulle stå i strid med princi- perna och målen för Sveriges utrikespolitik. Utredningen föreslår ingen ändring av denna riktlinjeprincip. Enligt utredningen bör in- ledningsvis även markeras att Sverige också har ett ansvar att inter- nationellt verka för en effektiv exportkontroll. 
 Samarbetsstater 
 I gällande riktlinjer nämns tre ländergrupper för vilka det inte finns utrikespolitiska hinder för export och med vilka utlandssamverkan i princip får anses stå i överensstämmelse med Sveriges säker- hetspolitik: de nordiska länderna, de traditionellt neutrala länderna i Europa samt övriga länder inom Europeiska Gemen- 
 171 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 skaperna. De aktuella skrivningarna innebär att Sverige vid pröv- ningen av ansökningar för de länder som ingår i grupperna tilläm- par en positiv presumtion. I ljuset av omvärldsutvecklingen och ovanstående diskussion om skälen att kunna medge tillstånd finns anledning att se över de aktuella skrivningarna. 
 Skälen att fortsatt tillämpa en presumtion för tillstånd är enligt utredningen särskilt framträdande när ärendena rör medlemsstater i EU. Den nordiska gemenskapen är alltjämt beaktansvärd, men eftersom endast ett nordiskt land, som Sverige samarbetar med på försvarsmaterielområdet, inte är medlem i EU, blir det i dag aningen konstlat att ange de nordiska länderna som en egen enhet. Utredningen föreslår följaktligen att Norge i stället nämns vid namn i riktlinjerna. 
 Enligt utredningen är det inte längre neutralitetsaspekten som motiverar en fortsatt positiv presumtion angående Schweiz utan landets nära samarbete med Sverige och övriga  
 EU-länder. 
  Utred- ningen förordar vidare att USA läggs till i uppräkningen av länder för vilka en positiv presumtion bör gälla. Denna förändring motive- ras enligt utredningen av de transatlantiska samarbetsavtalen och Sveriges omfattande beroende av amerikansk försvarsteknologi. 
 Det bör noteras att utredningens förslag i detta avseende inte innebär någon skyldighet för Sverige att medge tillstånd för i rikt- linjerna uppräknade länder eller ländergrupper. Även fortsättnings- vis måste ansökningar prövas från fall till fall. 
 Materielspecifik hänsyn 
 Utredningens förslag till vidareutveckling av riktlinjerna skulle innebära att den svenska ärendeprövningen fullt ut anammar det materielspecifika synsätt som föreskrivs i uppförandekoden. Detta synsätt innebär att man vid prövningen av en ansökan inte bara ser till vilket det tilltänkta mottagarlandet är, utan också tar ställning till hur den aktuella materielen kan komma att användas av slut- användaren i förhållande till riktlinjernas kriterier. 
 Uppförandekodens syn på materielens betydelse skiljer sig något från gällande svenska bestämmelser, men skillnaderna bör inte överdrivas. Riktlinjerna tillåter i dag materielspecifika hänsyn i så måtto att man vid prövningen skiljer på om ärendet gäller KS eller ÖK, en ursprunglig leverans eller reservdelar till denna samt på om 
 172 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 ärendet avser materiel av övervägande svensk eller utländsk identi- tet. 
 Vid tillämpningen av riktlinjerna är materielens art en faktor som noga belyses och även beaktas i viss utsträckning i totalbedöm- ningen. Det har blivit brukligt att ge tillstånd till export av viss ÖK, som skall användas för humanitära ändamål såsom minröjning och för civila ändamål såsom trafikövervakning, även om export till mottagarstaten normalt sett inte skulle godkännas. 
 Prövning i enlighet med kodens materielspecifika synsätt ställer större krav på exportkontrollorganisationen, inklusive på under- rättelser om den tilltänkta mottagarens avsikter samt på kunskaper om hur materielen i fråga alternativt kan användas. Utredningen återkommer till detta ur ett organisationsperspektiv i kapitel 6. 
  
 5.3.2 
  
 Leveranssäkerhet 
  
 Leveranssäkerhet är en viktig faktor för att skapa ömsesidiga bero- enden och förtroenden mellan stater på försvarsmaterielområdet. Såväl leveranssäkerhet som respekt för givna leveranssäkerhets- garantier får ökad aktualitet genom att flera europeiska stater, in- klusive Sverige, i växande utsträckning bygger sina materielförsörj- ningsstrategier på internationellt samarbete och import, i kontrast till nationell eller självständig utveckling och tillverkning. 
 Leveranssäkerhet är också en viktig faktor för ett lands för- svarsindustri om den skall kunna hävda sig på den internationella marknaden. Regeringar som köper kompletta materielsystem efterfrågar vanligen försäkringar från den exporterande staten om att leveranser av reservdelar, ammunition, ytterligare delserier med mera inte avbryts. Den hårda konkurrensen på marknaden har drivit företag och stater att framhålla att just deras åtaganden om leveranssäkerhet är mer trovärdiga än konkurrenternas. 
 Det finns i princip tre vägar att försäkra sig om leveranssäkerhet, vilka i verkligheten kombineras. Den första vägen går genom upp- byggandet av ömsesidiga beroenden, det vill säga ett materielsam- arbete där berörda länder utvecklar och tillverkar kvalificerade delar i ett vapensystem som länderna var och en för sig knappast kan överta. Länderna blir därmed beroende av varandra för att fullfölja utvecklingen och produktionen. Ett ömsesidigt beroende kan också sägas existera när ett samarbete blivit så pass viktigt för de in- 
 173 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 blandade staterna att de är beredda att göra betydande uppoffringar för att bevara det. 
 Begreppet ömsesidiga beroenden gjorde sitt inträde i svensk för- svarspolitik mot slutet av  
 1990-talet 
  i samband med att internatio- nella samarbeten gavs ökad betydelse och det blev nödvändigt för regeringen att prioritera bland strategiska försvarsindustriella kom- petenser. 
 Den andra vägen till leveranssäkerhet går genom mellanstatliga överenskommelser. Sådana överenskommelser kan vara juridiskt bindande, politiska eller beskrivas som en blandning av politiska och juridiska element. De kan röra ett specifikt vapensystem, men också vara allmänna. I propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174, s. 58) anger regeringen att överenskommelser endast bör ingås efter synnerligen noggranna överväganden och med stor urskiljning, men också att Sverige bör kunna tillmötesgå önskemål om sådana så länge de kan tillgodoses inom ramen för de över- gripande kriterierna (s. 58). I de fall där överenskommelser ingås är det från svenskt håll brukligt att understryka att leveranser inte kan ske om export skulle strida mot riktlinjernas ovillkorliga hinder. 
 Ett exempel på en juridiskt bindande och specifik överenskom- melse är när en stat genom avtal förbinder sig att leverera ett stridsfartyg och till detta relaterad materiel och service under vapensystemets hela livslängd. 
 FA/LOI är ett exempel på ett generellt avtal med både politiskt och juridiskt innehåll. Genom att tillträda avtalet har Sverige och de övriga fem deltagarna gjort utfästelser om leveranssäkerhet, dock med viss reservation för varandras internationella förpliktelser i händelse av kris eller väpnad konflikt. Även den politiska princip- deklarationen mellan Sverige och USA (Declaration of Principles) är av generell art och innehåller ett avsnitt om vikten av leverans- säkerhet, såväl för regeringarna som för respektive lands försvars- industri. 
 Den tredje vägen att försäkra potentiella köpare om leverans- säkerhet går via nationell policy. I gällande riktlinjer finns en be- stämmelse som innebär en stark presumtion för medgivande av tillstånd till utförsel av reservdelar till tidigare, med vederbörligt tillstånd exporterad krigsmateriel, om inte ovillkorligt hinder möter. Presumtionen gäller också för andra leveranser, t.ex. av ammunition, som har samband med tidigare utförsel eller där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd. Utredningens efterforsk- 
 174 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 ningar tyder på att flertalet stater särbehandlar följdleverans- ärenden, i praxis eller genom att inkludera en definierad mängd följdleveranser i det ursprungliga exporttillståndet för systemleve- ransen. Sverige framstår i en internationell jämförelse relativt en- samt om att ange en positiv presumtion i sitt policydokument. 
 Regeringen tillsatte 1997 en särskild utredare för att analysera den praxis som hade utvecklats i fråga om tillstånd till export av följdleveranser och utifrån analysen lägga fram eventuella förslag för att precisera bestämmelserna. I sitt betänkande (SOU 1999:38) konstaterade utredaren att följdleveranser i praktiken omfattar ett tiotal olika grupper av situationer där det finns ett organiskt samband till en tidigare beviljad export. Rörande följdleveranser förslog utredaren att man skulle föra in ordet sådant i följande mening: Detsamma bör gälla andra leveranser, t.ex. av ammuni- tion, som har  
 sådant  
 samband med tidigare utförsel eller där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd. 
 I den svenska försvarspolitiken har export och internationellt samarbete blivit allt viktigare som medel för att bevara försvars- industriell kompetens i Sverige. Mot denna bakgrund ser utred- ningen ett ökat behov för Sveriges del av att kunna erbjuda leve- ranssäkerhet i olika former. Detta förhållande bör återspeglas i riktlinjerna som en allmän princip. Tillstånd skall dock, liksom i dag är fallet, inte ges på grundval av denna princip om medgivande strider mot Sveriges internationella förpliktelser. 
 Utredningen anser att en riktlinje om leveranssäkerhet bör Edwards ras på två element. Den ena omständigheten av betydelse är om det finns en mellanstatlig överenskommelse som inkluderar leverans- säkerhetsgarantier för den aktuella materielen. Den andra omstän- digheten är om den tilltänkta exporten har ett tydligt samband med en tidigare beviljad leverans av system eller delsystem. Den senare formuleringen bedöms inte bara täcka in de fall av följdleveranser som nämns i riktlinjerna utan samtliga tio situationer där följd- leveranstänkande i dag tillämpas. 
  
 5.3.3 
  
 Tredjelandsexport och produkter med flernationell identitet 
  
 Begreppet tredjelandsexport betecknar ett antal olika fall där  
 svensk  
 respektive  
 delvis svensk  
 krigsmateriel inte levereras direkt från Sverige till slutanvändaren. 
 175 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 I princip finns två fall av tredjelandsexport av  
 svensk  
 materiel. Det första fallet är när krigsmateriel tillverkas på licens i ett annat land och detta land exporterar materielen till tredje land. Det andra fallet är när materiel levererats till ett land och detta land vidare- exporterar materielen. I båda fall krävs tillstånd enligt lagen om krigsmateriel. ISP prövar det föreslagna tredje landet utifrån samma riktlinjer som skulle ha använts om svensk krigsmateriel export- erats direkt från Sverige. I det andra fallet krävs dessutom att Sverige löser det exporterande landet från åtaganden enligt slut- användarintyget. 
 Det finns också två fall av tredjelandsexport av  
 delvis svensk  
 materiel. Det första är när ett svenskt företag exporterar kompo- nenter, såväl mindre delar som delsystem, till ett annat land för in- tegration i ett större materielsystem, som i sin tur exporteras till tredje land. Detta sker ofta inom ramen för avtal, men kan också ske som enskilda affärer. Det andra fallet är när försvarsindustri i Sverige och ett annat land tillsammans utvecklar eller tillverkar en produkt och denna exporteras från samarbetslandet till tredje land. Här måste alltid ett godkänt samarbetsavtal finnas. 
 Tillstånd enligt lagen om krigsmateriel krävs också för tredje- landsexport av  
 delvis svensk  
 materiel. ISP prövar det föreslagna tredje landet utifrån de riktlinjer som skulle ha använts om svensk krigsmateriel exporterats direkt från Sverige, men också utifrån de särskilda riktlinjerna beträffande internationella samarbeten och produktidentitet, vilka beskrivs närmare nedan. 
 Gällande riktlinjer 
 För det första föreskrivs en prövning om det är politiskt lämpligt att inleda ett samarbete med någon (regering, myndigheter eller företag) i den för ärendet aktuella staten. I gällande riktlinjer anges att när det angår avtal med utländsk part om gemensam utveckling eller framställning skall tillståndsbedömningen utgå från de angivna grundläggande kriterierna. 
 För det andra finns en riktlinje om politisk inramning. En regeringsöverenskommelse bör träffas om samarbetet är om- fattande och för Sverige viktigt och att Utrikesnämnden bör höras innan en överenskommelse ingås. Enligt regeringsformen bör regeringen alltid ta viktigare utrikesärenden till nämnden. En han- tering i Utrikesnämnden förutsätter att ISP har överlämnat det 
 176 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 aktuella ärendet till regeringen, eller att frågan väcks tidigare på politisk nivå, till exempel i bilaterala samtal eller i samband med beslut om exportstöd. 
 För det tredje finns riktlinjer som angår själva genomförandet av det internationella samarbetet. Det finns en stark presumtion för tillstånd till utförsel till samarbetslandet, som följer av avtalet under förutsättning att inte ovillkorligt hinder uppstår. Utred- ningen anser att detta i grund och botten är en fråga om leverans- säkerhet. 
 För det fjärde vägleder gällande riktlinjer i fråga om produkter som tillkommit genom internationella samarbeten. Produkter med övervägande svensk identitet bör bedömas med svenska rikt- linjer, medan produkter med övervägande utländsk identitet bör bedömas enligt samarbetslandets regler. Det slutgiltiga beslutet om export kan överlåtas till samarbetsstaten även om produkten har en övervägande svensk identitet när det finns ett starkt svenskt för- svarspolitiskt intresse av att samarbetet kommer till stånd och det är en förutsättning från samarbetspartnerns sida att viss utförsel får ske från samarbetslandet. 
 Svårare fastställa identitet – flernationella produkter 
 Utredningen bedömer att det inte längre kommer att vara meningsfullt att försöka fastställa den samproducerade materielens identitet som övervägande svensk eller utländsk, och på basis av resultatet bestämma vilket lands exportregler som skall tillämpas. 
 Produkter, som tagits fram inom internationella samarbets- projekt, innehåller i ökande grad utvecklingsresultat och kompo- nenter från ett flertal länder. Projekt kan syfta till att utveckla mjuk- eller hårdvara, eller  
 både-och, 
  och ju fler deltagande stater och försvarsindustrier, desto mer uppblandad blir produkten. Ländernas bidrag till produkten kan variera mellan de olika faserna. Till exempel kan utvecklingen av delsystem ske i Sverige, medan systemintegrationen och slutmonteringen kan ske i ett annat land. Vidare kan kostnaderna för produktens utveckling respektive till- verkning fördelas enligt olika principer, beroende av respektive lands anskaffningsavsikt. 
 Det finns, enligt utredningen, fortfarande ingen generellt an- vändbar regel eller metod för att bestämma en produkts identitet. De nationella bidragens betydelse för en produkts tillkomst måste 
 177 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 mätas från fall till fall. En avancerad produkt kan innehålla en mycket liten komponent från ett land, men den kan vara helt avgörande för produktens funktion. Omvänt kan en produkt inne- hålla en stor komponent från ett land, men som inte är avgörande för funktionen och kan tillverkas i flera andra länder. Mjukvara kan vara minst lika värdefull och viktig för produktens funktion som till exempel ett eldrör. 
 Utvecklingen av EU:s exportkontrollsamarbete bör uppmärk- sammas i detta sammanhang. Samarbetet inom EU resulterar i att nationella riktlinjer konvergerar och konsolideras i uppförande- koden. Därmed skapas en central förutsättning för samarbetande stater att samråda om tredjelandsexport av gemensamt framtagna produkter. FA/LOI hänvisar till kodens kriterier som en utgångs- punkt när listor om acceptabla mottagarstater skall förhandlas fram inom ramen för ett enskilt projekt. I avtalets femte avsnitt fastslås regler för hur destinationer läggs till respektive dras ifrån listan. Om konsensus inte kan uppnås på tjänstemannanivå kan den före- slagna listan underställas ministrarna i berörda samarbetsländer. Om inte heller ministrarna kan enas om en viss mottagare sätts inte den ifrågasatta destinationen upp på listan. 
 Ett konsultationskrav 
 Utredningens bedömning är att det för framtiden är särskilt ange- läget med riktlinjer för ställningstagandet i ärenden om tredje- landsexport av flernationella produkter. Detta är en följd av att samarbeten har blivit en prioriterad produktionsform, såväl i Sverige som globalt, och av att tredjelandsexport oftast finns med i kostnadskalkylen för samarbetsprojekt. En annan orsak är att upp- fattningarna om acceptabla mottagarstater delvis skiljer sig åt mellan Sverige och länder som Sverige samarbetar med. Skulle Sverige tillämpa avvikande bestämmelser riskerar den svenska för- svarsindustrin att bli en mindre attraktiv samarbetspartner och landet en mindre intressant bas för försvarsindustriell verksamhet. 
 Enligt utredningen bör strävan vara att hantera tredjelands- exportfrågor redan vid ingåendet av samarbeten. Eventuella exportdestinationer, som inte prövas redan vid ingåendet eller blir kontroversiella under samarbetets genomförande, bör bli föremål för konsultationer mellan Sverige och samarbetslandet (länderna). Samarbetsavtal även utanför FA/LOI bör utformas på ett sådant 
 178 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 sätt att Sverige och samarbetsstaten kan konsultera med varandra om destinationer som inte blivit föremål för ställningstagande vid dess ingående. Vid sådana konsultationer bör Sverige väga samman det svenska intresset av samarbetet, kraven på en ansvarsfull exportkontroll och det svenska bidragets betydelse för den aktuella materielens tillkomst. 
  
 5.4 
  
 Överväganden bakom kriterierna 
  
 I detta avsnitt redogör utredningen för sina överväganden bakom formuleringarna i kriterierna. 
  
 5.4.1 
  
 Godtagbara mottagare och vidareexport 
  
 I krigsmateriellagen finns inga bestämmelser om vem eller vilka som skall kunna få köpa materiel från Sverige. Sådana bestämmelser finns däremot i riktlinjerna som uppräknar tre typer av godtagbara mottagare och slutanvändare av krigsmateriel: stat, statlig myndig- het och av staten auktoriserad mottagare. Bakom uttrycket av staten auktoriserad mottagare återfinns främst företag med respektive regerings tillverkningstillstånd eller motsvarande, men också andra juridiska personer såsom auktoriserade vapenför- medlare. 
 Sedan en tid tillbaka medger ISP utförseltillstånd för leveranser till FN. FN köper bland annat transportfordon, minröjnings- och kommunikationsutrustningar för sina fredsbevarande respektive fredsframtvingande missioner. Utredningen anser att det ligger i svenskt intresse att stödja  
 FN-insatser, 
  liksom internationella in- satser i EU- eller  
 OSSE-regi, 
  också med försvarsmateriel. För att konsolidera den praxis som utvecklats i detta sammanhang föreslår utredningen att mellanstatlig organisation läggs till som en godtag- bar mottagare och slutanvändare. 
 ISP medger också exporttillstånd för leveranser till museer och samlare utomlands, under förutsättning att dessa har vederbörlig dokumentation, såsom ett intyg från sitt lands myndigheter och importtillstånd. Leveranserna har omfattat till exempel uttjänta fordon och flygplan samt exklusiva gevär. Det kan inte anses stå i konflikt med en ansvarsfull exportkontroll att i riktlinjerna räkna upp juridiska och enskilda personer som godtagbara slutanvändare. 
 179 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 Tillstånd bör dock liksom hittills förutsätta att det kan styrkas att den aktuella materielen skall användas i utställningar, upplevelse- parker, för samlarändamål och dylika  
 icke-militära 
  ändamål. 
 I EU:s uppförandekod står inget om vilka, andra än stater, som får anses vara godtagbara mottagare och slutanvändare av försvars- materiel. Däremot finns i kodens sjunde kriterium relativt detalje- rade bestämmelser för vad medlemsstaterna bör beakta när de utreder risken för att materielen kan komma att användas till annat ändamål inom mottagarlandet eller vidareexporteras till en oönskad slutanvändare, nämligen: 
  
 a) 
  
 Mottagarlandets legitima inhemska försvars- och säkerhetsintressen, inbegripet eventuell medverkan i FN:s eller andra fredsbevarande insatser. 
  
 b) 
  
 Mottagarlandets tekniska förmåga att använda materielen. 
  
 c) 
  
 Mottagarlandets förmåga att utöva effektiv exportkontroll. 
  
 d) 
  
 Risken att vapnen kommer att återexporteras eller avledas till terroristorganisationer (antiterroristutrustning bör särskilt uppmärk- sammas i detta sammanhang). 
  
 Riktlinjerna saknar kodens bestämmelser om riskbedömning. Ut- redningen anser att riktlinjerna bör vidareutvecklas med en skriv- ning som anger att ansökningar bör avslås om det finns en uppen- bar risk att den aktuella materielen kan komma att användas av en annan slutanvändare än som angivits eller vidareexporteras utan Sveriges medgivande. En sådan skrivning syftar till att förtydliga och utvidga Sveriges ansvar att vid behov undersöka den tilltänkta mottagarens avsikter före beslut, kontrollera att varorna kommit fram och eventuellt följa upp om varorna finns kvar hos mot- tagaren efter leverans. Detta ställer nya krav på exportkontroll- organisationen, vilket utredningen återkommer till i kapitel 6. 
 I gällande riktlinjer anges att en stat som trots åtagande gent- emot den svenska regeringen har tillåtit eller underlåtit att för- hindra vidareexport av svensk krigsmateriel i princip inte skall komma i fråga som mottagare av sådan materiel från Sverige så länge omständigheterna kvarstår. Utredningens förslag skiljer sig här från gällande riktlinjer eftersom det inte preciserar konsekven- serna av oönskad vidareexport. I praktiken spelar detta liten roll eftersom varje ansökan prövas på sina egna meriter. Om det visar sig att en mottagarstat använt svensk materiel i strid med intyget – och är aktuell som mottagare i ett annat ärende – måste ISP i sin bedömning väga in risken att så sker på nytt. 
 180 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 Slutanvändar- och bearbetningsintyg 
 För en effektiv exportkontroll är det inte tillräckligt att endast ge tillstånd för godtagbara mottagare och slutanvändare såsom stater och godkända företag. Det är också nödvändigt att inhämta slutan- vändar- och bearbetningsintyg. Slutanvändarintyg finns i flera modeller och är en skriftlig överenskommelse mellan Sverige och köparlandets regering. Bearbetningsintyg finns också i flera ut- föranden och är ett intyg från det företag i utlandet till vilket det svenska företaget avser överföra krigsmateriel eller metod för fram- ställning av sådan materiel. 
 Användningen av slutanvändar- och bearbetningsintyg är inte reglerad i författning, men väl i riktlinjer. I gällande riktlinjer står att ett intyg bör finnas före utförsel. Ordet bör signalerar här att det finns fall där man kan göra undantag från kravet på intyg. Den praxis som utvecklats innebär att ISP normalt gör undantag i situa- tioner där materiel förs ut temporärt. Exempel är utförsel i sam- band med testning, underhåll, reparation, demonstration samt vid transitering av materiel genom Sverige. 
 Det har vidare förekommit att det tilltänkta mottagarlandet generellt, eller just för den aktuella affären, har vägrat att skriva under ett svenskt slutanvändarintyg, alternativt att landet velat ha en egen formulering eller utseende på slutanvändarintyget. Om det då rör sig om ett samarbetsland som Sverige sedan länge exporterar till och har förtroende för har ISP, efter att ha vägt in svenska säkerhets- och försvarspolitiska intressen, gjort undantag från intygskravet. 
 ISP är i färd med att förenkla de olika slutanvändar- och bear- betningsintyg som uppstått under årens lopp. Myndigheten söker även minska administrationen kring intygen, bland annat genom att skapa generella slutanvändarintyg och speciella annex om slutan- vändning till ett existerande mellanstatligt projekt. Det bör här noteras att avsikten inom FA/LOI är att överföringar inom ett samarbetsprojekt skall vara befriade från krav på olika intyg. 
 Genom användandet av intyg minskar risken för att krigs- materiel på felaktiga grunder exporteras till otillbörliga och för att exporterad materiel används av andra än som angivits i ansökan om tillstånd. Undantag bör enligt utredningen fortsatt kunna göras i situationer när materiel skall återföras till Sverige eller om det i övrigt finns särskilda skäl. Utredningen är positiv till fortsatta 
 181 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 åtgärder för att förenkla intygen och minska administrationen kring dem. 
  
 5.4.2 
  
 Internationella förpliktelser och åtaganden 
  
 Enligt gällande riktlinjer finns tre situationer då tillstånd till utförsel eller annan utlandssamverkan inte skall beviljas. Den första är om medgivande skulle strida mot en internationell överenskom- melse som Sverige har biträtt. Med internationell överenskommelse menas främst överenskommelser kring produkter som kan användas för utveckling och tillverkning av massförstörelsevapen. 
 Den andra situationen är när medgivande av tillstånd skulle strida mot ett beslut av FN:s säkerhetsråd. Sådana beslut eller vapenembargon kan vara utformade på olika sätt: bindande eller  
 icke-bindande, 
  generella eller materielspecifika, regionala eller land- specifika. I regeringens årliga skrivelse om strategisk export- kontroll finns som bilaga en förteckning över rådande embargon och deras omfång. År 2004 rörde det sig totalt om cirka 15 embargon, varav de flesta var utfärdade av FN. 
 Den tredje situationen då tillstånd enligt gällande riktlinjer inte skall beviljas är när medgivande skulle strida mot folkrättsliga regler om export från neutral stat under krig. Dessa regler hänför sig till 1907 års Haagkonventioner om neutralitet och är endast förpliktande för Sverige – men inte dess medborgare och privata företag – om den svenska regeringen i en krigssituation skulle för- klara landet neutralt. 
 Inom exportkontrollområdet finns i dag fler internationella för- pliktelser och åtaganden att leva upp till jämfört med när rikt- linjerna utarbetades. De mest centrala av dessa förpliktelser och åtaganden återspeglas i EU:s uppförandekod, vars första kriterium lyder som följer: 
 Respekt för medlemsstaternas internationella åtaganden, särskilt de sanktioner som påbjuds av FN:s säkerhetsråd och de som påbjuds av gemenskapen, avtal om  
 icke-spridning 
  och andra ämnen samt andra internationella förpliktelser 
 En ansökan om exportlicens bör avslås om bifall skulle stå i strid med bl.a. 
 a) medlemsstaternas internationella förpliktelser och deras åtaganden att upprätthålla FN:s, OSSE:s och EU:s vapenembargon, 
 182 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 b) 
  
 medlemsstaternas internationella förpliktelser enligt fördraget om ickespridning av kärnvapen, konventionen om biologiska vapen och toxinvapen samt konventionen om kemiska vapen, 
  
 c) 
  
 medlemsstaternas åtaganden inom ramen för  
  
 Australien-gruppen, 
  missilteknologiarrangemanget (Missile Technology Control Regime), gruppen av länder som levererar kärnmaterial (Nuclear Suppliers Group) och  
 Wassenaar-arrangemanget, 
  
 d) 
  
 medlemsstaternas åtagande att inte exportera någon som helst typ av truppmina (antipersonell mina). 
  
 I syfte att skapa överensstämmelse mellan uppförandekoden och riktlinjerna krävs en vidareutveckling av riktlinjernas text. Utred- ningen anser att det måste framgå att embargon som har beslutats av EU eller OSSE också utgör ovillkorliga hinder. Eftersom ISP inte medger tillstånd om det strider mot EU:s och OSSE:s beslut är förslaget främst ett sätt att konsolidera praxis. Förslaget att lägga till beslut av EU:s ministerråd som ett ovillkorligt exporthinder framfördes också av Följdleveransutredningen (SOU 1999:38). 
 I uppförandekoden nämns medlemsstaternas skyldighet att inte exportera någon som helst typ av truppmina (antipersonell mina). Detta kriterium grundas på 1997 års konvention om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av truppminor samt om deras förstöring, den så kallade  
 Ottawa-konventionen. 
  Koden nämner emellertid inte specifikt övriga folkrättsliga regler relaterade till konventionella vapen (bland annat vissa ammuni- tionstyper, brandvapen, minor, synförstörande laservapen) som Sverige är bundet av. Utredningen anser det naturligt att även de senare reglerna återspeglas i riktlinjerna. 
 Tillstånd skall således inte beviljas om materielen utgör ett otillåtet stridsmedel antingen enligt ett särskilt användningsförbud eller enligt artikel 35 i 1977 års Tilläggsprotokoll I till Genève- konventionerna från 1949. Försiktighet skall iakttas i bedömningen av sådana vapen som svårligen kan begränsas till militära mål eller som orsakar stora mängder blindgångare. Vad gäller sådan materiel som omfattas av användningsförbud i strid men som inte är förbjuden för fredstida upprätthållande av ordning och säkerhet, bör det säkerställas att mottagaren avser använda materielen i enlighet med folkrätten. 
 Vid projektering eller anskaffning av ett nytt vapen är Sverige skyldigt att överväga om dess användning under vissa eller alla om- ständigheter skulle vara förbjuden enligt folkrätten. I dag fullgörs denna skyldighet bland annat genom  
 Delegationen för folkrättslig 
  
 183 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 granskning av svenska vapenprojekt,  
 som är en myndighet under Försvarsdepartementet. Delegationen har till uppgift att motverka svenska myndigheters anskaffning eller utveckling av nya vapen som strider mot folkrättsliga regler. Utredningen förutsätter att delegationens prövning i framtiden också kommer att omfatta för- svarsmateriel som inte utvecklas och anskaffas för svenska statliga myndigheter. 
  
 I gällande riktlinjers skrivning internationell överenskommelse som Sverige har biträtt måste i dag en växande och allt brokigare samling avtal, regimer och regler inhysas. Utredningen anser följ- aktligen att även denna skrivning med fördel kan vidareutvecklas. En fullständig uppräkning av relevanta dokument och regimer an- ses dock inte vara nödvändig i riktlinjerna, eftersom en sådan inom några år riskerar att bli ofullständig och gå stick i stäv med utred- ningens ambition att förtydliga. 
 Den tidigare nämnda Följdleveransutredningen har föreslagit att Sveriges internationella förpliktelse att inte exportera i strid mot folkrättsliga regler om export från neutral stat under krig skall lyftas ut ur riktlinjerna. Förslaget underbyggs av tre argument: att reglerna inte tillämpats under de senaste 50 åren; att utvecklingen av det europeiska säkerhetspolitiska samarbetet gör det osannolikt att reglerna kommer att tillämpas; och att hindret i fråga inte är att betrakta som ovillkorligt eftersom de folkrättsliga reglerna först aktiveras när Sverige gör en neutralitetsförklaring eller annat dylikt officiellt uttalande i förhållande till krigförande parter. 
 Utredningen instämmer i att det ovillkorliga hindret beträffande folkrättsliga regler om export från neutral stat under krig kan lyftas ut ur riktlinjerna. Det svenska engagemanget för den europeiska integrationen på det  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiska om- rådet är i dag ett än tyngre argument. Om en väpnad konflikt skulle blossa upp i närområdet är det osannolikt att Sverige skulle förklara sig neutralt. Ett annat argument för att lyfta ur hindret är Sveriges ökande beroende av internationella materielsamarbeten. 
 I sammanhanget kan även påminnas om propositionen Ny myn- dighet för kontroll över krigsmateriel och andra strategiskt känsliga produkter (prop. 1995/96:31, kap. 5) som anger att det kan vara motiverat att regeringen prövar fler ärenden i krislägen och andra tillspetsade situationer och krigsmateriellagens bestämmelse att regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om överlämnande av ärenden till regeringen. Detta innebär att regeringen i ljuset av en annalkande konflikt i närområdet kan besluta att ISP skall över- 
 184 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 lämna ärenden med neutralitetspolitiska aspekter. Eventuella ärenden av detta slag, som redan är väckta och handläggs på myn- digheten, skulle emellertid inte omfattas av föreskrifterna. Anled- ningen är att den svenska författningen inte tillåter att regeringen blandar sig i myndigheternas beslut i enskilda ärenden. 
 Respekt för denials 
 Det finns inget kriterium i EU:s uppförandekod som anger att medlemsstaterna bör avslå ansökningar som avser en viss försvars- materiel och mottagare som en annan medlemsstat tidigare för- vägrat en i huvudsak identisk leverans till. Å andra sidan har medlemsstaterna åtagit sig att följa detaljerade tillämpnings- bestämmelser om hur de skall agera i sådana situationer. Dessa bestämmelser, som håller på att revideras och under 2003 blev föremål för en användarinstruktion, lyder: 
  
 3. 
  
 Genom diplomatiska kanaler kommer medlemsstaterna att över- sända utförlig information om de licensansökningar som har avslagits i enlighet med uppförandekoden i fråga om krigsmateriel, tillsammans med en förklaring av varför ansökan har avslagits. Den information som skall överlämnas anges i form av ett utkast till formulär som åter- finns i bilagan. Innan någon medlemsstat beviljar en licens som en annan medlemsstat eller andra medlemsstater har vägrat bevilja för en i huvudsak identisk transaktion under de senaste tre åren kommer den först att samråda med den eller de medlemsstater som avslog licens- ansökningarna. Om medlemsstaten efter dessa samråd ändå beslutar att bevilja licens kommer den att underrätta den eller de medlemsstater som avslog ansökan (ansökningarna) och därvid utförligt förklara sina egna skäl. 
  
 Beslutet att tillåta eller vägra överföring av någon krigsmateriel skall varje medlemsstat själv fatta. En ansökan om licens skall anses ha av- slagits när medlemsstaten har vägrat att tillåta den faktiska försälj- ningen eller den fysiska exporten av den berörda krigsmaterielen, om försäljning i annat fall skulle ha ägt rum, eller när den har vägrat att tillåta det relevanta avtalets ingående. För detta ändamål kan ett anmälningspliktigt avslag, i enlighet med nationella förfaranden, inne- fatta avslag på en ansökan om tillstånd att inleda förhandlingar eller ett nekande svar på en formell inledande förfrågan om en särskild beställ- ning. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna kommer att behandla sådana avslag och samråd konfidentiellt och de kommer inte att använda dem för att uppnå kommersiella fördelar. 
  
 185 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 Uppförandekodens fortsatta utveckling och framtida betydelse för en effektiv europeisk exportkontroll är beroende av att medlems- staterna inte underminerar varandras denials genom att tillämpa kriterierna alltför olika. Respekt för denials får anses vara en central förutsättning för att även tillämpningen av kriterierna skall kunna harmoniseras. Mot denna bakgrund förordar utredningen att Sveriges åtagande i fråga om denials uppmärksammas särskilt i rikt- linjerna. 
 Förslaget innebär att Sverige inte bör medge tillstånd om en annan medlemsstat i EU under de senaste tre åren har förvägrat den tilltänkta mottagaren en i huvudsak identisk leverans med hänvisning till uppförandekoden. Det kan emellertid finnas skäl att ändå medge tillstånd, till exempel om situationen i det tilltänka mottagarlandet har förändrats, men då skall Sverige först samråda med den berörda medlemsstaten och därefter motivera sitt slut- giltiga ställningstagande. Eftersom ISP normalt sett inte utfärdar tillstånd om det finns en denial för den tilltänkta mottagaren och materielen, innebär förslaget en konsolidering av praxis. 
  
 5.4.3 
  
 Mänskliga rättigheter 
  
 De mänskliga rättigheterna reglerar förhållandet mellan stats- makten och den enskilde individen. Varje rättighet för individen innebär en skyldighet för statsmakten. Utöver de grundläggande rättigheterna som fastslogs 1949 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna – och som senare utvecklades och kodifie- rades i konventionerna om medborgerliga och politiska rättigheter respektive ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter – finns i dag på global  
 FN-nivå 
  specifika rättighetskonventioner för bland annat ursprungsbefolkningar och barn. Det finns även regionala arrangemang för mänskliga rättigheter; för svenskt vidkommande är Europakonventionen viktigast. 
 Mänskliga rättigheter anges i gällande riktlinjer som ett centralt villkor för att tillstånd till krigsmaterielexport och annan utlands- samverkan skall beviljas. Den tilltänkta mottagarstatens respekt för de mänskliga rättigheterna är dock ett villkorligt hinder. Detta innebär att tillstånd kan beviljas även om mottagaren brister i respekt, förutsatt att säkerhets- och försvarspolitiska intressen (in- begripet leveranssäkerhetsskäl) talar för export och att inget ovill- korligt hinder föreligger. Enligt gällande riktlinjer krävs vidare att 
 186 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 kränkningarna är grova och omfattande för att utgöra ett hinder för export. 
 Betydelsen av respekt för mänskliga rättigheter i det tilltänkta mottagarlandet återfinns också i det andra kriteriet i EU:s upp- förandekod. Skillnaden mellan riktlinjerna och kodens bestämmel- ser är främst att de senare bygger på ett annat materielspecifikt synsätt än distinktionen mellan KS och ÖK. Kodens kriterium lyder: 
 Respekten för de mänskliga rättigheterna i det slutliga bestämmelse- landet 
 Efter att ha bedömt mottagarlandets inställning till de relevanta prin- ciperna i internationella instrument rörande de mänskliga rättigheterna kommer medlemsstaterna 
  
 a) 
  
 inte att utfärda exportlicens om det föreligger uppenbar risk att den tilltänkta exporten kan komma att användas för internt förtryck, 
  
 b) 
  
 från fall till fall och under beaktande av materielens art att iaktta särskild försiktighet vid utfärdande av licenser för länder där allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna har konstaterats av behöriga  
  
 FN-organ, 
  Europarådet eller EU. 
 Materiel som kan användas för internt förtryck anses i detta sam- manhang inbegripa bl.a. materiel, i fråga om vilket den tilltänkta slut- användaren bevisligen har använt sådan eller liknande materiel för internt förtryck, eller när det finns skäl att tro att materielen kommer att användas till andra ändamål eller av annan slutanvändare än vad som uppgivits, och användas till internt förtryck. I linje med punkt 1 i tillämpningsbestämmelserna för denna kod kommer materielens art att beaktas noggrant, särskilt om den är avsedd för interna säkerhets- ändamål. Internt förtryck anses inbegripa bl.a. tortyr och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning, summariska eller godtyckliga avrättningar, försvinnanden, godtyckliga gripanden och andra allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheter och de grundläggande friheter som anges i relevanta internationella instru- ment rörande de mänskliga rättigheterna, inklusive Allmänna förklar- ingen om de mänskliga rättigheterna och Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. 
 Mot bakgrund av utredningens uppdrag att integrera kodens krite- rier och riktlinjerna finns anledning att vidareutveckla riktlinjernas bestämmelser om mänskliga rättigheter. Utredningen föreslår att det i enlighet med koden skall räcka med en uppenbar risk att den aktuella materielen kan komma att användas för internt förtryck för att en given ansökan skall avslås. Förslaget innebär samtidigt ett förtydligande av Sveriges ansvar att inhämta underrättelser om mottagare eller slutanvändare. Därutöver föreslår utredningen att 
 187 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 särskild försiktighet bör iakttas om allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter har konstaterats i det tilltänkta mottagar- landet. 
 I överensstämmelse med EU:s uppförandekod, men också med gällande svensk praxis, bör tillståndsprövningen enligt det före- slagna kriteriet om mänskliga rättigheter inriktas på politiska och medborgerliga rättigheter, det vill säga rättigheter som hand- gripligen kan kränkas. Exempel på kränkningar är här tortyr, godtyckliga avrättningar, försvinnanden och godtyckliga grip- anden. Utredningen vill genom den föreslagna inriktningen på prövningen inte på något sätt förringa betydelsen av statsmakternas skyldigheter att tillgodose grundläggande mänskliga behov såsom en dräglig levnadsstandard och rätten till hälsovård och utbildning. Det åttonde kriteriet, som utredningen föreslår, ålägger tillstånds- prövaren att även beakta de ekonomiska förhållandena i det till- tänkta mottagar- eller samarbetslandet. 
 Förslaget att införliva kodens materielspecifika synsätt i rikt- linjernas kriterium om de mänskliga rättigheterna medför en viss förändring för prövningen. Man kommer inte bara att se till den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstatens respekt för mänskliga rättigheter utan även beakta materielens avsedda och tänkbara an- vändningsområden. Denna förändring bör dock inte överdrivas. För det första finns i gällande riktlinjer olika presumtioner för KS och ÖK, ursprungsleveranser och följdleveranser samt för materiel med övervägande svensk respektive utländsk identitet. För det andra prövar ISP vissa ärenden utifrån materielens användnings- område. Det har gällt ärenden som avsett dels materiel med huma- nitära användningsområden, till exempel utrustning för minröjning och ammunitionsförstöring, dels materiel med civila användnings- områden, till exempel radarutrustningar för trafikövervakning. För det tredje har Sverige i och med sin anslutning till FA/LOI god- känt att tredjelandsexport av gemensamt framtagna produkter prövas i enlighet med bland annat uppförandekodens kriterier och därmed ett materielspecifikt synsätt i fråga om mänskliga rättig- heter. 
 Ett särskilt problem rör frågan om Sveriges statsansvar i för- hållande till leveranssäkerhetsgarantier, om det kommer till Sveriges kännedom att tidigare levererad materiel används för tortyr eller andra grova brott mot mänskliga rättigheter. I proposi- tionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174, s. 57) diskuterar regeringen sådana situationer och kommer till slutsatsen att ansök- 
 188 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 ningar om export av reservdelar med mera till tidigare inköpt svensk materiel endast bör avslås när ett ovillkorligt hinder före- ligger. Regeringen erinrar i propositionen bland annat om sitt tidigare ställningstagande att med en sträng restriktivitet för ur- valet av de stater till vilka krigsmaterielexport skall medges är det osannolikt () att tveksamhet uppstår i fråga om export av reserv- delar till materiel, för vilka licens en gång lämnats. 
  
 5.4.4 
  
 Demokrati som kriterium? 
  
 Utredningen har i uppdrag att undersöka konsekvenserna av att införa ett demokratikriterium i riktlinjerna. En sådan undersökning är svår att genomföra då innebörden av begreppet demokrati är omtvistad och eftersom ett demokratikriterium inom exportkon- trollområdet varken har funnits tidigare i Sverige eller i dag tilläm- pas av något annat land. 
 För det första bedömer utredningen att införandet av ett demo- kratikriterium i riktlinjerna skulle resultera i vissa tillämpnings- svårigheter. Denna bedömning grundar sig i att varken Sverige eller någon mellanstatlig organisation har en modell för hur man drar gränsen mellan demokrati och  
 icke-demokrati. 
  Också forskare är oense i fråga om när demokrati kan sägas ha konsoliderats i en viss stat. Vissa lägger tyngdpunkten på institutionella aspekter såsom maktfördelning, möjlighet till ansvarsutkrävande och regelbundna fria och rättvisa val. Andra forskare fokuserar på framväxten av en demokratisk kultur, legitimitet, medborgarnas deltagande i den offentliga debatten samt förekomsten av fria och obundna tid- ningar och massmedier. 
 För det andra bedömer utredningen att om Sverige skulle införa ett demokratikriterium i riktlinjerna skulle vårt land bli ensamt om att ha ett sådant. Såvitt utredningen känner till har inget svensk samarbetsland på materiel- eller exportkontrollområdet infört, eller planerar införa, ett demokratikriterium. För svensk försvarsindustri skulle troligtvis ett demokratikriterium hämma möjligheterna till att inleda samarbeten med andra länders försvarsindustrier. I kon- sultationer med andra stater om tredjelandsexport av gemensamt framtagen materiel, till exempel inom FA/LOI, skulle Sverige vidare kunna få svårt att ensamt hävda ett demokratikriterium. Till detta kommer den problematik som skulle uppträda om Sverige i enlighet med ett nyinfört demokratikriterium underkände en stat 
 189 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 som redan är mottagare av svensk krigsmateriel och har leverans- säkerhetsgarantier enligt gällande riktlinjer eller i en separat över- enskommelse. 
 Sammanfattningsvis anser utredningen att det för närvarande varken finns tillräckliga skäl eller förutsättningar för att införa ett demokratikriterium för prövningen av ärenden om export och internationellt samarbete avseende försvarsmateriel. Utredningen har varken ansett det möjligt eller tillrådligt att inom ramen för sitt uppdrag försöka definiera begreppet demokrati. 
  
 5.4.5 
  
 Väpnade konflikter 
  
 De svenska riktlinjerna har utarbetats under kalla kriget, då konflikter mellan och inom stater beskrevs i termer av öst mot väst och då parter kopplades till endera supermakten. För Sverige och andra stater som betonade neutralitet gällde att inte ta ställning, till exempel genom att bistå den ena eller andra parten med krigs- materiel. I propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174, s. 47) framhåller regeringen särskilt  
 icke-inblandning 
  när den motiverar riktlinjerna: Främst gäller, liksom tidigare, att utlands- samverkan inte bör äventyra att Sverige hålls utanför andra länders konflikter. Gällande bestämmelser om väpnade konflikter är snarlika dem som nedtecknades 1971. En förändring är emellertid att distinktionen mellan materiel av utpräglad defensiv karaktär och krigsmateriel i övrigt ersattes med den mellan ÖK och KS. 
 EU:s uppförandekod utarbetades under  
 1990-talets 
  omvärlds- förhållanden och av 15 medlemsländer med delvis olika inställning till militära allianser och neutralitet. Koden, som antogs 1998, har följaktligen ett något annat anslag än riktlinjerna i fråga om väpnade konflikter som ett kriterium för vapenexport. De två rele- vanta kriterierna lyder: 
 KRITERIUM TRE 
 Den interna situationen i det slutliga bestämmelselandet som en följd av existerande spänningar och väpnade konflikter 
 Medlemsstaterna kommer inte att tillåta export som skulle provocera eller förlänga väpnade konflikter eller förvärra existerande spänningar i det slutliga bestämmelselandet. 
 190 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 KRITERIUM FYRA 
 Bevarande av regional fred, säkerhet och stabilitet 
 Medlemsstaterna kommer inte att utfärda exportlicens om det finns en uppenbar risk för att den avsedda mottagaren skulle använda den till- tänkta exporten på ett aggressivt sätt mot ett annat land eller hävda ett territoriellt krav med våld. 
 När medlemsstaterna överväger dessa risker kommer de bl.a. att be- akta 
  
 a) 
  
 om någon väpnad konflikt pågår eller sannolikt kommer att uppstå mellan mottagarlandet och ett annat land, 
  
 b) 
  
 om det föreligger något territoriellt krav på ett angränsande land som mottagarlandet tidigare försökt eller hotat att genomdriva med våld, 
  
 c) 
  
 om materielen sannolikt kommer att användas för annat än mot- tagarens legitima nationella säkerhets- och försvarsändamål, 
  
 d) 
  
 behovet av att inte negativt påverka den regionala stabiliteten på något märkbart sätt. 
  
 Som ett resultat av de politiska förändringarna i omvärlden ligger den svenska säkerhetspolitikens tonvikt inte längre på neutralitet utan på militär alliansfrihet. Genom deltagandet i den europeiska  
 utrikes-, 
  säkerhets- och försvarspolitiken tar Sverige ställning i om- världsfrågor på ett annat sätt än tidigare. I detta ljus bedömer ut- redningen att riktlinjernas bestämmelse om väpnade konflikter i enskilda fall kan komma att stå i strid med regeringens inställning. Till exempel kan regeringen anse att det ligger i svenskt intresse att materiellt stödja samarbetsländer som anfalls eller hotas. Också som ett led i att integrera uppförandekodens kriterier och rikt- linjerna förordar utredningen en skrivelse i riktlinjerna som ger Sverige utrymme att väga in svenska intressen i förhållande till den för ärendet aktuella konflikten. 
 Enligt utredningen bör tillstånd inte beviljas om det finns en uppenbar risk att den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstaten kan komma att använda den aktuella materielen för annat än legitima säkerhets- och försvarsändamål. Uppförandekodens exempel på ändamål som inte kan anses vara legitima – det vill säga att använda den tilltänkta exporten för att provocera fram eller förlänga interna väpnade konflikter, hota ett annat land eller hävda ett territoriellt krav med våld – bör kunna utgöra rättesnören för den svenska tillståndsprövningen. 
 191 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 EU:s gemensamma säkerhetsstrategi, som medlemsstaterna an- tog i december 2003, lyfter fram exportkontroll som ett viktigt medel för att bemöta unionens säkerhetshot. I uppförandekoden uppmärksammas också att medlemsstaternas säkerhet är beroende av att alla medlemsstater bedriver en effektiv exportkontroll. I kodens femte kriterium återfinns dessutom bestämmelser om sär- skilda  
 EU-hänsyn 
  vid tillståndsprövningen: 
 Den nationella säkerheten för medlemsstaterna eller de territorier i fråga om vilka en medlemsstat är ansvarig för de yttre förbindelserna, samt för vänligt sinnade och allierade länder 
 Medlemsstaterna kommer att beakta 
  
 a) 
  
 den tilltänkta exportens möjliga inverkan på egna, andra medlems- staters eller vänners och allierades försvars- och säkerhetsintressen, samtidigt som de erkänner att denna faktor inte får påverka deras be- aktande av kriterierna om respekt för de mänskliga rättigheterna och om regional fred, säkerhet och stabilitet, 
  
 b) 
  
 risken för att de berörda varorna används mot deras egna styrkor eller mot styrkor från vänner eller allierade eller från andra medlems- stater, 
  
 c) 
  
 risken för reverse engineering eller icke avsedd tekniköverföring. 
  
 Motsvarande kriterium saknas i riktlinjerna och bör föras in för att säkerställa att Sverige utreder om en tilltänkt export eller ett till- tänkt samarbete kan skada den nationella säkerheten för någon  
 EU-medlemsstat. 
  Utredningen erfar dock att ISP redan tar särskild  
 EU-hänsyn 
  vid prövningen, varför tillägget till riktlinjerna främst kommer att innebära att praxis befästs. 
 I gällande riktlinjer beskrivs situationer där meddelade tillstånd bör återkallas. Möjligheten att återkalla tillstånd regleras emellertid också i krigsmateriellagen. I lagens 16 § anges att tillstånd till ut- försel eller samverkan med utländsk part kan återkallas om tillståndshavaren åsidosatt en föreskrift i denna lag eller föreskrift, villkor eller bestämmelse som har meddelats med stöd av lagen eller om det finns andra särskilda skäl till återkallelse. Meddelade tillstånd till samarbete kan dock inte återkallas om samarbetsavtalet redan har ingåtts. 
 Sedan 1996 har två utförseltillstånd återkallats med stöd i lagen, varav ett med hänvisning till särskilda skäl  
 (FN-embargo) 
  och ett på grund av felaktig information i ansökan. Enligt utredningens uppfattning regleras frågan om återkallelse på ett tillfredsställande och mer fullständigt sätt i lagen. Riktlinjernas skrivning om åter- 
 192 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 kallelse kan, med hänvisning till utredningens ambition att förenkla politiken, lyftas ut utan att det innebär någon praxisförändring. 
  
 5.4.6 
  
 Uppträdande gentemot det internationella samfundet 
  
 I kapitel 4 noterades att EU:s uppförandekod vilar på en bred hot- bildsbeskrivning. Detta märks särskilt i kodens sjätte kriterium där ett antal olika faktorer samlas under rubriken Köparlandets upp- trädande i förhållande till det internationella samfundet, i synnerhet i fråga om dess attityd till terrorism, arten av dess allianser och dess respekt för internationell rätt, nämligen: 
 Medlemsstaterna kommer bl.a. att beakta köparlandets tidigare upp- trädande i fråga om 
  
 a) 
  
 dess stöd till eller uppmuntran av terrorism och internationell organiserad brottslighet, 
  
 b) 
  
 dess uppfyllande av sina internationella åtaganden, i synnerhet i fråga om  
  
 icke-användning 
  av våld, även enligt internationell humanitär rätt som är tillämplig på internationella och icke internationella konflikter, 
  
 c) 
  
 dess engagemang för  
  
 icke-spridning 
  och andra former av vapen- kontroll och nedrustning, särskilt undertecknande, ratificering och genomförande av relevanta konventioner om vapenkontroll och ned- rustning enligt punkt b i kriterium ett. 
 Motsvarande kriterium finns inte i riktlinjerna och som ett led i att integrera kod och riktlinjer förordar utredningen en komplettering av riktlinjerna. 
 För det första föreslår utredningen att tillstånd inte skall medges för stat som stödjer terrorism eller internationell organiserad brottslighet. De stater som ägnar sig eller misstänks ägna sig åt sådana verksamheter är kända och diskuteras bland annat inom de multinationella exportkontrollregimerna som Sverige är medlem av. Tillägget bedöms förtydliga det svenska ansvaret i kampen mot terrorismen och befästa den praxis som utvecklats inom ramen för kontrollen av produkter med dubbla användningsområden. 
 För det andra föreslås att man vid prövningen bör beakta om staten i fråga respekterar den internationella humanitära rätten i väpnade konflikter. Vid en sådan prövning kan till exempel vägas in hur staten respekterat den humanitära rätten i tidigare konflikter samt i vilken utsträckning staten anslutit sig till humanitärrättsliga dokument. Den humanitära rätten förbjuder eller reglerar både stridsmedel (vapen) och stridsmetoder (ett visst vapen som i sig är 
 193 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 tillåtet kan bli otillåtet beroende på användningssätt) samt ger skydd åt vissa utsatta grupper och viss egendom under krig. Det finns omkring 100 konventioner med humanitärrättsliga regler, varav de viktigaste i dag kan sägas vara Genèvekonventionerna  
 I–IV 
  från 1949 och Genèvekonventionernas tilläggsprotokoll I och II från 1977. 
 För det tredje föreslår utredningen att det skall beaktas om den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstaten engagerar sig för icke- spridning och andra former av internationell vapenkontroll och nedrustning. I denna skrivning kan såväl bilaterala som regionala och globala engagemang räknas in. Exempel på globala engagemang är regimer för nedrustning och  
 icke-spridning, 
  främst avseende massförstörelsevapen och rustningskontroll, och de multilaterala exportkontrollregimerna. På regional nivå är OSSE:s vapenregister och initiativ mot spridningen av små och lätta vapen exempel. Olika förtroendeskapande åtgärder kan också räknas. 
 För det fjärde föreslås att det bör beaktas om den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstaten rapporterar till FN:s vapenregister. Registrets medlemmar har åtagit sig att årligen rapportera om sin export och import av stridsvagnar, bepansrade stridsfordon, grov- kalibriga artillerisystem, attackhelikoptrar, stridsflygplan, strids- fartyg samt missiler och missilavfyringsramper. Den pågående revi- sionen av EU:s uppförandekod kommer sannolikt att resultera i ett specifikt underkriterium om vapenregistret i det sjätte kriteriet. 
 Utredningen anser att det inte går att utarbeta någon huvudregel för ställningstagandet i ett ärende om det vid prövningen fram- kommer att den tilltänkta mottagaren måste underkännas i det ena men inte i de andra av det föreslagna kriteriets avseenden. Fram till dess att det inom EU växer fram en gemensam syn om hur kodens sjätte kriterium bör tillämpas måste beslutsfattaren använda sitt omdöme om det blir nödvändigt att väga olika resultat mot varandra. 
  
 5.4.7 
  
 Hållbar utveckling 
  
 I EU:s uppförandekod finns ytterligare ett kriterium som saknar motsvarighet i riktlinjerna. Det åttonde kriteriet har rubriken Vapenexportens förenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska förmåga, med beaktande av det önskvärda i att stater får sitt legitima behov beträffande säkerhet och försvar täckt med 
 194 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 minsta möjliga användning av mänskliga och ekonomiska resurser till krigsmateriel och lyder: 
 Medlemsstaterna kommer, mot bakgrund av informationen från relevanta källor såsom FN:s utvecklingsprogram, Världsbanken, Inter- nationella valutafonden samt  
 OECD-rapporter, 
  att beakta huruvida den tilltänkta exporten allvarligt skulle hindra den hållbara utvecklingen i mottagarlandet. De kommer i detta sammanhang att beakta mottagarlandets relativa nivå på militära och sociala utgifter och även ta hänsyn till eventuellt bistånd från EU eller bilateralt bistånd. 
 I kriteriet anges alltså att medlemsstaterna kommer att beakta om den tilltänkta exporten allvarligt skulle hindra den hållbara utveck- lingen i mottagarlandet. Utredningen anser att kriteriet såsom det är formulerat saknar viss nödvändig tydlighet. Sverige har aldrig utfärdat någon denial med hänvisning till kriteriet. I kodens historia har endast ett fåtal denials grundats på kriteriet; av de dryga 380 denials som utfärdades under 2002 refererade blott 2 till kriteriet. För att skapa en gemensam syn om vad kriteriet betyder och hur det kan tillämpas tillsatte medlemsstaterna en särskild arbetsgrupp i början av 2004. 
 Frågan om hållbar utveckling aktualiserades under 2003 i sam- band med att regeringen överlämnade en proposition med titeln Gemensamt ansvar – Sveriges politik för global utveckling (prop. 2002/03:122). Propositionen har fokus på fattiga människor och länder och syftar till att lägga grunden för en sammanhållen och samstämd svensk politik för global utveckling. 
 Riksdagens utrikesutskott behandlade propositionen i sitt betänkande 2003/04:UU3. I betänkandet framhålls att politiken för global utveckling måste genomsyra alla politikområden. I ett sär- skilt avsnitt om krigsmaterielexport (s.  
 58–60) 
  noterar utskottet att en utredning har tillsatts för att se över riktlinjerna samt påtalar att det är angeläget att det noga övervägs hur fattigdoms- och utveck- lingsaspekterna i mottagarlandet kan föras in i riktlinjerna. I sam- manhanget omnämns även uppförandekodens åttonde kriterium. 
 I syfte att integrera kod och riktlinjer föreslår utredningen att gällande riktlinjer kompletteras med ett kriterium som anger att tillstånd inte bör medges om det finns en uppenbar risk att ex- porten eller samarbetet allvarligt skulle hindra en hållbar utveckling i mottagarlandet. Det finns emellertid liten anledning att göra om- fattande utredningar om ansökan avser ett  
 OECD-land. 
  I första hand är det föreslagna kriteriet tillämpbart på ansökningar om 
 195 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 export till utvecklingsländer. Enligt 2003/04 års regeringsskrivelse om strategisk exportkontroll gick 11 procent av den totala krigs- materielexporten 2003 till lägre medelinkomstländer och 5 procent till låginkomstländer (skr. 2003/04:114, s.  
 56–57). 
  Den refererade statistiken bygger på Världsbankens indelning av länder efter eko- nomisk status. 
 Enligt utredningens uppfattning kan det alltjämt finnas om- ständigheter som berättigar att Sverige medger tillstånd till export av kostsam försvarsmateriel till länder som enligt internationella mätmetoder är fattiga. Av uppförandekodens inledande principer och både det sjunde och åttonde kriteriet framgår att alla länder har rätt att få sina legitima behov beträffande säkerhet och försvar till- godosedda. Utredningen förordar mot denna bakgrund en skriv- ning i riktlinjerna som anger att staters rätt till självförsvar och medverkan i internationella fredsfrämjande insatser skall beaktas i prövningen enligt det föreslagna kriteriet. 
  
 5.5 
  
 Förslag till riktlinjer i sin helhet 
  
 Principer 
 Tillstånd till export och internationellt samarbete avseende försvarsmateriel 
 1  
 medges när det finns utrikes- och  
 säkerhets-, 
  försvars- eller näringspolitiska skäl för det och om det inte strider mot principerna och målen för Sveriges utrikespolitik eller mot internationella förpliktelser. Detta gäller särskilt när ett ärende avser en medlemsstat i EU, Norge, Schweiz, USA och andra stater med vilka Sverige vill stärka sitt samarbete på försvarsmateriel- området. 
 Sverige skall fullgöra sina internationella förpliktelser och åtaganden på exportkontrollområdet samt verka internationellt för en effektiv exportkontroll. Vid prövningen av ett ärende skall risken beaktas för att materielen kan komma att användas för internt förtryck eller vara till skada för fred, säkerhet, stabilitet eller en hållbar utveckling. 
  
 1  
 Med försvarsmateriel avses materiel som uppräknas i förordningen Ärenden angående lämnande av tekniskt bistånd avseende försvarsmateriel i utlandet skall prövas enligt samma regler som för export av försvarsmateriel. 
 196 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 Vid tillståndsprövningen skall beaktas om det finns en mellanstatlig överenskommelse som inkluderar leveranssäkerhetsgarantier för den aktuella materielen eller ett tydligt samband med en tidigare beviljad leverans av system eller delsystem. I förekommande fall bör tillstånd medges förutsatt att det inte strider mot Sveriges internationella förpliktelser. 
 Samarbetsavtal skall ge Sverige möjlighet att konsultera med sam- arbetsstaten/samarbetsstaterna om export till tredje land av gemen- samt framtagen materiel. Vid sådana konsultationer sammanvägs det nationella intresset av samarbetet, kraven på en ansvarsfull exportkontroll och det svenska bidragets betydelse för materielens tillkomst. 
 Följande kriterier skall tillämpas vid tillståndsgivning med utgångs- punkt i de nyss angivna principerna. 
 Kriterier 
 Tillstånd får endast medges om den tilltänkta mottagaren eller sam- arbetsparten är: en stat; statlig myndighet; ett godkänt företag; en mellanstatlig organisation som avser använda den aktuella materielen i en fredsfrämjande insats; en juridisk eller enskild person som anskaffar den aktuella materielen för ett musealt eller liknande  
 icke-militärt 
  ändamål. 
 Tillstånd bör inte beviljas om det finns en uppenbar risk för att den aktuella materielen kan komma att användas av en annan slut- användare än som angivits eller vidareexporteras utan Sveriges medgivande. Före utförsel bör ett slutanvändar- eller bearbet- ningsintyg finnas. 
 Tillstånd får inte beviljas om den tilltänkta exporten eller det till- tänkta samarbetet strider mot ett embargo som beslutats av FN:s säkerhetsråd, EU eller OSSE. Inte heller får tillstånd medges om den aktuella materielen är förbjuden enligt folkrättsliga regler. Internationella förpliktelser beträffande massförstörelsevapen samt åtaganden inom multilaterala exportkontrollregimer skall fullgöras. 
 197 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 Tillstånd bör inte medges om en medlemsstat i EU under de senaste tre åren har förvägrat den tilltänkta mottagaren en i huvud- sak identisk leverans med hänvisning till EU:s uppförandekod för vapenexport. Om det ändå skulle finnas skäl för att medge export skall Sverige först samråda med den berörda medlemsstaten och därefter motivera ett eventuellt tillstånd. 
 Respekten för mänskliga rättigheter i den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstaten skall beaktas. Tillstånd skall inte medges om det finns en uppenbar risk för att den aktuella materielen kan komma att användas för internt förtryck. Särskild försiktighet skall iakttas när ärendet avser stat där allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter har konstaterats. 
 Konsekvenser för fred, säkerhet och stabilitet skall beaktas. Tillstånd bör inte beviljas om det finns en uppenbar risk för att den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstaten kan komma att använda den aktuella materielen för annat än legitima säkerhets- och försvarsändamål. I bedömningen skall särskilt uppmärksammas om det finns risk för att den tilltänkta exporten kan skada säkerheten för någon  
 EU-medlemsstat 
  eller annan vänligt sinnad stat. 
 Den tilltänkta mottagar- eller samarbetsstatens uppträdande gent- emot det internationella samfundet skall beaktas. Tillstånd skall inte medges för stat som stödjer terrorism eller internationell orga- niserad brottslighet. Det skall också beaktas om staten i fråga respekterar den internationella humanitära rätten i väpnade kon- flikter, engagerar sig för  
 icke-spridning 
  och andra former av inter- nationell vapenkontroll och nedrustning samt rapporterar till FN:s vapenregister. 
 Konsekvenser för den ekonomiska och tekniska utvecklingen i det tilltänkta mottagar- eller samarbetslandet skall beaktas. Tillstånd bör inte medges om det finns en uppenbar risk att exporten eller samarbetet allvarligt skulle hindra en hållbar utveckling. Staters rätt till självförsvar och eventuella medverkan i internationella freds- främjande insatser skall samtidigt beaktas. 
 198 
  
 SOU 2005:9 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 5.6 
  
 Överensstämmelse mellan lag och riktlinjerna 
  
 Utredningen har diskuterat frågan om riktlinjernas status, vilken varit aktuell vid ett flertal tillfällen, bland annat i samband med den lagrådsbehandling som föregick propositionen beträffande bildan- det av ISP (prop. 1995/96:31). Å ena sidan kan det förefalla underligt att ett dokument som är centralt för styrningen av denna myndighets prövningsverksamhet inte har författningsstatus. Å andra sidan tillämpas riktlinjerna av ISP som om de verkligen hade författningsstatus. 
 Riktlinjerna är dock inte helt utan förankring i krigsmateriel- lagstiftningen. De två inledande villkoren i gällande riktlinjer togs i sammanfattad form in i lagen (1992:1300) om krigsmateriel 1996. Detta gjordes i samband med delegeringen av tillståndsprövningen till myndighetsnivå. Lagens 1 §, andra stycket, lyder: Tillstånd enligt denna lag få lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot Sveriges utrikespolitik. 
 Utredningen bedömer att gällande riktlinjer, såsom dessa kom- mer till uttryck i propositionen Lag om krigsmateriel (prop. 1991/92:174), knappast uppfyller kraven för sådana av regeringen meddelade föreskrifter som avses i 8 kap. regeringsformen. Såsom varande ett politiskt dokument – där vissa bestämmelser kvalifice- ras med bör och andra med skall – saknar riktlinjerna den precision och entydighet som förutsätts i juridiska sammanhang. 
 Mot bakgrund av ovan och att det under utredningens arbete inte framkommit några starka invändningar mot riktlinjernas nu- varande status anser utredningen att det inte finns tillräckliga skäl att föreslå att dessa skall ges författningsstatus. 
 Utredningen finner det emellertid nödvändigt att ändra i krigs- materiellagens 1 §, andra stycket, för att skapa största möjliga överensstämmelse med utredningens förslag till moderniserade och vidareutvecklade riktlinjer. Följande lydelse föreslås. 
 Tillstånd enligt denna lag får lämnas om det finns utrikes- och säker-  
 hets-, 
  försvars- eller näringspolitiska skäl för det och det inte strider mot principerna och målen för Sveriges utrikespolitik eller mot inter- nationella förpliktelser. 
 Förslaget utrikes- och säkerhetspolitiska skäl, liksom införandet av näringspolitiska skäl, förklaras i avsnitt 5.1. Tilläggsförslaget prin- ciperna och målen för syftar till att klargöra att det här i denna del 
 199 
  
 Modernisering och vidareutveckling av riktlinjerna 
  
 SOU 2005:9 
  
 inte handlar om Sveriges utrikespolitik gentemot enskilda länder utan de värderingar som återspeglas av bland annat riktlinjerna. Tillägget eller mot internationella förpliktelser motiveras av behovet att tydliggöra Sveriges skyldighet att implementera bindande beslut om till exempel embargon och folkrättsliga regler. 
 200