Innehåll 
  
 Bilaga 1: Begreppen utbildning och undervisning................. 
  
 5 
  
 Bilaga 2: Fristående skolor............................................... 
  
 17 
  
 Reid 
  
 Bilaga 3: Rektor i enskilda skolor ................................... 
  
 113 
  
 Buckley och Snyder 
  
 Bilaga 4: Överklagande enligt nuvarande skollagstiftning .. 
  
 133 
  
 Bilaga 5: Överklagande av betyg i andra länder ................ 
  
 141 
  
 Bilaga 6: Växelvis boende – konsekvenser med avseende 
  
 på barnomsorg, grundskola och skolskjuts ......... 
  
 157 
  
 Ochoa 
  
 Bilaga 7: Skolan och arbetsmiljölagstiftningen................. 
  
 203 
  
 Roberts 
  
 Bilaga 8: Skolans samarbete med andra huvudmän då det 
  
 gäller elever i behov av särskilda stödåtgärder. 
  
 Särskilda skäl för personlig assistans i skolan........ 
  
 293 
  
 Collins 
  
 3 
 Bilaga 1 
 Begreppen utbildning och undervisning 
 5 
 Innehåll 
  
 Europakonventionen och regeringsformen 
  
 ............................... 9 
  
 Barnkonventionen .............................................................. 
  
 12 
  
 Skolförfattningar och förarbeten .......................................... 
  
 13 
  
 7 
 Bilaga 1 
 I denna bilaga lämnas en redogörelse för hur utbildnings- och undervisningsbegreppet används i olika konventioner och författ- ningar. 
 Europakonventionen och regeringsformen 
  
 I tilläggsprotokoll till den  
 europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna  
 stad- gas i artikel 2 följande. 
  
 Ingen får förvägras rätten till undervisning. Vid utövandet av den verk- samhet som staten kan ta på sig i fråga om utbildning och undervis- ning skall staten respektera föräldrarnas rätt att tillförsäkra sina barn sådan utbildning och undervisning som står i överensstämmelse med föräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse. 
 Den engelska lydelsen är följande. 
 No person shall be denied the right to education. In the exercise of any functions which it assumes in relation to education and to teach- ing, the State shall respect the right of parents to ensure such educa- tion and teaching in conformity with their own religious and philo- sophical convictions. 
  
 Från boken  
 Theory and Practice of the European Convention on Human Rights  
 av Buckley och Sharp kan återges föl- jande. 
  
 Education and Teaching 
 In its Campbell and Cosans judgment the Court has also given a defi- nition of the words education and teaching: 
 the education of children is the whole process whereby, in any society, adults endeavour to transmit their beliefs, culture and other values to 
 9 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:121 
  
 the young, Miller or instruction refers in particular to the transmission of knowledge and to intellectual development. 
 1 
  
 I Fri- och rättighetskommitténs delbetänkande  
 Fri- och rättighets- frågor  
 (SOU 1993:40) Del B Inkorporering av Europakonventio- nen sägs följande. (Här skall uppmärksammas att betänkandet ut- går från den då föreliggande översättningen av konventionen. Härefter gjordes en nyöversättning varvid bl.a. uttrycket upp- fostran byttes ut mot utbildning.) 
 I artikelns första mening stadgas att ingen må förvägras rätten till undervisning. Enligt andra meningen skall staten, när den påtager sig verksamhet ifråga om uppfostran och undervisning, respektera föräld- rarnas rätt att ge barnen en uppfostran och undervisning som står i överensstämmelse med föräldrarnas religiösa och filosofiska övertygel- se. 
 – – – 
 Då konventionstexten utformades synes man ha utgått från att det i alla berörda stater redan fanns ett skolsystem som kunde erbjuda till- fredsställande grundläggande undervisning till hela befolkningen. Syf- tet med artikeln är således inte att ålägga staterna att inrätta skolor utan att se till att de skolor som finns skall vara tillgängliga för alla. 
 På grundval av Fri- och rättighetskommitténs förslag framlades proposition 1993/94:117 om inkorporering av Europakonventionen och andra fri- och rättighetsfrågor. Detta föranledde vidare förslag i propositionen om tillägg till  
 regeringsformens  
 kapitel 2 om Grund- läggande fri- och rättigheter. Där infördes en ny bestämmelse som garanterar alla barn som omfattas av den allmänna skolplikten rätt att kostnadsfritt få grundläggande utbildning i allmän skola. I sam- ma bestämmelse anges också att det allmänna skall svara för att det finns högre utbildning. Paragrafen (2 kap. 21 §) har följande lyd- else. 
 Alla barn som omfattas av den allmänna skolplikten har rätt att kost- nadsfritt erhålla grundläggande utbildning i allmän skola. Det allmänna skall svara också för att högre utbildning finns. 
  
 1  
 Dom den 25 februari 1982, A.48, p.14. 
 10 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 1 
  
 I den allmänna motiveringen (prop. 1993/94:117 s. 27) anfördes bl.a. följande. 
 Genom den föreslagna rätten till utbildning skall det allmänna åläggas att hålla ett offentligt skolväsende där själva undervisningen garanteras. Däremot garanteras inte den enskilde rätt till fritt skolmaterial, fria skolmåltider eller skolskjutsar. Av dessa förmåner är för närvarande rätten till skolmaterial och skolskjutsen reglerad i skollagen och är beträffande skolskjutsar inte undantagslös. Såvitt gäller den åsyftade omfattningen av regleringen har remissinstanserna inte framfört några synpunkter. Inte heller regeringen har här någon annan uppfattning än kommittén. Att rätten till den i bestämmelsen åsyftade utbildningen skall vara kostnadsfri skall dock inte hindra att det i sådan utbildning kan förekomma enstaka inslag som kan föranleda kostnader för elever- na såsom t.ex. särskilda gymnastikkläder och entréavgifter vid musei- besök (jfr prop. 1985/86:10 del A s. 101). 
 I specialmotiveringen anfördes i samma proposition (s. 52) bl.a. följande. 
 I den nya paragrafens första mening slås fast att alla barn som omfattas av den allmänna skolplikten har rätt att kostnadsfritt erhålla grund- läggande utbildning i allmän skola. Vilken personkrets som omfattas av den allmänna skolplikten framgår för närvarande av 3 kap. skol- lagen. Undantagna från skolplikten och den där angivna motsvarande rätten till utbildning är barn, som varaktigt vistas utomlands eller vars förhållanden är sådana att det uppenbarligen inte kan begäras att bar- net skall gå i skolan. I grundlagsbestämmelsen anges den berörda per- sonkretsen på ett klart och kortfattat sätt. Härav följer att det endast är personer som befinner sig inom skolpliktig ålder som skall garan- teras rätt till fri grundläggande utbildning. Den utbildning som det all- männa genom bestämmelsen åläggs att svara för kostnadsfritt omfattar utbildning som sker i allmänna skolor. Härmed kommer stadgandet även att omfatta rätt till grundläggande undervisning i särskola eller specialskola för de barn som har behov av det. För klarhetens skull skall anmärkas att det endast är rätten till själva undervisningen som garanteras. Som framgått  faller utanför tillämpningsområdet rätten att kostnadsfritt erhålla undervisningsmaterial, skolmåltider och skol- skjuts eller andra liknande förmåner, liksom även sådana enstaka inslag i utbildningen som kan föranleda kostnader för eleverna. 
 11 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:121 
  
 Barnkonventionen 
 I artikel 29 i Barnkonventionen stadgas följande: 
  
 1. 
  
 Konventionsstaterna är överens om att barnets utbildning skall syfta till att 
  
 a) 
  
 utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, an- lag och fysisk och psykisk förmåga; 
  
 b) 
  
 utveckla respekt för de mänskliga rättigheterna och grund- läggande friheterna samt för de principer som uppställts i Förenta nationernas stadga; 
  
 c) 
  
 utveckla respekt för barnets föräldrar, för barnets egen kultu- rella identitet, eget språk och egna värden, för vistelselandets och för ursprungslandets nationella värden och för kulturer som skiljer sig från barnets egen; 
  
 d) 
  
 förbereda barnet för ett ansvarsfullt liv i ett fritt samhälle i en anda av förståelse, fred, tolerans, jämställdhet mellan könen och vänskap mellan alla folk, etniska, nationella och religiösa grupper och personer som tillhör urbefolkningar; 
  
 e) 
  
 utveckla respekt för naturmiljön. 
  
 2. 
  
 Ingenting i denna artikel eller i artikel 28 får tolkas så att det medför inskränkningar i den enskildes och organisationers rätt att inrätta och driva utbildningsanstalter, dock alltid under förutsättning att de i punkt 1 i denna artikel uppställda principerna iakttas och att kraven uppfylls på att undervisningen vid dessa anstalter skall stå i överensstämmelse med vad som från statens sida angivits som minimistandard. 
  
 Barnkommittén anför i sitt betänkande  
 Barnets bästa i främsta rum- met  
 (SOU 1997:116) följande. 
 Rätten till utbildning innehåller inte enbart en rätt att få delta i under- visning utan också en rätt till kunskap och personlig utveckling. I de internationella konventionerna som tar upp rätten till utbildning görs en åtskillnad mellan begreppen skolundervisning  
 (schooling, droit a linstruction)  
 och utbildning  
 (education, droit a leducation).  
 Med utbildning avses den process genom vilken samhället överför inte bara kunskaper och färdigheter utan också kultur, etik och andra värden. Skolundervisning är ett snävare begrepp som innefattar överföring av kunskaper och färdigheter. I Barnkonventionen ses utbildning som en process genom vilken barnet ges möjligheter att utveckla sin personlig- het, sina anlag och sin fysiska och psykiska förmåga, vilket formuleras i artikel 29. 
 12 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 1 
  
 Skolförfattningar och förarbeten 
 Förarbetena till 1985 års skollag behandlar särskilt begreppen undervisning och utbildning som uttryck för skolans verksam- het. I delbetänkandet  
 Skollagen  
 (Ds U 1981:4) skriver skolförfatt- ningsutredningen (s. 67 f.): 
 Ordet undervisning används i skollagen utan att innebörden anges närmare. I andra författningar på skolområdet används undervisning med varierande och ibland osäker betydelse. Undervisning leder säkert för de flesta tankarna till den lärarledda lektionsundervisningen. Emellertid omfattar skollagens undervisningsbegrepp utan tvekan många andra verksamhetsformer. // Enligt skolförfattningsutred- ningens mening är skollagens undervisningsbegrepp närmast att upp- fatta som en samlingsbeteckning för all verksamhet som skolan bedri- ver i syfte att uppnå målsättningen enligt 1 § skollagen. 
 Utredningen skriver vidare: 
 Det är främmande för det allmänna språkbruket att benämna många av de verksamhetsformer som nu omfattas av undervisningsbegreppet såsom undervisning. 
 – – – 
 Enligt utredningens mening är ordet utbildning den lämpligaste samlingsbeteckningen. Utbildning uppfattas allmänt som ett mera vidsträckt begrepp än undervisning. 
 I sitt förslag till ny skollag använde utredningen genomgående ordet utbildning. I propositionen 1985/86:10 Ny skollag m.m. Del A (s. 30) anslöt sig föredragande statsrådet till utredningens upp- fattning att undervisning kan vara missvisande och att i stället utbildning bör användas. Föredraganden anförde dock vidare: 
 Det bör emellertid uppmärksammas att utbildning används även i betydelser som inte syftar på själva verksamheten. Med utbildning åsyftas ofta resultatet från elevens synpunkt. Man talar också ofta om en viss utbildning till skillnad från en annan, som t.ex. inte har samma lärokurs (t.ex. olika linjer i gymnasieskolan) eller samma organisatoris- ka form. Ordet utbildning måste även i lagtext kunna användas i olika betydelser som anknyter till det allmänna språkbruket. 
 I skollagens nuvarande lydelse används ordet utbildningen som samlingsbeteckning på vad som sker i skolan. Men lagen använder även uttrycken verksamheten i skolan och skolarbetet. 
 Ordet undervisning används i skollagen främst i betydelsen den verksamhet som lärare, förskollärare och fritidspedagoger bedriver 
 13 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:121 
  
 (2 kap. 3 §). Men i t.ex. 11 kap. om kommunal vuxenutbildning används undervisning omväxlande med utbildning i samma betydelse. Motsvarande bruk av orden undervisning och utbild- ning finns i 12 kap. som reglerar särvux. Även i 13 kap. som behandlar svenskundervisning för invandrare (sfi) används under- visning omväxlande med utbildning. Att språkbruket i just dessa kapitel avviker från övriga delar av skollagen kan ha sin förklaring i att dessa kapitel har tillkommit vid en senare tidpunkt. Före den 1 juli 1991 innehöll inte skollagen bestämmelser om komvux, sär- vux och sfi. Dessa utbildningsformer reglerades tidigare i vuxen- utbildningslagen (1984:1118) och i lagen (1986:159) om grund- läggande svenskundervisning för invandrare. 
 Det kan särskilt nämnas att utbildning är det begrepp som skollagen använder för att benämna verksamheten i förskoleklass- en. I 2 a kap. skollagen används begreppet utbildning genom- gående för att benämna förskoleklassens i skollagen reglerade verk- samhet. 
 Senare tiders lagstiftningsarbete 
 Ett omfattande utrednings- och lagstiftningsarbete har under sena- re delen av  
 1990-talet 
  pågått för att sammanlänka förskola och skola och för att ge förskola och förskoleklass läroplaner. I regeringens proposition 1997/98:6 Förskoleklass och andra skollagsfrågor 
 (s. 51 f) behandlas undervisningsbegreppet under punkt 8.2. 
 Undervisningsbegreppet har av tradition varit förbehållet skolan, medan man i förskola och fritidshem använt begreppet verksamhet eller peda- gogisk verksamhet. Med ett synsätt som utgår från att barns utveck- ling och inlärning pågår ständigt och i nära samspel med omgivningen och att barn upptäcker och söker nya kunskaper genom erfarenheter och upplevelser, inte bara i arrangerade inlärningssituationer, blir undervisningsbegreppet så som det traditionellt används i skolsamman- hang problematiskt. 
 Regeringen anför vidare att den anser att: 
 verksamheten i förskoleklassen skall betraktas som undervisning i samma formella mening som den verksamhet som bedrivs i övriga skolformer inom det offentliga skolväsendet. Förskolans bredare syn på vad som anses vara pedagogisk verksamhet, där bl.a. leken, ska- pandet och barnets eget utforskande är viktiga beståndsdelar, bör in- 
 14 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 1 
  
 rymmas i undervisningsbegreppet. BOSK har därför i tilläggsdirektiv (dir. 1997:30) fått i uppdrag att se över undervisningsbegreppet i syfte att skapa förutsättningar för ett gemensamt synsätt på hur barn och unga utvecklas och lär. 
 I sitt förslag till läroplan för förskolan, SOU 1997:157, behandlar Barnomsorg och skolkommittén, BOSK, i kapitel 6 sin uppgift att göra en översyn av skollagen utifrån de krav integrationen av för- skola, skola och skolbarnsomsorg ställer och utifrån förslagen till nya måldokument för verksamheterna. I förslagen diskuteras begrep- pen skola/skolform, utbildning, undervisning och pedagogisk verk- samhet. Kommittén föreslog att förskolan bildar en egen skolform och kommittén använder i förslaget till läroplan begreppet under- visning synonymt med pedagogiskt arbete. 
 Förordningstexter 
 I de olika skolformsförordningarna används både begreppet utbild- ning och undervisning. Grundskoleförordningens sätt att använ- da begreppen visar hur de dels har olika betydelser, dels är överlap- pande. 
 Grundskoleförordningen använder genomgående begreppet under- visning som beteckning på den verksamhet som inryms i, och ut- gör, grundskolan. Men förordningen har också en definition av undervisningsbegreppet. I 1 kap. 2 § definieras, bland flera, begrep- pet  
 undervisningstid  
 sålunda: arbete som planerats av lärare och elever tillsammans och som eleverna genomför under lärares led- ning. 
 I gymnasieförordningen används begreppen undervisningen och utbildningen mycket frekvent. Av sammanhangen framgår ofta om det är helheten eller viss undervisningsverksamhet som avses men det kan för läsaren lätt framstå som om de båda begreppen kan användas synonymt. 
 Även i övriga skolformsförordningar förekommer utbildning- en och undervisningen rikligt. De uppvisar samma mönster som grundskoleförordningen och gymnasieförordningen. 
 15 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:121 
  
 Läroplanstexter 
 Läroplanerna för det obligatoriska skolväsendet och förskoleklassen och för de frivilliga skolformerna är av sent datum. Begreppet ut- bildning förekommer sparsamt och när det används syftar det på hela den samlade verksamheten. Så sker främst i läroplanernas inledande delar under rubrikerna En likvärdig utbildning och Rättig- heter och skyldigheter. 
 Begreppet undervisning förekommer mer frekvent och är då, rimligen, främst att förstå som en benämning på verksamheten i skolan, och i en snävare bemärkelse den undervisande personalens verksamhet, själva lärprocessen. Men läroplanerna talar också om skolans verksamhet och om skolans arbete. 
 I förarbetena till läroplanerna för det obligatoriska skolväsendet och för de frivilliga skolformerna (SOU 1992:94, prop.1992/93:220 och 250, betänkandena 1993/94 UbU:1 och UbU:2) finns inte några närmare förklaringar till hur olika, här aktuella, uttryck och begrepp används. 
 En jämförelse med förordningen (SKOLFS 1998:16) om läroplan för förskolan visar att i denna läroplan förekommer inte begreppen utbildning och undervisning och inga särskilda begrepp för att benämna förskolans verksamhet. Där talas enbart om verksam- heten och om förskolan. 
 I ett sammanhang finns dock en avvikande formulering. Denna finns under rubriken Förskolans uppdrag, där det i det tredje styckets inledning finns begreppet Den pedagogiska verksam- heten. Vad som skiljer just detta verksamhetsbegrepp från andra begrepp och uttryckssätt som används i förskolans läroplan framgår inte av läroplanstexten men i Barnomsorg och skola- kommitténs, BOSK, förslag till läroplan för förskolan (SOU 1997:157), används begreppet undervisning synonymt med pedago- giskt arbete. 
 Slutligen kan nämnas vad som anförts i regeringens proposition 1999/2000:135 s. 18, En förnyad lärarutbildning: 
 Konsten att undervisa inrymmer allt det som lärare gör för att skapa så goda betingelser som möjligt för att främja barns och elevers möjlig- heter att tillägna sig kunskaper. 
 16 
 Bilaga 2 
 Fristående skolor 
 av Reid undervisningsråd 
 17 
 Innehåll 
  
 Inledning .......................................................................... 
  
 21 
  
 1 
  
 Historik ..................................................................... 
  
 22 
  
 1.1 
  
 Skolor från  
 1600-talet 
  och framåt ........................................... 
  
 22 
  
 1.2 
  
 Folkskolestadgan ..................................................................... 
  
 23 
  
 1.3 
  
 Utredningar och ställningstaganden om fristående 
  
 skolor under  
 1900-talet............................................................ 
  
 24 
  
 1.4 
  
 Bestämmelser under  
 1990-talet............................................... 
  
 28 
  
 1.5 
  
 Förr och nu i sammandrag....................................................... 
  
 31 
  
 1.6 
  
 Aktuella utredningar och forskningsresultat om 
  
 fristående skolor....................................................................... 
  
 32 
  
 2 
  
 Villkor för och omfattning av fristående skolor ............... 
  
 36 
  
 2.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 36 
  
 2.2 
  
 Enskild förskola och enskilt fritidshem.................................. 
  
 38 
  
 2.3 
  
 Ens 
 k 
 ild förskoleklass och fristående förskoleklass................ 
  
 40 
  
 2.4 
  
 Fristående skolor för årskurserna 1 till 9................................ 
  
 42 
  
 2.5 
  
 Fristående gymnasieskola och fristående 
  
 gymnasiesärskola...................................................................... 
  
 46 
  
 2.6 
  
 Internationella skolor .............................................................. 
  
 50 
  
 2.7 
  
 Riksinternatskolor ................................................................... 
  
 51 
  
 2.8 
  
 Skolor med kompletterande utbildningar .............................. 
  
 53 
  
 2.9 
  
 Översikt.................................................................................... 
  
 55 
  
 2.10 
  
 Kommentarer ........................................................................... 
  
 58 
  
 19 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 3 
  
 Jämförelser mellan fristående skolor och det 
  
 offentliga skolväsendet................................................ 
  
 59 
  
 3.1 
  
 Skolans värdegrund – mål och riktlinjer i läroplaner och 
  
 skollag ....................................................................................... 
  
 59 
  
 3.2 
  
 Konfessionell inriktning .......................................................... 
  
 64 
  
 3.3 
  
 Kunskaper och färdigheter – kursplaner och timplaner ....... 
  
 66 
  
 3.4 
  
 Hanson och lärare...................................................................... 
  
 70 
  
 3.5 
  
 Skolhälsovård och sekretess .................................................... 
  
 72 
  
 3.6 
  
 Antagningsvillkor och urvalsgrunder...................................... 
  
 73 
  
 3.7 
  
 Nationella prov, betyg och prövning ...................................... 
  
 76 
  
 3.8 
  
 Huvudman för skolan .............................................................. 
  
 78 
  
 4 
  
 Skolverkets arbete med fristående skolor....................... 
  
 82 
  
 4.1 
  
 Antalet ansökningar per år....................................................... 
  
 83 
  
 4.2 
  
 Remiss till kommunen ............................................................. 
  
 84 
  
 4.3 
  
 Negativa följder för kommunens skolväsende ....................... 
  
 85 
  
 4.4 
  
 Vägledande domslut................................................................. 
  
 87 
  
 4.5 
  
 Villkor för godkännande och rätt till bidrag........................... 
  
 88 
  
 4.6 
  
 Tillsyn av fristående skolor...................................................... 
  
 97 
  
 5 
  
 Sammanfattning......................................................... 
  
 99 
  
 Appendix 
  
 1 
  
 Lagrum för fristående skolor................................................. 
  
 103 
  
 2 
  
 Jämförelser mellan offentliga skolväsendet och 
  
 fristående skolor..................................................................... 
  
 105 
  
 3 
  
 Litteraturförteckning ............................................................. 
  
 109 
  
 20 
 Bilaga 2 
 Inledning 
 Skollagskommittén skall bl.a. föreslå hur skollagen kan modernise- ras genom att förenklas och förtydligas samt föreslå förändringar för att harmonisera skollag, läroplaner, andra förordningar och före- skrifter. Hur fristående skolor skall hanteras i detta sammanhang har kommittén inte fått några uttryckliga direktiv om. Kommittén har därför utgått ifrån att skollagsöversynen även gäller fristående skolor. 
 För att få ett underlag till ställningstaganden om hur de friståen- de skolorna skall regleras i samband med detta arbete har denna PM tagits fram. Syftet har varit att redovisa de aktuella förhållan- den som gäller för fristående skolor i dag. 
 I denna PM definieras  
 fristående skolor  
 som skolor som har en- skild huvudman dvs. inte har kommun, stat eller landsting till huvud- man. Det finns olika slag av fristående skolor. I denna redovisning benämns de: 
 enskild förskola, 
 enskild förskoleklass, 
 enskilt fritidshem, 
 fristående förskoleklass, 
 fristående grundskola (eg. fristående skola som motsvarar grundskola osv.), 
 fristående särskola, 
 fristående specialskola, 
 fristående gymnasieskola, 
 fristående gymnasiesärskola, 
 internationella skolor (finns på både grundskolenivå och gym- nasienivå), 
 riksinternatskolor (med undervisning i årskurserna 7 till 9 och på gymnasienivå) 
 21 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 samt skolor med kompletterande utbildningar (vanligen utbildningar på eftergymnasial nivå). 
 I föreliggande PM redovisas något om den historiska bakgrunden till fristående skolor, aktuell lagstiftning, villkor för godkännande och rätt till bidrag för olika fristående skolor samt hur många fri- stående skolor som finns i dag inom de olika skolformerna. 
 Ett önskemål från kommittén har varit att få en jämförelse av vilka regler som gäller för det offentliga skolväsendet och för de fristående skolorna. Vissa av skillnaderna mellan det offentliga skol- väsendet och fristående skolor för olika skolformer redovisas i PM samt i översiktlig form i appendix 2. 
 Slutligen redovisas enligt uppdraget Skolverkets arbete med fri- stående skolor vad avser godkännande, rätt till bidrag samt tillsyn. 
 1 Historik 
  
 1.1 
  
 Skolor från  
  
 1600-talet 
  och framåt 
 Det har alltid funnits fristående skolor i Sverige 
 Tidigare kallades dessa skolor privatskolor eller enskilda skolor. I propositionen 1982/83:1 Skolor med enskild huvudman m.m. änd- rades beteckningen till fristående vilket ansågs vara mera värde- neutralt och entydigt än privatskola och enskild skola. 
 Av de många privatskolor som inrättades under 1700- och 1800- talen är endast ett fåtal verksamma i dag. Här kan nämnas S:t Eriks Katolska skola (från 1795) och Franska skolan (1862), båda i Stock- holm, Bladins skola (1868) i Malmö, Carlssons Skola i Stockholm (1871), Drottning Astrids skola (numera Katolska Skolan av Notre Dame) i Göteborg (1873) och Montgomery i Stockholm (1885). 
 Tyska skolan i Stockholm räknar sina anor från tidigt  
 1600-tal. 
  1612 fick St. Gertruds församling i Stockholm privilegium av konung Walker med tillstånd att holla een tydsk Skoola. Den nuvarande internationella skolan Tyska skolan öppnades 1953. 
 Motiven för att inrätta eller välja en fristående skola i äldre tid har varit flera. Här skall endast ges några exempel. De äldsta fri- stående eller enskilda skolorna hade sannolikt en substitutions- funktion det vill säga de kom till därför att offentlig undervisning saknades eller var otillräcklig. 
 22 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Ett typiskt exempel på detta är  
 flickskolorna 
 . För flickor fanns under  
 1700-talet 
  och en bit in på  
 1800-talet 
  bara privata pensioner och fattigskolor. I mitten av  
 1800-talet 
  inrättades dock ett antal högre flickskolor. Efterhand kom praktiskt taget varje stad att ha en flickskola. Några årtionden in på  
 1900-talet 
  var fortfarande enskilda skolor i stort sett den enda möjligheten för flickor att förbereda sig för inträde till de statliga läroverken. Först 1905 fick flickor till- träde till realskolan och 1927 till gymnasiet. Några av ledarna för dessa flickskolor har även kommit att spela en central roll i den pedagogiska utvecklingen t.ex. Garcia. År 1929 fanns 19 595 flickor i enskilda flickskolor. 
 Ett annat motiv för att inrätta en enskild skola, är att en person, en grupp lärare eller föräldrar velat utveckla en viss  
 pedagogisk metod  
 och t.ex. startat  
 Waldorf-, 
 Montessori-, 
  Le eller Freinet- skolor. Den första Montessoriskolan, Lilla Samskolan inrättades 1935 i Göteborg och den första Hill, Eaton kom 1936 i Järna. 
 Även den grupp fristående skolor som vi i dag kallar  
 skolor med konfessionell inriktning  
 har sedan lång tid tillbaka haft föregångare. Redan på  
 1600-talet 
  fanns t.ex. i Uppland fem s.k. magnatskolor dvs. folkskolor som inrättats av enskilda personer och var avsedda för barn till grundarens underlydande. Som exempel kan nämnas valloner som arbetade vid bruken och var kalvinister. De ville att barnen skulle undervisas i sina föräldrars trosuppfattning. De första lärarna vid dessa magnatskolor var sannolikt kalvinistiska präster. 
  
 1.2 
  
 Folkskolestadgan 
  
 De bestämmelser som nu reglerar de fristående skolorna går till- baka till äldre bestämmelser. Folkskolestadgan (1921:604) i dess lydelse 1951, 9 kap. Enskilda skolor 62 § anger följande: 
 1. Önskar någon inrätta enskild skola för meddelande av undervisning åt barn, skall ansökan därom göras hos distriktets skolråd, vilket ej må vägra tillstånd till skolans upprättande, såframt sökande är medlem av svenska kyrkan och känd för hedrande vandel samt befinnes äga den skicklighet, som för undervisningens meddelande erfordras. Enskild skola, skall stå under skolrådets inseende. 
 Finner skolrådet, att sådan enskild skola ej motsvarar det därmed avsedda ändamålet eller att undervisningen därstädes är anordnad i strid med de i denna stadga givna föreskrifter, äger skolrådet förbjuda fortsättande av skolans verksamhet. 
 23 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Av stadgan framgår även att det ankom på föräldrarna att bestäm- ma om de ville att skolplikten skulle fullgöras i enskild skola eller i hemmet, att den som önskade inrätta enskild skola inte fick vägras tillstånd om angivna förutsättningar var uppfyllda samt att den lokala skolmyndigheten som hade inseende över enskilda skolor utan bidrag från det allmänna inte fick ge undervisningsföreskrifter eller annat som stred emot stiftarens bestämda föreskrift. 
  
 1.3 
  
 Utredningar och ställningstaganden om fristående skolor under  
  
 1900-talet 
  
 1949 gjordes en utredning (SOU 1949:55) om privata skolor för yrkesutbildning i syfte att lagstifta inom området. Utredningen omfattade sådana privata skolor som tagit till uppgift att utbilda arbetskraft för den allmänna marknaden och som upptar avgift av eleverna. Med privat skola menades i detta fall en skola som varken åtnjöt statsunderstöd eller stod under inspektion av statlig myndighet. Antal skolor uppskattades uppgå till cirka 160 skolor med minst 13 000 elever. Därutöver fanns även skolor för målning, musik och dans. De äldsta av dessa privata skolor grundades omkring 1900. 
 Utredningen kom fram till, efter en genomgång av de olika sko- lorna, att det fanns vissa olägenheter med skolorna som brister i lärarnas kompetens, brister i lokaler och utrustning, otillfreds- ställande eller helt obefintliga kursplaner, svårigheter att bedöma värdet av de betyg som skolorna utfärdade, dryga studiekostnader- na för eleverna samt en konflikt mellan det privata vinstintresset och elevernas berättigade krav på fullgod valuta för inbetalda avgifter. 
 Utredningen föreslog bl.a. att överstyrelsen för yrkesutbildning skulle vara registreringsmyndighet och tillsynsmyndighet för samt- liga privata skolor för yrkesutbildning. Som tillsynsmyndighet skulle det ankomma på myndigheten att granska och godkänna undervisningsplaner, godkänna lärare, fastställa betygsformulär samt inspektera skolorna. 
 Dessa skolor regleras i dag i förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. 
 1957 års skolberedning diskuterade i sitt betänkande  
 Grund- skolan  
 de enskilda skolorna. Sammanfattningsvis framhåller skol- beredningen att 
 24 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 man torde därför få komplettera hittillsvarande villkor för att få driva enskild skola med krav på att skolan i fråga om undervis- ningens art, omfattning och allmänna inriktning liksom i fråga om lärarnas reella kompetens skall väsentligen motsvara grundskolan. 
 Dessa formuleringar kan jämföras med nuvarande reglering i 9 kap 2 § skollagen 
 en fristående skola, vars utbildning ger kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdig- heter som grundskolan, särskolan respektive specialskolan skall för- medla, skall godkännas, om 1. skolan även i övrigt svarar mot de all- männa mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet 
 I propositionen 1962:54 om grundskolan föreslogs att de lokala skol- styrelserna skulle godkänna enskilda skolor. Skolöverstyrelsen var tillsynsmyndighet. Regeringen beslutade om statsbidrag som kunde beviljas efter särskild prövning efter det att skolan en tid (praxis tre år) dokumenterat sin egenart. Hållningen till statsbidrag var restrik- tiv men det fanns en positiv inställning till statsbidrag till Waldorf- skolor. 
 Trots den restriktiva hållningen till statsbidrag går behovet av att ta tillvara olika pedagogiska inriktningar och sätt att undervisa i enskilda skolor som en röd tråd i olika offentliga uttalanden under  
 1900-talet. 
  I propositionen 1962:54 s. 365 uttalar departements- chefen att 
 de krav man ställer på arbetet i en enskild skola får inte i författningar- na ges en så statisk utformning eller tillämpas så snävt att det i realitet- en blir omöjligt att driva sådan verksamhet. Jag vill därjämte under- stryka skolberedningens (1957 års skolberedning) uttalande, att det med hänsyn till den pedagogiska utvecklingen är angeläget att det all- männa visar förståelse för och tillmötesgående mot dem som obundna av en konventionell pedagogisk uppfattning vill leta sig fram på andra vägar för att nå det mål man ställer för en god skola, oavsett arbetet bedrivs inom eller utom det allmänna skolväsendet 
 Att antalet enskilda skolor var lågt framgår indirekt av bl.a. Evans bokserie  
 Skolsverige  
  
 1950–1975 
 , 
  del 6, Rullande reform, 1989, där det i sakregistret varken finns enskild skola eller privat skola. 
 Detta speglar det förhållande som European Journal of Educa- tion, 1985, uppmärksammat i en artikel om  
 non-state 
  sector in Education in Europe att Sverige uppfattades som ett undantag i 
 25 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Europa eftersom det endast fanns en knappt synlig  
 icke-statlig 
  sektor inom utbildningsväsendet. 
 I slutet av  
 1970-talet 
  ansåg dock regeringen att det var nöd- vändigt att frågan rörande enskilda skolor fick en mer samlad behand- ing. En kommitté föreslogs som skulle behandla två huvudfrågor. Den ena rörde samhällets grundläggande syn på skolor med annan huvudman än stat och kommun och den andra gällde i vilken ut- sträckning samhället skulle ge ekonomiskt stöd till enskilda skolor och hur detta stöd i så fall borde utformas. 
 Kommittén angående skolor med enskild huvudman (SEH- kommittén) arbetade mellan åren  
 1979–1983. 
  Detta arbete resulte- rade i två delbetänkanden, ett om enskild undervisning, dvs. under- visning som anordnas av föräldrar för egna barn (Ds U1980:3), ett om fristående skolor för skolpliktiga elever (SOU 1981:34) och ett slutbetänkande om fristående skolor för inte längre skolpliktiga elever (SOU 1983:1). Kommitténs arbete har lagt grunden för den lagstiftning som finns i dag för fristående skolor. 
 I kommittén betonades att statsbidrag skulle kunna utgå till sko- lor vilkas verksamhet byggde på en alternativ pedagogik eller lik- nande. En fristående skola skulle enligt kommittén ha en prägel som gjorde att skolan i något avseende skiljde sig från grund- skolans. Det kunde vara en särskild pedagogisk helhetssyn eller en timplanemässigt eller kursplanemässigt annorlunda upplagd verk- samhet. 
 Detta synsätt präglade även betänkandet om fristående skolor för inte längre skolpliktiga elever där statsbidrag föreslogs utgå till skolor som kompletterade utbildningar i gymnasieskolan genom sitt sakinnehåll eller sin pedagogik. 
 Mitchell utvärderade 1986 på regeringens uppdrag ett antal fristående grundskolor och konstaterade bl.a. att de fristående skolorna inte skiljde sig särskilt mycket från de kommunala skolor- na. Förordningen om statsbidrag till fristående skolor för skol- pliktiga elever ändrades därför till att statsbidrag skulle utgå  
 om regeringen finner det lämpligt mot bakgrund av det allmänna intresset av att ny pedagogik och nya erfarenhetsformer prövas inom skol- väsendet. 
  
 En förändring i synsättet sker i samband med styrpropositionen (1988/89:4) där idéer och förslag lades fram som syftade till att öka föräldrars och elevers valfrihet. 
 I ansvarspropositionen (1990/91:18) slogs närhetsprincipen fast dvs. platserna i en grundskola skulle i första hand reserveras för 
 26 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 dem som bodde i dess närhet – men om elever och föräldrar före- drog en annan skola skulle dessa önskemål  
 så långt det är praktiskt och ekonomiskt möjligt  
 tillgodoses. 
 I propositionen 1991/92:95 Om valfrihet och fristående skolor utvecklades dessa tankar. Den principiella utgångspunkten var att ge  
 största möjliga frihet  
 för barn och föräldrar att  
 välja  
 skola. Denna frihet innebar, förutom möjlighet att välja skola inom det kommunala skolväsendet, att även kunna välja en fristående skola. 
 I propositionen betonas att rätten att välja skola kan bli ett viktigt instrument för att vitalisera skolan och öka lyhördheten för elevers och föräldrars önskemål hos skolor och kommuner. En täv- lan mellan olika skolor med olika inriktning och olika ägandefor- mer kan i sin tur bidra till att höja kvaliteten inom hela skol- väsendet. På sikt förutspås i propositionen att en mer effektiv resursanvändning kan bli följden av att  
 nya och effektivare arbets- metoder  
 kan prövas och vinna spridning. 
 Liknande tankar uttrycks i boken  
 The Multicultural Park 
 : 
 One particular reason for continuing to have independent schools as an alternative form of school education is that they can function as a means of pressurising state comprehensive schools. 
 I boken  
 Det blommar i Skolsverige 
 , som utkom år 2000, presenteras 30 fristående skolor med olika profil och inriktning. Författaren menar att Sverige fått en ny folkrörelse friskolerörelsen och att de fristående skolor som finns i dag tillkommit i tre vågor. 
 Den första utgörs av  
 uthärdarna  
 de som alltid kämpat vidare oavsett hur regelverket sett ut. Den andra friskolevågen utgörs av  
 idealisterna 
 , de som drivs av en stark idé eller övertygelse. De startade t.ex. Waldorf- och Montessoriskolor eller etniska och konfessionella skolor. Den tredje vågen av fristående skolor utgörs av  
 företagarna  
 vars mål är att utveckla ett koncept som kan användas av många skolor. Hit hör t.ex. Vittra Förskolor AB, Kunskapsskolan i Sverige AB och Pysslingen Förskolor och Skolor AB. 
 Martinez skriver i en rapport 1986 (se Fitzgerald, Gray red. 1987  
 Skilda lärohus 
 . Privat och offentlig undervisning växelverkan, alternativ, förnyelseinsatser) om vilka funktioner fristående skolor fyller i relation till det offentliga skolväsendet. 
 Hon använder Hicks taxonomi enligt vilken privata sko- lor kan inrättas för olika syften, nämligen 
 27 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 substitution för undervisning som inte finns tillgänglig inom det offentliga skolväsendet 
 statusreproduktion eller statusförvärv 
 bevarandet av kulturell eller nationell identitet 
 förverkligandet av en viss bestämd pedagogik 
 ökad valfrihet för föräldrar, elever och lärare 
 Samtliga dessa syften har under  
 1900-talet, 
  och även tidigare, varit aktuella som skäl för enskilda att starta en fristående skola och även utgjort grund för utredningar och officiella ställningstaganden om dessa skolor. 
  
 1.4 
  
 Bestämmelser under  
  
 1990-talet 
  
 Innan Skolverket övertog beslut om godkännande för fristående skolor fanns i Sverige 74 fristående skolor för skolpliktiga elever enligt SOU 1992:38 samt 44 skolor med statsbidrag för inte längre skolpliktiga elever enligt SOU 1983:1. Där ingår såväl riksinternat- skolor, internationella skolor, vanliga fristående skolor som vad vi i dag kallar skolor med kompletterande utbildningar. 
 Under perioden  
 1991–2002 
  har bestämmelserna för bidrag till och godkännande av fristående skolor ändrats ett flertal gånger och vid olika tidpunkter för olika typer av fristående skolor: 
 1 juli 1991 Skolverket övertar ansvaret för godkännande av fristående grundskolor och särskolor från länsskol- nämnderna. Alla skolor får vid godkännandet ett bidrag om 13 000 per elev och år (se 1991 års bud- getproposition). För särskolor utgår som tidigare statsbidrag vars storlek bestäms av regeringen. Skol- verket utövar tillsyn och kan även återkalla ett god- kännande. Skolverket skall även godkänna inter- nationella grundskolor. 
 För fristående gymnasieskolor yttrar sig läns- styrelsen för den kommun där den fristående gymnasieskolan avser att etablera sig. Därefter yttrar sig Skolverket. Regeringen fattar sedan beslut om statlig tillsyn och om statsbidrag skall utgå. 
 28 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 1 juli 1992 Alla elever skall ingå i sektorsbidraget för skolan. Kommunen, där den fristående skolan är belägen, skall lämna minst 85 % av genomsnittskostnaden per elev i grundskolan till den fristående skolan. 
 1 juli 1993 I stället för lägeskommunen är det hemkommunen som blir skyldig att betala bidrag för elev i en fri- stående skola. Bidraget skall beräknas per stadium. Bestämmelserna för elevavgifter skärps. 
 1 juli 1994 Fristående gymnasieskolor som ställts under statlig tillsyn av regeringen får rätt till bidrag från elever- nas hemkommuner i stället för statsbidrag. 
 1 juli 1995 Storleken på bidragen till den fristående skolan ändras till att vara minst 75 % av genomsnitts- kostnaden per årskurs i den kommunala skolan. 
 1 juli 1997 Skolverket skall fatta beslut om godkännande och rätt till bidrag både för fristående grundskolor och fristående särskolor. Hemkommunen skall lämna bidrag. 
 Bidraget skall bestämmas med hänsyn till sko- lans åtagande och elevens behov efter samma grun- der som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna grundskolorna. 
 För fristående särskolor gäller att Om den fri- stående skolan inte kommer överens om annat med elevernas hemkommuner, skall dessa erlägga det belopp som regeringen beslutat. 
 För både fristående grundskola och fristående särskola gäller att förklaring om rätt till bidrag skall dock inte lämnas, om skolans verksamhet skulle innebära påtagliga negativa följder för skol- väsendet i den kommun där skolan är belägen enligt 9 kap. 6 § och 6 a § skollagen. 
 Utbildningen vid en fristående grundskola skall vara avgiftsfri. Detta gäller inte fristående särskolor som har rätt att ta ut en skälig elevavgift. 
 Om den fristående grundskolan tar ut avgifter eller elevavgifter eller inte erbjuder kostnadsfria skolmåltider skall rätt till bidrag inte lämnas av Skolverket. 
 29 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Skolverket skall fatta beslut om statlig tillsyn och rätt till bidrag för både fristående gymnasie- skolor och fristående gymnasiesärskolor. 
 Bidrag skall lämnas med det belopp som rege- ringen eller den myndighet som regeringen be- stämt har föreskrivit om inte den fristående sko- lan kommer överens om annat med elevernas hem- kommuner. I förordningen (1996:1206) om fri- stående skolor preciseras beloppen för fristående gymnasieskolor per elev/år/program i en bilaga. 
 För fristående gymnasiesärskolor gäller att om den fristående skolan inte kommer överens om annat med elevernas hemkommuner, skall dessa betala det belopp som regeringen beslutat. 
 Förklaring om rätt till bidrag skall inte lämnas i fråga om utbildning som skulle innebära påtagliga negativa följder för skolväsendet i den kommun där skolan är belägen eller i närliggande kommuner enligt 9 kap. 8 § och 8 b § skollagen. 
 Skolorna har rätt att ta ut en skälig elevavgift. 
 1 juli 1999 Skolverket skall fatta beslut om godkännande och rätt till bidrag till sådana fristående grundskolor och särskolor som har fått godkännande att anord- na utbildning som motsvarar förskoleklassen. Bidraget skall bestämmas med hänsyn till skolans åtagande och elevens behov efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resur- ser till den egna förskoleklassen. Även här gäller att förklaring om rätt till bidrag inte skall lämnas om verksamheten skulle innebära påtagliga negativa följder för skolväsendet i den kommun där skolan är belägen 2 b kap. 10 a § skollagen. 
 1 juli 2000 Skolverket skall fatta beslut om statligt stöd för kompletterande utbildningar. 
 1 juli 2002 Om utbildningen i en fristående gymnasieskola i bidragshänseende har hänförts till ett sådant nationellt program som elevens hemkommun anordnar, skall bidraget bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning 
 30 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 av resurser till det programmet i de egna gymnasie- skolorna. 
 I andra hand, om inte elevens hemkommun anordnar programmet, skall bidraget bestämmas efter samma grunder som lägeskommunen (den kommun där den fristående skolan är belägen) tillämpar vid fördelning av resurser till det program- met i lägeskommunens gymnasieskolor. 
 I tredje hand skall elevens hemkommun betala det belopp som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämt har föreskrivet. Rege- ringen har i förordning beslutat att Skolverket skall fastställa belopp per elev och program. 
 Utbildning i fristående särskola, fristående gym- nasiesärskola och fristående gymnasieskola skall i likhet med utbildning i fristående grundskola vara avgiftsfri. 
 Rätten till bidrag för en fristående särskola skall ske efter samma principer som för en fristående grundskola. 
 En bestämmelse om huvudmannens förutsätt- ningar att driva skola skrivs in i lagen som villkor för godkännande/rätt till bidrag. 
 Bestämmelserna i 2 kap. 4 och 5 §§ skollagen om behörighet och anställningsvillkor för lärare, för- skollärare och fritidspedagoger gäller även för fri- stående skolor. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från dessa bestämmelser. 
  
 1.5 
  
 Förr och nu i sammandrag 
  
 Förr 
  
 Nu år 2002 
  
 Privat finansiering 
  
 Kommunala bidrag 
  
 Statsbidrag (efter viss tid) 
  
 Statsbidrag (vissa) 
  
 Elevavgifter 
  
 Inga elevavgifter 
  
 Öppen för alla – ej krav 
  
 Öppen för alla – villkor 
  
 Godkännande – lokalt 
  
 Godkännande – centralt och lokalt 
  
 Tillsyn lokalt och centralt 
  
 Tillsyn centralt och lokalt 
  
 31 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Mycket förenklat kan sägas att lagstiftningen kring fristående skolor i början av  
 1900-talet 
  var mer inriktad på att huvudmannen för skolan var av god vandel än över hur finansieringen skulle ske eller vilka elever som skulle kunna gå i den privata skolan. I slutet av  
 1900-talet 
  blir öppenhetskravet viktigt liksom att de ekonomiska förutsättningarna skall vara likvärdiga för skolorna oavsett huvud- man men att intresset i skollagen för huvudmannens vandel varit begränsat. 
  
 1.6 
  
 Aktuella utredningar och forskningsresultat om fristående skolor 
  
 I en  
 FoU-rapport 
  1995:6 från Stockholms socialtjänsts Forsknings- och Utvecklingsbyrå redovisas en undersökning om föräldrasam- verkan i förskolan, trivsel i förskolan och hur huvudmannaskapet påverkar föräldrars val av barnomsorg. 
 Sammanfattningsvis kom utredarna fram till att föräldrarnas situa- tion i förskolan inte påverkades av om det var en kommunal eller privat förskola utan snarare av vem som styrde förskolan, föräld- rar eller personal. Kommunala förskolor och Pysslingen förskolor AB (där personalen driver förskolan) liknade varandra i alla avse- enden medan föräldrakooperativen skiljde sig från de övriga. 
 Föräldrakooperativen medverkade i förskolans skötsel och drift eftersom de var arbetsgivare och ansvariga för förskolan. I de föräldradrivna förskolorna var det föräldrarna som valde den perso- nal som skulle arbeta i förskolan vilket medförde att samstäm- migheten i pedagogiska metoder mellan föräldrar och personal blev högre i den föräldradrivna förskolan än i den kommunala och den personalledda enskilda förskolan. 
 Skolverket har genomfört en studie om samhällsekonomiska effekter av ökad valfrihet inom skolsektorn 1998. I analysen fram- hålls att välja skola är ett sätt för föräldrar att försöka påverka skolsituation för sitt barn. Att föräldrar kanske skulle vara mindre intresserade av möjligheten att välja skola om de upplevde att de hade ett stort och reellt inflytande över verksamheten i den kom- munala skola barnet placerats i enligt närhetsprincipen. 
 Om antalet fristående skolor kommer att öka eller minska beror bl.a. på om de institutionella förhållandena som styr de fristående skolornas verksamhet kommer att vara stabila under lång tid eller inte enligt slutsatserna i studien. 
 32 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 I en redovisning av ett forskningsprojekt om offentlig skola och fristående undervisning i Danmark, England och Sverige under rub- riken Skilda lärohus framförs hypotesen att själva existensen av skilda lärohus utgör en förutsättning för förändring och förnyelse (s. 153). 
 Hall skriver i boken  
 Mångkulturalism – för vem?  
 att möjligheten att starta särskilda skolor för muslimska barn har ut- löst en intensiv debatt i Sverige. Debatten har kommit att handla om integration och segregation i det svenska samhället men också om vad som menas med begreppen religion, kultur och tradition. 
 Hon försöker i boken att göra värdekonflikter tydliga och använ- der debatten om konfessionella friskolor för att resonera kring grundläggande demokratiska värden och mänskliga rättigheter. 
 Hon skriver att de ganska abstrakta målformuleringarna i läro- planen om allsidighet, saklighet, självständighet och kritiskt tänkan- de ibland tycks uppfattas som en sorts brist på värden, en värde- neutralitet av både lärare och elever. Om det tolkas så är det inte förvånande om människor med stark skepsis mot den sekularise- rade västvärlden söker upprätthålla miljöer med tydliga värderingar enligt Gerle (se även Brown 2/99). 
 I oktober 1998 lämnade Skolverket en redovisning till regeringen om hur fristående grundskolor tillgodoser behoven hos särskilt stödkrävande elever. I utredningen konstateras att stödet till elever i behov av särskilt stöd i huvudsak ges enligt samma principer som vid kommunala skolor. Som en fördel pekar utredningen på att de fristående skolorna är små, i genomsnitt 90 elever per skola. En nackdel är att skolan ofta inte har förutsättningar att ha egna specialister med så få elever och lärare utan blir beroende av att bygga upp kontaktnät med andra institutioner. 
 I Fristkommitténs slutbetänkande SOU 1999:98  
 Likvärdiga vill- kor?  
 redovisas uppdraget att följa och utvärdera kommunernas till- lämpning av de nya resursfördelningsreglerna för fristående grund- skolor under läsåren 1997/98 och 1998/99. 
 Av utredningen framgår att kommunernas resursfördelnings- system varierar från kommun till kommun och dessutom inte alltid är lätta att förstå. Speciellt har lokalkostnader som uppfyller kraven på bidrag efter samma grunder varit svåra att beräkna för kom- munerna. Momsbidraget redovisas inte heller alltid separat. Infor- mationen till de fristående skolorna om hur bidragen beräknats har varit bristfällig. 
 33 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Utredningen föreslår vidare att begreppen insyn, skolans åtagande och efter samma grunder förtydligas för att undvika missförstånd. 
 Trots vissa brister visar utredningen att praktiskt taget alla kom- muner och fristående skolor anser att de nya reglerna är att föredra mot tidigare regler. 
 I Fristkommitténs slutbetänkande SOU 2001:12  
 Fristående gym- nasieskolor – hot eller tillgång?  
 utreddes de ekonomiska förutsätt- ningarna för de snabbt växande fristående gymnasieskolorna. Förslag till olika bidragsmodeller togs fram vilka senare legat till grund för propositionen 2001/02:35 Fristående skolor och för riks- dagsbeslut våren 2002. 
 I en undersökning hösten 1999 som omfattade samtliga grund- skoleelever och ett urval av föräldrar med barn i Göteborgs grund- skolor har föräldrar och elever i en postenkät fått ge sin syn på olika faktorer (skolämnen, pedagogiskt stöd, trygghet, trivsel, läro- medel, bemötande, förtroende, lokaler, medbestämmande, regler och skolmaten) som bedömts som viktiga för kvaliteten i sin skola. 
 Resultaten visar att föräldrar och elever gör ganska likartade bedömningar av barnens skola och att det totala kvalitetsindexet blir relativt högt. De fristående skolorna får ett högre kvalitets- index av föräldrarna, 78 i snitt (av 100), jämfört med föräldrarna i de kommunala skolorna, där kvalitetsindex ligger på 62. Det finns en allmän tendens att äldre elever och deras föräldrar är mindre nöjda med sin skola än yngre elever och deras föräldrar. Detta gäller även för fristående skolor men i långt mindre utsträckning än för de kommunala skolorna. 
 I en fallstudie från 1998 av Institutionen för pedagogik, Göte- borgs universitet, av Katolska skolan i Göteborg undersöktes bl.a. skolans mångkulturella miljö och skolans kristna värdegrund. Rap- porten är nr 1 i en serie för Kunskapsutveckling om den mång- kulturella skolan. 
 Resultaten visar att skolan i årskurserna  
 1–9 
  har 300 elever från 40 olika länder i fem världsdelar. Cirka hälften av lärarna är själva invandrare med annat modersmål än svenska. Skolans kristna profil har varit ett skäl för många, men inte alla, att söka sig till Katolska skolan. 
  
 Eleverna  
 upplever lärarna som engagerade och understryker att lärarna bryr sig mer än i andra skolor man gått i. Eleverna känner sig kulturellt accepterade och känner sig trygga. Många elever fram- håller det positiva i att det är en liten skola, att klasserna är små och 
 34 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 att det finns hemklassrum. Andra positiva särdrag är skolans åter- kommande samtal om livsfrågor och etik, förhållningssätt till konflikter eleverna emellan samt en strävan att dra nytta av varje elevs hemkultur.  
 Lärarna  
 tycker dock att det är svårt att jämka samman olika föräldrakrav och upplever att skolan tar mycket av lärarnas fritid. 
 Skolverket har i september 2000 lämnat en redovisning till regeringen (dnr 2000:686) om vilka elever som går i fristående skolor som motsvarar grundskolan och gymnasieskolan. Andelen elever med invandrarbakgrund i årskurs 9 är något högre i fri- stående skolor (21 procent) än i kommunala skolor men följer i princip andelen invandrarelever (20 procent) i de kommunala sko- lorna i de aktuella kommunerna. Andel högutbildade föräldrar med barn i årskurs 9 är högre i fristående skolor än i kommunala skolor. Detta förhållande gäller både svenska föräldrar och invandrar- föräldrar. 
 Skolverket har gjort en uppföljning av tidigare studier om val- frihet, val och valmöjligheter i ett likvärdighetsperspektiv. I denna studie (dnr 2000:245) har enkäter skickats till samtliga kommuner för att få en uppfattning om, inte bara hur föräldrar, lärare och rektorer ser på dessa frågor, utan även hur kommunerna ser på förutsättningar, omfattning och effekter av val i ett likvärdighets- perspektiv. Utifrån resultaten på enkäterna har fallstudier genom- förts i fem kommuner. Studien kommer att redovisas i en rapport som publiceras våren 2003. 
 Drake har våren 2002 i Malmö presenterat en avhandling kallad Föräldrars val av fristående skolor. Fyra kommuner och fyra skolor studerades. Föräldrarnas ekonomiska situation och utbild- ning skiljde sig marginellt från föräldrarna i de kommunala skolor- na. Däremot återspeglades föräldrarnas politiska och ideologiska uppfattning mycket tydligt i valet av skola. Föräldrarna ansåg även att de hade lättare att påverka förhållandena i den fristående skolan jämfört med den kommunala skolan. Damgren påpekar att det är viktigt att den fortsatta debatten om fristående skolor förs utifrån ett empiriskt underlag och att det är angeläget med forskning inom området. 
 Skolverket har studerat betygsättningen i ett antal kommunala skolor och i 18 fristående skolor i nationella kvalitetsgranskningar som genomfördes år 2000 och 2001. Själva betygssättningen visade inga större skillnader i förhållande till den kommunala skolan. Däremot var variationen större bland de fristående skolorna när det 
 35 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 gällde synen på lärande, tolkning av styrdokumenten samt sätten att leda och organisera undervisningen. I rapporten betonas vikten av samverkan mellan lärare i fristående och kommunal skolor i syfte att få en likvärdig och rättvis betygssättning. 
  
 I publikationen  
 Fristående skolor – internationell forskning  
 1985– 2000, som initierats av Skolverket, redovisas valfrihetsproblemati- Greene i olika länder framför allt i USA, Canada, Nederländerna, Dan- mark och England. Oberoende av hur stor andel av skolväsendet som är statligt/kommunalt i förhållande till privata alternativ öns- kar föräldrar mer valfrihet och möjlighet att påverka sina barns skolgång. I rapporten redovisas även att det i USA vuxit fram en hemskolerörelse där föräldrarna själva undervisar sina barn och där olika grupper av föräldrar och barn har kontakt med varandra genom datornätverk. 
  
 Även Carter, professor i pedagogik vid Umeå universi- tet, författare till ovanstående publikation, betonar vikten av forsk- ning inom området och ger även exempel på angelägna områden att studera. 
 2 Villkor för och omfattning av fristående skolor 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 De flesta regler i skolförfattningarna gäller bara för det offentliga skolväsendet, dvs. skolor som drivs av kommuner samt i vissa fall av landsting eller av staten. Fristående skolor däremot verkar inom ramen för fri företagsverksamhet eller fri föreningsverksamhet. De är inte en del av den offentliga sektorn i samhället och är därför inte heller automatiskt bundna av offentligrättsliga regler, regler i arkivlagen eller sekretesslagen. Däremot kan riksdagen och i vissa fall regeringen besluta att samma regler som gäller för det offentli- ga skolväsendet skall gälla för fristående skolor. Riksdag och rege- ring kan också besluta att speciella regler skall gälla för fristående skolor. 
 I 1 kap. 3 § skollagen definieras fristående skolor som 
 Vid sidan av de skolformer som anordnas av det allmänna kan det finnas skolor som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska perso- ner 
 36 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Markeringen vid sidan av kännetecknar även det sätt på vilket fri- stående skolor regleras i skolförfattningarna. De regler som gäller för de fristående skolorna finns huvudsakligen i 2 b kap. och 9 kap. skollagen. 
 Fristående skolor skall följa de allmänna mål och den värdegrund som gäller för det offentliga skolväsendet. Skolorna får inom denna ram ha en konfessionell inriktning. Det är dock inget krav att i övrigt följa de nationella läroplanerna, de nationella kursplanerna eller timplanerna så länge utbildningen ger kunskaper och färdig- heter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som ges i det offentliga skolväsendet. 
 I praktiken följer dock de flesta fristående skolor både de natio- nella läroplanerna och de nationella kursplanerna. Men det finns skolor som har en egen läroplan (t.ex. Waldorfskolor) eller egna ämnen vilket är tillåtet så länge utbildningen inte strider mot skol- lagens och läroplanernas allmänna mål och värdegrund. 
 Vid sidan av  
 läro-, 
  kurs- och timplaner finns åtskilliga andra bestämmelser som gäller för det offentliga skolväsendet men inte för fristående skolor. Så gäller t.ex. inte de skolformsvisa förord- ningarna grundskoleförordningen, särskoleförordningen, gymna- sieförordningen, gymnasiesärskoleförordningen samt specialskole- förordningen för fristående skolor annat än där så särskilt anges. 
 Istället finns ett begränsat antal bestämmelser samlade i en sär- skild förordning om fristående skolor. Den är indelad i olika kapitel för respektive förskoleklassen, grundskolan och särskolan, gymna- sieskolan och gymnasiesärskolan samt för skolor med enbart statlig tillsyn. 
 Internationella skolor och riksinternatskolor regleras huvudsak- ligen i särskilda förordningar. Kompletterande utbildningar regleras enbart i en särskild förordning. 
 I förordningen om fristående skolor finns vissa bestämmelser men inte så många eller så detaljerade som för det offentliga skol- väsendet. För vissa, för elevernas rättsäkerhet viktiga frågor, finns hänvisningar till de skolformsvisa förordningar som gäller för det offentliga skolväsendet. 
 Det gäller bl.a. antagningsvillkor till gymnasieskolan och betygs- bestämmelser för gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Just des- sa särskilt utpekade bestämmelser gäller således för både offentliga och fristående skolor. 
 37 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Nedan redovisas villkoren för tillstånd, godkännande, statlig till- syn och rätt till bidrag för olika typer av fristående skolor samt hur många elever och skolor som finns läsåret 2001/2002. 
  
 2.2 
  
 Enskild förskola och enskilt fritidshem 
  
 Tillstånd 
 För att yrkesmässigt få bedriva enskild förskola eller enskilt fritids- hem behövs tillstånd. Det är kommunen där verksamheten bedrivs som beviljar detta. Tillstånd beviljas bara om verksamheten upp- fyller krav på god kvalitet och säkerhet. Om verksamheten för- ändras helt eller till väsentlig del eller flyttas skall nytt tillstånd sökas. Den som bedriver verksamhet utan tillstånd kan dömas till böter. 
 Entreprenadavtal 
 Tillstånd behövs inte om kommunen sluter avtal (entreprenadavtal) med någon annan om att utföra kommunens uppgifter inom för- skoleverksamhet och skolbarnsomsorg. I ett sådant avtal får dock inte uppgifter som innefattar myndighetsutövning överlämnas till enskild att utföra. 
 Tillsyn 
 Kommunen har tillsyn över denna verksamhet och har rätt att inspektera verksamheten, inhämta upplysningar och ta del av hand- lingar som behövs för tillsynen. Om det föreligger missförhållan- den i verksamheten får kommunen förelägga den som ansvarar för denna att avhjälpa missförhållandet. 
 Kommunen kan återkalla tillståndet om missförhållandet är all- varligt och om kommunens föreläggande inte följs. Kommunens beslut om tillstånd och om föreläggande eller återkallande av till- stånd kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. 
 38 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Bidrag 
 Kommunen kan lämna bidrag till enskild förskoleverksamhet och enskild skolbarnsomsorg. Verksamheten måste uppfylla de krav som finns i 2 a kap. 3 § skollagen. Av denna paragraf framgår vilken uppgift förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen har. 
 Dessutom framgår det vilka krav som kan ställas på verksam- heterna. Det skall finnas personal med sådan utbildning eller erfaren- het att barnens behov av omsorg och en god pedagogisk verksam- het kan tillgodoses. Barngrupperna skall ha en lämplig sammansätt- ning och storlek. Lokalerna skall vara ändamålsenliga. 
 Verksamheterna skall utgå från varje barns behov. Barn som behöver särskilt stöd i sin utveckling skall ges den omsorg som deras speciella behov kräver. 
 Övrigt 
 Den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven en- skild förskoleverksamhet eller skolbarnsomsorg får inte obehöri- gen röja vad han eller hon därvid fått veta om enskildas personliga förhållanden. 
 Bestämmelser om enskild förskoleverksamhet och skolbarnsom- sorg finns i 2 a kap. 13 till 20 §§ i skollagen. Bestämmelser om entreprenadavtal finns i 2 a kap. 5 § . 
 Omfattning 
 Av det totala antalet barn i förskola var 17 procent 
 1  
 av barnen inskrivna i förskolor som drevs i enskild regi. Med enskild regi avses enligt definitionen i SCB:s statistik förskola som kommunen har ett övergripande ansvar för men som drivs av annan huvudman än kommunen (dvs. i statistiken skiljer man inte på enskild skola med tillstånd enligt 2 a kap. 13 § och enskild skola med entreprenadavtal enligt 2 a kap. 5 §). 
 I nedanstående kommuner i Sverige gick mer än 30 procent av de inskrivna barnen i förskolor i enskild regi: Pena, Bräcke, 
  
 1  
 De statistiska uppgifterna i detta kapitel avser förhållanden den 15 oktober 2001. Källor: Barnomsorg, skola och vuxenutbildning, Jämförelsetal för huvudmän, Del 1, 2002. Skol- verkets rapport nr 215; Barnomsorg, skola och vuxenutbildning i siffror 2002, Del 2, Skol- verkets rapport nr 214. 
 39 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Danderyd, Höganäs, Lidingö, Nacka, Ragunda, Salem, Sollentuna, Tanum, Tomelilla, Torsby, Täby, Uppsala, Vellinge, Öckerö. 
 Täby kommun har den största andelen elever (99 procent) i för- skolor i enskild regi. Av dessa är 22 procent enskilda skolor med entreprenadavtal enligt uppgifter från kommunen hösten 2002. 
 Av totala antalet barn i  
 fritidshem  
 var 7 procent av barnen in- skrivna i fritidshem som drevs i enskild regi. Vilhelmina kommun (34 %) är den enda kommun som har mer än 30 procent i enskild regi: Bräcke, Karlsborg, Lidingö, Simrishamn, Sollentuna, Söder- köping, Torsby, Vadstena, Vilhelmina och Åre kommuner har mellan  
 20–30 
  procent av de inskrivna barnen i fritidshem i enskild regi. 
  
 2.3 
  
 Enskild förskoleklass och fristående förskoleklass 
  
 Godkännande 
 Lagstiftningen skiljer på enskild förskoleklass och fristående för- skoleklass och bestämmelserna är olika utformade. 
 Om huvudmannen för en enskild förskola önskar bedriva enskild förskoleklass prövas ärendet av kommunen. 
 Om huvudmannen för en fristående grundskola eller särskola vill bedriva en fristående förskoleklass beslutar Skolverket om god- kännande och rätt till bidrag. Om verksamheten innebär påtagliga negativa följder för skolväsendet i den kommun där skolan är belägen eller om skolan tar ut oskäliga avgifter skall Skolverket inte lämna någon rätt till bidrag. 
 För bägge verksamheterna gäller för godkännande att utbildningen skall stimulera varje barns utveckling och lärande och ligga till grund för fortsatt skolgång och följa de allmänna mål och den värde- grund som gäller för det offentliga skolväsendet. Den som bedriver utbildning utan godkännande döms till böter. 
 För de fristående förskoleklasser som hör till en fristående skola gäller även att den är öppen för alla barn som har rätt till utbildning inom förskoleklassen med undantag för sådana barn vilkas mot- tagande skulle medföra att betydande organisatoriska eller ekono- miska svårigheter uppstår för skolan. Skolan får vid antagningen ta hänsyn till färdighetsprov i musik eller dans. Förskoleklassen skall ledas av rektorn för den fristående skolan. 
 40 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Entreprenadavtal 
 Ovanstående bestämmelser skall inte förväxlas med att kommunen även för förskoleklass genom entreprenadavtal kan överlåta till en enskild att utföra kommunens uppgifter inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. I detta avtal får dock inte uppgifter som inne- fattar myndighetsutövning överlämnas till enskild att utföra. Kom- munen är fortfarande huvudman för verksamheten. 
 Tillsyn 
 Kommunen har tillsyn över den enskilda förskoleklassen och har rätt att inspektera verksamheten, inhämta upplysningar och ta del av handlingar som behövs för tillsynen. 
 Fristående förskoleklass som bedrivs av fristående skolor står under tillsyn av Skolverket. Skolan är skyldig att delta i Skolverkets uppföljning och utvärdering. Kommunen där den skolan är belägen har rätt till insyn i verksamheten och skolan är skyldig att delta i kommunens uppföljning och utvärdering av den egna verksam- heten i den utsträckning kommunen bestämmer. 
 Om utbildningen inte längre uppfyller kraven för godkännande och bristerna inte avhjälps efter påpekande för huvudmannen kan kommunen resp. Skolverket återkalla godkännandet. 
 Både kommunens beslut och Skolverkets beslut om godkännan- de eller återkallande av godkännande kan överklagas till allmän för- valtningsdomstol. Beslutet gäller omedelbart. 
 Bidrag 
 För enskild förskoleklass kan bidrag utgå om inte avgifterna är oskäligt höga, men kommunen är inte skyldig att lämna bidrag. 
 För en fristående grundskola och fristående särskola som bedri- ver förskoleklass skall bidrag utgå för varje elev som deltar i utbild- ningen. 
 Bidraget skall bestämmas med hänsyn till skolans åtagande och elevens behov efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna förskoleklassen. Om en elev har ett omfattande behov av särskilt stöd är kommunen inte skyldig att lämna bidrag för det särskilda stödet om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. 
 41 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 För enskild förskoleklass och fristående förskoleklass gäller att elevavgifter får tas ut för verksamhet som överstiger 525 timmar om året och för elever som tas emot före höstterminen det år eleven fyller sex år. 
 Övrigt 
 Den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven verksamhet som motsvarar förskoleklassen får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid fått veta om enskildas personliga för- hållanden. 
 Bestämmelser om enskild förskoleklass och fristående förskole- klass finns i 2 b kap.  
 6–13 
  §§ i skollagen samt i förordningen (1996:1206) om fristående skolor. Bestämmelser om entreprenad- avtal finns i 2 b kap. 2 § tredje stycket. 
 Omfattning 
 Andel elever som gick i enskild och fristående förskoleklass var 5 procent. Hörby, Lidingö, Vaxholm och Värmdö kommuner hade mellan  
 21–26 
  procent av barnen i enskild och fristående för- skoleklass. I 90 procent av kommunerna gick högst 8 procent av barnen i enskild eller fristående förskoleklass. 
 338 fristående grundskolor hade även utbildning i förskoleklass liksom tre fristående särskolor. Detta innebär att drygt 70 procent av de fristående grundskolorna har förskoleklass. Däremot har bara fem förskoleklasser en enskild förskola som huvudman. 
 2.4 Fristående skolor för årskurserna 1 till 9 
 Fristående grundskola och fristående särskola 
 Godkännande 
 Skolverket beslutar om godkännande och rätt till bidrag. Om verk- samheten innebär påtagliga negativa följder av bestående karaktär för skolväsendet i den kommun där skolan är belägen eller om skolan tar ut avgifter i strid med 9 kap. 7 § (se nedan) skall Skol- verket inte medge rätt till bidrag. 
 42 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 För att skolan skall godkännas skall vissa villkor vara uppfyllda. Utbildningen skall ge kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som mot- svarande skolform i det offentliga skolväsendet skall förmedla. Skolan skall svara mot de allmänna mål och den värdegrund som 
 gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet. 
 Skolan kan ha en konfessionell inriktning, dock inom ramen för de allmänna mål och den värdegrund som i övrigt gäller för det offentliga skolväsendet. Det innebär bl.a. att en allsidig och saklig undervisning om olika religioner skall ges. Den enskilda elevens integritet skall respekteras. 
 Skolan skall vara öppen för alla barn som har rätt till utbildning inom motsvarande skolform med undantag för sådana barn vilkas mottagande skulle medföra att betydande organisatoriska eller eko- nomiska svårigheter uppstår för skolan. 
 Skolan får vid antagningen till skolan ta hänsyn till färdighets- prov i musik och dans. 
 Skolan skall ha minst 20 elever, om det inte finns särskilda skäl för ett lägre elevantal. Godkännandet kan avse vissa årskurser. 
 Det skall finnas en rektor vid skolan. Ledningen för utbildningen kan dock utövas av flera personer om det finns särskilda skäl med hänsyn till skolans pedagogiska inriktning (t.ex. Waldorfskolor). Skolhälsovård och modersmålsundervisning skall erbjudas. Den fri- stående skolan är skyldig att anmäla till elevens hemkommun om en skolpliktig elev är frånvarande i stor utsträckning utan giltig orsak. 
 Skolan skall också erbjuda kostnadsfria skolmåltider och elev- avgifter får inte tas ut. Utbildningen skall således vara avgiftsfri (9 kap. 7 § skollagen) på samma sätt som en kommunal skola. 
 Den fristående  
 grundskolan  
 är skyldig att anordna nationella ämnesprov i årskurs 9. 
 För elever i en fristående  
 särskola  
 skall skolan även bereda elever- na de omsorger som behövs. 
 Tillsyn 
 Fristående grundskolor och fristående särskolor står under tillsyn av Skolverket. Skolorna är skyldiga att delta i Skolverkets uppfölj- ning och utvärdering. Skolorna skall årligen upprätta skriftliga kvalitetsredovisningar. Kommunen där skolan är belägen har rätt 
 43 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 till insyn i verksamheten och skolan är skyldig att delta i kommu- nens uppföljning och utvärdering i den utsträckning kommunen bestämmer. 
 Skolorna är även skyldiga att delta i riksomfattande prov om Skolverket eller regeringen föreskriver detta och att informera ele- verna och deras vårdnadshavare om elevernas resultat vid sådana prov. 
 Om utbildningen inte längre uppfyller kraven för godkännande och bristerna inte avhjälps efter påpekande för huvudmannen skall Skolverket återkalla godkännandet och rätten till bidrag. 
 En skolas rätt till bidrag skall återkallas om verksamheten vid skolan förändrats i en sådan utsträckning att det innebär påtagliga negativa följder för kommunen där skolan är belägen. 
 Rätten till bidrag skall även återkallas om skolan inte deltar i Skolverkets uppföljning och utvärdering eller i riksomfattande prov eller underlåter att lämna information om proven. 
 Rätten till bidrag skall därutöver återkallas om skolan tar ut av- gifter i strid med 9 kap. 7 §. 
 Skolverkets beslut om godkännande och rätt till bidrag, om åter- kallande av godkännande och rätt till bidrag kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Skolverkets beslut om godkännande och rätt till bidrag kan överklagas även av den kommun där skolan är belägen. 
 Bidrag 
 För en fristående grundskola och fristående särskola skall bidrag utgå för varje elev som deltar i utbildningen. 
 Bidraget skall, både när det gäller en fristående  
 särskola  
 och en fristående  
 grundskola 
 , bestämmas med hänsyn till skolans åtagande och elevens behov efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna kommunala skolorna. Om en elev har ett omfattande behov av särskilt stöd är kommunen inte skyldig att lämna bidrag för det särskilda stödet om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. 
 44 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Övrigt 
 Den som är eller har varit verksam i en fristående skola får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid fått veta om enskildas personliga förhållanden eller röja uppgifter i ett ärende om till- rättaförande av en elev eller om skiljande av en elev från vidare studier. 
 Bestämmelser om fristående grundskola och fristående särskola finns i 3 kap. 14 §, 9 kap. samt 14 kap. 7 a § skollagen. Ytterligare bestämmelser finns i förordningen (1996:1206) om fristående skolor. 
 Omfattning 
 51 081 fristående grundskoleelever var verksamhetsåret 2001/2002 fördelade på 475 fristående skolor. 1 006 173 elever var fördelade på 4 584 kommunala skolor. Antal elever per fristående skola var i genomsnitt 108 jämfört med antal elever i den kommunala skolan som var 219. 
 Andelen elever i fristående grundskolor var 4,9 procent. I stor- stadskommunerna uppgick andel elever i fristående skolor till 11 procent. 
 Andelen elever som är berättigade till modersmålsundervisning uppgår till 18 procent i fristående grundskolor och 12 procent i kommunala grundskolor. 
 414 elever går i en fristående särskola. De utgör 2,9 procent av samtliga 14 261 elever som går i särskola. 229 elever, varav 59 är individintegrerade i den fristående grundskolan, går i grundsärskola och 185 elever går i träningsskola. De är fördelade på 30 kommuner i landet. 13 av de 30 kommunerna ligger i Stockholms län. Antalet skolor är 29. Antalet elever per skola är i genomsnitt 15. 
 För att en fristående grundskola skall kunna ta emot en särskole- elev måste skolan ha ett godkännande även som fristående särskola. 
 45 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Fristående specialskola 
 Godkännande 
 Ärenden om godkännande av fristående skolor som motsvarar special- skolan prövas från och med den 1 juli 2000 av styrelsen för special- skolan (Specialskolemyndigheten). Samma villkor skall vara upp- fyllda som gäller för fristående grundskola. 
 Huruvida en fristående specialskola har rätt att ta ut elevavgifter är inte reglerat, inte heller om kostnadsfria läromedel eller skol- måltider skall erbjudas. 
 Tillsyn och rätt till bidrag 
 För tillsyn gäller samma regler som för fristående särskola vad avser godkännande och återkallande av godkännande. Rätten till bidrag är inte reglerad för fristående specialskolor varför bestämmelserna om återkallande av bidrag inte torde vara tillämpliga. 
 Omfattning 
 Det finns inga fristående specialskolor i landet. 
  
 2.5 
  
 Fristående gymnasieskola och fristående gymnasiesärskola 
  
 Statlig tillsyn 
 Rätten att starta och driva en fristående skola över grundskolenivå är en del av den allmänna näringsfriheten i Sverige. En fristående gymnasieskola eller fristående gymnasiesärskola behöver därför inte godkännas av någon myndighet men kan ställas under statlig tillsyn och förklaras berättigad till bidrag om vissa villkor är upp- fyllda. 
 Om verksamheten innebär påtagliga negativa följder av beståen- de karaktär för skolväsendet i den kommun där skolan är belägen eller i näraliggande kommuner skall Skolverket inte förklara skolan berättigad till bidrag. 
 Skolan skall förklaras berättigad till bidrag om utbildningen ger kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar 
 46 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 mot de kunskaper och färdigheter som gymnasieskolan skall för- medla på nationella eller specialutformade program resp. som gym- nasiesärskolan skall förmedla. Skolan skall svara mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offent- liga skolväsendet. Skolan kan ha en konfessionell inriktning, dock inom ramen för de allmänna mål och den värdegrund som gäller för det offentliga skolväsendet. En fristående gymnasieskola kan inte anordna ett individuellt program. 
 Skolan skall stå öppen för alla ungdomar som har rätt till ut- bildning inom motsvarande skolform med undantag för sådana ungdomar vilkas mottagande skulle medföra att betydande organi- satoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för skolan. 
 Det finns inte reglerat hur många elever skolan måste ha för att bli berättigad till bidrag. 
 Det skall finnas en rektor vid skolan, det skall finnas kurs- och timplaner och skolhälsovård skall erbjudas. För elever i behov av särskilt stöd skall rektor se till att ett åtgärdsprogram utarbetas (från den 1 januari 2001). 
 Bestämmelserna i skolformsförordningarna inom det offentliga skolväsendet om urval av elever till utbildningen, kärnämnen, under- visningstid, modersmålsundervisning och betyg gäller även för fri- stående skolor. 
 Ledningen för utbildningen kan utövas av flera personer om det finns särskilda skäl med hänsyn till skolans pedagogiska inriktning (gäller framför allt för Waldorfskolor) 
 I stället för betyg kan en Waldorfskola utfärda intyg över utbild- ningen. 
 Från och med kalenderåret 2003 får elevavgifter inte tas ut. Tidi- gare fick skäliga elevavgifter tas ut. 
 Den fristående  
 gymnasieskolan  
 är skyldig att delta i nationella kursprov i den utsträckning Skolverket föreskriver. Det finns bestämmelser om när en elev skall anses ha slutfört ett fullständigt program och vilka motsvarande bestämmelser som gäller avseende prövning vid den fristående gymnasieskolan. 
 Tillsyn 
 Fristående gymnasieskolor och gymnasiesärskolor står under Skol- verkets tillsyn och är skyldiga att delta i Skolverkets uppföljning och utvärdering. Skolorna skall årligen upprätta skriftliga kvalitets- 
 47 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 redovisningar. Kommunen där skolan är belägen har rätt till insyn i verksamheten och skolan är skyldig att delta i kommunens uppfölj- ning och utvärdering i den utsträckning kommunen bestämmer. 
 Skolorna är även skyldiga att delta i riksomfattande prov om Skolverket eller regeringen så föreskriver. 
 Om utbildningen inte längre uppfyller kraven för att få bidrag och bristerna inte avhjälps efter påpekande för huvudmannen skall förklaring om rätt till bidrag återkallas. En skolas rätt till bidrag skall också återkallas om verksamheten vid skolan förändrats i en sådan utsträckning att det innebär påtagliga negativa följder för kommunen där skolan är belägen eller i näraliggande kommuner. 
 Rätten till bidrag skall även återkallas om skolan inte deltar i Skolverkets uppföljning och utvärdering eller om skolan tar ut av- gifter i strid med 9 kap. 10 §. 
 Skolverkets beslut om rätt till bidrag samt om återkallande av rätt till bidrag kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Skol- verkets beslut om rätt till bidrag kan överklagas även av den kom- mun där skolan är belägen eller av näraliggande kommuner. 
 Bidrag 
 Bidrag skall utgå för varje elev som deltar i utbildningen och som hemkommunen är skyldig att erbjuda gymnasieutbildning. 
 Om utbildningen i en fristående  
 gymnasieskola  
 i bidragshänseende har hänförts till ett sådant nationellt program som elevens hem- kommun anordnar, skall bidraget bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till det pro- grammet i de egna gymnasieskolorna. 
 I andra hand, om inte elevens hemkommun anordnar program- met, skall bidraget bestämmas efter samma grunder som lägeskom- munen (den kommun där den fristående skolan är belägen) till- lämpar vid fördelning av resurser till det programmet i lägeskom- munens gymnasieskolor. 
 I tredje hand skall elevens hemkommun betala det belopp som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämt har före- skrivet. Regeringen har i förordning beslutat att Skolverket skall fastställa belopp per elev och program. Dessa belopp, som är olika för olika program, medföljer som bilaga till förordningen (1996:1206) för fristående skolor och revideras varje år. 
 48 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 För en fristående  
 gymnasiesärskola  
 skall kommunerna betala det belopp som regeringen beslutat om inte skolan kommer överens om annat med elevernas hemkommuner. Hittills har regeringen inte behövt besluta om något sådant belopp. 
 Övrigt 
 Den som är eller har varit verksam i en fristående skola får inte obehörigen röja vad han eller hon därvid fått veta om enskildas personliga förhållanden och uppgifter i ett ärende om tillrätta- förande av en elev eller om skiljande av en elev från vidare studier. 
 Bestämmelser om fristående gymnasieskola och fristående gym- nasiesärskola finns i 9 kap. samt 14 kap. 7 a § skollagen. Ytterligare bestämmelser finns i förordningen (1996:1206) om fristående sko- lor samt i SKOLFS 2000:142 (om förarutbildning i gymnasieskola och fristående gymnasieskola). 
 Omfattning 
 17 887 elever går i 142  
 fristående gymnasieskolor 
 , 805 elever går i tre riksinternatskolor och 292 256 elever går i 506 kommunala eller landstingsägda gymnasieskolor. Antalet elever per skola i de fri- stående gymnasieskolorna är 126 elever och i de kommunala sko- lorna 608 elever. 116 av de fristående gymnasieskolorna har färre än 200 elever. 
 Andelen elever folkbokförda i kommunen som går i fristående gymnasieskolor och riksinternatskolor uppgår till 6 procent. I stor- städerna och i förortskommunerna uppgår andelen elever i fri- stående gymnasieskolor till 12 resp. 14 procent. I Danderyd och Solna går 32 resp. 28 procent av eleverna i fristående gymnasie- skolor. 
 Ett fyrtiotal kommuner har mellan 10 och 20 procent elever i fristående gymnasieskolor. 
 I kommunala skolor är 21 procent av eleverna bosatta i annan kommun än där skolan ligger. För fristående gymnasieskolor är motsvarande siffra 54 procent. Andelen elever med utländsk bak- grund är 16 procent i den kommunala gymnasieskolan, och 15 pro- cent i de fristående gymnasieskolorna. 
 49 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Det finns 19  
 gymnasiesärskolor  
 i landet fördelade på 11 kommu- ner. 11 av skolorna ligger i Stockholms län. Antalet elever är 288, jämnt fördelade på yrkesutbildning, yrkesträning och verksamhets- träning. De utgör 5 procent av samtliga 5 534 gymnasiesärskole- elever i landet. 
  
 2.6 
  
 Internationella skolor 
  
 Godkännande 
 En  
 internationell grundskola  
 skall godkännas av Skolverket. Inter- nationella skolor kan anordnas för sådana elever i grundskola som endast för en kortare tid är bosatta i landet eller för elever som har andra skäl att få utbildning i en internationell skola. Regeringen får medge att en internationell skola tar emot även andra barn. En internationell skola kan inte anordna en internationell särskola eller specialskola. 
 En internationell grundskola skall vara öppen för alla som får fullgöra sin skolplikt vid en sådan skola. Om det inte finns plats för alla behöriga sökande skall urvalet ske efter grunder som är god- kända av Skolverket. Någon motsvarande bestämmelse om inter- nationella gymnasieskolor finns inte. 
 En  
 internationell gymnasieskola  
 definieras som en fristående skola med gymnasial utbildning som har en annan internationell inrikt- ning än den som får finnas i gymnasieskolan eller vid en fristående gymnasieskola. Däremot anges inte vilka elever den är tänkt för. 
 Ansökan om statsbidrag för en internationell grundskola och en internationell gymnasieskola skall lämnas till Skolverket för bedöm- ning och yttrande. Ansökan skall vara ställd till regeringen. 
 En internationell skola skall ha läroplaner och kursplaner som är godkända av Skolverket. Det finns internationella skolor i Sverige som har tysk, engelsk eller fransk läroplan eller läser efter läropla- ner (Primary Years Programme, PYP, Roberts Programme, MYP, International Baccalaureate, IB) utarbetade av International Baccalaureate Office i Geneve. 
 En internationell skola får ha skäliga elevavgifter. 
 50 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Tillsyn 
 Internationella skolor står under tillsyn av Skolverket. Skolan skall på begäran lämna Riksrevisionsverket och Skolverket de uppgifter som behövs för att myndigheterna skall kunna kontrollera att bidraget används till avsett ändamål och att de särskilda villkoren för bidraget efterlevs. Om en huvudman åsidosätter sina skyldig- heter får regeringen, efter anmälan av Skolverket, besluta att del av bidraget hålls inne i avvaktan på rättelse. Om rättelse inte sker får regeringen besluta att detta belopp dras av från statsbidraget. 
 Bidrag 
 En internationell skola kan efter beslut av regeringen erhålla stats- bidrag. 
 Bestämmelser om godkännande för internationella grundskolor finns 9 kap. 5 § skollagen. För internationella skolor gäller bestäm- melser i förordningen (1996:1398) om statsbidrag till internatio- nella skolor. Övriga bestämmelser i skollag eller skolformsförord- ningar gäller inte internationella skolor. 
 Omfattning 
 Det finns sju internationella skolor i Sverige med statsbidrag. Tyska skolan, Lycée Francais Saint Louis och International School of Stockholm i Stockholm har både grundskola och gymnasieskola. Bladins skola i Malmö, The British Primary School, The Tanto school i Stockholm samt Internationella Skolan i Göteborgsregio- nen har grundskola. Antal elever på gymnasieskolorna är 173 och på grundskolorna 1 468. 
  
 2.7 
  
 Riksinternatskolor 
  
 Godkännande 
 Rikinternatskolor har till uppgift att anordna utbildning för i första hand utlandssvenska elever. Det är regeringen som beslutar om en skola skall ges ställning av riksinternatskola. Kommuner och en- skilda huvudmän kan vara huvudmän för riksinternatskolor. 
 51 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Tillsyn 
 Skolverket utövar tillsyn över riksinternatskolorna. Riksinternat- skolor skall följa den läroplan och timplan samt de kursplaner som gäller för grundskolan samt de bestämmelser i grundskoleförord- ningen som föreskrivs i förordningen om riksinternatskolor. Bestäm- melserna avser bl.a. betyg och prövning. 
 För gymnasieutbildningen skall skolorna följa Lpf94, den poäng- plan och de kursplaner som gäller för det offentliga skolväsendet. Skolorna skall även följa de bestämmelser i gymnasieförordningen som föreskrivs i förordningen om riksinternatskolor. Bestämmel- serna avser bl.a. betyg och prövning. 
 Bestämmelserna för rektor och lärare för riksinternatskolorna motsvarar vad som gäller för det offentliga skolväsendet. Även bestämmelserna för skolhälsovård motsvarar vad som gäller för det offentliga skolväsendet. Därutöver skall det vid en riksinternat- skola finnas elevhemsföreståndare, fritidsledare samt skolkurator eller motsvarande. 
 Skolan är skyldig att lämna de uppgifter för uppföljning och utvärdering om sin skolverksamhet som Skolverket föreskriver. Skolan skall på begäran lämna Riksrevisionsverket och Skolverket de uppgifter som behövs för denna granskning. 
 Om en huvudman inte fullgör sina skyldigheter enligt lag eller andra författningar i fråga om skolan, får regeringen efter anmälan av Skolverket besluta att en del av statsbidraget hålls inne i avvaktan på rättelse. Om rättelse inte sker får regeringen besluta att detta belopp dras av från statsbidraget. 
 Bidrag 
 Statsbidrag lämnas för undervisning av utlandssvenska elever på grundskolenivå och gymnasienivå samt till anordnande av utbild- ning till International Baccalaureate. Bidrag lämnas även till skol- verksamheten, internatverksamheten och för skolhälsovård baserat på antal elever. 
 För grundskoleelever som inte är utlandssvenska elever skall bidrag utgå enligt bestämmelserna i 9 kap. 6 § skollagen efter sam- ma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna grundskolorna. 
 52 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 För gymnasieelever som inte är utlandssvenska elever gäller att bidrag skall utgå enligt bestämmelserna i 9 kap. 8 a § skollagen. 
 De kostnader som inte täcks av statsbidrag eller av ersättning från kommuner får täckas genom att huvudmannen för skolan tar ut elevavgifter eller på annat sätt. 
 För riksinternatskolor finns grundläggande bestämmelser i 10 kap. skollagen. Övriga bestämmelser finns i förordningen (1991:1080) om riksinternatskolor. I denna förordning finns hänvisningar till vissa paragrafer i 9 kap. skollagen samt till vissa kapitel och para- grafer i grundskoleförordning och gymnasieförordning. 
 Omfattning 
 Det finns tre riksinternatskolor i Sverige: Sigtunaskolan Humanis- tiska Läroverket (SSHL), Grennaskolan samt Lundsbergs skola. SSHL och Simon skola drivs av stiftelser medan Grennaskolan ägs av ett kommunalt bolag i Jönköpings kommun. Skolorna tar emot elever i grundskolan i årskurserna 7 till 9 samt på gymnasie- nivå. Samtliga skolor har även utbildningar som leder till Inter- national Bacclaureate (IB). 
 Av gymnasieeleverna på Lundsbergs skola är cirka 90 procent internatelever, på Grennaskolan är cirka 50 procent internatelever och på SSHL är cirka 65 procent internatelever. Det totala antalet elever på grundskolenivå är 247 och på gymnasienivå 805. 
  
 2.8 
  
 Skolor med kompletterande utbildningar 
  
 Statligt stöd 
 En kompletterande utbildning är en utbildning som anordnas av en enskild fysisk eller juridisk person och antingen utgör ett komple- ment till gymnasieskolan eller motsvarande utbildningar eller har lägst genomgången gymnasieskola, gymnasiesärskola eller mot- svarande utbildning eller viss yrkeserfarenhet som antagningskrav men som inte kan anses vara jämförbar med en högskoleutbildning enligt högskolelagen. 
 Exempel på sådana kompletterande utbildningar är konstutbild- ningar, hantverksutbildningar, dansutbildningar, utbildningar inom reklam och mode, utbildningar inom handel och ekonomi, teknik- utbildningar, utbildningar inom kost och hälsa etc. 
 53 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Kompletterande utbildningar kan ställas under statlig tillsyn, för- klaras berättiga eleverna till studiestöd om utbildningen är värdefull från nationell synpunkt och även få statsbidrag om utbildningarna är särskilt värdefulla från nationell synpunkt. Skolverket skall besluta om statlig tillsyn och om statsbidrag. Skolverket beslutar för vilka utbildningar eleverna kan få studiestöd enligt studiestöds- förordningen. 
 Förutsättningar för att få statligt stöd är att utbildningen är ut- formad i överensstämmelse med grundläggande demokratiska vär- deringar. Utbildningen skall vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund eller på beprövad erfarenhet. 
 Utbildningen skall ha en viss omfattning, en plan över utbild- ningens innehåll och mål, godtagbara inträdesvillkor och urvals- grunder, kompetenta lärare och handledare och en ansvarig person som leder utbildningen. Eleverna skall få betyg eller intyg efter ut- bildningens slut. Endast skäliga elevavgifter får tas ut. 
 Om en utbildning skall förklaras berättiga eleverna till studiestöd skall huvudmannen ha en styrelse eller ledningsgrupp för utbild- ningen, ha godtagbara kursplaner samt en plan för kompetens- utveckling och för hur uppföljning och utvärdering av verksam- heten skall ske. 
 Tillsyn 
 Skolor med kompletterande utbildningar står under tillsyn av Skol- verket. Skolverket får besluta att statligt stöd skall upphöra om utbildningen inte längre uppfyller kraven eller huvudmannen inte iakttar sina skyldigheter enligt förordningen. Ett återkallande kan endast ske om bristerna inte avhjälpts efter påpekande för huvud- mannen. 
 Statligt stöd och bidrag 
 Det finns tre nivåer för det statliga stödet till skolor med kompletterande utbildningar. Kompletterande utbildningar kan ställas under statlig tillsyn, vilket bl.a. medför att huvudmannen kan söka momsbefrielse hos skattemyndigheten. Om utbild- ningarna bedöms vara av nationellt värde kan eleverna bli studie- stödsberättigade och om utbildningarna bedöms ha särskilt 
 54 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 nationellt värde kan utbildningarna få statsbidrag inom ramen för tillgängliga medel. 
 För kompletterande utbildningar finns samtliga bestämmelser i den nya förordningen (2000:521) om statligt stöd till komplette- rande utbildningar. Den gäller från och med den 1 juli 2000. I 7 § i denna förordning finns även bestämmelserna i 1 kap. 2 § tredje stycket skollagen om värdegrunden inskrivna. 
 Omfattning 
 Hösten 2001 
 2  
 fanns 94 skolor med sammanlagt 205 komplette- rande utbildningar som har statligt stöd i någon form. Vid ett 10- tal skolor finns det utbildningar med olika slag av statligt stöd. 
 61 utbildningar är enbart ställda under statlig tillsyn. Statsbidrag utgår till 83 utbildningar. 61 utbildningar berättigar eleverna till studiestöd. 
 Exempel på skolor som har utbildningar med statsbidrag är Capellagården, Handarbetets Vänner, Porslins- och Keramikindustri- skolan i Lidköping, Tillskärarakademin i Göteborg, Balettakade- mierna i Stockholm och Göteborg. 
 Exempel på skolor som inte har statsbidrag men där det finns utbildningar som berättigar eleverna till studiestöd är Kulturama, Konstskolan Basis, Sanders skola, Göteborgs tekniska institut. 
  
 2.9 
  
 Översikt 
  
 Nedan redovisas översiktligt några av de skillnader som finns för olika fristående skolor när det gäller vilken myndighet som fattar besluten, hur godkännandet benämns och vilken tillsynsmyndig- het skolan har. 
  
 2  
 Beskrivande data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning 2002. Skolverket, rapport nr 218. 
 55 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Tabell 1 
 . Besluts- och tillsynsmyndigheter samt godkännandeform för olika fristående skolor 
  
 Typ av fristående skola 
  
 Beslutande 
  
 Godkännandeform 
  
 Tillsyn 
  
 Enskild förskola 
  
 kommunen 
  
 tillstånd 
  
 kommunen 
  
 Enskilt fritidshem 
  
 kommunen 
  
 tillstånd 
  
 kommunen 
  
 Enskild förskoleklass 
  
 kommunen 
  
 godkännande 
  
 kommunen 
  
 Fristående förskoleklass 
  
 Skolverket 
  
 godkännande 
  
 Skolverket 
  
 Fristående grundskola 
  
 Skolverket 
  
 godkännande 
  
 Skolverket 
  
 Fristående särskola 
  
 Skolverket 
  
 godkännande 
  
 Skolverket 
  
 Fristående specialskola 
  
 Specialskole- 
  
 myndigheten 
  
 godkännande 
  
 Skolverket 
  
 Fristående gymnasieskola 
  
 Skolverket 
  
 statlig tillsyn 
  
 Skolverket 
  
 Fristående gymnasiesärskola 
  
 Skolverket 
  
 statlig tillsyn 
  
 Skolverket 
  
 Riksinternatskola* 
  
 Regeringen 
  
 statlig tillsyn 
  
 Skolverket 
  
 Riksrevisionsverket 
  
 Internationell skola (gr)* 
  
 Skolverket 
  
 godkännande 
  
 Skolverket 
  
 Riksrevisionsverket 
  
 Internationell skola (gy)* 
  
 Regeringen 
  
 statlig tillsyn 
  
 Skolverket 
  
 Riksrevisionsverket 
  
 Kompletterande utbildning 
  
 Skolverket 
  
 statligt stöd 
  
 Skolverket 
  
 *) Huvudmannen har uppgiftsskyldighet gentemot Riksrevisionsverket. 
  
 Som framgår av översikten är det olika beslutsinstanser för olika verksamheter. För förskoleklass är det t.o.m. olika beslutsinstanser för samma verksamhet beroende på om förskoleklassen tillhör en fristående skola eller en enskild förskola. 
 Inte heller beteckningarna är lika: kommunen ger tillstånd, Skol- verket ger godkännande (utom för enskild förskoleklass där även kommunen ger godkännande). 
 Kommunerna ansvarar för besluten för de mest omfattande verksamheterna i enskild regi, enskild förskola och enskilt fritids- hem, där verksamheterna omfattar i genomsnitt 17 procent respek- tive 7 procent av de inskrivna barnen i förskola respektive fritidshem. 
 För utbildning i åldrarna 6 till 19 år fattar Skolverket beslut om godkännande och rätt till bidrag utom för utbildning i fristående specialskola. För de internationella skolorna och för riksinternat- 
 56 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 skolorna som erhåller statsbidrag beslutar regeringen om rätt till bidrag. 
 Tillsynen utövas av Skolverket även för de skolor som erhåller statsbidrag. Riksrevisionsverket tar inte in uppgifter från riksinter- natskolor och internationella skolor regelmässigt men har möjlig- het att göra detta t.ex. i samband med revision. 
 Andelen elever i fristående skolor varierar mellan 2,9 procent (fristående särskolor) och 6,0 procent (fristående gymnasieskolor). 
  
 Tabell 2.  
 Bidragsgrunder och elevavgifter för fristående skolor 
  
 Typ av fristående skola 
  
 Bidragsgrund 
  
 Elevavgifter 
  
 Enskild förskola 
  
 bidrag kan utgå 
  
 ja, skäliga elevavgifter 
  
 Enskilt fritidshem 
  
 bidrag kan utgå 
  
 ja, skäliga elevavgifter 
  
 Enskild förskoleklass 
  
 bidrag kan utgå 
  
 ja, skäliga elevavgifter 
  
 Fristående förskoleklass 
  
 på samma grunder 
  
 nej 
  
 Fristående grundskola 
  
 på samma grunder 
  
 nej 
  
 Fristående särskola 
  
 på samma grunder 
  
 nej* 
  
 Fristående specialskola 
  
 ej reglerat 
  
 ej reglerat 
  
 Fristående gymnasieskola 
  
 enligt 9 kap. 8 a § 
  
 nej* 
  
 Fristående gymnasiesärskola 
  
 överenskommelser 
  
 nej* 
  
 Riksinternatskola (gr+gy) 
  
 enligt 9 kap. + statsbidrag 
  
 ja, för de kostnader som inte 
  
 täcks av statsbidrag eller 
  
 ersättning från kommuner 
  
 Internationell skola (gr+gy) 
  
 statsbidrag 
  
 ja, skäliga elevavgifter 
  
 Kompletterande utbildning 
  
 statsbidrag kan utgå 
  
 ja, skäliga elevavgifter 
  
 * Efter den 31 december 2002 får inte elevavgifter tas ut. 
 För att garantera elevernas rätt till en likvärdig utbildning av hög kvalitet skall alla skolor, enligt propositionerna 1995/96:200 och 2001/02:35, oavsett huvudman, ha jämförbara ekonomiska villkor. 
 Som framgår av översikten om bidrag och elevavgifter varierar bestämmelserna och de ekonomiska villkoren beroende på vilken typ av fristående skola det är. 
 För enskild verksamhet som beslutas av kommunen kan bidrag utgå men kommunen är inte skyldig att lämna bidrag. 
 För fristående förskoleklass, fristående grundskola och friståen- de särskola sker fördelningen efter samma grunder som kommunen tillämpar för sina egna skolor. 
 57 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 För gymnasiesärskolor görs enskilda överenskommelser för varje elev. 
 För gymnasieskolor finns tre modeller i enlighet med 9 kap. 8 a §. Dessa modeller kan kommunerna använda även för elever som öns- kar gå i någon annan kommunal gymnasieskola än hemkommu- nens. 
 För riksinternatskolor och internationella skolor och ibland för kompletterande utbildningar utgår statsbidrag. 
 Fristående specialskola särbehandlas av skollagen. Godkännande skall lämnas av styrelsen för specialskolan (Specialskolemyndig- heten) men någon författningstext om hur bidrag skall utgå eller om skolan får ta ut elevavgifter finns inte. 
  
 2.10 
  
 Kommentarer 
  
 Som framgår av detta kapitel omfattar begreppet fristående skolor många olika utbildningsformer som sinsemellan är olika reglerade beroende på deras olika förutsättningar. 
 I vissa fall kan bestämmelserna för de enskilda huvudmännen vara förvirrande, vissa tillstånd skall sökas hos kommunen och andra hos Skolverket. För en enskild huvudman med t.ex. en integ- rerad verksamhet som omfattar förskoleklass, grundskola och fri- tidshem skall godkännande för förskoleklass och grundskola sökas hos Skolverket och tillstånd för fritidshem sökas hos kommunen. 
 Även bestämmelserna om beslutsinstans för enskild förskole- klass och fristående förskoleklass borde regleras på ett annat sätt. 
 Bestämmelserna för fristående förskoleklass skiljer sig från bestämmelserna för fristående skola på följande punkter: 
  
 bestämmelser om antal elever saknas för förskoleklassen 
  
 reglering saknas om konfessionell inriktning 
  
 beslut om återkallande gäller omedelbart 
  
 om någon bedriver utbildning utan godkännande döms huvud- mannen till böter 
  
 bestämmelser om modersmålsundervisning saknas (i likhet med kommunala förskoleklasser). 
  
 Vad avser fristående specialskola skulle Skolverket kunna hand- lägga även dessa (mycket få) ärenden. Regleringen för dessa skolor bör tydliggöras. 
 58 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Villkoren för fristående gymnasieskola och gymnasiesärskola är mer detaljerade och fler bestämmelser motsvarar de som finns i motsvarande skolform i det offentliga skolväsendet jämfört med fristående grundskolor och särskolor. 
 För skolor med statsbidrag är det rimligt att skolorna får ta ut elevavgifter eftersom dessa bidrag som regel är betydligt lägre per elev än kommunala bidrag. 
  
 3 
  
 Jämförelser mellan fristående skolor och det offentliga skolväsendet 
  
 Läsanvisning 
 Eftersom regleringen av det offentliga skolväsendet och regleringen för fristående skolor är så olika uppbyggda redovisas först reglerna för det offentliga skolväsendet i tillämpliga delar och därefter be- skrivs vilka regler som gäller för fristående skolor samt kommen- teras skillnaderna. De områden som tas upp i detta avsnitt är: 
  
 Skolans värdegrund – mål och riktlinjer i läroplaner och skollag 
  
 Konfessionell inriktning 
  
 Kunskaper och färdigheter i kursplaner och timplaner 
  
 Antagningsvillkor och urvalsgrunder 
  
 Nationella prov, betyg och prövning 
  
 Hanson och lärare 
  
 Skolhälsovård och tystnadsplikt 
  
 Huvudman för skolan 
  
 3.1 
  
 Skolans värdegrund – mål och riktlinjer i läroplaner och skollag 
  
 Offentliga skolväsendet 
 För det offentliga skolväsendet gäller tre nationella läroplaner: 1998 års läroplan för förskolan (Lpfö98), 1994 års läroplan för det obli- gatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo94) samt 1994 års läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf94). För verksamheterna fritidshem, öppen fritidsverksamhet, familjedag- hem samt öppen förskola har allmänna råd med kommentarer ut- arbetats. 
 59 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Utbildningens mål och värdegrunder redovisas i respektive läroplaner samt även i 1 kap. 2 § skollagen: 
 Alla barn och ungdomar skall, oberoende av kön, geografiskt hemvist samt sociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång till utbild- ning i det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Utbildningen skall inom varje skolform vara likvärdig, varhelst den anordnas i landet. 
 Utbildningen skall ge eleverna kunskaper och färdigheter samt, i samarbete med hemmen, främja deras harmoniska utveckling till ansvars- kännande människor och samhällsmedlemmar. I utbildningen skall hän- syn tas till elever i behov av särskilt stöd. 
 Verksamheten i skolan skall utformas i överensstämmelse med grund- läggande demokratiska värderingar. Var och en som verkar inom skolan skall främja aktning för varje människas egenvärde och respekt för vår gemensamma miljö. Särskilt skall den som verkar inom skolan 
  
 1. 
  
 främja jämställdhet mellan könen samt 
  
 2. 
  
 aktivt motverka alla former av kränkande behandling såsom mobbning och rasistiska beteenden. 
  
 Fristående skolor 
 I prop. 1991/92:95 s. 11 anges att en förutsättning för godkännande av en fristående skola är att utbildningen håller fullgod kvalitet vad gäller kunskaper och färdigheter. Det innebär bl.a. att en fristående skola måste ha en godtagbar läroplan och kompetenta lärare. 
 I prop. 1995/96:200 s. 29 anges att den grundläggande utbild- ningen för alla barn och ungdomar skall vara  
 likvärdig 
 . 
 I samma prop. s. 30 slås fast att utbildningen för alla barn och ungdomar syftar till att ge en gemensam kunskapsbas och skall bygga på en gemensam värdegrund samt ha gemensamma mål. 
 I samma prop. s. 31 anges att den värdegrund som kommer till uttryck i skollagen och läroplanerna är så grundläggande för vårt samhälle att den också måste prägla utbildningen vid en fristående skola, oavsett vilken inriktning skolan har. Samma krav beträffande värdegrund och mål bör således gälla för fristående skolor och för skolor med offentligrättslig grund. 
 I 9 kap. 2 § skollagen redovisas kraven för att en fristående skola skall få bli godkänd (grunder för godkännande): 
 En fristående skola, vars utbildning ger kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som grundskolan, särskolan respektive specialskolan skall förmedla, skall godkännas, om 
 60 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 1. 
  
 skolan även i övrigt svarar mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet 
  
 2. 
  
 huvudmannen för skolan har förutsättningar att bedriva verksam- heten i enlighet med ovan angivna villkor (från 1 juli 2002) 
  
 3. 
  
 skolan står öppen för alla barn som enligt denna lag har rätt till ut- bildning inom motsvarande skolform i det offentliga skolväsendet, med undantag för sådana barn vilkas mottagande skulle medföra att betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för skolan, 
  
 4. 
  
 skolan har minst 20 elever, om det inte finns särskilda skäl för ett lägre elevantal, 
  
 5. 
  
 skolan, om den motsvarar särskolan eller specialskolan, bereder elev- erna de omsorger som behövs, och 
  
 6. 
  
 skolan för undervisningen använder lärare, förskollärare eller fritids- pedagoger som har en utbildning avsedd för den undervisning de i huvudsak skall bedriva och (från 1 juli 2002) 
  
 7. 
  
 skolan uppfyller de ytterligare villkor som regeringen föreskriver i 
  
 fråga om utbildningen vid fristående skolor och om antagningen till och ledningen av sådana skolor. 
 En fristående skola som avses i denna paragraf får inom ramen för vad som sägs i första stycket 1 ha en konfessionell inriktning. 
 Ett godkännande kan avse vissa årskurser. (2002:159) 
 I 9 kap. 8 § redovisas kraven för att en fristående gymnasieskola skall få rätt till bidrag: 
 om en fristående skola lämnar utbildning som ger kunskaper och fär- digheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som gymnasieskolan skall förmedla på nationella och specialutformade program, skall Statens skolverk förklara skolan berättigad till bidrag Förklaring får dock lämnas endast om 
 1. skolan även i övrigt svarar mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet 
 Motsvarande skrivningar finns för gymnasiesärskolan. 
 För förskoleklassen gäller enligt 2 b kap. 7 § skollagen att 
 Utbildning som avses i 6 § skall godkännas, om 
  
 1. 
  
 den stimulerar varje barns utveckling och lärande och kan ligga till grund för fortsatt skolgång, och 
  
 2. 
  
 den även i övrigt svarar mot de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet 
  
 Varken i skollagen eller i förordningen för fristående skolor finns explicit uttryckt att fristående skolor att skyldiga att tillämpa natio- 
 61 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 nella läroplaner. Inte heller finns någon särskilt utarbetad läroplan för fristående skolor eller fristående förskoleklass. 
 Skolor med kompletterande utbildningar 
 För skolor med kompletterande utbildningar är bestämmelserna om värdegrunder enligt 1 kap. 2 § tredje stycket skollagen inskrivna i 7 § förordningen om statligt stöd till kompletterande utbild- ningar. 
 Kommentarer 
 I skollagen slås fast att samma allmänna mål och värdegrunder som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet skall gälla för fristående skolor. Det innebär indirekt att vad som står i de natio- nella läroplanerna om Skolans värdegrund och uppdrag samt under 
 Mål och riktlinjer – Normer och värden  
 även gäller för en fristående skola. 
  
 Grundkraven för att utbildningen skall betraktas som likvärdig i de fristående skolorna är att skolorna ger en utbildning som ger kunskaper och färdigheter som  
 till art och nivå väsentligen svarar mot  
 de kunskaper och färdigheter som fristående skolor skall för- medla. 
 En fristående skola kan också lägga till ytterligare mål för sin utbildning. 
 Om en fristående skola avser att följa även egna måldokument utöver/i stället för Lpo94 eller Lpf94 görs en bedömning av Skolverket om måldokumenten  
 strider mot  
 de nationella läroplaner- na eller ej när det gäller allmänna mål och värdegrunder. 
 För förskoleklassen är kravet att utbildningen stimulerar varje barns utveckling och lärande och kan ligga till grund för fortsatt skolgång. 
 I praktiken följer de flesta fristående skolor de nationella läro- planerna Lpo94 och Lpf94, i vissa fall med anpassning till egna mål- dokument (se vidare under avsnittet konfessionell inriktning samt under kursplaner). Fristående förskoleklasser anger ibland att de delvis följer Lpfö98 och delvis Lpo94. 
 62 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Andra läroplaner 
 Waldorfskolor har en egen utarbetad läroplan,  
 Waldorfskolans Läro- och kursplaner  
 (WL) En väg till frihet, som avser åldrarna  
 1–19 
  år. Denna läroplan har granskats av Skolverket. Den motsvarar i dag för grundskoledelen och gymnasiedelen väsentligen Lpo94 och Lpf 94 efter en del revideringar som fortlöpande gjorts framför allt genom Waldorfskolefederationens försorg. 
 Skolverket har även granskat i vilken utsträckning verksamheten inom förskoleklassen vid Waldorfskolor kan sägas vara likvärdig utbildningen inom det offentliga skolväsendets förskoleklasser. 
 En speciell ställning intar utbildning på gymnasieskolan som leder till  
 International Baccalaureate  
 (IB). I skollagen uppmärksam- mas IB endast vad gäller ersättning. En elevs hemkommun är skyl- dig att betala ersättning för kostnader för elevens utbildning till anordnare av utbildning som leder fram till IB enligt 5 kap. 26 § skollagen. 
 I förordning (93:795) om statsbidrag till avgifter till Internatio- nal Baccalaureate Office (IBO) anges att en kommun som anord- nar utbildning som leder fram till IB har rätt till statsbidrag för den särskilda avgiften till IBO i Geneve om utbildningen är godkänd av IBO och utbildningen anmälts till Skolverket innan den börjar. Detta gäller även en  
 fristående skola  
 med tillägget att utbildningen skall hållas skild från annan utbildning som åtnjuter offentligt bidrag. Skolverket skall ha tillsyn över utbildningen. 
 För närvarande finns  
 IB-utbildning 
  vid de tre riksinternatskolor- na (reglerade i speciella avtal och i en särskild förordning för SSHL), en internationell skola samt vid 24 kommunala gymnasie- skolor (reglerade i speciella förordningar för två av skolorna). Utbildningen är i övrigt inte reglerad i skollag eller förordning utan ligger vid sidan av gymnasieskolan. 
 Skolverket har redovisat bl. a. den rättsliga regleringen av IB- utbildningen i ett regeringsuppdrag  
 Utbildning för International Baccalaureate  
 den 27 november 1998 dnr 98:78. Skolverket föreslår bl.a. att gällande lagregler ses över i syfte att få en enhetlig reglering av  
 IB-utbildningen 
  och att vissa av gymnasieförordningens regler görs tillämpliga för eleverna inom IB. 
 Det finns f.n. inga verksamma fristående gymnasieskolor som anordnar  
 IB-utbildning 
  men en skola har fått rätt till bidrag för att anordna sådan utbildning. 
 63 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 I anslutning till  
 IB-utbildning 
  finns det inom det offentliga skol- väsendet ett ökat intresse för de utbildningar som föregår IB näm- ligen Roberts Programme (MYP) för år 6 till år 10 samt för Primary Years Programme (PYP) för år 1 till år 5. Det är framför allt de kommunala skolor (Nacka och Helsingborg) som anordnar engelskspråkig undervisning enligt 2 kap. 8 § och 8 a § grundskole- förordningen som använder dessa program inom ramen för Lpo94 men även två av riksinternatskolorna. 
 Skolverket har bedömt att dessa program kan användas även av fristående skolor samt av internationella skolor godkända enligt 9 kap. 5 § skollagen (Bladins skola och International School of Stockholm). 
  
 3.2 
  
 Konfessionell inriktning 
  
 Offentliga skolväsendet 
 I Lpfö98, under punkt 1. Förskolans värdegrund och uppdrag, sägs inte uttryckligen att verksamheten i förskolan skall vara icke- konfessionell. Däremot framhålls att 
 Alla föräldrar skall med samma förtroende kunna skicka sina barn till förskolan, förvissade om att barnen inte blir ensidigt påverkade till förmån för den ena eller den andra åskådningen. 
 Enligt Lpo94, under punkt 1. Skolans värdegrund och uppdrag, skall undervisningen i skolan vara  
 icke-konfessionell. 
  Alla föräldrar skall med samma förtroende kunna skicka sina barn till skolan, förvissade om att barnen inte blir ensidigt påverkade till förmån för den ena eller den andra åskådningen. 
 Även enligt Lpf94, under punkt 1. Skolans värdegrund och upp- gifter, skall undervisningen i skolan vara  
 icke-konfessionell. 
  Då värderingar redovisas, skall det alltid klart framgå vem det är som står för dem. 
 I skollagen står inte att undervisningen i skolan skall vara icke- konfessionell. 
 64 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Fristående skolor 
 En fristående skola får ha en konfessionell inriktning inom ramen för de allmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet enligt 9 kap. 2 § skollagen. Detta förhållande förklaras i prop.1995/96:200 s. 32 på följande sätt: 
 Sedan den 1 januari 1995 gäller den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna som lag i Sverige. Enligt 2 kap. 23 § regeringsformen får inte lag eller annan föreskrift meddelas i strid med Sveriges åtaganden på grund av konventionen. Ett krav på att undervisningen vid en fristående skola skall vara  
 icke-konfessionell 
  torde inte vara förenligt med Sveriges internationella åtaganden. 
 Undervisningen i den egna konfessionen får dock inte ersätta den undervisning som ges inom det offentliga skolväsendet inom ämnet religionskunskap. Målen i kursplanerna i religionskunskap skall nås även vid en fristående skola. 
 En fristående skola skall oavsett profil vara öppen för skilda upp- fattningar, hävda de grundläggande värden som anges i skollagen och läroplanerna samt ta avstånd från det som strider mot dessa värden. Undervisningen får inte i något ämne vara indoktrinerande eller ten- dentiös. Elevens rätt till en saklig och allsidig undervisning av god kvalitet kan aldrig underordnas föräldrarnas rätt att välja en under- visning som överensstämmer med föräldrarnas religiösa eller filosofis- ka övertygelse. 
 Ovanstående gäller samtliga typer av fristående skolor som avses i 9 kap.,  
 utom internationella skolor 
 . För fristående förskoleklass och enskild förskola finns ingen reglering vad avser konfessionell in- riktning. 
 Kommentarer 
 Denna skillnad mellan fristående skolor och det offentliga skol- väsendet ger utrymme för fristående skolor med konfessionell inriktning. Det finns läsåret 2001/02 63 sådana verksamma grund- skolor i Sverige. Flera av dem har funnits sedan lång tid tillbaka och är väl etablerade men många av skolorna har tillkommit under  
 1990-talet. 
  Huvuddelen av de konfessionella fristående skolorna i Sverige vilar på kristen grund. Det totala elevantalet i dessa skolor med konfessionell inriktning uppgår till 5 883 elever eller 0,5 procent av det totala elevantalet inom grundskolan. Av alla elever i fristående grundskolor går drygt 10 procent i konfessionella skolor. 
 65 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Dessa skolor följer den nationella läroplanen men vissa skolor utökar läroplanen med måldokument med anpassning till skolans speciella inriktning. Denna anpassning får dock inte stå i strid med den nationella läroplanens allmänna mål och värdegrund. Att så är fallet skall framgå av de dokument den sökande lämnar i samband med en ansökan till Skolverket om godkännande av skolan. Vid till- synen följs sedan tillämpningen av dessa måldokument upp inför ett fortsatt godkännande. Skolverket har bl.a. utformat riktlinjer för tillsyn av utbildningen vid fristående skolor med riktlinjer för fördjupad utredning av undervisningens saklighet och allsidighet. 
 Johannesskolan (1994) överklagade Skolverkets avslagsbeslut som motiverades med att skolans värderingar och undervisning stred mot grundskolans allmänna mål och värden. I domslutet pekar Kammarrätten på att en skolas speciella synsätt inte får ge eleverna en ensidig bild, att det skall råda tolerans och öppenhet och att undervisningen skall vara saklig och allsidig. Det måste säkerställas att eleverna inte går miste om något väsentligt. 
  
 3.3 
  
 Kunskaper och färdigheter – kursplaner och timplaner 
  
 Offentliga skolväsendet 
 I det offentliga skolväsendet finns föreskrifter om hur utbildningen skall anordnas i de olika skolformsförordningarna som grundskole- förordningen, gymnasieförordningen, särskoleförordningen, gym- nasiesärskoleförordningen, specialskoleförordningen och sameskol- förordningen. 
 Där finns bl. a. bestämmelser om 
  
 utbildningens innehåll (läroplan, timplan, programmål, kurs- planer, val) 
  
 studievägar (för gymnasieskolan) 
  
 samverkansformer 
  
 lärotider 
  
 särskilda stödinsatser 
  
 elever 
  
 betyg. 
  
 66 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 I grundskolan finns föreskrifter om nationella kursplaner för grundskolan samt om betygskriterier för grundskolans ämnen. 
 För gymnasieskolan finns föreskrifter om kursplaner och betygs- kriterier för gymnasieskolans ämnen samt om vilka kurser som ingår i respektive ämne. 
 Även för särskolan och gymnasiesärskolan finns kursplaner och betygskriterier. 
 I bilaga 2 till skollagen finns en poängplan för nationella och specialutformade program i gymnasieskolan. 
 I bilaga 3 till skollagen anges utbildningens omfattning i grund- skolan i timmar om 60 minuter för ämnen och ämnesgrupper samt totalt. 
 Som bilaga till särskoleförordningen finns motsvarande timplan för grundsärskolan samt för träningsskolan. 
 Som bilaga till sameskolförordningen finns en motsvarande tim- plan för sameskolan för årskurs 1 till 6. 
 Som bilaga till gymnasiesärskoleförordningen finns timplaner för undervisningstid i timmar om 60 minuter angivna för de fyraåriga nationella och specialutformade programmen och motsvarande för yrkesträning inom individuellt program. 
 Fristående skolor 
  
 Utbildningen skall ge  
 kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot 
  den utbildning eleverna skulle ha erhållit i motsvarande skolform i det offentliga skolväsendet enligt 9 kap. skollagen. 
  
 Skolformsförordningarna samt bestämmelserna om timplaner och kursplaner gäller inte för fristående skolor. 
 I förordningen för fristående skolor hänvisas till vissa bestäm- melser i respektive skolformsförordning. Dessa är att 
  
 fristående skolor är skyldiga att anordna modersmålsundervis- ning enligt de bestämmelser som gäller för motsvarande skol- form inom det offentliga skolväsendet 
  
 fristående skolor är skyldiga att delta i de nationella ämnes- proven i svenska, engelska och matematik i slutet av årskurs 9 
  
 utbildningen vid fristående skolor på gymnasienivå skall innehålla kärnämnen i samma utsträckning som i det offentliga skolväsendet 
  
 67 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 eleverna skall få betyg enligt bestämmelserna i motsvarande skolformsförordning (gy/gysär). För kurser som inte motsva- rar kurser inom det offentliga skolväsendet skall skolorna ut- forma egna betygskriterier. En Waldorfskola får istället för att ge betyg utfärda ett intyg över utbildningen. 
  
 prövning får ske i den fristående gymnasieskolan. Prövningen får anordnas endast för den som är eller varit elev på skolan och endast i sådana kurser som anordnas av skolan. 
  
 en elev vid en fristående gymnasieskola skall anses ha slutfört ett fullständigt program när eleven fått betyg på kurser i sam- ma omfattning som krävs för motsvarande program i gymna- sieskolan 
  
 för utbildning som påbörjas efter den 1 juli 2002 skall den fri- stående gymnasieskolan och den fristående gymnasiesärskolan erbjuda en undervisningstid som motsvarar den garanterade undervisningstiden i det offentliga skolväsendet. 
  
 Utöver dessa bestämmelser kan Skolverket 
  
 medge att en fristående skola (för skolpliktiga barn) anordnar prövning och utfärdar betyg enligt de bestämmelser som gäller för motsvarande skolform inom det offentliga skolväsendet. 
  
 föreskriva i vilken utsträckning en fristående gymnasieskola skall delta i nationella kursprov. 
  
 Kommentarer 
 Eftersom bestämmelserna i skollagen och skolformsförordningarna om kursplaner och timplaner inte gäller för fristående skolor kan vissa avvikelser accepteras vid ansökan och vid tillsyn. Dessa av- vikelser skall dock ligga inom ramen för att utbildningen skall ge  
 kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot 
  den utbildning eleverna skulle fått i motsvarande skolform i det offentliga skolväsendet. 
 68 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Grundskolan och särskolan 
 De bindande kraven när det gäller kursplaner och timplaner är få för dessa fristående skolor. Skolorna är skyldiga att anordna moders- målsundervisning. Alla skolor – även Waldorfskolor – är skyldiga att genomföra de nationella proven i årskurs 9. 
 I övrigt gäller bestämmelserna om motsvarande kunskaper och färdigheter. Trots detta följer de flesta fristående skolor de  
 natio- nella kursplanerna och timplanerna 
 . 
 Även exempelvis muslimska skolor, vilka kännetecknas av att  
 fler timmar  
 än enligt timplanen används till Arabiska och Islam, använ- der ofta de nationella kursplanerna för Modersmål samt Religions- kunskap för dessa ämnen med viss anpassning. Ämnena läses som egna ämnen, Skolans val eller förläggs utanför timplanetid. 
 Vissa skolor har  
 egna ämnen  
 t.ex. Geometri (Montessoriskolor), Kristendom (utöver Religionskunskap), Oneal, Data, Miljökunskap beroende på vilken profil skolorna har. I dessa fall skall kursplane- mål lämnas in för bedömning och även betygskriterier om ansökan avser årskurs 8 och 9. 
 Valmöjligheterna kan tillåtas vara mer begränsade än inom det offentliga skolväsendet – att man väljer en fristående skola, med kanske en viss profil, är ett val i sig. 
 Den fristående skolan kan även ha  
 egna ämnesbeteckningar. 
  
 I de fall skolans godkännande endast omfattar t.ex. årskurserna  
 1–3 
  eller  
 1–5 
  är det viktigt att en redovisning sker av antal timmar per ämne för att Skolverket skall kunna göra en bedömning av om skolan kommer att kunna ge motsvarande kunskaper och färdig- heter som grundskolan eller särskolan. Jämförelser kan göras i för- hållande till hur de kommunala skolorna fördelar sina timmar. Detta är av betydelse för eleverna då de flyttar till en annan skola. Här kan dock uppstå bedömningsproblem. 
 Generellt sett kan en alltför rigorös bedömning i jämförelsen mellan den fristående skolans och grundskolans timplan försvåra den fristående skolans möjligheter att tillämpa en alternativ peda- gogik sett över hela utbildningstiden (årskurserna 1 till 9). 
 I Waldorfskolor där man har sammanhållna klasser med tim- planer som omfattar alla åren i skolan är det speciellt viktigt att granska timplanen. De teoretiska ämnena läses koncentrerat i perio- der om tre till fem veckor. Vissa Waldorfskolor önskar skjuta upp vissa ämnesmål till årskurserna  
 10–12. 
  Detta har Skolverket inte accepterat då även elever som lämnar en Warner skall ha fått 
 69 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 motsvarande kunskaper och färdigheter som andra elever i den obligatoriska skolan och ha samma möjligheter att klara studier i en gymnasieskola som andra elever. 
 I vissa ansökningar på grundskolenivå kan det vara viktigt att få sökandens uppgifter om i vilken utsträckning  
 svenska  
 kommer att användas  
 som undervisningsspråk 
 . 
 I prop.1982/83:1 s. 24 och 72 fastslås att den övervägande delen av en fristående skolas undervisning skall ske på svenska. Den fär- dighetsnivå som eleverna uppnår när det gäller att tala och skriva svenska är resultatet inte bara av lektionerna i ämnet svenska utan också av att undervisningen i andra ämnen bedrivs på svenska språket. 
 Det finns dock fristående skolor med språklig inriktning, t.ex. Sverigefinska skolor samt några engelskspråkiga skolor med inter- nationell inriktning som inte uppnår kraven på att huvuddelen av undervisningen sker på svenska. Resultaten på nationella prov i svenska, engelska och matematik samt slutbetygen blir då viktiga i samband med tillsyn för bedömningen av om skolan uppnår mot- svarande mål som i grundskolan. 
 Gymnasieskolan och gymnasiesärskolan 
 För skolor på gymnasienivå är bestämmelserna mer utförliga och kraven tydligare uttryckta för vad som gäller i förhållande till det offentliga skolväsendet. Så gäller exempelvis att det för undervis- ningen skall finnas kurs- och timplaner, samt att utbildningen vid skolorna skall innehålla kärnämnena. 
  
 3.4 
  
 Hanson och lärare 
  
 Offentliga skolväsendet 
 För ledningen av utbildningen skall det finnas en  
 rektor 
 . Rektor skall hålla sig förtrogen med det dagliga arbetet och särskilt verka för att utbildningen utvecklas. Som rektor får bara den anställas som genom utbildning och erfarenhet förvärvat pedagogisk insikt enligt 2 kap. 2 § skollagen. 
 Kommuner och landsting är skyldiga att använda  
 lärare, för- skollärare eller fritidspedagoger  
 som har en utbildning avsedd för den undervisning de i huvudsak skall bedriva. Undantag får dock 
 70 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 göras. För gymnasial utbildning skall kommuner och landsting sträva efter att anställa lärare som har forskarutbildning enligt 2 kap. 3 § skollagen. 
 Närmare bestämmelser om vad som utmärker en lärare behörig att anställas utan tidsbegränsning anges i 4 § i samma kapitel. Läraren skall ha en svensk lärarexamen. Även hur en utländsk lärar- examen skall bedömas regleras i 4  
 a–d 
  §§ i samma kapitel. 
 Fristående skolor 
 För ledningen av skolan skall det finnas en  
 rektor 
 . Det ställs samma krav på den rektor i en fristående skola som anställs efter den 1 januari 2001 som inom det offentliga skolväsendet. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till skolans pedagogiska inriktning, får ledningen av utbildningen utövas av flera personer enligt förord- ningen (1996:1206) för fristående skolor. 
 Enligt prop. 1995/96:200 anses att kravet på en ansvarig skol- ledare inte behöver innebära något hinder för Waldorfskolor att delegera den dagliga pedagogiska ledningen till ett begränsat antal personer. 
 Tidigare fanns i skollagen inga krav på en  
 lärares kompetens eller utbildning  
 i en fristående skola. 
 Skolverket återkallade godkännandet för en skola,  
 Sunrise-skolan 
  (dnr 92:66), bl.a. på grund av att lärarna inte kunde anses ha till- räcklig kompetens för den undervisning de bedrev. Ärendet över- klagades till kammarrätten, som fastställde Skolverkets beslut. I sitt domslut slog kammarrätten fast att 
 Vid bedömningen om en fristående skola uppfyller förutsättningarna för att bedriva undervisning med komptenta lärare måste utgångs- punkten vara vad som gäller för det offentliga skolväsendet. 
 Sedan 1 juli 2002 gäller att fristående skolor skall ha utbildade lärare på samma sätt som i offentliga skolor (9 kap. 2 § p 6 skol- lagen). Kravet gäller lärare i fristående skolor som godkänts efter detta datum. En Waldorfskola behöver dock inte tillämpa bestäm- melserna om behörighet och anställningsvillkor för lärare enligt förordningen om fristående skolor. 
 71 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Kommentarer 
 Författningsmässigt har det tidigare varit stora skillnader på kraven på lärarutbildning och rektorskompetens. För kommunala skolor finns det detaljerade bestämmelser medan det för fristående skolor saknats bestämmelser om rektors- och lärarkompetens. 
 I praktiken har dock skillnaderna varit små. De flesta fristående skolor har haft utbildade lärare och en utbildad rektor. Enligt upp- gifter från Friskolornas Riksförbund i maj 2000 har fristående skolor inte haft svårt att få behöriga lärare. 
 Enligt uppgifter från SCB den 15 oktober 2001 är andelen lärare med pedagogisk utbildning lägre (68 %) i fristående grundskolor än i kommunala skolor (82 %). 
 Vid Skolverkets tillsyn uppmärksammas lärarkompetensen noga. En bedömning görs att den samlade lärarkompetensen vid skolan är tillräckligt hög för fortsatt godkännande. Utgångspunkten är för samtliga fristående skolor de kompetenskrav som gäller för det offentliga skolväsendet. 
  
 3.5 
  
 Skolhälsovård och sekretess 
  
 Offentliga skolväsendet 
 Bestämmelser om skolhälsovården finns i 14 kap. skollagen. Tyst- nadsplikten regleras för det offentliga skolväsendet i 7 kap. 1 §, 6 §, 9 § och 38 § sekretesslagen. 
 Sekretess gäller för alla skolformer samt för kommunal riks- internatskola inom ramen för elevvård för uppgift om enskild per- sons personliga förhållanden dels för uppgift som hänför sig till ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev från vidare studier. 
 Fristående skolor 
 För fristående skolor gäller bestämmelserna om skolhälsovård en- ligt 14 kap. 7 a § skollagen med undantag för internationella skolor. Motsvarande bestämmelser om skolhälsovård finns för riksinter- natskolor i 30 § förordningen (1991:1080) om riksinternatskolor. 
 72 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 I 2 b kap. 11 § och i 9 kap. 16 a § skollagen finns bestämmelser om tystnadsplikt för personal vid fristående förskoleklass, fri- stående skolor och internationella skolor. 
 Kommentarer 
 Eftersom fristående skolor är privaträttsligt reglerade gäller inte offentlighetsprincipen. Förutom i skollagen finns dock i sekretess- lagen särskilda regler för tystnadsplikt som är utformade för enskild verksamhet. För riksinternatskolor i enskild regi och komplette- rande utbildningar finns inga motsvarande författningsregler om tystnadsplikt. 
 För internationella skolor finns inga författningsregler om skol- hälsovård. 
 Skolverket och Riksarkivet har gjort en gemensam framställan till regeringen angående arkiveringsskyldighet för skolor med enskild huvudman. 
  
 3.6 
  
 Antagningsvillkor och urvalsgrunder 
  
 Offentliga skolväsendet 
 För elever inom det  
 obligatoriska skolväsendet  
 regleras mottagande och urvalsgrunder i 4 kap.  
 1–11 
  §§ skollagen. Hemkommunen har skyldighet att anordna grundskola i den omfattning som krävs för att bereda utbildning åt samtliga elever i kommunen som har rätt till utbildning. 
 Vid fördelning av elever på olika skolor skall kommunen beakta vårdnadshavares önskemål om att deras barn skall tas emot vid en viss skola så långt det är möjligt utan att andra elevers berättigade krav på placering i en skola nära hemmet åsidosätts eller att bety- dande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. 
 För elever som får förberedande dansutbildning i årskurserna 4– 9 skall de elever tas emot som har förutsättningar att utvecklas inom dansen. Antagningen skall göras av en särskild antagnings- nämnd enligt förordning (1999:250) om förberedande dansutbild- ning i grundskolan. 
 I prop 1995/96:200 sid. 35 gör regeringen den bedömningen att den verksamhet med dans och  
 musik  
 (min kursivering) som bl.a. 
 73 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 förekommer vid musikklasserna vid Taylor skola får fortsätta som hittills. Någon förordning som för dansutbildning finns dock inte. 
 För  
 gymnasieelever  
 gäller enligt 5 kap. 5 § skollagen att kommu- nen är skyldig att erbjuda utbildning på nationella program för samtliga ungdomar i kommunen under förutsättning att de har god- kända betyg i svenska, alternativt svenska som andraspråk, matema- tik och engelska eller att de inte tidigare erhållit en motsvarande utbildning. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får bestämma att särskilda krav på förkunskaper skall gälla för vissa utbildningar. 
 Urvalet ska ske enligt 6 kap.  
 1–9 
  §§ gymnasieförordningen. Huvud- principen är att platserna tilldelas de sökande med betygen som grund. Ett begränsat antal platser skall dock avsättas för dem som på grund av särskilda omständigheter bör ges företräde eller kom- mer från skolor vilkas betyg inte utan vidare kan jämföras med betygen från grundskolan (t.ex. Waldorfskolor). Antalet platser som ingår i den fria kvoten skall utökas om utlandssvenska elever söker till en utbildning. 
 Om en utbildning inom det estetiska området kräver att den sökande har speciella färdigheter i t.ex. musik kan hänsyn tas till ett färdighetsprov eller ett intyg om färdigheterna. 
 Fristående skolor 
 För  
 samtliga fristående skolor  
 gäller enligt 2 b kap. 7 § skollagen, 9 kap. 2 § skollagen samt 9 kap. 8 och 8 b §§ skollagen att skolan är öppen för alla med undantag för sådana barn vilkas mottagande skulle medföra att betydande organisatoriska eller ekonomiska svå- righeter uppstår för skolan. 
 I prop. 1995/96:200 s. 34 uttrycks detta på så sätt att 
 En fristående skola får inte verka segregerande utan skall vara öppen för alla. Som en följd av öppenhetsprincipen får endast sådana urvalsgrunder som inte sätter öppenhetsprincipen ur spel tillämpas, exempelvis anmälningsdatum, geografisk närhet och syskonförtur. 
 74 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 I prop. 1995/96:200 s. 35 står också att 
 Vi anser att en elev som behöver särskilt stöd i första hand skall få detta vid den skola som han eller hon vill gå i. De elever som behöver särskilt stöd skall få det. Om behovet av stöd är av sådan om- fattning att det skulle medföra betydande ekonomiska eller organisato- riska svårigheter för den fristående skolan, bör det i likhet med vad som gäller för grundskolan vara möjligt för den fristående skolan att inte ta emot eleven. 
 Enligt förordningen om fristående skolor 1 kap. 3 § och 1 a kap. 3 § gäller för  
 fristående förskoleklass, fristående grundskola och särskola  
 att 
 om utbildningen kräver att de sökande har speciella färdigheter i musik eller dans får hänsyn tas till färdighetsprov vid antagningen. 
 I övrigt får inte tester eller prov utgöra villkor för att bli antagen till en skola, utgöra grund för att göra urval när det finns fler sökande än det finns platser vid skolan eller utgöra villkor för att få fortsätta vid skolan. 
  
 För  
 fristående gymnasieskolor och gymnasiesärskolor  
 gäller att bestämmelserna om urval enligt ovan i 6 kap. gymnasieförord- ningen resp. 6 kap. gymnasiesärskoleförordningen skall tillämpas. 
  
 Kommentarer 
 För det obligatoriska skolväsendet gäller i första hand närhetsprin- cipen samt att det finns möjlighet att ta hänsyn till antagningsprov inom dans (och musik) enligt prop.1995/96:200 s. 35. 
 Liksom för fristående skolor har elever som medför betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för kommunen alter- nativt den fristående skolan inte samma möjligheter att välja fri- stående skola eller åberopa närhetsprincipen i en kommunal skola. 
 Grundprincipen att den fristående skolan skall vara öppen för alla har Skolverket haft anledning att ta ställning till både vid ansökningar och i samband med tillsyn. 
 En stor skillnad mellan antagning till en kommunal skola och en fristående skola är att fristående skolor är riksrekryterande i sig medan elever som söker till kommunala skolor visserligen har möj- lighet att gå i skola i en annan kommun men eleven har inte någon självklar rätt att få gå i en sådan skola enligt 4 kap. 8 a § skollagen. 
 75 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Urvalsprinciperna till gymnasieskolan ger t.ex. elever vid Waldorf- skolor eller andra fristående skolor som inte sätter nationella betyg eller internationella skolor med andra betygssystem möjligheter att komma in på gymnasieskolan genom den fria kvoten. Behörighets- kravet med godkända betyg i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik gäller dock alla elever. Detta har Waldorf- skolefederationen reagerat emot eftersom de anser att deras skola är en  
 12-årig 
  skola och inte en 9 + 3 årig skola. 
  
 3.7 
  
 Nationella prov, betyg och prövning 
  
 Offentliga skolväsendet 
 Nationella ämnesprov skall anordnas i slutet av årskurs 9 för att  
 bedöma grundskoleelevernas  
 kunskapsutveckling och som stöd för betygssättning enligt 7 kap. 10 § grundskoleförordningen. I samma kapitel finns bestämmelser för hur betyg skall sättas i årskurs 8 och 9 samt hur prövning skall ske. 
 För  
 särskoleelever  
 finns bestämmelser i 7 kap. särskoleförord- ningen för hur intyg, studieomdöme och betygssättning skall utfärdas. 
 Motsvarande bestämmelser för  
 gymnasieskolan  
 om betygssätt- ning och prövning finns i 7 kap. gymnasieförordningen. I 7 kap. 4 § i samma förordning anges att lärarna från och med höstterminen 2000 skall använda sig av nationellt fastställda prov i kärnämnena svenska, svenska som andraspråk, engelska och matematik. Lärarna skall även använda sådana prov i den avslutande gemensamma karaktärsämneskursen i engelska och matematik. 
 I 7 kap. gymnasiesärskoleförordningen finns bestämmelser om hur betygssättning skall ske i  
 gymnasiesärskolan 
 . 
 Fristående skolor 
 Fristående skolor i alla skolformer är enligt 9 kap. 11 § och 13 § skollagen skyldiga att delta i riksomfattande prov. I förordningen om  
 fristående skolor  
 stadgas en skyldighet för fristående grund- skolor att delta i de nationella ämnesprov i svenska, engelska och matematik som används inom det offentliga skolväsendet i slutet av årskurs 9. 
 76 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Enligt samma förordning 7 § kan Skolverket medge att en fristående skola anordnar prövning och utfärdar betyg enligt de bestämmelser som gäller för motsvarande skolform inom det offentliga skolväsendet. 
 Enligt förordningen om fristående skolor 2 kap. 9 § om betyg framgår, med hänvisning till gymnasieförordningen, att elever i en  
 fristående gymnasieskola  
 från och med höstterminen 2000 skall delta i nationella kursprov i kärnämnen i samma utsträckning som eleverna i det offentliga skolväsendet. 
 Betyg skall eleverna få enligt bestämmelserna i 7 kap.  
 1–12 
  §§ gymnasieförordningen (1992:394) respektive 7 kap. förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan. För kurser som inte motsvarar kurser inom det offentliga skolväsendet skall skolorna utforma egna betygskriterier. En Waldorfskola får istället för att ge betyg utfärda ett intyg över utbildningen. 
 För prövning gäller för fristående gymnasieskolor bestämmelser- na i 7 kap. 14 § första stycket gymnasieförordningen. Skolan får därutöver endast anordna prövning för den som varit elev vid sko- lan och avse sådana kurser som anordnas vid skolan. 
 Kommentarer 
 Fristående skolors bedömningssystem är inte reglerat. De system för bedömning av kunskaper som en fristående skola använder i tidigare årskurser har ingen rättsverkan utanför den fristående sko- lan. System för betyg i lägre årskurser varierar från skola till skola för de skolor som tillämpar någon form av skriftlig standardiserad bedömning. 
 Många fristående skolor har ansökt och fått tillstånd att sätta nationella betyg. De följer de bestämmelser i 7 kap. grundskole- förordningen som gäller betygssättning i årskurs 8 och 9. 
 Våren 2001 hade 115 av 149 fristående grundskolor med elever i årskurs 9 satt nationella betyg enligt uppgifter från SCB. Detta innebär att 77 procent av de fristående skolorna satte nationella betyg. 
 Innan förordningen om fristående skolor kom 1 januari 1997 har de betyg en fristående skola utfärdat inte räknats vid antagning till den kommunala gymnasieskolan utan eleverna har hänvisats till den fria kvoten. I vissa kommuner gjordes därför överenskommel- ser mellan kommunen och den fristående skolan om att betygen i 
 77 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 den fristående skolan skulle ha samma värde vid intagning till gymnasieskola som de nationella betygen under förutsättning att de nationella kursplanerna och betygen användes av den fristående skolan. 
 Waldorfskolor och de Montessoriskolor som har utbildning i årskurserna 8 och 9 sätter som regel inte betyg, även om de elever som begär det oftast kan få betyg om skolan begärt sådant medgivande av Skolverket. Eleverna söker på fri kvot dvs. kommer från skolor vilkas betyg inte utan vidare kan jämföras med betygen från grundskolan. 
 Hänvisningarna till bestämmelser i det offentliga skolväsendet som skall gälla för de fristående gymnasieskolorna om betyg och prövning är tydligare än för fristående grundskolor. Även avvikel- serna är tydligt utformade. 
  
 3.8 
  
 Huvudman för skolan 
  
 Offentliga skolväsendet 
 Enligt 1 kap. 4 § skollagen är kommunerna huvudmän för förskole- klassen och grundskolan. Kommuner och landsting är huvudmän för gymnasieskolan. 
 Enligt 1 kap. 5 § är kommunerna huvudmän för särskolan. Efter överenskommelse med en kommun får ett landsting vara huvud- man för en viss utbildning inom särskolan. För barn som på grund av dövhet eller hörselskada inte kan gå i grundskolan eller mot- svarande del av särskolan finns specialskolan. Staten är huvudman för specialskolan enligt 1 kap. 6 §. 
 Som alternativ till grundskolan finns för årskurserna 1 till 6 sameskolan för vilken staten är huvudman enligt 1 kap. 7 §. 
 Fristående skolor 
 I 2 b kap. 6 § skollagen definieras fristående förskoleklass: 
 Utbildning som motsvarar förskoleklassen får bedrivas yrkesmässigt av ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild person, om utbildningen är godkänd enligt 7 §. 
 Motsvarande definition finns i 2 a kap. 13 § för enskild förskola och skolbarnsomsorg. 
 78 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 I 1 kap. 3 § skollagen definieras fristående skolor: 
  
 Vid sidan av de skolformer som anordnas av det allmänna kan det finnas skolor som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer ( 
 fristående skolor 
 ). 
  
 För kompletterande utbildningar kan en utbildning som anordnas av en enskild fysisk eller juridisk person få statligt stöd under vissa förutsättningar enligt förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. 
 Riksinternatskolor är speciella eftersom både kommuner och enskilda kan vara huvudmän enligt 10 kap. 1 §. Ställning som riksinternatskola ges genom beslut av regeringen. 
 I 9 kap. 2 § punkt 2 gäller från och med 1 juli 2002 att en skola skall godkännas om huvudmannen för skolan har förutsättningar att bedriva verksamheten enligt villkoren för godkännande. 
 Däremot finns inte något reglerat om hur Skolverket skall be- döma huvudmannens lämplighet att driva skola eller huvudmannens kreditvärdighet. I förarbetena finns dock stöd för att närmare undersöka en huvudmans förutsättningar att driva skola. 
 I prop. 1985/86:10 anges att verksamheten i en skola skall vara av en viss varaktighet och får inte vara av tillfällig karaktär. 
 I prop. 1992/93:230 s. 68 står 
 att en allsidig bedömning av kvalitetskrav såväl i fråga om undervisning som i fråga om sociala och andra aspekter på skolverksamheten bör utgöra grunderna för ett beslut om godkännande av en fristående skola. 
 I prop. 1995/96:200 s. 32 står i anledning av de krav som ställs när det gäller värdegrund: 
 I vissa fall kan det vara av betydelse för bedömningen att kontrollera om huvudmannen har anknytning till exempelvis någon rasistisk eller någon annan antidemokratisk organisation. 
 I prop. 1995/96:200 s. 39 står att 
 Kommunen kan i sitt yttrande redovisa den lokalt betingade kunskap som finns om huvudmannen och dennes förutsättningar att driva skola och på så sätt ge Skolverket ett bättre underlag vid prövningen. 
 I prop. 2001/02:35 s. 42 står att 
 79 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 ett godkännande skall baseras på en bedömning av huvudmannens uttalade avsikter, förutsättningar och mål samt de eventuella erfaren- heter Skolverket kan ha av huvudmannen eller har inhämtat om denne. 
 Kommentarer 
 En fristående skola kan enligt skollagen anordnas av enskilda fysis- ka och juridiska personer. 
 I början av  
 1990-talet 
  var ideella föreningar den vanligaste huvudmannaformen (39 %) för fristående grundskolor. År 2000 var aktiebolag den vanligaste huvudmannaformen (30 %). För fri- stående gymnasieskolor var stiftelser den vanligaste huvudmanna- formen (44 %) tätt följd av aktiebolag (40 %). 
 I samband med ansökan undersöker Skolverket huvudmannens rättskapacitet dvs. i vilken juridisk form verksamheten drivs, samt bedömer stadgarna och rimligheten i den budget varje sökande skall lämna. 
 Av stadgar, bevis från Patent- och registreringsverket etc. skall framgå att huvudmannen har för avsikt att driva skola. Stadgar om obligatoriskt medlemskap för föräldrar i t.ex. ekonomisk förening är inte tillåtet då det strider mot öppenhetskravet. 
 Av erfarenheterna under  
 1990-talet 
  där skolor gått i konkurs har behov uppstått att kunna göra en mer noggrann prövning av om den tilltänkta huvudmannen är juridiskt och ekonomiskt trovärdig. 
 Upplysningar från UC (Upplysningscentralen), liksom i vissa fall från kronofogdemyndighet, lokal skattemyndighet, länsstyrel- sen (angående stiftelser) tas därför numera på samtliga sökande. Bristande ekonomisk stabilitet hos sökanden i form av konkurser, stora betalningsanmärkningar, oreglerade skulder, restförda skatter är t. ex. grund för avslag med motivering bristande varaktighet och stabilitet. 
 Vid tillsyn kontrolleras huvudmannens rättskapacitet och stabili- tet, om det t.ex. skett byte av huvudman, om det finns förändringar i stadgarna sedan godkännandet, om det finns en ekonomisk plane- ring på såväl kort som lång sikt och om det finns oreglerade skul- der. 
 Under handläggningstiden har i vissa fall sökanden intervjuats om uppgifter i ansökan visat på brister i kännedom om målen för utbildningen så som de är beskrivna i läroplaner och kursplaner. 
 80 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Vägledande domslut 
 Skolverket avslog den 15 februari 1999 en ansökan från Medelhavet Förening för Utbildning  Kultur i Malmö (dnr 99:622) p.g.a. att föreningen inte visat att den varaktighet och stabilitet som krävs kunde säkerställas. 
 Länsrätten gjorde då den bedömningen att det 
 enligt förarbetena till skollagen krävs för godkännande av en fristående skola att det är fråga om en varaktig verksamhet. Verksamheten får alltså inte vara av tillfällig karaktär. Av detta anser länsrätten följer att det måste framgå att ledningen för den sökta skolan innehar den kunskap och den insikt i skolverksamhet som är nödvändig för skolans fortlevnad. Dessutom måste skolan kunna visa upp en tillfredställande ekonomisk planering. 
 Enligt Skolverkets uppfattning kan inte en fristående skola drivas av bolag som ägs av staten eller av kommunen i vart fall om kom- munen eller staten har ett avgörande inflytande över skolan, i prin- cip mer än 50 % av aktiemajoriteten. 
 Länsrätten i Stockholms län har 30 juni 1999 gjort en liknande bedömning i fråga om ett helägt kommunalt bolag Solna Kultur- skola AB som ansökt om att få starta en fristående gymnasieskola (dnr 98:1129). Länsrätten anför bl.a. i sitt domslut att en fristående skola är en skola som inte anordnas av det allmänna och vars huvudman inte är staten, kommunen eller ett landsting. En fri- stående skola är tänkt att utgöra ett alternativ till skolformerna i det offentliga skolväsendet. 
 Lernia AB (tidigare  
 AMU-gruppen 
  AB) ansökte hos Skolverket om statlig tillsyn och rätt till bidrag för fyra fristående gymnasie- skolor – Global College i Borås, Göteborg, Karlstads och Malmö kommuner. Skolverket avslog ansökningarna med hänvisning till att Wade var ett helägt statligt bolag. 
 Länsrätten i Stockholms län avslog den 30 juni 2000 överklagan- den från Lernia AB (dnr 99:3920) med hänvisning till 1 kap. 3 § skollagen, att det vid sidan av det allmänna finns skolor som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer. Wade, ansågs av länsrätten tillhöra det allmänna. Som skäl anförde läns- rätten att begreppet det allmänna i skollagen kommit att få en oklar och flertydig innebörd men ansluter sig till Skolverkets reso- nemang om skollagens systematik. 
 Lernia AB fick prövningstillstånd hos Kammarrätten. Kammar- rätten ansåg i dom den 31 maj 2001 (målnummer  
 5058-200) 
  att 
 81 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Wade ostridigt är en enskild juridisk person och därmed ett privaträttsligt subjekt även om bolaget ägs av staten, varför Wade kan vara huvudman för en fristående skola. 
 En skolas stabilitet och varaktighet har även bedömts på grund- val av avsaknaden av skollokaler. Kunskapsskolan i Sverige AB angav uttryckligen i ansökan att de inte hade lokaler för två tilltänkta sko- lor vilket medförde att Skolverket avslog ansökan. Huvudmannen överklagade avslaget på ansökan till Länsrätten i Stockholms län. Länsrätten avslog överklagandet. Huvudmannen fick prövnings- tillstånd till Kammarrätten. Kammarrätten ansåg i dom den 21 oktober 2002 (mål nr  
 4216-2002 
  och  
 4218-2002) 
  att en ansökan om att starta en fristående skola skall prövas i ett helhetsperspektiv. Att ha tillgång till ändamålsenliga skollokaler utgör en nödvändig förutsättning för att starta en skola. Huvudmannen skall i god tid före skolstart inkomma med underlag om lokaler. En kommun skall även för sin skolplanering få besked om en skola startar eller inte. Huvudmannen söker för närvarande prövningstillstånd hos Regeringsrätten. 
 En översiktlig jämförelse mellan reglerna i skolförfattningarna för fristående skolor och det offentliga skolväsendet finns i appendix 2. 
 4 Skolverkets arbete med fristående skolor 
 I detta avsnitt beskrivs Skolverkets arbete med fristående skolor som motsvarar grundskolan, särskolan, gymnasieskolan och gymnasie- särskolan. 
 För internationella skolor utgår Skolverket från de bestämmelser som finns i förordning (1996:1398) om statsbidrag till internatio- nella skolor. Dessa bestämmelser överensstämmer delvis med bestämmelserna för övriga fristående skolor. 
 För kompletterande utbildningar utgår Skolverket från de bestäm- melser som finns i förordning (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Skolverket har från och med 1 juli 2000 övertagit besluten om statligt stöd för dessa utbildningar. 
 82 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 4.1 
  
 Antalet ansökningar per år 
  
 Antalet grundskoleansökningar och särskoleansökningar som kom- mit in till Skolverket från 1991 framgår av nedanstående tabell. 
 Observera att regeringen beslutade om statsbidrag till fristående särskolor fram till den 1 juli 1997. 
  
 Tabell 3 
 . Antal ansökningar för fristående grundskola och särskola sedan 1991 
  
 År 
  
 Grundskola 
  
 Särskola 
  
 År 
  
 Grundskola 
  
 Särskola 
  
 1991 
  
 26 
  
 0 
  
 1997 
  
 122 
  
 4 
  
 1992 
  
 103 
  
 0 
  
 1998 
  
 153 
  
 4 
  
 1993 
  
 103 
  
 3 
  
 1999 
  
 188 
  
 5 
  
 1994 
  
 137 
  
 2 
  
 2000 
  
 213 
  
 15 
  
 1995 
  
 108 
  
 5 
  
 2001 
  
 251 
  
 18 
  
 1996 
  
 93 
  
 3 
  
 2002 
  
 131 
  
 10 
  
 Som framgår av tabellen ökar antalet ansökningar med cirka 30 per år under perioden 1996 till 2001. 2002 inträffade ett kraftigt trend- brott då antalet ansökningar minskade med 120 ansökningar till 131 ansökningar. 
 Cirka 10 procent av ansökningarna avser utökade godkännanden. Antalet ansökningar om särskola har tidigare varit lågt med 2 till 5 ansökningar per år. De tre sista åren har dock antal ansökningar 
 ökat något. 
 Från och med den 1 september 1999 har Skolverket även hand- lagt ansökningar om att starta fristående förskoleklass. Drygt hälf- ten av ansökningarna om fristående skola inbegriper även en ansö- kan om förskoleklass. 
 Fram till 1 juli 1997 beslutade regeringen om statlig tillsyn och rätt till bidrag för fristående gymnasieskola och fristående gymna- siesärskola. Under de fem år Skolverket fattat beslut om statlig till- syn och rätt till bidrag till fristående gymnasieskolor och gymnasie- särskolor har antal ansökningar fördelat sig på följande sätt: 
 83 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Tabell 4.  
 Antal ansökningar för fristående gymnasieskola och gymnasiesärskola från 1997 
  
 År 
  
 Gymnasieskola 
  
 Gymnasiesärskola 
  
 1997 
  
 19 
  
 1 
  
 1998 
  
 43 
  
 1 
  
 1999 
  
 91 
  
 1 
  
 2000 
  
 138 
  
 9 
  
 2001 
  
 190 
  
 9 
  
 2002 
  
 161 
  
 7 
  
 Här har antal ansökningar för att få starta fristående gymnasie- skolor ökat med cirka 50 per år under åren 1998 till 2001. Även här blev det dock ett trendbrott år 2002 även om det inte är så uttalat som för grundskolan. Antalet ansökningar för fristående gymnasie- särskola har ökat något. 
  
 4.2 
  
 Remiss till kommunen 
  
 Skolverket är sedan 1 januari 1997 skyldig att bereda kommunerna tillfälle att yttra sig över ansökan enligt förordningen om fristående skolor. Så skedde även tidigare. Ansökningarna skickas under april– maj månad till respektive lägeskommun för den fristående skolan. Om ansökan avser en fristående gymnasieskola skickas remissen även till näraliggande kommuner dvs. i praktiken till upp emot 10 kommuner per ansökan. 
 Remisstiden är av Skolverket satt till den 15 september ansök- ningsåret, men kommunen kan få förlängd tid för yttrande. 
 För kommunens del innebär det att kommunen (om inte kon- takt tagits tidigare) får kännedom om att en fristående skola avser att etablera sig i kommunen och kan planera sin skolbudget efter- som ett ev. godkännande och rätt till bidrag inte träder ikraft förrän läsåret därpå. 
 Att kommunen yttrar sig är värdefullt ur flera aspekter. Kommu- nen kan redovisa den lokalt betingade kunskap som finns om huvudmannen och dennes förutsättningar att driva skola (prop. 1995/96:200 s. 39). 
 Kommunerna påtalar även ibland att ansökan har brister eller att sökanden varit otydlig i sin beskrivning av skolverksamheten. 
 84 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Detta kan medföra att sökanden inkommer med kompletterande handlingar och förtydliganden både till Skolverket och till kommu- nen vilket i sin tur kan medföra att kompletterande handlingar kommuniceras med kommunen för ev. förnyat ställningstagande. 
  
 4.3 
  
 Negativa följder för kommunens skolväsende 
  
 Det ankommer på kommunen att – om kommunen anser det – påvisa att de negativa följderna har bestående karaktär och är så påtagliga att bidrag inte bör ges. Skolverket får härigenom underlag vid bedömningen av om rätt till bidrag skall utgå. Kommunen är dock inte skyldig att yttra sig. 
 För grundskolans och särskolans del skall Skolverket ta hänsyn till om t.ex. en landsorts- eller glesbygdskommun tvingas lägga ner en redan befintlig skola och detta medför att avståndet till närmaste skola avsevärt ökar för elever i någon del av kommunen. Valfri- heten för vissa elever får inte inskränka andra elevers frihet att välja att gå i en skola nära hemmet. Para skola i Sollefteå kommun blev godkänd men erhöll ej rätt till bidrag av detta skäl (dnr 97:718). Detta medförde att Para skola inte startade någon skolverksamhet. 
 I små kommuner kan etablering av en fristående skola påverka kommunens skolorganisation och medföra betydande kostnader som är bestående.  
 Dals-Eds 
  friskola i  
 Dals-Eds 
  kommun blev god- känd men erhöll ej rätt till bidrag av detta skäl (dnr 97:7601). 
 Huvudregeln skall dock enligt prop. 1995/96:200 s. 45 vara att en skola som godkänts också skall förklaras ha rätt till bidrag. 
 För gymnasieskolans del är alla elevers rätt till valfrihet och till likvärdig utbildning av hög kvalitet utgångspunkten vid bedöm- ningen. 
 Skolverket bör väga in såväl kvantitativa som kvalitativa aspekter i bedömningen om rätt till bidrag skall ges för en fristående gymna- sieskola samt därefter göra en helhetsbedömning. Ett skäl att inte ge rätt till bidrag kan vara om etablering av en fristående skola helt rycker undan förutsättningarna för den kommunala gymnasieskolan att fortsätta att erbjuda ett program. Dock bör samverkan mellan den fristående gymnasieskolan och den kommunala gymnasieskolan kunna motverka att elevernas valmöjligheter i vissa enstaka ämnen begränsas. 
 85 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Av vikt är också om den fristående gymnasieskolan tillför något till det samlade utbildningsutbudet t.ex. om den har ett utbild- ningsinnehåll som inte finns i den kommunala gymnasieskolan. 
 Kommunens storlek och storleken på kommunens gymnasie- organisation har också betydelse. De påtagliga negativa följderna skall avse förhållandena på lång sikt (prop. 1995/96:200 s. 52). 
 Falkenbergs kommun kunde påvisa i ett överklagande till Läns- rätten angående en ansökan (dnr 99:666) om en fristående gymna- sieskola, Falkenbergs Tekniska Gymnasium, att etablering av ytter- ligare en utbildning med Elprograminriktning kraftigt skulle redu- cera antalet sökande till kommunens gymnasieskola. Detta skulle kunna få till följd att ingen av skolorna från årskurs 2 skulle kunna erbjuda de tre nationella inriktningar som Elprogrammet har. Upp- gifter hade inte lämnats av kommunen till Skolverket under hand- läggningstiden. Med dessa nya uppgifter tillstyrkte Skolverket bifall till överklagandet. Länsrätten biföll överklagandet och upphävde Skolverkets beslut. 
 Under handläggningen av de senaste ansökningsomgångarna har diskussion uppkommit internt inom Skolverket hur bedömningar av eventuella påtagliga negativa följder skall göras om flera ansök- ningar samtidigt kommer in om att starta flera (se exempel under 4.4.) och kanske mycket likartade gymnasieutbildningar i en och samma kommun. Det finns inte något uttalat lagstöd för att ta ställning till hur ett  
 tänkt  
 samlat utbud av fristående gymnasieskolor och kommunala gymnasieskolor skulle kunna påverka det kommu- nala skolväsendet. 
 Kommentar 
 En kommun har enligt 9 kap. skollagen tre möjligheter att anföra negativa följder mot en fristående skola: 
  
 – 
  
 yttra sig till Skolverket i samband med ansökan 
  
 – 
  
 överklaga Skolverkets beslut om godkännande och rätt till bidrag 
  
 – 
  
 begära att Skolverket omprövar rätten till bidrag för skolan för att den fristående skolans verksamhet förändrats i en sådan ut- sträckning att det innebär påtagliga negativa följder för skol- väsendet i kommunen (t.ex. efter några års verksamhet ökat elevantalet långt utöver vad som beskrevs i ansökan). 
  
 86 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 I den uppföljning Skolverket gjorde 2001 av kommunernas yttranden över friskoleansökningar (dnr  
 49-2001:3238) 
  i ansök- ningsomgången 2000 anförde 25 procent av kommunerna negativa konsekvenser om den tilltänkta fristående skolan skulle starta i kommunen. Av rapporten framgår att Skolverket avslog rätten till bidrag för nio skolor på grundval av kommunernas konsekvens- beskrivningar av påtagliga negativa följder för kommunens skolvä- sende. 
 Av samma rapport framgår att kommuner överklagat beslut i 17 ärenden till länsrätten under perioden augusti 2000 till maj 2001. I samtliga dessa domslut har dock Skolverket fått stöd av Länsrätten i Stockholms län. I rapporten framhålls betydelsen av att kommu- nernas konsekvensbeskrivningar är sakligt underbyggda, utförliga och avser förhållanden på länge sikt. 
 Ingen kommun har hittills begärt att Skolverket skall ompröva rätten till bidrag efter det att den fristående skolan varit verksam under en tid. 
  
 4.4 
  
 Vägledande domslut 
  
 Eftersom både kommuner och enskilda huvudmän har överklagat Skolverkets beslut om rätt till bidrag till länsrätten i Stockholm har preciseringar erhållits av vad påtagliga negativa följder för skol- väsendet i den kommun där skolan är belägen innebär. 
 Större kommuner anses av länsrätten kunna bära en (eller flera) fristående skolor. I domslut den 21 juni 2000 för Jönköpings Prak- tiska Gymnasium (dnr 99:904) gör länsrätten följande bedömning: 
 Varje konkurrenssituation skall inte leda till avslag. Av förarbetena föl- jer att vad som främst åsyftas är att underlaget för de kommunala utbildningarna blir så litet att vissa utbildningar hotas... 
 En kommun som Jönköping med 5 100 elever fördelade på fyra gymnasieskolor anses kunna bära en fristående skola med 60 elever fullt utbyggd. 
 Inte heller om det även beaktas att kommunen får konkurrens från ytterligare en fristående gymnasieskola (med 300 elever fullt utbyggd) kan det anses visat få så långtgående konsekvenser för det kommunala skolväsendet att bidrag skall nekas. 
 87 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Kommuner (Älvkarleby dnr 99:2621, Hedemora dnr 99:1135) som hävdat att de p.g.a. den allmänt svåra ekonomin inte kan bära kost- nader för en fristående förskoleklass eller grundskola har fått avslag på sina överklaganden med motiveringen att den allmänt svåra ekonomin inte är en effekt av den fristående förskoleklassens eller grundskolans verksamhet. Enligt länsrätten skall stor restriktivitet tillämpas i bedömningen eftersom följderna skall vara påtagliga och avse följder på lång sikt. 
 I juni 2002 kom en dom från länsrätten som upphävde Skol- verkets beslut om rätt till bidrag till en fristående grundskola i Älvdalens kommun (målnr  
 3756-02). 
  Eftersom Älvdalens kommun beskrivit hur de vidtagit åtgärder för att lägga ner skolor i syfte att kunna bedriva verksamheten kostnadseffektivt och med högre kapacitetsutnyttjande ansåg länsrätten att kommunen förmått visa att en etablering av en friskola i Evertsberg i Älvdalens kommun skulle medföra sådana påtagliga negativa följder för skolväsendet i kommunen att friskolan inte skall medges rätt till bidrag. Läns- rätten anförde också att det rörde sig om en liten kommun – 7 800 invånare på en yta av ca 6 900 kvadratkilometer och med cirka 1 030 elever i aktuell ålder. 
  
 4.5 
  
 Villkor för godkännande och rätt till bidrag 
  
 Efter att remisserna från kommunerna kommit in skrivs ett besluts- underlag och ett beslut. Ibland behövs skriftliga kompletteringar eller förtydliganden av ansökan från sökanden och ibland ombeds sökanden komma på personligt besök om tveksamhet föreligger vad avser t.ex. värdegrundsfrågor eller kunskaper om skolsystemet. 
 Om kommunen/kommunerna avstyrker ansökan bereds sökan- den möjlighet att bemöta dessa yttranden. Detta förfarande för- dröjer handläggningen speciellt om det gäller en gymnasieansökan och flera kommuner avstyrker. 
 För att bedöma om villkoren enligt 9 kap. 1 § skollagen och vill- koren enligt förordningen om fristående skolor är uppfyllda kont- rolleras: 
  
 huvudmannaskapet 
  
 Att handlingar som styrker huvudmannens rättskapacitet lämnas in är en förutsättning för godkännande eller för att stå under statlig tillsyn. Otydligheter t.ex. i stadgar granskas. Om sökanden är en 
 88 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 enskild fysisk person granskas personens ekonomiska förhållanden noga. Även byte av huvudman skall anmälas till Skolverket. 
  
 tidigare godkännande/tidigare tillsyn 
  
 Om skolan söker ett utvidgat godkännande, ett godkännande även som särskola eller söker för rätt till bidrag för fler gymnasie- program används vid bedömningen av ansökan även den informa- tion och bedömning av skolan som finns i tillsynsrapporten från skolan (första tillsynen görs under den fristående skolans andra läs- år). 
 Om skolan kommer att få tillsyn under handläggningstiden sam- ordnas tillsyn och handläggning av ansökan för att få ett bättre underlag för bedömningen av ansökan avseende elevantal, ekono- misk stabilitet samt en bedömning av om skolan ger motsvarande kunskaper och färdigheter som grundskolan/gymnasieskolan. 
  
 skolans storlek och planerade omfattning tre år framåt 
  
 Huvudregeln är att skolan ska ha minst 20 elever för att få god- kännande. Skolverket har dock möjlighet att efter särskilda skäl ge en skola godkännande även om skolan inte har 20 elever. I prop 1996/97:200 ges som exempel glesbygdsskolor och skolor av typen behandlingshem/terapiskola. 
 Ett annat särskilt skäl kan vara att en nystartad skola behöver en viss tid för uppbyggnad. Skolan startar med t.ex. en förskoleklass och en årskurs och bygger därefter ut skolan varje år underifrån. För förskoleklassen finns inga krav på antal elever. 
 Om en sökande har godkännande för en fristående grundskola och även önskar ett godkännande för en fristående särskola för att kunna integrera i särskoleelever i skolan har Skolverket ansett att den fristående särskolan inte behöver omfatta 20 elever. Den fristående grund- och särskolans samtliga elever räknas in i elev- underlaget. 
 Underlag för bedömning av planerat elevantal är bl.a. elevprog- noser baserade på sökandens marknadsundersökningar. 
  
 utbildningens profil och inriktning 
  
 Det finns inga författningskrav att skolan skall uppge vilken profil och inriktning den har för sin utbildning för att få ett godkännan- de. Allmänhet, massmedia och kommuner är dock mycket intresse- rade av att veta detta. På Skolverkets uppdrag tar Statistiska Central- byrån varje år in uppgifter om detta. Uppgifterna bygger på sökan- 
 89 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 dens egna bedömningar. Nedanstående uppgifter avser fristående grundskolor  
 innevarande  
 läsår 2002/2003. 
 Det finns 177 verksamma fristående grundskolor med  
 speciell pedagogik 
 . Vanligast är Montessoriskolor, därefter Waldorfskolor. De senaste åren har även några skolor med andra pedagogiska inriktningar startat t.ex. Freinetskolor,  
 Reggio-Emiliaskolor, 
  Ur och  
 Skur-skolor 
  (som arbetar enligt Friluftsfrämjandets riktlinjer). Något om grundtankarna bakom dessa pedagogiska inriktningar beskrivs i boken  
 Från Jones gåvor till Jordan regnbåge 
 . 
 Det finns 25  
 språkligt/etniska skolor  
 på grundskolenivå (t.ex. Sverigefinska skolor), 66 skolor med  
 konfessionell inriktning  
 och 28 skolor med  
 inriktning mot speciella ämnen  
 t.ex. musik eller dans. 
 En grupp fristående skolor bedriver  
 skoldaghem  
 eller skola i anslutning till behandlingshem eller är inriktade mot elever med speciella handikapp som dyslexi, DAMP och Rose. Det finns 28 sådana verksamma fristående skolor som motsvarar grundskola. 
 Fortfarande är dock fristående grundskolor med s.k.  
 allmän inriktning  
 de vanligaste och uppgår till 107 skolor. 
  
 Läroplaner, kursplaner och timplaner 
  
 För den fristående förskoleklassen skall sökanden lämna uppgift om förskoleklassens innehåll i en översiktlig verksamhetsplan. För- skoleklassen i det offentliga skolväsendet har inga egna kunskaps- mål utan skall följa Lpo94 och grundskolans kursplaner. 
 De ansökningar som granskas extra noga är de som anger att de följer läroplanen med anpassning till skolans speciella inriktning och/eller önskar ha ett eget ämne i sin skola. Dessa ansökningar diskuteras på handläggarmöten och uppstår tveksamheter får sökan- den förtydliga sin ansökan alternativt komma på besök för en diskussion kring ansökan. 
 Flera ansökningar har fått avslag p.g.a. att Skolverket inte funnit det säkerställt att skolan kommer att ge motsvarande kunskaper och färdigheter som i grundskolan (vanligast) eller att sökanden inte har tillräckliga kunskaper om svenskt skolväsende. 
 Ansökan bedöms även i relation till skolans allmänna mål och värdegrund. I ansökan liksom vid tillsyn uppkommer diskussioner om det finns värdekonflikter mellan att bevara, befrämja och förstärka det islamska och arabiska kulturarvet och att skolan skall gestalta och förmedla den etik som förvaltas av kristen tradition och västerländsk humanism. 
 90 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 För att, så långt det är möjligt, säkerställa att skolans värdegrund och allmänna mål inte strider mot läroplanens, granskas de inläm- nade dokumenten noga. Ibland kompletteras granskningen med t.ex. personliga intervjuer med sökanden eller genom att kontakt tas med experter inom området. 
 Studier och skrifter från Skolverkets och Utbildningsdeparte- mentets värdegrundsprojekt är t.ex. användbara dokument för dis- kussion och ställningstaganden vid bedömningar i dessa frågor. 
 Vissa skolor önskar fördjupa kunskapsmålen i t.ex. ämnet Bild  
 (Reggio-Emilia) 
  vilket som regel inte är något problem så länge till- räckligt med tid ges för att uppnå målen inom övriga ämnes- områden. 
  
 motsvarande nationellt program eller specialutformat program 
  
 En fristående gymnasieskola kan anordna en utbildning som mot- svarar ett nationellt program eller ett specialutformat program (9 kap. 8 § skollagen). Frihetsgraderna är större för en fristående gymnasieskola, utbildningen kan t.ex. vara mer omfattande än ett nationellt program. 
 I samband med denna bedömning görs även en bedömning av till vilket program utbildningen skall hänföras i  
 bidragshänseende. 
  
 I rapporten Fristående gymnasieskolor 1999 (Skolverket, dnr 1999:3248) konstaterades att samtliga motsvarande nationella pro- gram fanns representerade i de då verksamma 73 fristående gymna- sieskolorna. Det vanligaste motsvarande programmet var Samhälls- vetenskapsprogrammet (dit även Waldorfgymnasierna hänförs i bidragshänseende). 
 En fristående skola kan inte anordna det s.k. individuella pro- grammet på gymnasieskolan. Detta program är kommunen skyldig att anordna för de elever som inte uppfyller behörighetsvillkoren för antagning till gymnasieskolan 
 Det finns ett Individuellt program inom gymnasiesärskolan som är tänkt för i första hand träningsskolans elever. Det programmet kan anordnas av en fristående gymnasiesärskola. 
  
 uppföljning av elevernas kunskaper och betyg/motsvarande 
  
 För att säkerställa att eleverna får motsvarande kunskaper och fär- digheter som i grundskolan är det viktigt att skolan kan redovisa på vilka sätt elevernas kunskaper följs upp. Många fristående skolor önskar i samband med beslut om godkännande ett medgivande om att få sätta nationella betyg i årskurs 8 och 9. Om egna kursplaner 
 91 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 används skall även betygskriterier lämnas in för bedömning i sam- band med ansökan. 
  
 antagningsvillkor, behörighet och urvalsgrunder 
  
 En grundprincip för att få ett godkännande för en fristående skola är att den är öppen för alla. 
 Om platser inte finns till alla behöriga sökande skall urvalet ske efter grunder som är godkända av Skolverket (prop.1991/92:95 s. 11). 
 I prop.1995/96:200 s. 34 preciseras vad detta innebär. 
 Som en följd av öppenhetsprincipen får endast sådana urvalsgrunder som inte sätter öppenheten ur spel tillämpas, exempelvis anmälnings- datum, geografisk närhet och syskonförtur. 
 I författningskommentarerna i prop.1995/96:200 kommenteras att 
 Med att vara öppen för alla menas att skolan i mån av plats skall ta emot alla barn som söker dit. Det får inte finnas något krav på t.ex. etniskt ursprung eller församlingstillhörighet för att komma ifråga som elev vid en skola. 
 I tidigare ansökningar från början av  
 1990-talet 
  ställde sökanden upp begränsande regler t.ex. att föräldrarna måste tillhöra en viss förening (och betala medlemsavgifter), att skolpersonalens barn skulle få företräde, att det skulle råda jämn könsfördelning etc. Denna typ av regler har Skolverket inte godkänt. 
 I dag godkänner Skolverket följande förtursregler: syskonförtur, geografisk närhet, barn i huvudmannens förskola (t.ex. en kristen förskola) under förutsättning att det finns ett verksamhetsmässigt samband mellan förskolan/förskoleklassen och skolan, barn som gått i en förskola/förskoleklass med samma pedagogiska inriktning som skolan t.ex. Montessori, Hoover, Webb, Potter, Ur och Skur. 
  
 Sociala skäl, t.ex. elever i behov av särskilt stöd p.g.a. mobbning eller speciella inlärningssvårigheter eller handikapp har accepterats som förtursgrund. Principer för intagning till skoldaghem samt till skola i anslutning till behandlingshem har bedömts från fall till fall. Sociala skäl som urvalsgrund föreslogs redan i betänkandet SOU 1992:38  
 Fristående skolor, Bidrag och elevavgifter  
 s. 118. 
  
 I övrigt gäller ansökningsdatum. 
 92 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 För fristående gymnasieskolor och gymnasiesärskolor gäller samma urvalsprinciper som för motsvarande skolformer inom det offentliga skolväsendet. 
  
 skolledning 
  
 För fristående skolor skall det för ledningen av utbildningen finnas en rektor. Ledningen av utbildningen får, om det finns särskilda skäl med hänsyn till skolans pedagogiska inriktning, utövas av flera personer enligt förordningen om fristående skolor. 
 Vid godkännande och vid tillsyn har Skolverket krävt att det finns en identifierbar person även vid Waldorfskolor som är ytterst ansvarig att fatta bl.a. beslut för en enskild elev. Det kan vara ord- föranden i styrelsen eller ordföranden i den pedagogiska lednings- gruppen. 
  
 antal lärare och lärarkompetens (utbildning och erfarenhet) 
  
 En ansökan om att få starta en fristående skola måste betraktas som en avsiktsförklaring där sökanden bl.a. beskriver antalet lärare och vilken utbildning dessa är tänkta att ha. I vilken utsträckning sko- lans lärare har erforderlig kompetens och utbildning prövas första gången vid den tillsyn som Skolverket gör under andra verksam- hetsåret. 
  
 skolhälsovård 
  
 En fristående skola skall erbjuda skolhälsovård för sina skolelever. Det kan ske genom att skolan gör ett avtal med kommunen om att få anlita den skolsköterska och den skolläkare som finns för de kommunala skolorna eller på annat sätt. Skyldigheten gäller numera även förskoleklasseleverna. 
  
 modersmålsundervisning 
  
 Även för modersmålsundervisning är det vanligt att den fristående skolan köper tjänster från kommunen. Skyldigheten gäller inte för förskoleklasselever. 
  
 lokaler 
  
 Sökanden skall lämna uppgift om läge, kommun- eller stadsdel, planerad yta, planerade speciallokaler. Sökanden ska också redovisa vilka kontakter som tagits och vilka åtgärder som vidtagits för att säkerställa att den tilltänkta skolan har lokaler vid skolstarten. 
 93 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Även miljö- och hälsovårdsmyndigheter skall ha godkänt lokalerna före tillträde. 
 Skolverket har skärpt kraven på lokaler bl.a. mot bakgrund av att endast 40 procent av de godkända skolorna i en ansökningsomgång startar. Det skäl som oftast anges är att huvudmannen inte funnit lämpliga lokaler för sin skolverksamhet. 
  
 skolans ekonomi 
  
 En realistisk budget måste presenteras. Detta förutsätter en kon- takt med kommunen där skolan skall ligga för att höra hur resur- serna till skolorna fördelas. Speciellt om elevantalet är litet måste budgetunderlaget granskas extra noga med tanke på att skolans varaktighet och stabilitet måste säkerställas. 
  
 kommunernas yttrande 
  
 I underlaget till beslut redovisas varje kommuns yttrande i kort sammandrag. 
 Skolverkets beslut 
 Skolverket gör en sammanfattande bedömning av om skolan upp- fyller villkoren för godkännande/statlig tillsyn samt om skolan skall förklaras berättigad till bidrag med hänsyn till eventuella påtagliga negativa följder för kommunens skolväsende. 
 Under handläggningstiden  
 återtar  
 vissa sökanden sin ansökan. För ansökningar om att starta fristående grundskolor har de senas- te åren varje ansökningsomgång från 10 upp till 25 procent av ären- dena om godkännande och rätt till bidrag avskrivits under hand- läggningens gång. 
 Mellan 10 till 25 procent av ärendena har under de senaste åren  
 avslagits  
 främst p.g.a. att Skolverket inte funnit det säkerställt att skolan kommer att kunna ge en utbildning som motsvarar de kun- skaper och färdigheter som en kommunal skola skall ge eller att sökanden t.ex. har bristande kunskaper om det svenska skolväsen- det. 
 Antalet fristående skolor som kommer igång med skolverksam- het är betydligt färre än antalet positiva beslut om godkännande och statlig tillsyn för fristående skolor. Hösten 2002 startade 41 procent av de godkända fristående skolorna (alla skolformer) i beräknad tid. Så har det varit under flera år. 
 94 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Av 261 godkända grund- och gymnasieskolor som var berättiga- de att starta läsåret 2002/2003 ansökte 43 procent (113 skolor) om att få  
 skjuta upp starten  
 till läsåret 2003/2004 enligt pressmed- delande från Skolverket den 21 november 2002. Det är en ökning från 1999 då 32 procent ansökte om att få skjuta upp starten. 
 Anledningar till att en skola inte kan starta som planerat uppges främst vara att skolan inte hittat lämpliga skollokaler eller på gym- nasienivå att elevunderlaget inte bedömts som tillräckligt. Om skolan inte startar efter ett års uppskjuten start  
 återkallas  
 godkän- nandet av Skolverket. År 2002 återkallade Skolverkets godkännan- deenhet t.ex. 97 godkännanden för fristående grundskolor efter- som skolorna aldrig startat. 
 Överklaganden 
 Sökanden har möjlighet att överklaga Skolverkets beslut om avslag av ansökan. Sedan den 1 januari 1997 har även kommuner rätt att överklaga beslut. Varje beslut från Skolverket kan således över- klagas av två parter, nämligen den sökande och lägeskommunen. När det gäller gymnasieskolor kan även näraliggande kommuner överklaga. 
 Överklaganden skall ställas till Länsrätten i Stockholms län men lämnas till Skolverket för yttrande. Yttrande från Skolverket skall ske skyndsamt, inom högst en vecka, och i dessa ärenden har ett nära samarbete mellan den enhet som handlägger ärenden om fri- stående skolor och den juridiska enheten på Skolverket utvecklats. 
 I en  
 C-uppsats 
  vid juridiska institutionen vid Stockholms univer- sitet har en genomgång gjorts av bl.a. överklaganden av Skolverkets beslut. Under perioden  
 1991–1999 
  har beslut som gällt cirka 60 huvudmän för fristående skolor varit föremål för överklaganden i domstol. 
 Fram till 1997 har mellan ett till åtta överklaganden per år prö- vats. Från 1998 har mellan 13 till 15 överklaganden per år prövats. I uppsatsen har särskilt granskats de 39 mål som handlagts av Läns- rätten i Stockholm (dit överklaganden övergått från och med den 1 april 1995). Av dessa 39 ärenden har tre av målen återförvisats till Skolverket för ny prövning eller bifallits av Länsrätten medan övriga 36 mål har avslagits eller avvisats. Författaren skriver att 
 95 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Orsakerna till detta kan vara många, men i stor utsträckning tror jag att den myndighet som handlägger godkännandeärenden, Skolverket, får ett gott betyg av domstolarna. 
 Rättspraxis 
 Vissa förarbetsuttalanden har, enligt ovanstående  
 C-uppsats, 
  fått stor genomslagskraft i Kammarrättens och Länsrättens domar och ger en förvånansvärt god överblick av villkoren för godkännande av fristående skolor och har bekräftats i rättspraxis. De är: 
 I själva ordet skola ligger att det är fråga om en verksamhet för under- visning av elever i grupp, inställd på viss varaktighet och får inte vara av bara tillfällig karaktär. Undervisning enbart för barn som står under hans eller hennes vårdnad kan inte räknas som skola (prop. 1985/86:10 s. 29) 
 En fristående skola skall icke godkännas om den inte är öppen för alla av skäl som inte kan accepteras i vårt demokratiska samhälle. För god- kännande förutsätts att utbildningen håller fullgod kvalitet vad gäller kunskaper och färdigheter. Detta innebär bl.a. att en fristående skola måste ha en godtagbar läroplan och kompetenta lärare (prop. 1991/92:95 s. 11) 
 En allsidig bedömning av kvalitetskrav såväl i fråga om undervisning som ifråga om sociala och andra aspekter på skolverksamheten bör utgöra grunderna för ett beslut om godkännande. Därtill kommer en bedömning av skolans varaktighet och förmåga att överleva på sikt. Vid en ansökan är det självklart att en ekonomisk plan redovisas (prop. 1992/93:230 s. 68) 
 Huvudregeln är att en godkänd fristående skola skall ha rätt till bidrag. Skäl för att neka bidrag skall vara att etableringen av en ny bidrags- berättigad skola medför påtagligt negativa följder för skolväsendet i den kommun där skolan är belägen (prop. 1995/96:200 s. 45). 
 Utvärdering av handläggningen av fristående skolor 
 Skolverket har under hösten 2002 gjort en utvärdering (dnr 2002:3432) av sökandens uppfattning om ansökningshandlingarna, handläggningen och kontakten med handläggare på godkännande- enheten. 
 Huvudmännen anser att det är relevant information de ska lämna till Skolverket och att kontakten med handläggarna i huvudsak 
 96 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 varit bra. De som fått avslag anser att de haft för lite kontakt med sin handläggare och velat ha mer stöd i ansökningsförfarandet. 
 Handläggningstiden anses av många som lång och tiden mellan beslut och skolstart för snäv. Skolverket uppmanar därför sökan- den (på Skolverkets hemsida) att komma in med ansökan i god tid före den 1 april 2003 för att besluten skall kunna komma tidigare under hösten 2003. 
  
 4.6 
  
 Tillsyn av fristående skolor 
  
 Skolverkets tillsyn över fristående skolor syftar till att garantera föräldrar och elever som väljer en fristående skola att skolans utbild- ning motsvarar de kunskaper och färdigheter som ges i motsvaran- de skolform i det offentliga skolväsendet samt att den fristående skoans allmänna mål och värdegrund överensstämmer med skol- lagen. Vid tillsynen görs även en bedömning av skolans varaktighet och stabilitet. 
 Tillsynen är en kontroll som skall utmynna i ett ja eller nej till fortsatt godkännande respektive rätt till bidrag. Tillsynen är där- emot inte någon fullständig utvärdering av skolans kvalitet utöver bedömningen om grundkraven är uppfyllda eller inte. Det är den enskilda skolans ansvar att utvärdera sin verksamhet. 
 Tillsynen genomförs första gången under det andra verksamhets- året och därefter har tillsynen, de senaste åren, främst skett på före- kommen anledning, till exempel en anmälan till Skolverket. En sådan riktad tillsyn kan vara begränsad till en viss fråga eller om- fatta hela skolans verksamhet. 
 Uppläggning av tillsynen 
 Tillsynen består av dokumentstudier, intervjuer och besök på sko- lan. Besöket omfattar en till två dagar och genomförs av minst två undervisningsråd på Skolverket. Lägeskommunen informeras om att tillsyn sker. Det material som skall skickas in till Skolverket före besöket är detsamma som vid ansökan men är vid tillsynstillfället inte längre avsiktsförklaringar eller planeringar utan faktiska redo- visningar av verksamhetens innehåll och organisation. 
 Exempel på material som skall sändas in är verksamhetsberät- telse, årsredovisning, kvalitetsredovisning enligt bestämmelserna i 
 97 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 förordningen (1997:702) om kvalitetsredovisning inom skolväsen- det, beskrivning av lärares och rektors utbildning och yrkeserfaren- het, schema och klassorganisation, elevantal samt sammanställningar av resultat från nationella, kommunala eller andra prov samt ev. betygssammanställningar. Om förändringar skett efter att skolan godkänts skall även sådana dokument sändas in. 
 Vid tillsynen kontrolleras huvudmannens rättskapacitet och verk- samhetens stabilitet liksom skolans antagningsvillkor och urvals- grunder. För kompletterande utbildningar gäller att elevavgifterna skall vara skäliga i förhållande till utbildningens karaktär. 
 Vid besöket granskas även lokaler, utrustning och läromedel. Framför allt är det utbildningens resultat som granskas. Företrä- dare för skolans huvudman, skolledning, personal, föräldrar och elever intervjuas och lektionsbesök genomförs. Stor vikt läggs vid lärarnas kompetens. 
 En fördjupad utredning kan bli nödvändig om tillsynen inte gett tillräckligt beslutsunderlag t.ex. om tveksamhet uppstår huruvida skolans undervisning präglas av saklighet och allsidighet. 
 Riktlinjer har utarbetats för tillsyn av utbildningen vid fristående skolor för skolpliktiga och för fristående gymnasieskolor (dnr 97:2455) samt för fördjupad utredning av undervisningens saklig- het och allsidighet (dnr 94:2163). 
 Riktlinjerna utgår från förarbeten om fristående skolor samt från gällande lagar och förordningar. 
 Skolverkets beslut 
 Efter besöket granskas de uppgifter som framkommit och bildar underlag för beslut. Huvudmannen får tillfälle att granska den rapport som skrivs i dess beskrivande delar. Därefter görs Skolver- kets bedömning och beslut fattas. 
 Om skolan får föreläggande att rätta till brister får skolan en viss tid på sig att redovisa vilka åtgärder man avser att vidta med anled- ning av beslutet. Kopia av beslut och rapport skickas för kännedom till kommunen där skolan är belägen. 
 Under år 2002 granskades 77 skolor, många av dem riktade till- syner. Av skolorna fick 47 skolor förelägganden om att rätta till brister i verksamheten. Föreläggandena har framför allt gällt kvali- tetsredovisningarna men också lärarkompetens, elever med behov av stöd, skolans samverkan med hem och samhälle, skolans ekono- 
 98 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 mi, rektorsfunktionen, lokaler och utrustning samt saklighet och allsidighet i undervisningen. För fem grundskolor och en gymna- sieskola har därefter godkännande och rätt till bidrag återkallats då bristerna inte åtgärdats. 
 Nedan redovisas det totala antalet fristående skolor som ingår i Skolverkets tillsynsverksamhet. 
  
 Tabell 5.  
 Totalt antal verksamma fristående skolor (huvudmän) som omfattas av tillsyn 2001/2002 
  
 2001/2002 
  
 Grundskolor 
  
 475 
  
 – varav 338 även med förskoleklass 
  
 Särskolor 
  
 29 
  
 – 
  
 varav tre även med förskoleklass 
  
 – 
  
 varav 10 även med gymnasiesärskola 
  
 Gymnasieskolor 
  
 142 
  
 Gymnasiesärskolor 
  
 9 
  
 Internationella skolor 
  
 7 
  
 – varav tre även med gymnasieskola 
  
 Riksinternatskolor 
  
 3 
  
 Summa 
  
 665 
  
 Kompletterande utbildningar 
 1 
  
 ) 2) 
  
 205 
  
 1) 
  
 Inkl. utbildningar med enbart statlig tillsyn. 
  
 2) 
  
 Antal skolor med kompletterande utbildningar är 94. 
  
 Läsåret 2002/2003 har 53 fristående grundskolor, en fristående sär- skola, 54 fristående gymnasieskolor och två fristående gymnasie- särskolor totalt 110 nya fristående skolor startat enligt pressmed- delande från Skolverket den 21 november 2002. Totalt finns läsåret 2002/2003 således 775 verksamma fristående skolor i Sverige. 
 5 Sammanfattning 
 I statliga utredningar under  
 1900-talet, 
  så som det kommer till ut- tryck i skolberedningar, betänkanden och propositioner, finns en förståelse för behovet av att ta tillvara olika pedagogiska inriktningar och sätt att undervisa i enskilda/fristående skolor – under förut- 
 99 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 sättning att skolorna når målen för en god skola och att stat och kommun värnar om (säkerställer) att utbildning för alla elever i lan- det är likvärdig. På  
 1990-talet 
  har själva rätten att välja skola till- kommit som argument för fristående skolor men också att den rät- ten i sin tur ses som ett av sätten att höja kvalitén och öka resurseffektiviteten inom skolväsendet. 
  
 I 
  
 kapitel 1  
 i detta PM, redovisas översiktligt historik kring fri- stående skolor, aktuella utredningar samt de nya bestämmelser för fristående skolor som tillkommit under  
 1990-talet. 
  Författnings- bestämmelserna skiljer sig åt mellan olika typer av fristående skolor vilket redovisas i översikter i kapitlet. 
 De flesta reglerna i skolförfattningarna gäller bara för det offent- liga skolväsendet. Fristående skolor däremot verkar inom ramen för fri företagsverksamhet eller fri föreningsverksamhet. 
  
 I 
  
 1 kap. 3 § skollagen definieras fristående skolor som Vid sidan av de skolformer som anordnas av det allmänna kan det finnas sko- lor som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer... 
  
 Markeringen vid sidan av kännetecknar även det sätt på vilket fristående skolor regleras i skolförfattningarna. De regler som gäller för de fristående skolorna finns huvudsakligen i 2 a kap., 2 b kap. och 9 kap. skollagen. 
 För att garantera elevernas rätt till en likvärdig utbildning av hög kvalitet skall alla skolor, oavsett huvudman, ha jämförbara ekono- miska villkor. 
 Villkoren för tillstånd, rätt till bidrag och tillsyn för de olika typerna av fristående skolor beskrivs i  
 kapitel två 
 . De skolor som beskrivs är enskild förskola och enskilt fritidshem, fristående för- skoleklass, fristående grundskola och särskola, fristående gymna- sieskola och gymnasiesärskola, internationella skolor, riksinternat- skolor samt kompletterande utbildningar. Omfattningen av dessa skolor i landet i absoluta tal och i procent redovisas för läsåret 2001/2002. 
 Fristående skolor skall följa de allmänna mål och den värdegrund som gäller för det offentliga skolväsendet. Skolorna får inom denna ram ha en konfessionell inriktning. Det är dock inget krav att följa de nationella läroplanerna, de nationella kursplanerna eller tim- planerna så länge utbildningen ger kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdig- heter som ges i det offentliga skolväsendet. 
  
 I 
  
 praktiken följer dock de flesta fristående skolor både de natio- nella läroplanerna och de nationella kursplanerna. Men det finns 
  
 100 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 skolor som har en egen läroplan (t.ex. Waldorfskolor) eller egna ämnen vilket är tillåtet så länge utbildningen inte strider mot skollagens och läroplanernas allmänna mål och värdegrund. 
 Vid sidan av  
 läro-, 
  kurs- och timplaner finns åtskilliga andra bestämmelser som gäller för det offentliga skolväsendet men inte för fristående skolor. Så gäller t.ex. inte de skolformsvisa förord- ningarna grundskoleförordningen, särskoleförordningen, gymna- sieförordningen, gymnasiesärskoleförordningen eller specialskole- förordningen för fristående skolor annat än där så särskilt anges. 
 Istället finns ett begränsat antal bestämmelser samlade i en sär- skild förordning om fristående skolor. I denna förordning finns vissa bestämmelser men inte så många eller så detaljerade som för det offentliga skolväsendet. För vissa, för elevernas rättssäkerhet viktiga frågor finns hänvisningar till de skolformsvisa förordningar som gäller för det offentliga skolväsendet. Det gäller bl.a. antagnings- villkor till gymnasieskolan och betygsbestämmelser för gymnasie- skolan och gymnasiesärskolan. Just dessa särskilt utpekade bestäm- melser gäller således för både offentliga och fristående skolor. 
 Internationella skolor, riksinternatskolor samt kompletterande skolor och utbildningar regleras huvudsakligen i särskilda förord- ningar. 
  
 I 
  
 kapitel tre  
 redovisas reglerna för det offentliga skolväsendet i tillämpliga delar och jämförs med regleringen för fristående skolor när det gäller skolans värdegrund och allmänna mål, konfessionell inriktning, kunskaper och färdigheter i kursplaner och timplaner, antagningsvillkor och urvalsgrunder, nationella prov, betyg och prövning, rektor och lärare, skolhälsovård och tystnadsplikt samt huvudman för skolan. 
  
 I 
  
 kapitel fyra  
 redovisas Skolverkets arbete med fristående skolor, hur många ansökningar som behandlas, hur remissförfarandet till kommunerna går till, kriterier för godkännande och/eller rätt till bidrag samt hur tillsynen går till. 
 Antalet ansökningar till Skolverket har under  
 1990-talet 
  ökat med cirka 30 ansökningar per år för fristående grundskolor. Sedan 1997, då Skolverket övertog ansvaret för fristående gymnasie- skolor, har antalet ansökningar ökat med cirka 50 ansökningar per år. Antal ansökningar till fristående särskolor och fristående gym- nasiesärskolor har varit mycket lågt under  
 1990-talet, 
  1 till 5 ansök- ningar per år totalt. De senaste åren har dock ansökningarna blivit fler även för särskolor och gymnasiesärskolor. 
 101 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 År 2002 inträffade dock ett kraftigt trendbrott då antalet ansök- ningar för att starta fristående grundskola minskade från 251 ansökningar år 2001 till 131 ansökningar år 2002. Även antalet ansök- ningar för att starta fristående gymnasieskolor minskade, dock inte så kraftigt. 
 Totalt finns i Sverige under innevarande läsår 2002/2003 775  
 verksamma  
 fristående skolor inom alla skolformer. Antal  
 godkända  
 skolor och gymnasieskolor med  
 rätt till bidrag  
 är högre. De senaste åren har endast omkring 40 procent av godkända skolor startat skolverksamhet i beräknad tid. Om skolan inte kommer igång ett läsår efter beslut om godkännande återkallar Skolverket godkän- nandet/rätten till bidrag. 
 102 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Appendix 1 
 Lagrum för fristående skolor 
 Skollagen 
 1 kap. 3 § Allmänna föreskrifter – definition av fristående skolor. 
 2 a kap.  
 13–20 
  §§ Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg – enskild verksamhet. 
 2 b kap.  
 6–13 
  §§ Förskoleklassen – godkännande m.m. för enskilda att bedriva utbildning motsvarande förskoleklassen. 
 3 kap. Skolplikt och motsvarande rätt till utbildning – befrielse från utbildningsinslag och prövning 12 § och fristående skolas anmäl- ningsskyldighet om att skolplikten fullgörs 14 §. 
 9 kap. Fristående skolor. 
 10 kap.  
 1–1 
  c §§ samt 3 § Särskilda utbildningsformer 14 kap. 7 a § Skolhälsovård - för fristående skolor. 
 Förordningar 
  
 Det finns en  
 förordning (1996:1206) om fristående skolor  
 som är uppdelad i fyra skolformskapitel: 
  
 1 kap. Fristående förskoleklass 
 1 a kap. Fristående grundskolor och fristående särskolor 
 2 kap. Fristående gymnasieskolor och fristående gymnasiesärskolor 3 kap. Skolor som enbart står under statlig tillsyn (används sällan) 4 kap. Kompletterande skolor (upphävd den 30 juni 2000) 
 De olika skolformsförordningarna, dvs. grundskoleförordningen, särskoleförordningen, gymnasieförordningen samt gymnasiesärskole- förordningen gäller inte för fristående skolor generellt sett. Vissa paragrafer gäller dock men hänvisningar finns då inskrivna i förord- ningen om fristående skolor. 
 För huvudmän för fristående skolor gäller  
 förordning (1992:1083) om viss uppgiftsskyldighet för skolhuvudmän inom det offentliga skol- väsendet m.m. 
  
 103 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 Förordning (1997:702) om kvalitetsredovisning inom skolväsendet  
 gäller även för fristående skolor och riksinternatskolor (4 §). 
  
 För riksinternatskolor finns  
 förordning (1991:1080) om riksinter- natskolor 
 . I denna förordning finns hänvisningar till skollagen kap. 9 Fristående skolor samt till grundskoleförordningen och gymnasie- förordningen. 
 För kompletterande utbildningar finns samtliga bestämmelser i en  
 förordning (2000:521 
 )  
 om statligt stöd till kompletterande utbild- ningar 
 . Den gäller från och med den 1 juli 2000. I 7 § i denna för- ordning är även bestämmelserna i 1 kap. 2 § tredje stycket skol- lagen om värdegrunder inskrivna. 
 För internationella skolor finns en  
 förordning (1996:1398) om statsbidrag till internationella skolor. 
  
 Förordning (2000:523) om statsbidrag för att främja internatio- nella kontakter inom skolans område  
 gäller enligt 1 § sådana skolor och utbildningar som regleras i 9 kap. skollagen samt komplette- rande utbildningar. 
  
 104 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Appendix 2 
 Jämförelser mellan offentliga skolväsendet och fristående skolor (skolför- fattningar) 
  
 Skolform: 
  
 Kommentarer 
  
 Alla skolformer 
  
 fristående skolor 
  
 Grundläggande bestämmelser: 
  
 Allmänna mål och värdegrunder 
  
 ja, 
  
 Krav/hänvisning finns i 
  
 (skollag och läroplaner) 
  
 indirekt 
 1) 
  
 9 kap. 
  
 Icke-konfessionell 
  undervisning 
  
 nej 
  
 Får ha konfessionell 
  
 inriktning 
  
 Nationella läroplaner 
  
 nej 
  
 Nationella läroplaner 
  
 används vanligen 
  
 Andra läroplaner kan finnas 
  
 Ytterligare mål kan finnas 
  
 Nationella kursplaner o. 
  
 nej 
  
 Nationella kursplaner 
  
 betygskriterier 
  
 används vanligen 
  
 Egna ämnen/kursplaner och 
  
 betygskriterier får finnas 
  
 Nationella timplaner 
  
 nej 
  
 Nationella timplaner 
  
 (försök pågår i 80 kommuner att 
  
 används men annan för- 
  
 arbeta utan timplaner i 
  
 delning av tiden är tillåten 
  
 grundskolan) 
  
 Elever: 
  
 Öppen för alla elever i kommunen 
  
 nej 
  
 Öppen för alla elever i landet 
  
 (riksrekryterande gymnasie- 
  
 utbildningar finns dock) 
  
 Vårdnadshavares önskemål 
  
 ja 
  
 behöver inte beaktas om betydande 
  
 organisatoriska eller ekonomiska 
  
 svårigheter uppstår 
  
 Modersmålsundervisning skall 
  
 ja 
  
 anordnas 
  
 Tystnadsplikt och handlings- 
  
 nej 
  
 Särskild reglering om 
  
 sekretess gäller 
  
 tystnadsplikt 
  
 1) 
  
 ja = författningarna överensstämmer. 
  
 nej = författningarna överensstämmer inte. 
 105 
 Bilaga 2 SOU 2002:121 
  
 Skolform: 
  
 Kommentarer 
  
 Alla skolformer 
  
 fristående skolor 
  
 Personal: 
  
 Hanson skall finnas utbildning och 
  
 ja 
 1) 
  
 Ledningen av utbildningen får 
  
 erfarenhet erfordras 
  
 utövas av flera personer om det 
  
 finns särskilda skäl 
  
 Lärarutbildning erfordras 
  
 ja 
  
 Skolhälsovård: 
  
 Skolhälsovård enligt 14 kap. skol- 
  
 nej/ja 
  
 Reglering av offentlig och 
  
 lagen 
  
 privat vård skiljer sig åt. En § 
  
 finns dock inskriven i skol- 
  
 lagens 14 kap. om motsva- 
  
 rande skolhälsovård som 
  
 offentliga skolväsendet 
  
 Förordningar: 
  
 Skolformsvisa förordningar 
  
 nej 
  
 Förordning om fristående 
  
 skolor 
  
 Förordning om kvalitetsredovisning 
  
 ja 
  
 Förordning om uppgiftsskyldighet 
  
 ja 
  
 Huvudman: 
  
 Huvudman – offentligrättsligt 
  
 nej 
  
 Huvudman – privaträttsligt 
  
 reglerad 
  
 reglerad 
  
 Tillsyn: 
  
 Tillsyn av Skolverket 
  
 ja 
  
 Skolverket kan rikta kritik 
  
 ja 
  
 Skolverket kan rikta kritik 
  
 Skolverkets ställningstagande kan ej 
  
 överklagas 
  
 Skolverket saknar sanktionsrätt 
  
 nej 
  
 Godkännande/rätt till bidrag 
  
 kan återkallas 
  
 Överklaganderätt till 
  
 förvaltningsdomstol 
  
 Regeringen får meddela föreskrifter 
  
 nej 
 1) 
  
 och beslut 
  
 1) 
  
 ja = författningarna överensstämmer. 
  
 nej = författningarna överensstämmer inte. 
 106 
 SOU 2002:121 Bilaga 2 
  
 Skolform: 
  
 Kommentarer 
  
 Grundskolan/särskolan 
  
 fristående skolor 
  
 Bestämmelser om urval: 
  
 Närhetsprincipen gäller 
  
 nej 
  
 Öppen för alla 
  
 Förkunskapsprov för dans (och 
  
 Förkunskapsprov för dans 
  
 musik) 
  
 och musik 
  
 Nationella prov och betyg: 
  
 Nationella prov i åk 9 skall 
  
 ja 
  
 anordnas (gr) 
  
 Nationella betygsbestämmelser 
  
 nej 
  
 Fristående skolors bedöm- 
  
 ningssystem är inte reglerat 
  
 Skolan kan få medgivande att 
  
 sätta nationella betyg varvid 
  
 bestämmelserna blir 
  
 tillämpliga 
  
 Elever: 
  
 Åtgärdsprogram skall utarbetas vid 
  
 ja 
  
 behov 
  
 Särskoleelev får vara integrerad i 
  
 nej 
  
 Särskoleelev kan vara inte- 
  
 grundskolan 
  
 grerad i fristående grund- 
  
 skola om skolan även är 
  
 godkänd som en fristående 
  
 särskola 
  
 Elevavgifter: 
  
 Inga elevavgifter 
  
 ja 
  
 1) 
  
 ja = författningarna överensstämmer. 
  
 nej = författningarna överensstämmer inte. 
 107 
 Bilaga 2 SOU 2002:121 
  
 Skolform: 
  
 Kommentarer 
  
 Gymnasieskolan/gymnasiesärskolan 
  
 fristående skolor 
  
 Bestämmelser om urval: 
  
 Bestämmelser om urval gäller 
  
 ja 
 1) 
  
 Utbildningsinnehåll: 
  
 Programmål 
  
 nej 
  
 Gäller inte 
  
 Styrdokument: 
  
 Nationellt program 
  
 nej 
  
 Utbildningen kan motsvara 
  
 nationellt program (skall vara 
  
 likvärdig med) 
  
 Specialutformat program 
  
 nej 
  
 Utbildningen kan motsvara 
  
 specialutformat program 
  
 (skall vara likvärdig med) 
  
 Individuellt program skall anordnas 
  
 nej 
  
 Individuellt program får ej 
  
 anordnas 
  
 Kärnämnen skall finnas 
  
 ja 
  
 Nationella kurs- och timplaner skall 
  
 nej 
  
 Kurs- och timplaner skall 
  
 finnas 
  
 finnas 
  
 Åtgärdsprogram skall utarbetas vid 
  
 ja 
  
 behov (gy) 
  
 Utbildningens totala omfattning 
  
 ja 
  
 (gy) 
  
 Nationella prov och betyg: 
  
 Nationella kursprov (gy) 
  
 ja 
  
 Nationella betygsbestämmelser 
  
 ja 
  
 Waldorfskolor kan utfärda 
  
 gäller 
  
 intyg 
  
 Prövning (gy) 
  
 ja/nej 
  
 Enbart egna elever och 
  
 tidigare elever 
  
 Elevavgifter: 
  
 Inga elevavgifter 
  
 ja 
  
 1) 
  
 ja = författningarna överensstämmer. 
  
 nej = författningarna överensstämmer inte. 
 108 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Appendix 3 
 Litteraturförteckning 
  
 1. 
  
 Ds 2000:3 En ny eftergymnasial yrkesutbildning 
  
 2. 
  
 Damgren, Hodges: Föräldrars val av fristående skolor, Forskar- utbildningen i pedagogik, Lärarutbildningen – Malmö Hög- skola, 2002 
  
 3. 
  
 Hernandez, 
  
 Harris: 
  Katolska skolan i Göteborg, en fallstudie 1998, Rapport nr 1998:11, Institutionen för pedago- gik, Göteborgs universitet, 1998 
  
 4. 
  
 Francia, Guadalupe: Policy som text och som praktik, Pedago- giska institutionen, Stockholms universitet, 1999 
  
 5. 
  
 Föreningen för svensk undervisningshistoria: Utbildnings- historia 1988 vol. 162, Uppsala 1988 
  
 6. 
  
 Föreningen för svensk undervisningshistoria: Utbildnings- historia 1994 vol. 176, Uppsala 1994 
  
 7. 
  
 Gerle, Kennedy: Mångkulturalism – för vem? Om Sverige i förändring, Landskrona 1999 
  
 8. 
  
 Gerle, Kennedy: Mångkulturalismer och skola?, Från Utbild- ningsdepartementets Värdegrundsprojekt, Stockholm 2000 
  
 9. 
  
 Johnson, Hebert: Från Jones gåvor till Jordan regnbåge. Stockholm 1995 
  
 10. 
  
 Davis, Dyer, Martin: Värdegrund och sam- hällsutveckling, Från Utbildningsdepartementets Värdegrunds- projekt, Stockholm 2000 
  
 11. 
  
 Henderson, Kennedy: Det blommar i Skolsverige, Stockholm 2000 
  
 12. 
  
 Kritisk Utbildningstidskrift: Privata skolor. Inblick i en brokig bransch. 2/99, Solna 1999 
  
 13. 
  
 Lee, Schmidt: Skolsverige  
  
 1950–1975, 
  del 6, Rullande reform, Stockholm 1989 
  
 14. 
  
 Nilsson Gray red.: Skilda lärohus – privat och offentlig under- visning – växelverkan, alternativ, förnyelseinsatser, Rapport från ett nordiskt symposium i Höllviken, Sverige  
  
 5–6 
  novem- ber 1987, Universitetsförlaget Dialogos AB, Lund. 
 109 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 15. 
  
 Fitzgerald, Gray: Fristående skolor – internationell forskning  
  
 1985-2000, 
  Forskning i fokus, nr 2, Skolverket, 2002 
  
 16. 
  
 Prop. 1982/98:1 Om skolor med enskild huvudman m.m. 
  
 17. 
  
 Prop. 1985/86:10 Om ny skollag m.m. 
  
 18. 
  
 Prop. 1990/91:100 Bil. 10 Budgetpropositionen; Vissa skol- lagsfrågor. 
  
 19. 
  
 Prop. 1991/92:95 Om valfrihet och fristående skolor. 
  
 20. 
  
 Prop. 1992/93:230 Valfrihet i skolan. 
  
 21. 
  
 Prop. 1995/96:200 Fristående skolor m.m. 
  
 22. 
  
 Prop. 1997/98:6 Förskoleklass och andra skollagsfrågor 
  
 23. 
  
 Prop. 1998/99:45 Fristående förskoleklass 
  
 24. 
  
 Prop. 2001/02:35 Fristående skolor 
  
 25. 
  
 Mckenzie: The Multicultural Park, Skolverket, Stock- holm 1999, Dnr 99:478 
  
 26. 
  
 Skolverket: Godkännande av fristående skolor som motsvarar grundskolan – erfarenheter och synpunkter, Skolverkets rapport nr 108, 1996, Dnr 95:1899 
  
 27. 
  
 Skolverket: Riktlinjer för tillsyn av utbildningen vid fristående skolor för  
  
 skolpliktiga,1997-11-05, 
  Dnr 97:2455 
  
 28. 
  
 Skolverket: Riktlinjer för tillsyn av utbildningen vid fristående gymnasieskolor,  
  
 1997-12-01, 
  Dnr 97:2455 
  
 29. 
  
 Skolverket: Samhällsekonomiska effekter av ökad valfrihet inom skolsektorn, maj 1998, Dnr 97:1408 
  
 30. 
  
 Skolverket: Utbildning för International Baccalaureate (IB) Dnr 98:78 
  
 31. 
  
 Skolverket: Fristående grundskolor 1997, Dnr 98:3053 
  
 32. 
  
 Skolverket: Hur fristående skolor tillgodoser behoven hos sär- skilt stödkrävande elever, 1998, Dnr 1998:2589 
  
 33. 
  
 Skolverket: Fristående grundskolor 1998, Dnr 99:2085 
  
 34. 
  
 Skolverket: Fristående gymnasieskolor, 1999, Dnr 99:3248 
  
 35. 
  
 Skolverket: Kartläggning av elever i fristående skolor, 2000, Dnr 2000:686 
  
 110 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 2 
  
 36. 
  
 Skolverket: Kommunernas yttrande över friskoleansökningar, Dnr 2001:3238, 2001 
  
 37. 
  
 Skolverket: Barnomsorg, skola och vuxenutbildning i siffror 2002, del 2, rapport nr 214, 2002 
  
 38. 
  
 Skolverket: Barnomsorg, skola och vuxenutbildning, Jämförelse- tal för huvudmän, del 1, rapport nr 215, 2002 
  
 39. 
  
 Skolverket: Beskrivande data om barnomsorg, skola och vuxen- utbildning 2002, rapport nr 218, 2002 
  
 40. 
  
 Skolverket: Betygsättningen i fristående skolor, Nationella kvalitetsgranskningar  
  
 2001-2002, 
  2002, Dnr 2001:337 
  
 41. 
  
 Skolverket: Utvärdering av handläggningen av fristående sko- lor, Dnr 2002:3432, 2002 
  
 42. 
  
 SOU 1949:55 Privata skolor för yrkesutbildning med förslag till bestämmelser om tillsyn avgiven av 1946 års skolkommis- sion, 1949 
  
 43. 
  
 SOU 1981:34 Fristående skolor för skolpliktiga elever: Del- betänkande av kommittén angående skolor med enskild huvud- man, 1981 
  
 44. 
  
 SOU 1983:1 Fristående skolor för inte längre skolpliktiga ele- ver: Slutbetänkande av kommittén angående skolor med en- skild huvudman, 1983 
  
 45. 
  
 SOU 1992:38 Fristående skolor. Bidrag och elevavgifter: Betänk- ande av särskild utredare,  
  
 Burns 
  
 46. 
  
 SOU 1998:11 Fristående utbildningar med statlig tillsyn inom olika områden. Betänkande av Utredningen om översyn av det statliga stödet till kompletterande skolor 
  
 47. 
  
 SOU 1998:112 Resurser på lika villkor? Delbetänkande av Kom- mittén för uppföljning av resursfördelning till fristående grund- skolor, 1998 
  
 48. 
  
 SOU 1999:98 Likvärdiga villkor? Slutbetänkande av Kommittén för uppföljning av resursfördelning till fristående grundskolor, 1999 
  
 49. 
  
 SOU 2000:19 Från dubbla spår till Elevhälsa. Slutrapport av elevvårdsutredningen, 2000 
  
 111 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:121 
  
 50. 
  
 SOU 2001:12 Fristående gymnasieskolor- hot eller tillgång? Slutbetänkande av Kommittén för uppföljning av resursfördel- ning till fristående grundskolor, 2001 
  
 51. 
  
 Reed, Daniels: Insyn eller medverkan? Hur huvudmannaskapet påverkar föräldrars val av barnomsorg, trivsel och föräldra- samverkan. Stockholms socialtjänsts Forsknings- och utveck- lingsbyrå  
  
 FoU-rapport 
  1995:6 
  
 52. 
  
 Välfärdsbulletinen Nr 2 – 2000 
  
 53. 
  
 Roberts, Stewart: Fristående grundskolor – Förr – Nu – I framtiden?, Juridiska institutionen, Stockholms universitet 2000. 
  
 112 
 Bilaga 3 
 Rektor i enskilda skolor 
 av Buckley f.d. professor 
 och Snyder förbundsjurist 
 Januari 2002 
 113 
 Innehåll 
  
 1 
  
 Bakgrund .......................................................................... 
  
 117 
  
 2 
  
 Nuvarande verksamhetsformer för enskilda skolor................. 
  
 118 
  
 3 
  
 Äldre offentligrättslig reglering av enskilda skolor. 
  
 Offentlig förvaltning genom enskilda? .................................. 
  
 119 
  
 4 
  
 Grunderna för olika associationers inre organisation.............. 
  
 121 
  
 5 
  
 Stiftelsens inre organisation................................................ 
  
 124 
  
 6 
  
 Närmare om offentlig rätt och civilrätt ................................. 
  
 124 
  
 7 
  
 Aktiebolagets styrelse och rektorsrollen................................ 
  
 125 
  
 8 
  
 Rektorsrollen i förhållande till styrelsen eller motsvarande i 
  
 de övriga juridiska personerna............................................. 
  
 126 
  
 9 
  
 Verkställande direktören och rektorsrollen............................ 
  
 126 
  
 10 
  
 Rektors rättshandlingsförmåga för bolagets räkning .............. 
  
 127 
  
 11 
  
 Juridiskt ansvar ................................................................. 
  
 127 
  
 12 
  
 Alternativa modeller för statlig styrning. Ägardirektiv eller 
  
 offentligrättslig reglering .................................................... 
  
 128 
  
 13 
  
 Sanktioner i skollagstiftningen ............................................ 
  
 129 
  
 14 
  
 Eventuella begränsningar i verksamhetsformerna. 
  
 Friskoleverksamhet bedriven av det allmänna? ..................... 
  
 129 
  
 15 
  
 Sammanfattande bedömning .............................................. 
  
 132 
  
 115 
 Bilaga 3 
 1 Bakgrund 
 I propositionen Fristående skolor (prop. 2001/02:35) framläggs åtskilliga förslag som syftar till att skapa lika förutsättningar och villkor för fristående och kommunala skolor. Detta förutsätter en offentligrättslig reglering. 
 Enligt direktiven till Skollagskommittén (Dir. 1999:15) skall kom- mittén bl.a. utreda om ansvarsfördelningen mellan stat och kom- mun såvitt avser rektors ansvar behöver förtydligas samt i vilken utsträckning och för vilka frågor rektor skall utpekas som ansvarig eller om ansvaret skall flyttas till t.ex. skolhuvudmannen. 
 Vi har uppfattat vårt uppdrag så att det primärt avser frågan om en i huvudsak med den kommunala skolan likartad reglering av rektors ställning kan åstadkommas utan att detta strider mot asso- ciationsrättslig lagstiftning eller, i förekommande fall, mot stiftelse- lagen. Vår PM avser att utgöra ett underlag för kommitténs vidare arbete med denna fråga. 
 Utgångspunkten för vår bedömning är därför nu gällande regle- ring av rektors ställning i den kommunala skolan. Våra bedöm- ningar, som väsentligen är principiella, bör dock kunna gälla också vid ändringar i regelsystemet. 
 Någon ingående redovisning för rektors ställning i kommunerna skall ej göras i detta sammanhang. Här kan hänvisas till kommit- téns promemoria  
 2000-04-03 
  och därefter till promemoria  
 2001-10- 
  30. Det bör räcka med att konstatera att rektor utöver den all- männa bestämmelsen i 2 kap. 2 § skollagen enligt skolförfattningar- na getts en exklusiv beslutanderätt i vissa fall, där den kommunala nämnd som ansvarar för skolan inte kan ingripa. Ofta, men inte all- tid, handlar det om myndighetsutövning mot enskild. Rektors s.k. pedagogiska ledningsansvar kommer främst till uttryck under 2.8. i läroplanen för det obligatoriska skolväsendet m.m. Bestämmelserna 
 117 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:121 
  
 i läroplanen avser dock inte någon exklusiv beslutanderätt för rek- tor utan har närmast karaktären av en av staten dikterad befatt- ningsbeskrivning. Bestämmelserna torde dock kunna bli aktuella vid skolverkets tillsyn över skolväsendet. Utövning av det pedago- giska ledningsansvaret kan påverka resursbedömningen och därför ha ekonomiska konsekvenser för skolverksamheten. 
 Samtidigt vill vi framhålla att nuvarande regelsystem är oklart på många punkter. Kan rektor grunda någon beslutsrätt direkt på den allmänna bestämmelsen om det pedagogiska ledningsansvaret? Kan nämnden ingripa i sådana frågor och i så fall hur? Vad gäller när skolförfattningarna inte uttryckligen anger att beslutsrätten ankom- mer på rektor eller nämnden? Vi har inte anledning att gå in på dessa frågor, men anser för vår del att de bör analyseras i kommit- téns fortsatta arbete. Om man ger den kommunala nämnden några befogenheter härvidlag är det rimligt att anta att motsvarande befo- genheter bör ankomma på bolagsstyrelsen i friskolan. 
 2 Nuvarande verksamhetsformer för enskilda skolor 
 Enligt uppgift från sekretariatet fanns 614 godkända fristående grund- skolor i juli 2001. Av dem var 34 % aktiebolag, 22 % ideell förening, 20 % ekonomisk förening, 16 % stiftelser, 6 % enskilda näringsidkare och 2 % handelsbolag. 
 I fråga om gymnasieskolan redovisas associationsformerna i betän- kandet  
 Fristående gymnasieskolor – hot eller tillgång?  
 (SOU 2001:12 s. 107 f.). De två dominerande associationsformerna är aktiebolag och stiftelser, men också andra former förekommer. Antalet skolor med aktiebolag som huvudman har vuxit snabbast. Kommittén har gjort intervjuer bland skolornas representanter om deras syn på lämpligaste associationsform (bet. s.  
 108–109). 
  
 Vidare redovisas den faktiska arbetsfördelningen mellan styrelse och rektor. Styrelsen tar de viktiga strategiska och ekonomiska besluten men överlämnar till rektor att besluta i frågor som rör den dagliga verksamheten. Det ankommer på rektorn att inför styrelsen redovisa verksamheten och dess resultat samt lämna förslag på hur verksamheten skall utvecklas (bet. s. 84). Styrelsen har ofta en pro- fessionell sammansättning. 
 118 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 3 
  
 3 
  
 Äldre offentligrättslig reglering av enskilda skolor. Offentlig förvaltning genom enskilda? 
  
 För att bedöma om konflikter kan uppstå mellan en offentligrätts- lig reglering och associationsrätten bör av systematiska skäl i kort- het redovisas hur frågan har lösts i äldre rätt och hur nyare doktrin ser på frågan om offentlig förvaltning genom enskilda. 
 Bakgrunden till en offentligrättslig reglering av enskilda skolor får sökas i det faktum att staten eller kommunerna i allt väsentligt finansierar de enskilda skolorna med offentliga medel och då genom olika former av regleringar vill se till att de skolpolitiska målen följs. Till detta kommer skolplikten. 
 Det är givetvis en politisk fråga vilken omfattning en sådan reglering bör ha. 
 En översiktlig genomgång av tidigare gällande privatskoleförord- ning (SFS 1967:270) visar enligt vår mening att det i realiteten handlade om en form av offentlig förvaltning genom enskilda. Regel- systemet för den offentliga skolan var förebild. Förordningen ger enligt vår mening exempel på flera konflikter med associations- rätten, främst lagen om aktiebolag. Som exempel kan nämnas att förordningen föreskrev att ledningen av en privatskola skulle ut- övas av en styrelse på minst fem ledamöter och rektor eller studie- rektor. Mellan reglementet för privatskolan (7 §) och bolagsord- ningen kunde säkerligen uppkomma konfliktpunkter. I varje privat- skola skulle finnas ett kollegium och andra organ med viss besluts- rätt. Revision skulle verkställas av minst två revisorer, av vilka RRV utsåg en. 
 Också i fråga om enskilda yrkesskolor fanns särbestämmelser i 24 kap. dåvarande skolstadga. 
 Det nu sagda får inte uppfattas som ett hinder mot en långt- gående offentligrättslig reglering av enskilda skolor som finansieras med offentliga medel. De exempel vi här angett handlar om de fall då regleringen kan antas strida mot associationsrättens regler om associationens inre organisation. Även i sådana fall bör emellertid särreglering kunna ske i form av undantagsregler i den associations- rättsliga lagstiftningen. Därmed löser lagstiftaren eventuella lag- konflikter. 
 Som framgår av det följande anser vi att de regler om rektors ställning som är aktuella i detta fall knappast behöver medföra någ- ra undantagsregler i den associationsrättsliga lagstiftningen. 
 119 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:121 
  
 Till bilden hör att bestämmelserna i 29 § hälso- och sjukvårds- lagen om verksamhetschefens ansvar inom hälso- och sjukvård numera avser såväl offentlig som privat sjukvård utan att detta för- hållande ansetts medföra behov av ändringar i den associations- rättsliga lagstiftningen (se Arnold: Hälso- och sjukvårdslagen, 5:e uppl. s. 228 ff.). 
 Det finns emellertid anledning att allmänt sett analysera effek- terna av att offentlig förvaltning anförtros enskilda från rättslig synpunkt. Vi nöjer oss i detta sammanhang endast med att peka på problemen. För en mer ingående framställning kan hänvisas till den rättsliga analys som skett i Evans avhandling Offentlig förvaltning utanför myndighetsområdet, Iustus 1989. 
 Betygssättning och disciplinärenden är några exempel på myn- dighetsutövning i den kommunala skolan. Det som är att anse som myndighetsutövning i den offentliga skolan bör rimligen också anses som myndighetsutövning i den enskilda skolan under förut- sättning att verksamheten grundas på samma eller likartade författ- ningsbestämmelser. 
 Av 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen följer att sådan myndighetsutövning kan överlämnas till enskild om det sker med stöd av lag. Det intressanta blir då bl.a. vilka rättsliga konsekvenser detta får för den enskilda skolan, dess rektor och övrig personal. För skolans huvudman kan det gälla olika kontrollformer som revi- sion, statlig tillsyn och besvärsprövning. Vidare uppkommer frågan om den enskilde huvudmannens skadeståndsrättsliga ansvar för vårdslös myndighetsutövning. För rektor och annan personal i den enskilda skolan kan det straffrättsliga ansvaret för tjänstefel och andra brott enligt 20 kap. brottsbalken aktualiseras. Enligt vår mening är det rimligt att utgå från att en rektor i en enskild skola som i grunden har samma författningsenliga befogenheter och skyldigheter som en rektor i en kommunal skola också bör ha sam- ma juridiska ansvar i fråga om ärenden som avser myndighetsutöv- ning mot enskild. 
 Slutligen uppkommer frågan om de enskilda skolornas verksam- het skall kunna granskas av JO och i vilken omfattning offentlig- hetsprincipen bör gälla för dem. Bägge dessa frågor faller utanför ramen för vårt uppdrag. 
 120 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 3 
  
 4 Grunderna för olika associationers inre organisation 
 Som framgår av benämningen association är bolags- och förenings- formerna organisationsformer för samverkan. Aktiebolagsrätten har emellertid utvecklats så att det numera inte är något som hindrar att ett rättssubjekt ensamt bildar och äger ett aktiebolag. Stiftelsen är däremot inte en association då den är så att säga självägande. 
 Beträffande den inre organisationen för associationer kan man säga att den grundläggande konstruktionen är densamma för aktie- bolaget och de två föreningsformerna. De har samtliga ett övergri- pande beslutande organ och underordnade förvaltande sådana. Handelsbolaget, med särregleringen kommanditbolaget, har en annan konstruktion med bolagsmän obegränsat ansvariga för bolagets förbindelser där var och en har såväl förvaltningsansvar som rätts- handlingsförmåga för bolagets räkning. 
  
 a) 
  
 Aktiebolaget 
  
 Aktiebolaget har bolagsstämman, bestående av aktieägarna, som beslutande organ utan möjlighet att direkt delta i bolagets för- valtning. Stämman kan däremot genom ägardirektiv lägga fast rikt- linjer och anvisningar rörande förvaltningen. Dessa direktiv är bin- dande för de förvaltande organen så länge de ej strider mot tvingan- de aktiebolags- eller andra rättsliga regler. 
 De förvaltande organen är styrelse och i förekommande fall verk- ställande direktör. Styrelsen har det överordnade ansvaret för bola- gets förvaltning och ansvarar också för bolagets organisation. Den verkställande direktören, som inte är obligatorisk i så kallade pri- vata aktiebolag, har ansvar för bolagets löpande förvaltning vilket förenklat kan uttryckas som för den dagliga driften. Han har därvid att följa de direktiv styrelsen utfärdar. Den löpande förvaltningen omfattar, förutom rättshandlande, ledningsfunktion över alla i bolaget anställda och också organisation av verksamheten på lägre nivå än den som hanteras av styrelsen. Framförallt i det senare av- seendet kan variationer förekomma beroende på bolagets storlek. Verkställande direktören bär på samma sätt som styrelseledamöter- na ett eget direkt ansvar inför bolagsstämman för sin förvaltning. 
 Vad principiellt gäller förvaltningsansvaret är det aktiebolags- rättsligt entydigt att all verksamhet inom bolaget utan undantag skall utgå från styrelsens och verkställande direktörens intentioner. 
 121 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:121 
  
 Allt beslutsfattande under de förvaltande organen skall därför här- ledas från dessa genom delegation lämnad i någon form eller på grund av arbetsfördelning. 
 Förvaltningsansvaret är förenat med ekonomiskt ansvar för bolagets verksamhet i visst avseende. Här åsyftas inte skadestånds- ansvar vid försumlig förvaltning utan det personliga ansvar styrelse- ledamöter har för bolagets förbindelser om en förluströrelse tillåts pågå så länge att risk föreligger för att borgenärernas säkerhet träds för nära. Regelverket kring en sådan situation är förknippat med begreppet tvångslikvidation. Det är alltså nödvändigt för styrelsen att hela tiden hålla sig väl informerad om bolagets ekonomiska situation. Detta kommer också numera till direkt uttryck i lagen. 
 Rättshandlingsförmåga för bolagets räkning följer samma möns- ter som råder för förvaltningen. Styrelsen förfogar över frågan om firmateckningsrätt för bolaget dvs. om vem som kan binda bolaget genom avtal upp till kompetensens yttersta gräns. Firmatecknings- rätten är ett verkställighetsinstrument och förutsätter grundläggan- de behöriga beslut. Verkställande direktören har emellertid en egen, i lag given, mer begränsad firmateckningsrätt inom ramen för löpande förvaltning. Allt rättshandlande för bolaget i nivån under de förvaltande organen bygger på fullmakter. Dessa skall utgå från de förvaltande organen och framförallt då den verkställande direk- tören eftersom fråga är om verksamhet inom dennes revir. S.k. ställningsfullmakter förekommer också. 
  
 b) 
  
 Den ekonomiska föreningen 
  
 Lagen om ekonomiska föreningar kan sägas ha aktiebolagslagen som förebild. Den inre organisationen är i grunden densamma med ett överordnat beslutande organ – föreningsstämman. De under- ordnade förvaltande organen är en obligatorisk styrelse och en verk- ställande direktör med eget kompetensområde i större föreningar och i övrigt som en frivillig möjlighet. 
 En skillnad råder emellertid i förhållande till vad som sagts ovan om aktiebolaget. För den ekonomiska föreningen saknas nämligen regler om tvångslikvidation när det egna kapitalet förbrukas. Den kritiska gränsen blir då istället när föreningens tillgångar endast täcker dess skulder och förlustverksamheten drivs vidare under för- brukande av avsevärda medel. 
 122 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 3 
  
 Förvaltningsansvaret är i övrigt detsamma som inom aktiebolags- rätten. 
  
 c) 
  
 Den ideella föreningen 
  
 För den ideella föreningen saknas som bekant lagstiftning. Bilden av denna juridiska person är därför mer diffus än de ovan behandlade. Man måste dock utgå ifrån att en överordnad besluts- funktion utövas av medlemmarna och att ett system finns för för- valtningsfunktionen. Avsaknaden av lag skapar en större organisa- torisk frihet och det kan finnas möjligheter att konstruera förvalt- ningsdelen på annat sätt än enligt den mer traditionella associa- tionsrättsliga modellen. Huvudregeln för förvaltningen torde dock vara densamma med ett överordnat organ. 
 Ansvar i civilrättslig bemärkelse åvilar deltagare i förvaltningen enligt reglerna om sysslomän i handelsbalken. 
  
 d) 
  
 Handelsbolaget 
  
 Handelsbolaget som konstruktion bygger på avsevärd avtalsfrihet mellan bolagsmännen. Lagen i sig har inga krav på vare sig beslu- tande eller förvaltande organ utan verksamheten i bolaget utgår från bolagsmännen själva. Den inre organisationen kan regleras genom bolagsavtalet exempelvis med stämma och styrelse men ansvaret för bolagets förbindelser kommer att ligga kvar på bolags- männen som också enligt lagens huvudregel var och en kan rätts- handla för bolagets räkning och således också därigenom binda övriga bolagsmän. 
 Bolagsmännen, som genom bolagsavtalet konstituerar den inre organisationen, kan ses som motsvarande beslutande och förvaltan- de organ. Styrnings- och ansvarsmönster blir således detsamma som i de tidigare behandlade formerna. 
 Kommanditbolaget är en särart av handelsbolaget där vissa av bolagsmännen, dock ej alla, endast svarar för bolagets förbindelser med ett i bolagsavtalet angivet belopp. 
 123 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:121 
  
 5 Stiftelsens inre organisation 
 Stiftelsen är ingen association eftersom den saknar ägare. Som juri- disk person brukar den benämnas en självägande förmögenhet som styrs av ett förvaltande organ enbart med utgångspunkt i stiftelse- lagen och stiftelseförordnandet eller stiftelsens stadgar som är det vanligaste uttrycket. Stiftelse med vad som kallas egen förvaltning har endast styrelsen som förvaltningsansvarig. Beslutsfattande och rättshandlande på nivån under styrelsen sker således genom delega- tion och fullmakt men i vissa avseenden också som en följd av arbetsfördelning. På samma sätt som gäller för de ovan behandlade associationerna förutsätts emellertid all verksamhet inom stiftelsen utgå från styrelsens intentioner. 
 6 Närmare om offentlig rätt och civilrätt 
 Att offentlig rätt i stor utsträckning påverkar associationer och stiftelser i deras verksamhet på olika sätt är en självklarhet. Lag- stiftningen riktar sig då mot den juridiska personen som sådan och får då betydelse för förvaltningens utformning. En sådan reglering berör emellertid inte hierarkin inom den juridiska personen. Det övergripande förvaltningsansvaret kvarligger på de förvaltande organ den juridiska personen är utrustad med och någon lagkonflikt är inte för handen. 
 Situationen blir emellertid annorlunda om offentligrättslig lag- stiftning medför att viss eller vissa personer anställda av den juri- diska personen har en egen rätt att fatta beslut inom den löpande verksamheten. Dessa beslut utgår då inte från de förvaltande orga- nen som enligt respektive rättssystem skall svara för förvaltningen och därför bär det juridiska ansvaret för den. Det senare i vart fall i ekonomisk bemärkelse. Här föreligger en principiell rättskonflikt, vilken dock kan undanröjas om man inför särlagstiftning. Om man bortser från det principiella och istället fokuserar på vilken saklig betydelse konflikten har blir det betydelsefulla hur det främmande beslutsfattandet påverkar det ansvar de förvaltande organen har enligt respektive rättssystem. 
 124 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 3 
  
 7 Aktiebolagets styrelse och rektorsrollen 
 Enligt aktiebolagslagen har styrelsen det övergripande förvaltnings- ansvaret för bolagets all verksamhet. I ett skolsammanhang måste detta innebära att styrelsen har att se till att förutsättningar är för handen för att nå de olika mål som gäller verksamheten. Uppgiften är vid och en mycket betydelsefull del är givetvis tillhandahållandet av erforderliga ekonomiska resurser. I den budget styrelsen tar fram för detta ändamål måste inrymmas såväl de kostnader som är hänförliga till bolagets verksamhet och som inte regleras av skol- författningar som de särskilda kostnader som kan bli följden av rektors självständiga beslutanderätt med efterföljande verkställig- hetsåtgärder. 
 Rektors rättsliga ställning i nuvarande system i förhållande till skolstyrelsen framstår som något oklar även om den självständiga beslutanderätten i vissa frågor är odiskutabel. Vad man har anled- ning att fråga sig är nämligen om beslutanderätten inom den peda- gogiska ledningen, som i allmänhet berör enskilda elever, och som kan vara kostnadskrävande, begränsas av de ekonomiska ramar som uppställts. Fråga är ju om offentlig rätt och en rättighetslagstift- ning. Situationen blir annorlunda om rektors självständiga besluts- fattande leder till budgetöverskridanden och i förlängningen ett förbrukande av eget kapital. Som berörts i det föregående är en styrelse skyldig att vidta särskilda åtgärder för att undvika person- ligt betalningsansvar när en förluströrelse lett till att man har anled- ning att anta att halva bolagets registrerade aktiekapital förbrukats. Det är därför nödvändigt att extra noga följa den ekonomiska ut- vecklingen inom det verksamhetsområde som inte följer styrelsens riktlinjer och anvisningar utan skolförordningar. Som anställd har rektor givetvis också skyldighet att fortlöpande förse styrelsen med relevant information när så påfordras. Mot denna bakgrund kan påstås att en offentligrättslig reglering av aktuellt slag inte står i sådan konflikt med aktiebolagslagen att den inte går att införa. Styrelsen har nämligen alltid möjlighet att följa reglerna om tvångs- likvidation och att inställa bolagets betalningar för det fall att eko- nomin skulle spåra ur p.g.a. det offentligrättsliga inslaget. En rek- tor, som är medveten om ett sådant förhållande, kan rimligen inte utnyttja sin offentligrättsliga ställning för att åsamka bolaget ytter- ligare ekonomiska förpliktelser. 
 125 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:121 
  
 8 
  
 Rektorsrollen i förhållande till styrelsen eller motsvarande i de övriga juridiska personerna 
  
 Som framgått av vad som ovan redovisats rörande de aktuella juri- diska personernas inre organisation återfinns alltid ett överordnat förvaltningsorgan med motsvarande funktion som aktiebolags- styrelsen. Bilden är något annorlunda när det gäller handelsbolaget och dess särform kommanditbolaget men tydligt är ändå att för- valtningsansvaret där utgår ur bolagsmännen. Dessa kan därför i detta avseende jämföras med den styrelse som förekommer i de övriga juridiska personerna. 
 Eftersom förvaltningsfunktionerna i grunden är desamma obe- roende av organisationsform kan man utgå ifrån att vad i det före- gående sagts om aktiebolagets styrelse och rektorsrollen kan appli- ceras även på de övriga formerna även om ansvarsbilden inte är exakt densamma. 
 9 Verkställande direktören och rektorsrollen 
 Verkställande direktör kan finnas som förvaltningsorgan i aktie- bolag och ekonomisk förening enligt lag. Förmodligen kan samma funktion etableras i ideell förening och handelsbolag där avtalsfri- heten är vid. Däremot går inte detta enligt stiftelselagen där det framgår att allt förvaltningsansvar ligger på styrelsen. En mot- svarande funktion får därför åstadkommas genom delegation och fullmakt men med primäransvaret kvar hos styrelsen. 
 Om man utgår från den lagreglerade funktionen beskrivs den som ett ansvar för löpande förvaltning. Förvaltningsåtgärder som är av ovanlig beskaffenhet eller av stor betydelse med hänsyn till omfattningen och arten av verksamheten ingår inte i löpande för- valtning utan är styrelseärenden. Styrelsen har tolkningsföreträde i gränsdragningsfrågorna och dessa förutsätts avgöras i instruktionen för verkställande direktören. 
 Vid en jämförelse mellan aktiebolagslagens ansvarsfördelning och den pedagogiska ledningen med till den knuten beslutanderätt som tillkommer rektor i det offentligrättsliga systemet synes allt vara sådant som skulle hänföras under begreppet löpande förvaltning i den aktiebolagsrättsliga nomenklaturen. Här skulle alltså den verk- ställande direktörens kompetensområde enligt aktiebolagslagen begränsas på ett påtagligt sätt med en offentligrättslig rektors- 
 126 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 3 
  
 funktion. Den s.k. pedagogiska ledningen och vad den inrymmer av beslutsfattande skulle helt ligga utanför hans förvaltning och påver- kan. Kvar kommer att vara de förvaltningsdelar som inte regleras i skolförfattningar och bevakningen av den ekonomiska utvecklingen inom den pedagogiska funktionen. Genom den på detta sätt ska- pade nya gränslinjen inom förvaltningen uppstår ett behov av en tydlig legaldefinition av begreppet den pedagogiska ledningsfunk- tionen. Gränslinjen får inte samma betydelse om rektor tillika är verkställande direktör. 
 Begränsningen av verkställande direktörens kompetensområde utgör en principiell konflikt mellan de två rättssystemen men inte allvarligare än den som ovan beskrivits i relationen styrelse och rektor. Konflikten försvinner om inte någon verkställande direktör utses utan någon istället utrustas med delegation och fullmakt att hantera den förvaltning som ligger utanför skolförordningarna. 
 10 Rektors rättshandlingsförmåga för bolagets räkning 
 Om rektor fattar beslut direkt grundade på offentligrättslig regle- ring av den enskilda skolan, t.ex. olika beslut som avser myndig- hetsutövning binder rektor också på denna grund sin huvudman bolaget. I andra fall bör det sedvanliga civilrättsliga synsättet gälla, dvs. i detta fall den rättshandlingsförmåga som en bolagstjänsteman kan ha för bolagets räkning. Skall någon utan att ha ställning som förvaltande organ kunna ingå avtal för den juridiska personen bör detta i så fall ske p.g.a. fullmakt. S.k. ställningsfullmakt kan vara en möjlighet. Mer betydelsefullt rättshandlande inom en juridisk per- son bör dock inte vila på en sådan obestämd grund. 
 11 Juridiskt ansvar 
 Inom alla associationsrättsliga regelverk och även inom stiftelse- rätten finns ett skadeståndsansvar för ledamöter i förvaltande organ när den juridiska personen förorsakats skada antingen det skett uppsåtligen eller genom vårdslöshet eller försummelse vid förvalt- ningen. Detta ansvar, som kan utkrävas av den juridiska personen, måste begränsas för det fall att den ekonomiska skadan förorsakats av rektor inom ramen för den pedagogiska ledningen som ju inte kan påverkas genom det konventionella förvaltningssystemet. Frå- 
 127 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:121 
  
 gan beror ytterst på hur självständig rektors ställning blir i för- hållande till styrelsen. 
 Skulle rektor i sin förvaltning förorsaka den juridiska personen ekonomisk skada genom fel eller försummelse skulle frågan om skadeståndsansvar vara att bedöma enligt reglerna för arbetstagares ansvar enligt skadeståndslagen. Detta torde gälla oberoende av om skadan förorsakats inom ramen för det offentligrättsliga ansvaret eller annars i tjänsten och likaså oberoende av om skadan drabbat den juridiska personen direkt eller som ett utifrån kommande skadestånd p.g.a. arbetsgivaransvar. 
 Vissa rektorsbeslut i ett offentligrättsligt regelverk utgör myndig- hetsutövning mot enskild. Sådant beslutsfattande sker under straff- ansvar enligt 20 kap. 1 § brottsbalken (tjänstefel). 
  
 12 
  
 Alternativa modeller för statlig styrning. Ägardirektiv eller offentligrättslig reglering 
  
 Det helägda kommunala bolaget utgör en god illustration av de två olika sätt på vilket offentligrättsliga regler kan appliceras på privat- rättsliga juridiska personer. I 1991 års kommunallag ålades kommu- nerna att i egenskap av ensam ägare till aktiebolag och som någon slags huvudman för de verksamhetsstiftelser kommunen bildat en- sam förbinda dessa juridiska personer till att tillämpa offentlighets- principen. Fråga blev således om ägardirektiv såvitt bolagen beträf- fade och, får förutsättas, stadgeändring i stiftelserna. Eftersom fråga blev om civilrättsliga åligganden för de juridiska personerna och inte offentligrättsliga kunde deras beslut om att inte utlämna en handling inte överklagas. Vad man på sin höjd kunde förvänta sig var att deras revisorer inom ramen för sin laglighetsgranskning kunde anmärka vid flagranta överträdelser vilken effekt detta nu kunde få. 
 Från och med 1995 ändrades emellertid detta på så sätt att i sekretesslagen intogs en bestämmelse innebärande att tryckfrihets- förordningens regler om rätt att ta del av handlingar hos myndighet i tillämpliga delar också skulle gälla dessa juridiska personer. De skulle också jämställas med myndigheter vid tillämpning av sekre- tesslagen. Offentlig rätt blev därigenom direkt gällande och inte som tidigare i en slags civilrättsligt förmedlad form. Regelverket blev tydligt och inte beroende av olika formuleringar, beslut blev överklagbara och hanteringen kom direkt under det offentligrätts- liga samhällets kontroll. 
 128 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 3 
  
 Skall likformighet mellan kommunala och enskilda skolor upp- nås måste offentlig rätt gälla för båda kategorierna vilket utesluter den först behandlade modellen. Ett skäl är att garantier saknas för att bolagsstämmans direktiv stämmer överens med skollagstiftning- en och man kan få olika praxis i olika friskolor. 
 Vi förordar därför att man använder sig av lagstiftning i stället för att gå vägen över ägardirektiv. 
 13 Sanktioner i skollagstiftningen 
 En sak är formerna för den statliga styrningen, en annan är vilka sanktioner som bristande efterlevnad av regelsystemet kan föran- leda. Här finns redan nu statlig tillsyn liksom möjligheter att till- gripa sanktioner i form av återkallelse av tillstånd eller vägran att i fortsättningen utge bidrag till den enskilda skolan. Rent principiellt kan sådana sanktioner ha sin bakgrund i att rektor åsidosatt sina författningsreglerade åligganden. Sanktioner av detta slag drabbar emellertid primärt skolans huvudman och inte rektor. Samtidigt kan sådana sanktioner få den faktiska effekten att skolans ekono- miska svårigheter blir så stora att skolan måste läggas ned eller rekonstrueras. Relationen mellan rektor och skolans huvudman bygger på arbetsrättslig grund. Detta kan innebära att rektors under- låtenhet att uppfylla lagens krav med ekonomiska effekter för huvudmannen som följd kan leda till arbetsrättsliga disciplin- påföljder, uppsägning eller avsked. Sådana frågor avgörs av huvud- mannen i sin egenskap av arbetsgivare inom ramen för det arbets- rättsliga systemet. I praktiken kan man anta att egenintresset talar för att en rektor söker leva upp till både det statliga regelsystemet och sin huvudmans intressen. 
  
 14 
  
 Eventuella begränsningar i verksamhetsformerna. Friskoleverksamhet bedriven av det allmänna? 
  
 Det ligger inte inom ramen för vårt uppdrag att bedöma frågan om det finns anledning att genom lagstiftning begränsa de juridiska former i vilken en enskild skola får bedrivas. Frågan om verksam- het på s.k.  
 non-profit-basis 
  behandlas i annat sammanhang. 
 Däremot anser vi oss oförhindrade att redovisa vår syn från i första hand juridiska utgångspunkter på frågan huruvida staten eller 
 129 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:121 
  
 kommunerna får själva driva friskolor i privaträttsliga former. Man bör här skilja på det fall att man anser att bedriva det offentliga skolväsendet i annan verksamhetsform än skolförfattningarna före- skriver eller om man avser att driva en friskola som ett alternativ till det egna offentliga skolväsendet. 
 Staten 
 I kammarrättens i Stockholm dom  
 2001-05-31, 
  mål nr 5060/2000, har den omständigheten att Lernia AB ägs av staten inte hindrat bolaget från att driva en friskola på gymnasienivå. Skolverket har avslagit bidrag bl.a. med motiveringen att det stred mot de grund- läggande tankarna med friskolor som ett alternativ till de offentliga skolorna. Kammarrätten har däremot i olikhet mot länsrätten med en formalistisk tolkning av skollagen ansett att statligt ägande inte utgjorde något hinder för Lernia AB att driva friskola. 
 Enligt vår bedömning kan man med en ändamålstolkning av det slag som länsrätten gjort komma till en annan bedömning. Efter- som kammarrättens dom nu synes ha vunnit laga kraft får den anses återspegla gällande rätt. För en utomstående betraktare förefaller det dock som om staten inte utövat den ägarkontroll som behövts i fråga om Wade. Det är enligt vår mening absurt att staten skall ge bidrag till sig själv och att staten skall konkurrera med det offentliga skolväsendet i detta fall i första hand de kommunala gymnasieskolorna. Mot bakgrunden av kammarrättens bedömning kan det enligt vår mening finnas anledning för kommittén att överväga frågan om ändrad lagstiftning närmast på så sätt att ett uttryckligt förbud för staten att bedriva enskilda skolor i konkur- rens med den författningsreglerade obligatoriska skolan. 
 Kommunerna 
 Frågan om kommunal skolverksamhet i bolagsform har tidigare aktualiserats bl.a. i fråga om Osby samskola. Huvudmannen var där ett aktiebolag, där Osby kommun hade merparten av aktierna. Sko- lan har i motivuttalanden ansetts vara en fristående skola trots sin anknytning till en primärkommun enligt bestämmelsen om fri- stående skola i 3 a § skollagen (prop. 1982/83:1 s. 12 ff., 64 ff. och prop. 1983/84:118 s. 3). 
 130 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 3 
  
 Denna tolkning avser dock inte relationen till kommunallagens kompetensbestämmelser och hur man i övrigt skall se på möjlig- heten att driva den författningsreglerade kommunala skolan i bolags- form. Denna fråga har däremot diskuterats i Miller artikel Fråga huruvida stöd åt privatläroverk kan anses falla inom den primärkommunala kompetensen. Några synpunkter i Förvalt- ningsrättslig Tidskrift 1974 s. 191 ff. Bramstång går igenom möjlig- heterna till frivilliga insatser på undervisningens område såsom utbildningsstipendier, stöd till folkhögskolor etc., men behandlar inte relationen till specialförfattningarna närmare. Bramstång läm- nar inte heller något bestämt svar i kompetensfrågan. 
 Rättsläget kan enligt vår mening dock ha ändrats på flera punkter sedan de här redovisade uttalandena gjordes. 
 Då gällande kommunallag från 1977 saknade bestämmelser om förutsättningarna för kommunal bolagsbildning. I 1991 års kommunal- lag regleras däremot förutsättningarna i 3 kap. 16 §. Enligt denna bestämmelse får kommuner och landsting efter beslut av fullmäk- tige lämna över vården av kommunal angelägenhet  
 för vars hand- havande särskild ordning inte föreskrivits här  
 till bl.a. aktiebolag och vissa andra i lagen angivna associationsformer. Avser angelägen- heten myndighetsutövning får överlämnande ske endast om det finns stöd för det i lag. 
 Av förarbetena framgår att begränsningar råder på de special- reglerade områdena, dit t.ex. sjukvården och skolan hör. En kom- munal angelägenhet får i princip inte överlåtas till ett särskilt sub- jekt, om det i författning angivits att ett visst kommunalt organ skall handha denna. 
 Detta utesluter dock inte att vissa delar av en specialreglerad uppgift, t.ex. vissa driftfrågor, kan bedrivas i privaträttsliga former (prop. 1990/91:117 s. 51). 
 Bestämmelsen har i litteraturen tolkats så att bestämmelsen i 10 § hälso- och sjukvårdslagen om att ledningen av hälso- och sjuk- vården skall utövas av en eller flera nämnder i princip utesluter att uppgiften läggs ut på ett av landstinget helt eller delvis ägd juridisk person av associationsrättslig karaktär (Arnold a.a. s. 164 ff.). Detta förekommer som bekant i praktiken men frågan har aldrig prövats rättsligt (a.a. s. 168). 
 Motsvarande och annan reglering i skolförfattningarna utgör enligt vår mening också ett hinder för bolagisering av det obliga- toriska skolväsendet. Vidare förekommer myndighetsutövning i skolan som inte kan överföras på ett kommunalt bolag utan ut- 
 131 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:121 
  
 tryckligt lagstöd. Vad som återstår är bolagsbildning för t.ex. för- valtning av skolfastigheter, skolmåltidsverksamhet och annat som inte kräver att ett särskilt organ har hand om detta. Vidare bör det vara möjligt för kommunerna att på frivillig grund bedriva under- visningsverksamhet som ligger utanför skolförfattningarna. Ett exem- pel är att bedriva kommunala musikskolor i bolagsform. Här saknas författningsbestämmelser om verksamhetsformen. 
 Det nu sagda avser i första hand frågan om möjligheten att bola- gisera den obligatoriska kommunala skolan. Därmed besvaras inte direkt frågan om kommunens möjlighet att själv driva friskola. Bestämmelsen i 3 kap. 16 § KL är i sådana fall ej tillämplig utan frå- gan får bedömas utifrån allmänna rättsgrundsatser. Läget kan dock knappast vara annorlunda här. En kommun kan knappast vara huvud- man för en alternativ verksamhet som till väsentliga delar är iden- tisk med den verksamhet som kommunen enligt lag är skyldig att bedriva. Då skulle man t.ex. ha ett frivilligt brandförsvar vid sidan av räddningstjänsten. Skulle kommunerna ges frihet på denna punkt får man ett system där kommunägda företag söker bidrag av den egna kommunen, kommunen i realiteten utövar tillsyn över sig själv och där verksamheten konkurrerar med eller på annat sätt påverkar kommunens möjlighet att fullgöra sina lagstadgade uppgifter. Vill man uppnå i det offentliga skolväsendet den ökade frihet som kan ligga inom ramen för friskoleverksamhet är det juridiskt enda försvarbara metoden att minska regleringen för det offentliga skol- väsendet. Det kan också här finnas skäl för kommittén att överväga att utforma lagstiftningen så att det klart framgår att kommunen själv inte kan bedriva friskolverksamhet i någon form. Motsvarande klarläggande i lagstiftningen bör också avse landstingen. 
 15 Sammanfattande bedömning 
 En reglering av rektors pedagogiska ansvar av den typ och omfatt- ning som finns i dag eller genom mer allmänna regler om lednings- ansvaret av den typ som finns i hälso- och sjukvårdslagen för verk- samhetschefen kräver inga ändringar i det associationsrättsliga regel- systemet, men kan få faktisk betydelse för olika i friskolan syssel- satta personer i fråga om utkrävande av juridiskt ansvar och påverka den faktiska ansvarsfördelningen. Skulle man däremot vilja införa regler om organisationen, t.ex. av den typ som fanns i äldre privat- skoleförordning behövs särreglering. 
 132 
 Bilaga 4 
 Överklagande enligt nuvarande skollagstiftning 
 133 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 4 
  
 I sammanställningen nedan redovisas beslut avseende förskole- verksamhet, skolbarnsomsorg, förskoleklass och de obligatoriska skolformerna samt motsvarande enskilda verksamheter som kan överklagas genom förvaltningsbesvär enligt nuvarande reglering. 
 De hänvisningar till lagrum som görs avser skollagen om inte annat anges. Vid överklagande av länsrätts beslut till kammarrätten krävs prövningstillstånd. Beslut av Skolväsendets överklagande- nämnd med anledning av ett överklagande dit kan inte överklagas. 
  
 Beslut om 
  
 Beslut enligt 
  
 Får överklagas enligt 
  
 Överklagas till 
  
 Förskoleverksamhet och 
  
 skolbarnsomsorg 
  
 Kommunens beslut om 
  
 2 a kap. 13 § 
  
 2 a kap. 19 § 
  
 Länsrätten 
  
 tillstånd för enskild för- 
  
 skola eller enskilt fri- 
  
 tidshem 
  
 Kommunens beslut om 
  
 2 a kap. 16 § 
  
 2 a kap. 19 § 
  
 Länsrätten 
  
 föreläggande eller åter- 
  
 kallande av tillstånd för 
  
 enskild förskola eller 
  
 enskilt fritidshem 
  
 135 
 Bilaga 4 SOU 2002:121 
  
 Beslut om 
  
 Beslut enligt 
  
 Får överklagas enligt 
  
 Överklagas till 
  
 Förskoleklass (och mot- 
  
 svarande utbildning hos 
  
 enskild huvudman) 
  
 Kommunens beslut om 
  
 2 b kap. 6 § 
  
 2 b kap. 12 § 
  
 Länsrätten 
  
 godkännande av enskild 
  
 förskoleklass 
  
 Skolverkets beslut om 
  
 2 b kap. 6 § 
  
 2 b kap. 12 § 
  
 Länsrätten 
  
 godkännande av för- 
  
 skoleklass vid fristående 
  
 skola 
  
 Kommunens beslut om 
  
 2 b kap. 9 § 
  
 2 b kap. 12 § 
  
 Länsrätten 
  
 återkallande av god- 
  
 kännande av enskild 
  
 förskoleklass 
  
 Skolverkets beslut om 
  
 2 b kap. 9 § 
  
 2 kap. 12 § 
  
 Länsrätten 
  
 återkallande av god- 
  
 kännande av förskole- 
  
 klass vid fristående skola 
  
 Skolverkets beslut om 
  
 2 b kap. 10 a § 
  
 2 b kap. 12 § 
  
 Länsrätten 
  
 rätt till bidrag för för- 
  
 skoleklass vid fristående 
  
 skola 
  
 Skolverkets beslut om 
  
 2 b kap. 10 e § 
  
 2 b kap. 12 § 
  
 Länsrätten 
  
 återkallande av rätt till 
  
 bidrag för förskoleklass 
  
 vid fristående skola 
  
 136 
 SOU 2002:121 Bilaga 4 
  
 Beslut om 
  
 Beslut enligt 
  
 Får överklagas enligt 
  
 Överklagas till 
  
 De obligatoriska skol- 
  
 formerna (och mot- 
  
 svarande fristående 
  
 skolor) 
  
 Mottagande i särskolan 
  
 3 kap. 4 § 
  
 3 kap. 5 § 
  
 Skolväsendets 
  
 eller specialskolan 
  
 överklagande- 
  
 nämnd 
  
 Uppskjuten skolplikt 
  
 3 kap. 7 § 
  
 3 kap. 7 § 
  
 Skolväsendets 
  
 överkl.nämnd 
  
 Skolpliktens upphörande 
  
 3 kap. 10 § 
  
 3 kap. 10 § 
  
 Skolväsendets 
  
 överkl.nämnd 
  
 Beslut av styrelsen för 
  
 3 kap. 12 § 
  
 3 kap. 12 § 
  
 Länsrätten 
  
 utbildningen i fråga 
  
 om befrielse från obli- 
  
 gatoriska inslag 
  
 Åläggande av skol- 
  
 3 kap. 14 § 
  
 3 kap. 14 § 
  
 Länsrätten 
  
 gång 
  
 Vitesföreläggande 
  
 3 kap. 16 § 
  
 3 kap. 16 § 
  
 Länsrätten 
  
 mot vårdnadshavare 
  
 Åtgärder för elever som 
  
 4 kap. 7 § 
  
 4 kap. 11 § 
  
 Skolväsendets 
  
 inte bor hemma 
  
 överkl.nämnd 
  
 (grundskolan) 
  
 Mottagande av elev 
  
 4 kap. 8 § 
  
 4 kap. 11 § 
  
 Skolväsendets 
  
 från annan kommun 
  
 överkl.nämnd 
  
 (grundskolan) 
  
 Fullföljande av 
  
 4 kap. 10 § 
  
 4 kap. 11 § 
  
 Skolväsendets 
  
 utbildningen efter 
  
 överkl.nämnd 
  
 skolplikten (grund- 
  
 skolan) 
  
 137 
 Bilaga 4 SOU 2002:121 
  
 Beslut om 
  
 Beslut enligt 
  
 Får överklagas enligt 
  
 Överklagas till 
  
 Åtgärder för elever 
  
 7 kap. 4 § 
  
 7 kap. 8 § 
  
 Skolväsendets 
  
 som inte bor hemma 
  
 överkl.nämnd 
  
 (specialskolan) 
  
 Fullföljande av 
  
 7 kap. 6 § 
  
 7 kap. 8 § 
  
 Skolväsendets 
  
 utbildningen efter 
  
 överkl.nämnd 
  
 skolplikten 
  
 (specialskolan) 
  
 Intagning av elever 
  
 8 kap. 6 § 
  
 8 kap. 6 § 
  
 Skolväsendets 
  
 i sameskolan 
  
 överkl.nämnd 
  
 Skolverkets beslut 
  
 9 kap. 1 § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Länsrätten 
  
 om godkännande av 
  
 fristående grund- 
  
 och särskola 
  
 Beslut av styrelsen 
  
 9 kap. 1 § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Länsrätten 
  
 för specialskolan om 
  
 godkännande av fri- 
  
 stående specialskola 
  
 Rätt att gå i fri- 
  
 9 kap. 3 § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Skolv. 
  
 stående särskola 
  
 överkl.nämnd 
  
 Rätt att gå i fri- 
  
 9 kap. 4 § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Skolv. 
  
 stående specialskola 
  
 överkl.nämnd 
  
 Skolverkets beslut 
  
 9 kap. 5 § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Länsrätten 
  
 om godkännande av 
  
 fristående inter 
  
 nationell skola 
  
 Skolverkets beslut 
  
 9 kap. 6 § 
  
 9 kap 17 § 
  
 Länsrätten 
  
 om rätt till bidrag för 
  
 fristående grundskola 
  
 Skolverkets beslut 
  
 9 kap. 6 a § 
  
 9 kap. 17 
  
 Länsrätten 
  
 om rätt till bidrag för 
  
 fristående särskola 
  
 138 
 SOU 2002:121 Bilaga 4 
  
 Beslut om 
  
 Beslut enligt 
  
 Får överklagas enligt 
  
 Överklagas till 
  
 Skolverkets beslut om 
  
 9 kap. 12 § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Länsrätten 
  
 återkallande av god- 
  
 kännande eller rätt till 
  
 bidrag för fristående 
  
 grund- och särskola 
  
 Beslut av styrelsen för 
  
 9 kap. 12 § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Länsrätten 
  
 specialskolan att åter- 
  
 kalla godkännande av 
  
 fristående specialskola 
  
 Skolverkets beslut 
  
 9 kap. 16 c § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Länsrätten 
  
 om fortsatt god- 
  
 kännande vid över- 
  
 tagande av verksamhet 
  
 vid fristående skola 
  
 Beslut av styrelsen 
  
 9 kap. 16 c § 
  
 9 kap. 17 § 
  
 Länsrätten 
  
 för specialskolan om 
  
 fortsatt godkännande 
  
 vid övertagande av 
  
 verksamhet vid fri- 
  
 stående specialskola 
  
 Fullgörande av skol- 
  
 10 kap. 4 § 
  
 10 kap. 6 § 
  
 Länsrätten 
  
 plikten påannat sätt 
  
 Särskild undervis- 
  
 5 kap. 5 § 
  
 8 kap. 1 § Grf 
  
 Skolverkets 
  
 ningsgrupp 
  
 grundskole- 
  
 överkl.nämnd 
  
 (grundskolan) 
  
 förordningen 
  
 (Grf) 
  
 Skolverkets beslut 
  
 1 a kap. 7 § 
  
 1 a kap. 10 § Fristf 
  
 Regeringen 
  
 om att en fristående 
  
 förordningen 
  
 grund- eller särskola 
  
 om fristående 
  
 får anordna prövning 
  
 skolor (Fristf) 
  
 och utfärda betyg 
  
 139 
 Bilaga 4 SOU 2002:121 
  
 Beslut om 
  
 Beslut enligt 
  
 Får överklagas enligt 
  
 Överklagas till 
  
 Skolverkets beslut 
  
 2 § förordningen 
  
 samma lagrum 
  
 regeringen 
  
 att vid vite förelägga 
  
 (1992:1083) om 
  
 skolhuvudmannen att 
  
 viss uppgifts- 
  
 fullgöra sin uppgifts- 
  
 skyldighet för 
  
 skyldighet 
  
 skolhuvudmännen 
  
 inom det offent- 
  
 liga skolväsendet 
  
 m.m. 
  
 140 
 Bilaga 5 
 Överklagande av betyg i andra länder 
 141 
 Innehåll 
  
 1 
  
 Möjlighet att överklaga betyg m.m. i vissa europeiska 
  
 länder ..................................................................... 
  
 145 
  
 1.1 
  
 Studentexamen eller betyg från gymnasieskolan ................. 
  
 145 
  
 1.1.1 Nationellt administrerade examina med 
  
 överklagandesystem.................................................... 
  
 145 
  
 1.1.2 Regionalt administrerade examina med 
  
 överklagandesystem.................................................... 
  
 148 
  
 1.1.3 Nationellt administrerade examina utan 
  
 överklagandesystem.................................................... 
  
 149 
  
 1.2 
  
 Betyg i grundskolan ............................................................... 
  
 149 
  
 2 
  
 Överprövning av betyg i grundskolan och gymnasiet i 
  
 Finland ................................................................... 
  
 151 
  
 2.1 
  
 Den rättsliga regleringen ....................................................... 
  
 151 
  
 2.2 
  
 Närmare om det finska systemet .......................................... 
  
 153 
  
 143 
 Bilaga 5 
  
 1 
  
 Möjlighet att överklaga betyg m.m. i vissa europeiska länder 
  
 Nedan återges uppgifter från vissa europeiska länder om möjlighet att överklaga betyg m.m. på gymnasienivå och grundskolenivå. Informationen, som avser förhållandena hösten 2000, har erhållits genom Eurydice som är ett nätverk för information om utbildning i Europa. 
  
 1.1 
  
 Studentexamen eller betyg från gymnasieskolan 
  
 1.1.1 
  
 Nationellt administrerade examina med överklagandesystem 
  
 Finland 
 I Finland är en av utbildningsministeriet tillsatt studentexamens- nämnd ansvarig för administrationen av studentexamen och för utarbetandet och bedömningen av denna. 
 Nämndens medlemmar har tillsatts efter förslag från bl.a. univer- sitet, andra institutioner för högre utbildning och den finska utbildningsstyrelsen. En student som är missnöjd med bedöm- ningen av examen kan begära omprövning hos studentexamens- nämnden. Om nämnden finner att ett fel har begåtts vid bedöm- ningen rättas felet till (beträffande överprövning av betyg, se avsnitt 2 nedan). 
 145 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:121 
  
 Estland 
 I Estland kan en student klaga hos utbildningsministeriet om han eller hon anser att examensresultatet inte är korrekt eller rättvist. En av utbildningsministern utsedd expertkommission har att pröva överklagandena. 
 Litauen 
 I Litauen kan en student eller skolan på studentens vägnar över- klaga hos Nationella examinationscentret. En oberoende kontroll av examensskrivningen görs av en speciell kommission hos exami- nationscentret och en rapport rörande ändring av examensbety- get/betygen, om sådan blir aktuell, sänds till klaganden. 
 Nederländerna 
 I Nederländerna har man en nationell examen eindexamen. Denna består av två delar, en intern (skolspecifik) examen school- onderzoek och en nationell examen centraal examen. 
 Schoolonderzoek: Styrelsen för den enskilda skolan är skyldig att upprätta regler rörande administrationen av examinationen och grunderna för betygssättningen. Elever kan inte klaga hos någon nationell instans rörande betyg satta vid Taylor, utan endast hos examinationsnämnden vid skolan. 
 Centraal examen: Den nationella examen i varje ämne på gymna- siet är densamma för alla skolor och avläggs vid en särskild tid- punkt som anges av regeringen. 
 Ministeriet utser en central examenskommitté. Kommittén är skyldig att utarbeta examen och ange allmänna grunder för betygs- sättningen. Rektorn sänder den avslutade examen till en ämnes- examinator som sätter betyg på arbetet. Examinatorn måste därvid använda instruktioner givna av den nationella examenskommittén och som kommit till uttryck i de allmänna grunderna för betygs- sättningen. Examinatorn återsänder det åsatta betyget till rektorn. Rektorn sänder i sin tur examen med det satta betyget till skolans examinationsnämnd som också gör en bedömning av studentens arbete. 
 146 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 5 
  
 Ämnesexaminatorn och examinationsnämnden sätter gemen- samt ett betyg på den centrala examen. Studenten kan inte klaga på betyget på nationell nivå utan endast hos examinationsnämnden. 
 England 
 I England finns en nationell överklagandenämnd för skolor som vill klaga på det examensbetyg som getts till en student. 
 Som ett första åtgärd förväntas skolan på studentens vägnar utreda saken med betygsnämnden, ett förfarande som normalt inbegriper bl.a. möjlighet till nytt betyg. 
 Om studenten och skolan är missnöjda med resultatet av ovan- nämnda utredning kan de begära överprövning hos betygsnämnden inom två veckor från det att de fick del av utredningsresultatet. Om studenten och skolan fortfarande är missnöjda efter det beslut som fattats med anledning av begäran om överprövningen kan skolan överklaga till Examinations Appeals Board (EAB) inom tre veckor från det att den fick del av betygsnämndens beslut. 
 Portugal 
 I Portugal ligger nationella examina under ett externt bedömnings- system som består av examina som utbildningsministeriet svarar för. Om en student anser att ett examensresultat inte är riktigt kan studenten, om han eller hon är över 18 år, eller föräldern eller handledaren klaga hos en nationell betygsnämnd (Juri Nacional de Exames). 
 En begäran om att få kontrollera ett prov, en begäran för varje prov, måste framställas inom två dagar från det att resultaten publi- cerades. Inom två dagar från det att begäran inkom måste skolan tillhandahålla skrivningen med bedömningen och grunderna för betygssättningen. 
 Efter en första kontroll av provet måste den som önskar klaga inkomma med en begäran om omprövning i vilken det exakt anges på vilka punkter en ny bedömning begärs. Provet bedöms på nytt av en relator utsedd av den nationella betygsnämnden. Relatorn kan höja eller sänka betyget eller låta det kvarstå. Betygssättningen måste godkännas av den nationella betygsnämnden varefter den måste anslås vid skolan. 
 147 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:121 
  
 En student eller dess förälder kan emellertid även härefter klaga på ett beslut av nämnden om det gäller ett scientific error rörande betygssättningen. En sådan överklagan måste ställas till ordföranden för nämnden, som har att fatta beslut inom 30 dagar. 
 Malta 
 På Malta ansvarar MATSEC Examination Board  för gymnasie- examen. Studenter som är missnöjda med examensresultat de fått vid en  
 MATSEC-examination 
  kan mot en stadgad avgift begära en ny bedömning av skrivningen. 
  
 1.1.2 
  
 Regionalt administrerade examina med överklagandesystem 
  
 Österrike 
 Österrike har inte något nationellt examinationssystem på gymna- sienivå. 
 Examinationer hålls istället av de regionala skolnämnderna (det finns nio sådana nämnder i Österrike). Under examensdagarna närvarar en regional delegat och diskuterar betygen med den examinerande läraren och rektorn. Efter examinationen har en student rätt att klaga. Överklagandet skall ske till den regionala nämnden men ärendet handläggs av jurister och inte av de delegater som varit närvarande vid examinationen. Om nämnden finner svårigheter vid bedömningen av ett fall kan ärendet hänskjutas till en högre instans (ministeriet). Om några delar av examinationen har varit felaktiga måste examen göras om. 
 Tyskland 
 I Tyskland finns inte heller något nationellt examinationssystem. Regler finns emellertid som möjliggör överprövning. Om en elev eller förälder till elev som är under 18 år vill ifrågasätta examina- tionsresultaten skall de kontakta skolan eller skolstyrelsen. Eleven/föräldrarna har rätt att ta del av examensproven och rätt- ningen av proven. Rektorn eller hans företrädare skall närvara när eleven/föräldrarna går igenom dokumenten. Eleven måste förklara 
 148 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 5 
  
 exakt och i en inlaga detaljerat ange på vilka punkter rättandet av hans examination är felaktigt enligt hans åsikt och varför han tycker att hans resultat inte är adekvata. 
 Om skolan och eleven är överens om problemet skall läraren som först rättat examen göra en ny rättning. På detta sätt försöker Tyskland hantera frågan inom skolan. I Tyskland finns också ett överklagandesystem. Eleven eller hans eller hennes föräldrar har rätt att överklaga examensresultaten. Endast om denna möjlighet uttömts kan föräldrarna föra talan hos domstol. 
 Vid sidan av den ovan beskrivna proceduren har utbildningsmi- nisteriet ett examinationssystem för att undvika missbruk och för att garantera en objektiv bedömning. 
 Examensfrågorna kontrolleras vid respektive kultur- och utbild- ningsministerium. De skall grunda sig på innehållet i de mål som satts upp för att garantera adekvata frågor i förhållande till ålder och mognad hos eleverna. 
 Varje examensprov måste rättas av minst två lärare. Om lärarnas bedömning skiljer sig åt för mycket måste en tredje lärare eller instans kallas in för att göra en tredje bedömning. Även de svar som krävs på respektive fråga har gåtts igenom av respektive mini- sterium. Detta innebär att läraren har givna riktlinjer för sin bedömning. 
  
 1.1.3 
  
 Nationellt administrerade examina utan överklagandesystem 
  
 I  
 Polen, Italien  
 och  
 Grekland  
 har man nationellt administrerade examina utan möjlighet till överprövning. Möjlighet föreligger dock att göra om examen nästa år. 
  
 1.2 
  
 Betyg i grundskolan 
  
 Frankrike 
 I primärskolan – de första fem åren – kan elever/föräldrar inte överklaga betyg, men däremot om eleven inte får flytta upp till nästa klass. Dessa överklaganden görs till en extern instans som fattar det slutliga beslutet. I sekundärskolan får eleven/föräldrarna begära uppflyttning eller att gå om årskursen. Detta diskuteras sedan inom skolan i särskilda former där lärare, syo, skolledning 
 149 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:121 
  
 m.fl. är inblandade. Om skolan och föräldrarna är oeniga kan föräldrarna vända sig till en extern instans som fattar ett slutligt beslut. 
 Irland 
 När betyg är satt av extern examinator (vilket också sker i slutet av den obligatoriska skolan) finns det ett väl reglerat system för hur överklaganden går till. Endast skolledningen får överklaga, inte elever, föräldrar eller enskilda lärare. Efter en överklagan sker bedömning av en erfaren examinator som inte var inblandad i den första bedömningen. 
 Italien 
 Det finns ett system för att överklaga betyg, men överklaganden gäller endast om formella fel har begåtts, det går inte att få en omprövning av meriterna. 
 Polen 
 På skolnivå bestäms huruvida det skall vara möjligt att överklaga betyg och hur ett överklagande i så fall ska gå till. Nationella regler härom saknas. 
 Portugal 
 I den obligatoriska skolan sätts betyg på skolnivå (med både lärare, skolledning, syo m.m. inblandade). Betygen kan inte överklagas. 
 Storbritannien 
 Externa prov hålls i slutet av den obligatoriska skolan. Det finns samma system för överklagande på denna nivå som det finns på gymnasienivån (se ovan). 
 150 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 5 
  
 Tyskland 
 Det finns samma möjligheter att överklaga beslut inom den obli- gatoriska skolan (på både lägre och högre nivåer) som på gymna- sienivå (se ovan). 
 Österrike 
 I Österrike finns på grundskolenivå samma system för överkla- gande som på gymnasienivå (se ovan). 
  
 2 
  
 Överprövning av betyg i grundskolan och gymnasiet i Finland 
  
 2.1 
  
 Den rättsliga regleringen 
  
 Lagbestämmelserna rörande grundskolan finns i  
 lagen om grundläg- gande utbildning.  
 I denna stadgas bl.a. att syftet med elevbedöm- ningen är att leda och sporra eleverna i deras studier och utveckla deras förutsättningar att bedöma sig själv. Vidare stadgas att elevernas inlärning, arbete och uppförande skall bedömas mång- sidigt. 
 Närmare bestämmelser om bedömningen av studieprestatio- nerna finns i  
 förordningen om grundläggande utbildning 
 . Enligt denna skall eleven och hans vårdnadshavare tillräckligt ofta få uppgifter om elevens framsteg i studierna. Vidare stadgas att vid varje läsårs slut skall eleven ges betyg. I betyget skall antecknas elevens studieprogram och ämnesvis eller ämnesgruppvis en bedömning av hur eleven uppnått de uppställda målen samt en bedömning av elevens uppförande. Bedömningen ges med siffror eller genom verbal bedömning. Vid bedömningen med siffror används skalan  
 4–10, 
  där vitsordet 4 innebär underkänt och 10 det bästa vitsordet. Verbal bedömning kan, om inte annat bestäms av utbildningsstyrelsen, ges bl.a. vid bedömning i årskurs  
 1–7 
  och alltid vid sidan av bedömning med siffror. Siffror måste således alltid användas i årskurs 8 och 9. Elev som inhämtat den grundläg- gande utbildningens hela lärokurs erhåller avgångsbetyg. 
 Läraren beslutar om bedömningen av eleven. Om lärarna är flera beslutar de gemensamt. När det gäller kvarstannande i årskurs beslutar rektor och elevens lärare gemensamt. 
 151 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:121 
  
 Eleven och elevens vårdnadshavare har rätt att få uppgift om bedömningsgrunderna och hur de har tillämpats på eleven. 
 Gymnasieutbildningen regleras i  
 gymnasielagen  
 och  
 gymnasieför- ordningen. 
  
 Bestämmelser rörande bedömningen av studerande överens- stämmer i huvudsak med motsvarande regler för den grundläg- gande utbildningen. Dock stadgas när det gäller gymnasiet att rektor och den studerandes lärare bestämmer gemensamt om slut- bedömningen. Vidare sker inte någon bedömning av elevens uppförande på gymnasiet. 
 Rättelse av bedömning 
 Den finska skollagstiftningen medger möjlighet till rättelse av bedömningen av en elevs studieprestation. Bestämmelserna härom återfinns i förordningen för respektive utbildning. När det gäller den grundläggande utbildningen är det elevens vårdnadshavare som kan begära rättelse. Enligt gymnasieförordningen tillkommer denna rätt den studerande själv. En elev som fyllt 15 år kan dock enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer själv begära omprövning. 
 Elevens vårdnadshavare/den studerande kan inom två månader efter det att han delgivits bedömning begära att ett beslut som gäller studieframstegen, kvarstannande i årskurs (endast såvitt gäller grundläggande utbildning) eller slutbedömningen omprövas. Begäran skall riktas till rektor. Om ny bedömning beslutar rektor och elevens/studerandens lärare gemensamt. 
 Om elevens vårdnadshavare/den studerande är missnöjd med den nya bedömningen som gjorts med anledning av en begäran om omprövning eller om begäran om ny bedömning har avslagits kan vårdnadshavaren/studeranden begära rättelse i bedömningen hos länsstyrelsen. När eller hur ett sådant rättelseyrkande skall göras är inte reglerat. 
 Om beslutet är  
 uppenbar 
 t felaktigt kan länsstyrelsen ålägga lära- ren att företa en ny bedömning eller bestämma vilket vitsord eleven/studeranden skall få eller bestämma att beslutet om studie- framstegen eller kvarstannande i årskurs (endast grundskolan) skall ändras. 
 Länsstyrelsens beslut med anledning av rättelseyrkandet kan inte överklagas. 
 152 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 5 
  
 2.2 
  
 Närmare om det finska systemet 
  
 Skollagskommitténs ordförande och delar av sekretariatet besökte i januari 2001 det finska undervisningsministeriet och Länsstyrelsen i Södra Finlands län i syfte att få närmare information om det finska regelsystemet när det gäller överprövning av betyg och de erfarenheter man har från den praktiska tillämpningen av dessa bestämmelser. 
 Från  
 undervisningsministeriet  
 erhölls följande information. 
 När det gäller beslut på skolområdet förekommer i Finland möjlighet att söka rättelse genom kommunalbesvär eller förvalt- ningsbesvär. Vissa förvaltningsbesvär skall anföras hos länsrätten. Det gäller främst beslut om rättigheter av ekonomiskt slag och studiesociala förmåner. 
 Andra beslut av mer pedagogisk art skall istället överklagas genom förvaltningsbesvär hos länsstyrelsen som har särskild kunskap på skolområdet. Det gäller bl.a. beslut om antagning av elev, överföring av en elev till specialundervisning mot vårdnads- havarens vilja och speciella undervisningsarrangemang. 
 Härutöver finns en särskild ordning föreskriven som gäller rättelse i bedömningen av en elevs/studerandes studieprestation. Denna ordning gäller förutom slutbedömningen även studiefram- stegen, dvs. elevens rätt att gå vidare i studierna, och kvarstannande i årskurs. 
 I Finland har den som ansöker om inträde till gymnasium rätt att fritt söka till vilket gymnasium han önskar. Betygen har en avgö- rande betydelse för en elevs möjlighet att bli antagen till det gymnasium han eller hon önskar. Betygen har också stor betydelse för den studerandes valmöjligheter när det gäller fortsatta högre studier. 
 De betyg som kan överprövas är vitsord som ingår i den slutliga bedömningen. Emellertid kan även delbetyg, som i praktiken kommer att ingå i slutbedömningen, bli föremål för omprövning trots att själva slutbedömningen kommer att beslutas om först senare. 
 Omprövningen innebär inte att en ny prövning av eleven/den studerande sker utan omprövningen görs på grundval av vad eleven/studeranden redan presterat. Detta ställer vissa krav på dokumentation av tidigare prestationer. Några särskilda bestäm- melser om lärares skyldighet att dokumentera provresultat och dylikt finns dock inte i utbildningslagstiftningen. 
 153 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:121 
  
 Hanson och elevens lärare beslutar gemensamt om en ny bedöm- ning. Vad som gäller i fall då rektor och lärare inte är överens är inte reglerat. En ändring torde förutsätta att rektor och läraren är överens härom. 
 Om man är missnöjd med den nya bedömningen som gjorts med anledning av en begäran om omprövning eller om en sådan begäran avslagits kan man vända sig till länsstyrelsen som, om beslutet är  
 uppenbart  
 felaktigt,  
 kan  
 ålägga läraren att företa en ny bedömning eller bestämma vilket vitsord eleven/den studerande skall få. 
 Några kriterier för när ett beslut rörande bedömningen skall anses uppenbart felaktigt finns inte uppställda i lagstiftningen. För att ett givet vitsord skall bedömas som uppenbart felaktigt torde dock gälla att felet skall avse mer än ett betygssteg. På undervis- ningsministeriet framhöll man vidare att bestämmelsen är formule- rad på så sätt att länsstyrelsen  
 kan 
 . Det är således inte fråga om någon absolut rättighet. 
 Enligt undervisningsministeriet är syftet med bestämmelsen att ge eleven/studeranden ett rättsmedel om han varit föremål för en klart orättvis behandling när det gäller bedömningen. Vare sig möjligheten att begära rättelse eller möjligheten att begära omprövning hade enligt ministeriets uppfattning använts i någon större omfattning utan bestämmelserna bedömdes främst ha en förebyggande effekt. 
 Vad gäller den tid inom vilken en omprövning eller en prövning av ett rättelseyrkande skall vara avslutad finns i lagstiftningen ett prioritetskrav som innebär att dessa ärenden skall behandlas i brådskande ordning . 
 För att få information om den praktiska tillämpningen besöktes som nämnts  
 Länsstyrelsen för Södra Finlands län 
 . De erfarenheter där redogjordes för avsåg i första hand förhållandena i Södra Finlands län som – med avseende på invånarantalet (drygt 2 milj.) – är det största av Finlands fem län. Antalet grundskoleelever var den 1 september 2000 knappt  
 222 000  
 (38 % av grundskoleeleverna i Finland). 
 I Finland är länsstyrelsen, som framgått ovan, bl.a. besvärsmyn- dighet i vissa frågor som berör rättsskydd inom utbildningen. I länsstyrelsens uppgifter ingår också att ge råd och upplysningar till studerande och vårdnadshavare i rättsskyddsfrågor. 
 Bestämmelsen vari föreskrivs att man kan begära omprövning hos rektorn för skolan vid missnöje med t.ex. slutbedömningen infördes i utbildningslagstiftningen genom de författningar som 
 154 
  
 SOU 2002:121 
  
 Bilaga 5 
  
 trädde i kraft den 1 januari 1999. Enligt länsstyrelsen förelåg en motsvarande möjlighet redan tidigare. Införandet innebar emeller- tid ett tydliggörande av denna möjlighet. 
 Möjligheten för länsstyrelsen att vid uppenbar felaktighet ålägga lärare att företa en ny bedömning eller att bestämma vilket vitsord eleven skall ha fanns dock intagen i utbildningslagstiftningen redan före år 1999. 
 Någon officiell statistik rörande i vilken omfattning omprövning av slutbedömning har begärts hos rektor finns inte. Här kan dock nämnas att under år 2000 fick Länsstyrelsen för Södra Finlands län 44 samtal rörande elevbedömning. Genom dessa samtal har t.ex. vårdnadshavare fått information om hur man skall gå tillväga om man är missnöjd med en slutbedömning, dvs. att begäran om omprövning först skall begäras hos skolans rektor. Även rektorer och lärare har ringt länsstyrelsen för att få rådgivning i en situation där elevens vårdnadshavare inte är nöjd med betygen. 
 Vad gäller regelrätta rättelseyrkanden inkommer endast ett fåtal sådana per år till länsstyrelsen. År 2000 inkom till Länsstyrelsen för Södra Finlands län  
 fyra  
 yrkanden om rättelse av studieprestation. Av dessa avsåg ett ärende grundskolan, ett yrkesutbildningen och två den yrkesinriktade vuxenutbildningen. Ett ärende har bifallits, ett har avslagits och två var den 15 januari 2001 ännu inte färdig- behandlade. Antalet telefonsamtal till länsstyrelsen av vilka det framgår att vårdnadshavare/studerande är missnöjda med bedöm- ningen av studieprestationerna är som framgått ovan dock betyd- ligt fler än antalet inkomna rättelseyrkanden. 
 En orsak till det låga antalet kan enligt länsstyrelsen vara att bestämmelserna om möjligheten att begära rättelse inte är tillräck- ligt kända. Bestämmelsen om omprövning på skolnivå som infördes år 1999 har inte inneburit någon ändring när det gäller antalet rättelseyrkanden hos länsstyrelsen. 
 Elever och vårdnadshavare är ofta upprörda över provvitsord, periodvitsord, terminsvitsord, dvs. sådana vitsord som inte kan bli föremål för överprövning. Enligt länsstyrelsen finns det tolknings- svårigheter när det gäller att fastställa vilka vitsord som berör studieframsteg och slutbedömning och vilka vitsord som berör annat och som därför inte kan bli föremål för överprövning. 
 En annan tendens man märkt är att ändringsyrkandena ofta går hand i hand med andra klagomål riktade mot läraren; såsom t.ex. dennes uppträdande i allmänhet eller underlåtenhet att ge tillräcklig information till hemmet och den studerande. 
 155 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:121 
  
 Enligt länsstyrelsen behöver den instans som bedömer behovet av rättelse inhämta utlåtande dels om bedömningens betydelse, dels om dess riktighet. Sådana utlåtanden inhämtas därför från t.ex. lärare, rektor och ibland skolnämnd. 
 156