Ny företagshälsovård 
 – ny kunskapsförsörjning 
 Betänkande av Utredningen Framtidens 
  
 FHV-utbildning 
  
 Stockholm 2007 
 SOU 2007:91 
 SOU och Ds kan köpas från Hudson kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Hudson Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Edita Sverige AB 
 Stockholm 2007 
 ISBN  
 978-91-38-22849-4 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet 
 Hernandez 
 Vid sammanträdet den 15 februari 2007 beslutade regeringen om direktiv (dir. 2007:19) till en kommitté med uppdrag att utreda och lämna förslag beträffande det framtida huvudmannaskapet och be- drivandet av företagshälsovårdsutbildningen. I uppdraget ingår att svara för att pågående och planerad företagshälsovårdsutbildning kan fortgå till dess annan huvudman kan överta uppgiften. Kom- mittén har antagit namnet Framtidens  
 FHV-utbildning. 
  
 Från och med den 7 mars 2007 förordnades generaldirektören Jones som ordförande i kommittén. Från och med samma tidpunkt förordnades som sakkunniga i kommittén Mitchell, Landsorganisationen i Sverige, Ford, Svenskt Närings- liv, Novak, Sveriges Kommuner och Landsting, Maldonado, Sveriges akademikers centralorganisation, Hahn, Svenskt Näringsliv, Conley, Föreningen Svensk Företagshälsovård, Hughes, Tjäntemännens Central- organisation, Woods, Sveriges Kommuner och Landsting, Sosa, Arbetsgivarverket, Wilson, Socialdeparte- mentet samt Peterson, Arbetsmarknadsdepartementet. Gamble, Svenskt Näringsliv ersatte Hahn den 1 juni 2007. Ford entledigades den 8 oktober 2007. Beltran, Arbetsgivarverket ersatte Sosa den 1 septem- ber 2007. 
 Som huvudsekreterare i kommittén förordnades från och med den 1 april 2007 stabschefen Baker och som sekreterare från och med den 15 april 2007 biträdande utbildningschefen Spencer. Utredningens assistent har varit Barnes. 
 Utredningen Framtidens  
 FHV-utbildning 
  överlämnar härmed betänkandet  
 Ny företagshälsovård – ny kunskapsförsörjning 
 . 
  
 Stockholm i december 2007 
  
 Jones 
  
 Mitchell 
  
 Gamble 
  
 Novak 
  
 Hughes 
  
 Maldonado 
  
 Woods 
  
 Conley 
  
 Wilson 
  
 Beltran 
  
 Peterson 
  
 Myers 
  
 2 
 Innehåll 
  
 Förkortningar....................................................................... 
  
 7 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 11 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 15 
  
 1.1 
  
 Uppdraget................................................................................. 
  
 15 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete och utgångspunkter.............................. 
  
 15 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition......................................................... 
  
 19 
  
 2 
  
 Företagshälsovårdens utveckling .................................. 
  
 21 
  
 2.1 
  
 Varför företagshälsovård - en tillbakablick ............................ 
  
 21 
  
 2.2 
  
 Olika aktörers intresse av en reform ...................................... 
  
 26 
  
 2.3 
  
 Olika aktörers roll i utvecklingsprocessen ............................. 
  
 31 
  
 3 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde....................... 
  
 37 
  
 3.1 
  
 Företagshälsovårdsutbildning ................................................. 
  
 38 
  
 3.1.1 
  
 FHV-utbildning 
  i Sverige............................................. 
  
 39 
  
 3.1.2 
  
 Nordisk utblick............................................................. 
  
 44 
  
 3.1.3 
  
 Överväganden ............................................................... 
  
 55 
  
 3.2 
  
 Forskning och utveckling för företagshälsovård ................... 
  
 61 
  
 3.2.1 
  
 Överväganden ............................................................... 
  
 63 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2007:91 
  
 4 
  
 Ett nav för kunskapsutveckling..................................... 
  
 65 
  
 4.1 
  
 Bakgrund................................................................................... 
  
 66 
  
 4.2 
  
 Ett statligt åtagande för  
 FHV-utbildningar............................ 
  
 67 
  
 4.3 
  
 Myndighetsformen för statlig verksamhet ............................. 
  
 68 
  
 4.4 
  
 Överväganden........................................................................... 
  
 69 
  
 5 
  
 Författningskommentarer............................................. 
  
 77 
  
 5.1 
  
 Förslag till förordning med instruktion för Nämnden 
  
 för kunskapsområdet företagshälsovård ................................. 
  
 77 
  
 5.2 
  
 Förslag till förordning (200x:000) om ändring i förordning (2004:1299) med instruktion för 
  
 Försäkringskassan .................................................................... 
  
 81 
  
 Bilaga 
  
 Kommittédirektiv ......................................................... 
  
 83 
  
 6 
 Förkortningar 
  
 AHI 
  
 Arbetshälsoinstitutet (Finland) 
  
 ALI 
  
 Arbetslivsinstitutet 
  
 AML 
  
 Arbetsmiljölagen 
  
 ECTS 
  
 European Credit Transfer System 
  
 ESV 
  
 Ekonomistyrningsverket 
  
 FAS 
  
 Forskningsrådet för Arbetsliv och 
  
 Socialvetenskap 
  
 FHV 
  
 Företagshälsovård 
  
 FoU 
  
 Forskning och utveckling 
  
 FSF 
  
 Föreningen Svensk Företagshälsovård 
  
 FTF 
  
 Föreningen Teknisk Företagshälsovård 
  
 hp 
  
 högskolepoäng 
  
 ILO 
  
 International Labour Organisation 
  
 IPULS 
  
 Institutet för Professionell Utveckling 
  
 av Läkare i Sverige 
  
 KU 
  
 Konstitutionsutskottet 
  
 LO 
  
 Landsorganisationen i Sverige 
  
 LSR 
  
 Legitimerade sjukgymnasters riksförbund 
  
 SACO 
  
 Sveriges akademikers centralorganisation 
  
 SAF 
  
 Svenska Arbetsgivareföreningen 
  
 SKL 
  
 Sveriges Kommuner och Landsting 
  
 SOU 
  
 Statens Offentliga Utredningar 
  
 STAMI 
  
 Statens arbeidsmiljøinstitutt (Norge) 
  
 TCO 
  
 Tjänstemännens Centralorganisation 
  
 VINNOVA 
  
 Verket för innovationssystem 
  
 7 
 Sammanfattning 
 Företagshälsovården (FHV) står inför stora utmaningar och stora möjligheter att utvecklas. Regeringen öppnar nu för företagshälso- vården att få en roll i sjukskrivningsprocessen. Samtidigt står branschen inför ett omfattande generationsskifte. Utbildningarna är avgörande för kompetensförsörjningen. Långsiktighet och stabilitet är viktigt för kvalitet i utbildningen. En företagshälsovård, som har att agera utifrån vetenskap och beprövad erfarenhet, be- höver dessutom något mer än utbildning. Företagshälsovården måste ses som ett multidisciplinärt kunskapsområde och försörjas av forskning, utvärdering och utveckling för sitt specifika behov och sina frågeställningar. Om en akademisk bas och struktur kan etableras för detta område gynnas också utvecklingen av kvali- ficerade och attraktiva utbildningar. Idag finns inte någon kun- skapsorganisation som motsvarar detta behov, därför föreslår kommittén att 
  
 regeringen inrättar en professur för företagshälsovård som ett multidisciplinärt kunskapsområde och att ett  
  
 FoU-program 
  ut- arbetas, 
  
 de långa  
  
 FHV-utbildningarna 
  bedrivs av universitet och hög- skolor som reguljär högskoleutbildning, 
  
 en ny huvudman får i uppgift att övergångsvis upphandla och samordna de långa  
  
 FHV-utbildningarna 
  samt att verka för att övergången till högskolan sker snarast möjligt, senast till 2015, 
  
 en självständig nämnd inrättas som huvudman ( 
  
 Nämnden för kunskapsområdet företagshälsovård 
 ) tidigast fr.o.m. 1 juli 2008 med hemvist i Försäkringskassan för administrativt stöd, 
  
 arbetsmarknadens parter, Arbetsmiljöverket, Försäkringskassan, Socialstyrelsen, och en av regeringen utsedd ordförande ingår i nämnden. Föreningen Svensk Företagshälsovård, FSF, ad- jungeras, 
  
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2007:91 
  
 extra medel för en treårig utbildningssatsning med start 2009 genomförs till stöd för företagshälsovårdens utveckling. Nämn- den får i uppgift att upphandla och organisera stödet, 
  
 nämnden kan avvecklas när uppgifterna är genomförda. 
  
 Förslagets grundidé är att utbildningsverksamheten normaliseras på så sätt att den överförs till de reguljära systemen. Inför skiftet av utbildningssystem bör hänsyn tas till behovet av lång planerings- horisont för  
 FHV-utbildningarna. 
  Den nyinrättade nämnden har därför att underlätta systemväxlingen samt att aktivt följa, värdera och påverka utvecklingen på utbildningsområdet. Nämnden bör också verka för att forskarvärlden ökar intresset för företagshälso- vården bl.a. genom seminarier och annat kunskapsutbyte samt att ett  
 FoU-program 
  tas fram. Genom att vara ett nav i kun- skapsfrämjandet kan nämnden bidra till att god evidensbaserad praxis utvecklas. Den treåriga utbildningssatsningen till stöd för företagshälsovårdens utveckling avser kortare insatser där utförare av olika slag är tänkbara. Nämndens verksamhet inklusive utbildning bör finansieras med statsanslag och beräknas uppgå som mest till 34 miljoner kronor per år. 
 10 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 förordning (200x:0000) med instruktion för Nämnden för kunskapsområdet företagshälsovård 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Uppgifter 
  
 1 §  
 Nämnden för kunskapsområdet företagshälsovård är en förvalt- ningsmyndighet med uppgift att 
  
 1. 
  
 av universitet och högskolor upphandla utbildningar motsvar- ande högskolans avancerade nivå för företagshälsovårdens personal, 
  
 2. 
  
 verka för att utbildningar enligt 1 ingår i högskolors reguljära utbud, 
  
 3. 
  
 upphandla en extra utbildningssatsning under tre år till stöd för företagshälsovårdens utvecklingsarbete, 
  
 4. 
  
 organisera kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan hög- skolor, arbetsmarknadens parter, myndigheter och branschen i syfte att utveckla en kvalitetsdiskussion som blir vägledande för kunskapsområdet företagshälsovård (god praxis grundad på evi- dens), 
  
 5. 
  
 verka för en ökad forskning om och för företagshälsovården, 
  
 och 
  
 6. 
  
 i övrigt följa utvecklingen inom kunskapsområdet före- tagshälsovård. 
  
 Myndighetens ledning 
  
 2 §  
 Myndigheten leds av en nämnd. 
 11 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2007:91 
  
 Myndighetsförordningens tillämpning 
  
 3 §  
 Myndighetsförordningen (2007:515) ska tillämpas på nämnden med undantag av 19, 27 och 30 §§. 
 Nämndens sammansättning 
  
 4 §  
 Nämnden består av högst tio personer som regeringen utser. En av ledamöterna ska vara ordförande och en ska vara vice ord- förande. 
 Beslutsförhet 
  
 5 §  
 Nämnden är beslutför när ordföranden och minst fem av de andra ledamöterna är närvarande. 
 Om ett ärende är så brådskande att nämnden inte hinner sam- manträda för att behandla det, får ärendet avgöras genom kontakter mellan ordföranden och de andra ledamöterna. 
 Om inte heller detta hinns med eller är lämpligt, får ord- föranden ensam avgöra ärendet. Ett sådant beslut ska anmälas vid nästa sammanträde med nämnden. 
 Kansli 
  
 6 §  
 Nämnden ska ha ett kansli som leds av en chef som ska följa de direktiv och riktlinjer som nämnden beslutar. Nämnden får dele- gera beslut i ärenden av icke principiell betydelse till chefen för kansliet. 
  
 7 §  
 Av 18 a § förordningen (2004:1299) med instruktion för För- säkringskassan framgår att Försäkringskassan upplåter lokaler och sköter administrativa uppgifter åt nämnden. 
 Ärendenas handläggning 
  
 8 §  
 Ärenden avgörs efter föredragning. I arbetsordningen eller i särskilda beslut får nämnden bestämma att ärenden som avgörs av någon annan person än ordföranden inte behöver föredras. 
 12 
  
 SOU 2007:91 
  
 Författningsförslag 
  
 Anställningar och uppdrag 
  
 9 §  
 Regeringen utser ordföranden för en bestämd tid. Vice ord- förande utses inom nämnden. Regeringen utser ledamot för en bestämd tid efter förslag från 
  
 Arbetsgivarverket, 
  
 Arbetsmiljöverket, 
  
 Försäkringskassan, 
  
 Socialstyrelsen, 
  
 Landsorganisationen, LO, 
  
 Svenskt Näringsliv, 
  
 Sveriges Kommuner och Landsting, SKL, 
  
 Sveriges akademikers centralorganisation, SACO och 
  
 Tjänstemännens centralorganisation, TCO. 
  
 Regeringen adjungerar en representant från Föreningen Svensk Företagshälsovård, FSF, att delta i nämnden. 
  
 10 §  
 Kanslichefen och annan personal anställs av nämnden. 
  
 11 §  
 Nämnden utgör tillika personalansvarsnämnd. 
 Denna förordning träder i kraft . 
 13 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2007:91 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 förordning (200x:000) om ändring i förordning (2004:1299) med instruktion för Försäkrings- kassan 
 Härigenom föreskrivs att det i förordningen (2004:1299) med instruktion för Försäkringskassan ska införas en ny paragraf, 18 a §. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 18 a § 
  
 Försäkringskassan ska upplåta 
  
 lokaler och sköta administrativa 
  
 uppgifter åt Nämnden för kun- 
  
 skapsområdet företagshälsovård. 
  
 Denna förordning träder i kraft .. 
 14 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Uppdraget 
  
 Enligt regeringens direktiv ska kommittén utreda och lämna förslag om huvudmannaskap och hur företagshälsovårdsutbildningen ska bedrivas samt, till dess annan huvudman kan överta uppgiften, svara för att pågående och planerad företagshälsovårdsutbildning  
 (FHV-utbildning) 
  kan fortgå. 
 Regeringen har i budgetpropositionen för 2007 framhållit att företagshälsovården bör kunna göra mer och användas bättre i fråga om förebyggande insatser, som ett stöd i återgången till arbete och som en länk mellan arbetsplatsen och hälso- och sjukvården. Kom- mittén ska väga in hur en sådan utveckling skulle kunna påverka utbildningen. 
 Sedan 1995 har Arbetslivsinstitutet svarat för utbildning av före- tagshälsovårdens personal. Arbetslivsinstitutets verksamhet och ansvar för  
 FHV-utbildningen 
  upphörde den 14 april 2007. Direk- tiven framhåller att det finns skäl som talar för att funktionen att samordna, utveckla och upphandla  
 FHV-utbildning 
  bör skiljas från utförandet av utbildningen. Frågan om vem som ska svara för att utveckla, upphandla och samordna utbildningen är ett uppdrag för kommittén att analysera djupare. 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete och utgångspunkter 
  
 Kommittén konstituerades den 15 mars 2007. Mötet konstaterade i likhet med 2003 års företagshälsovårdsutredning 
  
 1  
  
 att företagshälso- vården och dess frågor har utretts under den senaste fyrtio- 
  
 1  
 Betänkandet (SOU 2004:113) Utveckling av god företagshälsovård – ny lagstiftning och andra åtgärder. 
  
 Inledning 
  
 SOU 2007:91 
  
 årsperioden utan att för den skull dess uppgifter, roller eller plats i folkhälsoarbetet blivit tydligare. Mot bakgrund av rege- ringens direktiv (2007:19) samt att frågeställningar penetrerats och belysts väl i tidigare betänkande, menade kommittén att den bästa tidsanvändningen är att ta vara på tidigare utredningsarbete och mer fokusera på en åtgärdsinriktad analys. 
 Kommitténs arbete har omfattat tre delar; (1) utbild- ningsadministration för pågående och planerad  
 FHV-utbildning; 
  
 (2) att nära följa utvecklingen på socialförsäkringens område och den inriktning som regeringen arbetar med för att utveckla före- tagshälsovårdens roll i sjukskrivningsprocessen; (3) att för framtida  
 FHV-utbildning 
  lämna förslag om ny permanent huvudman som ska svara för att utveckla, upphandla och samordna utbildningen. 
 Utbildningsadministration 
 Från och med den 15 april 2007 har kommittén svarat för de pågående  
 FHV-utbildningar 
  som Arbetslivsinstitutet har bedrivit. Vår ambition har varit att pröva om minst en utbildning för varje yrkeskategori inom företagshälsovården kan starta på nytt den närmaste tiden; först och främst perioden 2007/08 men även 2008/09. För att komma igång så snabbt som möjligt har vi vänt oss till de lärosäten och institutioner som har erfarenhet och kompetens av att genomföra  
 FHV-utbildningar. 
  Utredningen har mötts av positivt gensvar, vilket har resulterat i att nio långa FHV- utbildningar samt en handledarutbildning planeras för start 2007- 2008. 
 Företagshälsovårdens framtida roll och påverkan på utbildningen 
 Socialförsäkringsutredningens modell om en företagshälsovård på tre ben som innefattar 1) arbetsmiljö, 2) sjukvårdande arbete och 3) en ansvarstagande roll i sjukskrivningsprocessen 
  
 2  
  
 har diskuterats av kommittén. Motsvarande funktioner finns i den finska före- tagshälsovårdens arbetssätt och ett studiebesök till Finland genom- fördes i oktober 2007. 
  
 2  
 Betänkandet (SOU 2006:86) av Socialförsäkringsutredningen, samt dess skrift nr 11, Företagshälsovård på tre ben 
 . 
  
 16 
  
 SOU 2007:91 
  
 Inledning 
  
 Sekretariatet har även gjort studiebesök vid olika typer av före- tagshälsovård i Sverige genom branschföreningen Svensk Före- tagshälsovårds (FSF) försorg under  
 mars-juni 
  2007 för att få en aktuell bild av hur man i praktiken arbetar med olika frågor. De besökta  
 FHV-enheterna 
  utgör exempel på stora och små företag, olika inriktningar (offentlig sektor och/eller privat) samt s.k. inbyggda hälsor. 
 Kommittén har fört diskussioner om en framtidsbild för före- tagshälsovården som skulle kunna framstå som önskvärd under för- utsättning att finansiering, kvalitetssäkring och samordningsfrågor får en tillfredsställande lösning. Om företagshälsovården ges reella förutsättningar att spela en större roll i sjukskrivningsprocessen kommer det att påverka behovet av utbildning, såväl av volym som innehåll. Vi bedömde att en skriftlig redovisning av denna diskus- sion utgjorde ett lämpligt underlag att lämna till regeringen den 6 augusti 2007. En lägesrapport om  
 FHV-utbildningarna, 
  budget- frågor inklusive hemställan togs också upp i skrivelsen. 
 Ny huvudman för  
 FHV-utbildningen 
  
 Enligt direktiven finns flera utbildningsorganisationer, t.ex. uni- versitet och högskolor, som har kapacitet att utföra utbildningen. Denna utredning har att lämna förslag om vem som ska svara för att utveckla, upphandla och samordna utbildningen. Utbildningen för  
 FHV-personal 
  har diskuterats utifrån visionen om en utvecklad företagshälsovård och ställningstaganden i budgetpropositionen 2008. 
 Till stöd för utredningens arbete har ordförandena i före- tagshälsovårdens yrkesföreningar och VD:n för FSF 
  
 3  
  
 utgjort en referensgrupp. Följande föreningar har varit representerade: FTF 
  
 4  
  
 Arbetsmiljö, Svenska Företagsläkarföreningen, Riksföreningen för företagssköterskor, Svensk Yrkes- och miljömedicinsk förening, Hälsoakademikerna, Svenska ergonomisektionen inom LSR 
  
 5 
  
 , Beteendevetarföreningen,  
 FHV-sekreterarna 
  samt FSF. 
 Vi har fört samtal med Arbetsmiljöverket, Försäkringskassan, Socialstyrelsen och Utbildningsdepartementet samt informerat oss om verksamheter hos IPULS 
  
 6  
  
 och Arbetsmiljöhögskolan. Till 
  
 3 
  
 Föreningen Svensk Företagshälsovård. 
  
 4 
  
 Föreningen Teknisk Företagshälsovård. 
  
 5 
  
 Legitimerade Sjukgymnasters Riksförbund. 
  
 6 
  
 Institutet för Professionell Utveckling av Läkare i Sverige. 
  
 17 
  
 Inledning 
  
 SOU 2007:91 
  
 utredningen har inkommit skrivelser från Mittuniversitetet och IPULS i bland annat huvudmannafrågan. Förslag i utbildnings- frågor har också inkommit från Mälardalens högskola och Uni- versitetssjukhuset i Lund/Lunds universitet. 
 Utgångspunkter 
 Parallellt med utredningens arbete har frågor av betydelse för före- tagshälsovårdens roll varit föremål för regeringens överväganden. Vi har följt utvecklingen nära och redovisat vår diskussion till regeringen den 6 augusti 2007 (se ovan). På så sätt har kommittén kunnat utgöra en form av referensgrupp till regeringens arbete inom  
 FHV-området. 
  Regeringens slutsatser har redovisats i bud- getpropositionen 2008, utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp. Bland annat framkommer följande av vikt för företagshälsovårdens framtida roll och inverkan på utbild- ningen: 
  
 möjligheten öppnas att genom företagshälsovården få en full- värdig första linjens kontakt med sjukvården 
  
 landstingen, staten och arbetsgivarna bör stå för kostnaden för sjukvården för anställda med godkänd företagshälsovård 
  
 företagshälsovården bör vidareutvecklas så att stödet till arbets- givare och sjukskrivna förvärvsarbetande kan stärkas 
  
 utbudet av företagshälsovård behöver öka 
  
 vidareutvecklingen av företagshälsovården sker på ett sådant sätt att en bra balans mellan det grundläggande arbetsmiljöarbetet som företagshälsovården bedriver och de nytillkommande upp- gifterna skapas 
  
 vidareutvecklingen av företagshälsovården förutsätter en över- enskommelse mellan staten och Sveriges Kommuner och Lands- ting 
  
 sammantaget 3,4 miljarder kronor avsätts för åren  
  
 2008-2010 
  för satsningar på en utvecklad företagshälsovård och för en rehabili- teringsgaranti 
  
 ambitionen är att modellen kan börja tillämpas redan under 2008. 
  
 Förutom direktiven, Socialförsäkringsutredningens bild av före- tagshälsovårdens tre ben och regeringens ställningstagande i bud- getpropositionen 2008 har vi några generella utgångspunkter i 
 18 
  
 SOU 2007:91 
  
 Inledning 
  
 synen på den framtida företagshälsovården. Det ena är normali- seringsprincipen som bör uttolkas så att företagshälsovården bör leva på sina egna meriter och kvaliteter, samt ses som ett särskilt kunskapsområde. Företagshälsovården bör utvecklas till ett eget akademiskt område och bli föremål för forskning, utveckling och utvärdering om än med de utmaningar som ligger i att vara både multidisciplinärt och tillämpbart. För utbildningarnas del bör grundregeln vara att den grundläggande yrkes- eller vidareut- bildningen för företagshälsovårdens personal bör återfinnas inom ramen för det reguljära utbildningssystemet. Målet är också att få ut mer utbildning för pengarna. Att värna om hela uppdraget för företagshälsovården och den multidisciplinära kompetensen har varit en annan viktig utgångspunkt. 
  
 1.3 
  
 Betänkandets disposition 
  
 Detta avsnitt ger en översikt hur betänkandet är upplagt. I kapitel 2 
 Företagshälsovårdens utveckling  
 görs en exposé över företagshälso- vårdens framväxt i Sverige in i modern tid. Den senare perioden utmärks av en lång rad av utredningar utan att företagshälsovårdens uppgifter, roller eller plats i folkhälsoarbetet blivit tydligare. Uti- från regeringens ställningstagande om företagshälsovården i bud- getpropositionen 2008 resonerar vi om var frågan nu står och vad som behöver ske för att utvecklingen ska gå åt rätt håll. För att den i grunden lokala och marknadsstyrda utvecklingsprocessen ska få kraft förutsätts att de olika aktörernas aktiviteter hakar i varandra på rätt sätt. 
  
 Utbildning och annan kunskapsproduktion kommer att kunna ge ett strategiskt bidrag till att företagshälsovården fungerar väl och blir attraktiv. Kunskapsförsörjningens betydelse utvecklas i kapitel 3  
 Företagshälsovård – ett kunskapsområde 
 . Här framhåller vi vikten av att företagshälsovård formuleras och formeras som ett eget akademiskt kunskapsområde. Vi föreslår att regeringen inrättar en professur i företagshälsovård som ett multidisciplinärt kunskaps- område. Våra överväganden och förslag genomsyras av att vi anser att kunskapsförsörjningen bör normaliseras på så sätt att hög- skolorna ansvarar för de långa  
 FHV-utbildningarna. 
  För företags- läkarnas del har redan en normaliseringsprocess startat i och med den nya läkarspecialiteten Arbets- och miljömedicin. Vi bedömer att skiftet av utbildningssystem kan ske successivt varför en ny 
 19 
  
 Inledning 
  
 SOU 2007:91 
  
 huvudman bör få i uppgift att främja en sådan utveckling samt övergångsvis svara för upphandling av de långa utbildningarna. Dessa motsvarar kärnan i företagshälsovårdens grundläggande arbetsmiljöuppdrag. De nya och utvidgade uppgifterna för före- tagshälsovården behöver också ingå i en kompetensutveckling, varför vi föreslår en extra treårig utbildningssatsning som bör gå brett ut till branschens organisationer och medarbetare till stöd för företagshälsovårdens utveckling. Sådana kurser och insatser bör vara av kortare slag än de traditionella utbildningarna och erfaren- heterna från dessa bör successivt tillföras de reguljära utbild- ningarna. Att samordna den särskilda utbildningssatsningen bör bli ytterligare en uppgift för den nya huvudmannen liksom att in- spirera till insatser för en kvalificerad kunskapsproduktion och bidra till att ett  
 FoU-program 
  tas fram. 
 I kapitel 4  
 Ett nav för kunskapsutveckling  
 behandlar vi frågan om huvudmannaskapet för  
 FHV-utbildningarna. 
  Vi menar att staten har ett ansvar för viss  
 FHV-utbildning 
  och kunskapsförsörjning. I ett läge där branschen får ett alltmera sammansatt uppdrag och skifte av utbildningssystem föreslås, finns det skäl att hålla samman utvecklingen under en övergångsperiod. Dock är inte uppgifterna av den tyngd som gör det motiverat att föreslå en egen myndighet, särskilt som uppgifterna är av tidsbegränsat slag. Istället föreslår vi att en nämnd med egen beslutanderätt inrättas vid Försäkrings- kassan som värdmyndighet,  
 Nämnden för kunskapsområdet företags- hälsovård 
 . Nämnden inrättas tidigast den 1 juli 2008 och bör kunna avvecklas när uppgifterna är genomförda. Arbetsmarknadens par- ter, Arbetsmiljöverket, Försäkringskassan och Socialstyrelsen före- slås ingå i nämnden som leds av en ordförande. Föreningen Svensk Företagshälsovård föreslås bli adjungerad. Samtliga utses av re- geringen. 
 Slutligen i kapitel 5  
 Författningskommentarer  
 beskrivs förslaget till instruktion för nämnden och förslaget till ändring i För- säkringskassans instruktion. 
 20 
 2 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 2.1 
  
 Varför företagshälsovård - en tillbakablick 
  
 1 
  
 Det industriella genombrottet under  
 1800-talets 
  senare hälft med- förde nya och svårbemästrade säkerhets- och hälsoproblem i då- tidens arbetsmiljöer. Så småningom beslutade riksdagen om 1889 års yrkesfarelag och i efterhand kom 1912 års lag om arbetarskydd. I den infördes de första reglerna om medverkan av ombud för arbetstagare i säkerhetstjänsten. Från  
 1920-talet 
  förekom skydds- kommittéer, men lagregler om dessa infördes först 1938. ILO- rekommendationen från 1929 behandlade förebyggande av olycks- fall i arbetet. En första ansats till en skyddsingenjörsfunktion kunde också iakttas i början av  
 1930-talet. 
  
 Redan under  
 1800-talet 
  förekom i vissa företag en viss medi- cinsk verksamhet som utövades av anställda läkare eller anlitade privatpraktiserande läkare. Den företagsanknutna sjukvården ut- gjorde ett komplement till den begränsade sjukvård som samhället kunde erbjuda och traditionen levde kvar in i modern tid. Långt in på  
 1970-talet 
  fanns anvisningsläkare inom statsförvaltningen för fri sjukvård till de anställda. Fram till slutet av  
 1940-talet 
  fanns s.k. industriläkare inom flera stora företag och bruk runt om landet. Historietecknare menar att det var inom denna kår av industri- läkare som principerna för företagshälsovård i modern mening utvecklades. 
 Mellan SAF 
  
 2  
  
 och LO 
  
 3  
  
 förekom inom och på initiativ av Arbets- marknadskommittén från 1936 förhandlingar om bland annat arbetarskyddsfrågor. En överenskommelse om allmänna regler för 
  
 1 
  
 Den historiska tillbakablicken följer redovisningen i betänkandet (SOU 2004:113) Utveckling av god företagshälsovård – ny lagstiftning och andra åtgärder. 
  
 2 
  
 Svenska Arbetsgivareföreningen (Svenskt Näringsliv bildades våren 2001). 
  
 3 
  
 Landsorganisationen i Sverige. 
  
 21 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 den lokala säkerhetstjänstens organisation tillkom 1942. Samtidigt inrättade parterna den gemensamma arbetarskyddsnämnden och 1949 trädde arbetarskyddslagen och arbetarskyddskungörelsen i kraft. Överenskommelsen mellan parterna reviderades 1951 och i den markeras betydelsen av det partsgemensamma arbetet:  
 Utan stödet av en aktiv samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare leder inte ens den bästa arbetarskyddslag till åsyftat resultat. 
  
 Begreppet företagshälsovård användes inte i 1951 års överens- kommelse. På förslag av SAF 1954 accepterade LO grundläggande principer för den medicinska företagshälsovården, som antogs i dåvarande arbetsmarknadskommittén som en promemoria och inte i form av kollektivavtal. Promemorian angav ett antal riktlinjer för de företag som frivilligt önskade organisera företagshälsovård och sjukvård. Åtgärderna som borde ingå var säkerhetstjänst (tekniska skyddsåtgärder), industrihälsovård, industrisjukvård och rehabili- tering. Samtidigt trädde den obligatoriska sjukförsäkringen i kraft 1955 med regler om fritt läkarval och arbetsgivarna kunde enligt den nya sjukförsäkringslagen få ersättning från försäkringskassan. 
 År 1959 antogs  
 ILO-rekommendationen 
  nr 112 om företags- hälsovård. I den angavs att den nationella lagstiftningen borde före- skriva vilken myndighet som skulle vara ansvarig för övervakningen av företagshälsovårdens organisation och verksamhet. 
 2003 års företagshälsovårdsutredning beskrev läget i Sverige vid denna tidpunkt; Rekommendationen möttes med misstänksamhet från SAF. Företagshälsovården var i landet en verksamhet som företagen själva hade inrättat frivilligt och i samråd med sina anställda och till gagn för båda parter. SAF ansåg att det förtroende som företagshälsovården åtnjöt skulle rubbas om företagshälso- vården skulle regleras och fungera som myndighetens förlängda arm. Utredningen sammanfattade läget som att  
 nu påbörjas utred- andet om företagshälsovården  
 och gör en genomgång av de senaste 40 åren av kontinuerligt utredande. Den konstaterade att varken företagshälsovårdens uppgifter, roller eller plats i folkhälsoarbetet hade blivit tydligare och pekade bland annat på att det varit svårt att definiera vad som är den lämpliga omfattningen av sjukvård och att få till stånd en fungerande samverkan mellan företagshälso- vården och hälso- och sjukvården. Kritiken hade också bitvis varit stark mot att företagshälsovården inte motsvarat förväntningarna om att fungera som ett expertorgan vad gäller sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa. Utvärderingar 
 22 
 SOU 2007:91 Företagshälsovårdens utveckling 
 och forskning om nytta och effekter av företagshälsovården saknades också. 
 Inte heller 2003 års företagshälsovårdsutredning ledde till pro- position. Men med anledning av Näringsdepartementets prome- moria  
 Företagshälsovård 
  
 4 
  
 , som presenterades i juni 2006 inledde Svenskt Näringsliv och LO diskussioner om att hitta lösningar i fråga om administration, gemensam hantering och företeckning av företagshälsovård. Det resulterade bland annat i ett brev som parterna skickade till statsrådet Montgomery den 27 oktober 2006. 
 Vad hände sedan? 
 Jämfört med andra länder är sjukfrånvaron i Sverige hög. De som blir sjukskrivna riskerar långa sjukskrivningstider och i värsta fall permanent utanförskap. Problematiken har under ett antal år varit föremål för olika analyser och utredningar. En sådan är Socialför- säkringsutredningen 
  
 5 
  
 . I en av dess skrifter,  
 Företagshälsovård på tre ben 
 , diskuterades att företagshälsovården (FHV) skulle kunna ingå i ett sammanhållet koncept bestående av ett sjukvårdande uppdrag, ett försäkringsuppdrag och ett arbetsmiljöuppdrag. På så sätt skulle företagshälsovården kunna spela en viktig roll för att minska sjuk- frånvaron. Genom skriften lyftes sjukvårdsuppdraget fram ur en skuggtillvaro för att istället betraktas som en naturlig arbetsplats- nära verksamhet. Benämningen  
 företagshälsovård på tre ben  
 används återkommande i detta betänkande. 
 LO:s och Svenskt Näringslivs gemensamma skrivelse den 27 ok- tober 2006 till statsrådet Ward, kan bedömas som viktig för frågans utveckling. I skrivelsen tas upp att företagshälsovården kan bli en verksam samarbetspartner till hälso- och sjukvården och all- mänt sett medverka till viktiga förbättringar i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen samt att företagshälsovården bör bli en nyckelaktör i arbetet med att minska sjukfrånvaron. LO och Svenskt Näringsliv föreslår att statens stöd till företagshälsovården bör inriktas på medicinska åtgärder i syfte att bedöma, återställa och bibehålla arbetsförmåga samt åtgärder som leder till ökad forskning och utveckling inom företagshälsovården. 
  
 4 
  
 N2004/9367/ARM. 
  
 5 
  
 Betänkandet (SOU 2006:86) Mera försäkring och mera arbete. 
  
 23 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 Ytterligare en fråga av betydelse för  
 FHV-branschens 
  utveckling är den ovanligt påtagliga kommande generationsväxlingen. Att företagshälsovårdens framtida roll, uppgifter och förutsättningar blir tydliga är av stor betydelse för branschens attraktionskraft och möjligheten att locka nya medarbetare. 
 Denna kommitté har ett begränsat utredningsuppdrag om huvudmannaskapet för  
 FHV-utbildningarna 
  till följd av avveck- lingen av Arbetslivsinstitutet samt att också bedriva utbildningarna till dess en ny huvudman kan ta över. Vilken roll företags- hälsovården kommer få påverkar dock givetvis den framtida utbild- ningen. Kommittén har därför diskuterat en framtidsbild av före- tagshälsovården. Diskussionen sammanfattades i sina huvuddrag och redovisades till regeringen den 6 augusti 2007. 
 I budgetpropositionen för 2008 redovisar regeringen sin syn på hur företagshälsovården bör vidareutvecklas och ställde sig där bakom huvudlinjerna i kommitténs augustiskrivelse. Regeringen framhåller att möjligheten bör öppnas att företagshälsovården får en fullvärdig första linjens kontakt med sjukvården samt att lands- tingen, staten och arbetsgivarna bör stå för kostnaden för sjuk- vården för anställda med godkänd företagshälsovård. Varje lands- ting väljer om man vill ansluta sig till modellen. Arbetsgivaren i samverkan med de anställda väljer om man vill upphandla företags- hälsovård med sjukvård. Individen väljer om han/hon vill anlita sin  
 FHV-enhet 
  för första linjens sjukvård. Statens intresse via sjuk- försäkringen motiverar visst finansieringsstöd om bland annat viktiga uppgifter som prövning av arbetsförmåga och koordinering av insatser kan förbättras. Koordineringen gäller i första hand åtgärder från sjukvård, arbetsplats och Försäkringskassa. Individen skulle därmed få tillgång till en personlig koordinator som genom tidiga sjukvårdskontakter väl känner personen. 
 En sådan vidareutveckling förutsätter enligt regeringens mening att en överenskommelse träffas mellan staten och Sveriges Kom- muner och Landsting som medverkar till att vidareutvecklingen tillgodoser såväl statens intresse av en bättre fungerande sjukför- säkring som landstingens intresse av en väl fungerande primärvård. 
 Ställningstagandena i budgetpropositionen 2008 bör kunna svara mot en stor del av de behov som formulerats från olika håll. 
  
 FHV-branschen 
  är emellertid i Sverige en i högsta grad oreg- lerad bransch. Något obligatorium finns inte och är inte aktuellt. Vad som de facto kommer att efterfrågas regleras genom kontrakt mellan arbetsgivare och  
 FHV-företag. 
  De verkliga ägarna till 
 24 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 frågorna måste anses vara parterna på arbetsmarknaden och vad som faktiskt kommer att ske till följd av nya förutsättningar be- stäms i praktiken av dem. Att LO och Svenskt Näringsliv i sitt brev och övriga arbetsmarknadsparter på annat sätt har uttryckt att de är positiva till viss sjukvård i anslutning till företagshälsovården är därför en viktig förutsättning för framgång. Orden från 1951 års överenskommelse mellan SAF och LO kan sägas ha fortsatt hög aktualitet:  
 Utan stödet av en aktiv samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare leder inte ens den bästa arbetarskyddslag till åsyftat resul- tat 
 . 
 Även andra intressenters medverkan och engagemang kommer emellertid att ha stor betydelse. Staten har som sjukförsäkringens huvudman ett egenintresse i att stödja utvecklingen av en del av sjukvården som kan fungera som en frontorganisation för att tillämpa och bidra till utvecklingen av de försäkringsmedicinska riktlinjerna och för kvalificerade arbetsförmågebedömningar. Indi- viden kan få en naturlig koordinator för insatser från sjukvården, arbetsplatsen och Försäkringskassan. Landstingen skulle för sin del kunna vara intresserade av en reform om den utformas så att före- tagshälsovården kan bidra till tillgänglighet och valfrihet när det gäller första linjens sjukvård, samtidigt som primärvården skulle kunna bidra till att den nya företagshälsovården i praktiken blir till- gänglig för flera grupper och över hela landet. Och för branschens egna anställda öppnar naturligtvis ett mera omfattande uppdrag nya möjligheter. 
 Det faktum att många grupper har egna intressen i att branschen utvecklas åt det håll som antyds i propositionen gör det sannolikt att en snabb förändring skulle kunna förväntas, vilket i så fall kom- mer att påverka behovet av utbildning. Men motsatt orsakssam- band gäller sannolikt också. Om utbildning och annan kunskaps- produktion kring företagshälsovården fungerar väl och blir attrak- tiv kommer det att ha strategisk betydelse för på vilket sätt och i vilken takt som utveckling sker. 
 För att den i grunden lokala och marknadsstyrda utvecklings- processen ska få kraft förutsätts att de olika aktörernas aktiviteter hakar i varandra på rätt sätt. Vi kommer därför i det följande att åter redovisa vad vi redan i augustiskrivelsen uppfattade som de olika aktörernas intressen. Därefter beskriver vi vilka insatser som efter ställningstagandena i budgetproposition 2008 enligt utred- ningens uppfattning kommer att vara av betydelse för ett fram- gångsrikt samspel i den kommande utvecklingsprocessen. 
 25 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 2.2 
  
 Olika aktörers intresse av en reform 
  
 Individens behov 
 . Primärvården kostar i genomsnitt ca 3 000 kronor per person och år. De i aktiv ålder kostar mindre, kanske drygt 1 000 kronor per person. Samtidigt är det den gruppen som genererar sjukskrivningskostnader, ca 20 000 kronor per person i aktiv ålder. 
 Sjukfallen har alltsedan  
 1970-talet 
  blivit successivt allt längre. Det har skett parallellt med att förtidspensioneringarna/sjuk- ersättningarna har blivit tre gånger så många. De sjukskrivnings- orsaker som står för merparten är fysiska ryggproblem och psykiska/psykosociala problem utan att det rör sig om svåra psyki- atriska diagnoser, som inte har ökat. När dessa båda diagnos- grupper leder till allt längre sjukskrivningar och till slut till sjuk- ersättning/förtidspension kan man ganska säkert säga att under- behandling, för sena insatser och för lite psykologiskt stöd har varit för handen. Varken ur mänsklig synvinkel eller för de samlade offentliga finanserna är fördelningen optimal. Tillräckligt mycket görs inte tillräckligt tidigt i sjukfallen. 
 Samtidigt är det begripligt att en hårt trängd primärvård, med sjuka äldre och barn som sina medicinskt självklart mest priori- terade grupper, har svårt att göra plats för de tidskrävande tidiga insatser som skulle behövas, särskilt som det till en början inte är helt enkelt att avgöra vilka fall som riskerar att bli långa. 
 För tillgänglighet och resursavvägning kan en lösning där före- tagshälsovården övertar primärvårdsansvar för (delar av) den aktiva befolkningen vara av godo. Att delar av kostnaden skulle betalas av sjukförsäkringen och arbetsgivarna kan avlasta landstingen utan att tillgången till sjukvård behöver bli mera ojämlik. Snarare tvärtom. Företagshälsovården gäller alla anställda på en arbetsplats och de resurser som frigörs i landstingens primärvård kan användas för att säkerställa att också de som saknar företagshälsovård kan få en god primärvård. 
 Primärvård i nära anslutning till arbetsplatsen kan också skapa en naturlig samordning kring individen av det slag som Försäk- ringskassan har haft svårt att leva upp till med effekt att individen ofta känt sig övergiven eller med ett ofta använt uttryck ha hamnat mellan stolarna. Företagshälsovård med första linjens sjukvårdsuppdrag blir naturlig samordnare med arbetsplatsen och med sjukvården i övrigt. Därmed bör också initiativet till samord- ning med Försäkringskassan lyftas dit. Samordningen med arbets- 
 26 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 marknaden utanför företaget kan bli ytterligare en uppgift om parterna väljer att träffa omställningsavtal eller på annat sätt arbeta med anställda som kan behöva byta arbete på grund av sin hälsa. 
 Bättre tillgänglighet till först linjens sjukvård och bättre sam- ordning och stöd i processen tillbaka till arbete är önskvärda effekter för individen och dennes fackliga företrädare. 
  
 Arbetsgivarnas behov 
 . Arbetsgivarna har ett grundläggande intresse i medarbetarnas hälsa, arbetsglädje och effektivitet. Därtill har de ett omfattande ansvar för såväl det förebyggande syste- matiska arbetsmiljöarbetet som för de första två veckornas sjuklön och för rehabilitering och omställning för dem som blir sjuka. 
 Ett samlat stöd nära arbetsplatsen för arbetsförmågebedömning, sjukskrivning och rehabilitering bör därför kunna upplevas både som allmänt önskvärt och effektivt. En effektiv företagshälsovård kan bidra till att minimera de negativa konsekvenserna av sjukdom både för individ och arbetsplats och till att tidigt uppmärksamma arbetsrelaterade exponeringar som kan kopplas till medarbetares besvär och sjukdom. Den kan därmed hjälpa arbetsgivaren att ta sitt personal- och arbetsmiljöansvar. 
 Enligt arbetsmiljölagen är det arbetsgivaren som ska svara för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att till- gå. Det vill säga, det är arbetsgivaren som har huvudansvaret för att upphandla/anlita företagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälp. Företagshälsovården ska vidare vara en oberoende expert- resurs och kunna utnyttjas både av arbetsgivare och arbetstagare. Behovet av tjänster från och uppdrag till företagshälsovården be- handlas inom ramen för det systematiska arbetsmiljöarbetet på arbetsplatsen i samråd mellan arbetsgivare och arbetstagare. Att det är den lokale arbetsgivaren som i samråd med de anställda tecknar avtal om företagshälsovård säkerställer att den lokala arbetsplatsens behov får styra. 
  
 Sjukförsäkringens behov 
 . I centrum av all försäkringshantering finns skaderegleringen. Kärnfrågan i sjukförsäkringen är bedöm- ningen av rätten till ersättning. Rätt till ersättning har den som på grund av sjukdom är oförmögen att utföra – på kort sikt – det arbete han eller hon har eller kan få hos sin arbetsgivare, eller – på lång sikt – något på arbetsmarknaden vanligt förekommande arbete. 
 Själva arbetsförmågebedömningen är alltså synnerligen viktig. Den är också individuell med avseende på såväl individ som arbets- plats. Det är mötet mellan en (sjuk) individ i befintligt skick och 
 27 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 en faktisk arbetsplats som ska avgöra det individuella fallet, åtminstone på kort sikt. På längre sikt är det, under förutsättning att den anpassning på arbetsplatsen som är möjlig har gjorts, mötet mellan individens sjukdom, därav föranledd oförmåga och hela arbetsmarknaden som ska avgöra. 
 I en väl fungerande försäkring med kvalificerad skadereglering borde man förvänta sig dels ett tydligt utfall av sjukskrivningarnas längd koncentrerat kring normalvärden för olika diagnoser, dels en systematisk variation kring medelvärdena beroende på variationer hos såväl individernas reaktion på sjukdomen, eventuella komplika- tioner, etc., som arbetskrav hos egen eller andra arbetsgivare. 
 I den svenska sjukförsäkringen fungerar ingen av bedömnings- processerna väl. Det finns ingen professionell koncensus kring frågorna om normaltider för sjukskrivning, något som dock kan tänkas åtgärdas genom Socialstyrelsens beslutsstöd i form av för- säkringsmedicinska riktlinjer. Inte heller finns i praktiken någon systematisk bedömning av den enskilda individens förmåga i för- hållande till den enskilda arbetsplatsen eller arbetsplatser i allmän- het. 
 Läkarna, som är de som möter individen och ska intyga brist- ande arbetsförmåga, känner i praktiken mycket sällan till de fak- tiska arbetskraven. Försäkringskassans tjänstemän, som har att fatta de formella besluten, träffar i allmänhet vare sig individen eller känner till den enskilda arbetsplatsen. Dessutom får de i allmänhet inte ögonen på det enskilda ärendet förrän cirka en månad efter det att sjukfallet påbörjats. Längre fram i sjukfallet, när stöd och rehabilitering tillbaka till arbete blir aktuellt, upplever därtill arbets- givarna ofta att de saknar kompetens och redskap för de insatser som enligt arbetsmiljölagen är deras ansvar. 
 Socialförsäkringsutredningen har identifierat de extremt långa sjukskrivningstiderna som något av kärnproblemet i den svenska sjukförsäkringen. Alla typer av sjukskrivningar är långa. Alla – läkare, arbetsgivare, arbetskamrater, chefer, försäkringskassan och individerna själva – har efter hand kommit att betrakta alla sjuk- domssymptom som liktydiga med sjukfrånvaro. På kuppen har ar- betsmarknaden vant sig av med att se det som naturligt att arbets- livet måste kunna fungera också för dem som för ögonblicket eller mera långvarigt drabbats av någon funktionsnedsättning. Det finns därtill en diskussion om inlåsningseffekter, dvs. att människor blir kvar för länge på arbeten som inte är långsiktigt förenliga med deras hälsotillstånd. 
 28 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 För att verkligen förändra praxis i sjukförsäkringen krävs alltså tämligen genomgripande förändringar av många inblandades för- väntningar och föreställningar liksom av stödsystemen som ska ge sjukskrivna reella möjligheter att hitta de arbeten de kan klara av med sina sjukdomar. Därav behovet av en genomgripande reform på många fronter och med kopplingar till  
 a-kassa 
  och arbets- marknadspolitik. 
 Bristerna i systematiken i bedömningen av den enskilda indi- videns faktiska arbets(o)förmåga är emellertid något som med säkerhet måste åtgärdas oavsett reformambitioner i övrigt. En professionell utvecklingsprocess, som hur som helst kommer att ta sin tid, bör snarast komma igång. Det är här som en utbyggd och utökad användning av företagshälsovården framstår som önskvärd. 
 Med sin kombination av närhet till arbetsplatsen och inte bara medicinsk, utan också annan kompetens, borde företagshälso- vården ha särskilda förutsättningar att utvecklas till specialister på arbetsförmågeprövning. Företagshälsovården bör kunna göra en god bedömning av sjukskrivningsbehovet vad gäller omfattning och längd samt utifrån sin kunskap om individen och arbetsplatsen även bedöma behov av och föreslå åtgärder för arbetsanpassning. 
 Själva uppdraget som företagshälsovården har att genom preven- tivt hälso- och arbetsmiljöarbete främja produktivitet och goda arbetsförhållanden gör att det borde finnas naturliga drivkrafter att utveckla optimala sjukskrivningstider; inte för korta med hänsyn till individens långsiktiga hälsoutveckling, men heller inte onödigt långa, med den urholkning av motivation, kompetens och själv- förtroende som alltför lång passivitet och identifikation med sjuk- rollen alltid riskerar att medföra. 
 En väl placerad resurs som kan bli en grupp med särskilt för- valtningsansvar för de medicinska riktlinjerna och därmed utveckla specialister på sjukskrivning och arbetsförmågeprövning är av sådant värde för sjukförsäkringen att det motiverar delfinansiering av primärvårdsuppdraget från försäkringen. Det kan i sin tur ses som återbäring av en del av sjukförsäkringsavgiften till de arbets- givare som väljer att ha en ambitiös företagshälsovård som hjälp i sitt arbete med att förebygga och hantera sjukskrivningar. 
  
 Landstingssjukvårdens behov 
 . En starkt subventionerad verk- samhet utan självklar mättnad måste ransoneras. Svårast och akut sjuk går först. Det är självklart och rätt. Men det förklarar en del av det problem med tillgängligheten som terroriserar de sjukvårds- system som lyckas hjälpligt med kostnadskontrollen. 
 29 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 Den aktiva delen av befolkningen är de som (för ögonblicket i sina liv) använder minst och betalar mest för sjukvården. De har i allmänhet behov av första linjens sjukvård för inte alltför allvarlig sjukdom. Men de har ont om tid och kan utveckla långvarig sjuk- dom och frånvaro om de inte i tid får det stöd de behöver. 
 I den allmänna sjukvården är det ofta svårt att bedöma vilka krav olika arbeten ställer och det upplevs också ofta som en betungande del av sjukvården att skriva intyg och göra uttalanden om arbets- förmåga. För sjukvården borde det därför kunna vara en tillgång med en företagshälsovård som en specialiserad del av första linjens sjukvård med särskilda förutsättningar att bedöma vilka krav olika arbeten ställer och när särskilda insatser krävs för att sjukskriv- ningen inte ska utvecklas till en långtidssjukskrivning i onödan. 
 Här kan finnas skäl att återge den finska argumenteringen för varför man finner att en företagshälsovård med sjukvård är en vik- tig del av hälsopolitiken. Man möter i Finland ofta argumentet att förhållandet mellan individ och arbete är den viktigaste folkhälso- frågan för den aktiva befolkningen. Därav behovet av såväl före- byggande som behandlande arbete från en företagshälsovård som är specialist på just detta. 
 I Sverige har det emellertid visat sig svårt i praktiken att göra företagshälsovården till en integrerad del av landstingens primär- vårdsstrategi. 
 Det mest principiella argumentet är att företagshälsovård med primärvård inte passar inom en befolkningsmässigt sammanhållen primärvård, vilket länge varit den förhärskande vårdideologin. Så gott som all primärvård har ett ansvar för att ta emot vem som helst i befolkningen. Det anses också viktigt att hela familjen kan välja samma vårdenhet och att kontinuitet kan gälla över livet. 
 Att  
 FHV-driven 
  primärvård kommer att leda till viss speciali- sering mot särskilda befolkningsgrupper är närmast oundvikligt. Dock bör det bli naturligt att företagshälsovård med primärvård, i landsting där fri etablering blir en del av strategin, också kommer att överväga att bli en av aktörerna på primärvårdsmarknaden, lik- som att privat drivna vårdcentraler kommer att överväga att erbjuda företagshälsovård. Regeringen har också uttalat att man undersöker möjligheten att även landstingsdriven primärvård ska kunna ges möjligheter att erbjuda företagshälsovård. 
 Landstingen har ett självklart behov av en ordning som gör före- tagshälsovården till naturlig samverkanspart med sjukvården i övrigt och som säkerställer att sjukvård genom företagshälsovården 
 30 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 verkligen avlastar landstingen. Det är bakgrunden till regeringens ställningstagande för ett regionalt råd som under landstingets led- ning ska hantera den detaljutformning som behövs i varje lands- tingsområde. 
 En väl genomtänkt ordning bör medverka till att företags- hälsovården kan spela en positiv roll för valfrihet och tillgänglighet till första linjens sjukvård, liksom till att primärvården kan spela en roll för en förstärkt företagshälsovård som kan förbättra och specialisera sjukskrivningsprocessen. Tillsammans med delfinansi- ering från försäkring och arbetsgivare skulle det avlasta sjukvården i övrigt. 
  
 2.3 
  
 Olika aktörers roll i utvecklingsprocessen 
  
 Parterna 
 . Den definition av företagshälsovård som finns i svensk lagstiftning återfinns i arbetsmiljölagen (AML 3 kap 2b §): 
 "Arbetsgivaren skall svara för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå. Med företagshälsovård avses en oberoende expertresurs inom områdena arbetsmiljö och rehabili- tering. Företagshälsovården skall särskilt arbeta för att förebygga och undanröja hälsorisker på arbetsplatser samt ha kompetens att identi- fiera och beskriva sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, pro- duktivitet och hälsa." 
 Det som framför allt ger företagshälsovården karaktär och identitet är alltså inriktningen på hälsofrämjande och förebyggande arbete på organisatorisk nivå och de multidisciplinära teamen, som kan innebära ett allsidigt expertstöd i det systematiska arbetsmiljö- arbetet. Däri ingår bland annat att förebygga ohälsa och olycksfall på arbetsplatsen, att kartlägga risker, göra riskbedömningar och föreslå förebyggande åtgärder (t.ex. tekniska, ergonomiska, utbild- nings- och informationsinsatser). 
 Genom att sluta avtal om företagshälsovårdens innehåll och om- fattning äger alltså arbetsgivarna i samverkan med de anställda i praktiken också frågan om företagshälsovårdens samlade utveck- ling. Hur lokala parter och deras centrala företrädare kommer att svara på nya förutsättningar blir av avgörande betydelse. 
 En farhåga som från tid till annan framförs inför en utveckling av sjukvård inom företagshälsovården är att det individualiserade arbetet i efterhand kan riskera att äta upp det förebyggande arbetsmiljöarbetet. Att säkerställa arbetsmarknadens parters inflyt- 
 31 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 ande bland annat över utbildningsfrågorna kan bli ett sätt att främja balansen mellan olika delar av verksamheten och skapa förutsätt- ningar för att företagshälsovårdens särart som en resurs i det före- byggande arbetsmiljöarbetet bibehålls. 
 Om företagshälsovården får en viktigare roll i sjukskrivnings- processen är det angeläget att parterna gemensamt bevakar att arbetsmiljöuppdraget inte trängs tillbaka av det individualiserade sjukuppdraget. Å andra sidan kan arbetsmiljöuppdraget idag anses väl etablerat och bland annat genomsyra branschens certifierings- system. Ett utvidgat uppdrag borde därmed kunna ytterligare utveckla också arbetsmiljöuppdraget genom den ökade insikt om samspelet mellan individ och miljö som bör uppstå. 
 Av avgörande betydelse kommer emellertid  
 beställarkompetensen  
 att vara. För att den fulla utvecklingspotentialen ska komma till sin rätt när det gäller en företagshälsovård med specialiserad kompe- tens i förhållande till branscher, företag och lokala arbetsplatser är det viktigt att beställningsarbetet utgår från arbetsplatserna och deras behov. Först sedan de egna specifika behoven och önske- målen formulerats bör de brytas mot  
 FHV-företags 
  tjänsteutbud och utvecklingsförslag. 
 Att utveckla beställarkompetens är en fråga för arbetsmark- nadens parter. 
 Att parterna får en central roll i det sammanhållande nav för kunskapsutvecklingen i branschen, som kommer att diskuteras i detta betänkande, kan emellertid fungera befruktande i processen att utveckla beställarkompetens. 
  
 Landstingen 
 . Diskuterade lösningar har inriktningen att lands- tingen, staten och arbetsgivarna ska kunna stå för var sin del av kostnaden för en första linjens sjukvårdskontakt för anställda som väljer och har möjlighet att välja godkänd företagshälsovård. Det enskilda landstinget väljer om man alls vill ansluta sig till modellen eller en med hänsyn till det enskilda landstingets primärvårds- upplägg modifierad samfinansieringsmodell. 
 I de regionala råd som landstingen inrättar kommer sam- arbetsfrågor att kunna behandlas allteftersom de i framtiden dyker upp. Den första viktiga uppgiften blir emellertid att lägga fast de villkor som krävs för att företagshälsovården ska passa in i den regionala primärvårdsstrukturen, om än med en mera speciell pati- entgrupp än annan primärvård. Frågor som bör lösas är kriterier för kvalitet, regler för samverkan, faktisk uppgiftsfördelning och hur finansieringslösningar utformas i praktiken. Till exempel måste 
 32 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 redas ut vad som händer när någon ansluten till företagshälso- vårdens sjukvård vänder sig till annan öppen vård, om besöks- ersättning ska vara (del av) landstingets ersättning, etc. Det är också lämpligt att lägga fast att högst landstingets avgifter får tillämpas och att de samordnas med landstingets högkostnads- skydd. Det fria läkarvalet gäller. Rutiner för att klargöra vilka individer som valt företagshälsovård respektive någon annan första linjens kontakt måste finnas för att ersättningen från landsting och Försäkringskassan ska bli rätt. 
 I praktiken är det genom landstingets krav på företagshälso- vårdens vård och samverkan med övrig vård som kvalitetskri- terierna för vården utformas.  
 FHV-företag 
  som vill ha del av ersätt- ningen från landsting och Försäkringskassan måste därför till landstinget förbinda sig att tillämpa de riktlinjer som under lands- tingets ledning läggs fast i det regionala rådet. 
  
 Försäkringskassan 
 . Försäkringskassan blir som förvaltare av sjukförsäkringen företrädare för statens intresse av att delta i fi- nansieringen för att få tillgång till en frontorganisation för dels tillämpning av de medicinska riktlinjer som Socialstyrelsen ut- formar för sjukskrivning, dels arbetsförmågeprövning. Därtill blir företagshälsovården en naturlig samordnare för individens räkning mellan sjukvård, arbetsplats och Försäkringskassan. 
 Försäkringskassan har fått i uppdrag att utforma ett system för godkännande för statens räkning som tar sin utgångspunkt i dessa tre uppgifter. Eftersom det är önskvärt att såväl riktlinjerna för sjukskrivning som arbetsförmågeprövningen utvecklas på ett syste- matiskt och evidensbaserat sätt bör relationen mellan företags- hälsovården och Försäkringskassan kunna utvecklas kring rap- portering, återrapportering och fortsatt kunskapsbyggande. För- säkringskassan bör därför utarbeta ett elektroniskt rapporterings- system som godkänd företagshälsovård använder, men som också från Försäkringskassan kan återföra bearbetad kunskap om enskild  
 FHV-enhets 
  utfall jämfört med andra. I förlängningen kan förutses att Försäkringskassan kan bli en medspelare i företagshälsovårdens kvalitetsutveckling, liksom förhoppningen är att företagshälso- vården ska medverka till att försäkringens beslutsprocess ska för- bättras. 
 Eftersom många intressenter är inblandade i processen innan en  
 FHV-enhet 
  är framme vid avtal med sjukvårdsuppgifter med en arbetsplats är det viktigt att saker sker i rätt ordning och att alla inte förhandlar om allt. I så fall kan avtalsprocessen gå in i en loop 
 33 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 som riskerar att inte ta slut. För arbetsgivare som ska upphandla företagshälsovård måste förutsättningarna för vad som ska gälla sjukvårdsuppdraget vara klara. Uppgörelsen med landstinget är där- för grundläggande. För Försäkringskassan gäller enbart att konsta- tera om sådan uppgörelse föreligger eller inte. 
  
 FHV-branschen 
 . 
  Om företagshälsovården får de tre nämnda uppdragen skulle det inte bara innebära en förstärkt professionali- sering i kraft av utvidgade uppgifter. Det skulle också skapa för- utsättningar för en utvecklad professionell styrka och integritet i kraft av flera uppdragsgivare och därmed flera professionella lojali- teter. 
 För det första skulle uppdraget att fungera som individens fasta sjukvårdskontakt skapa en självklar lojalitet med individen och sätta hela sjukvårdsetiken på plats. Det löser upp en idag förekom- mande mer eller mindre sann föreställning om företagshälsovården som enbart arbetsgivarens förlängda arm. Primärvårdsuppdraget skapar också professionella band till landstinget och vården i regionen samt Socialstyrelsen som bärare av föreskrifter, råd och rekommendationer inom hälso- och sjukvården. 
 För det andra skulle försäkringsuppdraget och ett godkännande från Försäkringskassan innebära en knytning till samhällsuppdraget att bidra till att arbetslinjen upprätthålls på det sätt som socialför- säkringslagstiftningen och arbetsgivaransvaret för rehabiliteringen i arbetsmiljölagstiftningen förutsätter. 
 För det tredje bör även arbetsmiljöuppdraget kunna förstärkas av det faktum att sjukbilden i företaget/på arbetsplatsen blir mera totaltäckande, samtidigt som företagen till sin hjälp får in reell kompetens på områden där samhället ställer krav via sjukför- säkrings- och arbetsmiljöbestämmelser. Relationen till de lokala parterna och särskilt arbetsgivarna är självklart stark i kraft av att de står för upphandling och kontrakt. Men att det också finns tydliga samhällsuppdrag med i bilden kan ge ett förstärkt professionellt oberoende som kan vara till nytta i kontakter om anpassning, om- ställning och arbetsförhållandenas utveckling. 
 En företagshälsovård på tre ben har förutsättningar att bli den oberoende expertresurs som arbetsmiljölagen talar om och som har samspelet mellan människa och arbete som sin kärnkompetens, vare sig det gäller det förebyggande arbetet eller de insatser som är de rätta när det förebyggande arbetet inte har kunnat förhindra sjukdom och arbetsoförmåga. I takt med stigande ålder ökar för alla människor risken att drabbas av ohälsa som påverkar arbets- 
 34 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovårdens utveckling 
  
 förmågan. För såväl individen och företaget som för sam- hällsekonomin i stort är det då viktigt med ett kraftfullt expertstöd med insikter om hur arbetsförmågan kan tas tillvara. 
 35 
  
 3 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 Kommitténs förslag 
 : 
  
 Vi föreslår att de långa  
 FHV-utbildningarna 
  successivt överförs till det ordinarie högskolesystemet och att denna överföring genom- förs senast till år 2015. För företagsläkarna gäller sedan 1 juli 2006 en ny specialiseringstjänstgöring under implementering varför nu- varande företagsläkarutbildning avvecklas successivt med beakt- ande av detta. 
 Vi föreslår att en särskild treårig utbildningssatsning genomförs med start 2009 för att främja företagshälsovårdens utveckling. 
 En ny huvudman föreslås fortsätta att övergångsvis upphandla  
 FHV-utbildningar 
  och främja ett skifte av utbildningssystem samt få i uppdrag att samordna den treåriga utbildningssatsningen. Huvudmannen föreslås även få till uppgift att främst för utbild- ningarna främja en kvalificerad kunskapsproduktion och utveckla ett kvalitetsarbete till stöd och vägledning för god praxis grundad på evidens. En ny huvudman föreslås ta över ansvaret för FHV- utbildningarna tidigast den 1 juli 2008. 
 Medelsnivån för de traditionella  
 FHV-utbildningarna 
  m.m. föreslås ligga kvar på 20 miljoner kronor per år under den närmaste treårsperioden  
 2008-2010. 
  Härutöver föreslås 10 miljoner kronor per år under en treårsperiod med början från och med 2009 för den särskilda utbildningssatsningen till stöd för företagshälsovårdens utveckling. 
 Mot bakgrund av den bristande kunskapsförsörjningen sam- tidigt som företagshälsovården förväntas få en allt större betydelse och delvis nya roller föreslår vi att en professur inrättas för före- tagshälsovården som ett multidisciplinärt kunskapsområde. Ett program för forskning, utveckling och utvärdering för området bör utvecklas. 
 37 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 Efter att företagshälsovården (FHV) har varit föremål för ett antal utredningar och översyner under flera decennier tecknar nu rege- ringen en utvidgad och viktig roll för företagshälsovården i budget- propositionen för 2008. Samtidigt som företagshälsovården anses vara betydelsefull kan man konstatera att det generellt sett saknas kunskapsunderlag, forskning eller utvärdering som kan påvisa nyttan med företagshälsovården i förhållande till hälsotal, arbets- miljö och samhällsekonomi. Fördjupad och systematiserad kun- skap om verksamhetens metoder, arbetsprocesser och effektivitet lyser också med sin frånvaro. Det är inte så att det saknas forskning och utveckling (FoU) inom arbetslivsområdet och av betydelse för ohälsoarbetet, men  
 företagshälsovård i sig  
 verkar inte ha varit ett till- räckligt intressant och samlande område för fördjupning. En väsentlig del i kunskapsförsörjningen är tillgången till en adekvat utbildning. Vi tar därför i detta kapitel upp en lägesbeskrivning av utbildningarna för företagshälsovårdens personal efter nedlägg- ningen av Arbetslivsinstitutet. Kvalificerade  
 FHV-utbildningar 
  kan emellertid inte bedrivas och utvecklas utan närhet till forskning, utveckling och beprövad empiri, varför FoU i detta kapitel berörs som en del av kunskapsproduktionen för företagshälsovården. 
  
 3.1 
  
 Företagshälsovårdsutbildning 
  
 I detta avsnitt redogörs framför allt för läget för  
 FHV-utbild- 
  ningarna i Sverige. I och med Arbetslivsinstitutets avveckling har verksamheten fått en annan karaktär genom att beställar- och ut- förarrollerna separerats, något som regeringen pekar på som viktigt i sina direktiv (dir. 2007:19) till utredningen. En nordisk utblick görs som bland annat omfattar Finland vilket är särskilt intressant för den svenska utvecklingen. 
 38 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 3.1.1 
  
 FHV-utbildning 
  
  i Sverige 
 Företagshälsovårdens organisation 
  
 1 
  
 Enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) svarar arbetsgivaren för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå. Enligt lagens definition är företagshälsovården en oberoende expertresurs inom arbetsmiljö och rehabilitering. Företags- hälsovården ska särskilt arbeta för att förebygga och undanröja hälsorisker på arbetsplatser samt ha kompetens att identifiera och beskriva sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa. Arbetsmiljöverket utövar tillsyn enligt lagen och har att meddela närmare föreskrifter. Företagshälsovård är inte obliga- toriskt. 
 Svensk företagshälsovård består idag av ca 600 enheter spridda över hela landet. De drivs av drygt 200 huvudmän i olika juridiska former. Branschen sysselsätter ca 5 000 personer.  
 FHV-enheterna 
  har huvudsakligen medicinsk, teknisk och beteendevetenskaplig kompetens i form av anställda eller kontrakterade arbets- miljöingenjörer, ergonomer, beteendevetare, företagsläkare och företagssköterskor. De största grupperna utgörs av företags- sköterskor (ca 28 %), administratörer (ca 18 %), företagsläkare och ergonomer (ca 14 % vardera). Sedan följer beteendevetare/psyko- loger och arbetsmiljöingenjörer (ca 9 % vardera) och en resterande blandgrupp av hälsoakademiker, friskvårdare, arbetsterapeuter och övriga (tillsammans ca 8 %). 
 Enligt branschorganet Föreningen Svensk Företagshälsovård, FSF, pågår en strukturomvandling, dels i form av sammanslag- ningar av mindre  
 FHV-enheter 
  och uppköp, dels en ökad frivillig samverkan. Strukturomvandlingen innebär i sig en koncentration mot större enheter, men ofta med lokala verksamheter. Utveck- lingen bedöms medföra ökade krav på framtida investeringar i kompetens och  
 (IT-)teknik. 
  
 1  
 Betänkandet (SOU 2004:113) Utveckling av god företagshälsovård; 
 Holloway, Butler, Företagshälsovårdens vägval,  
 SALTSA-sammanfattar, 
  2004; Arbetslivsinstitutet:  
 Future-projektet, 
  dnr  
 2005-0303; 
  
 Utredningens (S 2007:01) skrivelse den 6 augusti 2007: Företagshälsovården inför beredningen av BP 08; 
 www.foretagshalsovard.se. 
 39 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 Utbildning för företagshälsovården 
 Det finns ett antal långa utbildningar för företagshälsovården vilka vänder sig till fem olika yrkesgrupper. Utbildningarna pre- senteras helt kort här: 
  
 Arbetsmiljöingenjör 
 . Utbildningen riktar sig i första hand till yrkes- verksamma personer med ansvar för arbetsmiljö- och/eller yttre miljöfrågor inom företag och organisationer. Även utbildade skyddsingenjörer kan delta i delkurser som fortbildning. Därutöver finns andra kategorier som kan ha intresse av att genomgå hela eller delar av utbildningen, t.ex. annan personal inom företags- hälsovården, produktionstekniker och andra inom företagens linje- organisation. Utbildningen går på deltid (halvfart), genomförs under två läsår och motsvarar inklusive ett individuellt projekt- arbete 60 högskolepoäng (hp). 
  
 Beteendevetare 
 . Mellan 1993 och 1998 utbildades knappt 150 be- teendevetare för företagshälsovården. Därefter låg utbildningen nere i flera år men återupptogs 2002. Kursen  
 Arbetsorganisation och förändringsarbete  
 riktas till anställda inom företagshälsovården, som har företräde, eller personer sysselsatta med personalfrågor i andra organisationer. Utbildningen går på deltid (kvartsfart), genomförs under ett läsår och motsvarar inklusive ett individuellt projekt- arbete 15 hp. 
  
 Företagsläkare 
 . Utbildningen utgör den teoretiska delen av specialistutbildningen för blivande företagsläkare. Utbildningen går på deltid (halvfart), genomförs under två/tre terminer och mot- svarar inklusive ett individuellt projektarbete 22,5 hp. För att ha relevant specialistkompetens i företagshälsovård fordras godkänd företagsläkarkurs motsvarande 22,5 hp, annan patientintensiv huvudspecialitet, svensk läkarlegitimation och två års tjänstgöring i specialiteten företagshälsovård under handledning. Den nya läkar- specialiteten Arbets- och miljömedicin tas upp nedan. 
  
 Företagsergonomer 
 . Utbildningen bedrivs på deltid (halvfart) under ett läsår, riktar sig främst till legitimerade sjukgymnaster/er- gonomer men också arbetsterapeuter som är verksamma inom företagshälsovården eller arbetar med arbetslivsinriktad rehabili- tering, och motsvarar inklusive ett individuellt projektarbete 30 hp. 
  
 Företagssköterskor 
 . För att bli företagssköterska ska man vara legitimerad sjuksköterska. Oftast krävs vidareutbildning i före- tagshälsovård till vilken företagssköterskor anställda i företags- hälsovården har företräde. Företagssköterska är inte en skyddad 
 40 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 specialistbeteckning. Utbildningen inklusive ett individuellt pro- jektarbete går på deltid (halvfart), genomförs under två läsår och motsvarar 60 hp. 
 Vid Arbetslivsinstitutet genomfördes under 2006 fem långa  
 FHV-utbildningar 
  och två kortare kurser  
 (FHV-administratörer 
  respektive handledare för företagsläkare). Utbildningarna berörde ca 210 kursdeltagare. Dessutom upphandlades och genomfördes under det året ytterligare fyra långa utbildningar genom samverkan med externa utbildningsanordnare. Dessa berörde ca 120 deltagare. Inräknas dessutom utbildningen i  
 Organisations- och hälsoveten- skap 
 , vars huvudsakliga målgrupp var  
 FHV-sektorn, 
  omfattade utbildningsverksamheten totalt ca 350 deltagare. 
 I april 2007 övertog kommittén ansvaret från Arbets- livsinstitutet för sju långa  
 FHV-utbildningar 
  som var igång. Av dessa slutförs sex under hösten 2007 och en under våren 2008. Utbildningarna genomförs i Lund, Uppsala, Umeå och Örebro och rör ca 120 kursdeltagare. Utbildningarna finansieras genom reser- verade medel för åren 2007, 2008 och 2009. 
 Kommittén beslöt den 12 juni 2007 att gå vidare med planering av nio långa  
 FHV-utbildningar 
  i syfte att teckna avtal för start under: 
 Höstterminen 2007 
  
 Företagssköterskor  
 vid Karolinska Institutet, Huddinge 
  
 Företagsläkare  
 vid Göteborgs universitet, Sahlgrenska akademien 
 Vårterminen 2008 
  
 Beteendevetare  
 vid Mälardalens högskola 
  
 Företagssköterskor  
 vid Lunds universitet 
  
 Företagssköterskor  
 vid Örebro universitet 
  
 Företagsergonomer  
 vid Lunds universitet 
  
 Företagsergonomer  
 Karolinska Institutet, Solna 
  
 Företagsläkare  
 vid Uppsala universitet 
  
 Arbetsmiljöingenjörer  
  
 vid Umeå universitet 
  
 Detta medger ca 270 nya utbildningsplatser under perioden 2007- 2008. Kostnaderna beräknas till 26,7 miljoner kronor. En hand- ledarutbildning för företagsläkarutbildningen planeras också. Utbildningarna förutsätter i princip anställning vid företagshälso- vården och är kostnadsfria för deltagarna. 
 41 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 Utbildningsbehov 
 Utbildningsbehovet för personal inom företagshälsovården inom den närmaste framtiden har belysts av 2003 års företagshälso- vårdsutredning (SOU 2004:113) för perioden  
 2005-2010. 
  Administrativ personal 
  
 2  
  
 har störst utbildningsbehov men det ligger även högt för företagsläkare och företagssköterskor. 
 Föreningen Svensk Företagshälsovård, FSF, har ställt frågan om utbildningsbehovet av befintlig personal och personal under an- ställning inom branschen  
 Hur många medarbetare kommer ni att skicka på företagshälsovårdsutbildningar som startar under hösten 2007 och 2008 
 ? Av svaren kan man dra slutsatsen att det finns ett kvarvarande söktryck på utbildningar för framför allt företags- sköterskor men även för företagsläkare och beteendevetare utöver vad som kan tillgodoses genom de beslut som hittills tagits. 
 Kvarvarande söktryck omsatt i antal utbildningsomgångar: 
  
 Företagssköterskor 
  
 3-4 
  utbildningsomgångar 
  
 Företagsläkare 
  
 1-2 
  utbildningsomgångar 
  
 Beteendevetare 
  
 2 utbildningsomgångar 
  
 Trots utredningens start av nya  
 FHV-utbildningar 
  för perioden  
 2007-2009 
  täcks alltså inte behovet för dessa tre yrkesgrupper. Kommittén har medel att besluta om utbildningar till och med år 2009. De ytterligare utbildningar som kan hinnas med är för före- tagsläkare och beteendevetare - givet att också reserverade medel får föras mellan åren. För den mest angelägna gruppen, företags- sköterskorna med sin utbildning under fyra terminer, är det nu inte möjligt att planera start höstterminen 2008 eftersom utbildningen då skulle avslutas 2010. För närvarande finns heller ingen ytter- ligare kapacitet för tidigare starter. Det är därför av stor vikt att medel får föras mellan åren och att nya medel ställs till förfogande för  
 FHV-utbildningarna 
  m.m. år 2010. 
 Den nya specialiteten Arbets- och miljömedicin 
 2003 års företagshälsovårdsutredning pekade på det förändrings- arbete som var på gång och som berörde företagsläkarna. Det 
  
 2  
 För den administrativa personalen har tidigare funnits en kortare, avgiftsfinansierad, kurs om fem dagar genom Arbetslivsinstitutets försorg. 
 42 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 handlade om att lägga samman specialiteterna  
 Företagshälsovård  
 och  
 Yrkes- och miljömedicin  
 till en ny specialitet med benämningen  
 Arbets- och miljömedicin.  
 Företagshälsovårdsutredningen menade att den nuvarande företagsläkarutbildningen måste finnas kvar åt- minstone övergångsvis då konsekvenserna vid det läget var oklara. 
 Nu har utvecklingen fortskridit så att Arbets- och miljömedicin från och med den 1 juli 2006 har blivit en av de nya läkarspeciali- teterna. Den ersätter Företagshälsovård och Yrkes- och miljö- medicin. Den nya specialistutbildningen omfattar minst 5 års hel- tidstjänstgöring. Socialstyrelsen beräknas vara klar med nya före- skrifter om specialiseringstjänstgöring i början av 2008. För specia- listkompetensen krävs både praktisk tjänstgöring under hand- ledning och teoretisk utbildning. Tjänstgöringen kan förväntas ske vid yrkes- och miljömedicinsk klinik, företagshälsovårdsenhet och sidoutbildande kliniker. Övergångsbestämmelserna innebär att alla med läkarlegitimation före ovan nämnda datum har rätt att få bevis enligt de gamla reglerna om kompetensansökan görs senast den 31 december 2013. 
  
 3  
  
 Vår bedömning är att man tidigast år 2013 kan förvänta sig att den nya utbildningen börjar generera färdiga specia- lister inom Arbets- och miljömedicin till gagn för företagshälso- vården. På sikt ser vi att nuvarande företagsläkarutbildning kan avvecklas men att den kommer att behöva bedrivas parallellt medan den nya specialistutbildningen byggs upp. 
  
 FHV-utvecklingen 
  
 Företagshälsovårdens nya roll i sjukskrivningsprocessen kommer att påverka behovet av utbildning, såväl av volym som innehåll. Utvecklingen kan gå ganska snabbt, under förutsättning att ut- bildad personal finns att tillgå. Även generationsväxlingen kommer att påverka personalförsörjningen inom företagshälsovården. Det är av stor betydelse att företagshälsovårdens framtida roll, upp- gifter och förutsättningar blir tydliga och attraktiva för nya med- arbetare. För att tillgodose efterfrågan kan det behövas ett relativt högt utbildningsutbud under ett antal år. 
 Inriktningen mot en utvecklad företagshälsovård behöver om- sättas till utbildning och kompetenshöjande åtgärder. Vi har i skrivelsen den 6 augusti 2007 till regeringen föreslagit att staten av- sätter 10 miljoner kronor per år under en treårsperiod med början 
  
 3  
 www.socialstyrelsen.se 
 43 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 från och med år 2009 för en extra utbildningssatsning till stöd för företagshälsovårdens utveckling (se avsnitt 3.1.3). Denna satsning bör göras vid sidan av de långa  
 FHV-utbildningarna, 
  vilka avser kunskapsförsörjning för det traditionella uppdraget. 
 För den långsiktiga kunskapsuppbyggnaden kring en utvecklad företagshälsovård behöver också forskning, utveckling och ut- värdering komma till stånd (se avsnitt 3.2). 
  
 3.1.2 
  
 Nordisk utblick 
  
 Danmark  
  
 4 
  
 Företagshälsovårdens organisation 
 Bedriftssundhedstjenesten (BST), motsvarigheten till företags- hälsovården i Sverige, har i Danmark främst arbetat förebyggande. Lagen har krävt att en sådan typ av enhet ska ha kompetens för att kunna hantera fysiska, kemiska, biologiska, ergonomiska och psykiska arbetsmiljöförhållanden. Därför har de största yrkesgrup- perna inom företagshälsovården varit ergonomer (25 %) och ingen- jörer (ca 25 %); därnäst kommer miljö- och laboratorietekniker (ca 20 %) och psykologer (ca 20 %). Den medicinska personalen (läkare, sköterskor) har utgjort en mycket liten del (5 %). 
 Från och med 2005 infördes en arbetsmiljöreform som innebär att det danska företagshälsovårdssystemet i sin nuvarande form ska avvecklas fram till 2009. Begreppet BST försvinner därmed ur lag- texten. Den nya ordningen innebär att den statliga myndigheten, Arbejdstilsynet, efter inspektion, kan förelägga en arbetsgivare att anlita externa experttjänster (arbetsmiljörådgivare). Under peri- oden  
 2005-2012 
  ska Clark samtliga 180 000 arbetsställen med minst en anställd inspekteras, därefter ska arbetsställena inspek- teras vart tredje år. Inspektionen ska ske genom oanmält besök. Inspektioner kan göras som screening, efter en viss turordning, eller vid klagomål eller olyckor. 
  
 4  
 Betänkandet (SOU 2004:113) Utveckling av god företagshälsovård; 
 Holloway, Butler, Företagshälsovårdens vägval,  
 SALTSA-sammanfattar, 
  2004; Intervju med Collins, Martinez, Köpenhamn; 
 www.tml.dtu.dk 
 www.at.dk/sw12785.asp 
 44 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 Reformens krav är av sex olika slag: 
  
 1. 
  
 allmänt krav på rådgivning 
  
 2. 
  
 krav på undersökning av den psykiska miljön 
  
 3. 
  
 undersökning om andra arbetsförhållanden än den psykiska arbetsmiljön 
  
 4. 
  
 krav på rådgivning i samband med plan över säkerhet och hälsa på byggarbetsplatser 
  
 5. 
  
 krav på rådgivning efter upprepad överträdelse rörande samma ämne i skilda produktionsenheter 
  
 6. 
  
 generella krav på arbetsmiljörådgivning 
  
 En ny auktoriseringsordning skapas för att säkra kompetensen hos rådgivarna. Man kan auktoriseras inom ett eller flera områden och för att utföra rådgivning inom samtliga områden eller för råd- givning om verksamhetens samlade arbetsmiljöinsats. Från början kommer det att vara Arbejdstilsynet som auktoriserar och kont- rollerar rådgivarna. Av de ca 100 arbetsmiljörådgivare som idag finns i Danmark är omkring hälften auktoriserade. 
 Utbildning inom företagshälsovården 
 Arbejdstilsynet, som idag auktoriserar arbetsmiljörådgivare, ställer allmänna, icke specifika, utbildningskrav. Man ska ha en mellanlång (vaere normeret til  
 tre-fire 
  år efter studentereksamen) vidare- utbildning, som är relevant i förhållande till området. Dock speci- ficeras inom vilka områden man ska ha kompetens. För att t.ex. vara ämnesrådgivare inom det kemiska området ska man kunna hantera: inomhusklimatproblem orsakade av otillräcklig eller brist på ventilation; luftföroreningar från arbetsprocesser; arbete med cancerframkallande ämnen; substitution av giftiga och mycket giftiga eller cancerframkallande ämnen. På liknande sätt beskriver man krav för att kunna arbeta som rådgivare inom det ergo- nomiska, biologiska, fysiska och psykosociala området. 
 En rekommenderad utbildning i sammanhanget är den master- utbildning i teknisk miljöledning som ges vid Danmarks tekniska universitet i Köpenhamn. Utbildningen är en deltidsutbildning under två år och innehåller huvudområden som verksamheten och miljön; offentlig reglering och lagstiftning; förändringsarbete; organisatorisk handlingsberedskap; miljöstrategier ifrån råvara till 
 45 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 soptippen; verksamhetskulturens betydelse. För att bli antagen ska man ha minst tre års arbetslivserfarenhet inom miljö- och/eller arbetsmiljöområdet. Som utbildningskrav anges teknisk/natur- vetenskaplig utbildning med minst bachelor eller mellan-  
 tekniker-utbildning 
  med inriktning mot miljö/arbetsmiljö (t.ex. miljötekniker, livsmedelstekniker, laboratorieassistent). Högst 32 studerande antas. För att öka bredden vid diskussioner i under- visning och vid nätverksuppbyggandet önskas vid antagningen en jämn fördelning mellan privat och offentligt anställda personer lik- som personer inom varu- och tjänsteproducerande företag. Ut- bildningen kostar 14 000 danska kronor/termin, därtill kommer kostnader för litteratur (ca 2 000 danska kronor/termin) och resor/uppehälle. Man kan läsa enstaka terminer och i valfri ordning. För att få genomföra avslutande projektarbetet krävs att man läst alla tre föregående terminer. 
 Finland  
  
 5 
  
 Företagshälsovårdens organisation 
 Företagshälsovården är reglerad i lag (senast ändrad 2001). Kon- sensus och nära samarbete råder mellan Social- och hälsovårdsmini- steriet, arbetsmarknadens parter, Folkpensionsanstalten och Ar- betshälsoinstitutet. Förebyggande företagshälsovård (FHV) är obligatorisk och ska omfatta alla yrkesverksamma, både anställda och egna företagare. Ersättning av arbetsgivarens kostnader utgår med ca 50 procent från Folkpensionsanstalten. Detta gäller både förebyggande företagshälsovård och hälso- och sjukvård, som på- verkar arbetsförmågan. 
 Professionell personal med multidisciplinär inriktning, framför allt företagsläkare, hälsovårdare och fysioterapeuter, krävs för före- tagshälsovården. Andra specialister (sakkunniga) som yrkes- hygieniker, ergonomer, arbetspsykologer, tekniker m.fl. kan knytas till företagshälsovården. År 2004 fanns en fysioterapeut vid ca 70 procent av  
 FHV-enheterna 
  och en psykolog vid cirka var tredje enhet. Totalt arbetar i Finland ca 5 300 personer och som genom- 
  
 5  
 Holloway, Butler, Företagshälsovårdens vägval,  
 SALTSA-sammanfattar, 
  2004; Betänkandet (SOU 2004:113) Utveckling av god företagshälsovård; 
 M  
 Chavez 
  och P Melart, En kort presentation av Arbetshälsoinstitutets (AHI) behörighetsutbildning av yrkesutbildade. AHI, Helsingfors 2006; 
 Intervju med Lopez  
 Chavez, 
  Utbildningsplanerare, AHI, Helsingfors. 
 46 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 gått yrkesutbildning inom företagshälsovården (1 800 läkare, 2 000 hälsovårdare, 600 fysioterapeuter, 200 psykologer och 700 sak- kunniga/övriga). 
  
 6 
  
 I slutet av 2004 fanns 760  
 FHV-enheter 
  med sammanlagt 969 filialer i Finland. Enheterna är alltjämt förhållandevis små, räk- nat efter antalet personkunder (median 1340), och fluktuationerna i antalet personkunder stora. Läkar- och hälsovårdscentralerna är de största leverantörerna av företagshälsovård. De svarade samman- lagt för 76 procent av personkunderna. De inbyggda  
 FHV-central- 
  erna hanterade 18 procent och gemensamt ägda enheter ca 6 pro- cent av antalet personkunder. 
 Även egenföretagare kan ansluta sig till företagshälsovården. Egenföretagarna är en relativt liten grupp (ca 60 000), varav den största delen utgörs av jordbrukare. Sammantaget innebär det att ca 1,82 miljoner (ca 85 % av arbetskraften) nås av företagshälso- vården. För arbetstagare är täckningsgraden ca 90 procent. Den finska företagshälsovården anses därmed vara den mest utvecklade i Europa. Den har också en lång tradition av god samsyn mellan alla inblandade aktörer. Täckningsgraden är fortfarande ökande. Den varierar något geografiskt och är lägst i norra och östra Finland. 
  
 7 
  
 Förebyggande företagshälsovård omfattar utredningar och utvärdering av hälsoaspekter, säkerhet och risker i arbetet. Före- tagshälsovården ska föreslå åtgärder för förbättringar och ge in- formation och råd i hälso- och säkerhetsarbetet. Detta görs genom arbetsplatsbesök där fysiska, psykiska och sociala arbetsförhållan- den kartläggs. Tvärvetenskap eftersträvas genom kompletterande medverkan av beteendevetare och tekniker. Åtgärder ska föreslås, följas upp och utvärderas. Rehabilitering och samverkan med andra vårdinstanser och myndigheter är viktiga uppgifter. Men finsk före- tagshälsovård gör mer än så. Över 80 procent av de finska arbets- tagare som har tillgång till företagshälsovård får också sjukvård genom centralernas försorg. Företagsläkaren fungerar då som ar- betstagarens husläkare. Företagsläkaren har kunskap om både arbetstagarens arbetsmiljö och sociala miljö och kan dessutom ta emot patienten snabbt. 
 Hälsoundersökningar är obligatoriska i vissa arbeten, men är i övrigt frivilliga. Företagshälsovården gör omkring en miljon hälso- 
  
 6 
  
 Davis, medicinalråd, Social- och hälsovårdsministeriet, Helsingfors. 
  
 7 
  
 Sammandrag - Företagshälsovården i Finland 2004. Ur Mannien P et al, Työterveyshuolto Suomessa vuonna 2004 – kehitystredien tarkastelua. Arbetshälsoinstitutet  Social- och hälsovårdsministeriet, Helsingfors 2007. 
  
 47 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 undersökningar varje år. (Det motsvarar halva arbetskraften om alla undersöks en gång.) Skillnaden mellan den allmänna hälsovården och företagshälsovården anses vara mycket stor när det gäller sjuk- skrivningsprocessen. Underlaget anses bli mycket säkrare om det ges av en företagsläkare. Av Folkpensionsanstaltens statistik för 2004 framgår att snittkostnaden för företagshälsovård per anställd var ca 230 euro. Företagshälsovårdens totala kostnader var 400,3 miljoner euro och omfattade 1,73 miljoner personer. Ersätt- ningen från Folkpensionsanstalten till arbetsgivarna var 177,8 mil- joner euro. 
  
 8  
  
 Ungefär hälften av alla  
 FHV-tjänster 
  avser sjukvård. Ministeriet tycker att det borde vara något lägre. Samtidigt finns det i Finland en mycket bestämd uppfattning att en företagshälso- vård inte kan fungera preventivt utan sjukvård. 
 System för god praxis finns sedan 1997. Detta innehåller prin- ciper och verktyg för planering, implementering, uppföljning och utvärdering av de tjänster som tillhandahålls. 
 Utbildning för företagshälsovården 
 En företagsläkare i Finland har en grundutbildning på sex år och en specialistutbildning för företagshälsovård på ytterligare sex år. Denna utbildning krävs av en läkare som ska vara heltidsanställd (mer än 20 timmar/vecka) inom företagshälsovården. För deltids- anställda läkare krävs utbildning till legitimerad läkare och en be- hörighetsutbildning om sju veckor (11 ECTS 
  
 9 
  
 ). Ett virtuellt uni- versitet i arbetsmedicin startades också 2004 genom utbildnings- ministeriets försorg. Där finns en portal som förmedlar informa- tion och möjliggör kontakter mellan de specialiststuderande läkarna, lärarna och de enheter som leder undervisningen. Under- visningen sker i form av webbaserat lärande och möjligheterna att använda videokonferenser användas. 
  
 10 
  
 Hälsovårdare har en grundutbildning på fyra år och en be- hörighetsutbildning (motsvarande den för läkare) om sju studie- veckor. För sakkunniga fysioterapeuter och psykologer krävs också motsvarande sju veckors behörighetsutbildning. Övriga sakkunniga (inom arbetshygien, ergonomi, teknik, synergonomi, jordbruk, 
  
 8 
  
 Folkpensionsanstaltens webbsida: www.kela.fi 
  
 9 
  
 European Credit Transfer System (det europeiska systemet för överföring av studiemeriter). 
  
 10 
  
 Husman, Huuskonen. The training of specialists in occupational medicine in Finland, and European perspectives. Int. suppl. of Finnish Occupational Health Physician Journal, vol 24. 
  
 48 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 kost och näring, m.m.) genomgår en kurs som motsvarar 2 ECTS. Utbildning i företagshälsovård ska ske inom två år från anställ- ningens start. Dessutom rekommenderas en påbyggnadsutbildning som motsvarar cirka sju studiedagar/år. 
 För de olika sakkunniga anger Social- och hälsovårdsministeriet direkta krav på examen, behörighet i företagshälsovård samt komp- letterande utbildning.  
  
 11  
  
 Alla sakkunniga förutsätts ha lämplig hög- skoleexamen eller någon annan motsvarande yrkesexamen inom området. 
 God företagshälsovårdspraxis kräver att sakkunniga inom olika områden samarbetar med varandra och att det finns multi- professionell kunskap om förhållandet mellan arbete och hälsa samt hur det ska hanteras. Utbildningarna genomförs multifunktionellt (med fler kategorier samtidigt). Utbildningen anses vara värdefull och ger kunskap om företagshälsovårdens roll och metoder. 
  
 12  
  
 Del- tagarna får en realistisk bild av helheten, får ökad självkänsla, lär sig prioritera mellan olika uppgifter och  
 inte minst viktigt  
 får be- hörighet att verka som företagshälsovårdare. Att utveckla team- arbetet har dock bara till viss del lyckats även om intresset för sådan utveckling finns. 
 Behörighetsutbildningen anordnas av Arbetshälsoinstitutet och nivån motsvarar en  
 högskole-/universitetsutbildning. 
  Dessutom kan hälsovårdare och fysioterapeuter delta i behörighetsutbildning ordnad av olika yrkeshögskolor. Dessa utbildningar är till sin om- fattning motsvarande 30 ECTS (innehåller även administration, hälsoekonomi, marknadsföring m.m.) För att säkerställa att rikt- linjerna för de olika behörighetsutbildningarna blir enhetliga har ett utvecklingsprojekt genomförts mellan Arbetshälsoinstitutet och de olika yrkeshögskolorna. På sikt ska dessa utbildningar vara helt lik- värda till innehåll och omfattning. 
 De viktigaste kursmomenten för den mångprofessionella be- hörighetsutbildningen (omfattande 11 ECTS) som bedrivs inom Arbetshälsoinstitutet är: 
  
 Företagshälsovårdens verksamhetsområde 
  
 Utveckling och planering av  
  
 FHV-enhetens 
  verksamhet 
  
 Planering, uppföljning och utvärdering av företagshälso- vårdsprocessen 
  
 11 
  
 Handbok 2004:11, Behörighet för yrkesutbildade och sakkunniga inom företagshälsovården. Social- och hälsovårdsministeriet, Helsingfors. 
  
 12 
  
 Utvärdering av  
  
 Chavez 
  och Ochoa, Arbetshälsoinstitutet, 2006. 
 49 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 Riskbedömningar av arbetsplatser med utveckling och värdering av arbetet, arbetets omgivning och arbetsgemenskap 
  
 Hälsofrämjande, förebyggande och upprätthållande av indi- videns arbetsförmåga 
  
 Yrkes- och arbetsrelaterade sjukdomar 
  
 Projektarbete (genomförs enskilt och motsvarar 2 ECTS) 
  
 Studieplanen ändras i förhållande till de behov arbetslivet ställer. Målet med utbildningen är att deltagarna ska få kunskaper om god företagshälsovårdspraxis och att de ska ges färdigheter att kunna överföra teorier till praktisk användning. Deltagarna ska också kunna utveckla det mångprofessionella arbetssättet. En del av undervisningen genomförs i form av distansundervisning. 
 Finansieringen av utbildningarna varierar. I många fall står arbetsgivarna för kostnaderna, medan kursdeltagarna betalar en del själva (kursavgift 2 000 euro därtill kommer kostnader för resor, logi, litteratur m.m.). För att bli antagen behöver man inte vara an- ställd inom företagshälsovården men erfarenhet inom den ger för- tur. 
 Tabell 1. Antal personer (medeltal) inom olika kategorier utbildade vid Arbetshälsoinstitutet i Finland 2002 – 2006 
  
 Kategori 
  
 antal personer per år i medeltal 
  
 Läkare 
  
 95 
  
 Hälsovårdare 
  
 83 
  
 Fysioterapeuter 
  
 39 
  
 Psykologer 
  
 26 
  
 Sakkunniga inom teknik 
  
 10 
  
 Optiker 
  
 61 
  
 Tal-/Näringsterapeuter/Idrott 
  
 21 
  
 Sakkunniga inom jordbruk 
  
 10 
  
 Summa 
  
 345 
  
 50 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 Norge  
  
 13 
  
 Företagshälsovårdens organisation 
 Den norska Bedriftshelsetjensten och den svenska företagshälso- vården liknar varandra på många sätt. Till exempel finns ingen separat lagstiftning om företagshälsovård men det finns en skriv- ning i arbetsmiljölagen (3.3 § från 2005) som förtydligas i före- skrifter, där man beskriver vilken typ av tjänster företagshälso- vården ska bidra med och som ställer krav om företagshälsovård vid riskarbetsplatser. Om norska arbetsmiljöinspektionen bedömer en arbetsplats som riskabel kan den med lagens hjälp tvinga fram före- tagshälsovård för de anställda. Övriga företag uppmanas att leva upp till lagen på frivillig väg. Verksamheten finansieras helt av brukarna, inga statliga bidrag ges. 
 Norsk företagshälsovård utreddes 2001 och flera för- bättringsförslag lades då fram om omfattning, krav på certifiering, kompetensutbildning etc. Förslagen fördes sedan över till en senare översyn av arbetsmiljölagen (2003). En ny utredning av företags- hälsovården  
 2006-2007 
  verkar kunna enas om en starkt utvidgad branschföreskrift över vilka som är tvungna att ha företagshälso- vård och som innefattar en ordning för godkännande. 
 Fördelningen mellan yrkeskategorier är som i Sverige att före- tagssköterskor är flest (670). Därefter kommer läkare (355) och yrkeshygieniker/ingenjörer (390). Övriga tjänster fördelar sig på kategorierna ergonomer (340), psykologer (30) och administrativ personal och övriga (470). Totalt antal anställda inom företags- hälsovård är 2 295. 
  
 14  
  
 De betjänar 24 900 arbetstillfällen med drygt en miljon anställda. Arbetssättets inriktning är oftast tvärprofes- sionellt. 
 Hösten 2000 gav Statens arbeidsmiljøinstitutt ut en vägledning som definierade god företagshälsovård och gav exempel på god praxis. Kvalitetssäkring (certifiering) finns men är ej obligatorisk. 
  
 13 
  
 Holloway, Butler, Företagshälsovårdens vägval,  
  
 SALTSA-sammanfattar, 
  2004; Intervju med Wells, seniorkonsulent, och Hall, överläkare, Statens Arbeidsmiljøinstitutt, Oslo. 
  
 14 
  
 Siffrorna avser januari 2007. 
  
 51 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 Utbildning för företagshälsovården 
 Det finns specialistutbildningar i arbetsmedicin med inriktning mot företagshälsovård, liksom det finns specialistutbildning för yrkes- hygieniker, företagssköterskor och ergonomer. Men det finns inga krav på speciell utbildning lika lite som det finns en enhetlig defini- tion av begreppet företagshälsovård. Det gör att det finns före- tagshälsovård med utbildad personal och bred kompetens samtidigt som det finns verksamheter utan den kompetensen som ändå kallar sig företagshälsovård. 
 Alla kategorier samlas i den grundkurs som genomförs vid Statens arbeidsmiljøinstitutt. Kategorigemensamt deltagande upp- muntras. Grundkursen ges i två versioner. En vanlig grundkurs och en som är delvis nätbaserad. Den förstnämnda omfattar fyra peri- oder om fem studiedagar och den nätbaserade genomförs i tre perioder om vardera fyra studiedagar. Studietiden för den senare är ca 60 procent schemabundet med närvaro och ca 40 procent via nätet (omfattar då även nätbaserade diskussioner/reflektioner). Dessutom tillkommer, för bägge kursvarianter, ett enskilt projekt- arbete, som genomförs under handledning. Kursomfattningen är lika oberoende av vilken kategori inom företagshälsovård man till- hör. Kursinnehållet inom den vanliga grundutbildningen rör: 
  
 God företagshälsovård och metoder för arbetsmiljöutveckling 
  
 Fysisk och kemisk arbetsmiljö; kunskapsförmedling 
  
 Juridik och speciellt arbetsrätt inom företagshälsovård; psykosocial och organisatorisk arbetsmiljö 
  
 Erfarenhetsutveckling och lärande; utvärdering; presentation av projektarbeten 
  
 Statens arbeidsmiljøinstitutt är ensam ansvarig för grund- utbildningen inom företagshälsovården, medan kurser inom om- rådet Hälsa – miljö - säkerhet (HMS) kan finnas inom vissa hög- skolor. En kursavgift, för närvarande 14 000 norska kronor, tas ut för grundkursen. Den täcker kursomkostnaderna, men inte lön för de medverkande lärarna. Deltagarna får också stå för rese- och logi- kostnader i samband med studieperioderna. Normalt förutsätts att kursdeltagarna är anställda inom Bedriftshelsetjensten eller HMS- organisationer, men undantag görs om plats finns. 
 52 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 Island  
  
 15 
  
 Företagshälsovårdens organisation 
 Företagshälsovården som område är under uppbyggnad i Island. När den isländska lagen om arbetarskydd från 1980 (lagen verk- ställdes 1981) reviderades 2003 tillkom en paragraf där det ut- trycktes att arbetsgivaren är skyldig att göra en skriftlig plan för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen. Om arbetsgivaren inte själv kan göra detta, efter att han först har gjort en riskbedömning, ska han anlita specialister inom arbetarskydd som Arbetsmiljöverket har godkänt. 
 Arbetsmiljöspecialisterna ska ha fått Arbetsmiljöverkets god- kännande innan de börjar sin verksamhet. Arbetsmiljöspecialisterna ska uppfylla de krav som Arbetsmiljöverket ställer enligt lagen och enligt de föreskrifter som följer lagen. Socialdepartementet ger ut föreskriften men Arbetsmiljöverket utarbetar den. Detta arbete på- går. I lagen sägs att arbetsmiljöspecialister kan bli godkända anting- en inom sitt eget fackområde (fysioterapeut, sjuksköterska, läkare, ingenjör etc.) eller få ett utvidgat godkännande så att han/hon ska kunna granska och bedöma hela arbetsmiljön. Då krävs ett bind- ande kontrakt med andra godkända specialister som anses ha till- räcklig kunskap inom hälsovård, socialvetenskap, teknik eller inom andra liknande områden. De som får ett utvidgat godkännande ska kunna ta itu med risker eller besvär som kan uppstå på grund av fysiska, kemiska, biologiska, ergonomiska eller psykologiska fak- torer. 
 Utbildning för företagshälsovården 
 Några korta kurser har hållits för dem som arbetar inom arbetar- skyddet i Island. En tvådagars kurs genomförs varje år speciellt för skyddsombud i företagen. Det är önskvärt att arbetsmiljö- specialister, som har fått ett provisoriskt godkännande också ska delta i dessa eller liknande kurser. De som fått ett provisoriskt god- kännande har alla en universitetsutbildning inom de områden som nämns i lagen. Ytterst få islänningar har specialiserat sig inom arbetarskydd och deras utbildning är högst varierande. De har an- tingen gått grundkursen i Norge eller följt specialkurser inom olika 
  
 15  
 Intervju med Kolbrún Hólmfriður Gunnarsdóttir, Det isländska arbetstillsynet, Reykjavik. 
 53 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 utbildningar i Sverige, England eller andra länder. En läkare har utbildat sig till specialist vid Arbetshälsoinstitutet i Finland. Efter att lagen ändrades är det många som söker godkännande från Ar- betsmiljöverket. I Island försöker man genom jämförelse mellan de övriga nordiska länderna specificera kompetensbehovet för branschen. 
 Sammanfattning 
 Av ovan framgår att företagshälsovården är organiserad på olika sätt i de nordiska länderna. Finlands system bygger på en mer än trettioårig verksamhet med en kombination av sjukvård och hälso- vård och med ett lagstadgat obligatorium om företagshälsovård samt därtill ett utvecklat kompensationssystem via Folkpensions- anstalten och koppling till Social- och hälsovårdsministeriet. Övriga länder har verksamheten uppbyggd kring frivillighet och ett mindre tydligt folkhälsouppdrag. 
 Utbildningsverksamheten för företagshälsovården inom Nor- den uppvisar vissa likheter, men också stora skillnader. För att lättare kunna jämföra vissa, för Sverige intressanta faktorer, har dessa sammanfattats i tabell 2. 
 54 
 SOU 2007:91 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 Tabell 2. 
  
 Sammanfattning av  
 FHV-utbildningar 
  inom Norden 
  
 Sverige 
  
 Finland 
  
 Norge 
  
 Danmark 
  
 Behörighetsutbildning, 
  
 5,5-19 
  
 2-7 
  
 4 
  
 15 
  
 schemalagda perioder 
  
 ECTS-nivå 
  eller 
  
 15-60 
  
 2-11 
  
 ej angivet 
  
 magister- 
  
 motsvarande 
  
 utbildning 
  
 Omfattning skiljer för 
  
 ja 
  
 ja 
  
 nej 
  
 nej 
  
 olika kategorier 
  
 Handlett projektarbete 
  
 ja 
  
 ja 
  
 ja 
  
 ja 
  
 ingår 
  
 Kategorigemensam 
  
 nej 
  
 ja 
  
 ja 
  
 ja 
  
 undervisning 
  
 Kursavgifter Skr ca 
  
 - 
  
 20 000 
  
 15 000 
  
 48 000 
  
 Utbildningsansvarig 
  
 Statlig utredn. 
  
 AHI*+yrkeshögskola 
  
 STAMI** 
  
 Universitet 
  
 /universitet 
  
 Anställning inom 
  
 FHV 
  
 för vissa 
  
 ja 
  
 nej 
  
 nej 
  
 förutsätts 
  
 * 
  
 AHI = Arbetshälsoinstitutet 
  
 ** 
  
 STAMI = Statens arbeidsmiljøinstitutt 
  
 3.1.3 
  
 Överväganden 
  
 För en bransch som företagshälsovården blir utbildningsfrågorna allt viktigare. Intresset för och trycket på utbildningarna förväntas öka till följd av utvecklingen av företagshälsovården; vice versa kan bra utbildningar bidra till att attrahera fler till branschens olika yrken. 
 De långa  
 FHV-utbildningarna 
  
 De långa  
 FHV-utbildningarna 
  ligger på nivån över högskolans grundutbildning. Det är också sådana högskolor med relevant grundutbildning som anlitas i de nu aktuella uppdragsutbild- ningarna. I skrivelsen den 6 augusti 2007 till regeringen pekade vi på några komplikationer med upphandlingsförfarandet av så långa utbildningar vilket står i viss motsättning till behov och tillgång av  
 kontinuerlig  
 ledning från vetenskapligt och empiriskt erfarna per- soner inom ett relativt litet område. Regelverket för uppdrags- 
 55 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 utbildning är heller inte riktigt avpassat för den här situationen och komplicerar därför tillvaron för en del högskolor. 
 Vi menar att  
 FHV-utbildningarna 
  behöver fogas in i det regul- jära högskolesystemet för att få en långsiktighet och stabilitet i pla- nering och genomförande. Inte minst är detta angeläget när många pensionsavgångar inom företagshälsovården står för dörren sam- tidigt som man kan räkna med en ökad efterfrågan till följd av de nya utvecklingsmöjligheterna för branschen. Högskolornas närhet till forskning, möjlighet att få internationellt gångbar examen (Bo- lognaprocessen 
  
 16 
  
 ) öppnar också vägar till forskning, stärker yrkenas status och främjar kunskapsbildningen för kunskapsområdet. Högskolorna har därtill att anpassa sig efter och göra utbildningar ändamålsenliga för arbetsmarknadens behov. Det ligger också i högskolans eget intresse att göra denna koppling för att få studenter. Utbildningar utvärderas även utifrån arbetsmarknadsrelevans. Enligt Högskoleverket måste man ta hänsyn till morgondagens arbetsmarknad för att undvika brist eller överskott på olika yrkesgrupper. Därför efterlyser verket en fördjupad samverkan mellan högskolorna och samhället samt att högskolorna utarbetar tydligare strategier för hur arbetslivets behov och synpunkter ska tas till vara i utbildningsplaneringen. 
  
 17  
  
 Vi ser positivt på att flera av de institutioner som svarar för uppdragsutbildning gentemot utredningen S 2007:01 även har eller ser över sina former för att relevanssäkra utbildningen bland annat med stöd av referensgrupp med praktiker och avnämare. En annan fördel med högskoleväsendet är att man har etablerade former för kvalificerad uppföljning och utvärdering av utbildningar. Ett alternativt system med upphandling av långa akademiska utbildningar som bedrivs återkommande samt som i övrigt liknar reguljära kurser är omständligt och inte särskilt kostnadseffektivt. Den utveckling vi ser som önskvärd, är att de långa utbildningarna så snabbt som möjligt tas över av det ordinarie utbildningsväsendet. De särskilda resurserna bör istället användas till kompetenshöjande insatser till stöd för företagshälsovårdens utveckling. Det senare handlar även om kortare kurser av fort- och vidareutbildningskaraktär. Högskolorna kan vara viktiga leveran- 
  
 16 
  
 Bolognaprocessen syftar till ett ökat europeiskt samarbete inom högre utbildning; konkreta mål är bl.a. tydliga och jämförbara examina, tre utbildningsnivåer, gemensamt poängsystem. (www.hsv.se) 
  
 17 
  
 Högskoleverket: Rapport 2006:28 R, Arbetsmarknad och högskoleutbildning 2006. 
  
 56 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 törer, men också andra aktörer bör kunna komma ifråga såsom centrala myndigheter, organisationer och företag.  
 FHV-utbildningarna 
  bör alltså ingå i högskolornas vanliga utbud. Studeranden fortsätter efter grundutbildning till  
 yrkes-/vidareut- 
  bildningar med inriktning mot företagshälsovården vilka bör vara studiemedelsberättigade. Högskolorna ersätts genom det sedvan- liga statliga finansieringssystemet (studentpeng och helårspresta- tion). Till skillnad från dagens system behöver inte de studerande vara anställda inom företagshälsovården när de genomgår utbild- ningen. Idag har anställda inom företagshälsovården i princip före- träde vid antagning. De studerandes reflektioner från den egna praktiken när de möter teorin, vilket är en styrka i dagens utbild- ningar, får då ersättas med andra pedagogiska lösningar. Att över- brygga teori och praktik i utbildningen kan exempelvis göras genom att moment med praktik läggs in och att kontakterna med arbetsmarknadens parter, bransch, företag m.fl. utvecklas. En av fördelarna med den föreslagna systemändringen är att sektorn i allt större utsträckning kan rekrytera färdigutbildade experter. 
 Högskolorna har ett mycket fritt mandat att själva förfoga över vilka utbildningar och kurser de vill bedriva. För ett område som dels står inför en utvecklingsfas, dels har ett alltmera sammansatt uppdrag och dessutom saknar en stabil akademisk bas riskerar ut- vecklingen att bli spretig. Det kan därför finnas skäl att under en övergångstid hålla samman kvalitetsarbete och diskussion om utvecklingen i nära anslutning till avnämarna och nyttjarna av de tjänster som utbildningarna ska leda till. Vi ser därför en viktig uppgift för en ny huvudman att stödja en successiv övergång mellan de två utbildningssystemen. 
 Den nya huvudmannen får således till en början överta upp- giften att upphandla utbildningar som denna utredning har för när- varande. I uppdraget bör emellertid också ingå att främja över- föringen av nuvarande  
 FHV-utbildningar 
  till  
 yrkes-/vidareutbild- 
  ningar inom det ordinarie systemet. Kärnan i dessa utbildningar grundas även fortsättningsvis på företagshälsovårdens traditionella uppgift. Genom att huvudmannen föreslås utgöra ett nav för dis- kussioner om innehåll och kvalitet i utbildningarna och genom visst ekonomiskt stöd bör en utveckling av företagshälsovården kunna främjas som svarar såväl mot arbetsmarknadens parters krav som kravet på en akademisk bas för områdets kunskapsutveckling. 
 57 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 En treårig utbildningssatsning för att främja  
 FHV-utvecklingen 
  
 Förväntningar finns att företagshälsovården med sin inriktning på förebyggande arbete på organisatorisk nivå och de multidisciplinära teamen ska kunna utgöra ett allsidigt expertstöd både i det syste- matiska arbetsmiljöarbetet som i det utvidgade uppdraget med en roll i sjukskrivningsprocessen och kvalificerade arbetsförmågebe- dömningar. Här ser vi att det finns kompetensutvecklingsbehov av kortare slag vid sidan av de traditionella långa  
 FHV-utbildningarna. 
  
 I sitt arbete med en ny utbildningsmodell identifierade Arbets- livsinstitutet behovet av kategorigemensam utbildning bland annat för att ge förståelse för de övrigas specifika kompetens, samt upp- muntra till och öva på gemensamma problemlösningar. 
  
 18  
  
 I sam- verkan med Föreningen Svensk Företagshälsovård (FSF) genom- fördes en kurs i Organisations- och hälsovetenskap som avslutades februari 2007. FSF erbjuder från och med våren 2008 denna kurs (avgiftsbelagd och motsvarande 20 akademiska poäng) som sträck- er sig över fyra terminer. Kursen vänder sig till en bred blandning av personal från bland annat företagshälsovården. Någon annan gemensam vidareutbildning med sikte på den multiprofessionella kompetensen i företagshälsovården finns för övrigt inte idag men kommer, som sagt, att väl behövas. Det behövs något som relativt enkelt, snabbt och med kvalitet kan nå den samlade personalen på en  
 FHV-enhet. 
  För att få fart på kompetensutvecklingen för sektorn skulle en introduktionsutbildning kunna utvecklas och genomföras inom ramen för den extra treåriga utbildningssats- ningen. En kompetenssatsning kan fungera som ingång i och vi- dareutveckling av att förstå företagshälsovårdens tre ben, träna den multiprofessionella kompetensen och främja  
 team-arbetet. 
  En sådan utbildningssatsning går vid sidan av de långa  
 FHV-utbild- 
  ningarna och konkurrerar inte heller med FSF:s kurs. Förutom en mer generell och kategorigemensam introduktion till företags- hälsovården behövs också kompetensutveckling kring den roll som företagshälsovården förväntas fylla; att vara en första linjens sjuk- vård. Hur företagshälsovården kan bli en naturlig koordinator för insatser från sjukvården, Försäkringskassan och arbetsplatsen kan också vara ett angeläget tema för en kategorigemensam kurs. En multiprofessionell utbildning måste också fånga själva idén med företagshälsovården; att det förebyggande arbetsmiljö- och hälso- arbetet på arbetsplatsen förstärks av att företagshälsovården får en 
  
 18  
 Arbetslivsinstitutet,  
 Future-projektet, 
  dnr  
 2005-0303. 
  
 58 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 mer heltäckande bild av arbetsplatsen för att därigenom dra slut- satser om risker och möjligheter. Innehåll och form för kate- gorigemensam utbildning, t.ex. via nätet, och hur det hålls ihop i helhet respektive delar bör nya huvudmannen få till uppgift att gå vidare med. Idéer, erfarenheter och kompetens finns att inspireras av från våra grannländer. Social- och hälsovårdsministeriet i Finland anger i sina anvisningar att god företagshälsovårdspraxis förutsätter samarbete mellan de sakkunniga inom olika områden och multi- professionell kunskap om förhållandet mellan arbete och hälsa och hur det kan hanteras. 
  
 19  
  
 I Norge genomförs en grundkurs för alla personalkategorier av Statens arbeidsmiljøinstitutt och som ges i två varianter varav en är delvis nätbaserad (se avsnitt 3.1.2). Kun- skap och pedagogiska idéer finns också givetvis i Sverige. 
 Hur kunskapsbehovet kring frågeställningar om de försäkrings- medicinska riktlinjerna och kvalificerade arbetsförmågebedöm- ningar ska tillfredsställas blir en uppgift för nya huvudmannen att närmare se över. Här finns, liksom i de andra nämnda utbildnings- insatserna, moment som kan behöva läggas in i de långa FHV- utbildningarna och som också bör övervägas i samband med de successiva revideringarna av dessa. Trots det kan särskilda utbild- ningsinsatser behöva göras. Här finns ansvariga myndigheter och intressenter att samspela med, inte minst för att undvika sub- optimering. 
 Kommittén har föreslagit att 10 miljoner kronor per år avsätts under en treårsperiod med början från och med 2009 för denna sär- skilda utbildningssatsning för att stödja  
 FHV-utvecklingen 
  (skrivelsen den 6 augusti 2007). Den tidsbegränsade utbildnings- insatsen bör vara en av huvudmannens viktigare uppgifter. 
 Syfte och innehåll med satsningen kan sammanfattas i några punkter. Här avses inte att ge ett färdigt kursutbud utan mer teckna  
 vad  
 som kan behöva föras ut på ett bra pedagogiskt och kostnadseffektivt sätt: 
  
 introduktion av företagshälsovårdens tre ben; öka förståelsen för hur verksamheterna hänger samman, 
  
 träna den multiprofessionella kompetensen  
  
 det allsidiga expertstödet, öva på det multiprofessionella arbetet, utveckla teamarbetet, 
  
 19  
 Social- och hälsovårdsministeriet, handböcker 2004:11, Behörighet för yrkesutbildade personer och sakkunniga inom företagshälsovården och Social- och hälsovårdsministeriets anvisningar om kompletterande utbildning. Helsingfors. 
 59 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 fördjupad förståelse av företagshälsovården som individens ko- ordinator gentemot sjukvård, Försäkringskassan och arbets- platsen, 
  
 hur det förebyggande arbetsmiljöarbetet kan förstärkas med till- gång till en bättre helhetsbild av arbetsplatsen, 
  
 fördjupning i de försäkringsmedicinska riktlinjerna, 
  
 fördjupning i kvalificerade arbetsförmågebedömningar. 
  
 Tidpunkt för skifte av utbildningssystem 
 Övergången mellan utbildningssystemen behöver tid. Ungefär 2013 förväntas den nya specialistutbildningen av läkarna att börja generera de första specialisterna inom arbets- och miljömedicin. Huvudmannen bör följa utvecklingen för att kunna bedöma kvar- varande utbildningsbehov av den nuvarande företagsläkarkursen och handledarutbildningen. Systemskiftet för specialistläkarna har emellertid redan skett 2006. För de övriga långa  
 FHV-utbild- 
  ningarna är ett tänkbart mål att växlingen har skett senast till år 2015 för att då ingå som ett naturligt utbud från högskolan. 
 Statens respektive branschens ansvar för kompetensförsörjning 
 Parallellt med de långa utbildningarna kommer det ständigt att be- hövas fort- och vidareutbildning i form av kortare kurser och lik- nande. Kompetensutvecklingsbehov för en anställd är framför allt ett arbetsgivaransvar, dvs. för ett enskilt  
 FHV-företag. 
  Det finns en stor marknad för kurser och utbildningar av allehanda slag och olika typer av utförare. Staten bör inte agera på en konkurrens- utsatt marknad, speciellt inte för en särskild bransch. Staten bör däremot ta ett visst ansvar för att understödja utvecklingen av före- tagshälsovården, vilket bör ses mot bakgrund av regeringens ställ- ningstagande i budgetpropositionen för 2008. Kommittén har för det ändamålet föreslagit regeringen en extra utbildningssatsning under tre år med början år 2009 (se ovan). 
 Staten bör ansvara för de långa  
 FHV-utbildningarna 
  inom ramen för det ordinarie högskolesystemet. För företagsläkarna gäller en annan utbildningsväg från den 1 juli 2006 genom den nya specialiseringstjänstgöringen inom arbets- och miljömedicin. Även här bedöms övergången behöva ske successivt. Fram till år 2015 
 60 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 kan viss uppdragsutbildning vara nödvändig för att övergångsvis klara kompetensförsörjningen. 
 Sammanfattningsvis bör en ny huvudman administrera det nu- varande systemet och få en främjandeuppgift för skiftet av utbild- ningssystem samt i uppdrag att samordna den treåriga utbild- ningssatsningen. Vår bedömning är att en ny huvudman kan ta över ansvaret för  
 FHV-utbildningarna 
  tidigast den 1 juli 2008. 
 Medelsnivån för de traditionella  
 FHV-utbildningarna 
  m.m. bör ligga kvar på 20 miljoner kronor per år under den närmaste tre- årsperioden  
 2008-2010. 
  Härutöver bör 10 miljoner kronor per år avsättas under en treårsperiod med början från och med 2009 för den treåriga utbildningssatsningen. Kommittén har i skrivelsen den 6 augusti 2007 hemställt till regeringen om bemyndigande att få be- sluta om  
 FHV-utbildningar 
  m.m. som även omfattar år 2010 för att inte tappa tempo i kompetensförsörjningen. 
  
 3.2 
  
 Forskning och utveckling för företagshälsovård 
  
 När tidigare huvudman, Arbetslivsinstitutet, bedrev de långa FHV- utbildningarna fanns en koppling till arbetslivsforskningen som också bedrevs under samma tak. Denna utredning svarar nu till- fälligt för utbildningarna men utförandet ligger på universitet och högskolor. Härigenom återskapas ett litet men viktigt samband mellan utbildning och forskning. Vår utgångspunkt är att de långa  
 FHV-utbildningarna 
  mår bra av att tillhöra den akademiska miljön och finnas nära forskningen. Högskolans kontakter med kursdel- tagarna ger i sin tur erfarenheter som kan vara av värde för det vetenskapliga arbetet. Här menar vi dock att det behövs en kraft- samling för att lyfta och främja företagshälsovården till att bli ett attraktivt område som gör att forskarna vill ägna sig åt det i större utsträckning än vad som nu sker. 
 Arbetslivsforskning är ett samlande begrepp för vetenskaplig forskning och utvecklingsarbete (FoU) som är tekniskt, human- och samhällsvetenskapligt baserat och syftar till att dels studera och analysera arbetsmiljö och arbetsvillkor i företag, myndigheter och andra organisationer, dels medverka till att skapa såväl mera hälso- samma och attraktiva arbetsplatser som framgångsrika och effek- tiva företag och organisationer. Arbetsmarknadsforskning, forsk- ning om jämställdhet samt om integration och mångfald införlivas 
 61 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 också i begreppet. Arbetslivsforskningen omfattar allt från lång- siktig, grundläggande forskning till utvecklingsarbete. I sin klassiska kärna behandlar den arbetsplatsens miljö (hälsa och säker- het) men också i vissa fall teknik (verktyg, maskiner, produktions- system) och organisatorisk utveckling. Verksamheten utförs främst inom universitet och högskolor samt landsting (yrkesmedicinska kliniker eller motsvarande). Arbetslivsinstitutet var en av de större aktörerna fram till dess nedläggning år 2007. Forskningen finansi- eras med statliga medel från forskningsråd som FAS och VINNOVA, universitet och högskolor, Svenska  
 ESF-rådet 
  m.fl., fonder och stiftelser som Riksbankens Jubileumsfond samt för- säkringsbolag som AFA Försäkring (ägs av arbetsmarknadens par- ter). 
  
 20 
  
 Företagshälsovård är en mångfacetterad verksamhet och som kunskapsområde otydligt. Trots en relativt omfattande arbetslivs- forskning i Sverige har företagshälsovården aldrig varit riktigt för- sörjd med kvalificerad kunskapsproduktion utifrån sitt perspektiv. Detta är en svaghet som också gjort företagshälsovården till öppet mål för kritik. 2003 års företagshälsovårdsutredning (SOU 2004:113) pekade på att den bristande forskningen kan vara ett re- sultat av att vare sig forskningsmedel eller intresserade forskare har funnits att tillgå. Statskontoret framhöll i sin genomgång av om- rådet behovet att stimulera utvecklingen av nya och väl fungerande metoder exempelvis för prevention och rehabilitering. Även forsk- ning som tar fasta på implementering och utvärdering av olika arbetsmetoder och kvalitetssystem borde enligt denna översyn ut- vecklas genom samverkan mellan forskningsinstitutioner och före- tagshälsovårdscentraler.  
  
 21 
  
 Arbetslivsinstitutet påbörjade en planering för forskning om och i företagshälsovård. I antologin  
 Den höga sjukfrånvaron – sanning och konsekvens  
 ges ett antal förklaringar till varför kun- skapen är så dålig. Bland annat framhålls att företagshälsovården inte har någon sammanhållen struktur för FoU som är knuten till universitet eller organisation av högskolekaraktär. 
  
 22  
  
 Socialför- säkringsutredningen (SOU 2006:86) diskuterade i sin skrift  
 Före- tagshälsovård på tre ben  
 problematiken med dagens uppdrag och den kritik företagshälsovården får för att man inte förmår leva upp 
  
 20 
  
 Arbetslivsforskningen i Sverige, Uppdrag för FAS och Vinnova utfört av Hoover, oktober 2004. 
  
 21 
  
 Statskontoret 2001:29 Utnyttja företagshälsovården bättre 
  
 . 
  
 22 
  
 Statens Folkhälsoinstitutet, R 2004:15; Theorell (red); Kan företagshälsovården lösa sjuk- skrivningskrisen? P Holland och Wells. 
  
 62 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 till arbetsmiljölagens definition: Men vem kan det? Säg det veten- skapliga utredningsinstitut som förmått att ens elementärt beskriva sambanden i den fyrklöver av frågekomplex som marknadsbaserade företag här förutsätts kunna hantera. 
  
 23  
  
 LO och Svenskt Näringsliv har också uppmärksammat behovet och föreslagit att statens stöd till företagshälsovården bland annat bör inriktas mot åtgärder som leder till ökad forskning och utveckling inom företagshälsovården. VINNOVA (eller annat organ med liknande inriktning) ges an- slag om 20 miljoner kronor per år för forskning och utveckling inom företagshälsovården med särskild inriktning mot bransch- specifik företagshälsovård. 
  
 24 
  
 3.2.1 
  
 Överväganden 
  
 Försörjningen av kunskap om och för företagshälsovården är starkt eftersatt. Begreppet  
 företagshälsovård  
 behöver formeras och formu- leras som ett kunskapsområde. Området rymmer olika discipliner, teorier och erfarenheter som ska mötas i en praktik under specifika arbetsformer såsom multidisciplinära team. Dessutom skiljer sig verksamhetsformerna åt (privat, offentligt, inbyggda hälsor etc.) En företagshälsovård på tre ben innebär en utvidgning utöver det etablerade arbetsmiljöuppdraget som redan i sig är nog så komplext med bland annat förebyggande av ohälsa och olycksfall på arbets- platsen, kartläggning av risker, riskbedömningar och förslag till förebyggande åtgärder (t.ex. tekniska, ergonomiska, utbildnings- och informationsinsatser). För arbetsmiljöarbetet finns tradi- tionellt sett kompetenser som arbetsmiljöingenjörer, beteende- vetare, ergonomer/sjukgymnaster/arbetsterapeuter, företagssköter- skor, företagsläkare men även andra yrkeskategorier. I förvänt- ningarna på företagshälsovården ligger både vidareutveckling av det man redan gör men också nya uppdrag. Företagshälsovården ska kunna tillämpa och bidra till utvecklingen av de försäkringsmedi- cinska riktlinjerna och göra kvalificerade arbetsförmågebedöm- ningar. För individen ska företagshälsovården fungera som ko- ordinator för insatser från sjukvården, arbetsplatsen och Försäk- ringskassan. Detta kan innebära behov av ytterligare kompetenser. 
  
 23 
  
 FHV avser en oberoende expertresurs inom områdena arbetsmiljö och rehabilitering. Vidare ska FHV särskilt arbeta för att förebygga och undanröja hälsorisker på arbets- platser samt ha kompetens att identifiera och beskriva sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa. (AML, 3 kap 2b §). 
  
 24 
  
 Gemensamt brev den 27 oktober 2006 till Näringsdepartementet. 
  
 63 
  
 Företagshälsovård - ett kunskapsområde 
  
 SOU 2007:91 
  
 Företagshälsovården förväntas arbeta utifrån vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Om akademin m.fl. inte ser företags- hälsovården som ett spännande kunskapsområde riskerar kun- skapsbildningen ske mer ur ett monodisciplinärt perspektiv, då kanske med medicinsk slagsida. Att inrätta en professur för före- tagshälsovården skulle vara ett strategiskt steg liksom att utarbeta ett forskningsprogram för kunskapsområdet för att komma till rätta med bristerna. Regeringen behöver avsätta medel för dessa ändamål. Betydelsen av att komma igång med kvalificerad kun- skapsproduktion på området så snart som möjligt gör att frågan bör tas med i den kommande forskningspolitiska propositionen. Vi har den 6 augusti 2007 till regeringen lyft fram behovet av medel under en flerårsperiod för att utarbeta forskningsprogram, initiera forskning och genomföra utvärdering av  
 FHV-utvecklingen. 
  FoU i sig bör åvila den sedvanliga organisationen för finansiering och ut- förare. Den nya huvudmannen bör dock ha en roll i att initiera in- satser som främjar kunskapen i och om företagshälsovården på andra sätt såsom seminarier och konferenser och allmänt forsk- ningsfrämjande arbete. Ett angeläget område för huvudmannen är att verka för ett kvalitetsarbete till stöd och vägledning för god praxis grundad på evidens att bland annat nyttjas för utbildningar. Ett samarbete bör kunna utvecklas gentemot forskningsråd som FAS och VINNOVA för ett forskningsprogram för sektorn. 
 64 
 4 Ett nav för kunskapsutveckling 
 Kommitténs förslag: 
 Vi föreslår att en självständig nämndmyndighet för kunskapsom- rådet företagshälsovård inrättas tidigast den 1 juli 2008 vid Försäk- ringskassan som värdmyndighet. Nämndens uppgifter föreslås vara att 
  
 1. 
  
 av universitet och högskolor upphandla utbildningar motsvar- ande högskolans avancerade nivå (de långa  
  
 FHV-utbildning- 
  arna) för företagshälsovårdens personal 
  
 2. 
  
 verka för att dessa långa utbildningar ingår i högskolornas regul- jära utbud till senast 2015 
  
 3. 
  
 bilda en plattform för att följa, värdera och påverka utvecklingen på utbildningsområdet 
  
 4. 
  
 samordna en extra utbildningssatsning under tre år med start 2009 till stöd för utvecklingen av företagshälsovården 
  
 5. 
  
 organisera kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan högskolor, arbetsmarknadens parter, myndigheter och  
  
 FHV-branschen 
  i syfte att utveckla en kvalitetsdiskussion som blir vägledande för kunskapsområdet företagshälsovård (god praxis grundad på evi- dens) 
  
 6. 
  
 verka för ökad forskning om och för företagshälsovården 
  
 7. 
  
 i övrigt följa utvecklingen inom kunskapsområdet företags- 
  
 hälsovård 
 Vi föreslår att regeringen utser tio ledamöter till nämnden varav en som ordförande. Ledamot utses efter förslag från arbetsmarkna- dens parter, Arbetsmiljöverket, Försäkringskassan och Socialstyrel- sen. Föreningen Svensk Företagshälsovård, FSF, föreslås bli adjun- gerad. Nämnden kan avvecklas när uppgifterna är genomförda. Till nämnden knyts ett mindre kansli. Av en årlig totalkostnad på 34 miljoner för verksamhetens bedrivande beräknas nämndens för- valtningskostnader uppgå till ca 4 miljoner kronor. Vi föreslår att myndigheten benämns Nämnden för kunskapsområdet före- tagshälsovård. 
 65 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 Regeringen framhåller i direktiven (dir. 2007:19) att det finns  
 skäl som talar för att funktionen att samordna, utveckla och upphandla företagshälsovårdsutbildning bör skiljas från utförandet av utbild- ningen. Det finns flera utbildningsorganisationer, t.ex. universitet och högskolor, som har kapacitet att utföra utbildningen. Frågan om vem som skall svara för att utveckla, upphandla och samordna utbild- ningen behöver dock analyseras djupare 
 . I detta kapitel redogör vi för uppdraget, förhistorien och överväganden om huvudmanna- skapet. Mot bakgrund av regeringens ställningstagande om utvidgat uppdrag till företagshälsovården ställs också utbildnings- verksamheten inför nya frågeställningar. Behovet av en samlad kun- skapsförsörjning för området företagshälsovård blir än starkare. Inte bara åtgärder för kvalificerad vidareutbildning för personal inom branschen behövs utan även forskning, utveckling och utvär- dering. I detta kapitel redogör vi för hur vi ser på ansvars- fördelningen för en lämplig kunskapsproduktion och identifierar vad som bör utgöra ett statligt åtagande i en sådan process. Detta bildar grunden för våra överväganden om den organisatoriska lösningen av huvudmannafrågan. 
  
 4.1 
  
 Bakgrund 
  
 Arbetslivsinstitutet har utgjort en i raden av ansvariga myndigheter för  
 FHV-utbildningarna. 
  Om man går tillbaka till  
 1950-talet 
  svarade dåvarande Arbetsmedicinska Institutet för utbildningarna. 
  
 1  
  
 Med de organisatoriska förändringar som därefter följde flyttades utbildningsansvaret vidare: Arbetarskyddsstyrelsen 1972, Arbets- miljöinstitutet 1988 och Arbetslivsinstitutet 1995. Planering, utveckling och genomförande av utbildning för företagshälso- vårdens personal skedde främst i Arbetslivsinstitutets regi men även genom samarbete med högskolor. Utredningen S 2007:01 har från och med april 2007 utbildningsansvaret till dess en ny huvud- man kan ta över. För den fortsatta analysen noteras att det är staten som har ansvaret för den verksamhet som bedrivs på högskole- området. 
  
 2 
  
 1 
  
 Holloway, Butler: Företagshälsovårdens vägval.  
  
 SALTSA-sammanfattar, 
  2004. 
  
 2 
  
 I Sverige är staten ansvarig för den verksamhet som bedrivs på högskoleområdet. Det är riksdag och regering som bestämmer vilka regler som ska gälla och hur resurserna ska för- delas. (Högskoleverket: www.hsv.se) 
  
 66 
  
 SOU 2007:91 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 4.2 
  
 Ett statligt åtagande för  
  
 FHV-utbildningar 
  
 Staten har hittills ansvarat för de långa  
 FHV-utbildningarna. 
  I kapitel tre föreslår vi att dessa utbildningar inordnas i det ordinarie högskolesystemet och att de inte bedrivs som regelbunden upp- dragsutbildning. Växlingen av utbildningssystem för  
 FHV-utbild- 
  ningarna innebär ett fortsatt statligt ansvar men på annat sätt. För att lotsa över till det reguljära systemet för högskoleutbildning samt för att understödja utvecklingen av företagshälsovården finns specifika uppgifter som bör hanteras samlat och lämpligen av en särskild huvudman (se även 3.1.3). Under en övergångstid är det angeläget att nära och samlat följa utvecklingen på utbildnings- området och utbyta erfarenheter mellan beställare och utförare. Detta är inte minst angeläget inför, vid och efter att de långa utbildningarna går över till högskolorna. Genom att bilda en platt- form för diskussionen om behov, relevans och kvalitet kan en allt- för spretig utveckling undvikas. Istället kan en grund bildas för att utveckla en god praxis baserad på evidens till nytta för samtliga berörda. Huvudmannens uppgifter bör därför vara: 
  
 1. 
  
 Att upphandla vissa långa  
  
 FHV-utbildningar 
  av högskolorna (s.k. uppdragsutbildning) under en övergångsperiod. 
  
 2. 
  
 Att verka för att högskolor tar sig an utbildningarna för de olika personalkategorierna inom företagshälsovården, genomföra kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan berörda högskolor samt i övrigt följa utvecklingen inom området. 
  
 3. 
  
 Att bilda, framför allt för utbildningsområdet, en plattform för parterna, berörda myndigheter och branschen så att ut- vecklingen kan följas, värderas och påverkas. Uppdraget gäller även för andra insatser som kan öka kunskapsproduktionen. Genom dokumentation och erfarenhetsutbyte mellan olika aktörer och intressenter kan en kvalitetsdiskussion utvecklas som blir vägledande för kunskapsområdet (god praxis baserad på evidens). 
  
 4. 
  
 Att samordna en extra utbildningssatsning under tre år till stöd för utvecklingen av företagshälsovården i samarbete med andra berörda myndigheter och organisationer. 
  
 Uppgifterna är begränsade i tid; punkt  
 1-3 
  till senast år 2015, punkt 4 är ett treårigt arbete med start från och med år 2009. Huvudmannen bör inrättas så snart som möjligt, tidigast den 1 juli 
 67 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 2008. Framgångsfaktorn i arbetet kan uttryckas som så att huvud- mannen avvecklas när uppgifterna är genomförda. 
  
 4.3 
  
 Myndighetsformen för statlig verksamhet 
  
 Riksdagen har godtagit tre principer vid val av verksamhetsform för statlig verksamhet: 
  
 Myndighetsformen bör väljas för statlig verksamhet, oavsett om verksamheten genomförs av myndigheten själv eller på entre- prenad. 
  
 Konkurrensutsatt verksamhet bör, om inte särskilda skäl talar för det, inte bedrivas i myndighetsform och i normalfallet inte av staten. Bolag under myndigheternas förvaltning bör inte före- komma. 
  
 Statlig verksamhet bör inte bedrivas i stiftelseform. (Enligt Kapitalförsörjningsförordningen får myndigheter inte delta i bildandet av bolag, stiftelse eller liknande.) 
  
 3 
  
 Myndighetsformen är den relevanta modellen att utgå ifrån för den nya statliga huvudmannen. Två frågor inställer sig: Är uppdraget och uppgifterna om  
 FHV-utbildningarna 
  tillräckligt tunga för att motivera en egen myndighet? Kan inte uppgifterna hellre eller lika väl läggas på en befintlig myndighet t.ex. Arbetsmiljöverket, För- säkringskassan eller Socialstyrelsen? Uppdraget som huvudman för  
 FHV-utbildningarna 
  kan inte betraktas vara av sådan omfattning att det motiverar en egen myndighet med allt vad som krävs för att leva upp till förvaltningskraven, särskilt som vi bedömer att upp- gifterna är begränsade i tid. Det är heller inte lämpligt att integrera uppgifterna i en större myndighet mot bakgrund av att verksam- hetsområdet företagshälsovård ytterst ägs av parterna. Ägarnas in- flytande bör säkras vilket försvåras om kunskaps- och utbildnings- frågorna blir en liten udda verksamhet i en stor myndighet. Vi har heller inte funnit någon nu befintlig myndighet som naturligen svarar mot det breda fält som företagshälsovården kommer att om- fatta. De centrala myndigheter som här har nämnts står för ett  
 FHV-ben 
  vardera. En rimlig och kostnadseffektiv lösning är att en huvudman organiseras inom ramen för en (stor) myndighet 
  
 3  
 Prop. 1997/98:136 Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst, bet. 1997/87:KU 31 Statlig förvaltningspolitik. 
 68 
  
 SOU 2007:91 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 (värdmyndighet). Det minimerar administrationskostnader och sårbarhet som annars små myndigheter tenderar att ha. 
  
 4 
  
 Från och med den 1 januari 2008 träder en ny förordning, myndighetsförordningen (2007:515) i kraft, och ersätter verks- förordningen (1995:1322). Enligt den nya förordningens 2 § leds en myndighet av 
  
 1. 
  
 en myndighetschef (enrådighetsmyndighet) 
  
 2. 
  
 en styrelse (styrelsemyndighet), eller 
  
 3. 
  
 en nämnd (nämndmyndighet). 
  
 Med stöd av den regleringen organiseras huvudmannen lämpligen som en nämnd och åvilar en värdmyndighet - en organisations- lösning som inte är helt ovanlig. 
  
 5 
  
 4.4 
  
 Överväganden 
  
 En nämnd för kunskapsområdet företagshälsovård 
 Bedömningen är att de långa  
 FHV-utbildningarna 
  kvalitativt mår bäst av att höra till universitet och högskolor samt bedrivas som reguljär högskoleutbildning. Det innebär i sin tur en successiv minskning av ett centralt utbildningsuppdrag med att samordna, planera och upphandla dessa utbildningar i särskild ordning. En utvecklad företagshälsovård med ett utvidgat uppdrag kan sam- tidigt förväntas bli mer intressant som en angelägen och intressant profession vilket bidrar till ökat söktryck till  
 FHV-utbildningarna. 
  Om  
 FHV-enheterna 
  lyckas väl i att nå avtal med landsting och bli godkända av Försäkringskassan, kommer behovet av kvalificerad personal att öka. Ju fler av de långa  
 FHV-utbildningarna 
  som tas över i det reguljära systemet desto mer resurser kan frigöras för kompetensutveckling för företagshälsovården, dvs. man kan få mer utbildning för pengarna. Utredningen har i skrivelsen den 6 augusti 2007 till regeringen föreslagit en särskild utbildningssatsning, vilket lämpligen överlåts till den nya nämnden. Förslaget tas också upp i avsnitt 3.1.3. 
  
 4 
  
 Statskontoret 2004:9, Myndigheternas ledning och organisation – Kartläggning och analys av Myndighetssverige; ESV 2004:1, Förenkling av ekonomiadministrationen för små myndigheter. 
  
 5 
  
 Statskontoret 2004:9. 
  
 69 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 För att åstadkomma utbildning och kompetenshöjande åtgärder fordras resurser för nämnden. Utöver kärnan i  
 FHV-utbild- 
  ningarna, som förblir knutet till förhållandet arbete – människa, behövs utbildning och vidareutbildning om första linjens sjukvård, försäkringsmedicinska riktlinjer, kvalificerade arbetsförmågebe- dömningar, koordinatorroll för individen gentemot sjukvården, försäkringen och arbetsplatsen samt till det förebyggande arbets- miljö- och hälsoarbete som kan förstärkas av de nya uppgifterna etc. Detta presenteras tillsammans med den extra utbildnings- satsningen i kapitel tre. Att följa företagshälsovårdens utveckling samt att initiera insatser för FoU har också pekats ut som uppgifter för nämnden. De verktyg som huvudmannen främst har till sitt för- fogande för att främja och initiera ny kunskapsproduktion är seminarier och liknande. 
 Arbetsmiljöfrågorna och det förebyggande arbetet utgör den grundläggande verksamheten för företagshälsovården och den delen ska inte reduceras till följd av de nya möjligheterna. Tvärtom utgör de tre benen ett mer fullständigt uppdrag än tidigare. Er- farenheter från den finska företagshälsovården talar också för att preventionen utövas bättre om man även får utöva sjukvård. 
  
 6  
  
 Det finns emellertid en risk att strålkastarljuset övergångsvis hamnar på de nya uppgifterna varför nämnden och andra gång efter annan måste upplysa om hur de tre verksamheterna hänger samman. 
 Myndighetens namn bör vara Nämnden för kunskapsområdet företagshälsovård för att markera betydelsen av kunskapsför- sörjning ur ett vidare perspektiv och att det inte bara handlar om att samordna utbildningar. Vikten av att bland annat få igång ett arbete om god praxis baserad på evidens för området måste hållas fram. 
  
 6  
 Studiebesök  
 1-2 
  oktober 2007 vid Social- och hälsovårdsministeriet m.fl. i Finland. 
 70 
  
 SOU 2007:91 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 Sammanfattningsvis ska nämnden arbeta med 
  
 att upphandla de långa  
  
 FHV-utbildningarna 
  av högskolor och universitet (s.k. uppdragsutbildning) 
  
 främja en övergång av dessa utbildningar till högskolan till senast 2015 
  
 samordna en extra utbildningssatsning under tre år med start 2009 till stöd för utvecklingen av företagshälsovården 
  
 bilda en plattform för att följa, värdera och påverka utvecklingen på utbildningsområdet 
  
 organisera kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan högskolor, arbetsmarknadens parter, myndigheter och branschen i syfte att utveckla en kvalitetsdiskussion som blir vägledande för kun- skapsområdet (god praxis baserad på evidens) 
  
 i övrigt följa utvecklingen inom kunskapsområdet före- tagshälsovård. 
  
 Nämndens sammansättning 
 Nämnden blir den gemensamma plattformen för många av före- tagshälsovårdens intressenter och kan bli ett mycket viktigt nav och motor för de insatser som behöver initieras och följas upp. Detta kan också hjälpa till att öka förståelsen för före- tagshälsovårdens samlade uppdrag. Arbetsmiljöfrågorna bör ha en tydlig plats genom representation dels av parterna och dels av till- synsmyndigheten på området, Arbetsmiljöverket. Verket har viktiga kunskaper och erfarenheter av företagshälsovården att till- föra inte minst genom sin lokala arbetsmiljöorganisation. En av de nya uppgifterna är att företagshälsovården föreslås bistå Försäk- ringskassan i sjukskrivningsprocessen, varför Försäkringskassan bör finnas med i nämnden. Företagshälsovården avses få en funk- tion i första linjens sjukvård varför Socialstyrelsen med sin centrala roll inom hälso- och sjukvården bör ingå i nämnden. Samman- fattningsvis bör följande vara representerade: parterna (LO, Saco, TCO, Svenskt Näringsliv, Arbetsgivarverket, Sveriges Kommuner och Landsting), Arbetsmiljöverket, Försäkringskassan och Social- styrelsen. Nämnden bör bestå av tio ledamöter varav en är ord- förande. Regeringen föreslås utse ledamot efter förslag från organisationerna samt utse ordföranden. Vice ordförande bör utses av nämnden. Föreningen Svensk Företagshälsovård (FSF) föreslås bli adjungerad. Detta framgår av vårt förslag till instruktion för 
 71 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 nämnden och förslag till ändring i Försäkringskassans instruktion. Nämnden bör alltså vara en förvaltningsmyndighet under rege- ringen och ha full beslutanderätt i sina frågor. Till nämnden knyts ett mindre kansli. 
 Värdmyndighet 
 En värdefull egenskap för värdmyndigheten är att den är intres- serad av den lilla nämndens verksamhet och därmed kan utveckla förståelse för dess villkor och förutsättningar. Det underlättas av om det finns ett visst samröre i verksamhetsfrågor. Någon central myndighet som täcker företagshälsovårdens hela verksamhetsfält finns inte utan de närmast berörda står för delar såsom Arbets- miljöverket, Försäkringskassan och Socialstyrelsen. Både Social- styrelsen och Arbetsmiljöverket är tillsynsmyndigheter varför det för deras del kan vara en olägenhet att inneha värdskapet för en nämnd med främjandeuppgifter. I budgetpropositionen 2008 fram- hålls att Försäkringskassan bör utifrån sin försäkringsmedicinska kompetens svara för godkännande av företagshälsovården i sådana delar som krävs för statens medverkan i finansieringen. För- säkringskassan har fått i uppdrag att utforma regler för sådant god- kännande, vilket bidrar till att kassan och nämnden får gemensam beröringspunkt i samband med förändringar på  
 FHV-området. 
  Den innehållsmässiga relationen mellan nämnden och För- säkringskassan kan generera positiva synergieffekter för utveck- lingsarbetet. Detta samband gör att vi förordar Försäkringskassan som värdmyndighet. Rollen innebär att upplåta lokaler och ge ad- ministrativ service till nämnden. Det är regeringen som ger kassan ett sådant uppdrag. För de båda myndigheterna gäller det sedan att reglera upplåtelsen av lokaler och fördelningen av uppgifter i en närmare överenskommelse. Det handlar om i vilken utsträckning service kan ges i personal- och ekonomiadministrativa frågor, stöd för IT och annan drift m.m. En konsekvens av en sådan lösning innebär att både värd- och nämndmyndighet kommer att sortera under samma politikområde (utgiftsområde 10  
 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp 
 ); en fördel ur styrnings- och uppfölj- ningsperspektiv. Regleringsbrev till respektive myndighet utgör också en möjlighet för regeringen att förtydliga ansvarsför- delningen. 
 72 
  
 SOU 2007:91 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 Kansli 
 Till nämnden knyts ett kansli som leds av en chef. Denne har att följa direktiv och riktlinjer som nämnden beslutar. Nämnden bör kunna delegera beslut i icke principiella ärenden till kanslichefen. För att genomföra nämndens uppgifter fordras fasta och rörliga resurser motsvarande cirka fyra årsarbetskrafter. Därtill kommer verksamhetsmedel som vi tidigare har hemställt om i skrivelsen till regeringen den 6 augusti 2007. Arbetsuppgifterna beskrivs nedan: 
 Arbetet med de  
 långa  
  
 FHV-utbildningarna 
  
 innebär att: 
  
 hantera uppdragsutbildning och avtal med högskolor om de långa utbildningarna under en övergångsperiod 
  
 i främjandearbete verka för att högskolor tar sig an de långa ut- bildningarna och genomföra erfarenhetsutbyte mellan hög- skolor 
  
 följa utvecklingen på området 
  
 Arbetet med den  
 extra treåriga utbildningssatsningen 
 : 
  
 samordna och upphandla utbildningar till stöd för utvecklingen av företagshälsovården 
  
 samarbeta med andra berörda myndigheter och organisationer 
  
 Arbetet med att främja en  
 kunskapsproduktion för företagshälso- vården 
 : 
  
 samarbeta med FAS, VINNOVA m.fl. om ett forsk- ningsprogram 
  
 initiera forskarträffar för att stimulera och inspirera till insatser 
  
 ordna utbyte av kunskap inom området t.ex. genom seminarier och konferenser 
  
 utveckla kvalitetsarbete till stöd och vägledning för god praxis grundad på evidens att nyttjas bland annat i  
  
 FHV-utbildningar 
  
 Kostnader 
 För nämndens arbete bör medel tilldelas genom anslag över stats- budgeten och täcka följande kostnader: 
 73 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 SOU 2007:91 
  
 ersättning till Försäkringskassan för upplåtna lokaler och ad- ministrativ service 
  
 arvoden till nämndens ledamöter och ordföranden 
  
 personalkostnader 
  
 verksamhetsmedel för projekt, arbetsgrupper, kunskapsutbyte m.m. 
  
 medel för att sluta avtal med universitet och högskolor om de långa utbildningarna (s.k. uppdragsutbildning) 
  
 resurser för den treåriga utbildningssatsningen 
  
 Kostnaden för själva nämndens verksamhet har beräknats efter en schablon på en miljon kronor per årsarbetskraft årligen och inne- fattar då samtliga overheadkostnader. För en bemanning på mot- svarande fyra årsarbetskrafter summerar detta till fyra miljoner kronor. Vidare tillkommer som sagt verksamhetsmedel för de långa utbildningarna och den särskilda utbildningssatsningen. Dessa medel bör, som i nuvarande läge, även få användas för utveckling och uppföljning av utbildningarna. Nämnden måste få be- myndigande att sluta fleråriga avtal då många av utbildningarna sträcker sig över flera terminer och läsår. I nämnda augustiskrivelse har vi hemställt att nivån på medel för de långa  
 FHV-utbild- 
  ningarna m.m. på 20 miljoner kronor per år för perioden  
 2008-2009 
  bör ligga kvar och att samma nivå bör gälla även för 2010. Vidare har vi föreslagit att 10 miljoner kronor per år under en treårsperiod med start 2009 avsätts för en extra utbildningssatsning till stöd för företagshälsovårdens utveckling. 
 Nämndens beräknade kostnader i ett treårsperspektiv samman- fattas enligt följande: 
  
 Nämndens förvaltnings- 
  
 4 miljoner kronor per år 
  
 kostnader 
  
 Uppdragsutbildningar m.m. 
  
 20 miljoner kronor per år 
  
 Extra utbildningssatsning 
  
 10 miljoner kronor per år 
  
 Totalt 
  
 34 miljoner kronor per år 
  
 Successivt bör totalkostnaden kunna minska, särskilt runt år 2012 då den extra utbildningssatsningen bör ha genomförts. 
 När nämnden inrättas övergår ansvaret för pågående FHV- utbildningar från utredningen S 2007:01. Intill dess att nämnden kan ta över detta ansvar måste nuvarande myndighetsuppgifter hanteras av kommittén. Förlängning av dess uppdrag och finansi- ering behöver därför anpassas till det övergångsdatum som re- 
 74 
  
 SOU 2007:91 
  
 En nämnd för kunskapsutveckling 
  
 geringen avser att arbeta efter. Vi har i skrivelsen den 6 augusti 2007 till regeringen föreslagit 1,5 miljoner kronor för kommitténs arbete under 2008 och att kommittén bemyndigas att besluta om  
 FHV-utbildningar 
  m.m. som även omfattar 2010. 
 75 
 5 Författningskommentarer 
  
 5.1 
  
 Förslag till 
  
 förordning med instruktion för Nämnden för kunskapsområdet företagshälsovård 
 Förslaget till instruktion för Nämnden för kunskapsområdet företagshälsovård bygger på den nya myndighetsförordningen (2007:515) som träder i kraft den 1 januari 2008 och ersätter verks- förordningen (1995:1322). 
 1 § 
 Myndighetsförordningen gäller för förvaltningsmyndigheter under regeringen. Av denna bestämmelse framgår nämndens uppgifter i sex punkter. 
 Punkt 1 behandlar uppgiften att upphandla utbildningar mot- svarande högskolans avancerade nivå av universitet och högskolor för företagshälsovårdens personal. Det är de långa  
 FHV-utbild- 
  ningar som Arbetslivsinstitutet har bedrivit och som nu kommittén S 2007:01 ansvarar för tills en ny huvudman tar över. I förordnings- texten används begreppet avancerad nivå vilket refererar till hög- skolans nya utbildningsstruktur som enligt Bolognaprocessen om- fattar tre nivåer: grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå (prop. 2004/05:162). Det begreppet ersätter uttrycket långa ut- bildningar som används mer flitigt i själva betänkandetexten. 
 Punkt 2 innebär en främjandeuppgift för nämnden på så sätt att myndigheten ska verka för att utbildningarna enligt 1.1 § förs över till det reguljära högskolesystemet. I kapitel tre och fyra beskrivs detta närmare. 
 77 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2007:91 
  
 Punkt 3 framställer en uppgift för nämnden som kommittén före- slagit i sin skrivelse den 6 augusti 2007 till regeringen inför bered- ningen av budgetproposition 2008. Till stöd för utvecklingen av företagshälsovården bör en extra utbildningssatsning under tre år genomföras med start 2009. Nämnden har att se till att aktiviteter för det ändamålet kommer till stånd med stöd av särskilda medel som ställs till nämndens förfogande. Nämnden ska inte själv arrangera utbildningar utan upphandla och/eller i samverkan med andra myndigheter se till att lämpliga kompetensutvecklings- insatser blir genomförda. 
 Punkt 4 innehåller själva kärnan i nämndens verksamhet som också beskrivs i kapitel fyra. Nämnden blir ett nav för att organisera kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan högskolor, arbetsmark- nadens parter, myndigheter och  
 FHV-branschen 
  i syfte att utveckla en kvalitetsdiskussion som blir vägledande för kunskaps- området företagshälsovård så att god evidensbaserad praxis ut- vecklas. 
 Punkt 5 innehåller i likhet med 1.2 § en främjandeuppgift för nämnden men inriktningen här handlar om forskning och utveck- ling (FoU) för kunskapsområdet företagshälsovård. Nämnden ska inte själv bedriva eller finansiera  
 FoU-verksamhet. 
  Däremot ska nämnden verka för att öka intresset för det. Nämnden ska kunna ta olika initiativ så att kunskaps- och erfarenhetsutbyte kommer till stånd då den nödvändiga akademiska basen för FoU saknas idag. Genom bland annat seminarieverksamhet kan en allt mer syste- matisk kunskapsförsörjning växa fram. I kapitel 3.2 beskrivs detta. 
 Punkt 6 Nämnden bör aktivt följa vad som händer inom kun- skapsområdet företagshälsovård vad gäller utbildningar, kurser, forskning, utveckling och utvärdering som har betydelse för nämndens arbete. 
 2 § 
 Bestämmelsen tar upp ledningsformen för myndigheten, en nämnd. Se 7 § där Försäkringskassans roll som värdmyndighet kommer till uttryck. 
 78 
  
 SOU 2007:91 
  
 Författningskommentarer 
  
 3 § 
 Myndighetsförordningen bör tillämpas på nämnden med undantag för följande tre paragrafer. Dessa bedöms som överflödiga för nämndens roll och uppgifter: 
  
 19 § avser kostnadsmässiga konsekvenser när myndigheten begär in uppgifter eller utövar tillsyn, 
  
 27 § avser myndighetens rätt att företräda staten vid domstol, 
  
 30 § handlar om överklagande av beslut i ärenden om före- skrifter. 
  
 4 § 
 Bestämmelsen reglerar nämndens sammansättning vilken föreslås bestå av tio ledamöter varav en är ordförande och en är vice ord- förande. Dessa utses av regeringen med undantag av vice ord- förande som bör beslutas av nämnden. Det är av värde för utveck- lingsarbetet av företagshälsovården att dess branschorgan, Föreningen Svensk Företagshälsovård, FSF, deltar i nämndens ar- bete. För att undvika sammanblandning av beställar- respektive utförarrollen, föreslås FSF bli adjungerad till nämnden och med- verka utan beslutanderätt. Regeringen bör även besluta om adjungeringen. 
 5 § 
 I denna bestämmelse regleras nämndens beslutsförhet i enlighet med myndighetsförordningen. Ordförande och minst fem av de andra ledamöterna ska vara närvarande för att ett möte ska kunna fatta beslut. Bestämmelsen tar också upp vad som gäller om ett ärende är brådskande och nämnden inte hinner sammanträda. 
 6 § 
 Av bestämmelsen framgår att det finns ett kansli med en kanslichef som har att följa de direktiv och riktlinjer som nämnden beslutar. Nämnden bör få delegera beslut i ärenden som är av icke principiell betydelse till kanslichefen för att det ska bli en rationellt och effek- tivt driven verksamhet vid kansliet. Enligt myndighetsförordningen 4 § ska myndighetens ledning besluta en arbetsordning, verk- samhetsplan m.m. 
 79 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2007:91 
  
 7 § 
 Bestämmelsen motsvarar 18 § myndighetsförordningen. Här för- tydligas värdmyndigheten, Försäkringskassan, som har att upplåta lokaler och att sköta administrativa uppgifter åt nämnden. I enlig- het med myndighetsförordningen har myndigheterna att närmare reglera ansvarsfördelningen i en överenskommelse dem emellan vilket tas upp i kapitel fyra. Till följd av förslaget om en nämnd inrättad i Försäkringskassan föreslås en ändring i dess instruktion, se avsnitt 5.2. 
 8 § 
 I denna paragraf tas upp ärendehandläggning och som följer av myndighetsförordningen. Bestämmelsen tas med i nämndens in- struktion i syfte att tydliggöra de mest grundläggande delarna för styrning och ledning av nämnden. 
 9 § 
 Bestämmelsen reglerar anställningar och uppdrag. Här framgår vilken representation i nämnden som avses genom att organisa- tionernas namn anges. Regeringen ska utse ledamot på förslag från organisationerna för en bestämd tid. Ordförande utses också av regeringen på bestämd tid liksom adjungeringen. 
 10 § 
 Bestämmelsen tydliggör vilka anställningar som nämnden får göra, nämligen kanslichef och annan personal. 
 11 § 
 Nämnden ska tillika vara personalansvarsnämnd. Personalansvaret ska vara analogt med de beslut nämnden har att fatta. I det fall denna funktion hos nämnden behöver aktiveras kan stöd från För- säkringskassan behöva avropas. Detta är en sådan fråga som lämpligen kommer till uttryck i myndigheternas överenskommelse. 
 80 
  
 SOU 2007:91 
  
 Författningskommentarer 
  
 5.2 
  
 Förslag till 
  
 förordning (200x:000) om ändring i förordning (2004:1299) med instruktion för Försäkrings- kassan 
 18 a § 
 Denna nya bestämmelse föreslås som tillägg i Försäkringskassans instruktion och placeras i befintligt avsnitt  
 Myndighetens organisa- tion 
 . I paragrafen uttrycks Försäkringskassans ansvar, i sin roll som värdmyndighet, att upplåta lokaler och sköta administrativa upp- gifter åt nämnden. 
 81 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Utredning av det framtida 
  
 Dir. 
  
 huvudmannaskapet för 
  
 2007:19 
  
 företagshälsovårdsutbildningen m.m. 
  
 Beslut vid regeringssammanträde 15 februari 2007. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En kommitté inrättas med uppdrag att utreda och lämna förslag beträffande det framtida huvudmannaskapet och bedrivandet av företagshälsovårdsutbildningen samt att, till dess annan huvudman kan överta uppgiften, svara för att pågående och planerad företags- hälsovårdsutbildning kan fortgå. 
 Förslag som gäller det framtida huvudmannaskapet och bedrivandet av utbildningen skall lämnas till regeringen senast den 14 december 2007. 
 Utredningsbehovet 
 Regeringen har i budgetpropositionen för 2007 framhållit att före- tagshälsovården bör kunna göra mer och användas bättre i fråga om förebyggande insatser, som ett stöd i återgången till arbete och som en länk mellan arbetsplatsen och hälso- och sjukvården. Frågor om företagshälsovårdsutbildning har samband med sådana insatser. 
 Sedan 1995 har Arbetslivsinstitutet svarat för utbildning av före- tagshälsovårdens personal. Under senare år har statens krav när det gäller dessa utbildningar förtydligats i myndighetens reglerings- brev. Arbetslivsinstitutet genomför en del av utbildningarna som uppdragsutbildning i samverkan med universitet och högskolor. Utbildningarna avser inte heltidsutbildning. Oftast förutsätter ut- bildningarna anställning vid företagshälsovården och är kostnads- fria. För vissa vidareutbildningar tas dock kursavgift ut. Utbild- 
 83 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:91 
  
 ningarna avser företagsläkare, arbetsmiljöingenjörer, beteende- vetare, företagssköterskor och sjukgymnaster. 
 Arbetslivsinstitutets verksamhet inklusive institutets ansvar för utbildning av företagshälsovårdens personal upphör den 1 juli 2007. Arbetslivsinstitutet har haft ett övergripande ansvar för sam- ordning, utveckling, upphandling men också utförande av viss ut- bildning. Det finns emellertid skäl som talar för att funktionen att samordna, utveckla och upphandla företagshälsovårdsutbildning bör skiljas från utförandet av utbildningen. 
 Det finns flera utbildningsorganisationer, t.ex. universitet och högskolor, som har kapacitet att utföra utbildningen. Frågan om vem som skall svara för att utveckla, upphandla och samordna utbildningen behöver dock analyseras djupare. Detta arbete kan lämpligen ske inom ramen för en kommitté. 
 Uppdraget 
 Kommittén skall analysera frågan om vem som skall svara för att utveckla, upphandla och samordna utbildningen. I ett sådant arbete bör berörda intressenter inbjudas att delta. Kommittén skall lämna de förslag på organisation och eventuella författningsändringar som den finner nödvändiga. 
 Regeringen ser som ovan nämnts att företagshälsovården kan utvecklas på flera områden bl.a. beträffande sjukvård som genom företagshälsovård kan bedrivas nära arbetsplatsen. Kommittén skall därför väga in hur en sådan utveckling skulle kunna påverka utbild- ningen. 
 Kommittén skall, till dess en mer permanent huvudman för ut- bildningen utses, ansvara för att den pågående och planerade utbildningen fortgår. 
 Förslag som gäller det framtida huvudmannaskapet och bedriv- andet av företagshälsovårdsutbildningen skall lämnas till regeringen senast den 14 december 2007. Redan senast den 6 augusti 2007 skall dock kommittén till regeringen lämna sådant underlag som kom- mittén bedömer som lämpligt att ingå i beredningen av budget- propositionen för 2008. 
 (Socialdepartementet) 
 84 
 Statens offentliga utredningar 2007 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Telefonförsäljning. Jo. 
  
 2. 
  
 Från socialbidrag till arbete. 
  
 + 
  
 Bilaga. Fördjupningsstudier. 
  
 + 
  
 Lättläst. Sammanfattning. S. 
  
 3. 
  
 Föräldraskap vid assisterad befrukt- ning. Ju. 
  
 4. 
  
 Trafikinspektionen 
  
 – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. N. 
  
 5. 
  
 Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ju. 
  
 6. 
  
 Målsägandebiträdet. 
  
 Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Ju. 
  
 7. 
  
 Den nya inskrivningsmyndigheten. M. 
  
 8. 
  
 Nya förutsättningar för ekobrotts- bekämpning. Ju. 
  
 9. 
  
 Svenskan i världen. UD. 
  
 10. 
  
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft. Fi. 
  
 11. 
  
 Regional utveckling och regional samhällsorganisation. Fi 
  
 12. 
  
 Hälso- och sjukvården. Fi. 
  
 13. 
  
 Staten och kommunerna – uppgifter, struktur och relation. Fi. 
  
 14. 
  
 Renovering av bostadsmarknad efterlyses! Om ungas möjligheter till en egen bostad. Rapport nr 1: 
  
 Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det. 
 Rapport nr 2: Måste man ha tur? 
 Studier av yngre på bostadsmarknaden i svenska städer. 
 Rapport nr 3: 
 Effektiv bostadsservice och förmedling av bostäder – ur ett dubbelt användar- perspektiv. 
 Rapport nr 4: 
 Unga vuxna på bolånemarknaden. M. 
  
 15. 
  
 Stöd för framtiden – om förutsättningar för jämställdhetsintegrering. 
  
 Idébok: 
 Jämställd medborgarservice. Goda råd om jämställdhetsintegreringen. En idébok för chefer och strateger. 
 Metodbok: 
 JämStöd Praktika. Metodbok för jäm- ställdhetsintegrering. IJ. 
  
 16. 
  
 Ändrad könstillhörighet – förslag till ny lag. S. 
  
 17. 
  
 Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor. Ju. 
  
 18. 
  
 Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar. N. 
  
 19. 
  
 Friskare tänder – till rimliga kostnader. S. 
  
 20. 
  
 Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område. Jo. 
  
 21. 
  
 GMO-skador 
  
  i naturen och Miljöbalkens försäkringar. M. 
  
 22. 
  
 Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys. Del 1+2. Ju. 
  
 23. 
  
 Genomförande av tredje penningtvätts- direktivet. Fi. 
  
 24. 
  
 Veterinär fältverksamhet i nya former. Jo. 
  
 25. 
  
 Plats för tillväxt? Fi. 
  
 26. 
  
 Alternativ tvistlösning. Ju. 
  
 27. 
  
 Auktorisation av patentombud. N. 
  
 28. 
  
 Tydliga mål och kunskapskrav i grund- skolan. Förslag till nytt mål- och uppfölj- ningssystem. U. 
  
 29. 
  
 Hur tillämpas expropriationslagens ersättningsbestämmelser? Ju. 
  
 30. 
  
 Två nya statliga specialskolor. + Lättläst+ Daisy. U. 
  
 31. 
  
 Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser. Fö. 
  
 32. 
  
 Tillväxt genom turistnäringen. N. 
  
 33. 
  
 Släpvagnskörning med  
  
 B-körkort 
  
 – när kan de nya  
 EU-reglerna 
  börja tillämpas? N. 
  
 34. 
  
 Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas. Ju. 
  
 35. 
  
 Flyttning och pendling i Sverige. Fi. 
  
 36. 
  
 Bioenergi från jordbruket – en växande resurs. + Bilagedel. Jo. 
  
 37. 
  
 Vård med omsorg – möjligheter och hinder. S. 
  
 38. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2007. Nu levandes ansvar, framtida generationers frihet. M. 
  
 39. 
  
 Framtidens polis. Ju. 
  
 40. 
  
 Valsystem och representationseffekter. En jämförande studie av 25 länder. Ju. 
  
 41. 
  
 Misstroendeförklaring och regerings- bildning  
  
 1994–2006. 
  Regeltillämpning och författnings- politiska alternativ. Ju. 
  
 42. 
  
 Från statsminister till president? Sveriges regeringschef i ett jämförande perspektiv. Ju. 
  
 43. 
  
 Bättre arbetsmiljöregler II. Skyddsombud, beställaransvar, byggarbetsplatser m.m. A. 
  
 44. 
  
 Tsunamibanden. Fi. 
  
 45. 
  
 Utökat elektroniskt informationsutbyte. Fi. 
  
 46. 
  
 Ansvarsfrågan vid odling av genmodifiera- de grödor. Jo. 
  
 47. 
  
 Den osynliga infrastrukturen 
  
 – 
  
 om förbättrad samordning av offentlig  
  
 IT-standardisering. 
  N. 
  
 48. 
  
 Patientdata och läkemedel m.m. S. 
  
 49. 
  
 Organisationsform för VTI och SIKA. N. 
  
 50. 
  
 Mångfald är framtiden. Ku. 
  
 51. 
  
 Riksbankens finansiella oberoende. Fi. 
  
 52. 
  
 Beslutanderätt vid gemensam vårdnad m.m. Ju. 
  
 53. 
  
 Sjukhusens läkemedelsförsörjning. S. 
  
 54. 
  
 Barnet i fokus 
  
 En skärpt lagstiftning mot barnporno- grafi. Ju. 
  
 55. 
  
 Betalningstider i näringslivet. N. 
  
 56. 
  
 Revisionsutskott m.m.; Genomförande av 2006 års revisorsdirektiv. Ju. 
  
 57. 
  
 Etiskt godkännande av djurförsök 
  
 – 
  
 nya former för överprövning. Jo. 
  
 58. 
  
 Hamnstrategi – strategiska hamnnoder i det svenska godstransportsystemet. N. 
  
 59. 
  
 Strategiska godsnoder i det svenska transportsystemet – ett framtids- perspektiv. N. 
  
 60. 
  
 Sverige inför klimatförändringarna – hot och möjligheter. DVD medföljer. M. 
  
 61. 
  
 Deluppföljning 2 av den kommunal- ekonomiska utjämningen – med förslag till förändringar i kostnadsutjämningen. Fi. 
  
 62. 
  
 Utjämning av kommunernas  
  
 LSS-kost- 
  nader – översyn och förslag. Fi. 
  
 63. 
  
 En bättre viltförvaltning med inriktning på älg. Jo. 
  
 64. 
  
 Studiestödsdatalag. U. 
  
 65. 
  
 Domstolarnas handläggning av ärenden. Ju. 
  
 66. 
  
 Rörelser i tiden. IJ. 
  
 67. 
  
 Regeringsformen ur ett könsperspektiv. En övergripande genomgång. Ju. 
  
 68. 
  
 Ett decennium med personval. Erfarenheter och utfall. Ju. 
  
 69. 
  
 Bestämmelser om domstolarna 
  
 i regeringsformen. Expertgruppsrapport. Ju. 
  
 70. 
  
 Framtidens flygplatser – utveckling av det svenska flygplatssystemet. N. 
  
 71. 
  
 En starkare företagsinteckning. Ju. 
  
 72. 
  
 Kommunal kompetens i utveckling. Fi. 
  
 73. 
  
 Kostnader för personlig assistans. Skärpta regler för utbetalning, användning och återbetalning av assistansersättning. S. 
  
 74. 
  
 Upplåtelse av den egna bostaden. Fi. 
  
 75. 
  
 Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning. Fi. 
  
 76. 
  
 Lagring av trafikuppgifter för brotts- bekämpning. Ju. 
  
 77. 
  
 En svensk veteranpolitik, del 1. Ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser. Fö. 
  
 78. 
  
 Bolagisering för ökad konkurrens och effektivitet – förslag om att bolagisera vissa konsult- och entreprenadverksam- heter i Banverket och Vägverket. N. 
  
 79. 
  
 Tre nya skolmyndigheter. U. 
  
 80. 
  
 Reach – genomförande och sanktioner. M. 
  
 81. 
  
 Resurser för kvalitet. U. 
  
 82. 
  
 Samordnad och tydlig tillsyn av social- tjänsten. + Lättläst + daisy. S. 
  
 83. 
  
 Standarder och tillväxt: en kommenterad forskningsöversikt. Standards and growth: a research review. N. 
  
 84. 
  
 Värdet av valdeltagande. Ju. 
  
 85. 
  
 Olika former av normkontroll. Expertgruppsrapport. Ju. 
  
 86. 
  
 Bättre djurskydd – mindre krångel. Jo. 
  
 87. 
  
 Ökad likvärdighet för elever med funktionshinder. +Lättläst. + Daisy. U. 
  
 88. 
  
 Att lära nära. 
  
 Stöd till kommuner för verksamhetsnära kompetensutveckling inom omsorg och vård av äldre. S. 
  
 89. 
  
 Rovdjuren och deras förvaltning. M. 
  
 90. 
  
 Straffskalan för mord. Ju. 
  
 91. 
  
 Ny företagshälsovård – ny kunskaps- försörjning. S. 
  
 Statens offentliga utredningar 2007 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Föräldraskap vid assisterad befruktning. [3] 
 Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? [5] 
 Målsägandebiträdet. 
 Ett aktivt stöd i rättsprocessen. [6] 
 Nya förutsättningar för ekobrottsbekämpning. [8] 
 Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor. [17] 
 Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys. Del 1+2. [22] 
 Alternativ tvistlösning. [26] 
 Hur tillämpas expropriationslagens ersätt- ningsbestämmelser? [29] 
 Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas. [34] 
 Framtidens polis. [39] 
 Valsystem och representationseffekter. En jämförande studie av 25 länder. [40] 
 Misstroendeförklaring och regeringsbildning  
 1994–2006. 
  
 Regeltillämpning och författningspolitiska alternativ. [41] 
 Från statsminister till president? Sveriges regeringschef i ett jämförande perspektiv. [42] 
 Beslutanderätt vid gemensam vårdnad m.m. [52] 
 Barnet i fokus 
 En skärpt lagstiftning mot barnporno- grafi. [54] 
 Revisionsutskott m.m.; Genomförande av 2006 års revisorsdirektiv. [56] 
 Domstolarnas handläggning av ärenden. [65] 
 Regeringsformen ur ett könsperspektiv. En övergripande genomgång. [67] 
 Ett decennium med personval. Erfarenheter och utfall. [68] 
 Bestämmelser om domstolarna i regerings- formen. Expertgruppsrapport. [69] 
 En starkare företagsinteckning. [71] 
 Lagring av trafikuppgifter för brotts- bekämpning. [76] 
 Värdet av valdeltagande. [84] 
 Olika former av normkontroll. Expertgruppsrapport. [85] 
 Straffskalan för mord. [90] 
 Utrikesdepartementet 
 Svenskan i världen. [9] 
 Försvarsdepartementet 
 Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser. [31] 
 En svensk veteranpolitik, del 1. 
 Ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser. [77] 
 Socialdepartementet 
 Från socialbidrag till arbete. 
  
 + 
  
 Bilaga. Fördjupningsstudier. 
  
 + 
  
 Lättläst. Sammanfattning. [2] 
  
 Ändrad könstillhörighet – förslag till ny lag. [16) 
 Friskare tänder – till rimliga kostnader. [19] 
 Vård med omsorg – möjligheter och hinder. [37] 
 Patientdata och läkemedel m.m. [48] Sjukhusens läkemedelsförsörjning. [53] 
 Kostnader för personlig assistans. 
 Skärpta regler för utbetalning, användning och återbetalning av assistansersättning. [73] 
 Samordnad och tydlig tillsyn av socialtjänsten. + Lättläst + daisy. [82] 
 Att lära nära. 
 Stöd till kommuner för verksamhetsnära kompetensutveckling inom omsorg och vård av äldre. [88] 
 Ny företagshälsovård – ny kunskaps- försörjning [91] 
  
 Finansdepartementet 
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklings- 
 kraft. [10] 
 Regional utveckling och regional samhälls- organisation. [11] 
 Hälso- och sjukvården. [12] 
 Staten och kommunerna – uppgifter, struktur och relationer. [13] 
 Genomförande av tredje penningtvätts- direktivet. [23] 
 Plats för tillväxt? [25] 
 Flyttning och pendling i Sverige. [35] Tsunamibanden. [44] 
 Utökat elektroniskt informationsutbyte. [45] Riksbankens finansiella oberoende. [51] 
 Deluppföljning 2 av den kommunal- ekonomiska utjämningen – med förslag till förändringar i kostnadsutjämningen. [61] 
 Utjämning av kommunernas  
 LSS-kostnader 
  
 – översyn och förslag. [62] Kommunal kompetens i utveckling. [72] Upplåtelse av den egna bostaden. [74] 
 Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning. [75] 
 Utbildningsdepartementet 
 Tydliga mål och kunskapskrav i grundskolan. Förslag till nytt mål- och uppföljnings- system. [28] 
 Två nya statliga specialskolor. + Lättläst+ Daisy. [30] 
 Studiestödsdatalag. [64] 
 Tre nya skolmyndigheter. [79] Resurser för kvalitet. [81] 
 Ökad likvärdighet för elever med funktionshinder. +Lättläst. + Daisy. [87] 
 Jordbruksdepartementet 
 Telefonförsäljning. [1] 
 Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område. [20] 
 Veterinär fältverksamhet i nya former. [24] 
 Bioenergi från jordbruket – en växande resurs. + Bilagedel. [36] 
 Ansvarsfrågan vid odling av genmodifierade grödor. [46] 
 Etiskt godkännande av djurförsök 
 – nya former för överprövning. [57] 
 En bättre viltförvaltning med inriktning på älg. [63] 
 Bättre djurskydd – mindre krångel. [86] 
 Miljödepartementet 
 Den nya inskrivningsmyndigheten. [7] 
 Renovering av bostadsmarknad efterlyses! Om ungas möjligheter till en egen bostad. Rapport nr 1: 
 Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det. Rapport nr 2: 
 Måste man ha tur? 
 Studier av yngre på bostadsmarknaden  
 i svenska städer. 
  
 Rapport nr 3: 
 Effektiv bostadsservice och förmedling av bostäder – ur ett dubbelt användar- perspektiv. 
 Rapport nr 4: 
 Unga vuxna på bolånemarknaden. [14] 
  
 Spencei naturen och Miljöbalkens försäkringar. [21] 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2007. Nu levandes ansvar, framtida generationers frihet. [38] 
 Sverige inför klimatförändringarna – hot och möjligheter. DVD medföljer. [60] 
 Reach – genomförande och sanktioner. [80] Rovdjuren och deras förvaltning. [89] 
 Näringsdepartementet 
 Trafikinspektionen 
 – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. [4] 
 Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar. [18] 
 Auktorisation av patentombud. [27] Tillväxt genom turistnäringen. [32] 
 Släpvagnskörning med  
 B-körkort 
  
 – när kan de nya  
 EU-reglerna 
  börja tillämpas? [33] 
 Den osynliga infrastrukturen 
 – om förbättrad samordning av offentlig  
 IT-standardisering. 
  [47] 
 Organisationsform för VTI och SIKA. [49] Betalningstider i näringslivet. [55] 
 Hamnstrategi – strategiska hamnnoder 
 i det svenska godstransportsystemet. [58] 
 Strategiska godsnoder i det svenska transport- systemet – ett framtidsperspektiv. [59] 
 Framtidens flygplatser – utveckling av det svenska flygplatssystemet. [70] 
 Bolagisering för ökad konkurrens och effektivitet – förslag om att bolagisera vissa konsult- och entreprenadverksam- heter i Banverket och Vägverket. [78] 
 Standarder och tillväxt: en kommenterad forskningsöversikt. Standards and growth: a research review. [83] 
 Integrations- och jämställdhetsdepartementet 
 Stöd för framtiden – om förutsättningar för jämställdhetsintegrering. 
 Idébok: 
 Jämställd medborgarservice. Goda råd om jämställdhetsintegreringen. En idébokför chefer och strateger. 
 Metodbok: 
 JämStöd Praktika. Metodbok för jäm- ställdhetsintegrering. [15] 
 Rörelser i tiden. [66] 
 Kulturdepartementet 
 Mångfald är framtiden. [50] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Bättre arbetsmiljöregler II. Skyddsombud, beställaransvar, byggarbetsplatser m.m. [43]