sou 2002 100  
 Till statsrådet och chefen för 
 Näringsdepartementet 
 Regeringen beslutade vid sitt sammanträde den 21 december 2000 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda torvens roll i ett uthålligt energisystem. Regeringen har beslutat att uppdraget ska redovisas senast den 15 oktober 2002. 
 Förutvarande energi- och miljöministern Andersen för- ordnades fr.o.m. den 4 april 2001 som särskild utredare. 
 Som experter förordnades fr.o.m. den 5 juni 2001 generalsekre- teraren Hayes, Svenska Naturskyddsföreningen, kansli- rådet Thompson, Miljödepartementet, departementssekrete- raren Martinez, Näringsdepartementet, direktören Mitchell, Svenska Torvproducentföreningen, kanslirådet  
 Holt, Näringsdepartementet, direktören Galloway, Fjärr- värmeföreningen och Gällivare Värmeverk, enhetschefen York, Sveriges Geologiska Undersökning, länsassessorn Fernandez, Länsstyrelsen i Jämtlands län, ämnesrådet Lowe, Miljödepartementet, filosofie doktorn Summers, Energimyndigheten, samhällsplaneraren Jones, Riks- antikvarieämbetet, samt avdelningsdirektören Williams, Natur- vårdsverket. Hayes entledigades fr.o.m. den 14 januari 2002 och ersattes samma dag av programchefen Clark, Världsnaturfonden WWF. Clark entledigades den 13 maj 2002. 
 Med verkan fr.o.m. den 18 juni 2001 förordnades konkurrens- rådet Roy som sekreterare. 
 Utomstående experter har anlitats för att vid möten med expert- gruppen redovisa utredningar inom olika delområden, såsom torv- tillväxt, utsläpp av växthusgaser, torvens klassificering, efterbe- handling mm.  
 ÅF-Energikonsult 
  AB och professor Contreras, Sveriges Lantbruksuniversitet, har anlitats för särskilda uppdrag. Samråd har skett med Naturvårdsverket, Energimyndigheten, Riksantikvarieämbetet och Sveriges Geologiska Undersökning 
 SOU 2002:100 
 genom deras representanter i expertgruppen samt i särskild ordning med Boverket. Synpunkter till utredningen har framförts av Svenska Samernas Riksförbund genom förbundsjuristen Hansen. Enkäter har utsänts till länsstyrelser i deras egenskap av tillståndsmyndigheter samt till torvproducenter. Utredningen har besökt finska Industri- och handelsministeriet för diskussion av synen på energitorv och dess roll i Finland. Därvid var även andra finska ministerier med intressen i saken företrädda. I anslutning till dessa sammanträden har även diskussioner förts med företrädare för den finska torvindustrin och den internationella torvorganisa- tionen International Peat Society, IPS. Brevledes har kontakter upprättats med Europeiska kommissionen, International Energy Agency (IEA) och sekretariatet för The Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) angående synen på klassificering av torvbränsle. 
 Utredningen antog namnet Torvutredningen. Möten med expertgruppen har ägt rum 13 gånger. Betänkandet har tillkommit i samarbete mellan utredare, experter och sekreterare. Detta innebär inte att samtliga experter har deltagit i utformningen av alla delar i betänkandet eller i formuleringen av utlagda uppdrag. Jag är som utredare ensam ansvarig för de överväganden och förslag som betänkandet innehåller. 
 Särskilt yttrande har lämnats av experten Williams. 
 Genom överlämnandet av detta betänkande,  
 Uthållig användning av torv  
 (SOU 2002:100), är uppdraget slutfört. 
 Stockholm i oktober 2002 
 Andersen 
 Brown 
 Innehåll 
  
 Förkortningsordlista ............................................................. 
  
 9 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 1 
  
 Inledning................................................................... 
  
 21 
  
 1.1 
  
 Direktiven för utredningen ..................................................... 
  
 21 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet och utredningens huvudmål .................... 
  
 21 
  
 1.3 
  
 Betänkandets uppläggning....................................................... 
  
 22 
  
 2 
  
 Överväganden och förslag............................................ 
  
 25 
  
 2.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 26 
  
 2.2 
  
 Klassificeringsfrågan................................................................ 
  
 27 
  
 2.3 
  
 Torvens roll och restriktioner................................................. 
  
 30 
  
 2.3.1 
  
 Förbränningstekniska egenskaper ............................... 
  
 30 
  
 2.3.2 
  
 Miljörestriktioner ......................................................... 
  
 31 
  
 2.3.3 Torven i det svenska energisystemet........................... 
  
 32 
  
 2.4 
  
 Att underlätta beslutsfattandet i en avvägning mellan 
  
 olika intressen........................................................................... 
  
 35 
  
 2.5 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra administrativa 
  
 styrmedel .................................................................................. 
  
 38 
  
 2.6 
  
 Torvens ekonomiska förutsättningar ..................................... 
  
 39 
  
 2.7 
  
 Forskningsbehov...................................................................... 
  
 43 
  
 2.8 
  
 Statsfinansiella effekter av förslagen....................................... 
  
 43 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2002:100 
  
 3 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel ................... 
  
 45 
  
 3.1 
  
 Torvlagen och miljöbalken ...................................................... 
  
 45 
  
 3.1.1 
  
 Utvinning av energitorv................................................ 
  
 45 
  
 3.1.2 
  
 Förbränning av torv ...................................................... 
  
 48 
  
 3.2 
  
 Ansökningsförfarandet i koncessionsärenden ....................... 
  
 49 
  
 3.3 
  
 Skattelagstiftning m.m............................................................. 
  
 50 
  
 3.4 
  
 Svenska miljömål ...................................................................... 
  
 51 
  
 3.5 
  
 Internationella överenskommelser och regelverk .................. 
  
 52 
  
 3.6 
  
 Framförda synpunkter på lagstiftning och förfarande........... 
  
 53 
  
 3.7 
  
 Överväganden beträffande lagstiftningen............................... 
  
 54 
  
 3.7.1 
  
 Instansordningen .......................................................... 
  
 54 
  
 3.7.2 
  
 Handhavandet ............................................................... 
  
 56 
  
 3.7.3 
  
 Övriga lagstiftningsfrågor ............................................ 
  
 57 
  
 4 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning .................... 
  
 59 
  
 4.1 
  
 Torvtillgångar i Sverige ............................................................ 
  
 60 
  
 4.1.1 
  
 Torvbildning.................................................................. 
  
 60 
  
 4.1.2 
  
 Torv- och våtmarksinventeringar................................. 
  
 63 
  
 4.1.3 
  
 Omfattningen av torvtillgångarna................................ 
  
 64 
  
 4.1.4 
  
 Var förnyas torvresursen? ............................................ 
  
 66 
  
 4.2 
  
 Koncessioner för energitorvutvinning.................................... 
  
 68 
  
 4.3 
  
 Produktion och handel med energitorv.................................. 
  
 70 
  
 4.3.1 
  
 Utvinning ...................................................................... 
  
 70 
  
 4.3.2 
  
 Producenter................................................................... 
  
 72 
  
 4.3.3 
  
 Transporter.................................................................... 
  
 73 
  
 4.3.4 
  
 Utrikeshandel................................................................ 
  
 74 
  
 4.3.5 
  
 Kostnadsförhållanden................................................... 
  
 74 
  
 4.3.6 
  
 Prisutveckling................................................................ 
  
 75 
  
 4.3.7 
  
 Sysselsättning ................................................................ 
  
 76 
  
 4.4 
  
 Användningen av energitorv.................................................... 
  
 77 
  
 5 
  
 Torv och alternativa bränslen ....................................... 
  
 79 
  
 5.1 
  
 Frågan om klassificering av bränslen ...................................... 
  
 81 
  
 6 
  
 Innehåll SOU 2002:100 
  
 5.1.1 
  
 Utgångspunkter............................................................ 
  
 81 
  
 5.1.2 Exempel på definitioner och klassificering ................. 
  
 82 
  
 5.2 
  
 Jämförelser mellan torv och alternativa bränslen................... 
  
 86 
  
 5.2.1 
  
 Alternativ till torv......................................................... 
  
 87 
  
 5.2.2 
  
 Olika bränslens egenskaper.......................................... 
  
 87 
  
 5.2.3 
  
 Utsläpp av växthusgaser ............................................... 
  
 91 
  
 5.2.4 Påverkan på natur- och kulturmiljö samt 
  
 biologisk mångfald........................................................ 
  
 99 
  
 5.2.5 Sameldning av torv och trädbränslen ........................ 
  
 103 
  
 5.2.6 Edwards och alternativa bränslen på marknaden ............ 
  
 105 
  
 5.2.7 Effekter av ändrat skatteuttag.................................... 
  
 107 
  
 6 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och 
  
 utvinningsintressen .................................................. 
  
 111 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 112 
  
 6.2 
  
 Exempel på intresseavvägningar i regeringsärenden om 
  
 torvutvinning.......................................................................... 
  
 113 
  
 6.3 
  
 Lagbestämmelserna i  
  
 3–4 
  kap. MB om skyddade 
  
 intressen och deras framväxt................................................. 
  
 117 
  
 6.4 
  
 Myndigheter med ansvar för frågor om riksintressen ......... 
  
 121 
  
 6.5 
  
 Tillämpningen av reglerna om riksintressen......................... 
  
 123 
  
 6.6 
  
 Övriga bevarandesystem och deras betydelse ...................... 
  
 127 
  
 6.6.1 
  
 Våtmarksinventeringar ............................................... 
  
 127 
  
 6.6.2 Hur påverkas torvutvinningen av VMI, MSP, 
  
 Natura 2000 och KML?.............................................. 
  
 129 
  
 6.7 
  
 Utvinningsintressena i torvbranschen.................................. 
  
 131 
  
 6.8 
  
 Samhälleliga intressen av torvutvinning ............................... 
  
 132 
  
 6.8.1 
  
 Energiomställning, försörjningstrygghet och 
  
 beredskapshänsyn ....................................................... 
  
 132 
  
 6.8.2 
  
 Andra samhälleliga intressen...................................... 
  
 133 
  
 6.9 
  
 Att underlätta beslutsfattandet vid avvägningen mellan 
  
 olika bevarande- och utvinningsintressen ............................ 
  
 133 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:100 
  
 7 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och 
  
 finansiering 
  
 ..............................................................135 
  
 7.1 
  
 Olika typer av efterbehandling och betydelsen för 
  
 miljön 
  
 ...................................................................................... 
  
 135 
  
 7.1.1 
  
 Internationellt policyarbete........................................ 
  
 140 
  
 7.1.2 
  
 Reglering av efterbehandling...................................... 
  
 140 
  
 7.1.3 Finansiering av efterbehandling och skötsel ............. 
  
 142 
  
 7.2 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 144 
  
 Särskilt yttrande............................................................... 
  
 147 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv.............................................................. 
  
 151 
  
 Bilaga 2 Torv som bränsle ............................................................... 
  
 157 
  
 Bilaga 3 Utredning rörande torvutvinningens effekter för 
  
 växthusgaser............................................................................ 
  
 273 
  
 Bilaga 4 Kontakter med internationella organ............................... 
  
 293 
  
 Bilaga 5 Harris ................................................................................. 
  
 299 
  
 8 
 Förkortningsordlista 
  
 Art- och 
  
 habitatdirektivet 
  
 Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 
  
 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och 
  
 växter (EG:s art- och habitatdirektiv) 
  
 C 
  
 Kol 
  
 CBD 
  
 Convention on Biological Diversity 
  
 CH 
 4 
  
 Metan 
  
 CO 
 2 
  
 Koldioxid 
  
 CO 
 2 
 -C 
  
 Kol i koldioxidform 
  
 Fågeldirektivet 
  
 Rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 
  
 om bevarandet av vilda fåglar (EG:s fågeldirek- 
  
 tiv) 
  
 GHG 
  
 Greenhouse gases (växthusgaser) 
  
 GROT 
  
 Grenar och toppar (ingår i avverkningsrester) 
  
 GWP 
  
 Global Warming Potential (potentiell klimat- 
  
 påverkan av växthusgas) 
  
 IEA 
  
 International Energy Agency 
  
 IPCC 
  
 Intergovernmental Panel on Climate Change 
  
 KML 
  
 Kulturminneslagen, lag (1988:950) om 
  
 kulturminnen m.m. 
  
 MB 
  
 Miljöbalken (1998:808) 
  
 MJ 
  
 Megajoule 
  
 MSP 
  
 Myrskyddsplanen 
  
 m 
 3 
 s 
  
 Kubikmeter stackat mått (volymenhet för 
  
 N 
 2 
 O 
  
 skördad torv) 
  
 Dikväveoxid, lustgas 
  
 NRL 
  
 Naturresurslagen, lag (1987:12) om hushållning 
  
 med naturresurser m.m. 
  
 NUTEK 
  
 Närings- och teknikutvecklingsverket 
  
 PBL 
  
 Plan- och bygglagen (1987:10) 
  
 SCB 
  
 Statistiska Centralbyrån 
  
 9 
  
 Förkortningsordlista SOU 2002:100 
  
 SGU 
  
 Sveriges Geologiska Undersökning 
  
 SLU 
  
 Sveriges lantbruksuniversitet 
  
 SIS 
  
 Standardiseringen i Sverige, Swedish Standards 
  
 Institute 
  
 SMHI 
  
 Sveriges meteorologiska och hydrologiska insti- 
  
 tut 
  
 SÖ 
  
 Sveriges internationella överenskommelser 
  
 TorvL 
  
 Lag (1985:620) om vissa torvfyndigheter 
  
 UNFCCC 
  
 United Nations Framework Convention on 
  
 Climate Change 
  
 VMI 
  
 Våtmarksinventeringen 
  
 10 
 Sammanfattning 
 Uppdraget (kap. 1 och bil.1) 
 Utredningen har i uppdrag att utreda torvens roll i ett uthålligt energisystem. En bakgrund är det energipolitiska målet att landets energiförsörjning ska tryggas genom ett energisystem som i största möjliga utsträckning grundas på varaktiga, helst inhemska och förnybara energikällor samt genom en effektiv energihushållning. 
 Vad är torv?(kap.4) 
 Torv är en jordart av organiskt ursprung som bildas genom biologiska och kemiska processer i våtmarker (myrar och sump- skog). Torv består av döda växt- och djurdelar som på grund av syrebrist brutits ner på ett ofullständigt sätt. Torvbildningen påbörjades för ca 10 000 år sedan, när inlandsisen drog sig tillbaka, och pågår fortfarande. Torven består i torkat tillstånd till drygt 50 % av kol. Torv kan vara av olika typ med olika användningsområden. I Sverige produceras torv dels för bränsleändamål (energitorv), dels för jordförbättring m.m. (odlingstorv). 
 Lagstiftning som avser torv(3 kap.) 
 Torven har förbränningstekniskt goda egenskaper och innehåller något mer energi än de flesta biobränslen. Detta gör torven intressant som bränsle samtidigt som utvinning och förbränning av torv kan medföra negativa effekter från främst naturvårds- och klimatsynpunkt. Därför krävs tillstånd (koncession) enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter (i fortsättningen benämnd TorvL) innan undersökning och bearbetning av energitorv- 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:100 
  
 tillgångar får ske. Till TorvL är knuten förordningen (1985:626) om vissa torvfyndigheter. Även i miljöbalken (1998:808, MB) finns bestämmelser som har sin tillämpning vid koncessionsprövning enligt TorvL. Det gäller t.ex. de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB men också bestämmelserna om hushållning med mark och vatten i  
 3–4 
  kap., miljökonsekvensbeskrivningar och annat beslutsunderlag enligt 6 kap. samt vissa bestämmelser om täkttillstånd för bl.a. torv enligt 12 kap. 2 §. Betydelse för koncessionsprövningen har också 7 kap. om skydd av områden, bl.a. nationalparker, natur- och kulturreservat samt Natura 2000- områden. Förbränning samt lagring av torv regleras i 9 kap. samt i förordningen om miljöfarlig verksamhet och förordningen om svavelhaltigt bränsle. Regler om skydd för kulturminnen m.m. finns i kulturminneslagen (1988:950). 
 Länsstyrelsen i berört län är det organ som prövar koncessions- ansökningar. Regeringen är högsta instans vid överklaganden. 
 Förordningen om vissa torvfyndigheter innehåller närmare före- skrifter om ansökningsförfarandet och handläggningen avseende ärenden enligt TorvL. Lagen om skatt på energi reglerar skatteuttag genom energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt. Den sistnämnda skatten omfattar torv liksom lagstiftningen om uttag av mervär- deskatt samt avfallsskatt, i det senare fallet på aska efter förbrän- ning av bl.a. torv. 
 Styrmedel vid sidan av lagstiftningen är t.ex. de svenska miljö- kvalitetsmål som antagits av riksdagen. Relevanta för energitorv är främst myllrande våtmarker men även begränsad klimatpåver- kan samt levande skogar. 
 Vidare har en rad internationella överenskommelser, som Sverige biträtt, betydelse också för torvutvinning, t.ex.  
 FN-konventionen 
  om biologisk mångfald, våtmarkskonventionen, ramkonventionen om klimatförändringar samt det därtill knutna  
 Kyoto-protokollet. 
  Inom ramen för samarbetet i EU gäller EG:s fågel- samt art- och habitatdirektiv. 
 Utredningens överväganden om eventuella lagändringar har inte lett till förslag att flytta besluten i ärenden om torvkoncession från länsstyrelserna. Regeringen bör vidare vara kvar som högsta instans i koncessionsärenden, eftersom en vägning mellan olika politikområden kan komma in. Däremot borde antalet ärenden som överklagas till högsta instans kunna begränsas genom att underlaget för beslut förbättras. Förslag med denna inriktning återfinns i kap. 2 och 6. 
 12 
  
 SOU 2002:100 
  
 Sammanfattning 
  
 Utredningen har övervägt frågan om tillämpningen vad avser energitorvtäkt i 12 kap. 2 § MB, som anses delvis svårtolkad. Frågan gäller närmast om ingrepp på ett ställe som påverkar enstaka  
 individer  
 av en art är liktydigt med försämring av livsbe- tingelserna för en hotad  
 art 
 . Den tolkning som utredningen anser rimlig är att – såvida inte arten är så fåtalig att enstaka exemplar kan betraktas som avgörande för artens fortbestånd i landet – ett enskilt ingrepp som leder till försämrade livsbetingelser för enstaka exemplar inte är liktydigt med försämring av livsbetingelserna för arten. Utredningen föreslår i skrivelse till den för närvarande arbe- tande Miljöbalkskommittén att kommittén överväger behovet av den särskilda regleringen i 12 kap. 2 § jämfört med prövningen av andra verksamheter enligt MB. 
 Förekomst och utvinning av torv i Sverige (4 kap.) 
 Sverige har mycket omfattande torvtillgångar. Ungefär en fjärdedel av Sveriges landyta är täckt av torv. Mer än hälften av dessa före- komster har torvlager som är tjockare än 30 cm och är därmed geologiskt sett att betrakta som torvmarker. Arealen torvmark uppgår till sammanlagt ca 6,5 milj. hektar (ha). Därav har ca 350 000 ha ansetts vara torvmark med utvinningsbar torv lämpad för energiändamål. Det beräknade förrådet av torv i dessa marker skulle teoretiskt sett kunna räcka i mer än 1000 år vid nuvarande utvinningsvolym. Det kan dock konstateras att beräkningen 350 000 ha behöver uppdateras med tanke på dagens förhållanden vad gäller å ena sidan skyddade områden och å andra sidan ekonomi och produktionsteknik. Vidare kan det finnas dikade torvmarker som använts för jord- och skogsbruksändamål men där utvinningsbar torv finns kvar. 
 De inventeringar som finns att tillgå i dag är inte tillräckliga för att mera säkert bedöma hur stora arealer och volymer som kan anses lämpliga för torvutvinning eller hur stora volymer det handlar om. 
 Produktion sker på drygt 10 000 ha eller på mindre än 2 promille av torvmarken (ca 6,5 miljoner ha). De största produktions- arealerna finns i Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län, men även i Gävleborgs, Västernorrlands, Örebro, Jönköpings, Kronobergs och Västmanlands län finns betydande produktions- arealer. Utvinningen sker ofta i glesbygder. Torvutvinningens 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:100 
  
 direkta sysselsättning motsvarar nära 600 årsarbetskrafter, vartill kommer indirekta sysselsättningseffekter. Åtskilligt fler personer berörs genom att arbetet till stor del är säsongsmässigt. 
 Enligt vissa beräkningar skulle tillväxten av torv i genomsnitt ha uppgått till ca 20 milj. m 
 3  
 per år på myrmarken. En årligen utvun- nen mängd energitorv på ca 2 milj. m 
 3 
 s (stackat mått) skulle då motsvara omkring 20 % av tillväxten. Tillväxtsiffran 20 milj. m 
 3  
 är emellertid baserad på den historiska tillväxten och nyare studier av tillväxten under senare tider på ett antal myrar visar betydligt lägre årlig tillväxt. I dikad torvmark som används för skogbruk och jordbruk minskar torvmängden på grund av att dikningen har stimulerat nedbrytningen. Utvinningen av odlingstorv motsvarar mindre än hälften av energitorvens volym. 
 Ytterligare forskning behövs för att ge säkrare underlag bl.a. för att bedöma torvtillväxt, kolupptag och torvförluster. 
 Torven som energikälla (kap. 4 och 5) 
 Energitorv avsätts främst till fjärrvärmeverk och kraftvärmeverk och i någon mån till industrier för förbränning. Torven svarade år 2000 för ungefär 0,5 % av Sveriges totala energitillförsel och 5 % av energitillförseln för fjärrvärmeproduktion. Torven utvinns huvud- sakligen i Sverige men över 20 % av den totala användningen av energitorv importeras numera. 
 En viktig aspekt som studerats särskilt (se kap. 5) är effekterna av sameldning av torv och trädbränslen. Det har visat sig att eldningen av trädbränslen effektiviseras och att besparingar kan göras genom inblandning av torv. Anläggningarna där torv används kan i allmänhet variera bränslemixen och även öka användningen av torv. Potentiellt bedöms torvanvändningen i befintliga anläggningar kunna öka till 6 TWh per år. Utan torv för sameldning med trädbränslen är alternativet främst olja eller kol, bl.a. för att få ut tillräcklig effekt i fjärrvärmenäten. 
 Klassificering av bränslen (kap. 2 och 5) 
 Många internationella organ klassificerar torv som ett fossilt bränsle. Någon vetenskaplig grund för detta har inte redovisats. Utredningen konstaterar att torv inte kan kategoriseras som fossilt 
 14 
  
 SOU 2002:100 
  
 Sammanfattning 
  
 i geologisk mening, eftersom den inte som kol, olja och naturgas har omvandlats under tryck och bäddats in i jordskorpan under loppet av årmiljoner. Torvresurserna har vuxit fram efter den senaste istidens slut och nybildas kontinuerligt, till skillnad från de fossila bränslena. 
 Utredningen anser att energitorven – även om den vid rapporte- ring av växthusgasutsläpp internationellt hänförs till fossila bräns- len – i nationella sammanhang inte bör inordnas i något klassifice- ringssystem eller hänföras till någon viss kategori, såsom fos- silt/icke fossilt, förnybart/icke förnybart. Man bör istället tillämpa en  
 helhetssyn  
 anpassad för det sammanhang som är aktuellt, t.ex. vid ställningstaganden till ekonomiska styrmedel som påverkar torvens konkurrenskraft (kap. 2). Utredningen förordar att torv i kommande förändringar av olika styrmedel behandlas likvärdigt med trädbränslen, så att konkurrensrelationerna inte förändras. Med hänsyn till torvens betydelse som kompletterande bränsle vid eldning av trädbränslen bör torvens konkurrenskraft gentemot fossila bränslen som kol och olja försvaras. Vidare bör beaktas risken för brist på trädbränslen vid en väntad ökning av efterfrågan i Europa. Det samhälleliga intresset av att behålla kunskap, kompetens och försörjningsberedskap talar också för fortsatt användning av torv. 
 Utsläpp av växthusgaser m.m.(kap. 5) 
 Av olika studier (se kap. 5 och bil. 3) framgår att dagens använd- ning av torv utvunnen på tidigare orörda myrar genomsnittligt sett sannolikt ger en klimatpåverkan motsvarande den för naturgas på upp till ca 180 år. Om man vid kommande etablering av torvtäkter kan välja förekomster som innebär gynnsamma omständigheter beträffande sammanvägd emission av växthusgaser, tyder dagens kunskap på att bidraget till växthuseffekten av torv kan bli jämförbart med motsvarande effekt av avverkningsrester. Effekten styrs i hög grad av var och hur utvinning sker samt vilken efterbehandling som kommer till stånd. Utvinning på torvmarker som redan är påverkade av dikning kan ge gynnsammare utsläpps- effekter. Även genom lämplig efterbehandling kan påverkan på växthusgasbalansen förändras i gynnsam riktning, men vilka prak- tiska möjligheter som finns i det avseendet behöver studeras ytter- ligare. Att utnyttja torv från redan dränerad torvmark eller från 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:100 
  
 myrar med särskilt hög metanavgång är från klimatsynpunkt de bästa alternativen. 
 Torv innehåller mer kväve och svavel än biobränslen och utsläp- pen av svaveldioxid och kväveoxider i äldre anläggningar tenderar att vara högre än för andra fasta bränslen. I nyare anläggningar med god reningsteknik blir utsläppen från torvförbränning likvärdiga med värdena för trädbränslen och andra fastbränslen. 
 Natur- och kulturmiljö, biologisk mångfald (kap. 5) 
 Utvinning och användning av energitorv påverkar både natur- och kulturmiljön samt klimatet genom utsläpp av växthusgaser. Även friluftslivsintressen kan påverkas liksom vissa näringar, främst rennäringen. De torvmarksarealer som hittills påverkats av torvut- vinning är dock små. 
 Påverkan på naturmiljön av torvutvinning på de arealer som utnyttjas är drastisk, eftersom den ursprungliga biotopen utplånas. Genom val av såväl plats för utvinning (t.ex. torvmark som redan påverkats gnom dikning) som lämplig efterbehandling kan dock negativa effekter begränsas långsiktigt och miljön kan efter avslutad utvinning få nya kvaliteter. Det ursprungliga ekosystemet kan dock inte återskapas. 
 Torvutvinningens påverkan på kulturmiljön, såväl på kulturland- skapet som på enskilda fornlämningar, kan också vara påtaglig men graden av negativ påverkan beror på var man väljer att utvinna torv och hur utvinningen går till. 
 Av de energikällor som i dag används i vårt land är torven den som vid utvinning har den mest påtagliga effekten på natur- och kulturmiljön i Sverige. Även täkt av odlingstorv påverkar natur- och kulturmiljön. Mot denna inhemska miljöpåverkan står att importerade bränslen har miljöeffekter av motsvarande slag i andra länder. 
 Genom koncessionsprövningen kan täkterna styras så att påver- kan på miljö och biologisk mångfald blir så liten som möjligt och villkor om bl.a. efterbehandling kan ställas som motverkar negativa effekter. 
 16 
  
 SOU 2002:100 
  
 Sammanfattning 
  
 Avvägningen mellan olika intressen (kap. 6) 
 Utredningen konstaterar att det finns starka intressen av bevarande av i synnerhet stora, orörda myrmarker. Bakom dessa intressen står det allmänna med hänvisning till natur- och kulturmiljövård, fri- luftsliv och rennäring. Samtidigt har det allmänna ett intresse av energiomställning, trygg energitillförsel, effektivt energiutnytt- jande och sysselsättning i glesbygd. Energiomställningen syftar bl.a. till att minska utsläpp av växthusgaser och därmed motverka klimateffekter. Torvbranschen har ett intresse av klara och stabila spelregler. 
 Bevarandeintressena kommer till uttryck i lagstiftningen, numera främst MB. I praxis i högsta instans, regeringen, har avgörandena vid avvägning mellan bevarande- och utvinningsintressen gått i bevarandeintressenas favör främst då det gällt stora, orörda myrar. 
 Utredningen har särskilt analyserat framväxten av bestämmel- serna om riksintressen (3 kap. MB) och – i enlighet med direktiven 
 – deras tillämpning och kommit fram till att energitorv kan utgöra ett ämne som kan utpekas som riksintresse enligt 3 kap. 7 § MB. SGU som är ansvarigt för detta har emellertid inte ansett det rim- ligt att avsätta de stora resurser som skulle krävas för en total genomgång av landets torvresurser i detta syfte utan har begränsat sig till de få fall då frågan aktualiserats. Detta har lett till att det råder en obalans mellan redovisning av riksintressen för energi- torvfyndigheter resp. andra intressen (natur- och kulturmiljöintres- sen, friluftsliv, rennäring) vilket kan försvåra myndigheters och företags bedömningar av koncessionsansökningar och avvägningar mellan olika intressen. 
 Utredningen anser att ett tidsbegränsat uppdrag bör ges åt SGU att göra geografiskt mera begränsade inventeringar av torvmarker – även områden påverkade av jordbruk och skogsbruk – som från olika synpunkter kan anses lämpliga för torvutvinning (förslagsvis kallade  
 torvförsörjningsområden 
 , se kap. 2). Områdena kan innehålla delar som kan bedömas som riksintressen för ämnen eller material men avses undvika områden där starka motstående intressen etablerats, såsom områden i myrskyddsplanen (MSP) och givetvis Natura  
 2000-områden, 
  nationalparker, natur- och kulturreservat. Härigenom bör framkomma ett bättre planerings- och beslutsunderlag både för företag och för myndigheter. SGU bör tillföras medel för detta. Utredningen bedömer att besparingar uppkommer i hanteringen av enskilda koncessionsärenden, genom 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:100 
  
 att man delvis kan styra utvinningen så att man förebygger konflikter mellan olika intressen. En fortsatt utvinning och användning av energitorv, med hänsynstagande också till andra viktiga samhällsintressen, bör underlättas av detta förfarande. 
 Torvens ekonomiska förutsättningar (kap. 2 och bil. 2) 
 Torven belastas av svavelskatt men inte av energiskatt och koldi- oxidskatt. Koldioxidskatt på torv skulle göra att den inte längre skulle vara konkurrenskraftig (se bil. 2 och kap. 5). 
 Möjligheten att låta torv till en del ersätta fossila bränslen och effektivisera användningen av förnybara energikällor såsom träd- bränslen gör det befogat att betrakta torvbränslet som ett viktigt komplement till främst trädbränslen. De ekonomiska förutsätt- ningarna och styrkan i samhällets styrmedel bör därför, enligt utredningens mening, hållas så stabila som möjligt mellan träd- bränslen och torv så att inte torvens konkurrenskraft försämras. En stigande efterfrågan på biobränsle i Europa gör att tillgången riskerar att bli otillräcklig. En försämring av torvens konkurrenskraft gentemot fossila bränslen är inte heller önskvärd. 
 De i tiden närmast aktuella förändringarna i ekonomiska styr- medel, såsom  
 el-certifikat, 
  ändringar av kraftvärmebeskattningen samt senare handel med utsläppsrätter kan komma att påverka de ekonomiska förutsättningarna för energitorven. Utredningen anser att en principiell handlingslinje vid sådana förändringar bör vara att inte försämra energitorvens relativa konkurrenskraft. Motivet för detta är främst torvens förbränningstekniska egenskaper, speciellt vid sameldning med trädbränslen, alternativet som innebär mer kol och olja, men också fördelen att torv är en inhemsk och varaktig energikälla som kan bidra till försörjningstrygghet och beredskap. För att inte rubba den vägledande principen bör trädbränslen och torv båda berättiga till elcertifikat. 
 Efterbehandling (kap. 7) 
 Utredningen finner att efterbehandlingen av en slutförd torvtäkt är av väsentlig betydelse både för torvanvändningens totala växthus- gasutsläpp och för natur- och kulturmiljöaspekter inkl. biologisk mångfald. Även den framtida torvtillväxten kan påverkas. Det är 
 18 
  
 SOU 2002:100 
  
 Sammanfattning 
  
 sannolikt att man redan vid koncessionsprövningen kan göra åtminstone en översiktlig bedömning – som går längre än vad som hittills vanligen skett – av vilka efterbehandlingar som kan komma i fråga. Mer detaljerade krav kan dock behöva anstå till dess att avslutandet av täkten närmar sig och man ser vad som är möjligt och önskvärt att göra i det enskilda fallet, med hänsyn till rådande naturliga förhållanden. 
 I vissa fall kan det allmänna ha intresse av en långvarig skötsel – utöver vad som kan åläggas torvföretag med stöd av lag – av en efterbehandling, t.ex. för att bibehålla en nybildad fågelsjö. I sådana situationer kan en finansiering med hjälp av en fond till vilken torvföretagen avsätter medel vara en idé som bör vidareutvecklas i överläggningar mellan branschen och olika berörda myndigheter. Därvid bör anknytning till forskningen på området ske, så att resultat av studier av efterbehandling kan nyttiggöras. 
 19 
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Direktiven för utredningen 
  
 Enligt direktiven för utredningen (direktiv 2000:110, se bilaga 1) är det mot bakgrund av riksdagens energipolitiska beslut (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272) väsentligt att klarlägga torvens roll i den fortsatta energiomställningen. Sam- manfattningsvis ska utredaren enligt direktiven 
 jämföra torvens samlade miljöeffekter med andra bränslen och i samband med detta undersöka torvens konkurrenskraft i förhål- lande till andra bränslens miljöeffekter, 
 översiktligt inventera de geografiska områden i landet där det kan finnas intresse av att säkerställa fortsatt torvproduktion, 
 analysera utgångspunkterna för Sveriges Geologiska Undersök- nings ställningstagande att ett område kan bedömas vara av riks- intresse enligt 3 kap. 7 § miljöbalken med hänvisning till att det innehåller torv, 
 studera hur efterbehandlingar av torvtäkter har genomförts och undersöka om det går att fastlägga ytterligare kriterier för efterbe- handling och ansvarsfördelning redan vid tillståndsgivningen, med beaktande av de regler som finns i miljöbalken och reglerna om miljökonsekvensbeskrivningar, 
 klarlägga torvverksamhetens sysselsättnings- och samhällseffekter, torvens roll för landets försörjningstrygghet vad gäller energi och torvens roll i energisystemet, 
 undersöka om koncessionsförfarandet kan förbättras. 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet och utredningens huvudmål 
  
 Utredaren och sekretariatet har till sin hjälp haft experter från olika myndigheter och organisationer. Utomstående experter har anlitats 
 21 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:100 
  
 för att redovisa utredningar inom olika delområden eller utföra sär- skilda utredningsuppdrag. Kontakter med olika internationella organ har förekommit. 
 Torven har använts som bränsle i olika omfattning under århundraden. Dess användning har i modern tid varit föremål för flera utredningar och överväganden utifrån olika aspekter. De har gällt bl.a. regelsystem och klimat- och naturvårdsaspekter. Synen på torv och dess betydelse har växlat över tiden. Torvutvinning sker inte bara för energiändamål utan även för användning som jordförbättringsmedel och andra odlingsändamål. Inte sällan kan verksamheten med utvinning av torv avse båda torvslagen. Efter- som utredningsuppdraget avser torvens roll i ett uthålligt energisy- stem har dock utredningen sett som sin uppgift att inrikta sig på att analysera torven som energikälla nu och i framtiden i Sverige. Några omfattande historiska tillbakablickar eller andra mer resurs- krävande egna undersökningar har inte gjorts. 
 Utredningen ska göra en bedömning av torvens roll i ett uthålligt energisystem mot bakgrund av en analys av miljömässiga, samhälls- ekonomiska, kulturella och sociala aspekter. Med beaktande härav ska förutsättningarna för en framtida användning av torv som ener- gikälla bedömas. Därvid ska olika frågor som är av betydelse för en framtida torvanvändning belysas. 
 Utredningen har därmed betraktat som sitt huvudmål  
 att ta fram ett underlag för beslutande organ beträffande användningen av torv för energiändamål framöver 
 . Osäkerhet och olika uppfattningar både hos torvföretag och olika beslutsfattare bör därvid så långt möjligt elimineras. Ansöknings- och överprövningsförfarandena är tidsödande och kostsamma. Det är därför önskvärt med bättre förutsebarhet. Myndigheters principer för beslut bör kunna utgöra vägledning för företag som planerar ansökningar om koncession. 
  
 1.3 
  
 Betänkandets uppläggning 
  
 Kapitel 2 utgör en samlad redovisning av utredningens övervägan- den och förslag. 
 I kapitel 3 redovisas nu gällande lagstiftning och andra styrmedel som avser utvinning eller påverkar utvinning och användning av torv. Dit hör förutom lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter (TorvL) och anslutande förordningar även delar av miljö- lagstiftningen och internationella överenskommelser samt stats- 
 22 
  
 SOU 2002:100 
  
 Inledning 
  
 makternas beslut om målinriktning m.m. på miljöområdet. Detta är avsett att ge en bakgrund för överväganden i enlighet med direktiven om behovet av regeländringar och eventuella nya lag- stiftningsåtgärder. 
 I kapitel 4 beskrivs de aktuella förhållandena vad gäller tillgången till och användningen av torv som energikälla i Sverige. Även utvecklingen under ett antal år tillbaka beskrivs. Olika inventer- ingar som bidrar till att klarlägga områden för konflikter mellan olika markanvändningar presenteras. Betydelsen för sysselsätt- ningen berörs. Här ansluter redovisningen till uppgiften enligt direktiven att översiktligt inventera presumtiva lämpliga torvtäkter i Sverige och att redovisa faktiska sysselsättningseffekter i dagslä- get. Underlag har delvis hämtats från bilaga 2 som är en av utred- ningen beställd konsultrapport om olika aspekter på torv som bränsle, bl.a. i jämförelse med andra bränslen. 
 Kapitel 5 inleds med en redovisning av definitioner och en belys- ning i enlighet med direktiven av olika klassificeringar av torv och andra bränslen. Vidare presenteras jämförelser med olika alternativa bränslen vad gäller ekonomi, teknik och miljöeffekter. Här pre- senteras också studier av effekter av sameldning av torv tillsam- mans med trädbränslen och de fördelar detta ger. Redovisningen avser att ge underlag för bedömningen av torvens användbarhet jämfört med andra bränslen i den fortsatta energiomställningen. Även här finns underlag i bilaga 2 samt i bilaga 3. Denna utgör en av utredningen beställd analys av växthusgaseffekten av torv och torvanvändning. 
 Kapitel 6 om bevarandeintressen och utvinningsintressen inne- håller en presentation och diskussion av de olika intressen som gör sig gällande i samband med torvanvändningen, hur skyddsintres- sena vuxit fram och kommit till uttryck och hur avvägningar har gjorts i praxis. Särskilt behandlas balansen mellan olika riksintres- sen i myndigheternas planering och hur denna kan förbättras samt specifikt SGU:s roll i detta sammanhang. Även torvens roll för försörjningstryggheten vad gäller energi berörs, liksom dess uthållighet som energikälla. Avsikten med kapitlet är att – mot bakgrund även av uppgifterna i tidigare kapitel – förbättra möjligheterna att förebygga konflikter mellan olika intressen och att ge ledning för fortsatta inventeringsinsatser och beslut i fråga om fortsatt användning av torv som energikälla. 
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering behandlas i ett särskilt kapitel (kap. 7), även om olika typer av 
 23 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:100 
  
 efterbehandling också omnämns i kapitel 5 på grund av betydelsen för bedömningen av torvutvinningens miljöeffekter, bl.a. utsläpp av växthusgaser, i jämförelse med alternativa bränslen. Kapitel 7 knyter an till uppdraget i direktiven att studera efterbehandlingar och undersöka om det går att fastlägga kriterier för efterbehandling redan vid tillståndsgivningen och om detta behöver regleras i en miljökonsekvensbeskrivning. Utredningen har också till uppgift att undersöka förutsättningar och former för en fondering av medel för behov av framtida underhåll sedan typ av efterbehandling bestämts. 
 24 
 2 Överväganden och förslag 
 Torvutredningens positioner och förslag till åtgärder 
  
 – 
  
 Ungefär en fjärdedel av Sveriges landareal täcks av torv. Torven representerar både en stor energiresurs och ibland omistliga miljövärden. 
  
 – 
  
 Torven har en roll i ett uthålligt energisystem genom ett förebyggande urval av torvmarker för utvinning och en tillämpad helhetssyn i processen från utvinning till för- bränning. Därmed kan reduceras konflikter mellan energi- nytta och miljöeffekter. 
  
 Edwards har fördelar på grund av förbränningstekniska egenska- 
 per, t.ex. vid sameldning med trädbränslen, där alternativet kan vara kol eller olja. 
 Torv har nackdelar genom att utvinningen starkt påverkar både natur- och kulturmiljö. Denna påverkan måste reduceras genom val av täktområden, som exkluderar områden med höga naturvärden, t.ex. vad gäller biologisk mångfald och värdefulla biotoper eller ekosystem. 
 Torvmarker representerar vitt skilda förutsättningar när det gäller avgång av växthusgaser. I valet av utvinningsbara torvmarker bör möjligheterna att avbryta metangasutsläpp beaktas. 
 Ytterligare forskning behövs bl.a. om tillväxtens variationer, förluster och kolavgång i olika typer av torvmarker samt om efterbehandling av olika karaktär samt dess effekter. 
 Torvbranschens förslag om en fond för finansiering av lång- siktig skötsel i samband med efterbehandling bör tas till vara och utvecklas vidare med anknytning till forskningen. 
  
 – 
  
 Edwards som energiresurs är varaktig och inhemsk. Därmed är den en del av försörjningstryggheten på energiområdet under förutsättning att kunskap, infrastruktur och ekonomiska förutsättningar för dess användning finns inom landet. 
  
 25 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 – 
  
 Edwards kan närmast ses som en långsamt förnybar biomassa, som inte låter sig inordnas i nuvarande (internationella) klassificeringssystem utan att öka avståndet mellan modeller och verklighet. Därför bör inte heller energitorv i ett nationellt perspektiv inordnas i någon klassificeringsmodell. 
  
 – 
  
 SGU bör få ett uppdrag att identifiera och utpeka särskilda torvförsörjningsområden enligt preciserade kriterier inom vilka såväl utvinningsbara som utvinningsvärda torvfyndig- heter bedöms finnas. Genom undantag för områden med väldokumenterat höga naturvärden, genom förankring hos torvproducenter och miljöorganisationer samt genom samråd inom myndighetssfären kan konflikterna reduceras och beslutsprocessen underlättas. 
  
 – 
  
 Torvens roll i ett uthålligt energisystem måste försvaras genom bevarad ekonomisk konkurrenskraft i förhållande till alternativen, som ofta är de fossila bränslena. De ekonomiska förutsättningarna för att utnyttja energitorv vid sameldning med trädbränslen måste värnas vid aviserade förändringar av energibeskattningen. 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 Torvutredningen har sett som sin främsta uppgift att ta fram underlag för beslutande organ beträffande utvinning och använd- ning av torv för energiändamål framöver. Utifrån detta underlag har utredningen haft att ta ställning till torvens roll i ett uthålligt energisystem. Det betyder att torvens användning som jordförbätt- ringsmedel och andra odlingsändamål kommenterats endast i den mån sambandet framstår som viktigt för energitorvens förutsätt- ningar och där eventuella synergieffekter har betydelse. 
 I arbetet med att ta fram underlag har utredningen samlat in material av betydelse för uppgiften från forskningens och den praktiska verksamhetens sfärer. Utredningen har dessutom inhämtat synpunkter från olika nationella och internationella orga- nisationer (se bilaga 4), från andra länder och olika intressenter samt erhållit en rad skrivelser, ibland med underlag för bedöm- ningar. Delar av faktaunderlaget har tagits fram och sammanställts av särskilda experter genom utlagda uppdrag (se bilagorna  
 2–3). 
  Därutöver har utredningen beskrivit gällande regelsystem av bety- delse för torvens utvinning och användning som energiråvara. För 
 26 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 att så långt möjligt kunna bedöma framtiden har också pågående eller aviserade förändringar i dessa regelsystem beaktats eller kom- menterats. Utredaren har därutöver tydliggjort bakgrunden till utredningens förslag genom att lyfta fram de argument som talar för förslagen och i några fall argumenten mot de alternativ som finns. Avsikten är alltså att underlätta för läsaren att bedöma fakta och argument bakom presenterade överväganden och förslag. Det är naturligt att detta kapitel i första hand behandlar de övervägan- den som görs och de förslag som läggs och att dessa i sin tur mot- svarar de frågeställningar och uppgifter som ålagts utredningen i direktiven (bilaga 1). 
  
 2.2 
  
 Klassificeringsfrågan 
  
 Enligt direktiven ska utredaren belysa frågan om torvens klassifice- ring bl.a. mot bakgrund av den internationella bilden. Denna belys- ning redovisas i kapitel 5. Klassificering förutsätter en relatering till de begrepp, som används i olika sammanhang för att tydliggöra målsättningar, riktlinjer eller andra värderingsuttryck. Men om begreppen inte låter sig definieras på ett entydigt sätt som kan bli allmänt omfattade så blir det inte meningsfullt att använda begrep- pen för klassificering. Då blir klassificeringen bara ett sätt att dölja en komplex verklighet eller komplexa egenskaper. 
 Direktiven talar övergripande om sådana begrepp som ett uthål- ligt energisystem; vidare nämns en uthållig energianvändning, vil- ket förutsätter en samlad bedömning av ekologiska, samhällseko- nomiska, kulturella och sociala effekter av den svenska utvinningen och användningen av torv för energiändamål. Ett starkt motiv för detta synsätt är torvens mångfacetterade karaktär och varierande egenskaper på olika platser och i olika tidsperspektiv. Utredningen har därför sökt vinna ökad klarhet, när det gäller torvens förnybar- het och tillväxttakt(se kap. 4). 
 Efter den belysning av torvens egenskaper som gjorts i kap. 5 blir slutsatsen, att torv inte kan betraktas som fossilt när man ser till bildningssättet. Det  
 illustreras  
 väl av terminologin i Svensk Standard, fastställd av Standardiseringen i Sverige (SIS)  
 2000-08-25, 
  och som omfattar fasta biobränslen och torvbränslen: torv: mate- rial med biologiskt ursprung som kontinuerligt bildas i våtmarker och som i större eller mindre grad omvandlas genom biologiska och kemiska processer under begränsad syretillgång. De fossila 
 27 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 bränslena kol, olja etc. har bildats på ett helt annat sätt under tidi- gare geologiska perioder, under högt tryck och vid höga temperatu- rer. 
 När det gäller klassificeringar av torven som ett fossilt, icke för- nybart bränsle, som tillämpas av många internationella organ är det särskilt viktigt att se vilket underlag som bygger under klassifice- ringen, i vilka sammanhang ställningstagandena tillkommit och hur de tillämpas. Detta kan påverka vilka egenskaper hos en energikälla som tillmäts störst betydelse i det aktuella sammanhanget. Ett exempel är IPCC:s manual för rapportering av antropogena växt- husgasutsläpp. 
 När det gäller vad som ska anses vara förnybart och icke förny- bart blir skiljelinjen inte lika tydlig, eftersom tidsperspektivet för förnyelsen också är av betydelse. Edwards är således inte förnybart i samma takt och på samma sätt som trädbränslen. För torv går det inte att likställa graden av förnybarhet med graden av växthusneut- ralitet. Avgången av metan som är en kraftfull växthusgas men som ger små kolförluster från myrar har stor betydelse för torvens kli- matpåverkan. 
 Den torv som används som bränsle i dag har bildats under inne- varande geologisk period efter den senaste istiden. Torven i Sverige och andra nordiska länder tillväxer långsamt och nybildas kontinu- erligt och biologiskt. Det gäller inte alla myrar, utan tillväxten kan ha avstannat i äldre myrar, torvtäcket minskar i dikad torvmark och samtidigt sker nybildning av torv efter utvinning vid lämpliga för- hållanden (se kap. 4). Tillväxt i ett tidsperspektiv av hundratals/ tusentals år sker däremot inte då det gäller bränslen som kol, olja, naturgas, skifferolja och bitumen. Torvtillgångarna i dag kan inte heller betraktas som ett förstadium till kol som ibland hävdas, eftersom de inte kommer att undergå de geologiska processer – höga temperaturer och tryck – som ytterligare krävs för detta. 
 Den fråga som återstår att besvara är om torvens klassificering som energikälla, utanför de breda kategorierna av olika bränslen, innebär ökad tydlighet eller bara döljer variationen av alternativ som det gäller att ta ställning till vid utnyttjande av torv som ener- giråvara (eller som jordförbättringsmedel). Det är svårt att se hur ett generellt klassificeringssystem i detta fall skulle kunna minska avståndet mellan modell och verklighet. Till sist måste ändå verk- ligheten vara avgörande och den låter sig svårligen fångas in i en klassificeringsmodell, när det gäller utvinning och användning av torv för olika ändamål och med torvens olika egenskaper, olika 
 28 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 över tiden, dess olika skeden och förutsättningar i övrigt. Det gäller t.ex. egenskaper som förnybarhet, klimatpåverkan och övrig miljö- påverkan. En klassificeringsmodell innebär att förenkla verklighe- ten. Det skulle bli särskilt tydligt vad gäller torv. Däremot är det svårt att hitta  
 begrepp  
 som bättre speglar torvens egenskaper i en dimension än ett långsamt förnybart biomassabränsle. Det används t.ex. i finska rapporter. 
 Innebär det en avgörande nackdel, om torv står utanför de klas- sificeringssystem som tillämpas internationellt eller för den delen i torvens behandling som resurs i Sverige? Svaret på den frågan är att det krävs utvecklade metoder och bedömningsgrunder för att åter- spegla de skilda förutsättningarna för utvinning och användning av torv. Utgångspunkten är de politiska mål och riktlinjer (värde- ringsbasen) inom främst energi- och miljöpolitiken, som finns nationellt. En sådan utgångspunkt är naturligt nog mer krävande än en generaliserande klassificering. 
 Att inte klassificera förutsätter dels en  
 tillämpad helhetssyn 
 , där man väger samman olika faktorer och förutsättningar (och alltså inte bara jämför en egenskap i taget), dels system som möjliggör ett  
 förebyggande urval 
 , som minimerar konflikter och negativa miljö- konsekvenser. Ett sådant synsätt är möjligt i ett samhälle med väl utvecklade beslutssystem och där de frågor som ska hanteras är relativt begränsade i förhållande till den samlade energi- och miljö- problematiken. 
 I det internationella samarbetet behöver inte heller en modell där torven inte klassificeras stå i motsatsställning till internationella förpliktelser. Ingenting bör hindra Sverige från att rapportera växt- husgasutsläpp till Klimatkonventionen enligt rekommenderade metoder och principer. Beräkningsmetodiken får i viss mån avvika. Däremot måste antropogena växthusgasutsläpp från torv rapporte- ras. Det kan t.ex. innebära att Sverige vid rapporteringen skulle kunna räkna in de från klimatsynpunkt positiva effekter som kan uppstå när det gäller den ändring av växthusgasflödena som orsakas av ändrad markanvändning i samband med torvutvinning. Detta är förenligt med inriktningen att det är antropogena effekter som ska rapporteras. Åtgärder som avbryter metangasflöden och efterbe- handlingar av täkter som främjar kolupptaget är sådana exempel. 
 En typ av problem som följer av en klassificering är när denna ska användas i samband med ekonomiska styrmedel i miljöpoliti- Stuart. Ett skäl för att klassificera blir i den ekonomiska verkligheten att skilja ut ett bränsle, i det aktuella fallet torv, från andra bräns- 
 29 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 len, som dessutom kan vara alternativ. Ett sådant exempel är det planerade införandet av ett system med certifikat för förnybar el (se kap. 5). Motivet är att främja användningen av el från förnybara energikällor på den inre marknaden inom den Europeiska Unionen. Direktivet från Europaparlamentet och Ministerrådet nämner inte torv i listan över förnybara energikällor. Ett sådant direktiv, som varken utesluter eller inkluderar torv, kan i sig kräva bedömningar och nationella åtgärder som tar sin utgångspunkt i den egna energi- politiken. Utan en på förhand bindande klassificering kan ett sådant läge användas för att tillämpa formuleringar i direktivets ingress, nämligen att en annan definition i nationell lagstiftning för andra syften inte är utesluten. 
 Torvens roll i ett uthålligt energisystem bör bedömas i ett hel- hetsperspektiv. En sådan tillämpad helhetssyn är en genomgående linje i utredningens överväganden och förslag. Det betyder att när helhetsbedömningen står i motsatsställning till en viss klassifice- ring (t.ex. internationellt) och dess konsekvenser, så får den senare vika. 
  
 Slutsatsen  
 blir mot denna bakgrund att energitorv i ett nationellt perspektiv inte bör inordnas i någon klassificeringsmodell. 
  
 2.3 
  
 Torvens roll och restriktioner 
  
 2.3.1 
  
 Förbränningstekniska egenskaper 
  
 Användning av torv som bränsle är oftast en fördel av tekniska skäl. En närmare beskrivning av dessa frågor, förbränningstekniskt och ekonomiskt, återfinns i kap. 5 samt bilaga 2. 
 Torv används som bränsle både i fjärrvärmeverk och i kraft- värmeverk. I de senare produceras både el och värme. Torven eldas vanligen tillsammans med trädbränslen, vilket leder till förbättrad funktion och ökad elverkningsgrad jämfört med eldning av enbart trädbränslen samt att högre effekt kan tas ut i en enskild anlägg- ning. De jämförelser och bedömningar som har gjorts av olika bränslens sammansättning, tekniska och ekonomiska förhållanden samt utsläpp ger vid handen att torven hävdar sig väl gentemot alternativa bränslen. Alternativet till torv är vid sameldning ofta kol eller olja. Torv har visat sig vara ett viktigt medel för att tekniskt underlätta eldning med biobränslen, som tillhör de bränslen som nationellt och internationellt ska främjas. Sameldning 
 30 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 torv/trädbränslen innebär därmed att trädbränslena utnyttjas effektivare, med såväl högre effekt och elverkningsgrad som lägre kostnader för stillestånd och underhåll. Från dessa utgångspunkter bör man alltså se positivt på torvanvändning för dessa behov. 
  
 2.3.2 
  
 Miljörestriktioner 
  
 Frågan om torvanvändningen sedd i ett miljöperspektiv handlar om såväl utsläpp, främst av växthusgaser, som påverkan på natur- och kulturmiljö. Även här aktualiseras jämförelser med alternativa energikällor. Det är viktigt att väga in vilka bränslen som skulle komma in i stället för torv om torven genom t.ex. någon samhälle- lig åtgärd inte längre skulle utgöra ett alternativ. Alternativet på sikt är knappast biobränslen eftersom tillgången på biobränsle, t.ex. trädbränsle, löper stor risk att bli otillräcklig vid en inom Europa allmänt ökad efterfrågan på förnybara bränslen (bilaga 2). 
 När det gäller utsläpp av växthusgaser tyder genomgångar av olika rapporter (se kap. 5) på att energitorv från genomsnittliga orörda myrar – om man ser till hela processen utvinning/förbrän- ning/efterbehandling – i ett tidsperspektiv på ca 180 år är att jäm- föra med naturgas. I ett längre perspektiv kan torven från sådana myrar i allra bästa fall nyttjas på ett sätt som gör att utsläppen när- mar sig vad som gäller för trädbränsle. Förändringar av växthusgas- flöden från torvmark i samband med ändrad markanvändning vid utvinning av torv, som kan påverka både positivt och negativt, bör räknas in i torvens samlade klimatpåverkan. En mera fördelaktig påverkan förutsätter att man kan välja täktområden som i sig själva är betydande källor för växthusgasutsläpp genom koldioxid- eller metanavgång, t.ex. tidigare dikade torvmarker som använts för jordbruk eller skogsbruk, ofullständigt utbrutna gamla torvtäkter eller myrar som har stor avgång av metangas. Genom ett sådant  
 förebyggande urval  
 kan negativa miljöeffekter delvis undvikas. Vidare krävs att en efterbehandling väljs som innebär att nya utsläpp av metan undviks och att kolinbindning åter kommer igång. Det avgörande bör alltså vara effekterna av hela processen, dvs. en  
 tillämpad helhetssyn 
 . 
 De övriga utsläpp som förekommer vid förbränning av olika bränslen – med hänsyn till främst de reningsmöjligheter som finns 
 – gör inte att torven därvidlag skiljer sig på något negativt sätt från alternativa bränslen. 
 31 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 Natur- och kulturmiljöaspekterna i samband med torvutvinning är en viktig faktor för helheten, både i lokal och regional skala. Inte minst gäller detta den biologiska mångfalden och den förlust av biotoper som riskerar att inträffa. Vid koncessionsprövningen kommer dessa aspekter in som viktiga bedömningsfaktorer. Genom att välja områden för torvutvinning utan höga natur- och kulturvärden kan skadorna minska. En lämplig typ av efterbehand- ling kan delvis motverka negativa effekter av tidigare ingrepp. Den biologiska mångfalden, bl.a. artrikedomen, kan vidare gynnas genom att bildande av nya våtmarker kan tillföra värden till ett område, som inte fanns före täkten. De förslag rörande bildande av en fond för vård och hävd av våtmarker i samband med efterbe- handling av torvtäkter, som lagts fram av Svenska Torvproducent- föreningen, bör bl.a. kunna leda till ett mer långsiktigt bevarande av värden som tillförts genom efterbehandlingen. Förslagen bör dock utvecklas vidare till ett frivilligt avtal mellan torvbranschen och berörda myndigheter. Forskningsresultat om efterbehandling bör tillgodogöras. 
 Miljön har i dag ett starkt skydd genom miljöbalken, vissa EG- direktiv och olika internationella regler. Samtidigt finns nationella och internationella intressen av att främja olika alternativ till importerade, fossila bränslen. När dessa intressen ska tillgodoses uppstår ibland en brytning mot miljöaspekterna, ibland går intres- sena hand i hand. Ett exempel är att klimatintresset står emot naturvårdsintresset, när det av klimatskäl skulle vara en fördel att öppna torvtäkt och bryta metanflödet från en myr, samtidigt som naturvårdsintresset talar för att den tilltänkta täktens flora och fauna ska skyddas. 
  
 2.3.3 
  
 Torven i det svenska energisystemet 
  
 I princip allt energiutnyttjande eller all energiomvandling har större eller mindre miljöpåverkan. På en öppen marknad med fri handel över gränserna finns stora möjligheter att fjärma miljökonsekven- serna från det egna landet genom import. Risken är påtaglig att detta innebär en anonymisering av miljöeffekterna. Ett undantag är t.ex. klimatpåverkan, som inte känner några gränser. 
 Förbränningsanläggningar ger med sina utgående flöden – rök- gaser, vatten och fasta restprodukter – oftast den helt övervägande delen av energiformens totala spridning av föroreningar i ett livscy- 
 32 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 kelperspektiv. I denna del skiljer sig torv som energikälla knappast från andra biobaserade bränslen. 
 Karakteristiskt för torvutvinning är att den största inverkan på biotoper/ekosystem och naturmiljö sker vid utvinningen då berörda biotoper i princip utplånas, varefter ny natur utvecklas sedan täkten efterbehandlats. Torvtäkt på mark som redan tidigare är dikad och används för jordbruk eller aktiv skogsodling är ur detta perspektiv bättre än att utvinna torv inom ett jungfruligt, tidigare orört myrekosystem. 
 Andra energitekniker, främst solceller, men även vindkraftverk, har sina föroreningsutsläpp vid tillverkning av material och kom- ponenter och endast obetydlig spridning från drift och underhåll av själva energiutvinningen. Däremot påverkas ibland landskapsbilden. 
 Bland bränslena är torv unik genom att den samlade effekten, i form av den sammanviktade totala nettoemissionen av olika växt- husgaser, utgörs av summan av huvudsakligen tre komponenter: 
 flöden av växthusgaser till och från den aktuella torvmarken utan torvutvinning, 
 motsvarande flöden till och från torvmarksytan under torvutvin- ning samt utsläpp från förbränningen av torvbränslet, 
 flöden av växthusgaser till och från torvmarksytan sedan torvtäk- ten efterbehandlats. 
 Den sammanlagda effekten av dessa komponenter varierar inom ett brett intervall. I bästa fall kan en torvproduktionskedja närma sig klimatneutralitet på ett par hundra års sikt. I sämsta fall kan en torvanvändning både på kort och lång sikt ge ett utsläpp av växt- husgaser som är lika stort per enhet utvunnen energi som kol. Därför blir, såsom framgått under föregående avsnitt, valet av område för att utvinna torv tillsammans med efterbehandlingen avgörande för den totala miljöpåverkan. 
 Utredningen konstaterar att det finns starka intressen av beva- rande av i synnerhet stora, orörda myrmarker. Bakom dessa intres- sen står det allmänna med hänsyn till natur- och kulturminnesvård, friluftsliv och rennäring. Samtidigt har det allmänna ett intresse av energiomställning, trygg energitillförsel, effektivt energiutnytt- jande och sysselsättning i glesbygd. I intresset av energiomställning ligger bl.a. klimatfrågorna. Torvbranschen har ett intresse av klara spelregler och planeringsmöjligheter. 
 33 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 Sammantaget  
 har utredningen haft att bedöma torvens roll i ett framtida uthålligt energisystem i Sverige. Den avgörande frågan har därvid varit  
 hur  
 denna roll kan se ut. Bakgrunden ges både av natio- nella förutsättningar och av omvärlden. Edwards är en stor resurs i Sverige. Vi har en tradition att använda torven som resurs, låt vara i begränsad omfattning och främst under perioder då vi drabbats av energikriser i omvärlden. Sveriges hittillsvarande stora beroende av importerad energi, dessutom energislag som vi helst vill frigöra oss ifrån, gör det naturligt att eftersträva en ökad användning av inhemsk energi. Det är en utgångspunkt för de energipolitiska besluten alltsedan  
 1980-talets 
  början (se kap. 5). Torven är inhemsk och den är varaktig i meningen att torvresurserna är mycket stora. I avvägningen mellan att förbruka en större andel av torvresursen inom landet har vi valt att importera även energi som vi helst vill undvara. Delvis har detta sin grund i användbarhet, t.ex. oljan, delvis i ekonomisk konkurrenskraft. Det är utomordentligt svårt att argumentera mot en användning av den inhemska resursen torv samtidigt som vi importerar torv samt andra bränslen med sämre eller likvärdiga miljömässiga egenskaper. 
 Torvmarkerna representerar stora och ibland omistliga värden från miljösynpunkt och torven representerar – även inom restrik- tiva miljömässiga hänsyn – en stor energiresurs. Så länge omvärlden inte skapar nya energikriser kan vi fortsätta att använda torv i begränsad omfattning och med stor hänsyn till miljöns krav. Det som kräver framsyn är emellertid hur vi använder denna valmöjlig- het på bästa sätt. Det bästa sättet bör vara att bevara den kunskap, den infrastruktur, den sysselsättning, den ekonomiska grund som krävs för att kunna använda torv också i framtiden och i ökad utsträckning, om vi som land inte kan bestämma hur mycket och till vilket pris vi ska importera energi. I en världsekonomi med alltmer öppna gränser, där vi på grund av prissättningen av olika energiråvaror gör oss beroende av omvärlden, främst genom våra roller som konsumenter, så finns det en trygghet i att ha en alter- nativ försörjning på hemmaplan. Mot denna bakgrund är torv och dess möjliga, varierande användning inom landet en viktig del av försörjningstryggheten. Därför har torven också en roll inom ramen för ett uthålligt energisystem. Om torven ersätts med importerade fossila bränslen blir energisystemet mindre uthålligt. 
 Med utgångspunkten att torven har en roll i ett uthålligt energi- system, bör stort engagemang läggas ner på hur detta sker på bästa sätt. Enligt utredningens uppfattning finns det metoder och förslag 
 34 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 som kan minimera konflikterna och som kan bidra till att bevara möjligheten att behålla torv som  
 ett  
 inslag i energisystemet utan att offra omistliga miljövärden. För att göra detta möjligt behövs sta- bila spelregler för branschen. 
  
 2.4 
  
 Att underlätta beslutsfattandet i en avvägning mellan olika intressen 
  
 Utredningen föreslår en modell med syfte att identifiera och prio- ritera områden där torvutvinning kan ske i första hand. Syftet är också att minimera de konflikter mellan olika intressen som kan uppkomma. 
 Bevarandeintressena kommer till uttryck i lagstiftningen, numera främst i miljöbalken (MB). Utredningen har i enlighet med direkti- ven särskilt analyserat framväxten av bestämmelserna om riksin- tressen och deras tillämpning vad gäller områden som innehåller torv. Enligt utredningens bedömning kan ett område som innehål- ler energitorv i vissa fall bedömas som ett område av riksintresse enligt 3 kap. 7 § MB. SGU, som är den myndighet som är ansvarig för bedömningen enligt denna bestämmelse, har inte ansett det rimligt att avsätta de stora resurser och den tid som skulle krävas för en total genomgång av landets torvresurser utan har begränsat sig till de fall då frågan aktualiserats. Detta har lett till att det råder en obalans vad gäller omfattningen av de områden som bedömts som riksintressanta enligt 3 kap. 7 § MB jämfört med andra riksin- tresseområden. 
 Utredningen anser att ett tidsbegränsat uppdrag bör ges till SGU att göra geografiskt begränsade inventeringar av torvmarker – även områden påverkade av jordbruk och skogsbruk – som enligt vissa kriterier kan betraktas som och benämnas  
 torvförsörjningsområden 
 . Uppdraget bör kunna genomföras under en  
 5-årsperiod. 
  Utred- ningen bedömer att detta kan medföra besparingar vid hanteringen av enskilda koncessionsärenden genom att man eventuellt kan förebygga konflikter mellan olika intressen. 
 För att tillfredställa det allmänna intresset av en god energiför- sörjning genom framförhållning och planering föreslår utredningen att SGU – utifrån de inventeringar och det kartmaterial som redan finns och det arbete som fortlöpande pågår samt uppgifter från torvbranschen och dess nuvarande och tänkbara avnämare – får i uppdrag att identifiera områden, som kan vara realistiska och lämp- 
 35 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 liga att använda för produktion av energitorv. Inom områdena kan även finnas sådana objekt som gör att området kan bedömas vara av riksintresse för ämnen och material enligt 3 kap. 7 § miljöbalken och de av SGU tillämpade kriterierna härför. Ingenting hindrar en fördjupad bedömning angående exempelvis brytningsteknisk kva- litet, bränsleegenskaper eller klimataspekter, t.ex. utsläpp av växt- husgaserna metan och koldioxid, och miljöeffekter vid en eventuell torvtäkt. Också efterbehandlingsmöjligheterna kan vägas in i bedömningen mer översiktligt. En inventering och bedömning kan t.ex. inkludera befintliga och redan påverkade torvmarker, såsom nedlagd jordbruksmark och torvmarker som lämnats utan att den möjliga utvinningen fullbordats. För en del torvmarker där konces- sion lämnats – men inte utnyttjats – kan nya överväganden behö- vas. Inom ramen för gällande regelsystem för identifiering av områden som skyddsvärda enligt 3 kap. 7 § miljöbalken kan däref- ter en prioritering ske, när det gäller behov av torv. Osäkerhet om framtiden, som alltid finns på en alltmer öppen och föränderlig energimarknad, ställer i detta sammanhang krav på planeringsbe- redskap samt kunskap och kompetens, när det gäller såväl produk- tion som användning av energitorv (liksom odlingstorv). 
 Avsikten är att detta underlag ska utgöra en hjälp vid företagens val av utvinningsområden och ingå i beslutsunderlaget även för myndigheterna vid prövning enligt torvlagen och miljöbalken. Ju bättre förankrat och genomarbetat underlag desto bättre besluts- underlag har myndigheterna för sina beslut. Arbetet med torvför- sörjningsområden får dock inte innebära hinder mot att företagen även under tiden arbetet pågår kan ge in och få ansökningar om torvkoncession prövade. Däremot kan bedömningar av ansök- ningar successivt komma att påverkas av att torvförsörjningsområ- den tas fram och förankras hos olika organ av SGU. 
 Genom ett sådant uppdrag kan en del av de konflikter, som alltid finns mellan produktions- och bevarandeintressen, reduceras. För att uppnå detta syfte krävs att torvförsörjningsområdena inte omfattar områden där det finns starka motstående intressen, t.ex. sådana med väldokumenterat höga naturvärden. Detta medför att bl.a. nationalparker, natur- och kulturreservat och s.k. Natura  
 2000-områden 
  samt torvmarker som ingår i myrskyddsplanen (MSP) givetvis inte bör bli utpekade som torvförsörjningsområden. Att inom vissa områden undvika konflikter innebär ett minskat tryck på samhällets resurser i beslutsprocessen på olika nivåer. Olika intressen ska givetvis också i fortsättningen vägas mot var- 
 36 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 andra vid prövningen men förhoppningsvis inom en mer begränsad konfliktyta. Det kommer att vara till fördel för beslutsprocessen. Genom att förebygga konflikter borde färre överklaganden bli aktuella för prövning hos regeringen. 
 För att vinna de ovan nämnda fördelarna krävs ett fördjupat underlag, som prioriterar lämpliga torvförsörjningsområden enligt tydliga kriterier. Utredningen kommer i det följande att föreslå sådana kriterier. 
 SGU är central förvaltningsmyndighet med skyldighet att lämna uppgifter till länsstyrelserna angående områden med fyndigheter av värdefulla ämnen och material, som myndigheten bedömer vara av riksintresse enligt 3 kap. 7 § 2 st. MB. Därför är det naturligt att SGU även skall identifiera de föreslagna torvförsörjningsområdena. 
 Utredningen föreslår således att SGU får ett regeringsuppdrag att utpeka särskilda torvförsörjningsområden enligt vissa angivna kriterier. Det innebär att SGU får ett avgränsat och preciserat upp- drag. Omfattningen av den utpekade arealen bör inte preciseras mer än till en fördubbling av nuvarande areal (ca 10 000 hektar) under torvproduktion. Ett sådant område kan innehålla såväl torv- marker som kan bedömas som riksintressanta enligt 3 kap. 7 § MB som andra torvmarker som kan anses lämpliga för torvutvinning. Det medger en tillräcklig valmöjlighet och flexibilitet och bör vara tillräckligt för att upprätthålla en långsiktig försörjning med torv- bränsle i landet. Enligt förslagets innebörd är inte heller den som söker koncession hänvisad till att söka inom ramen för de utpekade områdena. Eftersom torvbranschens företrädare och torvanvän- darna förutsätts delta i det förberedande arbetet med att utpeka torvförsörjningsområdena bör dessa ändå kunna rymma den helt dominerande andelen av koncessionsansökningar. Samråd bör också ske med berörda myndigheter såsom Energimyndigheten, Naturvårdsverket, Riksantikvarieämbetet och berörda länsstyrelser. 
 Grundläggande egenskaper hos torvförsörjningsområden bör vara, att de innehåller torvfyndigheter som bedöms vara såväl  
 utvinningsbara  
 som  
 utvinningsvärda 
 . Det innebär att området ska motsvara vissa krav vad gäller torvtillgång, kvalitet och djup etc. Utvinningsvärdet speglar att en exploatering ska ha samhällsnytta och dessutom vara ekonomiskt meningsfull. 
 Kriterier för torvförsörjningsområden: 
  
 1. 
  
 Torvförsörjningsområde ska inte innehålla torvmarker med väldo- kumenterat höga natur- eller kulturvärden. Självfallet ska inte 
  
 37 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 nationalparker, natur- och kulturreservat och Natura  
 2000-områ- 
  den samt torvmarker som ingår i Myrskyddsplanen kunna bli utpekade som torvförsörjningsområden. 
  
 2. 
  
 Torvförsörjningsområde ska innehålla torvmarker som med stor sannolikhet är kommersiellt och samhällsekonomiskt utvinnings- värda. 
  
 3. 
  
 Torvförsörjningsområde ska med stor sannolikhet innehålla torv- marker vars storlek, djup, arrondering, avvattningsförhållanden och torvkvalitet gör det tekniskt utvinningsbart. Lämpliga efter- behandlingsalternativ bör översiktligt redovisas. 
  
 4. 
  
 Torvförsörjningsområde ska vara tillräckligt stort för att långsik- tigt upprätthålla en för branschen tillräcklig infrastruktur samt kunskap och kompetens för verksamheten. 
  
 5. 
  
 De samlade torvförsörjningsområdena ska genom sitt totala bidrag av torvbränsle vara tillräckliga för att upprätthålla en långsiktig försörjning med torvbränsle i landet. 
  
 2.5 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra administrativa styrmedel 
  
 Möjligheterna att utvinna torv för energiändamål styrs i första hand av lagen om vissa torvfyndigheter (TorvL) samt förordningen om vissa torvfyndigheter. Utvinning förutsätter att särskilt tillstånd, koncession, meddelas. I miljöbalken(MB) finns vidare bestämmel- ser i en rad kapitel som även de ska tillämpas vid koncessionspröv- ning enligt TorvL. 
 De svenska miljökvalitetsmål, som är relevanta för energitorv är framför allt  
 Myllrande våtmarker, Levande skogar  
 och B 
 egränsad klimatpåverkan 
 . 
 I torvutredningens direktiv nämns förbättringar av konces- sionsförfarandet som en fråga för överväganden. Däri ingår instans- ordningen och det faktiska handhavandet, som styrs av olika för- ordningar. 
 Torvutredningen konstaterar, att det är ett värde att så långt möjligt hålla samman prövningen av utvinning av torv för olika ändamål, eftersom främst naturvårdsaspekterna är likartade. Sam- mantaget finner utredningen ingen anledning att besluten i ärenden om torvkoncession skulle flyttas från länsstyrelserna. Regeringen bör vidare vara kvar som högsta instans i koncessionsärenden, eftersom en vägning mellan olika politikområden normalt sker. 
 38 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Däremot kan antalet ärenden som överklagas till högsta instans begränsas genom att underlaget för beslut förbättras enligt försla- get om torvförsörjningsområden. Åtgärder som kan underlätta beslut kan också vara allmänna råd, som förbereds av Naturvårds- verket när det gäller täkter. Torvproducenterna arbetar på motsva- rande sätt för att underlätta för torvföretagen genom att ta fram en handbok för företagen inför tillståndsansökningar. 
 Biologisk mångfald är ett mångfacetterat begrepp som innefattar både mångfald inom en art, mellan arter och beträffande bio- toper/ekosystem. Enligt utredningens uppfattning kan bevarandet av biologisk mångfald väl förenas med ett fortsatt brukande av torv som energikälla. Grunden för detta är dels att endast en liten del av torvytan behöver tas i anspråk och detta efter en prioritering så att skyddsvärda ytor undantas, dels att efterbehandling av ytorna kan utformas så att betingelser skapas för utveckling av biotoper som är särskilt värdefulla för området. Specifikt beträffande förekomst av enstaka individer av en hotad art har utredningen övervägt frågan om tillämpningen av bestämmelsen i 12 kap. 2 § MB, som anses delvis svårtolkad vad avser utvinning av såväl energitorv som odlingstorv. Frågan gäller närmast om ingrepp på ett ställe som påverkar enstaka  
 individer  
 av en art är liktydigt med försämring av livsbetingelserna för en hotad  
 art 
 . Under förutsättning att arten inte är så fåtalig att enstaka exemplar kan betraktas som avgörande för artens fortbestånd i landet, är en rimlig tolkning att ett enskilt ingrepp som leder till försämrade livsbetingelser för enstaka exem- plar inte bör betraktas som liktydigt med försämring av livsbeting- elserna för arten. Med hänsyn till miljöbalkens nuvarande utform- ning anser utredningen att behovet av 12 kap. 2 § MB kan ifråga- sättas. Mot bakgrund av att den för närvarande arbetande Miljö- balkskommittén avser att i sitt fortsatta arbete bl.a. överväga hur kap. 12 MB passar ihop med övriga bestämmelser i miljöbalken, så föreslår torvutredningen i en särskild skrivelse att kommittén över- väger behovet av den särskilda regleringen i 12 kap. 2 § MB. 
  
 2.6 
  
 Torvens ekonomiska förutsättningar 
  
 Som framgår av kap. 3 och 5 belastas torv av svavelskatt men inte av energiskatt eller koldioxidskatt. Mervärdeskatt utgår på alla bränslen, alltså även torv. Avfallsskatt omfattar bl.a. aska efter för- bränning av biobränslen och torv. 
 39 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 Enligt direktiven ska utredningen jämföra torvens  
 samlade  
 miljö- effekter med andra bränslen och i samband med detta undersöka torvens konkurrenskraft i förhållande till dessa bränslen. Genom ett förebyggande urval av torvmarker för utvinning av energitorv kan miljöeffekterna minskas. För att göra en jämförelse med andra energiråvaror har utredningen bedömt hur alternativsituationen ser ut. 
 På grund av sina förbränningstekniska fördelar används torv ofta i sameldning med trädbränslen. Alternativet är i dessa fall oftast kol eller olja. Denna specifika användning talar entydigt till torvens fördel. År 2000 återfanns 28 anläggningar (med 35 pannor), som hade en tillförd bränsleeffekt över 20 MW och som använde torv för sin el- och värmeproduktion. I endast en panna eldades enbart torv. Torvanvändningen i dessa anläggningar motsvarar 90 procent av den totala torvanvändningen i landet (eller drygt 2,2 TWh). 
 Alternativbilden, där torv ersätter fossila bränslen i betydande omfattning och effektiviserar användningen av förnybara energi- källor, gör det befogat att betrakta torvbränslet som ett viktigt komplement till främst trädbränsle i detta sammanhang. De eko- nomiska förutsättningarna och styrkan i samhällets styrmedel bör därför hållas så stabila som möjligt för torv i jämförelse med träd- bränslen, eftersom de har ett starkt beroendeförhållande till var- andra. Till detta kommer att dagens infrastruktur när det gäller torvanvändning har stimulerats fram med olika statliga stödåtgär- der, i syfte att just ersätta fossila bränslen. Från denna synpunkt har stödet, som numera är avvecklat, varit framgångsrikt. 
 Genom förlängd utredningstid har utredningen fått möjlighet att bedöma ett antal aktuella förändringar av ekonomiska styrmedel och skatter, som berör eller kan komma att beröra torvens ekono- miska förutsättningar. Det gäller  
 för det första  
 förslaget till lag om elcertifikatsystem med beräknat ikraftträdande den 1 maj år 2003 och  
 för det andra  
 en eventuell temporär ändring i energibeskatt- ningen för kraftvärme i fjärrvärmesystem, som skulle likställa denna med industrins mottrycksproduktion. Förslaget innehåller förändringar av skatten på energi som förbrukas för värmeproduk- tion i kraftvärmeverk. Bl.a. ska fördelningen av bränsle som för- brukas för framställning av el respektive värme vara underlag för beskattning genom proportionering. Dessutom föreslås att nuva- rande avdrag för energiskatt på el som produceras i kraftvärmeverk för användning i egen verksamhet slopas. Till dessa förslag kommer så småningom ett system för hur Sverige ska hantera  
 Kyoto-proto- 
  
 40 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 kollets flexibla mekanismer, i första hand handel med utsläppsrät- ter, nationellt och inom EU. 
 De flesta av dessa förslag kan komma att påverka de ekonomiska förutsättningarna för torv. Mot denna bakgrund har utredningen låtit utföra en analys (se bilaga 2) för att kunna bedöma de ekono- miska konsekvenserna i en rad olika och varandra påverkande alter- nativ. Utredningen har valt att redovisa några av dessa alternativa beräkningar. Eftersom osäkerheten är stor såvitt gäller vad som slutligen kommer att bli verklighet, vill utredningen inte kommen- tera de olika förslagen  
 var för sig 
 . Dessutom blir reformkatalogens tänkbara alternativ oöverskådligt många. Däremot finns det anled- ning att principiellt förhålla sig till reformkatalogen. 
 Det finns skäl att understryka värdet av så långt möjligt stabila förutsättningar och villkor för en bransch med en relativt fast struktur, som dessutom stimulerats göra de investeringar, som nu är på plats. Att i grunden förändra förutsättningarna ekonomiskt för dessa investeringar riskerar att leda till kapitalförstöring. 
 De senaste årens marknadsförutsättningar har varit relativt sta- bila, såvitt gäller prisutvecklingen för trädbränslen och torv samt relationerna dem emellan. Det gäller även alternativet kol. Under senare tid har emellertid skett vissa förändringar, som kan rubba den balans som funnits gentemot kol. Denna energiråvara har blivit billigare medan priset för i synnerhet förädlade trädbränslen är på väg upp, sannolikt som en följd av det ökande internationella intresset för förnybar energi, bl.a. efter de beslut som tagits inom EU. Det är naturligtvis en fördel, om slutpriserna mätta som pro- duktionskostnader inklusive skatt går i den riktning som följer av den internationella klimatpolitiken. Dessutom är det en fördel, om en fungerande bränslemarknad nationellt kan fungera någorlunda stabilt. I det sammanhanget har tillgång på biobränslen en viktig roll. Eftersom sameldning av trädbränslen och torv är ofta före- kommande är de ekonomiska förutsättningarna för dessa båda energiråvaror var för sig och tillsammans av betydelse i förhållande till alternativen. 
 I det föregående har särskilt redovisats den reformkatalog som är aktuell. Den kan förändra de inbördes relationerna i slutpriser mellan energitorv och trädbränslen. I synnerhet på grund av den gällande alternativbilden vid sameldningsbehov är det väsentligt från miljösynpunkt att energitorvens konkurrenskraft i förhållande till fossila bränslen inte försämras. Det gäller inte minst i en period då den förnybara elproduktionens andel ska ökas. 
 41 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 Enligt torvutredningens mening bör energitorv också fortsätt- ningsvis ha en viktig roll som komplement till trädbränslen, dels på grund av sina förbränningstekniska egenskaper, dels på grund av alternativbilden vid sameldning med trädbränslen. Som inhemsk, varaktig energikälla kan energitorv dessutom bidra till försörj- ningstrygghet och beredskap. Av dessa skäl behövs kunskap och kompetens i en torvbransch inom landet. 
 Torvutredningen föreslår därför, i stället för en värdering av varierande alternativ till följd av aviserade energiskatte- och systemförändringar, en principiell handlingslinje för energitorv såvitt gäller ekonomiska styrmedel eller prispåverkande systemför- ändringar (t.ex. handel med utsläppsrätter). 
 Principen bör vara att inte försämra den konkurrenskraft ener- gitorven har i förhållande till alternativa bränslen, i första hand olja och kol, för el- eller värmeproduktion oftast i kraftvärmeverk. Motivet är att utnyttja torvens förbränningstekniska fördelar, främst vid sameldningen med trädbränslen. Vid förändringar som påverkar de ekonomiska förutsättningarna olika för trädbränslen och energitorv bör den likvärdiga rollen som inhemska och varak- tiga energikällor beaktas. 
 En tillämpning av nämnda princip – mot bakgrund av den kon- sekvensutredning som redovisas i bilaga 2 – innebär, att torv på samma grund som trädbränslen bör vara berättigad till elcertifikat vid användning i biobränsleeldade kraftvärmeanläggningar. 
 En tydlig och långsiktigt stabil utveckling har avgörande betydelse för all konkurrensutsatt verksamhet, således också på en öppen energimarknad. Signaleffekter vid förändrade energiskatter, i synnerhet vid stegvisa förändringar, har betydelse genom sin inriktning. Därför är det viktigt att etableringen av ett system med elcertifikat inte sänder en signal till marknaden som inte överens- stämmer med den som långsiktigt är avsedd för torvens roll i ett uthålligt energisystem. 
 42 
  
 SOU 2002:100 
  
 Överväganden och förslag 
  
 2.7 
  
 Forskningsbehov 
  
 Torvutredningen har med utgångspunkt i det material som samlats in i form av forskningsrapporter, avhandlingar och övrig veten- skaplig dokumentation (se kap. 4, 5 och 7) identifierat fortsatta forskningsbehov. Det gäller bl.a. att ta fram ett säkrare underlag, därmed representerande olika typer av svenska torvmarker, angå- ende tillväxt och kolavgång/torvförluster. Ett samarbete med den pågående torvforskningen i Finland bör därvid etableras. I denna del föreslår utredningen, att Energimyndigheten – i samarbete med Stiftelsen Svensk Torvforskning, SLU och LUSTRA (Land Use Strategies), ett projekt under MISTRA (Miljöstrategiska forskningsstiftelsen), – prioriterar dessa områden inom myndig- hetens energiforskningsprogram. 
 Genom att allt fler fall av efterbehandling av utvunna torvmarker nu kan utvärderas blir det naturligt att ta till vara dessa praktiska erfarenheter i syfte att optimera de positiva miljöeffekterna i fram- tiden. Naturvårdsverket och Energimyndigheten bör tillsammans med torvbranschen initiera en forskning som kan underbygga efterbehandlingen av slutförda torvtäkter (kap. 7). 
  
 2.8 
  
 Statsfinansiella effekter av förslagen 
  
 Enligt de generella direktiven för statliga utredningar ska förslagens statsfinansiella effekter bedömas och redovisas. 
 Torvutredningens förslag innebär en tidsbegränsad ökning av statens kostnader för ett uppdrag till SGU för att inom myndighe- tens löpande flerårsprogram inventera och undersöka torvmarker i Sverige enligt vissa kriterier som grund för utpekande av särskilda torvförsörjningsområden. Arbetet beräknas kräva tre årsarbets- krafter under fem år, utöver dagens resurser för liknande uppgifter. Budgetårseffekten beräknas till ca 3 miljoner kr. Därvid har inte beaktats de besparingseffekter som blir följden av en beslutsprocess i tillståndsärenden med färre konflikter. Finansieringen föreslås ske genom att medel avsätts inom ramen för Energimyndighetens anslag. 
 Torvutredningens förslag innebär också en ökad satsning för att tillgodose identifierade forskningsbehov, främst för att ta fram säk- rare underlag angående torven tillväxttakt liksom kolavgång/torv- förluster. Utredningens förslag innebär således att ökad tyngd ges 
 43 
  
 Överväganden och förslag 
  
 SOU 2002:100 
  
 åt dessa uppgifter. Samtidigt behövs ökade forskningsinsatser för att utvärdera de erfarenheter som samlas av olika efterbehandlings- metoder för utbrutna torvtäkter. Möjligheten att omprioritera inom nuvarande energi- och miljöforskningsprogram bör utnyttjas. Först vid avsevärt höjda ambitionsnivåer inom ramen för Energi- myndighetens energiforskningsprogram samt inom Naturvårds- verket vad gäller forskning kring och utvärdering av efterbehand- ling av utbrutna torvtäkter kan ytterligare medel behövas. 
 44 
  
 3 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 Utredningen lägger inga egna förslag till förändringar i torv- lagen eller annan lagstiftning som berör torv. Utredningen anser dock att hänvisningen i torvlagen till bestämmelsen i 12 kap. 2 § MB skulle kunna undvaras utan risk för hotade arters existens. Miljöbalkskommittén, som överväger bl.a. 12 kap. MB har tillskrivits vad gäller en översyn av 12 kap. 2 § . Utredningen föreslår inga ändringar f.n. vad gäller instansordningen vid koncessionsprövning. 
  
 3.1 
  
 Torvlagen och miljöbalken 
  
 3.1.1 
  
 Utvinning av energitorv 
  
 Möjligheterna att utvinna torv för energiändamål styrs i första hand av lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter (TorvL) och förord- ningen (1985:626) om vissa torvfyndigheter. Utvinning förutsätter att ett särskilt tillstånd, koncession, meddelats. 
 I 6 § TorvL anges vidare att tillämpliga föreskrifter i miljöbalken (1998:808, MB), plan- och bygglagen (1987:10) och andra författ- ningar ska iakttas när det gäller torvverksamhet. Koncession får inte strida mot en detaljplan eller områdesbestämmelser. I 7 § TorvL utpekas vissa bestämmelser i MB som ska tillämpas vid koncessionsprövning enligt TorvL. Täkt av torv för odlingsändamål etc. prövas enligt MB. Tillkomsten av MB innebar att bl.a. naturre- surslagen (lagen om hushållning med naturresurser m.m., 1987:12), miljöskyddslagen (1969:387) och naturvårdslagen (1964:822) upphörde att gälla och att instansordningen i koncessionsärenden ändrades. Före TorvL:s tillkomst skedde koncessionsprövningen enligt minerallagen och därutöver krävdes ett täkttillstånd enligt naturvårdslagen. Denna dubbelprövning upphörde genom TorvL. Även efter TorvL:s tillkomst har dock krävts prövning av 
 45 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 SOU 2002:100 
  
 torvbrytning enligt miljöskyddslagen vid sidan av koncessions- prövningen. Innehållet i denna och övriga i sammanhanget rele- vanta lagar har i princip inordnats i MB och miljöprövningen ska i dag göras vid koncessionsprövningen enligt TorvL. Enligt över- gångsbestämmelserna ska ärenden som inletts före ändringarnas ikraftträdande handläggas och bedömas enligt äldre bestämmelser (utom vad gäller bestämmelserna om miljökonsekvensbe- skrivningar). 
 Enligt TorvL krävs koncession för såväl undersökning som bear- betning av torvfyndigheter för utvinning av energi, utom vad gäller fastighetsägarens eget behov. Det är länsstyrelsen inom länet som prövar ansökan om koncession och utövar tillsyn över bearbetning med stöd av koncessionen. Koncession får meddelas endast om det är lämpligt från allmän synpunkt att verksamheten kommer till stånd och om sökanden är lämplig. För bearbetningskoncession krävs vidare att det är troligt att fyndigheten kan tillgodogöras ekonomiskt (7 §). Den som har bearbetningskoncession för utvin- ning av torv för energiändamål får även bearbeta torv för annat ändamål om det behövs för att arbetet med energitorven ska kunna bedrivas på ett ändamålsenligt sätt (23 §). Det kan t.ex. gälla att först ta vara på ytligt liggande torvlager som kan användas som odlingstorv för att komma åt djupare lager som lämpar sig för energiändamål. 
 Bestämmelser i MB som ska tillämpas vid koncessionsprövning är till att börja med de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. som gäller alla som utövar verksamhet eller vidtar en åtgärd som inte är av för- sumbar betydelse med hänsyn till MB:s mål. Här uppställs bl.a. krav på försiktighetsmått vid risk för skada eller olägenhet för människors hälsa eller för miljön, på lämplig lokalisering av verksamheter samt på hushållning med råvaror och användning av i första hand förnybara energikällor. 
 Vidare tillämpas bestämmelserna om hushållning med mark och vatten i 3 kap. MB. Här återfinns bl.a. bestämmelser om skydd för områden som innehåller värdefulla ämnen och material (7 §) och särskilt skydd för områden av riksintresse så att inte utvinning för- svåras. I 6 § finns regler om motsvarande skydd för områden som är av riksintresse för naturvård, kulturmiljövård och friluftsliv och i 5 § för rennäringen. Om ett område är av riksintresse för flera oförenliga ändamål (10 §) ska ges företräde åt det eller de ändamål som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning med mar- Stuart, vattnet och den fysiska miljön i övrigt. 
 46 
  
 SOU 2002:100 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 Av förordningen (1998:896) om hushållning med mark- och vattenområden m.m. framgår att vissa centrala myndigheter har ett ansvar för att lämna uppgifter till länsstyrelserna om områden som myndigheten bedömer vara av riksintresse enligt 3 kap. MB. Sveriges Geologiska Undersökning, SGU, ansvarar för områden som innehåller fyndigheter av ämnen eller material som är av riks- intresse enligt 3 kap. 7 § MB. Naturvårdsverket ansvarar bl.a. för områden av riksintresse för naturvård och friluftsliv enligt 3 kap. 6 § MB, Riksantikvarieämbetet ansvarar för områden av riksintresse för kulturmiljövården enligt 3 kap. 6 § MB och Jordbruksverket ansvarar för områden av riksintresse för rennäringen enligt 3 kap. 5 § MB. 
 Även bestämmelserna i 4 kap. MB om hushållning med mark och vatten för vissa områden i landet är tillämpliga vid koncessions- prövning enligt TorvL. Här utpekas särskilda områden som i sin helhet anges vara av riksintresse med hänsyn till de natur- och kulturvärden som finns i områdena. Bland dessa områden finns en lång rad  
 fjäll-, 
  sjö- och strandområden. De s.k. nationalälvarna med tillhörande områden och vissa andra älvar ges skydd mot kraftut- byggnad. 
 Av plan- och bygglagen (1987:10) framgår att kommunerna i sin fysiska planering ska tillgodose riksintressena och länsstyrelsen ska i sin tur vid samråd om och yttranden över de kommunala planerna tillvarata statens intressen i sammanhanget. Slutligen har Boverket ett allmänt ansvar för uppsikten över hushållningen med mark- och vattenområden och även ett ansvar för samordningen av olika stat- liga myndigheters arbete med underlag i sammanhanget. Dit hör underlaget för tillämpningen av 3 och 4 kap MB, t.ex. vad gäller bedömningen av riksintressen. 
 Vid koncessionsprövningen enligt TorvL ska även 5 kap. 3 § MB om miljökvalitetsnormer tillämpas. 
 Vid prövningen av bearbetningskoncession gäller även 6 kap. MB om miljökonsekvensbeskrivningar och annat beslutsunderlag. I detta kapitel föreskrivs bl.a. vad en miljökonsekvensbeskrivning ska innehålla och hur arbetet med en miljökonsekvensbeskrivning ska gå till. Länsstyrelsen kan kräva ett utökat samråd om verksam- heten kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Av förord- ningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar framgår att torvtäkter över 150 hektar eller produktion över 25 000 kubikmeter per år alltid ska antas medföra betydande miljöpåverkan. Läns- styrelsen kan besluta om att även annan verksamhet kan antas 
 47 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 SOU 2002:100 
  
 medföra betydande miljöpåverkan. Då gäller särskilda bestäm- melser i 6 kap MB om tidigt samråd och utökat samråd. 
 I 12 kap. MB finns särskilda bestämmelser om täkttillstånd för bl.a. sten, grus och torv. Energitorv omfattas dock inte av detta till- ståndskrav utan följer i stället bestämmelserna i TorvL. I TorvL stadgas att 12 kap. 2 § MB ska gälla även täkt av energitorv. Denna bestämmelse innebär att det vid tillståndsprövningen ska göras en avvägning av behovet av det material som kan utvinnas mot de skador på växt- och djurlivet och miljön i övrigt som täkten kan befaras orsaka. Tillstånd får dock inte lämnas till en täkt som kan befaras försämra livsbetingelserna för någon växt- eller djurart som är hotad, sällsynt eller i övrigt hänsynskrävande. Tillståndsgiv- ningen får inte heller strida mot 7 kap.  
 28a–29 
  §§ MB avseende de s.k. Natura  
 2000-områdena. 
  
 Bland övriga delar av MB som har betydelse för koncessions- prövningen kan nämnas 7 kap. om skydd av områden, bl.a. natio- nalparker, natur- och kulturreservat. 
 Länsstyrelsens beslut enligt TorvL överklagas till regeringen (41 § TorvL). Naturvårdsverket får överklaga beslutet. Enligt tillämpliga bestämmelser i MB gäller överklagningsrätt i övrigt under vissa förutsättningar – förutom för den som beslutet angår – för ideella föreningar inom miljöområdet. 
 En koncession ska förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt, såsom skydd för hälsa och miljö och långsiktigt främjande av god hushållning med resurser (12 § TorvL). Krav på säkerhet för återställning kan också ställas som villkor för koncession. Oförutsedda olägenheter kan föranleda ytterligare villkor i senare skeden (14 § TorvL). 
 Enligt 26 § TorvL ska länsstyrelse anvisa mark som koncessions- havaren behöver för bearbetningen om inte markägaren lämnat medgivande att påbörja verksamheten. Markägare och nyttjande- rättshavare har rätt till intrångsersättning och annan ersättning för skada av koncessionshavaren (27 § TorvL). 
  
 3.1.2 
  
 Förbränning av torv 
  
 Förbränning av torv betraktas som miljöfarlig verksamhet enligt 9 kap. MB. Verksamhet för framställning, bearbetning eller omvand- ling av bränsle eller bränsleprodukt baserad på torv samt lagring av mer än 5 000 ton torv per år ska anmälas till kommunen. Förbrän- 
 48 
  
 SOU 2002:100 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 ningsanläggning av större format kräver tillstånd av miljödomstol, av mindre format länsstyrelsen, enligt förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 
 I förordningen (1998:946) om svavelhaltigt bränsle finns bl.a. gränsvärden för utsläpp av svavel vid förbränning av svavelhaltigt bränsle i en industri- eller energiproduktionsanläggning. 
  
 3.2 
  
 Ansökningsförfarandet i koncessionsärenden 
  
 Förordningen (1985:626) om vissa torvfyndigheter innehåller när- mare föreskrifter om ansökningsförfarandet och handläggningen avseende ärenden enligt TorvL. 
 Ansökan, som görs till länsstyrelsen, kan avse undersöknings- koncession eller bearbetningskoncession. Fastighetsägaren kan dock göra undersökning utan koncession och kan också överlåta denna rätt. 
 En ansökan om bearbetningskoncession ska bl.a. innehålla 
 de uppgifter som behövs för att bedöma hur de allmänna hänsyns- reglerna i 2 kap. MB iakttas, 
 den tillämnade verksamhetens inverkan på allmänna och enskilda intressen samt de åtgärder sökanden anser behövliga för att skydda dessa, 
 tillgängliga uppgifter om torvens förbränningsegenskaper och innehåll av ämnen som vid förbränning kan skada miljön, 
 plan för den tillämnade verksamheten och sökandens förutsätt- ningar för att fullfölja denna. 
 Till ansökan ska fogas bl.a. 
 relevanta kartor och beskrivningar, 
 miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. MB, 
 resultatet av undersökningar etc. som är av betydelse för att bedöma om kraven i 7 § TorvL är uppfyllda, 
 täktplan, 
 utredning som belyser behovet av verksamheten och dess inverkan på allmänna och enskilda intressen m.m. 
 Ansökningsavgift ska erläggas. Länsstyrelsen kan förelägga sökan- den att inkomma med kompletteringar. Om väsentliga brister kvar- står ska ansökan avvisas. Om ansökan inte avvisas ska den kungöras 
 49 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 SOU 2002:100 
  
 i Post- och Inrikes Tidningar och ortstidning. SGU och Campbell taren (som för register över koncessioner) ska underrättas och meddelanden ska också sändas till dem som berörs av ansökningen. Länsstyrelsen ska vidare inhämta yttranden från bl.a. Naturvårds- verket, SGU, Energimyndigheten och berörda kommuner. 
  
 3.3 
  
 Skattelagstiftning m.m. 
  
 Direkta ekonomiska stöd till oljeersättande åtgärder utgick i början av  
 1980-talet. 
  Häri innefattades bl.a. utvinning av torv och energi- produktion baserad på torv. Efter 1986 har de ekonomiska styr- medlen på energi- och miljöområdet främst utgjorts av skatter och avgifter samt bidrag till vissa investeringar inom energiområdet. Bidrag har utgått till kraftvärmeverk eldade med biobränslen varvid torv inte inräknas. För närvarande förbereds lagstiftning om handel med utsläppsrätter och om elcertifikat. 
 I bilaga 2 redovisas närmare uppgifter om ekonomiska stödåt- gärder, deras omfattning etc. 
 Lagen (1994:1776) om skatt på energi reglerar skatteuttag genom energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt. 
  
 Energiskatt  
 tas ut på bensin, eldningsolja, dieselolja, fotogen, gasol, naturgas, kol och petroleumkoks samt fr.o.m. år 1999 också för råtallolja. Den allmänna principen är att skatt ska belasta dessa bränslen när de används till uppvärmning eller till motordrift. Även biobränslen som används för motordrift beskattas. Torv omfattas inte av energiskatt. Regeringen kan bevilja nedsättning eller befri- else för bränslen som används i pilotprojekt för att utveckla mer miljövänliga bränslen. Vissa undantag för sjöfart, flyg och spårbun- den trafik finns också. På bränslen som förbrukas vid tillverknings- processen i industriell verksamhet eller för växthusuppvärmning vid yrkesmässig odling tas ingen energiskatt ut. Vid leverans av el till slutanvändare tas energiskatt ut på elkraft. 
  
 Koldioxidskatt  
 tas ut på alla fossila bränslen. Biobränslen omfat- tas således inte av denna skatt och inte heller torv. Koldioxidskat- ten beräknas utifrån kolinnehållet i bränslet. Även när det gäller denna skatt gynnas vissa transporter och industriell verksamhet av särskilda nedsättningsregler. För elproduktion utgår inte koldi- oxidskatt. 
 50 
  
 SOU 2002:100 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 Svavelskatt  
 utgår för torv, kol, petroleumkoks och andra fasta eller gasformiga bränslen med 30 kr per kg svavel i bränslet. Genom reningsprocesser som minskar utsläppen kan skatten nedbringas. 
 Enligt lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion uttas en avgift om 40 kr per kilo utsläppta  
 kväveoxider  
 generellt från förbränningsanläggningar, en avgift som i princip återbetalas i förhållande till nyttiggjord energi vid varje avgiftspliktig anläggning. 
  
 Mervärdesskatten  
 på alla slags bränslen uppgår till 25 %.  
 Avfallsskatt  
 enligt lagen (1999:637) om skatt på avfall omfattar 
 bl.a. aska efter förbränning av biobränslen och torv. 
  
 3.4 
  
 Svenska miljömål 
  
 Riksdagen fattade år 1999 beslut i anledning av regeringens proposition (1997/98:145, bet. 1998/99:MJU:6, rskr.1998/99:183) om svenska miljömål. I propositionen har miljökvalitetsmålet  
 Myllrande våtmarker  
 formulerats på följande sätt: 
 Våtmarkernas ekologiska och vattenhushållande funktion i land- skapet ska bibehållas och värdefulla våtmarker bevaras för framti- den. Miljökvalitetsmålet innebär bl.a.: 
 Det ska finnas våtmarker av varierande slag med bevarad biologisk mångfald i hela landet. 
 Våtmarker skyddas så långt möjligt mot dränering, torvtäkter, vägbyggen och annan exploatering. 
 Främmande arter och genetiskt modifierade organismer som kan hota den biologiska mångfalden introduceras inte. 
 Torvbrytning sker på lämpliga platser och med hänsyn till miljön och den biologiska mångfalden. 
 Våtmarkernas kulturmiljövärden samt värde för friluftsliv värnas. 
 Ett delmål enligt regeringen (prop. 2000/01:130, bet. 2001/02: MJU 3, rskr. 2001/02:36) är att samtliga våtmarksområden i Myr- skyddsplan för Sverige (MSP) ska ha ett långsiktigt skydd senast år 2010. 
 I propositionen anförs vidare att ingrepp i tidigare opåverkade våtmarker eller i objekt som är högt klassade i den nationella våt- marksinventeringen så långt möjligt ska undvikas och att detta berör bl.a. torvutvinningen. Torvbrytning måste bedrivas med största hänsyn till såväl de hydrologiska konsekvenserna som 
 51 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 SOU 2002:100 
  
 påverkan på den biologiska mångfalden och de kulturhistoriska värden som är knutna till myrområdena. Med gällande miljölag- stiftning kommer inte de mest värdefulla våtmarkerna i fråga för torvbrytning, heter det vidare. 
 Även andra miljökvalitetsmål, såsom  
 Begränsad klimatpåverkan  
 och  
 Levande skogar 
 , ska beaktas vid utvinning och användning av torv. 
  
 3.5 
  
 Internationella överenskommelser och regelverk 
  
 En rad internationella överenskommelser och regler på miljöområ- det har vuxit fram under de senaste decennierna. Många av dessa har stor betydelse för vår energi- och miljöpolitik och därmed för vår lagstiftning, policy och praxis när det gäller användning av torv som energikälla. 
 När det gäller påverkan på möjligheterna till utvinning och för- bränning av torv kan nämnas  
 FN-konventionen 
  om biologisk mångfald, våtmarkskonventionen, FN:s ramkonvention om kli- matförändring och  
 Kyoto-protokollet 
  till ramkonventionen samt EG:s fågeldirektiv och art- och habitatdirektiv. 
 Konventionen om biologisk mångfald (CBD, SÖ 1993:77) trädde i kraft år 1993. Den syftar till att komma till rätta med det stora problem som förlust av ekosystem, arter och gener utgör. Sverige och övriga  
 EU-länder 
  har anslutit sig. Konventionen har tre övergripande mål: bevarandet av biologisk mångfald, hållbart nytt- jande av mångfaldens beståndsdelar och rättvis fördelning av den nytta som kan utvinnas ur genetiska resurser (prop. 2000/01:130). 
 Våtmarkskonventionen (SÖ 1975:76) trädde i kraft år 1975 och är en global överenskommelse som särskilt avser att skydda våt- markerna som livsmiljöer. Enligt konventionen ska varje part anmäla minst ett område till den s.k. Ramsarlistan  
 (CW-listan). 
  Sverige har anmält ett  
 50-tal 
  områden som tillsammans omfattar drygt 5 000 km 
 2  
 och ytterligare områden är aktuella. De utpekade områdena ska skyddas mot påverkan som förändrar områdenas karaktär. 
 FN:s ramkonvention om klimatförändringar (UNFCCC) un- dertecknades i Rio de Fletcher år 1992. Den ratificerades av Sverige följande år och trädde i kraft år 1994. Målet är att atmosfärens kon- centration av växthusgaser ska stabiliseras på en nivå som förhind- rar farlig antropogen störning i klimatsystemet. 
 52 
  
 SOU 2002:100 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 Inom konventionen sker förhandlingar för att fastställa länder- nas åtaganden beträffande utsläppsbegränsningar. I Kyoto hölls år 1997 ett partsmöte som resulterade i ett protokoll som är ett första steg för att i konkreta termer kvantifiera åtaganden för att nå de mål som har fastställts i konventionen. Protokollet omfattar sex växthusgaser 
 1 
 . Utsläpp av dessa vägs samman med hänsyn till deras påverkan på klimatet. 
 I svensk lagstiftning regleras skyddet av våtmarkerna främst genom bestämmelserna om områdesskydd i 7 kap. MB och reglerna om markavvattning i 11 kap. MB. Natur- och kulturreservat kan bildas av länsstyrelser eller kommuner. Bland andra skyddsformer som kan komma i fråga bör nämnas biotopskyddsområde, djur- och växtskyddsområde, strandskyddsområde och särskilt skydds- och bevarandeområde. 
 Regeringen kan enligt 7 kap. 28 § MB förklara ett område som särskilt skyddsområde (SPA) om området enligt rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar (fågeldirektivet) är särskilt betydelsefullt för skyddet av vilda fåg- lar. Vidare kan regeringen enligt samma lagrum förklara som sär- skilt bevarandeområde (SCI) sådant område som valts ut enligt artikel 4.4 i rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (art- och habi- tatdirektivet). De områden som pekas ut kommer, om kommissio- nen så beslutar, att ingå i det europeiska ekologiska nätverket Natura 2000. De nationella myndigheterna ska prioritera skyddsar- betet för dessa områden. 
 När det gäller användningen av olika typer av bränslen kan näm- nas att strävan att öka andelen förnybara bränslen har kommit till uttryck bl.a. i direktiv inom EU, som styr stödgivning till sådana bränslen (se vidare i kap. 5 om klassificering). 
  
 3.6 
  
 Framförda synpunkter på lagstiftning och förfarande 
  
 Under utredningens gång har sammanfattningsvis följande syn- punkter på lagstiftning och förfarande framkommit, bl.a. genom enkätsvar. 
 Proceduren för bearbetningskoncession och tillstånd till utvin- ning enligt hittillsvarande ordning tar mycket lång tid och såväl 
  
 1  
 koldioxid, metan, dikväveoxid, fluorkolväten, perfluorkolväten och svavelhexafluorid 
 53 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 SOU 2002:100 
  
 prövningsorgan som sökande företag är osäkra på vilka undersök- ningar och vilket material som kan krävas för tillstånd/koncession. Detta tror man i branschen kommer att bestå även vid ansökningar enligt den ordning som infördes med MB. Kraven på miljökonse- kvensbeskrivningarna har ökat. Det är svårt att förutse hur miljö- intressena kommer att bedömas, även när det gäller områden som inte är högt klassade eller ingår i MSP. 
 Av myndighet utpekade riksintresseområden för naturvård och friluftsliv är mycket omfattande och förefaller ibland gå längre än vad som avsetts när lagstiftningen kom till. 
 Lämpligheten av att splittra prövningen av de fåtaliga torvärendena på alla länsstyrelser har ifrågasatts mot bakgrund av den ringa erfarenhet som handläggarna får. 
 Tolkningen av kap. 12 § 2 MB vad gäller hinder för tillstånd om en täkt kan befaras försämra livsbetingelserna för någon djur- och växtart, som är hotad, sällsynt eller i övrigt hänsynskrävande, anses oklar. Här kommer även in hänsynen till fågeldirektivet och/eller art- och habitatdirektivet. Innebörden av detta områdesskydd upplevs också som en osäkerhetsfaktor. 
 Systemet med olika prövningsförfaranden för odlingstorv som prövas helt enligt MB resp. energitorv som prövas enligt TorvL har ifrågasatts. 
  
 3.7 
  
 Överväganden beträffande lagstiftningen 
  
 I direktiven för utredningen nämns förbättringar av koncessions- förfarandet som en fråga för överväganden. Förfarandet kan sägas inkludera dels  
 instansordningen  
 vid beslutsfattandet som är lag- reglerad, dels det faktiska  
 handhavandet  
 hos olika involverade organ, som styrs också av förordningar. Även andra lagstiftnings- frågor kan ha betydelse. 
  
 3.7.1 
  
 Instansordningen 
  
 Beslut i koncessionsfrågor enligt TorvL fattas av länsstyrelsen i det län där det område som avses med ansökningen eller större delen av det ligger. Överklagande kan ske hos regeringen. När det gäller odlingstorv överklagas beslut i ärenden om täkttillstånd till miljö- 
 54 
  
 SOU 2002:100 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 domstol. Miljödomstolen kan under vissa omständigheter över- lämna ett mål till regeringen (21 kap. 7 § MB). 
 Antalet ärenden om koncessioner hos respektive länsstyrelse är numera få eller – hos vissa länsstyrelser – inga. Erfarenheten hos handläggarna av denna typ av ärenden blir därmed liten och osä- kerhet i hanteringen kan uppkomma. Detta skulle kunna tala för att prövningen skulle koncentreras till vissa länsstyrelser eller till en central myndighet. Å andra sidan har länsstyrelserna också andra ärenden med låg frekvens. En centraliserad ordning för ärendena om torvkoncession skulle medföra att lokalkunskapen hos tillståndsmyndigheten skulle bli sämre. Vidare skulle ärendena om torvkoncession skiljas ut från andra täktärenden, t.ex. odlingstorv, som beslutas av länsstyrelserna. Det finns ett värde i att hålla samman prövningen av utvinningen av torv för olika ändamål så långt möjligt, eftersom främst naturvårdssynpunkterna delvis är likartade. Att låta en länsstyrelse besluta om markanvändning av större omfattning i ett annat län än det egna skulle vidare medföra komplikationer som är svåra att överblicka. Länsstyrelserna torde vid behov kunna samråda med varandra om tillämpningen så att den blir någorlunda enhetlig i likartade fall. Den ordning som gäller enligt TorvL har sedan MB:s tillkomst i praktiken inte prövats fullt ut ännu och en ändring nu bör därför inte ske utan starka skäl. 
 Sammantaget finner utredningen inte anledning att förslå att besluten i ärenden om torvkoncession flyttas från länsstyrelserna. 
 En ytterligare fråga är om regeringen även fortsättningsvis bör ha funktionen som högsta instans i koncessionsärendena eller om domstolsvägen, företrädesvis miljödomstolen, bör väljas. I sist- nämnda fall skulle instansordningen närma sig den för odlingstorv, vilket i och för sig kan ses som en fördel, speciellt som utvinningen av torv inom ett område kan avse både odlings- och energitorv. Det kan noteras att man i Finland har prövningen förlagd till domstolar och inte till politiska organ. Det kan dock konstateras att övervä- gandena i samband med koncession för torv som energikälla i flera hänseenden är annorlunda än vad gäller torv för odlingsändamål. Även enligt tidigare ordning har det förekommit att miljöpröv- ningen överlämnats från miljödomstol till regeringen. En vägning mellan olika politikområden kan komma in, vilket kan tala för att ordningen med regeringen som högsta instans bör bibehållas, åtminstone till dess att ytterligare praxis erhållits efter tillkomsten av MB. Utredningen anser därför att regeringen för närvarande bör vara kvar som högsta instans i frågor om koncession enligt TorvL. 
 55 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 SOU 2002:100 
  
 3.7.2 
  
 Handhavandet 
  
 Hanteringen av koncessionsfrågor styrs bl.a. av förordningen (1985:626) om vissa torvfyndigheter. Här framgår vad en ansökan ska innehålla. Viktiga delar är miljökonsekvensbeskrivningen enligt 6 kap. MB och uppgifter om det samråd som ska ha skett före ansökan. Kraven på vad en miljökonsekvensbeskrivning ska inne- hålla finns angivna i 6 kap. MB men det ligger också i länsstyrelsens hand att bedöma om den lämnade redovisningen är tillräcklig. Här finns en risk för att handläggningen blir utdragen på grund av osäkerhet hos både sökande och handläggare. Ett tidigt samråd är därför viktigt, liksom att berörda myndigheter yttrar sig innan beslut tas av länsstyrelsen. Genom fullödiga utredningar på detta stadium kan onödiga överklaganden och fördröjningar senare i pro- cessen undvikas. Någon ändring av lagstiftningen bedöms inte erforderlig. 
 Någon form av  
 riktlinjer för hanteringen  
 av ansökningar har efterlysts. Frågan är om sådana, t.ex. i form av allmänna råd för länsstyrelserna, bör tas fram av myndigheter eller om branschrikt- linjer för ansökningar är lämpligast. Dåvarande länsstyrelsernas organisationsnämnd utarbetade på  
 1980-talet 
  allmänna råd för läns- styrelserna om koncessioner enligt TorvL. 
 Naturvårdsverket arbetar f.n. med att ta fram allmänna råd för täkter som omfattas av MB. Sådana råd kan få betydelse även för täkt av torv enligt TorvL. Andra myndigheter som skulle kunna vara tänkbara samarbetsparter i sammanhanget är SGU och Energimyndigheten. Torvproducentföreningen arbetar (på uppdrag av Stiftelsen Svensk Torvforskning) med att ta fram en handbok för torvföretagen inför tillståndsansökningar. 
 Utredningen anser det positivt att branschen utformar en handbok i detta sammanhang. Berörda myndigheter bör därvid kunna medverka med synpunkter. Mera formella allmänna råd eller riktlinjer för beslutsfattande instanser bör bygga på fattade beslut om koncessioner enligt gällande lagstiftning. I nuläget finns knappast tillräckligt underlag i praxis för utfärdande av sådana regler. 
 56 
  
 SOU 2002:100 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 3.7.3 
  
 Övriga lagstiftningsfrågor 
  
 En fråga som berör både MB och TorvL är tillämpningen av 12 kap. 2 § MB avseende energitorvtäkt. Bestämmelsen anses delvis svår- tolkad, speciellt vad gäller kriteriet försämring av livsbetingelserna för växt- eller djurart. Skyddet för växt- och djurarter har förstärkts genom att nya bestämmelser till följd av fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet har införts i MB. Frågan gäller närmast om ingrepp på ett ställe som påverkar enstaka exemplar av en art är liktydigt med försämring av livsbetingelserna för en hotad art. Förarbetena ger inte någon klar ledning i frågan om vad som åsyftades när bestämmelsen tillkom i och med MB. Den hade inte någon motsvarighet i tidigare miljölagstiftning. Under förutsättning att arten inte är så fåtalig att enstaka exemplar kan betraktas som avgörande för artens fortbestånd i landet är enligt utredningens mening en rimlig tolkning att ett enskilt ingrepp som leder till försämrade livsbetingelser för enstaka exemplar inte bör betraktas som liktydigt med försämring av livsbetingelserna för arten. Utredningen anser att behovet av bestämmelsen bör övervägas. Detta bör dock ske i samband med andra överväganden avseende MB och ligger inte inom ramen för torvutredningens uppgifter. 
 Det kan i och för sig övervägas om TorvL bör ändras så att hänvisningen i 7 § TorvL till 12 kap. 2 § MB utgår. Utredningen anser att hänvisningen i TorvL till bestämmelsen ifråga skulle kunna undvaras utan risk för hotade arters existens, med nu i övrigt gällande skyddssystem och den noggranna miljöprövning som sker vid koncessionsgivning. Miljöbalkskommittén (M 1999:03) kom- mer att överväga behovet av ändringar av 12 kap. MB i sitt vidare arbete, i synnerhet vad gäller tillståndsprövningen av täkter (se delbetänkande SOU 2002:50, s. 258). Med hänsyn härtill och med tanke på det samband som föreligger mellan torvtäkter för olika ändamål vid behandlingen av tillståndsfrågorna enligt MB avstår utredningen från att lägga konkreta ändringsförslag i denna sak. Utredningen, som förutser att Miljöbalkskommittén kommer att överväga även 12 kap. 2 § MB, har tillskrivit kommittén och framfört behovet av en översyn. 
 En ytterligare fråga som övervägts i utredningen är möjligheten att införa ett starkare, lagreglerat skydd för särskilt skyddsvärda myrområden, t.ex. genom att låta 4 kap. MB innefatta myrar i MSP på liknande sätt som vissa älvar och älvsträckor skyddas. Detta 
 57 
  
 Lagstiftning, miljömål och andra styrmedel 
  
 SOU 2002:100 
  
 skulle kunna leda till att koncessionsansökningar för sådana områ- den inte blir aktuella, varigenom onödigt arbete hos såväl företag som myndigheter undviks. Mot en sådan ändring talar  
 att  
 MSP- områdena till stora delar redan har skydd genom reservatsbildning, Natura 2000 e.d.,  
 att  
 statsmakterna har tagit ställning för att alla  
 MSP-områden 
  ska skyddas  
 och att  
 torvproducenternas bransch- organisation rekommenderar medlemsföretagen att inte göra anspråk på sådana områden. Vidare skulle en lagändring med detta syfte bli komplicerad och arbetet med MSP är ännu inte färdigt. Nya områden kan tillkomma och översyn av befintliga kan behöva ske. Utredningen anser att skälen emot en lagändring av detta slag överväger. 
 Frågan om olika myndigheters hantering av sina uppgifter i sam- band med angivande av riksintressen enligt 3 kap. MB har också övervägts. Utredningen återkommer till frågan om riksintressenas behandling i kap. 6. 
 58 
  
 4 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 Utredningen konstaterar sammanfattningsvis: 
 Sverige har mycket omfattande torvtillgångar, 
 mindre än 2 promille av torvmarken, som beräknas till ca 6,5 miljoner hektar, används för torvutvinning, 
 utvinningen i relation till de arealer som tidigare bedömts som lämpliga för utvinning av energitorv (350 000 hektar) berör endast några få procent, 
 en nybildning av torv sker fortlöpande i odränerade torvmarker, 
 tillväxten på åtminstone vissa torvmarker är numera lägre än den genomsnittliga historiskt sett, 
 dikad torvmark som används för jordbruk och skogsbruk har en förhöjd nedbrytning med en minskning av torvtäcket som följd. 
 Utvinningen av torv i relation till de marker som bedömts som lämpliga för ändamålet är mycket begränsad. Samtidigt bör noteras att uppgifterna om arealer lämpliga för torvutvinning, med hänsyn tagen till dagens syn på bevarande samt till produktionsteknik och ekonomi i dag, kan vara missvisande. Ett säkrare underlag kräver ytterligare inventeringsinsatser. Detta konstaterande förändrar inte på ett avgörande sätt bedömningen om tillgången på mark med utvinningsbar torv. Användningen av energitorven sker till över- vägande del för fjärrvärme. Anläggningarna där torv kan användas kan i allmänhet variera bränslemixen och även öka användningen av torv. Potentiellt kan en ökning till ca 6 TWh ske i nuvarande anläggningar. Utan torv som sameldningsbränsle är risken stor att t.ex. olja eller kol skulle ersätta för att ge full effekt i vissa pannor och för att minimera kostnaderna. 
 Innehållet i detta kapitel bygger delvis på uppgifter i bilaga 2, där också mer detaljerade redovisningar finns. 
 59 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 4.1 
  
 Torvtillgångar i Sverige 
  
 4.1.1 
  
 Torvbildning 
  
 Edwards är en organisk jordart som bildas genom ofullständig ned- brytning av främst växtmaterial i våt, syrefattig miljö. Torvbild- ningen har i vårt land skett efter den senaste inlandsisens avsmält- ning för ca 10 000 år sedan. Torven bildas i myrmark som upp- kommit antingen genom försumpning av skogsmark eller genom igenväxning av grunda sjöar. Torvmark är ett torvtäckt område med ett torvlager på 30 cm eller mer. Torvmarken kan vara öppen myrmark eller bevuxen med glest trädskikt eller produktiv skog. En betydande del av de skogliga torvmarkerna är dikade. Torvmar- ker kan också vara marker som har dränerats och nyttjats som jordbruksmark. 
 60 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 Faktaruta 
 : Definitioner och begrepp för torv (SGU, 2002) 
 Torvmark 
 Med torvmark avses ett område med ett tydligt lager av jordar- ten torv om minst cirka 30 centimeter. En torvmark kan vara en myr, det vill säga ha ett ytskikt med kärr- eller mossevegetation, men en torvmark kan också vara en markyta som saknar denna typ av vegetation och vara till exempel en odlad eller skogsbe- vuxen markyta som varken kan definieras som kärr eller mosse. 
 Myr 
 Med myr avses våta torv- eller fastmarker med ingen eller ringa skogsproduktion. Till begreppet myr räknas förutom den levande vegetationen av fuktighetsälskande växter även det underlagrande skiktet av torvjord. Myrar indelas i sin tur i kärr och mossar och vidare i olika underavdelningar. 
 Kärr 
 Med kärr avses en myr karakteriserad främst av gräs, starr, vass, fräken och fuktighetsälskande örter. I bottenskiktet överväger så kallade brunmossor. Kärren utmärks av en mer näringskrä- vande vegetation än mossarna och försörjs huvudsakligen från ytligt rinnande grundvatten. De i kärren bildade kärrtorvslagen är vanligen de för bränsleproduktion mest lämpade. 
 Mosse 
 Med mosse avses en myr karakteriserad av framför allt ett slutet täcke av vitmossor och en i övrigt ganska artfattig flora av olika ris, som ljung, skvattram, odon med flera, samt tuvdun. Mossar- nas yta är plan eller välvd (så kallade högmossar). Mossarna är så gott som uteslutande försörjda med nederbördsvatten och den bildade mossetorven är näringsfattig. Från täktsynpunkt är den mest lämpad för växttorvproduktion. Mossarna har oftast utvecklats från kärr och den vanligen låghumifierade mossetor- ven ligger i dessa fall på kärrtorv. 
 61 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvslag 
 Torvslag är en indelning av jordarten torv efter torvens bota- niska sammansättning och grad av nedbrytning (så kallad humi- fiering). I de fall där ursprungsväxtresterna är helt nedbrutna och omvandlade görs indelningen efter det ursprungliga växt- samhällets uppbyggnad. Vanligen används en indelning i kärr- respektive mossetorvslag efter den svenske torvgeologen Wallace klassiska modell, med en ytterligare indelning efter växtsamhällenas blöthet och näringstillgång. 
 Våt fastmark 
 Med våt fastmark avses myr eller skogsmark med ett grunt, mindre än 30 centimeters torvlager, där s.k. sumpmossor utgör minst 50 % av bottenskiktet. Med sumpmossor avses närings- krävande vitmossor, björnmossor etc. 
 Sumpskog 
 Enligt Skogsstyrelsen (www.svo.se) innefattar sumpskog all trädbärande blöt mark där träden (i moget stadium) har en medelhöjd på minst 3 meter, och trädens krontäckningsgrad är minst 30 %. Sådana trädbestånd räknas till sumpskog även på fuktig mark om fuktighetsälskande arter täcker minst hälften av befintligt fält- eller bottenskikt. En något vidare definition innefattande produktiv skogsmark med ett torvtäcke och ett tämligen slutet trädbestånd har tidigare använts av Riksskogstaxeringen. 
 Jordarten torv indelas för praktiska och vetenskapliga syften efter sin växtsammansättning och den grad av nedbrytning som skett efter avlagringen. Torvens egenskaper kommer således att variera efter de växtekologiska och andra förutsättningar som fanns vid avlagringen. Främst nederbörd, markvatten och topografi styr vilka myrtyper och därmed torvslag som bildas. Särskilt i nederbördsrika delar av södra Sverige har myrarna i de övre lagren utbildats till mossar vilkas vattenförsörjning enbart sker via nederbörden. I övriga Sverige dominerar myrar som i större eller mindre grad påverkas av omgivande fastmark, varvid olika typer av kärr utbil- dats. 
 För produktion av bränsletorv har bl.a. torvdjupet, graden av nedbrytning (humifiering), askhalten, halten av torrsubstans och halten av t.ex. svavel och radioaktiva ämnen betydelse. I 
 62 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 högmossarna i södra Sverige kan det översta lagret låghumifierad torv vara olämpligt som torvbränsle men lämpligt som odlingstorv. Under den låghumifierade torven kan dock förekomma mer hög- humifierade torvlager lämpliga som bränsletorv. I stora delar av Norrland kan den för bränsletorv lämpliga kärrtorven gå längre upp i ytan. 
  
 4.1.2 
  
 Torv- och våtmarksinventeringar 
  
 Inventeringar av torvmarker och torvtillgångar har skett vid flera olika tillfällen, bl.a. genom SGU:s försorg. Den mest heltäckande från nyare tid torde vara den som gjordes åt Nämnden för Energi- produktionsforskning 
 1 
 . Den består dels av länsvisa översiktliga sammanställningar av torvmarker större än 50 ha, dels av en nyinventering av vissa typområden i Norrland där inget äldre material funnits tillgängligt. Inventeringen är främst av statistisk natur och saknar detaljerad information om kvalitet och sammansättning för enskilda objekt. I Norrbotten gjordes också vid samma tid en särskild inventering av större torvmarker i länet på länsstyrelsens uppdrag. 
 Resultaten från tidigare inventeringar finns samlade i SGU:s torvarkiv, huvudsakligen redovisade i form av rapporter, kartor och tabeller. 
 Riksskogstaxeringen samlar sedan  
 1920-talet 
  in statistik om svenska skogar och annan naturmiljö. Från år 1938 pågår arbetet årligen och en fullständig taxering tar cirka tio år. Riksskogstaxe- ringen tar bl.a. fram arealer för olika markslag, inklusive myrar och olika skogstyper. På fasta provytor insamlar Sveriges lantbruksuni- versitetet (SLU) sedan 1983 noggrannare information om mark- och vegetationsförhållanden genom den s.k. ståndortskarteringen. 
 Skogsstyrelsen har under  
 1990-talet 
  gjort en objektvis inventer- ing av Sveriges sumpskogar inom den s.k. sumpskogsinventeringen. Totalt har ca 1,3 miljoner ha sumpskog registrerats. 
 De olika inventeringarnas resultat skiljer sig delvis åt på grund av de olika metoder som använts. 
 Det finns också inventeringar som har andra primära syften än att kartlägga torvmarker men som ändå har direkt betydelse för torvutvinningen (se vidare kap. 6). Sådana är våtmarksinventer- ingen, VMI, vilken gett underlag till myrskyddsplanen, MSP, som 
  
 1  
 NE 1982:11, Torvtillgångar i Sverige. 
 63 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 Naturvårdsverket står bakom. Hit hör även utpekandet av områden som riksintressen för bl.a. naturvård och friluftsliv samt områdesskydd enligt 7 kap. MB. 
  
 4.1.3 
  
 Omfattningen av torvtillgångarna 
  
 Av jordens samlade torvmarksareal finns ca 1,6 % i Sverige, vilket gör Sverige till ett av jordens torvmarkstätaste länder 
 2 
 . Inom EU och EU:s ansökarländer är det förutom Sverige främst Finland, Irland och Estland som har betydande torvtillgångar. 
 Sveriges landareal upptas till betydande del, omkring en fjärde- del, av marker med torvtäcke. Som torvmark i geologisk mening definieras dock endast mark med torvtäcke på 30 cm eller mer, varav torvmark av typen myr ca 4,6 miljoner hektar och produktiv skogsmark ca 1,8 miljoner hektar (se figur 4.1 samt kartbilaga). Arealen torvmark har utifrån Riksskogstaxeringen beräknats till sammanlagt ca 6,4 miljoner hektar. Närmare hälften finns i de två nordligaste länen. Härtill kommer ca 3,7 miljoner hektar våt fast- mark med tunnare torvtäcke än 30 cm. Sumpskog används både som ett skogligt och som ett ekologiskt begrepp. I figur 4.1 anges sumpskog i den skogliga meningen som förutom biologiskt värde- fulla skogar även omfattar dikade och mer triviala skogstyper. Vidare uppskattas att 0,28 miljoner hektar organogena jordar användas som jordbruksmark, som sannolikt endast delvis utgörs av torvmark djupare än 30 cm. Sedan  
 1900-talets 
  början bedöms torven på ungefär lika stora arealer jordbruksmark ha försvunnit genom oxidation, skogsplantering m.m. En sammantagen bedöm- ning är alltså att det i Sverige finns ca 6,5 miljoner hektar torvmark. Av denna har uppskattningsvis 1,5 miljoner hektar dikats för skogsmark, i stor utsträckning med statligt stöd 
 3 
 . Skogsdikning (markavvattning) får inte utföras utan tillstånd och i stora delar av södra Sverige råder förbud mot markavvattning enligt 11 kap. 14 § MB. Det finns också en del tidigare jordbruksmarker som har kvar- varande torvlager och som inte längre odlas. Av torvmarken används ungefär 0,01 miljoner hektar för torvutvinning eller mindre än 2 promille. 
  
 2 
  
 Lappalainen, E., editor (1996) Global Peat Resources, IPS, Finland. 
  
 3 
  
 Hånell, B. 1990. Torvtäckta marker, dikning och sumpskogar i Sverige. Skogsfakta. Inventering och ekonomi nr 22, utg. Institutionen för skoglig ståndortslära, Sveriges lantbruksuniversitet 
  
 64 
 SOU 2002:100 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 Figur 4.1  
 Torvtäckta arealer och begrepp 
 Kärr Blandmyr Mosse Skogklädd mark 
  
 Sumpskog (produktiv skogsmark) 
  
 Myr 
  
 Skog på torv 
  
 Våt fastmark  
  
 Myrimpediment 
  
 Torvmark >30 cm torvdjup 
  
 Jordbruksmark 
  
 Dikad mark 
  
 0,28 
  
 4,60 
  
 1,77 
  
 3,35 
  
 0,35 
  
 Skala 
  
 1 miljon hektar 
  
 Enligt uppgifter ur NE 1982:11 uppgår den utvinningsbara torv- marken (områden större än 50 hektar) med god bränntorv till ca 350 000 hektar innehållande ca 6 000 miljoner m 
 3 
 torv. Torvmarker som vid denna inventering var skyddade eller ansågs ha höga natur- skyddsvärden, otillräckligt djup, olämplig kemisk sammansättning, olämplig lokalisering eller för bränsleproduktion olämpliga egen- skaper är därvid borträknade. Förutsättningarna för torvutvinning har dock ändrats sedan dess. Även mindre torvmarksområden kan med dagens teknik användas ekonomiskt, åtminstone om de är gynnsamt lokaliserade. Å andra sidan har flera nya områden numera skydd. 
 De existerande inventeringarna kan inte sägas utgöra tillräckliga underlag för tillförlitliga slutsatser om var de för utvinning lämpli- gaste torvmarkerna finns. För detta krävs ytterligare undersök- ningar. Däremot ges i de olika naturvårdsinriktade inventeringarna vägledning om vilka områden som är mindre lämpade för torvut- vinning. 
 65 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 4.1.4 
  
 Var förnyas torvresursen? 
  
 I myrmarkerna har torven tillvuxit kontinuerligt under flera årtu- senden och en fortlöpande nybildning sker. Tillväxttakten varierar dock mellan olika typer av myrar, under olika tidsskeden i torv- bildningen och vid olika klimatförhållanden. I äldre myrar kan till- växten ha mer eller mindre avstannat medan torvbildningen i vissa nyskapade torvmarker kan gå åtskilligt snabbare än genomsnittet. 
 Mängden torv i torvmarker med djup över 30 cm har beräknats 
 4  
 till 106 miljarder m 
 3 
 . Den årliga torvanvändningen ligger f.n. på ca 2,5 miljoner m 
 3  
 bränsle, vilket motsvarar ca 5 miljoner m 
 3  
 torv i naturlig lagring. 
 Enligt SCB:s redovisade genomsnittsberäkningar har den årliga  
 torvtillväxten  
 på myrmark uppgått till 0,4 mm i norra Sverige och 0,53 mm i södra. Detta skulle ge en årlig tillväxt av torvresursen på totalt 20 miljoner m 
 3  
 om man använder nämnda genom- snittssiffror 
 5 
 . Utvinningen motsvarar ungefär en femtedel av denna tillväxt. Tillväxtsiffrorna bygger på den genomsnittliga torvtillväxten under hela bildningstiden och avser 4,6 miljoner hektar myrmark. Skogsmark på torv ingår inte i uppskattningen. 
 Vissa nyare studier i Sverige 
 6  
 och i andra länder tyder på att torvlagrets tillväxt på en del myrområden numera är mindre än genomsnittet av den historiska. Om så är fallet kan tidigare bedömningar av torvtillväxten vara en överskattning. I bilaga 3 redovisas kolbalanser för olika torvmarkstyper i Sverige och dessa kan utnyttjas för att uppskatta den nuvarande torvtillväxten. Sådana uppskattningar redovisas i tabell 4.1. I dessa bedömningar har ingen hänsyn tagits till en eventuell horisontell torvmarkstill- växt. Torvmarkernas kolbalans redovisas närmare i kapitel 5 och bilaga 3. 
  
 4 
  
 SCB Stat. Medd. MI 25 SM 0101 
  
 5 
  
 SCB Stat. Medd. MI 25 SM 0101 
  
 6 
  
 Klarqvist, M., 2001, Peat Growth and Carbon Accumulation Rates during the Holocene in Boreal Mires. Silvestria 203. Sveriges Lantbruksuniversitet 
  
 66 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 Tabell 4.1 
 . Areal samt nuvarande uppskattad årlig kolbalans och årlig torvtillväxt för svenska torvmarker. Positiva värden betyder nettoupptag av kol samt nettotillväxt hos torven, medan negativa värden betyder nettoförlust av kol och torv. Torvens kolhalt antas i detta sammanhang vara 50 % och dess volymvikt i naturlig lagring i torvmarken 100 kg TS/m 
 3 
 . 
  
 Marktyp 
  
 Areal (milj. ha) 
  
 Kolbalans 
  
 Årlig torvtillväxt 
  
 (g C/m 
 2  
 år) 
  
 (milj. m 
 3 
 ) 
  
 Organogen 
  
 0,28 
  
 - 400 – - 2430 
  
 - 20 –  
 -130 
  
 jordbruksmark 
  
 Myrmark 
  
 4,60 
  
 5 – 15 
  
 5 – 14 
  
 Dikad skogsmark 
  
 0,89 
  
 -100 
  –  
 -400 
  
 - 18 –  
 -72 
  
 på torv (>30 cm) 
  
 Odikad skogsmark 
  
 0,88 
  
 5 – 15 
  
 1 – 3 
  
 på torv (>30 cm) 
  
 Källor 
 : Hånell, 1990, (myr- och skogsmarksarealer) och Bilaga 3 (areal organogen jordbruksmark samt kolbalanser). 
 Av tabellen framgår att torvtillväxten på odränerad torvmark med ett torvskikt av minst 30 cm uppgår till mellan 6 och 17 miljoner m 
 3  
 per år. Detta inkluderar både myrmark och odikad skogsmark på torv. I den dikade skogsmarken har däremot torvlagret en så snabb avgång av kol att torvskiktet minskar. Ingen motsvarande uppskattning har gjorts för våt fastmark med tunt torvtäcke, eftersom bedömningen av torvtillväxten här är särskilt osäker och denna marktyp dessutom sannolikt inte utgör någon praktiskt tillgänglig torvresurs. Organogen jordbruksmark förlorar uppskattningsvis motsvarande  
 20–130 
  miljoner kubikmeter torv per år. I verkligheten är torven i jordbruksmark komprimerad jämfört med i annan torvmark och den faktiska volymminskningen är därför mindre. På grund av osäkerheterna, de vida intervallen och det delvis ofullständiga underlaget bör inte tabellen användas i summerad form. 
 Trots att variationen inom och mellan olika torvmarker är stor kan man sammanfattningsvis dra slutsatsen att torvvolymen i svensk myrmark ökar successivt, men att ökningen i dagsläget är mindre än den historiska. På dikad skogsmark och på organogena jordbruksjordar minskar torvskiktet. Såsom framgår av bilaga 3 kan 
 67 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 även på de senare marktyperna finnas torv som alltjämt kan tillgo- dogöras. 
 Torvtillväxten i framtiden är givetvis svår att bedöma. Den kommer att bero på klimatförhållandena, speciellt balansen mellan nederbörd och avdunstning. Enligt scenarier av SMHI 
 7  
 torde nederbörden och avdunstningen komma att öka i vår del av världen. 
  
 4.2 
  
 Koncessioner för energitorvutvinning 
  
 Enligt statistik från SGU från december år 2001 fanns 206 gällande bearbetningskoncessioner för energitorv med en sammanlagd areal på ca 45 000 ha. En betydande del av koncessionerna, drygt 40 % såväl antalsmässigt som ytmässigt, var emellertid vilande. I många av dessa fall har ansökningarna inte fullföljts genom den särskilda miljöprövning som krävdes enligt tidigare gällande miljölagstift- ning utöver bearbetningskoncession. Så är fallet med en hel del äldre bearbetningskoncessioner i de nordliga länen. Företagens hänsynstagande till marknadsläget och osäkerhet vad gäller synen på torv framöver kan också ha påverkat utnyttjandet av koncessio- ner. 
  
 7  
 www.smhi.se 
 68 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 Tabell 4.2 
 . Torvtillgångar, koncessioner och brytning fördelat på län 
  
 Bearbetnings 
  
 Koncessioner 
  
 Torvmarker 
 1) 
  
 koncessioner 
  
 i produktion 
  
 Län 
  
 för energi- 
  
 för energi- 
  
 ha 
  
 torv 
 2) 
  
 torv 
 3) 
  
 Antal 
  
 Areal, 
  
 Antal 
  
 Areal, 
  
 ha 
  
 ca ha 
  
 Norrbottens län 
  
 1 634 500 
  
 19 
  
 6 200 
  
 10 
  
 4 600 
  
 Västerbottens län 
  
 1 139 100 
  
 38 
  
 13 300 
  
 6 
  
 5 200 
  
 Jämtlands län 
  
 965 100 
  
 47 
  
 7 200 
  
 39 
  
 5 400 
  
 Dalarna 
  
 559 000 
  
 4 
  
 1 400 
  
 1 
  
 100 
  
 Västernorrlands län 
  
 284 200 
  
 9 
  
 1 900 
  
 8 
  
 1 900 
  
 Ayers 
  
 264 900 
  
 20 
  
 2 500 
  
 18 
  
 2 500 
  
 Värmlands län 
  
 248 300 
  
 2 
  
 200 
  
 2 
  
 200 
  
 Kronobergs län 
  
 183 600 
  
 13 
  
 1 400 
  
 7 
  
 800 
  
 Jönköpings län 
  
 166 400 
  
 11 
  
 1 700 
  
 7 
  
 1 000 
  
 Örebro län 
  
 96 100 
  
 11 
  
 1 600 
  
 7 
  
 1 300 
  
 Hallands län 
  
 90 800 
  
 2 
  
 600 
  
 0 
  
 0 
  
 Kalmar län 
  
 86 300 
  
 1 
  
 100 
  
 0 
  
 0 
  
 Östergötlands län 
  
 74 700 
  
 3 
  
 500 
  
 2 
  
 400 
  
 Uppsala län 
  
 64 500 
  
 3 
  
 1 300 
  
 2 
  
 200 
  
 Skåne 
  
 71 600 
  
 7 
  
 1 800 
  
 2 
  
 300 
  
 Västmanlands län 
  
 59 100 
  
 11 
  
 1 800 
  
 7 
  
 900 
  
 Södermanlands län 
  
 32 000 
  
 Västra Götaland 
  
 275 500 
  
 5 
  
 1 300 
  
 3 
  
 600 
  
 Blekinge län 
  
 20 700 
  
 Stockholms län 
  
 19 400 
  
 Gotlands län 
  
 7 900 
  
 6 343 700 
  
 206 
  
 44 800 
  
 121 
  
 25 400 
  
 1) 
 Riksskogstaxeringen  
 1978-82; 
  SGU 
  
 2) 
 SGU, gäller  
 2001-12-31 
  
 3) 
 SGU, gäller  
 2001-12-31, 
  arealen omfattar hela den tillståndsgivna ytan 
 Den faktiskt ianspråktagna produktiva arealen varierar men uppgår i genomsnitt till cirka 40 % av den areal som enligt lämnade statis- tiska uppgifter är i produktion. Övrig mark inom koncessionens ram upptas av skogsridåer samt åtgår för kringverksamhet, såsom byggnader, lagringsutrymmen, transporter, avvattningsanlägg- ningar, sedimenteringsdammar etc. 
 Flera producenter har förklarat sig se behov av ytterligare eller förlängda koncessioner framöver, både på kort och längre sikt. 
 69 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 Sådant behov finns i olika delar av landet från norr till söder. En del har dock markerat att behovet är beroende av synen på torv som energiresurs och behandlingen, bl.a. i skattehänseende. 
  
 4.3 
  
 Produktion och handel med energitorv 
  
 4.3.1 
  
 Utvinning 
  
 Arbetet på en blivande torvproduktionsyta börjar med att vegeta- tionen röjs bort, sedimentationsdammar anläggs och dikning och dränering utförs. En naturlig, orörd myr har en vattenhalt på ca 90 % eller högre vilken genom dikningen sänks till ca 85 % inom ett par år. Efter ytterligare bearbetning av ytan kan produktionen påbörjas. Torv för energiändamål skördas antingen som stycketorv eller frästorv. 
 Vid produktion av stycketorv tas torven upp från ett djup av 0– 50 cm med hjälp av traktordragna maskiner, som bearbetar och pressar ut torven genom munstycken till cylinderformade stycken,  
 10–20 
  cm långa och med en diameter på  
 6–8 
  cm. Stycketorven tor- kas på fälten i ca tre veckor till dess att fukthalten har gått ner till ca 35 %. För att underlätta torkningen vänds styckena två till tre gånger. Skörden samlas sedan in med specialmaskiner och körs med traktorvagnar till mellanlagring vid skördeplatsen. Tre skördar per sommar är ett vanligt resultat. Lokalt förekommer att man låter stycketorven ligga kvar över vintern på mossen för att utnyttja den tidiga vårtorkan. Vid brikettering i fabrik (Härjedalen) används s.k. smultorv som fås genom en skördemetod som är en kombination mellan den för stycketorv och den för frästorv. Torven blandas vanligen med sågspån före briketteringen. 
 Produktion av frästorv innebär att man fräser upp ett tunt skikt om  
 1–2 
  cm av torvytan med en roterande fräs eller en harv. Torven vänds därefter ett par gånger för att påskynda torkningen. När torvskiktet torkat kan den pulverformiga torven hopsamlas med sugvagn eller mekaniska samlarvagnar efter att ha skrapats ihop till en eller flera strängar på fältet. Den kan transporteras till järnvägs- spår på mossen eller med traktor till fastmarken. Alla produk- tionsmaskiner är traktordragna. Vid utlastning håller frästorven normalt en fukthalt om  
 40–55 
  %. Ett tiotal skördar per säsong kan uppnås med frästorvmetoden. 
 70 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 Produktionen av torv sker under  
 3–4 
  intensiva försommar- och sommarmånader medan den huvudsakliga förbrukningen av torven sker under vintermånaderna. Den stack där torven ligger lagrad är ett årslager varifrån torven transporteras, vanligen med lastbil, till användaren efter behov. Torvskördens väderberoende gör det också nödvändigt att bygga upp buffertlager för att jämna ut pro- duktionssvängningarna mellan olika år. Torven kan även vidareför- ädlas i en brikett- eller pelletsfabrik där torven torkas vidare ned till ca  
 10–15 
  % fukthalt och komprimeras. Detta gör att torven eko- nomiskt tål ytterligare transporter. F.n. finns endast en anläggning för briketter i Sverige (i Sveg i Härjedalen). Lagringen av torvbri- ketterna sker där i containrar som fungerar både som lagrings- och transportemballage. Därigenom ökar brandsäkerheten. 
 Sedan mitten av  
 1980-talet 
  har utvinningen av energitorv i Sverige legat på närmare 2,5 miljoner m 
 3 
 s (kubikmeter stackat mått) per år i genomsnitt, med toppar år 1994 och 1997 på omkring 3,5 miljoner m 
 3 
 s och en lågnivå år 1998 på mindre än 0,5 miljoner m 
 3 
 s. År 2001 uppgick produktionen till 2,5 miljoner m 
 3 
 s. Utvin- ningen är i stor utsträckning beroende av väderförhållandena. Under somrar med låga temperaturer och stora regnmängder i de berörda trakterna är torkmöjligheterna dåliga och produktionen låg. 
 71 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 4.2.  
 Skörd av energitorv under åren  
 1980–2000, 
  uppdelat på 
  
 skördemetod (smultorv och stycketorv samredovisas för 1997). 1 
  
 m 
 3  
 frästorv motsvarar 1 MWh. 
  
 4 0 00 
  
 S m u ltorv 
  
 3 5 00 
  
 S tycke to rv 
  
 F rä sto rv 
  
 3 0 00 
  
 1000 kubikmeter 
  
 2 5 00 
  
 2 0 00 
  
 1 5 00 
  
 1 0 00 
  
 5 0 0 
  
 0 
  
 1 980 
  
 1 981 
  
 198 2 
  
 198 3 
  
 1984 
  
 198 5 
  
 19 86 
  
 198 7 
  
 198 8 
  
 19 89 
  
 19 90 
  
 19 91 
  
 19 92 
  
 1 993 
  
 1 994 
  
 1 995 
  
 1 996 
  
 199 7 
  
 1 998 
  
 1999 
  
 200 0 
  
 200 1 
  
 År 
  
 Källa 
 : SCB och Energimyndigheten, 2002 
 Över en fjärdedel av produktionen av energitorv år 2001 skedde i de nordliga länen Norrbotten, Västerbotten, Jämtland och Västernorrland. Ungefär en tredjedel producerades i de sydliga länen Östergötland, Jönköping, Kronoberg, Västra Götaland och Skåne och resten, ca 40 %, i Västmanlands, Uppsala, Örebro, Värmlands, Gävleborgs och Dalarnas län. 
  
 4.3.2 
  
 Producenter 
  
 För produktionen står ett  
 25-tal 
  företag, av vilka Råsjö Torv AB med anknutna företag är det största med utvinningsverksamhet och kunder i hela Sverige. Koncernen ägs av finska Vapo OY Energia. Vapo är den största leverantören av biobränsle och torv i Finland. Koncernen torde svara för omkring hälften av energitorvleveran- serna i Sverige. 
 Företag med främst lokal/regional betydelse finns också, såsom Härjedalen Energi/Härjedalen Mineral AB (HMAB) med huvud- saklig försäljning till värmeverket i Uppsala. Bland övriga företag 
 72 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 kan nämnas Sydkraft Mälarvärme, Mellanskog, Södra Skogsenergi, Kommunbränsle Ådalen, Norrheden Torv AB, Gällivare Torv AB, Skellefteå Kraft AB/Skellefteå kommun med försäljning främst i närområdena. 
  
 Tabell 4.3 
 . Producenter av energitorv verksamma år 2001 och deras andelar av den totala produktionen baserat på produktionen år 1997, 2000 och 2001 (SGU, 2002) 
  
 Torvproducenter 
  
 Andel av total produktion, % 
  
 Råsjö Torv AB 
 1) 
  
 30-50 
  
 Härjedalens Mineral AB 
  
 10-30 
  
 Sydkraft Mälarvärme AB 
  
 5-15 
  
 Mellanskog AB 
  
 3-5 
  
 Södra Skogsenergi AB 
  
 2-4 
  
 Kommunbränsle Ådalen 
  
 2-4 
  
 Gällivare Torv AB 
  
 1-5 
  
 SCA Skog AB, Alvarez 
  
 1-3 
  
 Skellefteå Kraft AB/Skellefteå kommun 
  
 1-2 
  
 Holmen AB 
  
 1-2 
  
 Norrheden Torv AB 
  
 1-3 
  
 Kiruna Värmeverks AB 
  
 1-2 
  
 Ljungby kommun 
  
 1-2 
  
 Övriga (bland andra Västerbergslagens 
  
 var och en 1 procent eller mindre 
  
 Värme AB, Jenkins, Vänertorv 
  
 AB, Jämtkraft, Markaryds Fastbränsle 
 AB, Walker  Sundin Torv AB, Bradley, Röcklamyren AB, Åsele 
 Energiverk) 
  
 1) 
 inklusive de företag som numera är dotterbolag (Svenska Torv AB, Vapo Energi AB, Mellansvenska Biobränsle AB,  
 Sandviken-Avesta 
  Torv AB) 
  
 4.3.3 
  
 Transporter 
  
 Torv i oförädlad form tål av ekonomiska skäl i allmänhet inte några längre transporter. Tillfälligt kan dock transporter av oförädlad torv ske även över långa avstånd, då det nödvändiggörs av avtals- förhållanden och leveransmöjligheter. 
 Transporterna sker vanligen med lastbil. Genomsnittlig trans- portlängd är ca  
 10–15 
  mil men transporter upp till 40 mil kan före- 
 73 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 komma. Tågtransporter över långa avstånd förekommer hos ett fåtal större företag. De förutsätter tillgång till lämplig infrastruktur och ett långsiktigt samarbete mellan producent och användare. 
  
 4.3.4 
  
 Utrikeshandel 
  
 De största producentländerna avseende energitorv är Finland, Irland, Ryssland och Vitryssland 
 8 
 . Sverige importerar en icke obetydlig mängd energitorv, under senare år nästan enbart från Estland och Finland men tidvis från Skottland och då till Väst- sverige. Importen har ökat sedan mitten av  
 1990-talet 
  och svarade år 2001 för drygt 20 % av användningen av energitorv. Någon export av energitorv förekommer inte. Importerad torv fraktas oftast med fartyg och avnämarna finns i kustnära lägen. 
  
 4.3.5 
  
 Kostnadsförhållanden 
  
 Kostnadsutvecklingen har sedan början av  
 1990-talet 
  visat en sjun- kande tendens. De sjunkande kostnaderna tillskrivs bl.a. ökade kunskaper och erfarenhet av anläggande och drift av torvtäkter. Samtidigt uppges kostnaderna för tillståndshantering ha ökat. 
 Över hälften av kostnaderna för produktion och transport av torv utgörs av rörliga kostnader för produktionen (främst personal, drivmedel, lagerhållning). De påverkas i stor utsträckning av väderförhållanden men också av torvtäktens specifika egenskaper, såsom storlek, halt av torrsubstans, kvalitetsegenskaper i övrigt. De fasta kostnaderna avser främst investeringar i maskinell utrustning och infrastruktur och uppkommer till stor del i etableringsfasen. Kostnaderna för transport till kund kan uppgå till inemot en tred- jedel av totalkostnaden. Dessa kostnader påverkas av avstånd, transportslag, specifik volymvikt, möjligheter till returtransporter m.m. 
  
 8  
 SCB MI 25 SM 0201 
 74 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 4.3.6 
  
 Prisutveckling 
  
 Prisnivån för energitorv har varit i det närmaste oförändrad i löpande priser och därmed sjunkande i reala priser under de senaste tio åren enligt Energimyndighetens statistik. 
  
 Figur 4.3 
 . Prisutveckling torv, kr/MWh fritt förbrukare, löpande priser exklusive samt inklusive energiskatter (För frästorv finns officiell statistik endast fr.o.m. år 1993.) 
  
 160 
  
 140 
  
 120 
  
 kr/MWh 
  
 100 
  
 stycketorv 
  
 80 
  
 exkl. skatt 
  
 frästorv exkl. 
  
 60 
  
 skatt 
  
 40 
  
 stycketorv 
  
 inkl. skatt 
  
 20 
  
 frästorv inkl. 
  
 skatt 
  
 0 
  
 1985 
  
 1987 
  
 1989 
  
 1991 
  
 1993 
  
 1995 
  
 1997 
  
 1999 
  
 2001 
  
 år 
  
 Källa 
 : Energimyndigheten, 2002 
  
 Enligt marknadens aktörer är den faktiska prisreduktionen nomi- nellt större än som framgår av statistiken. 
 I Energimyndighetens statistik redovisas för senare år även regi- onala skillnader i prisnivåer. För stycketorv gäller att priset gene- rellt varit  
 10–20 
  procent lägre i de norra delarna av landet än i övriga Sverige. För frästorv gäller att endast ett begränsat antal pri- ser finns redovisade. För torvbriketter görs inga officiella samman- ställningar. 
 Prisnivån för importerad torv är i regel något lägre än eller lik- värdig med den som gäller för torv producerad i Sverige. 
 75 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 4.3.7 
  
 Sysselsättning 
  
 Antalet sysselsatta i produktionen av energitorv i Sverige har beräknats till inemot 600 personer, räknat som helårsarbetande, av vilka de flesta bor i glesbygd. Då en stor del av arbetet är säsongsarbete bedöms det totala antalet personer som sysselsätts inom näringen uppgå till det dubbla. Härtill kommer den indirekta sysselsättningen som inte beräknats men som också kan vara av stor betydelse särskilt för vissa regioner. 
  
 Tabell 4.4 
 . Uppskattning av sysselsättning per län för produktion av energitorv baserat på uppgifter gällande produktionen år 2001 (skörd, lagring, bearbetning, förädling och transport) 
  
 Län 
  
 Antal direkt sysselsatta, räknat som hel- 
  
 årsarbetande 
  
 Norrbottens län 
  
 40 
  
 Västerbottens län 
  
 25 
  
 Jämtlands län 
  
 160 
  
 Västernorrlands län 
  
 10 
  
 Ayers 
  
 75 
  
 Kronobergs län 
  
 30 
  
 Jönköpings län 
  
 45 
  
 Örebro län 
  
 45 
  
 Östergötlands län 
  
 55 
  
 Uppsala län 
  
 20 
  
 Västmanlands län 
  
 45 
  
 Västra Götaland 
  
 20 
  
 Övriga län 
  
 0-5 
  per län 
  
 Summa 
  
 cirka 
  
 580 
  
 I Jämtlands län där HMAB:s fabrik i Sveg ligger bedöms ca 160 års- arbeten kunna hänföras direkt till torvindustrin (sekundära syssel- sättningseffekter oräknade), som därmed torde vara den största industrin i Härjedalens kommun. Den medverkar också till bibe- hållande av viktig infrastruktur. Bl.a. genererar den ca 40 % av det godstransportarbete som sker på Inlandsbanan söder om Öster- sund. 
 Även i flera andra glesbygdsområden kan torvindustrin ha bety- delse för livskraften i området, även om antalet årsarbetande i direkt sysselsättning är mindre än i Sveg. 
 76 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 4.4 
  
 Användningen av energitorv 
  
 Energitorven används till största delen som bränsle i fjärrvärmeverk och kraftvärmeverk, vanligtvis tillsammans med andra bränslen, t.ex. bränsleflis, i varierande proportioner. Fjärrvärmeverk med torv som bränsle finns i hela landet. År 2000 använde ca 35 större eldningsanläggningar torv. Några av anläggningarna har flera torv- eldade pannor. I några pannor som tidigare har eldats med torv eldas nu andra bränslen. Andra har påbörjat torveldning. Totalt har över 50 fjärrvärmeanläggningar eldats med torv sedan 1981. Det förekommer även att industrier, såsom massa- och pappersindu- strin och kemisk industri, eldar med torv. 
 Användningen av torv för energiproduktion, huvudsakligen het- vatten, uppgick år 2000 till 2,7 TWh, motsvarande ca 2,8 miljoner m 
 3 
 s torv. År 2001 användes energitorv motsvarande 3,6 TWh. Ritter svarade år 2000 för ca 0,5 % av Sveriges totala energitillförsel och drygt 5 % av energitillförseln för fjärrvärmeproduktion. Träd- bränslen, avfall, kol, naturgas och olja hör till de alternativa bräns- Robertson. 
 Användningen av torv i fjärrvärme- och kraftvärmeanläggningar ökade successivt från mitten av  
 1980-talet 
  till mitten av  
 1990-talet, 
  delvis beroende på det stöd till pannor för torveldning som utgick under ett antal år. Under senare delen av  
 1990-talet 
  minskade för- brukningen något. Variationen i användning beror till stor del på variationer i produktion av torv men med en viss tidsförskjutning. En stor del av torven används upp till ett år efter produktionen. Kraftvärmeverket i Uppsala, som är den största torvanvändaren i landet, använder briketter från HMAB, tillverkade av torv och trädbränslen. Igelstaverken i Södertälje importerar torvbriketter främst från Estland och eldar dem tillsammans med tallbeckolja och returflis. 
 Produktion och förbrukning av energitorv visar svag överens- stämmelse sett på länsbasis (se figur 13 och 14 i bilaga 2). Örebro, Uppsala, Stockholms och Västra Götalands län var de län som år 2000 hade störst förbrukning och som hade en produktion som täckte betydligt mindre än hälften av behovet. Även i Norrbottens län och Västerbottens län motsvarade produktionen mindre än hälften av behovet. Jämtlands, Östergötlands och Jönköpings län hade de största produktionsöverskotten. Situationen kan dock skilja betydligt mellan olika år. År 1997, som var ett normalt år från 
 77 
  
 Torvtillgångar, produktion och användning 
  
 SOU 2002:100 
  
 produktionssynpunkt, täcktes behoven i Norrbottens län mer än väl av produktionen. Ayers hade då ett stort överskott. 
 Uppgifterna från fjärrvärmebranschen visar också att flexibilite- ten är stor när det gäller användningen av torv som bränsle. Anläggningarna kan i allmänhet variera bränslemixen beroende på omständigheterna vid olika tillfällen. Endast en anläggning (i Möln- dal) är byggd för att helt eldas med torv. Potentiellt bedöms torv- användningen i befintliga anläggningar hos medlemmar i Fjärrvär- meföreningen, som eldar eller har eldat torv, kunna öka till ca 6 TWh från hittills största användning på 3,2 TWh. Även andra anläggningar som byggts för fasta bränslen och även för olja kan efter ombyggnader användas för torveldning. 
 Flera anläggningsägare som i dag använder torv har angett att om torv skulle ersättas med trädbränsle eller annat bränsle med lägre energitäthet skulle även oljeförbrukningen öka, eftersom man annars inte skulle få ut tillräcklig effekt i fjärrvärmenätet. Bland hindren för att elda mera torv nämns 
 osäkerhet om statsmakternas inställning och därmed möjlighe- terna att långsiktigt använda torv 
 osäkerhet om framtida skatterelationer mellan olika bränslen 
 kostnader för ombyggnader 
 villkoren för investeringsstöd för biobränsleeldade kraftvärmeverk som begränsar torvinblandningen. 
 Även producenter av torv har angivit osäkerheterna om kommande energiskattepolitik och om synen på torv från miljösynpunkt som grunder för tvekan om fortsatta investeringar. 
 78 
 5 Torv och alternativa bränslen 
 Utredningen konstaterar sammanfattningsvis följande. 
 Många internationella organ klassificerar torv som ett fossilt bränsle. I geologisk mening kan dock torv inte kategoriseras som fossilt, eftersom den inte som kol, olja och naturgas har omvandlats och bäddats in i jordskorpan under loppet av 100- tals årmiljoner och inte heller utgör förstadium till en sådan utveckling. 
 Torvens varaktighet och förnybarhet beror på vilket tids- perspektiv som anläggs och hur utvinning och efterbehandling sker. Befintliga torvtillgångar inom områden som ansetts lämpliga för utvinning av energitorv kan med nuvarande omfattning på utvinningen räcka i över tusen år. Torvresurserna förnyas i långsam takt med en tidsskala på något tusental år på torvmarker som inte är dikade och uppodlade. 
 Vid användning av energitorv avges koldioxid vid förbrän- ningen, medan flödena av växthusgaser från torvmarken kan minska. Av olika studier kan dras slutsatsen att dagens använd- ning av torv utvunnen på tidigare orörda myrar genomsnittligt sett sannolikt ger en klimatpåverkan motsvarande den för naturgas på en sikt upp till ca 180 år. Effekten styrs emellertid i hög grad av var och hur utvinning sker samt vilken efterbehand- ling som kommer till stånd. 
 Utvinning på torvmarker som redan är påverkade av dikning eller som naturligt ger en kraftig metanbildning kan ge gynnsammare utsläppseffekter. Även genom lämplig efterbehandling kan påverkan på växthusgasbalansen förändras i gynnsam riktning, men vilka praktiska möjligheter som finns i det avseendet till en kostnadsnivå som behåller torvbränslets ekonomiska konkurrenskraft behöver studeras ytterligare. 
 79 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 Att utnyttja torv från redan dränerad torvmark eller från myrar med särskilt hög metanavgång är från klimatsynpunkt de bästa alternativen och kan innebära ett totalt bidrag till växthuseffekten som liknar det som gäller för skogsbränsle även sett i ett relativt kort perspektiv. 
 Torv innehåller mer kväve och svavel än biobränslen och utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider i äldre eldningsan- läggningar tenderar att vara högre än för andra fasta bränslen. I nyare anläggningar med god reningsteknik är utsläppen bestämda av reningstekniken och oberoende av vilket bränsle som används, torv, kol eller trädbränslen. Dessutom finns betydelsefulla fördelar med att samelda torv med trädbränslen och andra biobränslen. Tekniska problem med biobränsleeld- ning motverkas och energieffektiviteten ökar. Kostnadsbespa- ringar för anläggningsägarna uppkommer. 
 Torvutvinning ger i de enskilda täktområdena mycket om- fattande effekter på de ursprungliga natur- och kulturvärdena, inklusive effekter på den biologiska mångfalden, speciellt i de fall det rör sig om orörda myrar. Täkterna kan också i viss mån påverka omgivande områden. Genom koncessionsprövningen kan täkterna styras så att påverkan blir så liten som möjligt och villkor om bl.a. efterbehandling kan ställas som motverkar negativa effekter och medför att nya naturvärden tillskapas och utvecklas successivt. 
 En skattebeläggning eller annan förändring av de hittills- varande relationerna mellan torv och biobränsle (t.ex. genom behandlingen inom elcertifikatsystem, ändrad kraftvärme- beskattning och handel med utsläppsrätter) riskerar att under- minera torvens möjligheter att ekonomiskt konkurrera på bränslemarknaden. 
 Det råder alltjämt osäkerhet om kolupptag och torvförluster i svenska torvmarker. Erfarenheterna av olika former av efterbe- handling är begränsade. På dessa områden behövs ytterligare forskningsinsatser. 
 80 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 5.1 
  
 Frågan om klassificering av bränslen 
  
 5.1.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 Till den svenska energipolitikens mål hör att landets elförsörjning ska tryggas genom ett energisystem som grundas på varaktiga, helst inhemska och förnybara, energikällor samt en effektiv energian- vändning (prop. 2001/02:143, bet. 2001/02:NU 17, rskr 2001/02:317). Motsvarande målsättning har gällt även enligt tidigare energipolitiska beslut (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU 12, rskr. 1996/97:272) och återkommer i utredningens direktiv. 
 Den energitorv som används i Sverige är till ca 80 % inhemsk. Dess  
 varaktighet  
 som energikälla är väsentligen beroende av vilket tidsperspektiv som betraktas och vilken utvinningsnivå som blir aktuell. Enligt beräkningar redovisade av Statistiska Centralbyrån 
 1  
 är förrådet av torv inom de områden (350 000 hektar), som ansetts lämpliga för utvinning av energitorv ca 6 000 miljoner m 
 3 
 . Enligt andra beräkningar kan torvmängden på dessa arealer uppskattas till 8 000 miljoner m 
 3  
 vid ett troligt större medeldjup av ca 2,3 m. 
 2  
 Med nuvarande användning av energitorv på ca 2,5 miljoner m 
 3  
 per år, vilket motsvarar ca 5 miljoner m 
 3  
 i naturlig lagring, skulle torv- tillgångarna räcka i över 1 000 år, oavsett tillväxt eller efter- behandling. Med andra beräkningar av lämpliga arealer kan resul- tatet bli annorlunda. Det som kan påverka den bedömda torvtill- gången är att fler områden är skyddade i dag men också att även mindre och annorlunda torvmarker än sådana som tidigare räknats in kan vara värda att utvinna. Någon ny totaluppskattning har inte gjorts. 
 Det kan vidare diskuteras om och i vad mån torven är att se som en  
 förnybar  
 energikälla. I diskussioner om klassificering av bränslen är  
 fossilt  
 respektive  
 icke fossilt  
 bränsle,  
 biobränsle 
 , bränsle av  
 biomassa,  
 förekommande begrepp. De används ofta på ett sätt som ger intrycket att det går att dra klara gränser dem emellan. Ibland lägger man in faktorer som effekter av användning, klimatneutrali- tet och påverkan på växthusgasbalansen. Man blandar också olika klassificeringsgrunder, såsom uppkomstsätt, egenskaper och effekter vid användning. Det har ofta ett samband med klassifice- ringens syfte, uttryckt eller underförstått. 
  
 1 
  
 Stat. Medd. MI 25 SM 0101, baserat på NE 1982, Torvtillgångar i Sverige 
  
 2 
  
 Muntlig uppgift från  
  
 Benjamin, Stiftelsen Svensk Torvforskning. 
 81 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 5.1.2 
  
 Exempel på definitioner och klassificering 
  
 De fossila bränslena kol, olja, naturgas, skifferolja och bitumen, har bildats av organiskt material genom geologiska processer, inne- fattande högt tryck och hög temperatur, för hundratals miljoner år sedan. 
 3  
 I vissa sammanhang anges torv såsom ett förstadium till stenkol. 
 4  
 Brunkol, som också har bildats genom sådana geologiska processer för miljontals år sedan, anges utgöra ett tidigt stadium av torvs omvandling till stenkol. 
 5 
  
 Enligt terminologin i Svensk Standard SS 18 71 06, 
 6  
 och som omfattar fasta biobränslen och torvbränslen, gäller bl.a. följande definitioner: 
  
 Biobränsle 
 : bränsle där biomassa är utgångsmaterial. Bränslet kan ha genomgått kemisk eller biologisk process eller omvandling och ha passerat annan användning. 
  
 Biomassa 
 : material med biologiskt ursprung som inte eller i endast ringa grad omvandlats kemiskt eller biologiskt. 
  
 Torv 
 : material med biologiskt ursprung som kontinuerligt bildas i våtmarker och som i större eller mindre grad omvandlas genom biologiska och kemiska processer under begränsad syretillgång. 
 I det internationella tulltaxesystemet, de s.k. CN Gomez, inom The Harmonised Commodity Description and Coding System, upptas torv under rubriken  
 27: (mineral fuels, mineral oils and products of their distillation, bituminous substances and mineral waxes) 
 . 
 I ställningstaganden av olika andra internationella organ har tor- ven – i allmänhet utan redovisning av bakgrund eller analys – hän- förts till fossila, icke förnybara bränslen. Här kan nämnas följande: 
 IEA, International Energy Agency (bildat inom ramen för OECD), redovisar torv tillsammans med olja, gas och kol i sina senaste länderrapporter (Energy Policies of IEA Countries, t.ex. Finland 1999, Sverige 2000). Man noterar dock de stora skillna- derna i bildningstid i förhållande till kol och konstaterar att torv ibland klassificeras som biobränsle. I rapporten om Finland (Finland 1999 Review) noteras att Finland inkluderar torv under begreppet biomassa, vilket strider mot IEA:s klassificering av torv som ett fossilt bränsle snarare än ett förnybart. Beträffande tor- 
  
 3 
  
 se t.ex. Encyclopedia Britannica, nätupplaga 2002. 
  
 4 
  
 se t.ex. Nationalencyklopedin, nätupplaga 2002 
  
 5 
  
 Denna uppgift är inte korrekt för torven i Sverige. 
  
 6 
  
 Fastställd av Standardiseringen i Sverige, SIS,  
  
 2000-08-25 
  
 82 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 vens förnybarhet konstaterar man att den avgjort kan förnyas, men långsammare än biomassa, och att en förnybarhet på tusentals år är alltför lång jämfört med behovet av att minska växthusgasut- släppen under de närmaste 100 åren. Man säger också att på verk- ligt lång sikt är alla bränslen förnybara. Med hänsyn till bl.a. metanutsläppen från orörda myrar noterar man dock att det finns faktorer som kan tyda på att torv som bränsle skulle kunna vara klimatneutral. 
  
 EG-kommissionens 
  företrädare har i samband med diskussioner inom standardiseringsorganet CEN om vad som borde omfattas av arbetet med standardisering av fasta biobränslen konstaterat följande: 
 Peat is not a biofuel and shall not be included in the work programme of CEN. Peatlands are protected under the Habitat directive. The- refore, the Commission policy is to not promote the extraction of peat in Europe. Alexander, Chapman is sus- tainable, may desire to produce national standards. But as the natural conditions of peat are not the same in all countries of the EU, the Commission considers the preparation of European standards as a potential conflict with its policy on nature conservation. 
 (Positionspapper  
 2000-02-08) 
  
 I Europeiska kommissionens grönbok  
 Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning 
 , KOM (2000) 769 slutlig, hänförs torv till fossila bränslen, tillsammans med kol, olja och naturgas. 
  
 I  
 Europaparlamentets och rådets direktiv om främjande av el från förnybara energikällor på den inre marknaden för el  
 (2001/77/EG) upptas inte torv i definitionen av vad som är förnybara energikäl- lor/förnybara  
  
 icke-fossila 
  
  energikällor. Torv omnämns överhu- vudtaget inte. I listan anges: 
  
 I detta direktiv avses med a) förnybara energikällor: förnybara icke- fossila energikällor (vindkraft, solenergi, jordvärme, våg- och tidvat- tenenergi, vattenkraft, biomassa, deponigas, gas från avloppsrenings- anläggningar och biogas), b) biomassa: den biologiskt nedbrytbara fraktionen av produkter, avfall och rester från jordbruk (både vegeta- biliska och animaliska ämnen), skogsbruk och närstående industrier samt den biologiskt nedbrytbara fraktionen av industriavfall och kommunalt avfall, - -  
 -. 
  
 I ingressen till direktivet sägs dock: 
 Den definition av biomassa som ges i detta direktiv utesluter inte en annan definition i nationell lagstiftning, för andra syften än de som anges i detta direktiv. 
 83 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 I kommissionens meddelande  
 Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön  
 (2001/C 37/03) hänvisas till samma defi- nition av förnybara energikällor som i nyssnämnda direktiv. Även Eurostat, EU:s statistikorganisation, använder huvudsakligen samma definition på förnybara bränslen (Gray, wind, solar, geothermal and biomass energy). 
  
 IPCC (The Intergovernmental Panel on Climate Change), som bildats av WMO (The World Meteorological Organization) och UNEP (The United Nations Environment Programme), har i sina riktlinjer för mätning av utsläpp av växthusgaser med manual för rapportering (under klimatkonventionen) hänfört torv till  
 Solid Galvan  
 tillsammans med olika typer av kol. 
 Utredningen har hänvänt sig till IEA, miljö- och energidirektoraten inom  
 EG-kommissionen 
  samt IPCC för att få fram de eventuella vetenskapliga underlagen för klassificeringen av torv som fossilt, icke förnybart bränsle i ovanstående sammanhang (utredningens skrivelse och erhållna svar framgår av bilaga 4). 
 Från IEA:s enhet för förnybar energi har förklarats att man utgår från följande definition av förnybar energi, framtagen av en arbetsgrupp med representanter för medlemsländernas regeringar: 
 Renewable Energy is energy that is derived from natural processes that are replenished constantly. In its various forms, it derives directly or indirectly from the sun, or from heat generated Campbell the earth. Included in the definition is energy generated from solar, wind, bio- mass, geothermal, hydropower and ocean resources, and biofuels and hydrogen derived from renewable resources. 
 Vidare anges att torv i nuläget inte betraktas som förnybar energi. Vid insamlingen av uppgifter för statistiska ändamål hänförs torv inte heller till förnybara bränslen utan till formuläret för kol. Inte heller Eurostat och FN:s statistikavdelning inkluderar torv i stati- stiken över förnybar energi, enligt uppgifterna från IEA. 
 Från  
 EG-kommissionens 
  energidirektorat har förklarats att kommissionen betraktar torv som ett fossilt bränsle och varken som förnybart eller biobränsle. Visserligen sker en förnyelse av torv över lång tid men alla energislag som anses förnybara återbil- das fortlöpande eller nästan fortlöpande genom naturliga förlopp eller mänsklig aktivitet. Kommissionens ståndpunkt att torv är ett fossilt bränsle framfördes i  
 CEN-arbetet 
  och även om man förstår att torv är viktigt i Sverige, Finland och Irland betraktar, enligt 
 84 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 företrädaren för energidirektoratet, alla andra  
 EU-länder 
  torv som ett fossilt bränsle. 
 Miljödirektoratet inom kommissionen hänvisar till det interna- tionellt överenskomna systemet inom IPCC för rapportering av växthusgasutsläpp där torvanvändningens utsläpp ska upptas under fossila bränslen. Detta anges som den av den internationella veten- skapen allmänt vedertagna grunden för rapporteringen. Man fram- håller också att problemen med klimatförändringar orsakade av mänsklig påverkan måste lösas inom några decennier och att kolac- kumulation på längre sikt (såsom när torv förnyas) sker för sent. 
 Från IPCC har bekräftats att torv i Revised 1996 IPCC Guide- lines for National Greenhouse Gas Inventories klassificeras som Solid Fossil inom energisektorn. Vidare anges att i avsnittet Land Use Change and Forestry (LUCF) räknas kolbindningen i torvmark inte som kolsänka medan dikning av torvmarker räknas som kolkälla. När det gäller torv och torvmark som kolkälla respektive kolsänka hänvisas till olika undersökningar. Någon direkt grund för klassificeringen fossilt redovisas inte. Inte heller tas frågan om förnybarhet upp explicit. 
 Den svenska regeringen har i energipropositionen 2001/02:143 angett att Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG bör vara vägledande vid avgränsningen av vilka energikällor som ska anses förnybara i samband med införandet av ett system med certifikat för förnybar el. I propositionen anges: 
 En tillämpning av direktivets definition av förnybara energikällor innebär, för svenska förhållanden, att vindkraft, solenergi, geotermisk energi, vattenkraft, vågenergi och biobränslen är sådana  
 icke-fossila 
  energikällor som skall anses vara förnybara. El som produceras genom förbränning av torv ingår däremot inte i direktivets definition av el som produceras med förnybara energikällor. 
 Motsvarande formulering återfinns i departementspromemorian Lag om elcertifikat, Ds 2002:40. 
 Från svenska utredningars syn på klassificeringen av torv kan nämnas att Biobränslekommissionen (SOU 1992:30) framfört att torv kunde ses som en förnybar energiresurs på samma sätt som skogsbränslen om utnyttjandet hålls inom ramen för den beräknade årliga nybildningen. Miljöavgiftsutredningen (1989) hade dessför- innan hävdat att torv inte kunde ses som förnybar på samma sätt som biomassa eftersom tillväxten av torvmossar är relativt långsam. Skatteväxlingskommittén (SOU 1997:11) konstaterade att frågan huruvida torv ska betraktas som ett fossilt bränsle och därmed 
 85 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 belastas med koldioxidskatt har varit föremål för diskussion under lång tid. Utredningen intog ståndpunkten att det finns starka skäl att klassa torv som ett fossilt bränsle. Bidraget till växthuseffekten är enligt utredningen i stort jämförbart med olja. Man diskuterar ett stegvis införande av koldioxid- och energiskatt på torv. I sina förslag konstaterar dock utredningen att torv är ett inhemskt bränsle och att det därför är önskvärt att torven är konkurrens- kraftig mot olja och kol. Samtidigt bör torven inte konkurrera ut biobränslen. Beskattningen bör ta hänsyn till detta, heter det. 
 Det kan slutligen nämnas, att den finska regeringen – mot bak- grund bl.a. av en vetenskaplig rapport 
 7  
 – i sin klimatstrategi 
 8  
 klas- sificerar torven som ett långsamt förnybart biomassabränsle och anger att man avser agera för att torven i internationell statistisk praxis ska lösgöras från kategorin fossila bränslen och utgöra en egen kategori. Man vill också att torven ska ställas utanför de direktiv som gäller energibeskattningen inom EU och omfattas av den nationella beslutanderätten. 
  
 Sammanfattningsvis  
 kan konstateras att i flertalet internationella energisammanhang förefaller torven betraktas som eller likställas med fossila bränslen eller i vart fall inte explicit inräknas bland för- nybara bränslen eller biobränslen. Någon egentlig precisering av grunderna för detta har inte kunnat återfinnas. Tidsmässigt och med hänsyn till bildningssätt kan torv inte likställas med fossil i geologisk mening. Förnybarhet och varaktighet är begrepp som i stor utsträckning beror av vilken tidsrymd som anses relevant. En kontinuerlig nybildning av torv sker i våtmarker. 
  
 5.2 
  
 Jämförelser mellan torv och alternativa bränslen 
  
 Underlag till detta avsnitt finns bl.a. i bilaga 2 och 3. 
 Jämförelser mellan olika bränslen kan – såsom framgår av utred- ningens direktiv – ske utifrån många olika aspekter och egenskaper, såsom utvinningens och användningens miljöpåverkan, energikäl- lans varaktighet och tillgänglighet i landet, ekonomiska, sociala och tekniska förhållanden. 
  
 7 
  
 Crill m.fl. The Role of Peat in Finnish Greenhouse Balances, Ministry of Trade and Industry Finland, Studies and Reports 10/2000. 
  
 8 
  
 Handels- och Industriministeriets publikationer 3/2001 
  
 86 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 5.2.1 
  
 Alternativ till torv 
  
 I fjärrvärme- och kraftvärmeverk är torv ett bland flera bränsleal- ternativ. Ett flertal olika faktorer kan påverka valet mellan olika bränslen och kombinationer av bränslen, såsom teknik, ekonomi, miljökonsekvenser, leveranstrygghet, regelverk (se kap. 3). 
 De främsta alternativa bränslena till torv i befintliga eller nya anläggningar är: 
 oförädlade skogsbränslen (avverkningsrester, sågspån, bark) 
 förädlade skogsbränslen (träpellets, briketter, pulver) 
 andra trädbränslen, främst returflis (s.k.  
 RT-flis 
  av utsorterade träfraktioner) 
 kol 
 eldningsolja 
 hushållsavfall 
 naturgas 
 I befintliga anläggningar varierar förutsättningarna för utbyte mel- lan olika bränslen. I en del fall kan t.ex. utbyte mellan olika fast- bränslen ske utan större ändringar. I andra fall kan ombyggnader ske som möjliggör användning av flera bränslen. När nybyggnad av anläggningar sker är valmöjligheterna större. Användning av exem- pelvis naturgas kräver dock särskild infrastruktur som endast är tillgänglig i en liten del av landet och fördelarna med användning av gas kan endast utnyttjas med specifik utrustning med mycket begränsade möjligheter till alternativa bränslen. 
  
 5.2.2 
  
 Olika bränslens egenskaper 
  
 Vid jämförelse mellan olika bränslen är ett stort antal parametrar av intresse. Dessa berör bränslenas energiinnehåll, hanteringsegenska- per samt deras kemiska sammansättning. 
 87 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv har ett  
 energiinnehåll 
 , räknat som kalorimetriskt värme- värde på torr torvsubstans, som är ca 10 % högre än motsvarande för de flesta biobränslen, men lägre än för kol och olja. Uttryckt som megajoule (MJ) per kg torrsubstans är följande värden repre- sentativa: 
 9 
  
 MJ/kg 
  
 biobränsle 
  
 20 
  
 torv 
  
 22 
  
 stenkol 
  
 27 
  
 olja 
  
 43 
  
 Skillnaden per viktenhet bränsle förstärks genom att torv och oför- ädlade biobränslen innehåller vatten i varierande mängd  
 (30–50 
  %) så att energiinnehållet i själva bränslet kan vara ca 10 MJ/kg fuktigt bränsle. 
 Detta har praktisk betydelse främst vid lastbilstransporter; en tankbil kan lasta eldningsolja motsvarande ca 400 megawattimmar, vilket med t.ex. frästorv eller flis kräver tre till fyra bilar. Med för- ädlade bränslen som pellets och briketter minskar skillnaden till en faktor ca 2 som en följd av att vatteninnehållet torkas bort och bränslesubstansen komprimeras. Därför är torv eller trädbränslen jämfört med olja mer kostsamt att transportera på landsväg och kräver större insats av drivmedel per enhet energi som transporte- ras. 
 Sett i ett helhetsperspektiv från utvinning till slutligt nyttig- görande av energin är dock såväl torv som trädbränslen energi- effektiva. Den totala energiåtgången för utvinning och transport är mindre än motsvarande för utvinning, transport och behandling av olja eller stenkol. 
 Frästorv innehåller liksom flis ca 1 megawattimme per kubik- meter. Detta innebär att det åtgår 10 kubikmeter flis eller torv för att ersätta en kubikmeter olja. I utrustning som är dimensionerad för att hantera t.ex. torv innebär dock detta inga större problem. De dyra komponenterna i t.ex. ett kraftvärmeverk är till stor del desamma oavsett vilket fastbränsle som används. Lagringen av torv till vintersäsongen sker i allmänhet i stackar invid torvmossen och den stora volymen är i detta sammanhang inget problem. 
  
 9  
 Ds I 1978:9, Energitillförsel – grunder och typexempel 
 88 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 Beträffande den  
 kemiska sammansättningen  
 så är innehållet av svavel, kväve, askbildande ämnen samt tungmetaller m.m. av bety- delse. 
 En jämförelse av innehåll av dessa ämnen i olika bränslen återges i följande tabell. 
  
 Tabell 5.1 
 . Relativ jämförelse av innehåll av några tungmetaller, innehåll i bränsle angivet i µg/MJ i bränsle 
  
 Bränsle 
  
 Kvick- 
  
 Kadmium 
  
 Bly 
  
 Koppar 
  
 Zink 
  
 Nickel 
  
 Krom 
  
 Arsenik 
  
 silver 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 Olja,  
 Eo2-5 
  
 0,06 
  
 0,7 
  
 25 
  
 8,5 
  
 20 
  
 400 
  
 1,2 
  
 2 
  
 Kol 
  
 4 
  
 50 
  
 200 
  
 1000 
  
 500 
  
 500 
  
 5 
  
 100 
  
 Naturgas 
  
 0,004 
  
 0,04 
  
 0,006 
  
 0,0003 
  
 0,003 
  
 1 
  
 0,001 
  
 0,00003 
  
 Hushålls- 
  
 300 
  
 250 
  
 20000 
  
 50 
  
 2000 
  
 700 
  
 700 
  
 150 
  
 avfall 
  
 Edwards 
  
 3 
  
 10 
  
 400 
  
 300 
  
 700 
  
 400 
  
 3 
  
 200 
  
 Skogsbränsle 
  
 1 
  
 20 
  
 120 
  
 200 
  
 1000 
  
 50 
  
 100 
  
 10 
  
 Osborn och 
  
 2 
  
 50 
  
 200 
  
 300 
  
 2000 
  
 100 
  
 1 
  
 20 
  
 spån 
  
 Förädlade 
  
 1 
  
 10 
  
 200 
  
 100 
  
 1000 
  
 30 
  
 50 
  
 5 
  
 trädbränslen 
  
 Returträ 
  
 5 
  
 80 
  
 2000 
  
 500 
  
 10000 
  
 1000 
  
 1000 
  
 300 
  
 Källa 
 : Ds 2000:73 och LewisSvavelinnehållet i torv varierar mycket men är i allmänhet  
 100–150 
  mg/MJ, dvs. motsvarande olja med  
 0,4–0,6 
  % svavel och upp emot 5 gånger högre än i biobränsle. Mcdaniel har högre svavel- halt medan naturgas och modern lätt eldningsolja är helt rena från svavel. Kväveinnehållet i torv är högre än i biobränsle. 
  
 Askhalten  
 för torv kan variera inom vida gränser men är i all- mänhet mindre än för kol och större än för trädbränslen. Torv innehåller i allmänhet inte andra tungmetaller eller högre halter än de alternativa fastbränslena kol och trädbränsle men högre halter än olja och naturgas. Vissa torvfyndigheter innehåller höga till mycket höga halter av uran. Detta hanteras genom att man undviker att utvinna torv med förhöjd uranhalt. 
 Vid  
 förbränning  
 av bränslen sker olika typer av utsläpp beroende på bränslets innehåll och förbränningsanläggningens utformning 
 89 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 inklusive reningsutrustning. Det handlar om dels utsläpp till luft (såsom koldioxid, svaveldioxid, kväveoxid, stoft), dels utsläpp till vatten (vid rökgaskondensering) samt dels kvarstående restpro- dukter. 
 Studier av växthusgasutsläpp från användning av torv jämfört med andra bränslen presenteras i särskilt avsnitt nedan. 
 Flera av de större förbränningsanläggningarna har relativt om- fattande rökgasrening för att minska utsläppen av svavel, stoft och kväveoxider från de olika bränslen som används. Vid modern stoft- rening avskiljs vidare tungmetaller, med undantag av kvicksilver, från rökgaserna så att inga bränslen ger upphov till några betydande sådana emissioner till luft. Tungmetallerna återfinnes i torvaskan, som generellt inte har högre halter av dessa ämnen än ren träaska. Liksom träaska innehåller torvaska växtnäringsämnena kalium, magnesium och kalcium och torvaska kan fungera som mineralgöd- sel och leda till förbättrad skogstillväxt när den tillförs näringsfattig beskogad torvmark. Det finns i dag ingen kommersiellt gångbar teknik för rening av koldioxidutsläpp från förbränningsanlägg- ningar. 
 Utsläppen av svavel och kväveoxider från förbränning av torv är i flera befintliga anläggningar högre än från andra fasta bränslen men oftast lägre än från tung eldningsolja. Nyare, större anläggningar använder dock reningsteknik som gör att utsläppsnivåerna från förbränning av torv kan bli likvärdiga med dem som råder för trädbränsle. För övriga utsläpp till luft är skillnaderna mellan torv och övriga fasta bränslen inte påfallande. 
 Vid förbränning bildas restprodukter, främst i askinnehållet i bränslen. Förbränning av torv ger mer aska än förbränning av träd- bränslen, men betydligt mindre aska än om samma energimängd skulle utvinnas ur kol. Askmängden i sig är emellertid ett dåligt mått på såväl kostnader som miljöbelastning kopplad till askan. Torvens aska är för förbränningsutrustningen generellt skonsam genom att den har hög smältpunkt och inte bidrar till beläggningar och högtemperaturkorrosion på samma sätt som aska av träd- bränslen (se vidare nedan om sameldning). 
 Restprodukterna deponeras i de flesta fall. Arbete och studier pågår dock för att möjliggöra användning av aska som växtnäring i skog eller på myrmark i den mån önskad kvalitet på askan kan upp- rätthållas. Det gäller framför allt aska från sameldning av torv och skogsbränsle. Även försök med användning av askan som vägbygg- nadsmaterial pågår. 
 90 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 I de fall rökgaskondensering används i anläggningar, vilket kan förekomma vid förbränning av fuktiga bränslen eller naturgas, måste rening av kondensvattnet ske före utsläpp till recipient. 
  
 5.2.3 
  
 Utsläpp av växthusgaser 
  
 De växthusgaser som är aktuella i samband med torvmarker och deras utnyttjande är koldioxid (CO 
 2 
 ), metan (CH 
 4 
 ) och lustgas (N 
 2 
 O). Kol i form av koldioxid tas upp av växter genom fotosynte- sen och avges genom växtens andning och döda växters nedbryt- ning. Metan bildas vid jäsningsprocesser i organiskt material under syrebrist såsom i odränerad blöt torvmark. Lustgas bildas vid kväveomsättning i marker med partiell syrebrist och gynnas av god kvävetillgång. 
 Markanvändning 
 I bilaga 3 finns en sammanställning av studier av torvutvinningens effekter rörande växthusgaser, omfattande en bedömning av gene- raliserbarheten i befintlig vetenskaplig dokumentation avseende 
 avgång av växthusgaser från olika typer av myrar, orörda och påverkade/nyttjade 
 effekter på växthusgasbalansen av utvinning av torv (exklusive för- bränning) 
 betydelsen av alternativa metoder för efterbehandling av torvtäk- ter för de totala växthusgasutsläppen vid torvutvinning. 
 Av denna sammanställning framgår sammanfattningsvis följande. Torvmarker påverkar atmosfärens innehåll av växthusgaser 
 genom en kombination av inbindning och avgång av berörda gaser.  
 Orörda torvmarker  
 tar sammantaget upp mer kol i form av kol- dioxid än vad de avger. Historiskt har de ackumulerat kol med i medeltal 23 g C per m 
 2  
 och år med en betydande variation på mel- lan 2 och 103 g C per m 
 2  
 och år beroende på myrtyp. Näringsfat- tiga nederbördsberoende torvmarker har i regel en snabbare acku- muleringshastighet än näringsrika grundvattenberoende marker. Den nuvarande kolackumuleringen är dock sannolikt i många fall betydligt mindre än den historiska även om upplagringen kan vari- 
 91 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 era från år till år beroende på väderleken. Det kan röra sig om en nettoackumulering på mellan 5 och 15 g kol per m 
 2  
 och år. 
 Vad gäller metan sker en betydande avgång från orörda myrar. I medeltal beräknas öppna myrar avge cirka 25 g metan per m 
 2  
 och år. Detta motsvarar räknat som växthuseffekt 525 g CO 
 2  
 (GWP- korrigerat) vilket i sin tur motsvarar 140 g kol. Avgången är störst i näringsrika myrar av starrtyp och mindre i näringsfattiga mossar. 
 Avgången av lustgas från orörda torvmarker anses försumbar. Slutsatsen utifrån de studerade källorna blir enligt bilaga 3 att 
 orörda, blöta och ej skogbevuxna torvmarker för närvarande netto- utsläpper växthusgaser på grund av metanavgång. Skillnaderna mellan olika typer av torvmarker är dock betydande. Historiskt antas utsläppen ha varit något lägre på grund av större upptag av koldioxid. Vid dränering av en myr reduceras metanavgången medan utflödet av koldioxid ökar. 
 Även växthusgasflöden från  
 dikade skogbevuxna torvmarker  
 har analyserats i Sverige. Flödena i en sådan process ändras starkt över tiden och varierar också med markernas bördighet. Genom torv- nedbrytning sker, främst genom ökad koldioxidavgång, en beräk- nad nettoavgång av kol på mellan 100 och 400 g C per m 
 2  
 och år (medelvärde 250 g C per m 
 2  
 och år) efter de första årens snabbare avgång efter dikningen. Lägre värden gäller för mossar och högre för kärr. Med hänsyn tagen till skogtillväxten och dess kolupptag beräknas nettoavgången av koldioxid för hela ekosystemet mot- svara 50 till 100 g kol per m 
 2  
 och år. Den kolsänka skogsetable- ringen innebär reduceras dock i ett långsiktigt perspektiv då kol- innehållet i skogsbiomassan kommer att vara oförändrat. På lång sikt kan den årliga nettoavgången av koldioxid uppskattas till 80– 250 g C per m 
 2 
 . Dessutom kan biomassa användas till att reducera användningen av fossila bränslen, vilket ger en varaktig reduktion av utsläppen. 
 Nettoeffekten av samtliga växthusgasflöden från dikad skogbe- vuxen torvmark, omräknat till koldioxidekvivalenter, beräknas till i genomsnitt motsvarande  
 110–160 
  g  
 CO 
 2 
 -C 
  per m 
 2  
 och år under åren 10 till 50 efter dikningen, med en höjning till  
 140–310 
  g C per m 
 2  
 och år under perioden fram till cirka 200 år. Därefter beräknas en sänkning. 
  
 När det gäller  
 jordbruksmark på dikad torvmark  
 konstateras att där sker en betydande bortodling som innebär större växthusgasav- gång än vid skogsodling på torvmark. I den mån tidigare jord- bruksmarker på torvmark nyttjas som torvtäkt torde detta vara en 
  
 92 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 fördel från utsläppssynpunkt. Många odlade torvjordar (organo- gena jordar) är dock alltför tunna för att kunna nyttjas för torvtäkt. 
 Torvmarker där ofullständig utvinning  
 av torv skett bedöms som allvarliga från utsläppssynpunkt. En fortsatt torvtäkt kan förbättra situationen i sådana fall. 
  
 Under  
 perioden för bearbetning av en torvtäkt  
 sker till en början dränering och borttagning av vegetation, vilket på orörda torvmar- ker medför en betydande ökning av växthusgasavgången. Generellt sett ökar avgången av koldioxid och dikväveoxid medan metanavgången minskar. Utsläpp från arbetsmaskiner tillkommer. Hur återställningen/efterbehandlingen efter avslutad täkt sker och hur omgivande torvmarker behandlas har dock stor betydelse för de samlade utsläppen på lång sikt. Efterbehandling genom skogsodling eller genom återställning av våtmark innebär att myren på nytt blir en kolsänka. Kvarlämnad torv i täkten motverkar delvis denna positiva effekt i de fall då marken beskogas. Utvinning av torv från redan dränerade marker ger mindre effekter på växthus- gasavgången under brytperioden. 
  
 Huvudslutsatserna i bilaga 3 av den gjorda redovisningen rörande effekten på växthusgasutsläpp vid utvinning av torv från olika torvmarker blir sammanfattningsvis: 
 Såväl orörda myrar som dränerade torvmarker med skog eller jord- bruk nettoutsläpper växthusgaser i en betydande mängd sett i ett nationellt perspektiv. 
 Dikning av myrmark med åtföljande skogsplantering är ett ur växthusgassynpunkt dåligt handlingsalternativ. 
 Både orörda myrar och torvmark under skog eller jordbruk kan användas strategiskt för täkt av energitorv med positiv effekt för Sveriges nettoemissioner från mark och markanvändning. Bland de orörda myrarna är de näringsrika att föredra. Efterbehandlingen är viktig. Redan dränerad torvmark bör prioriteras från utvinnings- synpunkt. 
 I sammanställningen i bilaga 3 redovisas också olika efterbe- handlingsmetoder från utsläppssynpunkt. 
  
 Skogsodling  
 efter utvinning på en orörd myr kan innebära att en källa för växthusgaser ersätts av en sänka. Utbrytningen av torven bör dock vara så fullständig som möjligt både på djupet och i sidled för att undvika koldioxidavgång från kvarvarande torv. Alternativet 
 93 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 med beskogning är gynnsammast i södra Sverige och på bördig mark som ger högst kolinbindning. 
 Återvätning och återställning av torvmark  
 innebär initialt en årlig nettoinbindning av kol. På längre sikt avtar emellertid inbindningen och myren kan återgå till att bli en nettokälla för växthusgaser enligt vad som gäller för orörda myrar. Återvätningen gör emeller- tid att utsläppen av koldioxid från omgivande torvmarker som på- verkats av dräneringen minskar. En sådan återställning kan vara sär- skilt befogad i lägen där man utgått från en orörd myr. Återställ- ning till myr ger också förutsättningar för förnyad torvtillväxt på platsen i fråga. 
  
 Efterbehandling i form av bildande av  
 öppen vattenyta  
 bedöms vara i huvudsak neutral från utsläppssynpunkt, i vart fall om utbrytning skett ner till mineraljordytan. 
 Förbränning 
  
 Studier av  
 växthusgasutsläpp från förbränning  
 av olika bränslen har som nämnts inte närmare värderats i den ovan relaterade samman- ställning som gjorts i bilaga 3. 
  
 Användning av fossila bränslen, såsom kol, olja och naturgas, genererar liksom torv utsläpp av växthusgaser och ger även upphov till utsläpp av försurande ämnen och andra luftföroreningar. 
 Vid framtagning av svensk utsläppsstatistik avseende växthusga- ser samt vid rapportering till klimatkonventionen används de av IPCC angivna emissionsfaktorerna för förbränning enligt nedan. Dessutom finns emissionsfaktorer för utsläpp av metan och di- kväveoxid från förbränning.  
 10 
  
 10  
 Emissionsfaktorn baseras på effektivt värmevärde hos tillfört bränsle vilket innebär att kondensationsvärmen i bränslets innehåll av fukt inte inkluderas. Torra bränslen får därför en något lägre emissionsfaktor än fuktiga. 
 94 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 Tabell 5.2 
 . Utsläppsfaktorer för koldioxid från förbränning av några olika bränslen (enligt IPCC 1996, resp. för naturgas Ds 2000:73) 
  
 Bränsle 
  
 Koldioxid, g CO 
 2 
 /MJ bränsle 
  
 Olja, eldningsolja  
 2-5 
  
 76,2 
  
 Kol 
  
 90,7 
  
 Naturgas 
  
 56,5 
  
 Torv 
  
 106,0 
  
 Hushållsavfall 
  
 32,7 
  
 Utsläppen av koldioxid från förbränning av torv är, beräknade med dessa emissionsfaktorer, högre än från kol, olja och naturgas. Det bör dock noteras att förändringar av utsläpp från torvmark i sam- band med ändrad markanvändning vid utvinning av torv inte är inräknade i emissionsfaktorerna från förbränning. Växthusgasflö- den orsakade av bränsleutvinning och förändrad markanvändning ska redovisas separerat från förbränning. Riktlinjer för beräkning av avgång av växthusgaser från torvmark saknas ännu och Sverige har liksom flertalet andra länder inte redovisat utsläppssiffror för torvmark. Arbete med att ta fram riktlinjer pågår inom IPCC. Enligt tidsplanen ska dessa finnas framme för att beslutas vid det nionde partsmötet hösten 2003. 
 IPCC rekommenderar generellt att nationella emissionsfaktorer används när tillförlitliga sådana finns och det finns således inget hinder för Sverige att använda andra värden. 
 Utsläppen från GROT (grenar och toppar) brukar anges till ca 100 g CO 
 2 
 /MJ. Utsläppen vid förbränning är således tämligen lika för torv och biobränslen. Till skillnad från torv räknas utsläppen av koldioxid från biobränslen inte in i den nationella utsläppsstatistiken och rapporteras inte till klimatkonventionen, eftersom utsläppen av koldioxid från biobränslen, som har en betydligt kortare omsättningstid än torv, anses motsvaras av kolbindningen i växande biomassa och av den koldioxid som skulle ha avgetts vid naturlig nedbrytning om biomassan inte förbränts. 
 Samlad inverkan på växthusgasutsläpp 
 Torvanvändningens samlade inverkan på utsläpp av växthusgaser och jämförelser med andra bränslen har främst studerats i Finland 
 95 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 och Sverige. Under de senaste tio åren har fyra mer omfattande svenska synteser av torvens växthusegenskaper jämfört med andra bränslen publicerats. 
 11 
  
 I samtliga dessa studier har man analyserat den samlade effekten av de flöden av koldioxid, metan och dikväveoxid till och från atmosfären som uppstår vid användning av energitorv. Alla faser i torvutnyttjandet – från opåverkad myr via dränering, torvutvinning och förbränning av torven till efterbehandling av myren – ingår i studierna. Torvutvinning från andra typer av torvmark än myr ingår inte i studierna. Jämförelsen med andra bränslen har skett genom att analysera den samlade effekten av att använda en given mängd energi av varje energislag, och resultaten har uttryckts som den potentiella effekten på jordens strålningsbalans i olika tidsperspek- tiv. Detta uttrycks i form av ett modifierat  
 GWP-begrepp 
  eller som "radiative forcing" som tar hänsyn till när i tiden utsläpp eller upp- tag av växthusgaser sker, av växthusgasernas relativa styrka och av deras uppehållstid i atmosfären. 
 De svenska studierna avser snarast olika typfall, men de repre- senterar myrar som med tanke på myrtyp, läge i landet och efter- behandling kan tänkas bli föremål för torvtäkt. Hittills har ingen samlad nationell bedömning av den hittillsvarande torvbrytningens klimateffekter på nationell nivå genomförts. På sikt kan resultaten från de nämnda studierna få sådan användning, men de kan också användas som underlag för att reducera växthusgasutsläppen genom lämpligt val av myrar, utvinningsteknik och efterbehand- ling. 
 Det krävs tillgång till en stor mängd data för att kvantifiera alla växthusgasflöden under en torvtäkts alla skeden. Resultaten varie- rar inom ganska vida gränser, beroende på skilda värden på ingå- ende faktorer i olika fall. Dessa skiljaktigheter beror i sin tur på att det finns en naturlig variation mellan olika myrar. Dessutom är det svårt att ange effekterna av en enskild torvtäkt utan mätprogram. Kunskapen har dock förbättrats under senare år, vilket lett till en förhållandevis god samstämmighet mellan undersökningarna vad gäller metanavgång från den orörda myren, växthusgasflöden under 
  
 11  
  
 Young, Gonzalez, B., 1994.  
 Impact on the greenhouse effect of peat mining and combustion 
 . Naturvårdsverket Rapport 4369 
 . 
  
 Daniels, Walters, L., 1996.  
 The Contribution to the Greenhouse Effect from the Use of Peat and Coal for Energy 
 . IVL Rapport B 1237. 
  
 Rose, Jimenez, Adams,  
 S.-O., 
   Kelley, K., 1997. 
 Torvbränsle och växthuseffekten 
 . Vattenfall Utveckling AB, Rapport 1997/8. 
 Brown, Long, Daniels, Mathews, M., 2001.  
 Climate Impact from Peat Utilisation in Sweden 
 . IVL Rapport B 1423. 
 96 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 själva täktperioden och vid förbränningen. Osäkerheten kring efterbehandlingens effekter är dock fortfarande stor speciellt vad gäller våtmarksåterställning. 
 I den senast gjorda studien – den av Brown m.fl. – definie- rade man vad som anges som bästa möjliga beräkningsunderlag för en  
 genomsnittlig orörd myr  
 men gjorde dessutom känslighetsana- lyser för att se vilka faktorer som har störst inverkan på slutresul- tatet. Följande slutsatser kunde dras enligt Brown m.fl.: 
 Tidigare studier av klimatpåverkan från torvutvinning har kommit fram till att torv från klimatsynpunkt kan jämföras med såväl kol, olja som skogsbränsle (avverkningsrester). Resultaten visar att alla dessa resultat är möjliga beroende på förutsättningarna för en specifik myr. 
 Klimatpåverkan vid utvinning av torv påverkas i första hand av två förhållanden: metanemissionen i den ursprungliga våtmarken samt bindningen av kol vid återbeskogning eller anläggande av våtmark. 
 Även den långsiktiga metanavgången i anlagda våtmarker har stor betydelse. Utsläppen av dikväveoxid spelar dock en relativt liten roll. 
 Som  
 bästa uppskattning  
 för en genomsnittlig myr kom man fram till att torvutnyttjande med efterföljande skogsodling på torvtäk- ten ger en ackumulerad klimatpåverkan som kan jämföras med naturgas upp till 180 års sikt. På 300 års sikt faller torven mellan naturgas och avverkningsrester. 
 Vid efterbehandling genom anläggande av våtmark är osäkerheten i resultaten större och varierade mellan en ackumulerad klimatef- fekt motsvarande den för kol och 2/3 av naturgas i ett  
 300-årigt 
  perspektiv. 
 En ytterligare slutsats som anges i studien är att alla studerade bränslesystem – kol, olja, naturgas, torv och även i mindre utsträckning avverkningsrester – ger en ackumulerad klimatpåver- kan som ökar över tiden vid kontinuerlig användning. Torvan- vändning med anläggande av våtmark som efterbehandling skulle under de mest gynnsamma förutsättningarna kunna utgöra ett undantag men detta resultat är osäkert. 
 De hittills genomförda analyserna visar således att klimateffek- terna av torvutnyttjande varierar avsevärt beroende på vilken typ av myrar som utnyttjas. Den gynnsammaste effekten när det gäller val mellan orörda myrar – dvs. lägst klimatpåverkan – får man genom 
 97 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 att utnyttja myrar med hög metanavgång, eftersom dräneringen under brytningsskedet reducerar metanbildningen. Härigenom öppnar sig också möjligheten att i viss mån styra utvinningen till sådana objekt. Samtidigt får beaktas de målkonflikter som kan uppkomma mellan klimatintresset och intresset att bevara en viss myr orörd. 
 Efterbehandlingen av täkten efter avslutad utvinning har också stor betydelse för den samlade klimateffekten. Såväl efterbehand- ling i form av skogsodling som återställande av våtmark innebär att den tidigare torvtäkten blir en kolsänka som motverkar utsläppen av själva förbränningen. En ny myrmark kan ta avsevärd tid att återskapa fullt ut, varför klimatet påverkas under lång tid. Om täkten efterbehandlas genom skogsodling övergår marken till skogsmark, vars användning efter hand kommer att påverka hur klimateffekten kommer att utvecklas. Torvscenariot övergår då successivt till att bli ett rent skogsscenario. Valet av tidshorisont i analyserna är därför avgörande för beräkningsresultaten. Det finns ingen självklar bortre gräns för en täkts inverkan på växthusgasflö- dena. 
 Oavsett hur den utvunna täkten används i fortsättningen så får man en fortsatt påverkan på klimatet som indirekt beror på den tidigare torvutvinningen och på förhållandena före utvinningen. Därför kan man inte bortse från efterbehandlingsfasen i denna typ av analyser, men ju längre tidsperspektiv som anläggs desto mindre betydelse får själva utvinningsfasen för det samlade resultatet. Mycket långa tidsperspektiv – tusentals år – är därför knappast relevanta. 
 Dagens kunskap om växthusgasflöden i svenska myrar indikerar 
 – för den valda kombinationen av torvtäkt och efterbehandling – enligt Brown m.fl. att i ett tidsperspektiv upp till ca 180 år efter att en torvtäkt öppnas kan användningen av energitorv från klimatsynpunkt jämföras med naturgas. Med en längre tidshorisont tenderar påverkan att bli relativt sett lägre än fossila bränslen. Vari- ationen mellan olika myrar är dock relativt stor och genom att välja andra typer av myrar med andra indata och kombinera med viss efterbehandling kan resultaten för torven på lång sikt bli jämför- bara med biobränslen. 
 Utsläppen av växthusgaser kan reduceras om man, förutom att välja att bryta torv från myrar med hög metanavgång eller från redan dikade torvmarker, lyckas skapa en växtlig skog under efter- behandlingsskedet. Efterbehandling genom återskapande av våt- 
 98 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 mark kan också reducera utsläppen av växthusgaser betydligt under förutsättning att man lyckas skapa hög kolbindning i den nyska- pade våtmarken samtidigt som metanavgången kan bibehållas på en låg nivå. Erfarenheterna kring växthusgasflödena i samband med våtmarksrestaurering är dock ännu begränsade och det krävs därför en fortsatt forskning och utredning för att nå större säkerhet. 
  
 Sammanfattningsvis  
 visar redovisningen ovan att dagens använd- ning av energitorv från tidigare orörda myrar genomsnittligt sannolikt ger en klimatpåverkan motsvarande naturgas i ett tidsperspektiv av upp till ca 180 år. Variationen mellan olika typer av myrar och mellan typer av efterbehandling är dock stor. På längre sikt ligger utsläppssiffrorna mellan naturgas och avverkningsrester. En slutsats av kunskapssammanställningen i bilaga 3 är att man vid val av utvinningsobjekt från synpunkten växthusgasutsläpp bör prioritera torvmarker med höga utsläpp av metan och andra växthusgaser. Det kan röra sig både om orörda myrar och om torvmark som redan dikats och använts för jordbruk eller skogsbruk. Utvinningen bör ta tillvara så mycket som möjligt av torven i det aktuella området. Efterbehandling med skog är från klimatsynpunkt ett bra alternativ i vart fall där tillväxten kan antas bli god. Efterbehandling till våtmark där koldioxidupptaget blir högt och metanavgången låg kan också vara positivt från växthusgassynpunkt, men det är oklart om det långsiktigt går att uppnå en sådan situation. 
  
 5.2.4 
  
 Påverkan på natur- och kulturmiljö samt biologisk mångfald 
  
 Utvinning och användning av energitorv har en påverkan på miljön både genom den förändrade natur- och kulturmiljön i samband med utvinningen och vad avser påverkan på klimatet vid använd- ningen av energitorv genom utsläpp av växthusgaser. Även frilufts- livsintressen kan påverkas liksom andra näringar, främst rennärin- gen. De arealer som hittills påverkats av torvutvinning är dock relativt små. 
 Påverkan på naturmiljön av torvutvinning på de arealer som utnyttjas är drastisk eftersom den ursprungliga biotopen utplånas. Även i närområdet kring själva täktområdet kan förutsättningarna påverkas för djur- och växtliv genom att hydrologin ändras. Genom lämplig efterbehandling kan dock negativa effekter begränsas 
 99 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 långsiktigt och miljön kan efter avslutad utvinning få nya kvaliteter. Det ursprungliga ekosystemet kan dock inte återskapas. 
 Torvutvinningens påverkan på kulturmiljön, såväl på kulturland- skapet som på enskilda fornlämningar, kan också vara påtaglig men graden av negativ påverkan beror på var man väljer att utvinna torv och hur utvinningen går till. 
 Av de energikällor som i dag används i vårt land är torven det som vid utvinning har den mest påtagliga effekten på natur- och kulturmiljön i Sverige. Även täkt av odlingstorv påverkar natur- och kulturmiljön. Mot denna inhemska miljöpåverkan står att importerade bränslen har miljöeffekter av motsvarande slag i andra länder. 
 För närvarande skördas energitorv på cirka 10 000 hektar mark, vilket motsvarar mindre än 2 promille av den totala torvmarken på ca 6,5 miljoner hektar. Arealen jordbruksmark på dikad torvmark har bedömts vara ca 280 000 hektar. Förlusten av ursprungliga ekosystem är densamma vid uppodling av torvmark för jordbruksändamål som vid etablerande av torvtäkt. En del tidigare torvtäkter har lämnats utan fullständig utbrytning; i äldre tider också utan aktiva åtgärder för återställning. Resultaten har blivit varierande. Det finns dock exempel på att sådana marker återgått till att vara intressanta naturområden som t.o.m. ansetts skyddsvärda med sin förändrade natur. Lämningar från tidigare torvutvinning, såsom torvlador, smedjor och transportsystem kan också ha kulturhistoriskt värde. I andra fall har aktiv skogsplantering skett eller öppet vatten bildats efter utvinning. 
 En översikt över torvtäkternas miljöeffekter, såväl för landmiljön som vattenmiljön, har redovisats av Williams. 
 12  
 I Stenbäcks rapport redovisas även åtgärder för att mildra miljöeffekterna. 
 De hydrologiska aspekterna på torvbruket har bl.a. redovisats av Morris. 
 13  
 Torvtäkt innebär att hydrologin i såväl själva täktområdet som i omgivande dränerade områden påverkas. Studier som genomförts vid Sveriges lantbruksuniversitet visar hur dikning och torvbruk påverkar hydrologin och vattenkemin i den nyttjade torvmarken och i det avrinnande bäckvattnet. Förändringarna beror till stor del på att dräneringen av en myr ändrar vattnets flö- desvägar från mycket ytliga, sidoriktade flöden till nedåtriktade flöden i den övre delen av torven. I vissa fall avsänks grundvatten- 
  
 12 
  
 Torvbruk – Miljö, Effekter och åtgärder, Naturvårdverket rapport 4596. 
  
 13 
  
 Morris, Jimenez, 1996. Effekter av torvbruk på hydrologi och vattenkemi. Institutionen för skoglig marklära, SLU, Uppsala. 
  
 100 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 ytan så mycket att de nedåtriktade vattenflödena når ned i mine- raljorden, vilket påverkar kemin på det avrinnande vattnet. 
 Effekterna av enstaka torvtäkter har måttlig påverkan på årsav- rinningen och medför sannolikt små förändringar av vattenflödena i större vattendrag, eftersom torvtäkter utgör en mindre del av avrinningsområdet. Dikning ger dock en ökad lågvattenföring, som kan betraktas som positiv för små vattendrag nedströms. Vattenföringen vid höga vattenflöden minskar i regel också på grund av att dränerade myrområden normalt inte är vattenmättade. Vid stor vattentillgång i marken kan å andra sidan extra höga vattenflöden uppstå. Sådana höga vattenflöden kan ge allvarliga effekter på mindre vägar etc. i närområdet, men är av liten bety- delse för större vattendrag. Först när torvtäktsmyrarna utgör en relativt stor andel av större avrinningsområden kan mer betydande effekter uppstå. 
 Dikning och pågående torvbruk ger vanligen ökande halter av de flesta ämnen i det avrinnande vattnet. Ökad utlakning av kväve har noterats från svenska och estländska myrar. Ökande koncentratio- ner och utlakning av alkalinitet och baskatjoner har också påvisats, dvs. en viss minskning av försurningsgraden. Detta sker speciellt om dikningen påverkar grundvattennivån i mineraljorden under och omkring torvtäkten. 
 Ett viktigt globalt och nationellt intresse i sammanhanget är bevarandet av  
 den biologiska mångfalden 
 . Konventionen om biolo- gisk mångfald (CBD) är ett uttryck för detta. År 1994 beslutade riksdagen om en strategi för biologisk mångfald (prop. 1993/94:30, bet. 1993/94:JoU9, rskr 87). Denna resulterade i aktionsplaner för fem olika myndigheter, bl.a. Naturvårdsverket. I åtgärderna ingår inventering av sjöar och vattendrag, rödlistor avseende arter och livsmiljöer, utbildningsinsatser, vidgat förbud mot markavvattning och intensifiering av Naturvårdsverkets arbete med åtgärder beträffande djur och växter inom skyddade arter. I arbetet ingår också nationalparker och naturreservat och Natura 2000. Inom EU är  
 fågel-, 
  samt art- och habitatdirektiven viktiga instrument. 
 Även våtmarkskonventionen med  
 Ramsar-listan, 
  Naturvårds- verkets myrskyddsplan, arbetet med identifiering av rödlistade arter (ArtDatabankens rödlistor) är olika led i arbetet med att bevara biologisk mångfald. Också vid hävdandet av riksintressen för naturvård kan intresset av biologisk mångfald komma in. Miljökvalitetsmålet  
 Myllrande våtmarker  
 är ytterligare ett sätt att 
 101 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 framhäva den biologiska mångfalden inte minst i torvmarkerna. Enligt detta mål heter det: 
 Torvbrytning sker på lämpliga platser och med hänsyn till natur- och kulturmiljön och den biologiska mångfalden. (Prop. 2000/01:130). 
 Universitetslektor  
 H.-G. 
  Wallentinus 
 14  
 har för utredningen presenterat följande uppgifter baserade på en preliminär studie av hur utvinning av torv påverkar den biologiska mångfalden, om effekterna kan mildras eller kompenseras samt vilken biologisk mångfald som kan uppnås genom efterbehandling och hur en sådan efterbehandling förhåller sig till den ursprungliga mångfalden. Den biologiska mångfalden brukar definieras på tre olika nivåer: genetisk variationsrikedom (mångfald av gener inom en art), art- rikedom (mångfald av arter) och biotoprikedom (mångfald av eko- system). Målet med att bevara den biologiska mångfalden bör då vara att bevara mångfalden på alla tre nivåerna. Det finns flera olika skäl som framförs för att bevara den biologiska mångfalden: etiska, estetiska, nyttoaspekter, försiktighetsprincipen. Det går det inte att generellt besvara frågan hur utvinningen påverkar den biologiska mångfalden utan detta måste beskrivas i samband med en tillståndsansökan. Generellt påverkas dock områden som redan är utdikade, är små och inte innehåller hotade arter eller biotoper mindre än stora, ostörda välutbildade myrtyper eller områden med hotade biotoper eller rödlistade arter. Mot denna bakgrund ska  
 MSP-områden 
  undvikas. Villkor kan ställas som mildrar effekterna. Viktigast när det gäller den biologiska mångfalden är att hålla nere storleken på täktområdena och begränsa utbredningen av hydro- logiska och vattenkemiska förändringar. Av de olika alternativen till efterbehandling ger sjöar/våtmarker den största artmångfalden. Det är svårt att kompensera en aktivitet genom att anlägga en ny natur men det kan vara positivt för den biologiska mångfalden att efterbehandla gamla täkter. 
 Torv har använts för olika ändamål sedan förhistorisk tid, medan en mer omfattande utvinning har uppstått först i sen tid. Dagens mer storskaliga torvutvinning kan i vissa fall medföra en kraftig  
 påverkan på kulturmiljön  
 och på enskilda fornlämningar. Under  
 1900-talets 
  första årtionden var det vanligt med torvutvinning i Syd- och Mellansverige, såväl för husbehov som i industriell skala. Vid äldre torvtäkter kan finnas omfattande industrimiljöer med 
  
 14  
 Medina är förståndare för Centrum för miljökonsekvensbeskrivning, SLU. 
 102 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 torvlador, smedjor, arbetarbostäder och tillhörande transport- system som är av kulturhistoriskt intresse, då de visar på förutsätt- ningarna för äldre tiders torvberedning. Det kulturhistoriska värdet kan på sådana ställen bestå i torvtäkten med tillhörande anlägg- ningar tillsammans med det biologiska kulturarvet som formats av markernas kontinuerliga hävd. Av kulturhistoriskt intresse är även de ofta välbevarade arkeologiska föremål som kan finnas i torvmos- sar tack vare torvens konserverande egenskaper. Dessa fornläm- ningar ligger oftast dolda till dess utvinning påbörjas. Risken för skador och möjligheterna för upptäckt är avhängigt av utvinnings- metod och kunskaper hos den som utför arbetet. Regler om skydd för fornlämningar finns i kulturminneslagen, KML (Lag 1988:950 om kulturminnen m.m.). 
 Regeringen betonar i miljömålspropositionen (prop. 2000/01:130) också vikten av att våtmarksinventeringen komplet- teras och att myrskyddsplanen revideras till år 2005 vad gäller kul- turhistoriska värden. Kunskapsläget vad gäller dessa värden kom- mer därmed att förbättras. 
  
 5.2.5 
  
 Sameldning av torv och trädbränslen 
  
 Edwards och trädbränslen fungerar inte främst som alternativa bräns- len utan som varandra kompletterande bränslen. Vanligtvis eldas nämligen inte torv som det enda bränslet i en panna utan som en beståndsdel i en bränslemix där trädbränsle står för större delen. Inblandning av torv har enligt olika studier och erfarenheter visat sig fördelaktigt. Vissa av fördelarna kan uppkomma även vid sam- eldning av kol och trädbränsle. 
 I Finland är det vanligt med större andelar torv vid sameldning med trädbränsle än i Sverige, bl.a. beroende på god torvtillgång och sämre tillgång till skogsflis. 
 Om torven i nu sameldade anläggningar inte längre skulle vara ett alternativ kan enligt värmeverken (se bilaga 2) förutses en ökning av oljeförbrukningen för att nå samma värmeeffekt. Även kol kan bli aktuellt som sameldningsbränsle tillsammans med träd- bränsle. 
 I takt med att förbränningen av trädbränslen har ökat i Sverige har ett antal negativa konsekvenser och problem uppmärksammats (se bilaga 2). Jämfört med fossila bränslen och torv ger trädbränslen generellt större problem med slaggning, sintring, 
 103 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 beläggningar och korrosion i pannor. Praktiska erfarenheter och forskning 
 15, 16  
 har visat att sameldning av torv och trädbränslen minskar dessa problem. Torv innehåller också lermineraler och svavel som kan ha positiv betydelse för askans egenskaper inne i anläggningen. 
 Sintring av bäddmaterial kan vara ett problem vid förbränning av trädbränsle i fluidbäddpannor. Genom sameldning med torv mins- kar problemet och därmed sänks stilleståndskostnaderna. I de an- läggningar där sameldning förekommer beräknas besparingen genom minskad sintring uppgå till totalt  
 20–30 
  miljoner kr per år. Potentialen för besparingar i övriga anläggningar beräknas till ungefär samma storleksordning 
 16 
 . Generellt medför inblandning av torv att asksmälttemperaturen höjs vilket innebär minskad risk för slaggbildning och beläggningar i pannan. 
 Korrosionsproblem i överhettare, där ånga för elproduktion genereras, minskar vid sameldning av torv och trädbränsle jämfört med förbränning av enbart trädbränslen. För att möjliggöra effektiv elproduktion från trädbränslen i moderna anläggningar med höga ångdata kan inblandning av torv användas för att begränsa riskerna för överhettarkorrosion. Detta medför i sin tur möjligheter till fler drifttimmar per år och lägre underhållskostnader samt större el- produktion. Den ökade elverkningsgraden kan uppgå till ett par procentenheter eller cirka  
 6–8 
  procent högre elproduktion bero- ende på ångdata, anläggningens storlek etc. Kostnadsreduktionen i anläggningar som har korrosionsproblem med trädbränslen kan uppgå till totalt tiotalet miljoner kr per år 
 16 
 . Flera leverantörer av anläggningsutrustning rekommenderar inblandning av torv till sina nya trädbränsleeldade kraftvärmeanläggningar. 
 Vid trädbränsleförbränning har det också varit problem med de katalysatorer som används för att minska utsläppen av kväveoxider. Genom inblandning av torv har drifterfarenheter visat att en bättre funktion och ökad livslängd på katalysatorn erhålls. Detta beror på bl.a. minskad kaliumkloridhalt och en viss ökning av halten svavel- dioxid i rökgaserna. 
 Ett typiskt sett högre värmevärde i stycketorv än i trädbränslen (flis och GROT) medför mindre krav på dimensioner på utrust- 
  
 15 
  
 Wrangensten, Castillo,  
  
 Förbränningstekniska aspekter på torv 
 . Rapport till Energimyndig- heten, 2002. 
  
 16 
  
 Rivera, Ramsey, Bailey,M.,  
 Systemstudie över askegenskaper i förbränningsanläggningar vid samförbränning av torv och biobränslen 
 . Rapport till Energimyndigheten, 2002 
  
 104 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 ningen. Sameldning medför också minskad sandförbrukning i pan- nor med fluidiserad bädd. Torven är vidare lättare att finfördela än trä vilket är en fördel vid pulvereldning. 
 Hur mycket torv som ska blandas med trädbränslen för att före- bygga sintring och korrosion beror på askhalten samt askans kemiska sammansättning hos respektive bränsle. Positiva effekter kan uppnås redan vid cirka 5 procent inblandning av viss typ av torv medan andra torvsorter kräver upp till 30 procent inblandning, beräknat på askinnehållet (viktsprocent av total mängd aska i bränslet). Inblandningen på basis av torrsubstans och energi- innehåll varierar i de undersökta fallen mellan 3 och 33 % (utom i ett fall där torvens andel var betydligt högre). 
 Vissa förbränningstekniska nackdelar med torv i jämförelse med trädbränsle förekommer också. Torven innehåller en stor del fin- fraktion, vilket ställer stora krav på luftfördelningen i pannan. Torven betraktas som dammande vilket medför en ökad explo- sionsrisk. Torvaskans egenskaper varierar mycket. Dessutom är torven slitande på viss hanteringsutrustning i anslutning till pan- nan, t.ex. skruvar och skrapor. 
  
 Sammanfattningsvis  
 visar de studier som gjorts att det finns betydande fördelar med att samelda torv med trädbränsle. De nackdelar som redovisats kan till stor del motverkas genom dimen- sionering och utformning av utrustning och noggrann driftkon- troll. Fördelarna gäller såväl driftssäkerhet som energiutbyte och undvikande av kol och olja som tilläggsbränsle vid behov av hög effekt. Detta är positivt för både ekonomi och miljö. 
  
 5.2.6 
  
 Edwards och alternativa bränslen på marknaden 
  
 Vid dagens prisbild konkurrerar torven med trädbränsle, inhemskt och importerat. Kostnadsstrukturen för produktion och transport av trädbränsle liknar den för torv men andelen fasta kostnader för oförädlade trädbränslen är lägre. Både för torv och för trädbränsle påverkas kostnaderna av transportavstånd och bränslets specifika volymvikt och förädlingsgrad. I bilaga 2 finns exempel på relationer mellan transportkostnader för olika typer av trädbränslen och torv vid användning av lastbil resp. båt och vid olika avstånd. Uppgifter om tågtransporter (och därmed inhemska torvbriketter) har inte varit tillgängliga. Kostnadsökningen vid stora avstånd med bil- transport av oförädlade bränslen är tydlig. 
 105 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 Prisutvecklingen för olika bränsleslag enligt officiell statistik sedan 1980 framgår av nedanstående diagram, exklusive och inklu- sive skatter. 
  
 Figur 5.1 
 . Bränslen för energiproduktion. Prisutveckling i Sverige år  
 1980–2001, 
  pris exklusive energiskatter 
  
 250 
  
 200 
  
 kr/MWh 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 1996 
  
 1980 
  
 1982 
  
 1984 
  
 1986 
  
 1988 
  
 1990 
  
 1992 
  
 1994 
  
 1998 
  
 2000 
  
 å r 
  
  Eldnings olja 
  
  Kol 
  
  Naturgas 
  
 Av v erknings res ter 
  
 Förädlade 
 trädbr äns len 
  
  Styc ketorv 
  
  Fräs torv 
 Returflis 
  
 Källa 
 : Energimyndigheten, 2002 
  
 Figur 5.2 
 . Bränslen för energiproduktion. Prisutveckling i Sverige år  
 1980–2001 
  pris inklusive energiskatter 
  
 450 
  
 Eldningsolja 
  
 400 
  
 Kol 
  
 350 
  
 Naturgas 
  
 300 
  
 kr/MWh 
 200 
  
 Avverkningsrester 
  
 Förädlade 
  
 250 
  
 150 
  
 trädbränslen 
  
 Stycketorv 
  
 100 
  
 Frästorv 
  
 50 
  
 Returflis 
  
 0 
  
 1982 
  
 1984 
  
 1986 
  
 1990 
  
 1992 
  
 1994 
  
 1996 
  
 2000 
  
 1980 
  
 1988 
  
 1998 
  
 år 
  
 Källa:  
 Energimyndigheten, 2002 
  
 106 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 kr/MWh 
 Relationerna i prisnivåer år 2001 framgår också av nedanstående figur. 
  
 Figur 5.3 
 . Bränslen för energiproduktion. Prisläge i Sverige år 2001 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 300 
  
 250 
  
 bränslepris 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Naturgas 
  
 Avverkningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 Frästorv 
  
 Returflis 
  
 Källa:  
 Energimyndigheten, 2002 
 Vid nuvarande skatteuttag vad avser energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt ligger priset på stycketorv ungefär i nivå med priset på avverkningsrester men högre än returflis. Skatteuttaget på de fossila bränslena olja, kol och gas gör att dessa bränslen ligger betydligt högre i pris. 
  
 5.2.7 
  
 Effekter av ändrat skatteuttag 
  
 Skatteväxlingskommittén framlade år 1997 en modell för ett reformerat energiskattesystem som därefter utvärderats (Ds 2000:73). Baserat på förhållandena 1997 (exklusive energiskatt) framkom att torven skulle förlora sin konkurrenskraft om den skulle beläggas med koldioxidskatt oavsett vilken nivå som valdes. I Bilaga 2 görs en liknande analys för prisförhållandena år 2001. Denna visar att i ett scenario utan energiskatt med uttag av 50 % koldioxidskatt på torv och fossila bränslen samt svavelskatt skulle oförädlad torv prismässigt kunna konkurrera endast med olja och 
 107 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 naturgas. Vid full koldioxidskatt och energiskatt enligt förhållan- dena år 2001 skulle torven kunna konkurrera prismässigt endast med olja. Vid ett uttag av koldioxidskatt på 20 % för torv skulle den prismässigt komma i nivå strax under förädlat trädbränsle men fortfarande över avverkningsrester. 
 Bland övriga statliga utredningar som belyst eller belyser styr- medel som rör konkurrenssituationen mellan olika bränslen kan nämnas de som avser handeln med elcertifikat (SOU 2001:77), handeln med utsläppsrätter (dir. 2001:56) samt översynen av ener- gibeskattningen i avvaktan på skattenedsättningskommitténs (dir. 2001:29) förslag. Denna översyn avser energibeskattningen för kraftvärme i fjärrvärmesystem. 
 I juli 2002 skickade Finansdepartementet ut på remiss ett förslag om ändrad beskattning vid kraftvärme och vindkraftproduktion (Fi 2002/2634). Förslaget är indirekt kopplat till införandet av ett elcertifikatsystem. Förslaget innehåller förändringar av energiskat- ten för fjärrvärmeproduktion. Det nuvarande avdraget för energi- skatt på bränslen som förbrukas för värmeproduktion i kraft- värmeverk höjs från 50 till 100 % samtidigt som avdrag införs för koldioxidskatten på bränslen med 74 %. Vid kraftvärmeproduktion avses företagen inte längre få välja fritt mellan olika bränslen vid beräkning av skatteavdrag utan regler om proportionering införs av samma slag som för elcertifikat. Nuvarande avdrag för energiskatt på el som produceras i kraftvärmeverk och som används i egen verksamhet avses upphöra. 
 Enligt en departementspromemoria Lag om elcertifikat (Ds 2002:40) ska elcertifikatsystemet kunna användas för sådan elproduktion som sker med hjälp av förnybara energikällor och som inte är kommersiellt självbärande. När det gäller avgräns- ningen av vilken elproduktion som ska omfattas av elcertifikat- systemet ska enligt promemorian Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG vara vägledande. El som produceras genom förbränning av torv ingår enligt promemorian inte i direktivets definition av el som produceras med förnybara energikällor. Genom anslutning till nuvarande regler om avgränsningar av biobränsleeldade kraftvärmeanläggningar vilka erhåller investe- ringsstöd underlättas enligt promemorian övergången till certi- fikatsystemet. Detta betyder att den del av bränslet i kraft- värmeverk som utgörs av torv inte skulle få tillgodoräknas som certifikatberättigande i elproduktionen. I promemorian konstateras 
 108 
  
 SOU 2002:100 
  
 Torv och alternativa bränslen 
  
 också att synen på vilka biobränslen som är godtagbara i samman- hanget kan förändras över tiden. 
 I bilaga 2 redovisas vad förslagen om elcertifikat och ändrad kraftvärmebeskattning kan komma att betyda för prisrelationerna mellan olika bränslen under olika förutsättningar. Figur 5.4 visar ett av de i bilagan redovisade exemplen. 
  
 Figur 5.4 
 . Jämförelse av bränslepriser, netto, med elcertifikat och förändring av kraftvärmebeskattningen med regler om propor- tionering av bränsle. Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatt): förslag som kan gälla från  
 2003-01-01. 
  Bränslepris: enligt Energimyndigheten för 2001, Pris elcertifikat: 60 kr/MWh,  
 α 
 =0,5 
 17 
  
 450 
  
 certifikat 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskat ter 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 (exkl. cert.) 
  
 kr/MWh 
 100 
  
 200 
  
 150 
  
 50 
  
 0 
  
 ketorvStyc 
  
 Stycketorv certmed 
  
 -50 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 certutan 
  
 -100 
  
 -150 
  
 Källa 
 : SCB och Energimyndigheten, 2002 
 Enligt beräkningarna i bilaga 2 innebär de föreslagna ändringarna att prisskillnaden mellan kol, skogsbränslen och torv minskar jämfört med dagens system. Träpellets blir inte aktuellt som bränsle i kraftvärmeanläggningar där det finns möjlighet att elda torv med certifikatpris under 100 kr/MWh el eller kol. Om torv inte blir certifikatberättigad kommer enligt anläggningsägarna en relativt stor andel av torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar att ersättas med kol eller skogsflis. Av anläggningstekniska skäl väljs troligen främst kol där detta är möjligt. Om torv blir certifikatberättigad kommer en del av kolanvändningen att ersättas med torv och planerad ökning av torvanvändningen i kraftvärme- 
  
 17  
  
 α  
 = förhållandet mellan producerad elenergi och värmeenergi 
 109 
  
 Edwards och alternativa bränslen 
  
 SOU 2002:100 
  
 anläggningar genomförs till största delen. Om torv inte omfattas av systemet med elcertifikat och den föreslagna förändringen av kraftvärmebeskattningen genomförs kan torvanvändningen i kraft- värmeanläggningar enligt dessa bedömningar komma att minska från den med dagens styrmedel planerade nivån för år 2003 på cirka 1,6 TWh till 0,4 TWh. 
 Utredningarna om handeln med utsläppsrätter och om nedsätt- ning av energiskatter har ännu inte avlämnat sina betänkanden. Ett handelssystem med utsläppsrätter som särbehandlar torv negativt i förhållande till trädbränslen försämrar, liksom införande av koldi- oxidskatt på torv, torvens konkurrenskraft i förhållande till andra energikällor. 
 110 
  
 6 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 Utredningen konstaterar sammanfattningsvis följande. 
 Det finns starka intressen av bevarande av i synnerhet stora, orörda myrmarker. Bakom dessa intressen står det allmänna med hänvisning till natur- och kulturminnesvård, friluftsliv och rennäring. Samtidigt har det allmänna ett intresse av energi- omställning, trygg energitillförsel, effektivt energiutnyttjande och sysselsättning i glesbygd. I intresset av energiomställning ligger bl.a. klimatfrågorna. Torvbranschen har ett intresse av klara spelregler och planeringsmöjligheter. 
 Bevarandeintressena kommer till uttryck i lagstiftningen, numera främst MB. I praxis i högsta instans, regeringen, har avgörandena vid avvägning mellan bevarande- och utvinnings- intressen gått i bevarandeintressenas favör främst då det gällt stora, orörda myrar. 
 Utredningen har i enlighet med direktiven särskilt analyserat framväxten av bestämmelserna om riksintressen i MB och deras tillämpning och kommit fram till att även energitorv kan utgöra ett ämne som kan utpekas som riksintresse. SGU, som är ansvarigt för detta, har emellertid inte ansett det rimligt att avsätta de stora resurser som skulle krävas för en total genom- gång av torvresurserna i detta syfte utan har begränsat sig till de fall då frågan aktualiserats. Detta har lett till att det råder en obalans vad gäller redovisning av riksintressen mellan energi- torvfyndigheter och andra intressen. 
 Utredningen anser att ett tidsbegränsat uppdrag bör ges åt SGU att göra geografiskt begränsade inventeringar av torv- marker – även områden påverkade av jordbruk och skogsbruk – som från olika synpunkter kan anses lämpliga för torvutvinning (förslagsvis kallade  
 torvförsörjningsområden) 
 . Härigenom bör framkomma ett bättre beslutsunderlag både för företag och för 
 111 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 myndigheter. SGU bör tillföras medel för detta. Utredningen bedömer att besparingar uppkommer i hanteringen av enskilda koncessionsärenden genom att man förebygger konflikter mellan olika intressen. 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 Bevarandeintressena  
 ifråga om torvmyrar har sin grund främst i det allmännas intresse av att bibehålla naturvärden. Även friluftslivets, kulturmiljöns samt rennäringens intressen kan komma in i vissa fall då ändrad markanvändning aktualiseras. Samtliga dessa intressen har skyddsbestämmelser i miljöbalken (MB, se kap 3) och kan manifesteras som riksintressen. Regler om skydd för fornlämningar finns också i kulturminneslagen (KML). 
 Skydd mot åtgärder som kan hindra eller påtagligt försvåra ut- vinning av fyndigheter av värdefulla ämnen och material samt ener- gitillgångar kan också hävdas enligt MB på grundval av utvinnings- intressen och även här kan riksintressen göra sig gällande. 
 MB:s bestämmelser om skydd för specifika viktiga intressen, också i form av riksintressen, finns i 3 och 4 kap. Av betydelse för torvutvinningen är särskilt 3 kap. 7 § om värdefulla ämnen och mineral samt 3 kap. 5 § om rennäringens intressen och 3 kap. 6 § som behandlar naturvårdens, kulturmiljövårdens och friluftslivets intressen. I 3 kap. 10 § MB behandlas frågan då olika riksintressen står emot varandra inom ett och samma markområde. I 4 kap. finns särskilda bestämmelser för vissa områden i landet som i sin helhet är av riksintresse med hänsyn till sina natur- och kulturvärden. 
 I 7 kap. MB finns olika bestämmelser om skydd av områden, såsom nationalparker, naturreservat, kulturreservat, djur- och växt- skyddsområden, särskilda skyddade områden (som fångar upp EU:s fågel- samt art- och habitatdirektiv och därmed Natura 2000). Dessa skyddsformer ger i sig starkt skydd mot ingripanden av olika slag och påverkar eller förhindrar möjligheterna till bl.a. koncession för utvinning av torv. Härutöver finns olika inventeringar och pla- ner som åsyftar skydd för värdefulla våtmarker, t.ex. VMI och MSP, och som kan påverka beslut om koncessioner för torvutvinning. 
  
 Utvinningsintressena  
 vad gäller energitorv kan sägas finnas dels i producent- och avnämarledet, dels i det allmännas intresse av ener- 
 112 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 giomställning, försörjning med inhemsk energi, effektiv energian- vändning och sysselsättning. 
  
 6.2 
  
 Exempel på intresseavvägningar i regeringsärenden om torvutvinning 
  
 Några regeringsbeslut om koncessioner för torvutvinning efter överklagande enligt TorvL har inte fattats med stöd av MB. De ärenden som varit uppe under senare år har anhängiggjorts innan MB med följdändringar trädde i kraft och har i enlighet med över- gångsreglerna handlagts enligt tidigare gällande regler om konces- sion enligt TorvL resp. tillstånd enligt miljöskyddslagen. Utred- ningen har inte funnit anledning att bedöma utfallet i praktiken för olika intressen av denna ordning. Följande ärenden utgör de viktigaste exemplen på ärenden i regeringen rörande torvutvinning. 
 Gullhögsflon (dnr 2091/91) 
 Länsstyrelsen i Jämtlands län beviljade år 1991 Härjedalens Energi AB koncession enligt TorvL för bearbetning av torv på Gullhögs- flon inom Härjedalens kommun. Beslutet överklagades av flera olika organ, bl.a. Naturvårdsverket, som åberopade 2 kap. i naturre- surslagen (NRL) och 7 § i TorvL, bl.a. med hänvisning till att det aktuella området ingick i område av riksintresse för naturvården, att den angränsande ån Snyder utgjorde riksintresse för friluftslivet och att området var ekologiskt känsligt. Naturmiljön skulle påtag- ligt skadas av dikning och torvtäkt. 
 Handölsbyns sameby stödde sitt överklagande på att området var utpekat som riksintresse för rennäringen och att en torvtäkt skulle inverka negativt på hela flyttnings- och betningsmönstret. 
 Fiskevårdsföreningar pekade på att ån utgjorde riksintresse för friluftslivet och att det fanns flodpärlmussla i ån. 
 Länsstyrelsen vidhöll sin uppfattning då bl.a. de energipolitiska, näringspolitiska och sysselsättningspolitiska intressena måste anses avsevärt starkare än de av klagandena angivna riksintressena. Kost- naderna för alternativ brytning var betydande. 
 NUTEK (liksom tidigare Statens energiverk i yttrande till läns- styrelsen) tillstyrkte brytning. Även SGU och kommunen till- styrkte. 
 113 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 Härjedalens Energi AB pekade på att alternativa, mindre områ- den för brytning skulle medföra stora merkostnader, att åtgärder för att motverka negativa effekter för rennäringen och fisket kunde vidtas och att en nedläggning av torvprojektet Härjedalens Mineral AB vid ett bifall till överklagandena inte kunde uteslutas. 
 Regeringen (genom näringsdepartementet) fann i sitt beslut  
 (1992-06-11) 
  att den planerade verksamheten skulle få sådan inver- kan på naturvårdens, friluftslivets och rennäringens intressen att den inte var förenlig med bestämmelserna om skydd för sådana intressen i NRL. Regeringen fortsatte: 
 Vid den sålunda gjorda avvägningen mellan olika intressen, varvid beaktats de energipolitiska, regionalpolitiska och ekonomiska intres- sen som finns i projektet, anser regeringen att koncession inte bör meddelas. 
 Regeringen biföll därför överklagandena och upphävde länsstyrel- sens beslut. 
 Skallemossen(dnr M91/892/8) 
 Länsstyrelsen i Örebro län meddelade år 1988 Örebro Energi AB bearbetningskoncession enligt TorvL för täkt av torv på Skalle- mossen i Askersunds och Motala kommuner. Beslutet överklagades av närboende. Regeringen avslog överklagandena. 
 År 1991 meddelade Koncessionsnämnden för miljöskydd Örebro Energi AB tillstånd enligt miljöskyddslagen att utvinna torv på Skallemossen på vissa villkor. Även detta beslut överklaga- des. Regeringen inhämtade yttranden från bl.a. Naturvårdsverket som föreslog ett antal kompletterande villkor. 
 Regeringen (genom miljödepartementet) ändrade koncessions- nämndens beslut endast såvitt avsåg bredden på skogsridån runt täkten. 
 Eckensflon (dnr N95/170) 
 Bergs kommun överklagade beslut av länsstyrelsen i Jämtlands län att bevilja bearbetningskoncession enligt TorvL åt Härjedalens Mineral AB (HMAB) på ett område inom Eckensflon. Kommunen anförde att det inte var lämpligt från allmän synpunkt att verksam- 
 114 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 heten kom till stånd och att förutsättningarna för koncession enligt 7 § TorvL inte var uppfyllda. Kommunen åberopade 
 att användningen av icke förnyelsebara naturresurser ska minska för att uppnå nationella miljömål i enligheten med  
 Rio-konventio- 
  nen, 
 att sysselsättningsmål inte kan åberopas på grund av områdets litenhet och att företaget kan utvecklas på andra sätt, 
 att torvbrytningens långsiktiga miljöeffekter är dåligt kända och att försiktighetsprincipen därför ska gälla, 
 att torvbrytningen skulle strida mot gällande översiktsplan. 
 Regeringen (genom näringsdepartementet) konstaterade i sitt beslut  
 (1995-06-29) 
  att prövningen skulle göras med en avvägning mellan intresset av utvinning och bevarandeintresset. Grunden för lagstiftningen angavs vara det energipolitiska intresset av att kunna utnyttja torvfyndigheter för energiändamål. En allsidig prövning skulle dock göras med beaktande av andra intressen såsom natur- vård och rennäring liksom näringspolitiska, arbetsmarknadspoli- tiska och regionalpolitiska intressen. Vidare skulle vid prövning naturresurslagen tillämpas. 
 Regeringen noterade att torvbrytning tidigare ägt rum på Eckensflon med tillstyrkande av kommunen. HMAB hade angett att man ville återuppta brytning för att kunna förse torvförädlings- anläggningen i Sveg med råvara. Det förädlade bränslet var avsett att användas av Uppsala Energi AB i dess kraftvärmeverk. Verk- samheten angavs vara av största betydelse från sysselsättningssyn- punkt och för HMAB:s möjligheter att leva vidare. 
 Efter tillstyrkan av flertalet remissinstanser hade länsstyrelsen ansett att ansökan om koncession borde bifallas. Lämplighetskra- ven ansågs uppfyllda och kommunen hade inte rätt att förbjuda torvbrytning enligt länsstyrelsen. Inte heller bedömdes verksam- heten strida mot bestämmelserna i 2 och 3 kap. NRL. 
 Regeringen fann inte anledning att göra någon annan bedömning än länsstyrelsen i ärendet. Överklagandet avslogs. 
 Östra Tönningflon (dnr M1999/2203/Na) 
 Länsstyrelsen i Jämtlands län lämnade den 26 januari 1998 Härjedalens Energi AB tillstånd enligt miljöskyddslagen till bryt- ning av torv för energiutvinning på Östra Tönningflon. Samma dag 
 115 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 beslutade länsstyrelsen om koncession enligt TorvL för bolaget inom samma område. Naturvårdsverket överklagade båda besluten. 
 Miljödomstolen överlämnade överklagandet enligt miljöskydds- lagen till regeringen med eget yttrande och föreslog att regeringen skulle bifalla överklagandet. Boverket och Svenska Naturskydds- föreningen tillstyrkte bifall till överklagandet, medan SGU, Härjedalens Energi AB, länsstyrelsen, kommunen och dess bygg- nadsnämnd avstyrkte bifall. 
 Regeringen (genom miljödepartementet) biföll överklagandet den 6 juli 2000 och upphävde länsstyrelsens beslut. 
 I beslutet hänvisade regeringen till miljöskyddslagen och natur- resurslagen. Bestämmelserna i 2 kap. NRL om olika riksintressen och hur avvägningen mellan flera oförenliga riksintressen ska ske nämndes särskilt. Regeringen konstaterade att den föreslagna etableringen var belägen inom ett område som i översiktsplanen för Härjedalens kommun angivits som område avsatt för torvtäkt. Vidare konstaterades att Naturvårdsverket anfört att Östra Tönningflon var av riksintresse för naturvården enligt 2 kap. 6 § NRL och att SGU hade anfört att området innehöll ämnen eller material som var av riksintresse enligt 2 kap. 7 § samma lag. 
 Regeringen anförde att det av handlingarna i ärendet framgick att Östra Tönningflon var ett stort sammanhängande myrområde som särskilt väl belyste landskapets utveckling. Området var endast obetydligt påverkat och det hyste hotade biotoper och arter. Vär- dena i området kunde enligt regeringen sammanfattas i mång- formighet, representativitet, fågelliv och flora. 
 Regeringen konstaterade vidare att Östra Tönningflon fanns upptagen i den rikstäckande våtmarksinventeringen som genom- förts i Naturvårdsverkets regi och att området där placerats i den högsta skyddsklassen, klass 1. Östra Tönningflon fanns även upptagen i Naturvårdsverkets Myrskyddsplan för Sverige, en sammanställning över vilka myrar som skyddats och vilka som borde säkerställas som naturreservat eller liknande i framtiden. 
 Regeringen fann att ett tillstånd till torvbrytning på Östra Tönningflon skulle medföra påtaglig skada på riksintresset för naturvård i området. De energipolitiska, regionalpolitiska och ekonomiska konsekvenserna av projektet övervägde enligt reger- ingens mening inte skadorna på områdets naturvärden. Regeringen bedömde att bevarandet av områdets naturvärden var det ändamål som på lämpligaste sätt främjade en långsiktig hushållning med marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt enligt bestämmel- 
 116 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 serna i NRL. Hinder mot företaget förelåg därför enligt 4 a § miljö- skyddslagen. 
 Överklagandet rörande beslutet om koncession enligt TorvL har ännu inte avgjorts av regeringen. 
 Kerstinbomyran 
 Länsstyrelsen i Västmanlands län har beslutat ge  
 Sandviken-Avesta 
  Torv AB tillstånd enligt miljöskyddslagen och naturvårdslagen till torvtäkt på Kerstinbomyran i Heby kommun. Bearbetningskonces- sion finns sedan tidigare. Beslutet om täkttillstånd har överklagats till miljödomstolen som i sin tur överlämnat ärendet till regeringen för avgörande. Regeringen har inte fattat beslut i ärendet. 
  
 6.3 
  
 Lagbestämmelserna i  
  
 3–4 
  kap. MB om skyddade intressen och deras framväxt 
 Bestämmelserna i MB om skyddade intressen har närmast förts vidare från MB:s föregångare NRL. Begreppet riksintresse har tidi- gare förekommit i bl.a. riksdagens riktlinjer från 1972 för den fysiska riksplaneringen. Inarbetningen av NRL i MB avsågs inte innebära någon ändring vad gäller balansen mellan bevarande- och utvinningsintressen. 
 Gällande lagtext i 3 kap. 7 § MB lyder som följer: 
 Mark- och vattenområden som innehåller värdefulla ämnen eller material skall så långt som möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra utvinningen av dessa. 
 Områden som innehåller fyndigheter av ämnen eller material som är av riksintresse skall skyddas mot åtgärder som avses i första stycket 
 . 
  
 Bestämmelsen, med samma lydelse som ovan, infördes ursprungli- gen i NRL. I propositionen (1985/86:3) till NRL anger departe- mentschefen (s.69): 
  
 Mitt förslag:  
 I NRL införs bestämmelser som innebär att mark- och vattenområden som innehåller värdefulla ämnen eller material så långt möjligt skall skyddas mot åtgärder som kan hindra eller påtagligt för- svåra utvinning av fyndigheterna. Ett särskilt starkt skydd införs för områden som innehåller sådana fyndigheter av ämnen eller material som är av riksintresse. 
 117 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 Under rubriken  
 Skälen för mitt förslag  
 (s. 69 f) konstaterar depar- tementschefen bl.a. i anslutning till att olika material nämns: 
 Önskemål om torvutvinning för energiändamål föreligger för stora arealer i Götaland, västra Svealand och i Norrlands inland. 
 Departementschefen fortsätter: 
 Mot denna bakgrund är det angeläget att områden som innehåller kända tillgångar på värdefulla ämnen eller material skyddas mot åtgär- der som kan förhindra eller försvåra ett framtida utnyttjande av den ifrågavarande resursen. - - - det finns vissa fyndigheter av ämnen och material som det finns anledning att särskilt slå vakt om från nationella utgångspunkter och som således får anses vara av riksintresse. Områ- den som innehåller sådana fyndigheter bör enligt min mening ges ett särskilt starkt skydd genom NRL. - - - naturligt att de myndigheter som besitter sakkunskap inom ämnesområdet ges ansvaret att bedöma vilka råvaruresurser i marken och vattnet som behöver ges sådant skydd som bestämmelserna syftar till. Avsikten med mitt förslag till bestämmelser är ju närmast att ge stöd för de samhällsplanerande organen, inte minst kommunerna, att slå vakt om möjligheterna att exploatera viktiga malm- och mineraltillgångar, torvtillgångar m.m. genom att undvika etablering av verksamheter som kan hindra eller påtagligt försvåra en från samhällets synpunkt önskvärd utvinning. 
 Departementschefen avvisar vidare ett i en bakgrundspromemoria 
 1  
 framlagt förslag till särskild reglering för att trygga en varaktig för- sörjning av bristråvaror, med hänvisning till bl.a. att tillämpnings- frågorna var otillräckligt belysta. 
 I specialmotiveringen (s. 165) till 7 § första stycket säger departementschefen dock bl.a.: 
 Det är självklart att sådana ämnen och material som finns i stora mängder och är vanligt förekommande i naturen inte behöver något särskilt skydd i en naturresurslag. Syftet med bestämmelsen är att ge möjlighet till framtida utvinning av sådana ämnen och material som bedöms som värdefulla från samhällsekonomiska utgångspunkter. I motiveringen till andra stycket om riksintressen säger departements- chefen: Därmed avses främst fyndigheter av sådana ämnen eller mate- rial som är eller bedöms kunna bli av stor betydelse från försörjnings- beredskapssynpunkt för landet. - - - Det bör emellertid understrykas att det endast är naturresurser som är av stor betydelse för landet och som är väl dokumenterade som bör ges skydd genom andra stycket. 
 Praktiskt taget samma uttryckssätt – bortsett från sista meningen – finns i specialmotiveringen till 3 kap. 7 § MB. 
  
 1  
 Ds Bo 1984:3 
 118 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 Lagtexten till 3 kap. 6 § MB lyder: 
 Mark- och vattenområden samt fysisk miljö i övrigt som har betydelse från allmän synpunkt på grund av deras naturvärden eller kulturvärden eller med hänsyn till friluftslivet skall så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt skada natur- och kulturmiljön. Behovet av grönområden i tätorter och i närheten av tätorter skall särskilt beaktas. 
 Områden som är av riksintresse för naturvården, kulturmiljövården eller friluftslivet skall skyddas mot åtgärder som avses i första stycket. 
 Motsvarande bestämmelse fanns i 2 kap. 6 § NRL. I specialmoti- veringen (prop. 1985/86:3 s. 164) till denna sägs bl.a. att ett område kan vara av riksintresse för naturvården därför att: 
 - - - det särskilt väl belyser viktiga skeden av natur- och kulturlandskapets utveckling eller är ostört och inrymmer en stor mångfald av naturtyper och biotoper. Det kan vara av särskilt stort intresse också därför att det hyser unika och hotade eller sårbara naturtyper, biotoper eller arter. - - - För att 6 § andra stycket skall vara tillämpligt bör krävas att området eller miljön i fråga skall ha få motsvarigheter i landet. Det kan gälla områden med representativa exempel på landskapstyper eller naturtyper. Områdena bör särskilt väl belysa olika skeden i natur- eller kulturlandskapets utveckling. Det kan också gälla områden av stor betydelse som referensområden för utbildningen och den vetenskapliga forskningen. 
 Liknande formuleringar finns i specialmotiveringen till 3 kap. 6 § MB, där även hänvisning till  
 NRL-propositionen 
  görs. 
 I fråga om rennäringens intressen stadgas i 3 kap. 5 § 1 st. MB att mark- och vattenområden som har betydelse för rennäringen så långt möjligt ska skyddas mot åtgärder som påtagligt kan försvåra näringens bedrivande. Områden som är av riksintresse för rennär- ingen ska enligt samma paragraf, st. 2, skyddas mot sådana åtgärder. Skyddet för områden som är av riksintresse för ren- näringen har till syfte att bibehålla förutsättningarna för näringen genom att ge de viktigaste områdena inom varje sameby ett särskilt skydd. Skyddet ska ta sikte på sådana områden som det med hänsyn till skilda led i rennäringens utövande i olika samebyar är särskilt angeläget att skydda. Sådana områden kan omfatta t.ex. flyttningsleder, kalvningsland samt vissa områden med särskilt goda betesförhållanden (prop. 1985/86:3, s. 57). 
 I 3 kap. 10 § MB stadgas: 
 Om ett område enligt  
 5–8 
  §§ är av riksintresse för flera oförenliga ändamål, skall företräde ges åt det eller de ändamål som på lämpligaste 
 119 
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen SOU 2002:100 
 sätt främjar en långsiktig hushållning med marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt. - - - 
 Beslut med stöd av första stycket får inte strida mot bestämmelserna i 4 kap. 
 Även denna bestämmelse har överförts oförändrad från NRL. Specialmotiveringen till 2 kap. 10 § NRL är relevant även för 3 kap. 10 § MB. I fråga om bedömningen av vad som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning, då riksintresse för flera ofören- liga ändamål föreligger, anges där att det avgörande är  
 vad som på lång sikt kan anses vara lämpligast ur allmän synpunkt. 
  
 Av intresse i sammanhanget är även formuleringen att  
 främja en god hushållning från ekologiska, sociala och samhällsekonomiska syn- punkter  
 som återfinns bl.a. i den inledande bestämmelsen i NRL. I specialmotiveringen till denna anför departementschefen (prop. 1985/86:3, s. 151 f): 
 - - - det innebär att tillgängliga resurser måste utnyttjas på ett så effektivt och ändamålsenligt sätt som möjligt både med hänsyn till olika användningssätt och över tiden. En avvägning måste då göras mellan å ena sidan intresset av att bevara naturresurser för framtiden och å andra sidan av att ta en resurs i anspråk. - - - I en god hushållning ingår också att disponera resurserna och att utforma nödvändiga ingrepp med hänsyn till människornas behov och så att mång- formigheten i natur- och kulturmiljön bevaras. - - - Både bevarande- och användningsintressen skall alltså beaktas. 
 I specialmotiveringen till 3 kap. 10 § MB konstateras att det naturligtvis kan uppkomma fall då två eller flera olika intressen, som enligt bestämmelserna i  
 5–8 
  §§ är av riksintresse, står emot varandra inom ett och samma område. Det kan då röra sig om intressen med olika tidsperspektiv. I ett sådant fall ska enligt första stycket första meningen den användningen ges företräde som på lämpligaste sätt främjar en hushållning med mark- och vattenområ- den i ett långsiktigt perspektiv. En sådan bedömning ska i enlighet med balkens mål innefatta ekologiska, sociala, kulturella och sam- hällsekonomiska hänsynstaganden, heter det vidare (prop. 1997/98:45 om miljöbalken). Denna målbeskrivning utgör en del av MB:s inledande målbestämmelse. 
 I 4 kap. MB utpekas vissa områden som riksintressen. Dessa områden får inte utsättas för exploatering som påtagligt skadar natur- och kulturvärdena. Skillnaden mellan dessa riksintressen och riksintressen som kan utpekas enligt 3 kap. MB kan sägas vara att den avvägning som ska ske enligt 3 kap. 10 § redan skett vad gäller 
 120 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 områdena i 4 kap. Bestämmelserna innebär således att avvägningen rörande den inriktning av mark- och vattenanvändningen som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning har gjorts redan i de olika paragraferna i detta kapitel. Om det finns särskilda skäl utgör bestämmelserna dock inte hinder för utvinning av fyndighe- ter enligt 3 kap. 7 § 2 st. MB. Vidare kan, enligt 4 kap. 1 § MB, utveckling av det lokala näringslivet (inkl. sysselsättningsskäl) motivera ingrepp i miljön. 
  
 6.4 
  
 Myndigheter med ansvar för frågor om riksintressen 
  
 Vilka myndigheter som har ansvar för att bedöma frågor om riks- intressen på olika områden anges i Förordning (1998:896) om hus- hållning med mark- och vattenområden m.m. De ansvariga myn- digheterna ska efter samråd med Boverket, andra berörda centrala förvaltningsmyndigheter och berörda länsstyrelser skriftligen lämna uppgifter till länsstyrelsen om vilka områden man bedömer vara av riksintresse. Länsstyrelsen samordnar statens intressen och verkar i dialog med kommunen för att riksintressena tillvaratas i översiktsplaneringen. Riksintressen enligt MB omnämns också i PBL, där det bl.a. framgår att riksintressen ska redovisas i över- siktsplan och att kommuner får anta områdesbestämmelser, om det behövs för att säkerställa att riksintressen enligt 3 eller 4 kap. MB tillgodoses. Länsstyrelsen har ett ansvar för att i samrådsförfaran- det om kommunala planer verka för att riksintressena tillgodoses. Boverket har ett allmänt uppsiktsansvar för PBL och för hushåll- ningen med mark och vatten  
 (3–4 
  kap. MB). 
 Sveriges Geologiska Undersökning (SGU) är enligt förord- ningen den myndighet som har att lämna uppgifter till länsstyrel- serna om områden som myndigheten bedömer vara av riksintresse när det gäller fyndigheter av ämnen eller mineral enligt 3 kap. 7 § MB. 
 Urvalet av områden av riksintresse för naturvård och friluftsliv görs av Naturvårdsverket i samarbete med bl.a. länsstyrelserna. Verkets första redovisning kom år 1976. Återkommande översyner har gjorts. Enligt Naturvårdsverkets övergripande kriterier ska områden av riksintresse visa framstående exempel på landskaps- typer eller naturtyper eller kombinationer av naturtyper, vara opå- verkade naturområden, visa sällsynta naturtyper, hotade eller sår- 
 121 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 bara biotoper och arter, uppvisa en rik flora/fauna och/eller vara områden med mycket säregen och märklig beskaffenhet. Vid dokumentationen är riksvärdet ett centralt begrepp, som ska ange vilka värden som ligger till grund för bedömningen. Riksobjekten ska vara områden som har få motsvarigheter i regionen, riket eller internationellt på grund av särskilt stora naturvärden. De ska vara representativa för landskapstyperna i landet och vara de bästa exemplen i den aktuella regionen. Ungefär 2000 områden är f.n. av Naturvårdsverket bedömda som riksintressanta för naturvården och över 200 för friluftslivet (delvis omfattande gemensamma områden). Tillsammans med riksintressen angivna i 4 kap. MB motsvarar de drygt 30 % av landets yta (se kartbilaga). 
 Någon motsvarande allmän genomgång och listning av torvom- råden av riksintresse för mineral/materialutvinning har inte gjorts. Såsom närmare utvecklas i nästa avsnitt har SGU bedömt arbetsin- satsen med en djupinventering av Sveriges torvmarker som alltför stor. 
 SGU har endast i ett par fall uttryckt att riksintresse förelegat för torvtillgångar för exploatering enligt bestämmelserna i NRL. Naturvårdsverket har hävdat att de aktuella områdena har höga naturskyddsvärden och att riksintresse för naturvården i områdena föreligger. Det har gällt de tidigare nämnda Gullhögsflon och Östra Tönningflon i Jämtlands län. 
 Riksantikvarieämbetet är ansvarigt för att utpeka områden som bedöms vara av riksintresse för kulturmiljövården. Ett område av riksintresse är en kulturmiljö som har ett högt nationellt värde. Det kan också vara unikt eller speciellt i en region eller internationellt sett. Riksintressena ska representera hela landets historia allt från förhistorisk tid fram till nutid. Kulturmiljöer av riksintresse ska visa hur människan utnyttjat tillgängliga naturresurser, samhällets utveckling, näringsliv, sociala villkor, byggnadsskick och olika estetiska ideal m.m. I rapporten Riksintressanta kulturmiljöer i Sverige (RAÄ 1991) finns de av Riksantikvarieämbetet utpekade riksintressena redovisade. 
 Jordbruksverket har hand om bedömningen av rennäringens riksintressen. Områden av riksintresse för rennäringen har utpekats för delar av de nordliga länen. Enligt  
 NRL-propositionen 
  (1985/86:3) får sådana områden som har avgörande betydelse för möjligheten att varaktigt bedriva renskötsel i en viss sameby anses vara av riksintresse. Det kan gälla de viktigaste delarna av ren- skötselområdena inom både åretruntmarker och vinterbetesmarker, 
 122 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 inklusive flyttningsleder, kalvningsland och marker med särskilt goda betesförhållanden. 
  
 6.5 
  
 Tillämpningen av reglerna om riksintressen 
  
 Utpekandet av ett område som riksintresse, t.ex. enligt 3 kap. 5 och 6 §§ MB, har ingen egen rättsverkan och innebär i sig inget absolut skydd mot exempelvis exploatering. Bildande av naturreservat och kulturreservat är en väg att i vissa fall stärka skyddet liksom bindande kommunala planer. 
 Det är inte heller en nödvändig förutsättning för koncession för torvutvinning att riksintresse konstaterats. Däremot har det visat sig att frågan om riksintresse enligt 3 kap. 7 § MB inte sällan ställts på sin spets när koncessioner/täkttillstånd överklagats. 
 Naturvårds- och friluftslivsintressena liksom kulturmiljö- och rennäringsintressena lyfts i betydande utsträckning fram genom utpekandet som riksintressen, medan exempelvis eventuella riksin- tressen för utvinning av torv endast aktualiseras då  
 koncessions- /tillståndsansökningar 
  prövas. Det har ifrågasatts om detta är en tillfredsställande ordning. Det är inte givet att kommuner och läns- styrelser i planarbetet på eget initiativ beaktar eventuella intressen som kan tänkas komma i konflikt med ett av Naturvårdsverket angivet riksintresse. Inte heller kan sägas att Boverkets allmänna uppsiktsansvar innefattar någon direkt överprövning av andra myndigheters bedömningar av riksintressen. 
 Det kan dock noteras att Boverket i sitt remissyttrande  
 1999-08-23 
 2 
  
 över Naturvårdsverkets senaste revidering och utökning av sin lista över riksintressen uttalade bl.a. följande: 
 Omsorgen om systemet ställer emellertid höga krav på att det är  
 de mest unika och representativa  
 områdena som föreslås som riksintresse. Det är också angeläget att en viss återhållsamhet iakttas då det gäller att föreslå nya områden, särskilt mot bakgrund av att någon genom- gripande omprövning av befintliga områden inte gjorts. 
 Boverkets yttrande kan här anses spegla den restriktivitet som även förarbetena ger uttryck åt när det gäller utpekande av olika riksin- tressen. 
 En annan fråga som aktualiserats i direktiven för torvutred- ningen är om SGU:s ställningstagande att förekomsten av torv i ett 
  
 2  
 Dnr  
 B4011-1278/99 
  
 123 
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen SOU 2002:100 
 visst område kan motivera att området är riksintressant enligt 3 kap. 7 § MB är förenligt med MB:s regler. Sådana ställningstagan- den har ifrågasatts av bl.a. Naturvårdsverket och Boverket. 
 Boverket har i sitt yttrande  
 1997-10-15 
 3 
  
 till Länsstyrelsen i Jämtlands län över ansökan om torvbrytning på Östra Tönningflon anfört bl.a. att verket anser hanteringen av riksintressefrågan i fallet anmärkningsvärd och att orsaken till beslutet att utpeka området som riksintresse för torvutvinning endast synes ha varit att det sökande bolaget framställt en begäran därom. En bakgrund till dessa synpunkter anges vara att SGU först sent under planprocessen uttryckligen pekat ut Östra Tönningflon som riks- intresse trots att behovet av råvaruförsörjning för torvfabriken varit känt länge och att utpekandet kommit kort efter det att länsstyrelsen i yttrande konstaterat att den inte kunnat finna att det finns andra riksintressen än naturvårdens, kulturmiljövårdens och rennäringens intressen. Vidare anges att ett områdes status (som riksintresse/inte riksintresse) kan ändras men att det i ärendet inte framkommit något om ny kunskap eller ändrade värderingar. Boverket har också yttrat sig i samma ärende till Konces- sionsnämnden för miljöskydd. 
 4  
 I detta yttrande framhålls behovet av kriterier för bedömningen av om ett område är av riksintresse och påtalas att SGU:s generella kriterier för urvalet av riksintressen inte är kända för Boverket. Vidare konstateras att SGU i sitt yttrande hänvisat till torvfyndighetens betydelse för fabriken i Sveg. Boverket anför att det inte kan vara rimligt att enbart etableringen av en fabrik förvandlar åtskilliga torvområden i dess närhet till riksintressen. Boverket vidhåller sin uppfattning att torv- fyndigheten inte visats vara av riksintresse. 
 Miljödomstolen fattade beslut  
 1999-04-29 
 5 
  
 att överlämna målet angående Naturvårdsverkets överklagande av Länsstyrelsen i Jämtlands län beslut om torvbrytning inom Östra Tönningflon med eget yttrande till regeringen för avgörande. 
 I yttrandet anförs: 
 Miljödomstolen anser att de skäl som SGU och bolaget har anfört överensstämmer till övervägande del med det syfte som låg till grund för införandet av 2 kap. 7 § naturresurslagen och att de framförda nationella samhälleliga synpunkterna bör med- föra att den torv som är brytbar i Tönningflon måste anses så 
  
 3 
  
 Dnr  
  
 B4011-2062/97 
  
 4 
  
 Dnr  
  
 B4011-1172/98, 
 1998-05-14 
  
 5 
  
 Mål nr M  
  
 151-99 
  
 124 
 SOU 2002:100 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
 värdefull att området bör anses vara av riksintresse enligt nämnda lagrum. 
 Domstolen ifrågasatte inte heller Naturvårdsverkets bedömning att Gullhögs- och Tönningfloarna skulle anses vara ett riksintresse enligt 2 kap. 6 § 2 st. naturresurslagen. I avvägningen mellan de båda riksintressena fann domstolen att riksintresset för naturvård skulle ges företräde. Domstolen föreslog därför att det överklagade beslutet skulle undanröjas. Som tidagare framgått blev detta också regeringens beslut i frågan om tillstånd till torvtäkt. 
 Miljödomstolen ansåg således att SGU:s utpekande av Östra Tönningflon som ett riksintresse för utvinning av energitorv var i enlighet med lagen. 
 Den i direktiven för utredningen angivna frågeställningen inne- håller egentligen två delar: 
 Kan energitorv överhuvudtaget vara ett sådant ämne eller material som avses i 3 kap. 7 § 2 st. MB., resp. kan SGU anses ha gjort rätt bedömning i det enskilda fallet? 
 Den genomgång och analys som torvutredningen har gjort av reso- nemangen vid tillkomsten av 3 kap. 7 § MB och dess föregångare ger inte någon grund för att hävda att torv inte skulle kunna vara ett sådant ämne eller material som kan motivera ett riksintresse. Edwards nämns explicit i de ursprungliga motiven till att 7 § infördes. Varken torv eller andra ämnen eller material nämns specifikt i motiveringen till andra stycket om riksintressen. Det bör noteras att torv i och för sig finns i stora mängder – vilket skulle kunna göra att ett skäl för skydd enligt lagmotiven skulle saknas – men att tillgången till torv lämpad för utvinning för energiändamål är betydligt mera begränsad. Frågan om de närmare förutsättningarna för att utpeka ett område som riksintresse läggs i förarbetena på myndigheten. 
 När det gäller SGU:s bedömning av frågor om riksintressen för torvutvinning i ett par specifika fall kan bakom ifrågasättandena från Naturvårdsverket och Boverket ligga det förhållandet att SGU:s ställningstaganden och beslut i de enskilda fallen föregåtts av framställningar från torvindustrin och alltså inte utåt framstår som initierade av SGU. Detta kan ha gett intrycket att SGU gått branschens ärenden. Det bör dock erinras om att departements- chefen i specialmotiveringen till aktuellt lagrum i NRL (prop. 1985/86:3) uttalade att även privata företag kan tänkas hävda att 
 125 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 vissa fyndigheter ska behandlas som riksintressen och att plane- ringsorgan och andra myndigheter då får ta ställning till det befo- gade i ett sådant anspråk. 
 SGU har som generella urvalskriterier vid bedömning av riksin- tressen enligt MB 3 kap. 7 § angett att fyndigheten/förekomsten 
 har från försörjningsberedskapssynpunkt stor betydelse för landet 
 är väldokumenterad 
 uppfyller speciella krav på materialegenskaper 
 förekommer i begränsad omfattning men är ändå så stor att den även på lång sikt kan försörja hela eller en del av landet med mate- rial 
 har betydelse för landets försörjning i ett avspärrningsläge. 
 De generella bedömningskriterierna avser inte specifikt torv utan alla de olika ämnen och material för vilka SGU är ansvarig myndig- het när det gäller utpekande av riksintressen. SGU har för utred- ningen förklarat att man vid bedömningen av torvförekomsten Östra Tönningflons lämplighet som riksintresse dessutom har använt speciella kriterier som torvfyndighetens storlek, läge, djup, kvalitet, kvantitet och energiinnehåll och att hänsyn har tagits till bl.a. satsningen på torvfabriken i Sveg, upprustningen av Inlands- banan och investeringen i Uppsala för torvförbrukning. 
 Den redovisning av SGU:s bedömningsgrunder som sålunda skett ger inte anledning att ifrågasätta SGU:s bedömning i sak utifrån bestämmelserna i MB med dess föregångare och de analyse- rade förarbetena till dessa bestämmelser. 
 En förklaring till att SGU inte arbetat aktivt med att på eget initiativ göra inventeringar av vilka torvtillgångar som kan utgöra riksintressen är att sådana inventeringar är mycket tids- och resurs- krävande. Det förhållandet att utvinning aktualiseras i mycket få fall har lett till att SGU inte ansett sådana resursinsatser motive- rade. De generella urvalskriterier, som används av SGU för bedöm- ning av förekomsters/fyndigheters lämplighet som riksintresse till- sammans med de speciella kriterier som använts för torvföre- komster, är för de enskilda torvmarkerna långtgående. Urvalet kräver både provtagningar och vidare fältundersökningar. Jämfört med inventeringar i bevarandesyfte, t.ex. våtmarksinventeringen där första urvalet kan ske genom flygbildstolkning och utan fält- besök, krävs för inventeringar i utvinningssyfte både borrningar, provtagning och analyser. När SGU upprättar sin långtidsplan för 
 126 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 undersökningsverksamheten tas hänsyn till behovet inom många olika sektorer som vägs samman i planen. Vid undersöknings- arbetet insamlas därför data av grundläggande karaktär för att få underlag för kartor som skall täcka de olika sektorernas speciella behov och som kan vara underlag för att senare kunna lösa särskilda frågor inom olika sektorer. Det har inte funnits resurser för separata undersökningar inom många speciella områden, däribland torvmarksundersökningar. 
 Det kan i sammanhanget noteras att dåvarande Statens Energi- verk år 1986 (rapport 1986:13) på regeringens uppdrag påbörjade en inventering av torvtillgångar och framlade förslag om vidare inventeringsåtgärder av relativt omfattande slag. Förslaget kom inte till utförande, sannolikt av resursskäl. 
 Med hänsyn till det fåtal fall då utvinning aktualiserats och den resursåtgång som skulle ha krävts vid en fullständig bedömning av landets torvtillgångar för att utpeka riksintressen förefaller det inte orimligt att SGU hittills begränsat sig till att arbeta fram sådana bedömningar i första hand då frågan blivit aktuell. En obalans har dock uppkommit i redovisningen av olika intressen vilket kan försvåra planerings- och beslutsprocessen både hos myndigheter och företag. Inventeringarna av lämpliga marker för utvinning av torv är otillräckliga. Utredningen anser inte att det är tillfreds- ställande om dessa förhållanden blir bestående framöver. 
  
 6.6 
  
 Övriga bevarandesystem och deras betydelse 
  
 6.6.1 
  
 Våtmarksinventeringar 
  
 Våtmarkerna i Sverige, dit torvmarkerna räknas, har varit föremål för särskilda inventeringsinsatser sedan mitten av  
 1980-talet 
  genom den s.k. våtmarksinventeringen (VMI). Den har utförts av Natur- vårdsverket i samarbete med länsstyrelserna och är nu i det när- maste genomförd nedanför fjällkedjan, utom vad gäller Norrbotten där visst fältarbete återstår. Inventeringen har gjorts med fjärrana- lys (flygbilder) och vad gäller de mest värdefulla områdena även fältbesök. Varje våtmarksobjekt har klassats från naturvärdessyn- 
  
 punkt enligt följande: Klass 
  
 1 = mycket höga 
  
 naturvärden; 
  
 klass 2 = höga naturvärden; 
  
 klass 3 = vissa 
  
 naturvärden; 
  
 klass 4 = starkt påverkade av ingrepp. Primära kriterier har varit mångformighet, orördhet, storlek, raritet och representativitet. 
 127 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 Sekundära kriterier har varit t.ex. landskapsbild, friluftsliv, kultur- historia och pedagogiska värden. I varje län har ca 10 % av antalet våtmarker klassats som klass  
 1-objekt. 
  Sammanlagt ca 3,3 miljoner ha är klassade i högsta klassen. 
 Vidare har Skogsstyrelsen inventerat våtmarker av typ sump- skog, huvudsakligen genom fjärranalys. Ca 0,1 milj. ha har förts till högsta naturvärdesklassen. Man räknar med att det totalt finns ca 10 milj. ha våtmarker i Sverige. Torvmarkerna (med torvlager över 30 cm) uppgår till ca 6,5 milj. ha. 
 VMI utgör inte något skyddssystem i sig men används som en grund för olika skyddsåtgärder av formell karaktär, såsom beslut om naturreservat, nationalparker, Natura  
 2000-områden. 
  VMI- klassningen används också i argumentationen från miljöskydds- organ mot t.ex. torvutvinning. 
 Myrskyddsplanen 
 Myrskyddsplanen (MSP), som framtagits av Naturvårdsverket, innehåller 491 objekt med en sammanlagd areal av 392 000 ha (se kartbilaga). Härav är ca 230 000 ha skyddade som reservat eller med annan skyddsform enligt 7 kap. MB. Objekten i MSP är enligt Naturvårdsverket utvalda ur VMI för att inkludera goda och repre- sentativa exempel på olika myrtyper i alla naturgeografiska zoner i landet. I övrigt har orördhet, mångformighet och värdefull flora och fauna varit viktiga kriterier. 
 Riksdagen har med anledning av propositionen (1997/98:145) om svenska miljömål beslutat om ett miljökvalitetsmål kallat Myll- rande våtmarker. Detta har formulerats på följande sätt: Våtmar- kernas ekologiska och vattenhushållande funktion i landskapet skall bibehållas och värdefulla våtmarker bevaras för framtiden. I regeringens proposition (2000/01:130) Svenska miljömål – delmål och åtgärdsstrategier föreslås som ett delmål att samtliga objekt i MSP ska ha ett långsiktigt skydd år 2010. Revidering och kom- plettering, bl.a. vad gäller kulturhistoriska värden, ska ske fram till år 2005. Propositionen har antagits av riksdagen. 
 128 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 Natura 2000 
 Natura 2000 är ett nätverk av värdefulla naturområden som byggs upp inom EU (se kartbilaga). Syftet är att bidra till bevarandet av den biologiska mångfalden. Det omfattar områden som av de enskilda medlemsländerna utpekats som Special Protection Area (SPA) enligt EU:s fågeldirektiv eller föreslagits som Sites of Community Importance (SCI) enligt art- och habitatdirektivet. I Sverige skyddas de aktuella områdena enligt 7 kap.  
 28–29 
  §§ MB. Sverige har utpekat ca 450 områden (2,5 miljoner ha) som SPA och föreslagit ca 3 500 områden (5,9 miljoner ha) som SCI. Områdena överlappar delvis varandra. 
 Förteckningen finns i Naturvårdsverkets författningssamling (NFS 2001:19). Även åtgärder utanför ett Natura  
 2000-område 
  som på ett betydande sätt kan påverka de skyddade värdena i ett Natura  
 2000-område 
  kräver tillstånd (7 kap. 28a § MB). Natura  
 2000-områden 
  är i huvudsak av Naturvårdsverket bedömda som riksintressen enligt 3 kap. 6 § MB. 
 Kulturminneslagen 
 KML innehåller de grundläggande bestämmelserna till skydd för viktiga delar av kulturarvet, bl.a. fornlämningar, fornfynd och vissa kulturföremål. Ett arbetsföretag som berör en fast fornlämning eller ett fornlämningsområde ska prövas av länsstyrelse, som beslutar om tillstånd till ingrepp i fornlämningen kan ges. Tillstånd får lämnas endast om fornlämningen medför hinder eller olägenhet som inte står i rimligt förhållande till fornlämningens betydelse. Tillstånden villkoras i de flesta fall med krav på arkeologisk under- sökning som bekostas av exploatören. Även dolda och okända fornlämningar omfattas av lagens bestämmelser. Om en fornläm- ning påträffas under grävning eller annat arbete, ska arbetet ome- delbart avbrytas och förhållandet anmälas till länsstyrelsen i enlig- het med 2 kap. 10 § KML. 
  
 6.6.2 
  
 Hur påverkas torvutvinningen av VMI, MSP, Natura 2000 och KML? 
  
 Koncessionsansökningar om utvinning av torv på myrar som är högt klassade (klass 1 eller 2) i VMI kan förväntas stöta på starka 
 129 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 invändningar från naturvårdsintressena, vilket i sin tur gör det svårt att få koncession. I den mån dessa områden är upptagna i MSP kan de betraktas som skyddade i praktiken, eftersom statsmakterna beslutat att de ska skyddas formellt inom några år. Ett beslut av länsstyrelse eller – i ett överklagat ärende – av regeringen kan för- väntas bli negativt för den som sökt koncession. 
 De utpekade värdena i områden som av regeringen utvalts för att ingå i Natura 2000 har ett starkt skydd mot exploatering. Områ- dena ska prioriteras i skyddsarbetet (7 kap. 27 § MB). Skyddet kan bl.a. avse en torvutvinning som avses ske utanför ett skyddat område men som riskerar att få en betydande påverkan på de utpe- kade värdena inom Natura  
 2000-området 
  (7 kap. 28 a § MB). For- mellt är proceduren med beslut om Natura  
 2000-områden 
  inte genomförd fullt ut på  
 EU-nivå 
  men redan utpekandet av områden från svensk sida innebär ett starkt skydd. 
 Svenska Torvproducentföreningen har rekommenderat medlem- marna att fortsättningsvis inte göra anspråk på myrar inom MSP. Däremot menar man att  
 VMI-klassificeringen 
  beträffande övriga myrar inte bygger på lika noggranna undersökningar överlag och att koncessionsansökningar då bör kunna prövas mera förutsätt- ningslöst i det särskilda fallet. Såväl vad gäller sådana  
 VMI-områden 
  som i fråga om tillkommande Natura  
 2000-områden 
  och etablering i områden utanför skyddade områden finns det dock en osäkerhet om bedömningen av en ansökan. En ansökan kan göra att även ett i VMI från början lågt klassat område efter djupare inventering klassas upp på ett oförutsebart sätt. 
 Dessa osäkerheter kan göra att företagen avstår från att lägga ner resurser på att förbereda ansökningar för områden som i och för sig skulle vara lämpliga utvinningsobjekt, vilket kan hindra ett effektivt utnyttjande av en energiresurs. 
 KML ställer krav på den som avser att utföra ett arbetsföretag att ta reda på om fornlämningar som skyddas enligt KML kan komma att beröras av utvinningsföretaget. Fynden ligger oftast dolda i mossarna tills brytning påbörjas och det finns en risk för att de kommer till skada vid utvinning. För att förhindra detta krävs kunskap hos utvinningsföretagen samt att arkeologisk kompetens kopplas in i tid 
 .  
 I dag saknas en heltäckande bild av kunskapsläget vad gäller de kulturhistoriska värden som är knutna till torvmarker. Hur stora motsättningar som kan uppkomma vid framtida torv- utvinning är därför svårt att bedöma. 
 130 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 6.7 
  
 Utvinningsintressena i torvbranschen 
  
 Företag med intresse för torvutvinning är dels torvproducenter, dels användarna, primärt huvudsakligen värmeverk men även vissa industrier, dels – indirekt – tillverkare av utrustning för torvproducenter och användare av torv. Intressen och upplevda problem har redovisats till utredningen på sammanfattningsvis följande sätt. 
 Såväl torvproducenterna som användarna har intresse en någor- lunda klar policy från det allmännas sida, vad gäller torvens roll i energisystemet, för att de ska kunna planera långsiktigt. Det är fråga om bl.a. investeringar, utvecklingsinsatser, uppbyggnad och bibehållande av kompetens. Osäkerhet om torvens behandling i skattehänseende är tillsammans med bedömningarna av konces- sionsansökningar i relation till miljöhänsynen och problem med tolkningen av främst vissa bestämmelser i miljöbalken faktorer som kan verka återhållande. 
 Från enskilda torvproducenter och från branschföreningen har sålunda framförts att en koldioxidbeskattning av torven skulle för- ändra prisrelationerna till andra bränslen så att torvhanteringen knappast skulle bli lönsam. Man har i sammanhanget också pekat på att en sameldning av torv och trädbränsle främjar även träd- bränsleeldningen, vilket bör beaktas i strävan att öka andelen bio- bränsle i energiförsörjningen. Känsligheten för skattebeläggning har bekräftats av beräkningar i anslutning till skatteväxlingskom- mitténs betänkande. Vid överväganden om beskattning av torv måste beaktas bl.a. vilken alternativ energikälla som kommer in om energitorven försvinner. 
 Från branschföreningens sida har också framförts önskemål om att statsmakterna skulle tillkännage någon form av planeringsmål för torven av likartat slag som det som framförts i den senaste energipropositionen för vindkraften. Detta skulle underlätta såväl producenternas som värmeverkens planering. 
 131 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 6.8 
  
 Samhälleliga intressen av torvutvinning 
  
 6.8.1 
  
 Energiomställning, försörjningstrygghet och beredskapshänsyn 
  
 Landets elförsörjning ska enligt den senaste energipropositionen (prop. 2001/02:143) tryggas genom ett energisystem som grundas på varaktiga, helst inhemska och förnybara, energikällor samt en effektiv energianvändning. Även tidigare energipolitiska beslut har haft motsvarande innebörd. 
 Torv som energikälla är ett alternativ, om än i liten skala, till kol, olja och andra bränslen som det allmänna strävar att minska bero- endet av. Torvanvändningen kan också främja en önskad övergång till större inslag av biobränslen. Torvens roll för effektivisering av biobränsleeldning genom sameldning har behandlats i särskilt avsnitt i kap. 5 och bil. 2. Om torvanvändningen skulle upphöra skulle också användningen av sådana förnybara energikällor förlora den fördel torven kan ge och energieffektiviteten skulle försämras. Risken finns att fossila bränslen skulle användas i stället, vilket skulle vara negativt från klimatsynpunkt. 
 Intresset av en betydande andel inhemsk energiförsörjning finns ständigt men kan öka i tider av internationella kriser eller kraftiga prishöjningar på importerade bränslen. Edwards är liksom trädbränslen ett inhemskt bränsle även om också import förekommer. Torv och trädbränslen stärker Sveriges beredskap vid försörjningskriser. 
 Det finns i landet en betydande kunskap om utvinning och användning av torv som bränsle och också om användning av torv tillsammans med trädbränslen. 
 En beredskap för att vid behov öka produktionen av torv förut- sätter att kunskapen om hela försörjningskedjan – skörd, lagring, transport, beredning, förbränning för el- och värmeproduktion samt omhändertagande av restprodukter – hålls vid liv i tillräcklig omfattning och ständigt förbättras. Det förutsätter också att teknik och utrustning för produktion och användning, transporter (främst lastbil) och annan infrastruktur underhålls och utvecklas. Torv kan, där förutsättningar finns, även transporteras med järnväg eller båt. 
 Kunskapsnivån om användning av torv och trädbränslen i Sverige är i dag hög jämfört med många andra länder i Europa, vilket kan vara av betydelse även i en europeisk strategi för ökad försörj- 
 132 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 ningstrygghet på energiområdet. 
 6  
 En minskad produktion och torvanvändning i Sverige kan leda till att befintliga kunskaper och produktions- och distributionssystem går förlorade. Torven kan då inte längre ses som en reell beredskapsresurs. Ett upprätthållande av en produktion är nödvändig också för att möjliggöra en ökning vid behov vilket kan vara av betydelse för försörjningstryggheten. 
  
 6.8.2 
  
 Andra samhälleliga intressen 
  
 Såsom framgått tidigare har torvanvändningen även betydelse för sysselsättningen, främst i glesbygder där det kan vara svårt att finna alternativ sysselsättning. Även om den direkta sysselsättningen inte är så stor räknat i årsarbetskrafter är varje bidrag till upprätthål- lande av livskraftiga verksamheter av värde inom sådana områden. 
  
 6.9 
  
 Att underlätta beslutsfattandet vid avvägningen mellan olika bevarande- och utvinningsintressen 
  
 Avvägningen mellan olika motstående riksintressen i samband med koncessionsprövningen för torvutvinning resulterar inte sällan i tids- och resurskrävande processer. Ärendena överklagas ofta till regeringen. En orsak till detta kan vara att det i dag råder en oba- lans mellan den omfattande listningen av riksintressen för natur- vård och friluftsliv å ena sidan och en motsvarande genomgång eller listning av riksintressen för energiproduktion, t. ex. energitorv (se kap. 3), å den andra. Det kan finnas en risk för att detta också leder till att produktions- och utvinningsintressena inte tillräckligt beaktas i den kommunala och regionala planeringen. Detta kan vara en nackdel både för det allmänna intresset av en god energiförsörj- ning med framförhållning men också för torvbranschens planering av sin verksamhet. Det kan i sin tur medföra negativa konsekvenser för leveranstrygghet och sysselsättning. Motsvarande analys kan göras också för odlingstorven. Det behövs ett bättre sätt för att med rimliga resursinsatser få fram underlag för ett urval av områ- den som med beaktande av olika relevanta aspekter kan vara lämp- liga för utvinning av energitorv utan att en ingående totalinventer- ing behöver göras. Ett bättre beslutsunderlag bör bli följden. 
  
 6  
 jfr Kommissionens Grönbok Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning, KOM (2000) 769 slutlig. 
 133 
  
 Avvägning mellan bevarandeintressen och utvinningsintressen 
  
 SOU 2002:100 
  
 För att tillfredställa det allmänna intresset av en god energiför- sörjning genom framförhållning och planering föreslår utredningen (såsom utvecklas i kapitel 2), att SGU – utifrån de inventeringar och det kartmaterial som redan finns och det arbete som fort- löpande pågår samt uppgifter från torvbranschen och dess nuvarande och tänkbara avnämare – får i uppdrag att identifiera områden, som kan vara realistiska och lämpliga att använda för produktion av energitorv. Därvid ska hänsyn bl.a. tas till torvens utvinningsbarhet och utvinningsvärde. Hänsyn ska tas till starka motstående intressen. Områdena kan innefatta torvmarker som redan påverkats av jord- och skogsbruk och också torvmarker som kan tänkas bli kvalificerade som riksintressen. Utredningen föreslår att dessa områden kallas  
 torvförsörjningsområden 
 . 
 Utredningen konstaterar att det tillkommande arbete som krävs för att utpeka torvförsörjningsområden i olika delar av landet kommer att kräva ytterligare resurser för SGU, utöver dem som den nuvarande långsiktiga undersökningsverksamheten har. Det gäller främst vid den jordartsgeologiska undersökningen och framför allt på den regionala nivån inom myndighetens verksamhet. Utredningen beräknar att myndigheten behöver ett tillskott på ca tre årsarbetskrafter under en  
 5-årsperiod 
  för att kunna fullfölja den föreslagna uppgiften. Omfattningen av besparingarna av den före- slagna modellen är osäkra. Om förslaget genomförs kan man dock förvänta sig, att resursåtgången för behandlingen av ansökningar om koncession för torvbrytning bör minska, eftersom en del av de hittills förekommande konflikterna bör kunna undvikas. 
 134 
  
 7 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 Utredningen finner sammanfattningsvis att efterbehandlingen av en slutförd torvtäkt är av väsentlig betydelse både för torvanvändningens totala växthusgasutsläpp och för natur- och kulturmiljöaspekter inkl. biologisk mångfald. Även den framtida torvtillväxten kan påverkas. Det är sannolikt att man redan vid koncessionsprövningen kan göra åtminstone en översiktlig bedömning – som går längre än vad som hittills vanligen skett – av vilka efterbehandlingar som kan komma i fråga. Mer detaljerade krav kan dock behöva anstå till dess att avslutandet närmar sig och man ser vad som är möjligt och önskvärt att göra i det enskilda fallet, med hänsyn till de rådande naturliga för- hållandena. I de fall en långvarig skötsel av efterbehandlingen behövs, är en finansiering med hjälp av en fond till vilken torv- företagen avsätter medel en idé som bör vidareutvecklas i över- läggningar mellan branschen och olika berörda myndigheter. Därvid bör anknytning till forskningen på området ske. 
  
 7.1 
  
 Olika typer av efterbehandling och betydelsen för miljön 
  
 Efterbehandling av torvtäkter där utvinning skett kommer att aktualiseras på allt fler områden under de närmaste åren i takt med att torvtäkter som upptogs under  
 1980-talet 
  successivt avslutas. En del äldre täkter av strötorv etc. har inte genomgått någon aktiv efterbehandling utan en naturlig återväxt eller återvätning har fått ske. Gamla husbehovstäkter finns i flera områden som nu omfattas av MSP. I något fall ingår ett industriellt, mindre torvutvinnings- område i ett stort myrområde som utsetts till nationalpark (Store Mosse i Småland). I andra fall har återväxt med skog uppkommit 
 135 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 SOU 2002:100 
  
 eller aktiv skogsplantering eller uppodling skett där marken varit lämplig för detta. 
 I takt med ökad miljömedvetenhet har också intresset för aktiva efterbehandlingsinsatser ökat. Diskussioner och studier av olika metoder för efterbehandling har satts igång, bl.a. genom Stiftelsen Svensk Torvforskning. 
 De former av efterbehandling som förekommer eller diskuteras är främst: 
 Skogs- och energiskogsodling 
 Bildning av grund sjö eller annan våtmark 
 Ny myrmark med torvbildning 
 Jordbruks- och betesmark eller annan odling av olika grödor 
 Investeringar för speciella syften, såsom reningsanläggning för avloppsvatten, fiskodling, golfbana etc. 
 Ofta blir det en kombination av olika åtgärder som till en del beror på förutsättningarna på platsen. De åtgärder som hittills främst varit aktuella i praktiken är skogsplantering och inrättande av våtmark av typ viltvatten och liknande. I några fall där större täkter avslutats på senare tid har våtmarker/grunda sjöar anlagts genom vattenreglerande åtgärder/igensättning av diken, t.ex. Toftmossen i Västmanland, Västkärr och Porlamossen i Närke. På Träskmyran i Västerbotten har efterbehandling skett genom skogsplantering resp. en mindre del självföryngrande våtmark. I något fall har hjor- tronodling prövats. 
 Då torvtäkter avslutas och ska efterbehandlas är det viktigt att sådana kunskaper om den underliggande jordarten föreligger att det bästa efterbehandlingsalternativet väljs. 
 Stora delar av Sverige har tidigare legat under havsytan. Här har vanligen avsatts lera och här återfinns våra viktigaste jordbruks- marker. På uppstickande moränpartier har leran blivit bortsköljd i anslutning till landhöjningen och i områden ovanför den högsta kustlinjen förekommer det mera sällan leror. För att myrar ska bil- das och torvlagren ska växa krävs vatten. I de låglänta delarna av våra lerområden har förutsättningarna varit goda för myrbildning och torvtillväxt liksom då sjöar vuxit igen. Det är på sådana ställen de bästa förutsättningarna finns att skapa nya grunda sjöar då en torvtäkt avslutats. På de torvmarker som bildats direkt på morän- mark eller andra grova jordarter är förutsättningarna att efterbe- handla den avslutade torvtäkten till en sjö mindre goda. 
 136 
  
 SOU 2002:100 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 Porlamossen och Västkärr är två torvtäkter med olika för- utsättningar för efterbehandling. Den förra ligger i ett morän- område och 1999 efterbehandlades 20 ha till sjö. Porlamossen har inte haft ett heltäckande fornsjöstadium, utan här startade torvbildningen från någon eller några mindre tjärnar. När tjärnarna växte igen och torvbildningen tog överhanden blev omgivande skogbevuxna fastmarker successivt försumpade och mossen bredde ut sig över omgivningen. När nu Porlamossen vattenfyllts har en skogssjö skapats, med ett brunare, mera humöst, näringsfattigt vatten än det vi ser i anslutning till våra slättsjöar. Denna biotop är generellt fattigare och hyser en flora och fauna som hör skogs- landskapet till men spelar naturligtvis sin roll i landskapet. Dock har det visat sig ett par år efter det att den vattenfylldes att sjön läcker och det är svårt att bibehålla dess vatten. 
 I den östra delen av Mellansveriges största mosse ligger Västkärr, ett lantbruk i Närke där en stor del av den uppodlade marken är gammal torvmark. På gården har det tidigare odlats såväl havre som potatis, men i mitten av  
 1980-talet 
  ställdes ungefär 195 hektar om till torvtäkt. Det tidigare jordbruket var i behov av invallning och nederbördsvattnet pumpades bort. De vallar som då byggdes och fortsatt pumpning har också varit förutsättningar för torvtäkten. 
 På den yta där torvlagret endast var drygt en meter djupt tog torven slut efter 10 års produktion. Ytan är 80 ha dvs. ungefär 1000 m lång och 800 m bred. År 1997 producerades den sista torven och under det följande året preparerades ytan för att passa som botten i den planerade sjön. På våren 1999 vattenfylldes hela området av den kraftiga snösmältningen och vårregnen. 
 Fåglar i form av våtmarksberoende släkten som änder, vadare, gäss och svanar hittade genast hit och vid årets slut kunde en lista på nästan 50 mer eller mindre våtmarksberoende fågelarter sam- manställas av ornitologerna. Mängden av fåglar blev ännu större på våren 2000 och nu började också en del mycket sällsynta och/eller hotade fågelarter observeras. Bland de sällsynta kan nämnas mindre gulbena, småfläckig sumphöna, pilgrimsfalk, havsörn, svart stork, årta m fl. Alla Sveriges fem doppingarter har observerats och på sommaren 2000 hade sammanlagt 11 andarter samt 18 vadararter listats. Anledningen till att invandring av vattenväxter och koloni- sation av så många fågelarter sker så snabbt får tillskrivas närheten till den underliggande näringsrika leran med lättillgängliga närsalter och kvarvarande humuslager. 
 137 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 SOU 2002:100 
  
 Skogsplantering är ofta den efterbehandlingsåtgärd som ligger närmast markägarens intressen, eftersom det kan innebära en vär- deökning på marken. Det kan också vara en från miljösynpunkt fördelaktig åtgärd i och med att skogstillväxten innebär en kol- ackumulering, som motverkar utsläpp av växthusgaser. Skogs- plantering har varit den vanligaste efterbehandlingsmetoden i exempelvis Finland. 
 Även anläggande av våtmark i form av viltvatten kan i vissa fall vara attraktivt för markägaren. Nya våtmarker kan ibland(se kap. 5) leda till kolupptag och kan minska växthusgasutsläppen på sikt. 
 Efterbehandling genom odling av energiskog kan också leda till kolupptag och minskade växthusgasutsläpp. Intresset hos markäga- ren blir beroende av hur den statliga stödpolitiken utvecklas och av att det finns en ekonomiskt bärkraftig avsättning på relativt kort sikt genom avtal med avnämare. Hittills har denna typ av odling varit relativt begränsad. 
 Odling av såväl skog som energiskog kräver lämpliga mark- och klimatförhållanden. Återföring av aska eller annan näringstillförsel kan vara en förutsättning för gynnsamt resultat. Askåterföring för- utsätter också att askan är av lämplig kvalitet. 
 1  
 I sammanhanget är en avvägning mot effekterna på den biologiska mångfalden och landskapsbilden självklar. Skogsodling är således inte en generellt lämplig efterbehandlingsmetod. 
 Anläggande av grund sjö eller liknade våtmark har alltmer kom- mit i förgrunden även från naturvårdssynpunkt mot bakgrund av den biologiska mångfald som detta kan leda till. Det ovan nämnda Västkärr i Närke är ett exempel på hur ett rikt fågelliv kan uppstå efter det att en torvtäkt avslutats, diken satts igen och en ny sjö bildats. Det innebär dock inte att den flora och fauna som fanns på myren före torvtäkten återkommer annat än möjligen på längre sikt. 
 Om man vill bibehålla inslag av öppet vatten under längre tid kan det bli problem att upprätthålla en rimlig balans mellan vattenytor och växtlighet, kanske speciellt i slänter och på stränder. För faunan och floran är det ofta viktigt att inte strandlinjen växer igen och försumpas. Det kräver skötsel under lång tid, t.ex. genom reglering av vattenståndet genom in- och utpumpning av vatten samt rensningar av vegetation med några års mellanrum. Betning 
  
 1  
 jfr Skogsstyrelsens rekommendationer vid uttag av skogsbränsle och kompensations- gödsling, Meddelande  
 2-2001, 
  samt Rapport från SSI (2002) Strålskyddskonsekvenser vid eldning med torv i stora anläggningar. 
 138 
  
 SOU 2002:100 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 kan ibland vara ett sätt att hålla tillbaka växtligheten. Det naturliga förloppet skulle annars leda till igenväxning och uppgrundning av sjön. Här krävs då ställningstaganden till hur länge sådana åtgärder ska krävas, vad de får kosta och vem som ska ansvara för och bekosta långsiktiga skötselåtgärder. Frågan om den nya våtmarken och dess metanutsläpp resp. kolupptagande förmåga måste också bedömas. 
 Återvätning kan vara inledningen till att förutsättningar för ny myrmark med torvbildning återskapas. Ny torvtillväxt kan upp- komma mer eller mindre spontant, särskilt i delar av ett område där grundvattnet efter avslutad torvtäkt ligger nära den sänkta mark- ytan och fuktälskande växter bereds tillfälle att åter komma in. Suc- cessivt kan torvlagret breda ut sig och växa till på höjden och grundvattenytan kan höjas. Torvtillväxten i sådana nyare myrmar- ker är ofta kraftigare än i opåverkade myrar. 
 2  
 Genom växtligheten och dess övergång till torvbildning sker också en ny kolackumule- ring som är gynnsam från utsläppssynpunkt. 
 En torvtäkt där utvinning har avslutats kan också användas som jordbruksmark för olika grödor. Användning som jordbruksmark inklusive bete innebär att landskapet hålls öppet, vilket ibland anses ha ett värde för landskapsbilden jämfört med t.ex. skogsplantering. 
 Torvmarkernas natur- och kulturvärden är ofta mycket intimt förbundna. Vid val av efterbehandling bör man sträva efter en hel- hetssyn där såväl biologiska som kulturhistoriska hänsyn vägs in. De biologiska värden som man söker bevara eller återskapa har ofta också en stark koppling till tidigare markanvändning. Historiska kartor, kvarlevande bygdenamn m.m. kan utgöra viktiga källor vid arbete med efterbehandlings- och restaureringsprojekt på sådana områden. 
 Övriga, mer speciella användningsområden, såsom golfbanor, bärodling, vattenreningsanläggningar och fiskodlingar kan prövas där förutsättningar, bl.a. i form av lägen och efterfrågan, finns. En del sådana anläggningar kan dock ha negativa miljöeffekter som måste vägas in när man bedömer lämplig efterbehandling. 
 Generellt är det viktigt vid val av efterbehandlingsåtgärder att man arbetar i linje med de natur- och kulturgivna förutsättning- arna, om man vill ha framgång på sikt. Man måste därför i plane- rings- och projekteringsskedet för såväl torvtäkten som efterbe- handlingen göra en noggrann analys, som väger in geologi, hydro- 
  
 2  
 Se t.ex. sammandrag av en finsk rapport De undersökta myrarna i Malax och deras torvtill- gångar, Geological Survey of Finland. Report of Peat Investigation 319, 1999 
 139 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 SOU 2002:100 
  
 logi, kemi, biologi, kulturhistoria etc., så att man inte gör misstag som senare kan visa sig dyrbara. Det krävs också ofta en aktiv uppföljning av genomförda åtgärder. 
  
 7.1.1 
  
 Internationellt policyarbete 
  
 Den kanadensiska torvnäringen har låtit ta fram en guide för torv- täkt och återställning efter torvtäkt, i första hand till nybildning av torv för odlingsändamål. 
 3  
 Några rekommendationer som ges är att: 
 begränsa utvinningsytan till ett minimum, 
 inte förbereda myrarna för utvinning tidigare än nödvändigt, 
 påbörja återställning så snart som möjligt efter avslutande, 
 lämna en buffertzon av ursprungsvegetation, 
 använda översta lagret på nya täkter för spridning på myrar som är färdiga för återställning, 
 lämna ett lager torv för att underlätta återväxt av vegetation, 
 planera dikningssystemet med tanke på behov av dämning vid återställande av grundvattennivå, 
 använda rekommenderade tekniker för att återställa till fungerande torvmark, och där detta är omöjligt eller opraktiskt, 
 planera för jordbruk, skogsplantering eller våtmark och viltmiljö. 
 IPS och The International Mire Conservation Group arbetar också med en policy för användandet av torvmarker,  
 The Wise Use of Peatlands 
 . 
 4  
 Det framförs ett antal kriterier som avses vara vägledande vid nyttjandet av torvmarker. Arbetet med imple- mentering av policyn har anknytning också till arbetsgrupper inom Ramsarkonventionen och policyn ska presenteras för partsmötet i konventionen i november 2002. 
  
 7.1.2 
  
 Reglering av efterbehandling 
  
 Hittills har länsstyrelserna i de ursprungliga koncessions- eller täkttillståndsvillkoren oftast inte angett några detaljerade före- skrifter för hur efterbehandlingen ska ske. Några exempel på vill- kor är: 
  
 3 
  
 IPS, International Peat Society, tidskriften Peatlands International 1/2000 
  
 4 
  
 www.mirewiseuse.com 
  
 140 
  
 SOU 2002:100 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 Vid efterbehandlingen skall täktkanterna släntas ned och ges en mjuk anpassning till angränsande terräng. Efterbehandlingen skall i övrigt utföras enligt beskrivning i ansökningen. Samråd skall ske med länsstyrelsen om efterbehandlingens utformning i detalj. 
 Efterbehandlingen av samtliga brytningsområden skall ske på sådant sätt att våtmarker tillskapas i enlighet med den principskiss som har upprättats - -  
 -. 
  Arealen som återställs till skogsmark skall om möjligt ökas ut. Förslag på detaljutformning av våtmar- kerna skall ges in till länsstyrelsen för godkännande tre år innan brytningen avslutas inom respektive område. 
 När täktverksamheten upphört skall, om inte dessförinnan beslut om annan markanvändning fattats, området iordningställas som viltvatten. - - - Detaljutformningen av området bör dock ske i samråd med berörda kommuner och markförvaltaren. 
 Samråd skall ske med länsstyrelsen om efterbehandlingens ut- formning i detalj. Om inte länsstyrelsen beslutar om annan mark- användning skall skogsplantering ske inom de områden som av skogsvårdsstyrelsen bedöms lämpliga för skogsproduktion. 
 Efter avslutad verksamhet skall täktområdena vattenfyllas för ska- pande av viltvatten/fiskedammar. 
 Erfarenheter vid verksamheten får visa vilken form av efter- behandling som bör väljas. I god tid och senast 10 år före tillstån- dets utgång skall plan för efterbehandlingen fastställas. Planen skall utarbetas i samråd med länsstyrelse och kommun. 
 Frågan om detaljutformning har vanligen fått anstå till dess att avslutandet av torvtäkten närmar sig, då planer för efterbehand- lingen enligt villkoren i  
 koncessions-/täkttillståndsbesluten 
  ska upprättas. Ekonomiska garantier avsedda att säkerställa bl.a. en viss efterbehandling krävs dock generellt i samband med tillståndspröv- ningen. Uppgifter från länsstyrelser tyder på att man ofta ansett det svårt att redan vid tillståndsgivningen förutse vad som kommer att vara den lämpligaste efterbehandlingen vid den tidpunkt i fram- tiden då täkten ska avslutas. Flera olika faktorer ska vägas in, såsom miljöintressen och andra samhällsintressen, markägarens intressen, torvföretagets och markägarens ekonomiska möjligheter och ansvar. 
 I och med tillkomsten av miljöbalken (MB) har kraven på miljö- konsekvensbeskrivningar i samband med koncessionsansökningar skärpts och blivit mer detaljerade (se kap. 3). Bl.a. har möjlighe- terna för länsstyrelserna att kräva samråd i förväg ökat. I vad mån 
 141 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 SOU 2002:100 
  
 frågan om efterbehandling av täkter därvid ska tas upp anges inte specifikt i lagtext eller förarbeten. 
 Stiftelsen Svensk Torvforskning stöder forskning om bl.a. efter- behandling och avser också att göra studier av utvecklingen på olika typer av avslutade torvtäkter, både av äldre och nyare datum. Det kommer således att presenteras slutsatser och bedömningar efter hand. 
  
 7.1.3 
  
 Finansiering av efterbehandling och skötsel 
  
 Såsom huvudregel ska efterbehandling av avslutade torvtäkter utfö- ras och finansieras av torvföretaget i enlighet med gällande lagstift- ning och de villkor som uppställs av koncessionsmyndigheten. Detta blir i allmänhet en engångsåtgärd och finansieringen garante- ras genom de ekonomiska säkerheter som ställs. Markägaren kan också överenskomma med torvföretaget om hur ansvar och kost- nader ska fördelas, speciellt om skogsodling eller annat produktivt utnyttjande av marken blir aktuellt. 
 Vissa typer av efterbehandling, såsom anläggande av våtmarker av typ fågelsjö/viltvatten som avses bli bestående under lång tid, kan emellertid kräva fortlöpande aktiva insatser om vattennivån och de uppkomna värdena i form av biologisk mångfald ska kunna bibehållas. Det naturliga förloppet vad gäller sådana grunda sjöar är annars igenväxning och kanske återgång till torvbildande myrmark. Detta förlopp kan vara snabbare eller långsammare beroende på näringsförhållanden, omgivande marker, nederbörd m.m. Hur många objekt som kan bli aktuella för sådant långsiktigt underhåll i framtiden kan inte bedömas i dag. 
 En central fråga i sammanhanget är vem som ska ansvara för sådan långvarig skötsel och hur den ska finansieras. De ekonomiska garantier som nu avkrävs koncessionshavare är inte av det slaget att de kan finansiera ett aktivt underhåll och långvarig skötsel av en efterbehandling i form av exempelvis en fågelsjö. Efterbehandling i form av skogsodling eller annan odling, som innebär att lönsam produktion förutses, ligger i markägarens intresse och kräver inte ekonomiskt stöd. Långvarigt underhåll av våtmarker, som främst ligger i det allmännas intresse, kan däremot kräva ekonomiskt stöd i någon form som är oberoende av att ett visst torvföretag alltjämt finns med i bilden. Här kan olika former tänkas. En möjlighet är att 
 142 
  
 SOU 2002:100 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 bilda ett naturreservat eller liknande med stöd av 7 kap. MB, under förutsättning att de biologiska naturvärdena är tillräckligt höga. 
 Torvproducentföreningen har i en skrivelse till Torvutredningen daterad den 25 januari 2002 framlagt en skiss till  
 Stiftelsen Torv- brukets Våtmarksfond  
 som åtminstone delvis skulle kunna finansie- ras genom att torvproducenterna bidrar med ett visst belopp per enhet uttagen torv (såväl energi- som odlingstorv). Även andra intressenter skulle kunna ingå och bidra med medel. 
 Enligt skrivelsen skulle syftet med fonden vara att ekonomiskt stödja 
 vård och skötsel av våtmark efter genomförd täkt i syfte att säker- ställa hög biologisk mångfald, 
 anläggande av nya våtmarker för att bibehålla en hög biologisk mångfald, 
 uppstädning och efterbehandling på täkt där efterbehandling inte skett och där det saknas en aktör som har ansvar för denna, 
 andra projekt som syftar till att vårda mark där torvtäkt skett. 
 Fonden skulle däremot inte stödja åtgärder som är en följd av lag- stiftning, t.ex. åtgärder som åläggs ett företag med stöd av MB eller TorvL. 
 I styrelsen för fonden avses enligt skrivelsen förutom torvbran- schen ingå företrädare för naturvårdens intressen, forskare m.fl. Stöd ska kunna utgå i form av engångsbelopp eller periodiskt och motsvara hela eller del av kostnaden för en åtgärd. Även andra finansiärer än fonden ska kunna bidra. 
 Utredningen har uppfattat att en fond av detta slag skulle ses som ett helt frivilligt åtagande av torvbranschen, där branschens intresse är att kunna visa att man tar ansvar för att eventuella nega- tiva effekter av torvutvinning från naturvårdsynpunkt motverkas. Om företrädare för olika naturvårdsintressen och offentliga organ kan knytas till fonden ökar dess trovärdighet och legitimitet. 
 Åtaganden av detta slag kan få ytterligare genomslagskraft om de vinner myndigheters, regeringens eller riksdagens uttryckliga gil- lande, t.ex. efter någon form av förhandling. 
 5  
 Eftersom ett åtagande om vård eller hävd av ett visst område under en längre tid ligger vid sidan av det som enligt lag kan åläggas en torvproducent och närmast är ett samhälleligt intresse måste ett åtagande från branschens sida vara frivilligt. Vidare överläggningar mellan 
  
 5  
  
 jfr Naturvårdsverkets rapport 5064  
 Miljööverenskommelser - en möjlighet i miljöarbetet 
 . 
  
 143 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 SOU 2002:100 
  
 företrädare för branschen och för det allmänna och någon form av viljeinriktning från statsmakterna behövs dock innan branschen anser sig kunna fatta beslut om att avsätta medel till fonden. Viljeinriktningen bör avse både fonden som sådan och också riktlinjer för torvens roll på längre sikt innefattande olika frågor som är av betydelse för ett bärkraftigt torvbruk, dvs. klarare spelregler. Man skulle därmed närma sig en form av överens- kommelse, låt vara utan juridiskt bindande verkan. 
  
 7.2 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 Utredningen anser det sannolikt att det redan vid koncessions- prövningen ofta går att  
 översiktligt  
 bedöma vilken typ av miljö som är möjlig att skapa genom efterbehandling av avslutade täktområ- den och vad som är önskvärt i den region det är fråga om. Många gånger är det dock inte möjligt eller rimligt att  
 i detalj  
 förutse vilka förhållanden som kommer att råda  
 20–30 
  år längre fram i tiden. Det är därför knappast lämpligt att  
 generellt  
 vid koncessionsgiv- ningen ställa detaljerade krav på hur efterbehandlingen ska gå till. I utredningsarbetet har inte framkommit, att den praxis som till- ståndsmyndigheten hittills tillämpat och som innebär att detalje- rade krav vanligen utarbetas först mot slutet av utvinningsperioden skulle ha medfört några allvarliga problem, vad gäller genomföran- det av tillståndsmyndighetens önskemål om efterbehandling. 
 Däremot är det önskvärt att man redan i samband med koncessionsprövningen har en översiktlig plan för hur efterbe- handling ska ske, eftersom det kan leda till att man beaktar denna i samband med att man planerar arbetet på täkten. I de fall man redan vid framtagandet av en miljökonsekvensbeskrivning kan redovisa olika möjliga efterbehandlingsalternativ, är det ingenting som hindrar detta. Det får också anses ligga inom ramen för vad länsstyrelsen kan kräva när det gäller miljökonsekvensbeskriv- ningar. Från sökandens sida kan det ses som en möjlighet att underlätta ett positivt beslut om man kan presentera goda efterbe- handlingsalternativ. Samtidigt talar praktiska skäl för att man inte redan i koncessionsbeslutet helt låser efterbehandlingen. 
 Förhållandena vid olika torvtäkter kan skilja sig ganska mycket även om de är näraliggande både i tid och geografiskt område (t.ex. Porla och Västkärr beskrivna ovan). Samhällets och markägarnas prioriteringar kan också förändras under några decennier, liksom 
 144 
  
 SOU 2002:100 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 omvärldsförhållanden i övrigt. Det går därför inte att på ett allmän- giltigt sätt vid tillståndsgivningen utforma några mer detaljerade kriterier som kan appliceras på arbetet med efterbehandling i varje enskilt fall. Erfarenheterna är vidare alltjämt begränsade, speciellt vad gäller efterbehandling av nutida typer av torvtäkt, men efter- som det pågår utvärdering, forskning och utveckling på området – bl.a. genom Stiftelsen Svensk Torvforskning – kan situationen komma att förbättras. 
 Från miljösynpunkt är det främst av intresse att efterbehand- lingen dels bidrar till att minska växthusgasutsläppen totalt sett från torvanvändningen, dels skapar en acceptabel miljö vad gäller såväl landskapsbild och kulturmiljö som den biologiska mångfal- den, även om den ursprungliga floran och faunan inte kan återstäl- las. Det ligger i sakens natur att koncession inte ges, när den ursprungliga naturen anses särskilt skyddsvärd. 
 Kraven på efterbehandling måste också ta i beaktande vad som är ekonomiskt rimligt för ett företag som ska bedriva en bärkraftig verksamhet. Det finns många andra verksamheter som påverkar natur och miljö och kraven på torvnäringen bör inte vara opropor- tionerliga i förhållande till de krav som ställs på sådana andra verk- samheter. 
 Torvbranschens organisation, STPF, har föreslagit inrättande av en fond för underhåll och skötsel när det gäller utbrutna torvtäkter. En sådan fond skulle kunna ta ett ansvar för underhåll av mera långvarigt slag än som täcks av lagstiftningens krav på enskilda koncessionshavare. En sådan fond fyller ett behov enligt utredningens mening och skulle kunna vara ett positivt bidrag till en ansvarsfull efterbehandling. Förslaget bör kunna ligga till grund för fortsatta överväganden och förhandlingar mellan branschen och företrädare för det allmänna, bl.a. för precisering av syfte, organisation och sammansättning för att mynna ut i ett frivilligt avtal. Det är också viktigt att fondens verksamhet knyter an till forskningen om efterbehandling så att resultaten från sådan forskning kan nyttiggöras i fondens verksamhet. Lämpliga företrädare för det allmänna kan vara Naturvårdsverket, Energi- myndigheten och Riksantikvarieämbetet. Utredningen har haft kontakt med Svenska Naturskyddsföreningen och Världsnatur- fonden WWF för att utröna deras intresse för att medverka i en fond med det syfte som föreslagits. I detta skede har något sådant intresse inte framkommit. 
 145 
  
 Efterbehandling av torvtäkter, dess betydelse och finansiering 
  
 SOU 2002:100 
  
 Det bör påpekas att en överenskommelse, som innebär att före- tag samarbetar om ett påslag för betalning till fonden, måste utformas så att den inte kommer i konflikt med konkurrenslagens förbud mot konkurrensbegränsande samarbete, alternativt inges för undantagsprövning hos Konkurrensverket. 
 146 
 Särskilt yttrande 
 Av experten Williams 
 Torvens roll i ett uthålligt energisystem bör enligt utredningen bedömas i ett helhetsperspektiv och inte genom att inordna torven i någon generell klassificeringsmodell. I utredningen anges dock att torv kan ses som långsamt förnybar samt att den inte bör betraktas som ett fossilt bränsle. Jag håller med om att torv inte är ett fossilt bränsle med tanke på bildningssättet men anser att det är viktigt att ytterligare precisera dess egenskaper som underlag för beslut om hur de svenska torvmarkerna skall nyttjas. Det finns ett behov av bedömningsgrunder, eller klassificeringsmodeller om man så vill, för skydd eller nyttjande av alla typer av naturresurser. Att helt avstå från att klassificera torven ur förnybarhetssynpunkt eller med avseende på klimatpåverkan försvårar eller gör sådana beslut osäkra. Alla bedömningar av detta slag innehåller givetvis alltid en viss osäkerhet som måste beaktas när de används. 
 Man kan först konstatera att torv finns i betydande mängd i vårt land och att den i princip skulle kunna nyttjas under lång tid med nuvarande utvinningstakt. En viss tillväxt av torven sker också, men tillväxten är geografiskt diffus och innebär inte att nya bryt- bara fyndigheter skapas. För varje torvtäkt som tas upp så minskar tillgången på utvinningsbar torv. Det går alltså inte att skörda till- växten på samma sätt som skogsbruket gör. Utbrutna torvtäkter kan visserligen återställas till våtmark med ackumulerarande torv, men sannolikt kommer detta att ske endast i begränsad omfattning. Idag finns främst intresse av att efterbehandla torvtäkter genom skogsodling eller genom att skapa grunda sjöar, men inte torvmark. Torvsubstansen kan i mycket långa tidsperspektiv betraktas som förnybar, medan det ekosystem och de ekosystemfunktioner som torven skapar knappast går att återställa fullt ut. Förnybarheten hos en naturresurs bör betraktas i ett mänskligt planeringsperspektiv, och i den meningen är torvmiljön inte förnybar och torven därför 
 147 
  
 Särskilt yttrande 
  
 SOU 2002:100 
  
 inte en uthållig energiform. Härvid skiljer den sig påtagligt från såväl de flödande energikällorna som från biomassa. 
 När det gäller växthusgaspåverkan är torv otvetydigt att jämföra med fossila bränslen i ett tidsperspektiv av upp till ca 200 år, d.v.s. under den period när jordens klimatproblem behöver lösas. Denna slutsats drar också utredningen. På längre sikt, och med lämplig efterbehandling, minskar torvens samlade klimatpåverkan. Det finns vissa möjligheter att begränsa växthuseffekten genom att utvinna torv från redan dikade torvmarker, som idag används för jord- och skogsbruk, samt även torvmarker som avger mycket metan. Det är emellertid svårt att ange i vilken omfattning denna typ av marker kan utnyttjas för torvtäkt och detta är något som bör utredas vidare. Innan denna fråga är klarlagd måste man betrakta torv som jämförbar med fossila bränslen ur klimatsynpunkt. 
 Effekterna på natur- och kulturmiljön är en annan aspekt av torvanvändningen som utredningen har belyst. De lokala effekterna betonas mest, vilket kan vara rimligt med tanke på att relativt begränsade arealer hittills har berörts. Idag saknas dock en nog- grann samlad beskrivning, baserad på livscykelanalytisk metodik, av torvens miljökonsekvenser i jämförelse med andra bränslen. Det är angeläget att en sådan analys, i form av en  
 myndighets-MKB, 
  genomförs som underlag för beslut om framtida omfattning och utformning av torvutvinningen. MKBn bör omfatta såväl lokala som storskaliga effekter, inklusive klimateffekter, av torvtäkt samt analysera olika scenarier för framtida torvanvändning. 
 Torvförsörjningsområden framförs av utredningen som ett nytt instrument för att identifiera tänkbara områden för torvtäkt och som samtidigt kan bidra till att begränsa konfliktytorna mot andra intressen. Identifiering av torvförsörjningsområden är enligt min åsikt att föredra framför utpekanden av torvtäkter som riksintres- sen. Det måste anses tveksamt om energitorv är ett material som kan utpekas som riksintresse enligt 3 kap. 7 § MB. Utredningen drar dock slutsatsen att så är fallet med hänsyn till tillgång och behov av energitorv. Om torv kan klassificeras som värdefullt ur ett samhällsperspektiv beror naturligtvis på samhällets intresse av att använda torv för energi, och det avgörs bl.a. av vilka miljö- effekter torven har i förhållande till alternativen. I propositionen till NRL anges att sådana ämnen och mineral som finns i stora mängder inte behöver något särskilt skydd som riksintresse. Edwards är otvivelaktigt en substans som finns i stor mängd eftersom 
 148 
  
 SOU 2002:100 
  
 Särskilt yttrande 
  
 torvmarker utgör ungefär en fjärdedel av landets yta, och borde ur den synvinkeln inte vara kvalificerad som riksintressant. 
 Allt energiutnyttjande ger effekter på miljön, och det finns där- för ingen entydig väg mot det hållbara energisystemet. I det nuva- rande energisystemet dominerar fossila bränslen, men målet är att Sverige successivt skall ställa om mot allt större användning av för- nybar energi. Även med den ambitionen kommer vi under lång tid framöver att ha behov av fossila energikällor. Jag instämmer därför i utredningens slutsats att det är svårt att argumentera emot all användning av torv, eller föredra importerad framför inhemsk torv, åtminstone så länge vi använder fossila bränslen som kol och olja. Det är således angeläget att inte avsevärt förändra nuvarande eko- nomiska förutsättningarna för användning av torv i relation till fos- sila energikällor. Däremot kan inte torven, som icke förnybar och med en klimatpåverkan som fossila bränslen, anses berättiga till certifikat för produktion av förnybar el inom det kommande svenska elcertifikatssystemet. Torven bör tills vidare ges en viss, om än begränsad, roll i det svenska energisystemet, men det är vik- tigt att utreda hur stort samlat uttag som är acceptabelt ur miljö- synpunkt. Den kunskapen saknas idag. 
 149 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Torvens roll i ett uthålligt energisystem 
  
 Dir. 
  
 2000:110 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 21 december 2000. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En utredare tillkallas med uppdrag att utreda torvens roll i ett uthålligt energisystem. Utredaren skall 
  
 jämföra torvens samlade miljöeffekter med andra bränslen och i samband med detta undersöka torvens konkurrenskraft i förhål- lande till andra bränslens miljöeffekter, 
  
 översiktligt inventera de geografiska områden i landet där det kan finnas intresse av att säkerställa fortsatt torvproduktion, 
  
 analysera utgångspunkterna för Sveriges geologiska undersöknings ställningstagande att ett område kan bedömas vara av riksintresse enligt 3 kap. 7 § miljöbalken med hänvisning till att det innehåller torv, 
  
 studera hur efterbehandlingar av torvtäkter har genomförts och undersöka om det går att fastlägga ytterligare kriterier för efterbe- handling och ansvarsfördelning redan vid tillståndsgivningen, med beaktande av de regler som finns i miljöbalken och reglerna om miljökonsekvensbeskrivningar, 
  
 klarlägga torvverksamhetens sysselsättnings- och samhällseffekter, torvens roll för landets försörjningstrygghet vad gäller energi och torvens roll i energisystemet, 
  
 undersöka om koncessionsförfarandet kan förbättras. 
  
 151 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bakgrund 
 Riksdagen beslutade år 1997 (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272) att energipolitikens mål på kort och lång sikt är att trygga tillgången på energi på villkor som är konkurrenskraftiga med dem som gäller i omvärlden. Energipoli- tiken skall utgå från vad natur och miljö kan bära. Landets energi- försörjning skall tryggas genom ett energisystem som i största möjliga utsträckning grundas på varaktiga, helst inhemska och förnybara energikällor samt genom en effektiv energihushållning. I begreppet uthållig energianvändning ingår en samlad bedömning av ekologiska, samhällsekonomiska, kulturella och sociala effekter av den svenska torvanvändningen. 
 Torv används idag i ca 30 förbränningsanläggningar runt om i landet, ofta tillsammans med trädbränslen. Det sammanlagda ener- giinnehållet i torv som används för energiändamål bedöms uppgå till  
 3–4 
  TWh per år. Torven är nästan uteslutande inhemskt producerad. 
 Meningarna har varit delade om huruvida torv skall klassas som ett förnybart bränsle eller ett  
 icke-förnybart 
  bränsle. I samband med skattereformen  
 1990–1991 
  undantogs torven från koldioxid- beskattning, dock utan att klassas som ett biobränsle. Biobränsle- kommissionen ansåg (SOU 1992:90) att det inte fanns tillräckligt vetenskapligt underlag för att ta ställning till torvens klimat- effekter. Energikommissionen fann (SOU 1995:139, s. 449) att den etablerade torvanvändningen borde tryggas genom att energitorv även fortsättningsvis undantas från koldioxidbeskattning. Skatte- växlingskommittén ansåg i sitt slutbetänkande (SOU 1997:11) att det finns starka skäl från miljösynpunkt att klassa torv som ett fossilt bränsle. Varken EU eller International Energy Agency (IEA) anser för närvarande att torven är en förnybar energikälla. Det gör inte heller FN:s klimatpanel Intergovernmental Panel on Climate Change. För närvarande utvinns  
 3–4 
  TWh/år beroende av vädret, medan den årliga tillväxten av torv översiktligt bedöms motsvara  
 18–20 
  TWh. Utnyttjande av bränslen som olja, kol, naturgas, biomassa och torv ger i vissa avseenden upphov till likartade miljöeffekter. Vid förbränning får man i varierande mängder utsläpp av kväveoxider, tungmetaller och ofullständigt förbrända kolväten. 
 Sveriges yta består till ca en fjärdedel av torvmarker. Torv produceras i stora delar av Sverige med tyngdpunkten i Småland 
 152 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 1 
  
 och delar av inre Norrland. Alla torvmarker lämpar sig dock inte för utvinning av torv. För det första måste torvförekomsten ha en sådan kvalitet och vara av sådan omfattning att den rent tekniskt kan bearbetas. För det andra varierar den ekonomiska bärkraften starkt mellan olika projekt för torvutvinning. Man skall även beakta att utvinning av torv från naturvårdssynpunkt inte alltid kan godtas, eftersom den medför att den ursprungliga naturtypen försvinner. Vid mer omfattande torvutvinning kan framförallt problem i natur- och kulturmiljön uppstå genom utdikning och dränering av mossar och myrar. Torvutvinning ger vissa effekter på yt- och grundvattnet, luften och på djur- och växtlivet. Hänsyn till värdefulla natur- och kulturmiljöer samt andra intressen gör därför att antalet myrar möjliga för torvbearbetning reduceras. 
 Enligt 2 § förordningen (1998:896) om hushållning med mark- och vattenområden m.m. skall vissa centrala myndigheter lämna uppgifter till länsstyrelserna om områden som myndigheten bedömer vara av riksintresse enligt 3 kap. miljöbalken. På Sveriges geologiska undersökning ankommer det att lämna uppgifter om områden som innehåller fyndigheter av ämnen eller material som är av riksintresse enligt 3 kap. 7 § miljöbalken. 
 Ansökningar om tillstånd till bearbetning av torv för energiända- mål prövas enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter (TorvL). I samband med prövningen enligt TorvL skall även be- stämmelserna i miljöbalken tillämpas. Det gäller bl.a. miljöbalkens allmänna hänsynsregler m.m. (2 kap.), bestämmelser för hushåll- ning med mark- och vattenområden  
 (3–4 
  kap.) och bestäm- melserna om miljökonsekvensbeskrivningar och annat besluts- underlag (6 kap. miljöbalken). Särskilda bestämmelser om täkt av torv finns i 12 kap. miljöbalken. 
 Det finns ett stort antal torvtäkter där torv har utvunnits och där efterbehandling sker. Det vanligaste alternativet vid efterbehand- ling av torvtäkter är beskogning, men även anläggande av våtmarker och sjöar förekommer. Torven på en täkt bearbetas som regel under  
 20–25 
  år, varefter den utvunna täkten efterbehandlas antingen till våtmark eller skog. Den som söker tillstånd till bear- betning av torv ställer redan vid tillståndsgivning säkerhet för efter- behandling. Efterbehandlingen sker i samråd med de ansvariga myndigheterna, kommunen och markägarna. Återställning till myrmark är ännu knappt använd i landet, men erfarenheter från övriga Europa kan användas. Det är dock sannolikt att vissa av dessa våtmarker, om de inte underhålls kontinuerligt, kommer att 
 153 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:100 
  
 förlora sina egenskaper. I de fall det anläggs en våtmark uppstår frågan i vilken utsträckning och hur länge torvföretaget har ansvar för underhållet. Det är inte rimligt att koncessionshavaren för all framtid åläggs ett skötselansvar för våtmarken och det är inte troligt att markägaren frivilligt åtar sig att underhålla den. I dag kan vården av sådana områden endast garanteras genom områdesskydd enligt 7 kap. miljöbalken eller genom att ett särskilt avtal om skötseln träffas mellan berörda parter. 
 Produktion och användning av torv bedöms i dag svara för ca 1 200 årsarbeten i olika delar av landet. Bearbetning av torv sker ofta i glesare befolkade områden i landet och dessa torvföretag är ofta viktiga arbetsgivare i de berörda kommunerna. Sverige är beroende av import av kol och olja för att klara sin energiförsörj- ning. Edwards är ett inhemskt bränsle och enligt riktlinjerna i det senaste energipolitiska beslutet skall sådana prioriteras. 
 Uppdraget 
 Torvens klassificering och miljöpåverkan 
 Mot bakgrund av riksdagens energipolitiska beslut är det väsentligt att klarlägga torvens roll i den fortsatta energiomställningen. Det ingår i utredarens uppdrag att belysa frågan om torvens klassifi- cering enligt bl.a. EU, International Energy Agency och inom ramen för FN:s ramkonvention om klimatförändring. Även erfarenheter från andra länder där torv utvinns för bl.a. energi- ändamål skall inhämtas. Utredaren bör jämföra torvens samlade miljöeffekter med andra bränslen och i samband med detta under- söka torvens konkurrenskraft i förhållande till dessa bränslen. 
 Översiktlig inventering av landets brytvärda torvförekomster 
 En översiktlig inventering och kartläggning över presumtiva lämpliga torvtäkter i Sverige bör genomföras. Utgångspunkten för inventeringen torde vara redan insamlat inventeringsmaterial som finns av såväl torvmarkernas vegetation som tidigare inventeringar av torvsammansättning. Härvid bör beaktas miljöbalkens bestäm- melser och i uppdraget bör ingå att närmare klarlägga konflikter gentemot andra konkurrerande markanvändningsintressen inne- fattande frågor om biologisk mångfald. En utgångspunkt för denna 
 154 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 1 
  
 analys är å ena sidan målet att ställa om energisystemet och å andra konsekvenserna för konkurrerande markanvändningsintressen såsom naturvård, kulturmiljövård etc. 
 En sådan inventering bör ta sin utgångspunkt dels i branschens bedömningar om framtida behov av torv i skilda delar av landet, dels myrskyddsplanen, dels gällande miljökvalitetsmål samt utföras i samråd med bl.a. Naturvårdsverket, Boverket, Statens energimyn- dighet, Riksantikvarieämbetet och Sveriges geologiska under- sökning. 
 Riksintressen 
 Sveriges geologiska undersökning, har vid åtminstone ett tillfälle bedömt att ett område bör beaktas som riksintressant enligt 3 kap. 7 § miljöbalken med hänvisning till att det innehåller torv. Detta ställningstagande har ifrågasatts av bl.a. Naturvårdsverket och Boverket. Mot denna bakgrund skall utredaren analysera utgångs- punkterna för Sveriges geologiska undersöknings ställningstagande och huruvida myndighetens bedömning är förenlig med miljö- balkens regler. 
 Efterbehandling 
 Den som söker tillstånd till bearbetning av torv ställer redan vid tillståndsgivning säkerhet för efterbehandling av torvtäkter. Efter- behandlingen utformas i samråd med ansvariga myndigheter, kommunen och markägarna. 
 Utredaren skall studera hur efterbehandlingar av torvtäkter har genomförts och undersöka om det går att fastlägga kriterier för efterbehandling, ansvarsfördelning m.m. redan vid tillståndsgiv- ningen. I detta sammanhang bör det uppmärksammas att inte alla torvtäkter kan efterbehandlas på ett miljömässigt godtagbart sätt. 
 Utredaren skall kartlägga de erfarenheter av efterbehandling som finns idag och undersöka om det är möjligt att lägga fast kriterier för hur efterbehandling skall genomföras. Utredaren skall beakta att varje torvtäkt är unik, varför program för efterbehandling måste specialanpassas till de torvtäkter som berörs av en koncessionsan- sökan. Behovet av att särskilt reglera efterbehandling av torvtäkt i en miljökonsekvensbeskrivning bör belysas. Utredaren skall 
 155 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:100 
  
 bedöma vilka positiva och negativa effekter på miljön och land- skapsbilden m.m. som följer sedan en torvtäkt har avslutats. 
 En möjlig långsiktig lösning är att torvföretagen, i samverkan med andra intressenter såsom Stiftelsen Svensk Torvforskning och Svenska Torvproducentföreningen fonderar medel som skall finansiera underhåll och efterbehandling av de torvtäkter som bedöms kräva framtida skötsel. Utredaren skall undersöka förut- sättningarna och de möjliga administrativa formerna för detta. I detta sammanhang skall utredaren även undersöka om det vore möjligt att samordna fonden med olika intresseorganisationer på miljöområdet för att uppnå bästa möjliga resultat. 
 Samhällseffekter av torvbearbetning 
 Utredaren skall klarlägga torvverksamhetens sysselsättnings- och samhällseffekter samt torvens roll för landets försörjningstrygghet vad gäller energi. I detta bör t.ex. förbränningstekniska bedöm- ningar ingå, eftersom en inblandning av torv många gånger kan vara positiv vid förbränning av trädbränsle. 
 Förbättring av koncessionsförfarandet 
 Utredaren skall undersöka om reglerna för tillståndsprövning behöver ändras t.ex. vad gäller instansordningen och om pröv- ningen av bearbetningstillstånd görs på ett lämpligt sätt. 
 Utredaren får ta upp och bedöma andra frågor som kan vara av betydelse för uppdragets genomförande. Det kan även gälla att framlägga förslag till förändringar i lagstiftning m.m. 
 Tidsplan 
 Utredaren skall redovisa sina överväganden och förslag senast den 1 mars 2002. 
 (Näringsdepartementet) 
 156 
 Bilaga 2 
 Torv som bränsle 
 Stockholm 2002 
  
 ÅF-Energikonsult 
  AB 
  
 Wilkinson 
  Hjalmarsson 
 Elisabeth Ilskog 
 Sammanfattning 
 Sverige är ett av världens torvmarkstätaste länder med en torvareal som motsvarar cirka 15 procent av landarealen. Totalt finns bear- betningskoncession för 206 stycken täkter. Utvinning sker i dag på 121 av dessa i framför allt Jämtlands, Västerbottens och Norr- bottens län. I Västerbottens län finns också de flesta outnyttjade bearbetningskoncessionerna i landet. Den årliga skörden av ener- gitorv uppgår till mellan 2,5 och 3,5 miljoner kubikmeter torv  
 (2,5–3,5 
  TWh). För odlingstorv har produktionen varierat mellan 1 och 1,5 miljoner kubikmeter. I denna rapport behandlas primärt energitorv. 
 Produktionen av energitorv varierar kraftigt mellan åren bero- ende på rådande väderleksförhållanden. Kalla, regniga somrar har gett skördar på endast 0,5 miljoner kubikmeter. 
 Marknaden för torv har historiskt kännetecknats av ett antal lokala delmarknader som en följd av att transportkostnaderna för torv utgör upp till 30 procent av de totala kostnaderna. En ökande handel mellan olika regioner i Sverige har dock skett de senaste åren på grund av den stora geografiska spridningen mellan platser för torvutvinning och lokalisering av förbränningsanläggningar i närheten av tättbebyggda områden. Marknaden kännetecknas vidare av att antalet producenter har minskat i antal genom sam- manslagning av företag, varvid ofta större företag har köpt upp mindre. Den största producenten svarar för cirka  
 30–50 
  procent av produktionen av energitorv i landet. 
 Torv produceras i dag av cirka 25 producenter och ger en direkt sysselsättning motsvarande närmare 600 helårsarbeten, varav en tredjedel i Jämtlands län. Då en stor del av arbetet är säsongsarbete 
 157 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 innebär det att det totala antalet personer som årligen sysselsätts inom näringen är avsevärt högre. 
 Användningen av torv sker i det närmaste uteslutande för fjärr- värmeproduktion i ett trettiotal anläggningar. En del av fjärrvärme- produktionen med torv sker i kraftvärmeanläggningar. Torv för- bränns tillsammans med andra bränslen, främst trädbränslen. De största användarna är lokaliserade i länen i mellersta Sverige (Uppsala, Stockholm och Örebro), där Uppsala är störst med cirka 20 procent av den totala användningen. En betydande användning sker också i Norrbottens län. Energitorvanvändningen har under  
 1990-talet 
  varierat mellan 2 och 3 TWh, varav användningen i kraft- värmeanläggningar har utgjort mellan 40 och 60 procent. 
 Prisutvecklingen på torv har varit i det närmaste oförändrad i löpande priser och därmed sjunkande i reala priser under det senaste decenniet och har till viss del sannolikt även påverkats av den ökande importen av torv till Sverige. Importen har under de senaste tre åren uppgått till  
 20–30 
  procent av den totala använd- ningen av torv i Sverige. Torv importeras i huvudsak från Estland och Finland. I Estland finns ett svenskt delägarskap i torvindustrin. Importen av torv förväntas fortsätta öka oavsett utfallet av den svenska torvskörden. Nya importländer, om än osäkra, är Ryssland och Vitryssland. 
 Transport av inhemskt producerad torv sker företrädelsevis med lastbil eller med tåg. Importerad torv transporteras främst på fartyg eller pråm. 
 Totalt utgör torvanvändningen mindre än en procent av den totala energitillförseln till Sverige. Edwards svarade år 2000 för cirka 5 procent av fjärrvärmeproduktionen (cirka 2,4 TWh) och 2 procent (0,1 TWh) av elproduktionen i kraftvärmeanläggningar. I det svenska energisystemet finns en viss utbytbarhet – substituerbarhet – mellan olika energislag. I befintliga anläggningar för el- och värmeproduktion varierar förutsättningarna mellan olika anläggningar, vilket gör att vissa av bränslena är utbytbara utan större förändringar av anläggningarna. För nya anläggningar är begränsningarna i förutsättningarna för bränsleval färre. Anlägg- ningsutformning, utsläpp vid förbränning och hantering av rest- produkter från förbränningen påverkas av ett antal parametrar. De viktigaste parametrarna är energitäthet, svavelinnehåll, kväveinne- håll, askinnehåll och askans sammansättning. 
 I flera av de pannor där det i dag eldas torv finns även möjlighet att använda andra bränslen. Vid kontakt med torvanvändare fram- 
 158 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 går att förutsättningarna för att ersätta torv med andra bränslen varierar mellan olika anläggningar. Främst framhålls att torv kan ersättas med olika former av trädbränslen, kol och eldningsolja. De hinder som anges av aktörerna för en ökad användning av torv är främst osäkerheter om koldioxidskatt kommer att införas på torv samt prisrelationen till övriga bränslen. Vidare anges att villkoren i investeringsstöd för biobränsleeldade kraftvärmeverk begränsar möjligheterna att öka förbränningen av torv i dessa anläggningar. 
 Torv har jämfört med trädbränslen ett högre innehåll av kväve, svavel och aska. Utsläppen av svavel och kväveoxider kan därför vara högre vid torveldning, men med reningsutrustning som finns installerad på flera anläggningar kan utsläppen av stoft, svavel och kväveoxider vara i samma nivå som vid förbränning av trädbränslen. Mängden fasta restprodukter blir större än motsvarande från för- bränning av trädbränslen. 
 Totalt uppskattas en rimlig potential för torvanvändning i befintliga förbränningsanläggningar som i dag använder eller tidi- gare har använt torv uppgå till cirka 6 TWh per år, vilket kan jämfö- ras med dagens användning motsvarande cirka 2,5 TWh (år 2000). Bidraget till Sveriges totala elproduktion är marginell från såväl torv som trädbränslen. 
 Konkurrenskraften för torv påverkas av statliga ekonomiska styrmedel i form av energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavel- skatt). Av energiskatterna utgår i dag för torv endast skatt på utsläpp av svavel. För torv lämnades under perioden  
 1981–1986 
  stöd i form av bidrag och lån till anläggningar för utvinning och förbränning av torv. Totalt utgick stöd på cirka 740 miljoner kro- nor till knappt 80 förbränningsanläggningar i Sverige. Vidare läm- nades, under denna period, bidrag och lån till cirka 40 projekt för torvutvinning och förädling. 
 De genomförda och pågående statliga utredningar som i huvud- sak kan ha en påverkan på styrmedel som rör konkurrenssituatio- nen mellan bränslen och därmed torvens roll i energisystemet är: handel med elcertifikat, handel med utsläppsrätter samt översyn av energibeskattningen. Den framtida användningen av energitorv i Sverige kommer starkt att påverkas av utformningen av dessa styrmedel. Det är fortfarande oklart om torv blir berättigat till elcertifikat eller ej och om det kommer att krävas utsläppsrätter för eldning med torv. Cirka 45 procent av torvanvändningen sker i dag i kraftvärmeanläggningar. Om torv omfattas av handel med elcerti- fikat kan torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar under de 
 159 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 närmaste åren uppgå till cirka 2,5 TWh per år jämfört med cirka 0,4 TWh om torv inte blir certifikatberättigat. Om torv omfattas av ett system med utsläppsrätter, dvs. att det skulle krävas utsläppsrätter för att elda torv, skulle det ge motsvarande effekter som om torv skulle beläggas med koldioxidskatt. Torvens konkurrenssituation gentemot såväl fossila bränslen som bränslen som ej omfattas av handelssystemet skulle därmed komma att kraftigt försämras och beroende på priset på utsläppsrätter leda till att användningen av energitorv minskar avsevärt. 
 Vid utvärderingar av Skatteväxlingskommitténs energiskattemo- dell konstaterades att torven skulle förlora sin konkurrenskraft om den skulle beläggas med koldioxidskatt oavsett vilken nivå som val- des. Motsvarande analys med förhållanden för år 2001 istället för år 1997 visar att torvens konkurrenssituation har förstärkts gentemot fossila bränslen eftersom priserna för fossila bränslen, främst eld- ningsolja, kraftigt har ökat. Torvens konkurrensmöjlighet gent- emot trädbränslen skulle dock gå förlorad vid ett införande av kol- dioxidskatt på torv. 
 Med dagens prisbild konkurrerar torven främst med olika former av trädbränslen för användning inom den svenska fjärrvärmesek- torn. I högre grad än för energitorv har de regionala obalanserna mellan anläggningar för förbränning av trädbränslen och produk- tionen av bränslena skapat en marknad som övergått från ett antal lokala delmarknader till en nationell marknad. Vidare har importen av trädbränslen ökat på samma sätt som för torven och svarade år 2000 för cirka  
 20–30 
  procent av den totala användningen. Uppgif- terna är dock osäkra. Exporten av trädbränslen från Sverige har tidigare varit låg men ökar nu enligt marknadens aktörer snabbt. Främst efterfrågas förädlade trädbränslen. 
 Priset på torv har i stor utsträckning följt priset på trädbränslen. Oförädlade trädbränslen har en något lägre andel fasta kostnader jämfört med oförädlad torv. Transporternas andel av de totala pro- duktionskostnaderna är i det närmaste desamma. Dock kan i regel lägre transportkostnader erhållas för trädbränslen då denna trans- portmarknad är större än motsvarande marknad för torv. För såväl trädbränslen som för torv gäller att de fasta kostnadernas andel ökar då bränslet vidareförädlas, medan transportkostnadernas andel av de totala produktionskostnaderna minskar. 
 Kunskapsnivån om användning av såväl torv som trädbränslen är i dag hög i Sverige jämfört med de flesta länder i Europa. Ett undantag är Finland där torvens roll i energisystemet är större än i 
 160 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Sverige. Dessa kunskaper bedöms vara av stor betydelse vid långva- riga försörjningskriser. För att kunna utnyttja torv vid en försörj- ningskris krävs dock att dessa kunskaper bevaras hos producenter, entreprenörer och användare av energitorv. 
 161 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Innehållsförteckning 
 Sammanfattning 
  
 Edwards som bränsle.............................................................. 
  
 157 
  
 1 
  
 Inledning ................................................................. 
  
 164 
  
 2 
  
 Tillgångar, produktion och användning av torv ............. 
  
 165 
  
 2.1 
  
 Torvtillgångar och inventeringar........................................... 
  
 165 
  
 2.1.1 Översikt av viktigare genomförda 
  
 torvinventeringar......................................................... 
  
 168 
  
 2.2 
  
 Gällande koncessioner ........................................................... 
  
 171 
  
 2.3 
  
 Produktion av torv ................................................................. 
  
 176 
  
 2.3.1 
  
 Produktion av energitorv............................................ 
  
 177 
  
 2.3.2 
  
 Torvproducenter ......................................................... 
  
 179 
  
 2.3.3 Kostnader för torvproduktion och transport............ 
  
 181 
  
 2.3.4 
  
 Lagring......................................................................... 
  
 183 
  
 2.3.5 
  
 Sysselsättning för torvproduktion ............................. 
  
 184 
  
 2.4 
  
 Torvanvändning...................................................................... 
  
 187 
  
 2.5 
  
 Torvpriser ............................................................................... 
  
 192 
  
 2.6 
  
 Handel med torv..................................................................... 
  
 193 
  
 2.6.1 
  
 Inrikeshandel............................................................... 
  
 193 
  
 2.6.2 
  
 Utrikeshandel.............................................................. 
  
 197 
  
 3 
  
 Torv i jämförelse med andra bränslen ......................... 
  
 200 
  
 3.1 
  
 Skatter och övriga ekonomiska styrmedel på 
  
 energiområdet......................................................................... 
  
 200 
  
 3.1.1 
  
 Skatter och avgifter ..................................................... 
  
 200 
  
 3.1.2 Genomförda förändringar av energibeskattningen 
  
 med koppling till torv ................................................. 
  
 201 
  
 3.1.3 
  
 Övriga ekonomiska styrmedel ................................... 
  
 204 
  
 3.1.4 Utredningar och förslag om ändrade styrmedel ....... 
  
 206 
  
 3.1.5 
  
 Skatteväxlingskommitténs modell ............................. 
  
 212 
  
 3.2 Substituerbara bränslen.......................................................... 
  
 215 
  
 162 
  
 SOU 2002:100 Bilaga 2 
  
 3.2.1 Jämförelse av bränslen innehållsmässigt.................... 
  
 215 
  
 3.3 
  
 Förbränningsanläggningar..................................................... 
  
 219 
  
 3.3.1 Torvförbränning i befintliga anläggningar ................ 
  
 220 
  
 3.3.2 Torvförbränning i nya anläggningar.......................... 
  
 222 
  
 3.3.3 
  
 Förbränningsmässiga aspekter ................................... 
  
 222 
  
 3.3.4 
  
 Utsläpp från förbränning ........................................... 
  
 224 
  
 3.4 
  
 Bränslemarknaden.................................................................. 
  
 231 
  
 3.4.1 Kostnader för bränsleproduktion och transport ...... 
  
 232 
  
 3.4.2 
  
 Bränslepris ................................................................... 
  
 234 
  
 3.4.3 
  
 Handel ......................................................................... 
  
 236 
  
 3.4.4 Påverkan av koldioxidskatten år 2001 ....................... 
  
 238 
  
 3.4.5 Påverkan av elcertifikat och ändrad 
  
 kraftvärmebeskattning ................................................ 
  
 241 
  
 3.5 
  
 Genomförda prognoser för tillgångar på inhemsk energi ... 
  
 245 
  
 3.6 
  
 Försörjningsaspekter ur ett beredskapsperspektiv .............. 
  
 249 
  
 4 
  
 Slutsatser................................................................ 
  
 251 
  
 Referenser 
  
 ...................................................................... 
  
 256 
  
 Bilaga A.......................................................................... 
  
 259 
  
 Jämförelse av bränslepriser med nya förslaget till 
  
 kraftvärmebeskattning ............och handel med elcertifikat 
  
 259 
  
 163 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 1 Inledning 
 På uppdrag av Torvutredningen har  
 ÅF-Energikonsult 
  AB tagit fram underlag till utredningen. I uppdraget har ingått att: 
 redovisa torvens prisbild i jämförelse med andra substituerbara energiråvaror i Sverige inklusive historisk utveckling 
 beskriva gällande bestämmelser för avgifter och skatter för torv med relevanta hänvisningar till senaste beslut och jämföra med övriga energiråvaror. En beskrivning görs även av den historiska utvecklingen. I Utvärdering av Skatteväxlingskommitténs energi- skattemodell (Ds 2000:73) genomfördes en känslighetsanalys av koldioxidskatt för torv. Utvärderingens resultat och förutsätt- ningar analyseras med avseende på dagens förutsättningar 
 analysera torvens känslighet med hänsyn till transportkostnader och motsvarande för substituerbara biobränslen 
 bedöma torvens konkurrenssituation i Sverige enligt ovan. I arbe- tet ingår även att illustrativt beskriva tillgång och efterfrågan på torv som bränsle i Sverige, med regional indelning samt import 
 jämföra utsläpp från torveldning med eldning av andra substituer- bara bränslen 
 uppskatta den sysselsättning torvverksamheten ger upphov till, även i ett regionalt perspektiv. Jämförelse görs med övrig syssel- sättning i regionerna 
 belysa torven ur försörjningstrygghetssynpunkt. Här ingår även att belysa potentialen för torvanvändning i dagens anläggningar samt beskriva vilka bränslen som skulle användas om man inte använder torv 
 belysa förbränningstekniska fördelar med torv 
 rapporten omfattar huvudsakligen energitorv. I kap. 2 redovisas tillgångar, produktion och användning av torv. Därefter görs i kap. 3 en jämförelse av torv med andra bränslen 
 164 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 2 
  
 Tillgångar, produktion och användning av torv 
  
 2.1 
  
 Torvtillgångar och inventeringar 
  
 Sverige är ett av världens torvmarkstätaste länder. Den areal som täcks av torvmarker där torvlagret är djupare än 30 cm uppgår till cirka 63 000 kvadratkilometer, vilket motsvarar cirka 15 procent av landarealen. Andelen mark med torvtäcke (även tunnare än 30 cm) brukar anges till 25 procent. Världens samlade torvmarksarealer har beräknats till 3 985 000 kvadratkilometer. 
 Vid bedömningar av torvens lämplighet för energiproduktion kan man pröva om torven är dels utvinningsbar, dels utvinnings- värd. Kriteriet utvinningsbar omfattar bland andra sådana paramet- rar som torvdjup, arrondering och torvkvalitet, vilka är parametrar som utgör förutsättningar för att överhuvudtaget kunna utvinna torv. Kriteriet utvinningsvärd behandlar täktens lokalisering med avseende på bland annat avstånd till väg, förädlingsanläggning och slutanvändare. Ofta kan den senare typen av faktorer vara lika vik- tiga som till exempel kvaliteten på torven. 
 Förutom torvmarken med ett torvlager djupare än 30 centimeter, finns det i Sverige mark som täcks av grundare torvlager motsva- rande 40 000 kvadratkilometer. Den areal som bedömts brytvärd i större skala med beprövade metoder har sammanlagt uppskattats till cirka 3 500 kvadratkilometer (350 000 ha). I denna bedömning, som gjordes år 1982 (NE 1982:11), användes ett antal förutsätt- ningar som inte längre gäller, varför siffran är osäker med dagens förutsättningar. Alla myrar mindre än 50 hektar antogs till exempel vara olämpliga för torvproduktion. I dag används dock betydligt mindre myrar. Även ny produktionsteknik och utbyggnad av väg- nätet har ändrat förutsättningarna för vilka arealer som kan använ- das för produktion. Arealen skyddade myrar har ökat sedan år 1982. Beräkningar från år 1982 anger att det i Sverige finns en volym av cirka 6 miljarder kubikmeter utvinningsbar torv varav cirka 900 miljoner på koncessionslagd areal, se Tabell 1. 
 165 
 Bilaga 2 SOU 2002:100 
  
 Tabell 1.  
 Sveriges torvresurser 
  
 Torvresurser 
  
 Hela torvmarken 
  
 Utvinningsbar 
  
 Koncessionslagd 
  
 energitorvmark 
  
 torvmark 
  
 Areal med djup 
  
 6,3 
  
 0,35 
  
 0,05 
  
 >30 cm, miljoner 
  
 ha 
  
 Areal med djup 
  
 4 
  
 ha 
  
 Volym, miljoner 
  
 106 000 
  
 6 000 
  
 900 
  
 m 
 3 
  
 Tillväxt per år, 
  
 20 
  
 1,2 
  
 0,2 
  
 miljoner m 
 3 
  
 Uttag år 2000 i % 
  
 0,003 
  
 0,04 
  
 0,3 
  
 av volymen 
  
 Källa 
 : SCB, Energimyndigheten, 2001 
 Volymen torv ökar kontinuerligt då torv ständigt nybildas på torv- arealerna. Höjdtillväxten av torv har bedömts vara i medeltal unge- fär 0,4 millimeter per år på myrarna i norra Sverige och 0,52 milli- meter i södra delarna av landet. Detta skulle ge en årlig tillväxt av torvresursen på 20 miljoner kubikmeter, på marker klassificerade som myr. Med befintlig energitorvskörd på cirka 3 miljoner kubik- meter under normalår, plus drygt 1 miljon kubikmeter odlingstorv, bryts i dag cirka en sjättedel av årstillväxten i landet (SCB och Energimyndigheten, 2001). 
 Torvresursens tillväxt baseras på mätningar av myrarnas upp- byggnad sedan istiden och representerar ett medelvärde för flera tusen år. Dagens tillväxt kan avvika från den historiska, och vissa undersökningar från de senaste åren tyder på att i vart fall en del myrar i dagsläget ackumulerar betydligt mindre kol än tidigare. Skillnaderna mellan olika typer av myrar är betydande. 
 166 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Faktaruta 
 : Definitioner och begrepp för torv (SGU, 2002) 
 Torvmark 
 Med en torvmark avses ett område med ett tydligt lager av jordarten torv om minst cirka 30 centimeter. En torvmark kan vara en myr, det vill säga ha ett ytskikt med kärr- eller moss- vegetation, men en torvmark kan också vara en markyta som saknar denna typ av vegetation och vara till exempel en odlad eller skogsbevuxen markyta som varken kan definieras som kärr eller mosse. 
 Myr 
 Med myr avses våta torv- eller fastmarker med ingen eller ringa skogsproduktion. Till begreppet myr räknas förutom den levande vegetationen av fuktighetsälskande växter även det underlagrande skiktet av torvjord. Myrar indelas i sin tur i kärr och mossar och vidare i olika underavdelningar. 
 Kärr 
 Med kärr avses en myr karakteriserad främst av gräs, starr, vass, fräken och fuktighetsälskande örter. I bottenskiktet överväger så kallade brunmossor. Kärren utmärks av en mer närings- krävande vegetation än mossarna och försörjs huvudsakligen från ytligt rinnande grundvatten. De i kärren bildade kärrtorvs- lagen är vanligen de för bränsleproduktion mest lämpade. 
 Mosse 
 Med mosse avses en myr karakteriserad av framför allt ett slutet täcke av vitmossor och en i övrigt ganska artfattig flora av olika ris, som ljung, skvattram, odon med flera samt tuvdun. Mossar- nas yta är plan eller välvd (så kallade högmossar). Mossarna är så gott som uteslutande försörjda med nederbördsvatten och den bildade mossetorven är näringsfattig och mest lämpad för växt- torvproduktion. Mossarna har oftast utvecklats från kärr och den vanligen låghumifierade mossetorven ligger i dessa fall på kärrtorv. 
 Torvslag 
 Torvslag är en indelning av jordarten torv efter torvens botaniska sammansättning och grad av nedbrytning (så kallad humifiering). I de fall där ursprungsväxtresterna är helt ned- brutna och omvandlade görs indelningen efter det ursprungliga växtsamhällets uppbyggnad. Vanligen används en indelning i 
 167 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 kärr- respektive mossetorvslag efter den svenske torvgeologen Wallace klassiska modell, med en ytterligare indelning efter växtsamhällenas blöthet och näringstillgång. 
 Våt fastmark 
 Med våt fastmark avses myr eller skogsmark med ett grunt, mindre än 30 centimeter torvlager, där s.k. sumpmossor utgör minst 50 % av bottenskiktet. Med sumpmossor avses närings- krävande vitmossor, björnmossor etc. 
 Sumpskog 
 Enligt Skogsstyrelsen (www.svo.se) innefattar sumpskog all trädbärande blöt mark där träden (i moget stadium) har en medelhöjd på minst 3 meter, och trädens krontäckningsgrad är minst 30 %. Sådana trädbestånd räknas till sumpskog även på fuktig mark om fuktighetsälskande arter täcker minst hälften av befintligt fält- eller bottenskikt. En något vidare definition innefattande produktiv skogsmark med ett torvtäcke och ett tämligen slutet trädbestånd har tidigare använts av riksskogs- taxeringen. 
  
 2.1.1 
  
 Översikt av viktigare genomförda torvinventeringar 
  
 Vid Sveriges Geologiska Undersökning (SGU) och andra myndig- heter har genom åren genomförts ett flertal större torvinventer- ingar. Syftet med dessa har i de flesta fall varit att bedöma det eko- nomiska värdet av torvmarkerna. 
 Linjeinventeringen 
 Efter beslut av riksdagen genomförde SGU med början år 1917 en kvantitativ inventering av torv i Götaland och Svealand utom Dalarna. Arbetet som är mycket omfattande finns redovisat i Södra Sveriges Torvtillgångar SGU serie C335. Dessutom finns arkiverat underlagsdata i form av dagböcker, borrhålsdata, avväg- ningar m.m. från cirka 850 kilometer detaljundersökta profiler. Borrningar gjordes var 100 meter med redovisning av djup, torv- kvalité och ytvegetation. 
 168 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Kvalitativa inventeringen 
 Inom samma områden som Linjeinventeringen undersöktes under åren 1917 till 1923 alla torvmarker större än 5 hektar på ett avstånd mindre än 5 kilometer från viktigare dåvarande kommunikationsle- der. Arbetet finns redovisat i en serie torvmarkskartor med beskrivningar, av vilka inte alla publicerades utan enbart finns arki- verade i manuskriptform hos SGU. 
 Statsmosseinventeringen 
 Mellan åren 1917 och 1924 inventerades under ledning av statens torvingenjörer de av staten ägda torvmarkerna i främst Götaland och Svealand. Arbetena utfördes dels som översiktligare rekogno- seringar, dels som detaljundersökningar. Metodiken var densamma som utvecklats för SGU:s linjeinventering. Avsikten med statsmos- seinventeringen var främst att få fram bränsle till Statens järnvägar och råvara till av staten ägda energitorvfabriker. 
 Beredskapsinventeringen 
 På uppdrag av dåvarande Riksnämnden för ekonomisk försvarsbe- redskap uppdrogs på  
 1950-talet 
  åt SGU att genomföra detaljerade undersökningar av större torvmarker i främst södra Sverige. Arbe- tena finns redovisade i kartor och borrprotokoll. Totalt blev 68 större torvmarker undersökta i 100 meter rutnät och avvägda. 
 NE- inventeringen 
 På uppdrag av dåvarande Nämnden för energiproduktionsforsk- ning (NE) genomförde SGU under åren  
 1979–1982 
  en översiktlig inventering av torvtillgångar och deras kvalitet i huvudsak inom Norrlandslänen. Inventeringen bestod dels av länsvisa översiktliga sammanställningar av torvmarker större än 50 hektar, dels av nyin- ventering av vissa typområden i Norrland där inget äldre material tidigare funnits tillgängligt. Inventeringen i övrigt är främst av sta- tistisk natur och saknar detaljerad information om kvalitet och sammansättning för enskilda objekt. Arbetet finns redovisat i 
 Torvtillgångar i Sverige, NE rapport 1982:11 
 . 
  
 169 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Norrbotteninventeringen 
 På uppdrag av Länsstyrelsen i Norrbotten genomförde SGU i bör- jan av  
 1980-talet 
  en inventering av större torvmarker i Norrbotten. Flygbildstolkningar och borrningar av 202 torvmarket finns redovi- sade i Planeringsavdelningens rapportserie, 1982 rapport 17, 18, 19 och 20. Inventeringen genomfördes som en följd av att riksdagen anvisat särskilt stöd för torvanvändning i Norrbotten. 
 Gemensamt för alla inventeringar beskrivna ovan är att resulta- ten av dessa huvudsakligen är redovisade analogt i form av rappor- ter, kartor och tabeller. Någon digital lagring av data finns däremot inte. Flera myndigheters och institutioners handlingar finns arkive- rade i SGU:s torvarkiv. Arkivet består av rapporter, kartor, hand- lingar och publikationer från praktiskt taget hela  
 1900-talet 
  från Statens bränslekommission, Svenska mosskulturföreningen, Statens torvingenjörer och 1916 års kolonisationskommitté. Kva- liteten och detaljeringsgraden är mycket varierande och avspeglar de olika syften som funnits med undersökningarna. 
 Riksskogstaxeringen 
 Riksskogstaxeringen är en kontinuerligt pågående inventering som sedan  
 1920-talet 
  samlar in statistik om svenska skogar och annan naturmiljö. Från år 1938 pågår arbetet årligen och en fullständig taxering av landet tar i dagsläget tio år. Riksskogstaxeringen tar bland annat fram arealer för olika markslag, inklusive myrar och olika skogstyper. Riksskogstaxeringen är en stickprovsinventering av tillstånd och förändringar i Sveriges skogar som omfattar fasta och tillfälliga provytor. På fasta provytor insamlas sedan år 1983 noggrannare information om mark- och vegetationsförhållanden genom den så kallade Ståndortskarteringen vid SLU. 
 Tabell 2 visar en bedömning av torvtillgångarna i landet enligt Riksskogstaxeringen. Inventeringar med andra metoder än Riks- skogstaxeringen kan ge andra resultat. 
 Våtmarksinventeringen 
 Våtmarksinventeringen är en länsvis naturvärdesinventering av Sveriges våtmarker som initierades av Naturvårdsverket på 1980- talet. Den är baserad på flygbildstolkningar, kombinerade med fält- 
 170 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 undersökningar av vissa objekt (klass 1 och 2). Inventeringen om- fattar alla våtmarker över en viss minimiareal, som varierar mellan 2 hektar i södra och 50 hektar i norra delen av landet, och den ska vara klar år 2004. 
 Sumpskogsinventeringen 
 Sumpskogsinventeringen är en objektvis inventering av Sveriges sumpskogar, som huvudsakligen genomförts genom fjärranalys under perioden  
 1990–1998 
  av Skogsstyrelsen. Totalt har cirka 1,3 miljoner ha sumpskog registrerats. 
  
 2.2 
  
 Gällande koncessioner 
  
 Innan företag får börja skörda energitorv krävs att företaget prövas enligt lagen om vissa torvfyndigheter (SFS 1985:620). Enligt lagen krävs koncession för såväl undersökning som bearbetning av torv- fyndigheter för utvinning av energitorv. Tidigare krävdes även till- stånd enligt miljöskyddslagen och naturvårdslagen. Innehållet i dessa lagar och övriga miljölagar har i princip inordnats i miljöbal- Stuart (SFS 1998:808) och en miljöprövning ska göras vid konces- sionsprövning enligt torvlagen. Tabell 2 visar gällande bearbetning- koncessioner fördelade över landet. I tabellen anges för koncessio- ner i produktion hela ytan i respektive täkt. Den aktiva täktarealen inom koncessionsområdena uppgår oftast till mindre än hälften av koncessionsarealen, men kan variera mycket från fall till fall. Kon- cessionerna är tidsbegränsade. 
 171 
 Bilaga 2 SOU 2002:100 
  
 Tabell 2 
 . Torvtillgångar, koncessioner och brytning fördelat på län 
  
 Torvmarker 
 1) 
 , 
  
 Bearbetnings 
  
 Koncessioner i 
  
 koncessioner för 
  
 produktion för 
  
 Län 
  
 ha 
  
 energitorv 
 2) 
  
 energitorv 
 3) 
  
 Antal 
  
 Areal, ha 
  
 Antal 
  
 Areal, ca ha 
  
 Norrbottens län 
  
 1 634 500 
  
 19 
  
 6 200 
  
 10 
  
 4 600 
  
 Västerbottens län 
  
 1 139 100 
  
 38 
  
 13 300 
  
 6 
  
 5 200 
  
 Jämtlands län 
  
 965 100 
  
 47 
  
 7 200 
  
 39 
  
 5 400 
  
 Dalarna 
  
 559 000 
  
 4 
  
 1 400 
  
 1 
  
 100 
  
 Västernorrlands län 
  
 284 200 
  
 9 
  
 1 900 
  
 8 
  
 1 900 
  
 Ayers 
  
 264 900 
  
 20 
  
 2 500 
  
 18 
  
 2 500 
  
 Värmlands län 
  
 248 300 
  
 2 
  
 200 
  
 2 
  
 200 
  
 Kronobergs län 
  
 183 600 
  
 13 
  
 1 400 
  
 7 
  
 800 
  
 Jönköpings län 
  
 166 400 
  
 11 
  
 1 700 
  
 7 
  
 1 000 
  
 Örebro län 
  
 96 100 
  
 11 
  
 1 600 
  
 7 
  
 1 300 
  
 Hallands län 
  
 90 800 
  
 2 
  
 600 
  
 0 
  
 0 
  
 Kalmar län 
  
 86 300 
  
 1 
  
 100 
  
 0 
  
 0 
  
 Östergötlands län 
  
 74 700 
  
 3 
  
 500 
  
 2 
  
 400 
  
 Uppsala län 
  
 64 500 
  
 3 
  
 1 300 
  
 2 
  
 200 
  
 Skåne 
  
 71 600 
  
 7 
  
 1 800 
  
 2 
  
 300 
  
 Västmanlands län 
  
 59 100 
  
 11 
  
 1 800 
  
 7 
  
 900 
  
 Södermanlands län 
  
 32 000 
  
 Västra Götaland 
  
 275 500 
  
 5 
  
 1 300 
  
 3 
  
 600 
  
 Blekinge län 
  
 20 700 
  
 Stockholms län 
  
 19 400 
  
 Gotlands län 
  
 7 900 
  
 6 343 700 
  
 206 
  
 44 800 
  
 121 
  
 25 400 
  
 1) 
 Riksskogstaxering, SGU 
  
 2) 
 SGU, gäller  
 2001-12-31 
  
 3) 
 SGU, gäller  
 2001-12-31, 
  arealen omfattar hela den tillståndsgivna ytan 
 I Figur 1 ges ett exempel på de ytor som utnyttjas för produktion av torv i relation till ytan för bearbetnings- respektive undersök- ningskoncessioner. Bearbetningskoncessionen omfattar även om- kringliggande mark för transport och lagring av torv, områden för dikning och bortledning av vatten inför täkt. 
 172 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 1.  
 Exempel på yta som utnyttjas för produktion i relation till yta för bearbetnings- respektive undersökningskoncession 
 AVGRÄNSNING AV AREAL FÖR 
 UNDERSÖKNINGSKONCESSION 
 AVGRÄNSNING AV AREAL FÖR 
 BEARBETNINGSKONCESSION 
 PRODUKTIONSAREAL 
 FASTMARK 
  
 Källa 
 : SGU, 2002 
 Figur 2 visar utvecklingen av koncessionslagd areal sedan år 1978. Det är endast en del av arealerna med koncession som tas i anspråk för täkt. Koncession för bearbetning gäller ofta för 20 år. En an- ledning till att arealer med undersökningskoncession har minskat är att en betydande del av undersökningarna numera görs med så kallat markägarmedgivande. 
 173 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 2.  
 Utveckling av koncessionslagd torvareal år 1978 till år 2001 
  
 Källa 
 : SCB och Energimyndigheten, 2002 
 Antal bearbetningskoncessioner som inte används är ungefär 80 stycken av totalt gällande 206 stycken  
 (2001-12-31). 
  I vissa fall har bearbetningskoncessioner lämnats till aktörer som inte längre avser att starta torvutvinning. I Figur 3 redovisas gällande bearbetnings- koncessioner över landet, där de koncessioner som var i produk- tion år 2001 särredovisas. 
 Antalet innehavare av bearbetningskoncessioner för energitorv ökade kraftigt under  
 1980-talet. 
  Därefter har antalet sjunkit från att vara mer än 50 stycken till drygt 30 stycken år 2000. 
 174 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 3.  
 Fördelning av gällande bearbetningskoncessioner för energitorv år 2001, i produktion respektive ej i produktion.  
 Källa 
 : SGU, 2002 
 175 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 2.3 
  
 Produktion av torv 
  
 I Sverige har torvutvinning förekommit under hela det senaste seklet för olika ändamål, se Figur 4. Under  
 1900-talets 
  första hälft fanns periodvis en marknad för energitorv och efterhand också en stor efterfrågan på stalltorv (strötorv). Under första världskriget ökade användningen av energitorv för att sedan åter minska. Under och efter andra världskriget ökade efterfrågan igen och använd- ningen av torv för uppvärmningsändamål var då relativt stor, i nivå med dagens användning. Efterfrågan på strötorv minskade samti- digt successivt. 
 På  
 1950-talet 
  utvecklades näringsberikade torvprodukter för yr- kes- och fritidsodlare. Produktionen av odlingstorv började ske i industriell skala. På samma gång minskade användningen av ener- gitorv. Tillverkningen av torvbriketter upphörde år 1969 och där- med även marknaden för energitorv. Produktionen av energitorv återupptogs under början av  
 1980-talet 
  främst efter oljekriserna. Användning av torv för energiändamål stöddes då aktivt av stats- makterna genom olika former av stödprogram. 
 Underlaget till Figur 4 är fram till i mitten på  
 1980-talet 
  baserat på avrundade siffror. Den ojämna kurvan för produktionen av energitorv därefter representerar produktionen för respektive år. De stora svängningarna beror på väderförhållanden, som är avgö- rande för produktionen. Produktionen av energitorv har varierat mellan 0,5 och cirka 3,5 miljoner kubikmeter per år. Produktionen av odlingstorv har varit relativt konstant de senaste åren, cirka 1 miljoner kubikmeter per år. 
 176 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 4.  
 Torvproduktion i Sverige 
  
 4 
  
 Energitorv 
  
 fr.o.m. 1980 mer 
  
 3,5 
  
 exakta uppgifter 
  
 Odlingstorv 
  
 3 
  
 Strötorv 
  
 2,5 
  
 m3 
  
 2 
  
 Milj 
  
 1,5 
  
 1 
  
 0,5 
  
 0 
  
 0 
  
 5 
  
 0 
  
 915 
  
 920 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 1940 
  
 5 
  
 950 
  
 955 
  
 960 
  
 65 
  
 70 
  
 1975 
  
 1980 
  
 5 
  
 990 
  
 995 
  
 190 
  
 190 
  
 191 
  
 194 
  
 198 
  
 1 
  
 1 
  
 19 
  
 19 
  
 19 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 19 
  
 19 
  
 1 
  
 1 
  
 ÅR 
  
 Källa 
 : SGU, 2002 
  
 2.3.1 
  
 Produktion av energitorv 
  
 Skörd av energitorv återupptogs år 1980 i liten skala efter att ha legat nere sedan  
 1960-talet. 
  Energitorvproduktionen har varit mycket varierande under 1980- och  
 1990-talet. 
  Orsaken till fluktu- ationerna är främst väderförhållanden under produktionssäsong- erna. Motsvarande fluktuationer fanns även i de tidigare produk- tionsperioderna för energitorv, även om underlaget i Figur 4 inte är så detaljerat för dessa perioder. Kalla och blöta somrar ger låg pro- duktion medan varma och torra ger hög produktion. Framför allt är väderleksförhållandena på försommaren avgörande. Figur 5 visar variationen i produktion av torv uppdelad på olika metoder för torvproduktion: frästorv, stycketorv respektive smultorv. 
 177 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 5 
 . Skörd av energitorv under åren  
 1980–2000, 
  uppdelat på skördningsmetod (smultorv och stycketorv samredovisas för 1997) 
  
 1000 kubikmeter 
  
 4 0 0 0 
  
 S m u lto rv 
  
 3 5 0 0 
  
 S tyck e to rv 
  
 F rä sto rv 
  
 3 0 0 0 
  
 2 5 0 0 
  
 2 0 0 0 
  
 1 5 0 0 
  
 1 0 0 0 
  
 5 0 0 
  
 0 
  
 1 9 8 0 
  
 1 9 8 1 
  
 1 9 8 2 
  
 1 9 8 3 
  
 1 9 8 4 
  
 1 9 8 5 
  
 1 9 8 6 
  
 1 9 8 7 
  
 1 9 8 8 
  
 1 9 8 9 
  
 1 9 9 0 
  
 1 9 9 1 
  
 1 9 9 2 
  
 1 9 9 3 
  
 1 9 9 4 
  
 1 9 9 5 
  
 1 9 9 6 
  
 1 9 9 7 
  
 1 9 9 8 
  
 1 9 9 9 
  
 2 0 0 0 
  
 2 0 0 1 
  
 År 
  
 Källa 
 : SCB och Energimyndigheten, 2002 
 Vid iordningställande av nya torvtäkter krävs att vegetationen på ytan röjs bort. För att sänka vattenhalten i myren sker dikning och dränering och i samband med det även anläggning av dammar för omhändertagande av suspenderande ämnen från diken och pro- duktionsytor. Vidare krävs bearbetning av produktionsytan i form av borttagning av stubbar och rötter samt bombering och jämning av ytan. 
 Produktion av torv sker huvudsakligen under  
 3–4 
  månader på sommaren. Skillnaderna i skördeperiodens längd mellan olika delar av landet är stor. Energitorv i form av  
 stycketorv  
 skördas som små pressade och ältade cylinderformade stycken vilka med maskinell hjälp tagits upp från de översta skikten av tegytan. Dessa lämnas kvar och bearbetas på torvtäkten för att torka under några veckor innan de transporteras till så kallade stackar i anslutning av torv- täkten för vidare lagring. Beroende av väderleken tas  
 2–4 
  skördar under en säsong. För  
 frästorv  
 gäller att den skördas från ett tunt skikt i torvytan, med hjälp av en fräs eller en harv. Frästorven läm- nas att torka på täkten i några dagar innan den samlas upp för lag- ring i stack. Vid skörd av frästorv kan upp till 10 skördar erhållas per år. Frästorv har högre fukthalt och därmed lägre energiinnehåll per viktsenhet fuktigt bränsle samt en lägre volymvikt än stycke- torv. 
 178 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Smultorv  
 kan förenklat beskrivas som en blandning av skörde- metoderna för frästorv och stycketorv. Genom denna metod kan större mängder torv skördas per tidsenhet. Nackdelen är dock att fukthalten torven i regel är högre, vilket gör att metoden framför- allt utnyttjas för torv som förädlas vidare till briketter. 
 Val av skördemetod beror främst på de väderförhållanden som normalt råder i den del av landet där torvmyren finns. På platser där skördeperioden även under normala år är kort skördas torven framförallt i form av frästorv, och på mindre nederbördsrika platser med längre skördeperiod som stycketorv. Eventuella krav och önskemål från användare av torven är ytterligare en faktor som kan påverka val av skördemetod. 
 Ett antal producenter av energitorv producerar även odlingstorv i anslutning till övrig torvutvinning. 
 Huvuddelen av torven utnyttjas i oförädlad form för framförallt värmeproduktion. Alla typer av torv kan även förädlas vidare till briketter eller pellets. Denna förädling sker genom att torven mals och torkas innan den pressas till pellets eller briketter. På det sättet reduceras fukthalten i torven från  
 35–50 
  procent till cirka  
 10–15 
  procent, vilket förbättrar torvens transport- och lagringsegenska- per. En vidareförädling av torven medger också att den kan utnytt- Gilmore som bränsle i anläggningar utrustade med pulverbrännare. I Sverige tillverkas torvbriketter i större skala endast vid en anlägg- ning i Sveg i Härjedalen. Brikettproduktionen startade år  
 1986–87 
  och anläggningen har en årlig produktion motsvarande närmare 1 TWh (200 000 ton briketter). Den teoretiskt maximala produk- tionskapaciteten vid anläggningen är närmare 300 000 ton per år. Briketterna i Sveg produceras baserade på en blandning av torv och trädbränsle samt med enbart träråvara. Ingen kommersiell produk- tion av torvpellets finns i dag i Sverige. 
  
 2.3.2 
  
 Torvproducenter 
  
 Antalet producenter av energitorv har minskat under  
 1990-talet. 
  En anledning till minskningen är sammanslagning av företag, där större producenter i regel har köpt mindre. Råsjö Torv, som är den största producenten i Sverige i dag, har flera dotterbolag. Bolaget agerar även som entreprenör och tar hand om hela eller delar av produktionen i andra företag. 
 179 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Dagens producenter av energitorv kan delas in i tre grupper: 
 relativt stora producenter som agerar på den öppna marknaden 
 producenter som ägs av användare och enbart levererar till sina ägare 
 små producenter som levererar till större producenter eller direkt till användarna 
 Tabell 3 visar dagens producenter av energitorv och deras andelar av den totala produktionen under de senaste åren. 
  
 Tabell 3 
 . Producenter av energitorv verksamma år 2001 och deras andelar av den totala produktionen baserat på produktionen år 1997, 2000 och 2001 
  
 Torvproducenter 
  
 Andel av total produktion, % 
  
 Råsjö Torv AB 
 1) 
  
 30-50 
  
 Härjedalens Mineral AB 
  
 10-30 
  
 Sydkraft Mälarvärme AB 
  
 5-15 
  
 Mellanskog AB 
  
 3-5 
  
 Södra Skogsenergi AB 
  
 2-4 
  
 Kommunbränsle Ådalen 
  
 2-4 
  
 Gällivare Torv AB 
  
 1-5 
  
 SCA Skog AB, Alvarez 
  
 1-3 
  
 Skellefteå Kraft AB/Skellefteå kommun 
  
 1-2 
  
 Holmen AB 
  
 1-2 
  
 Norrheden Torv AB 
  
 1-3 
  
 Kiruna Värmeverks AB 
  
 1-2 
  
 Ljungby kommun 
  
 1-2 
  
 Övriga (bland andra Västerbergslagens 
  
 var och en 1 procent eller mindre 
  
 Värme AB, Jenkins, Vänertorv 
  
 AB, Jämtkraft, Markaryds Fastbränsle 
 AB, Walker  Sundin Torv AB, Bradley, Röcklamyren AB, Åsele 
 Energiverk) 
  
 1) 
 inklusive de företag som numera är dotterbolag (Svenska Torv AB, Vapo Energi AB, Mellansvenska Biobränsle AB,  
 Sandviken-Avesta 
  Torv AB) 
  
 Källa 
 : SGU, 2002 
 Totalt fanns det år 2001 cirka 25 producenter, om inte dotterbolag redovisas separat. Producenternas andel av den totala produktionen 
 180 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 varierar mellan åren beroende på väder- och därmed skördeförhål- landen. Baserat på de senaste årens produktion kan producenterna delas in i fem kategorier, enligt följande: 
 en stor producent med cirka  
 30–50 
  procent av produktionen (Råsjö Torv AB) 
 en producent med cirka  
 10–30 
  procent av produktionen (Härje- dalens Mineral AB 
 en producent med  
 5–15 
  procent av produktionen (Sydkraft Mälar- värme AB) 
 cirka tio producenter med vardera  
 1–5 
  procent av produktionen. 
 cirka tio små producenter med vardera mindre än 1 procent av 
 produktionen 
 Ägarbilden har förändrats de senaste åren för de stora producen- terna. Råsjö Torv AB är sedan år 2000 helägt av finska VAPO OY. Vattenfall, som numera äger den största användaren av torvbriket- ter, det vill säga förbränningsanläggningen i Uppsala, är numera också ensamägare till Härjedalens Mineral AB (HMAB). 
  
 2.3.3 
  
 Kostnader för torvproduktion och transport 
  
 Kostnaderna för produktion av energitorv kan delas upp i fasta och rörliga kostnader. De fasta kostnaderna utgörs främst av kostnader för investeringar i maskinell utrustning och infrastruktur i form av vägar. De rörliga kostnaderna utgörs främst av kostnader för per- sonal, drivmedel för maskiner och lagerhållning av torv. Utöver kostnader för produktion tillkommer kostnader för transport. En ungefärlig fördelning av produktions- och transportkostnader för torv visas i Figur 6. Uppgifterna är baserade på information insam- lad via kontakter med marknadens torvproducenter. De kontaktade torvproducenterna står för mer än 85 procent av den totala torv- produktionen i landet. 
 181 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 6.  
 Fördelning av kostnader för produktion och transport av torv 
 Transport 
  
 15-30% 
  
 Fasta 
  
 Rörliga 
  
 kostnader 
  
 kostnader 
  
 55-65% 
  
 15-30% 
  
 En stor del av de fasta kostnaderna uppkommer i etableringsfasen. De rörliga kostnaderna för produktion påverkas främst av de väderförhållanden som råder då torven ska skördas. Kalla och reg- niga somrar ger låg produktion medan varma och torra somrar ger hög produktion. Vidare påverkas produktionskostnaderna av torv- täktens specifika egenskaper i form av storlek, såväl till yta som till djup, arrondering samt innehåll av torrsubstans. Torven i täkten varierar också i kvalitet, där ytskiktet och bottenskiktet i regel är av sämre kvalitet med hög inblandning av ej önskat material. Det innebär att kostnaderna för att skörda torven i regel är högre i täk- tens etablerings- och avslutningsfas. 
 Genom producenternas ökade kunskap och erfarenhet av anläg- gande och drift av torvtäkt har kostnaderna för produktion succes- sivt minskat något sedan  
 1980-talet. 
  Att kvantifiera denna kost- nadseffektivisering har dock inte varit möjligt. En motstående trend är att kostnaderna och tidsåtgången för tillståndshantering för anläggning av nya torvtäkter och förlängning av befintliga kon- cessioner har ökat. 
 Som illustreras i Figur 6 utgörs upp till en tredjedel av de totala kostnaderna av sådana kostnader som uppkommer i samband med transport av torv till kund. Dessa påverkas av avstånd, transportslag och av specifik volymvikt, där oförädlad torv i form av framförallt frästorv är det mest skrymmande bränslet. Vidare påverkas kostna- derna i hög grad av möjligheterna att få så kallade returtransporter, dvs. där torv fraktas i en riktning och transportfordonet har möj- lighet att transportera andra varor i motsatt riktning. Kostnadernas storlek kan därmed variera avsevärt med såväl avstånd som var i landet transporten sker. 
 182 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Det vanligaste sättet att transportera torv i dag är på landsväg med lastbil. Landsvägstransporternas längd är i genomsnitt cirka  
 10–15 
  mil, men variationerna är stora – från ett fåtal kilometer till som mest 40 mil. 
 Långväga transport av torv sker i dag även med tåg. Ett tågsätt kan frakta motsvarande  
 25–30 
  lastbilsleveranser med torv. Detta transportsätt ställer dock krav på en tillgänglig infrastruktur och ett långsiktigt samarbete mellan torvproducent och användare och utnyttjas därför i dag endast av ett fåtal större aktörer. Ett ungefär- ligt medelvärde för de torvtransporter med tåg som i dag före- kommer är 30 mil. 
 Allt större andel av transporterna av torv utförs med mindre fartyg eller pråm, med mellan 500 och 2 500 tons lastutrymme. Fartygstransport utnyttjas i dagsläget uteslutande för import av torv för användning som bränsle i anläggningar i närheten av Sveriges kustlinjer. Transportavståndet med fartyg uppgår i dag i medeltal till  
 35–40 
  mil. 
 I Figur 7 visas på vilket sätt den torv som användes för kraft- och värmeproduktion i Sverige transporterades år 2001. I figuren ingår såväl inhemsk transport av torv som import. Uppgifterna är Krause rade på information insamlad via kontakter med torvproducenter. 
  
 Figur 7.  
 Fördelningen av transporter av torv till användare för kraft- och värmeproduktion i Sverige, år 2001 (inklusive import) 
  
 f 
  
 artyg 20 % 
  
 järnväg 
  
 landsväg 
  
 20 % 
  
 60 % 
  
 2.3.4 
  
 Lagring 
  
 Skörd av torv sker uteslutande under sommarhalvåret medan för- brukning av torv för värme- och elproduktion är störst vintertid. Denna situation ställer krav på säsongslagring. Vidare gör torv- skördens väderberoende det nödvändigt att bygga upp buffertlager 
 183 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 för att jämna ut produktionssvängningarna mellan olika år. Många torvproducenter strävar därför efter att hålla stora lager torv; i vissa fall lagerhålls torv motsvarande förbrukningen under en hel drift- säsong. 
 Torv lagras dels på stack vid torvtäkt före leverans till en torvan- vändare, dels som buffertlager vid så kallade terminaler. Lagring i mindre omfattning sker också vid torvanvändarnas förbrännings- anläggningar. Många av de svenska fjärrvärmeanläggningarna ligger dock i närheten av tättbebyggda områden varför tillgängliga ytor för lagring av bränslen är små på dessa platser. 
 Lagring av de torvbriketter som i dag produceras i Sverige sker i containrar. Dessa fungerar både som lagrings- och transportem- ballage. Med containrar begränsas även riskerna för spridning om brand i torvbriketterna skulle uppstå. 
  
 2.3.5 
  
 Sysselsättning för torvproduktion 
  
 En uppskattning av antalet direkt sysselsatta för produktion av energitorv i Sverige angivet som helårsarbetande år 2001 ger totalt närmare 600 helårsarbetande, varav de flesta i glesbygd. I produk- tion räknas skörd, lagring, förädling och transport av torv till slut- kund (i de flesta fall fjärrvärmeanläggningar). Uppskattningen är baserad på intervjuer av ett antal producenter av torv och omfattar olika typer av producenter som sammanlagt står för mer än 85 procent av den totala torvproduktionen i landet. Ett nyckeltal har tagits fram för antal helårsarbeten per producerad volym torv (skörd, lagring och transport). Till det har adderats antal sysselsatta vid brikettfabriken i Sveg, totalt cirka 150 stycken. Vid fabriken i Sveg produceras även briketter av andra bränslen. Alla sysselsatta vid fabriken har dock räknats med här, eftersom verksamheten i Sveg bedöms bygga på torvproduktionen. 
 I litteraturen har länge använts en siffra som anger att torvnär- ingen sysselsätter cirka 1 200 årsanställda (se till exempel Ds 2000:73, SCB och Energimyndigheten, 2001). Denna siffra kan bygga på äldre uppskattningar och på att torvproduktionen sedan dess har effektiviserats. Vidare kan sysselsättning för produktion av odlingstorv ingå i uppskattningen. 
 Enligt SCB, som sammanställer statistik över antal arbetsställen fördelade på näringsgren och storleksklass efter antal anställda (se Tabell 4) fanns för torvindustrin totalt 30 arbetsställen med 
 184 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 anställd personal år 2001. Två av dessa arbetsställen hade över 20 anställda, resterande färre. 
  
 Tabell 4.  
 Antal arbetsställen och storleksklass efter antal anställda år 2001 för torvindustrin för energiändamål 
  
 Storleksklass, 
  
 0 
  
 1-4 
  
 5-9 
  
 10-19 
  
 20-199 
  
 200- 
  
 Totalt 
  
 antal 
  
 anställda 
  
 Antal 
  
 35 
  
 24 
  
 3 
  
 1 
  
 2 
  
 0 
  
 65 
  
 arbetsställen 
  
 Källa: www.scb.se/foretagsregistret 
 Då en stor del av arbetet är säsongsarbete bedöms det totala antalet personer som årligen sysselsätts inom näringen uppgå till flera tusen. Torvnäringens direkt sysselsatta personal kan grovt delas in i kategorierna fast anställd och säsongsanställd personal. Vid diskus- sion med de kontaktade torvproducenterna uppges att den säsongsanställda personalen utgörs av studerande, entreprenörer som övrig tid sysselsätts inom andra näringar (skogsbruk och jord- bruk) samt av deltidsarbetslösa. På detta sätt utgör torvnäringen under högsäsong en viktig del av sysselsättningen i regioner där det i övrigt finns begränsade sysselsättningsmöjligheter. 
 Baserat på det framräknade nyckeltalet för produktion (cirka 2 heltidsanställda för att producera 10 000 m 
 2  
 torv) har en uppskatt- ning gjorts av antal helårsarbetande i produktion av energitorv per län, där även anställda vid brikettfabriken i Sveg ingår. Efter samtal med producenter har en justering gjorts av de beräknade siffrorna för år 2001 för att mer motsvara produktionen vid ett normalår. Tabell 5 redovisar en uppskattad fördelning av antal sysselsatta per län. Då de stora producenterna har torvtäkter i flera län använder de i vissa fall samma personal som förflyttar sig mellan olika torv- täkter varför det är svårt att ge en helt rättvisande bild. Tabellen ger dock en indikation på storleksordningen av antal sysselsatta i respektive län. Observera att tabellen redovisar den direkta syssel- sättningen i torvverksamheten. Den indirekta sysselsättningen har inte uppskattats. 
 185 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Tabell 5.  
 Uppskattning av sysselsättning per län för produktion av energitorv baserat på uppgifter gällande produktionen år 2001 (skörd, lagring, bearbetning, förädling och transport) 
  
 Län 
  
 Antal direkt sysselsatta, räknat som 
  
 helårsarbetande 
  
 Norrbottens län 
  
 40 
  
 Västerbottens län 
  
 25 
  
 Jämtlands län 
  
 160 
  
 Dalarna 
  
 2 
  
 Västernorrlands län 
  
 10 
  
 Ayers 
  
 75 
  
 Värmlands län 
  
 5 
  
 Kronobergs län 
  
 30 
  
 Jönköpings län 
  
 45 
  
 Örebro län 
  
 45 
  
 Hallands län 
  
 0 
  
 Kalmar län 
  
 0 
  
 Östergötlands län 
  
 55 
  
 Uppsala län 
  
 20 
  
 Skåne 
  
 5 
  
 Västmanlands län 
  
 45 
  
 Södermanlands län 
  
 0 
  
 Västra Götaland 
  
 20 
  
 Blekinge län 
  
 0 
  
 Stockholms län 
  
 0 
  
 Gotlands län 
  
 0 
  
 Summa 
  
 cirka 
  
 580 
  
 Som kan utläsas av Tabell 5 finns närmare en tredjedel av antalet sysselsatta (cirka 160 personer) i Jämtlands län, där den i dag enda svenska fabriken för produktion av torvbriketter är lokaliserad utanför Sveg i Härjedalens kommun. Totalt i kommunen fanns, enligt SCB år 2000, cirka 4 900 förvärvsarbetande, varav drygt 3 200 personer (2/3) var sysselsatta inom näringslivet. Brikettfabri- ken i Sveg uppges vara den största industrin i kommunen. Verk- samheten är vidare ett exempel på hur torvnäringen kan medverka till att bibehålla viktig infrastruktur som flyg och offentlig service i en kommun. Verksamheten i Sveg genererar även en betydande del av det godstransportarbete som sker på Inlandsbanan söder om Östersund. 
 186 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 2.4 
  
 Torvanvändning 
  
 Användningen av torv för energiproduktion har från år 1990 och framåt varierat mellan 2 och 3 TWh. Största delen används för fjärrvärmeproduktion och en mindre del för elproduktion i kraft- värmeanläggningar. Användningen inom industrin är marginell; någon enstaka procent. Totalt utgör torvanvändningen mindre än en procent av den totala energitillförseln till Sverige. 
 Under år 2000 producerades 142 TWh el i Sverige, varav vatten- kraften stod för 55 procent, kärnkraften för 39 procent och den fossil- och biobränslebaserade elproduktionen för 6 procent (Energimyndigheten, 2001). Av de bränslen som användes för el- produktion i samband med fjärrvärme år 2000 var endast en liten del torv. Bland Fjärrvärmeföreningens medlemmar producerades år 2000 cirka 3,7 TWh el i kraftvärmeanläggningar. För detta krävs cirka 4,4 TWh bränsle, varav cirka 0,1 TWh utgjordes av torv och 1,1 TWh av trädbränslen. Uppgifter om fördelning av bränsle för el- respektive värmeproduktion i kraftvärmeanläggningar kan dock vara något missvisande i anläggningar där flera bränslen används, eftersom man av skattetekniska skäl ofta anger att bränslen som omfattas av energi- och koldioxidskatt använts för elproduktion. Den totala torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar var år 2000 cirka 1 TWh. 
 Elproduktionen genom s.k. mottryckskraft inom industrin upp- gick år 2000 till 4,4 TWh och där används uteslutande andra bräns- len än torv. 
 Figur 8 visar den totala energitillförseln till fjärrvärmeproduk- tionen i Sverige mellan åren 1980 och 2000. Torvanvändningen ingår som en del av biobränsleanvändningen i figuren. Totalt har användningen av biobränslen ökat under perioden medan främst användningen av olja och kol har minskat. År 2000 användes totalt cirka 45 TWh bränsle för fjärrvärmeproduktion. 
 187 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 8.  
 Tillförd energi i fjärrvärme,  
 1980–2000, 
  TWh 
  
 60 
  
 50 
  
 Spillvärme m m 
  
 40 
  
 Värmepumpar 
  
 TWh 
  
 30 
  
 Elpannor 
  
 Biobräns len, torv m m 
  
 20 
  
 10 
  
 Energik ol ink l hyttgas 
  
 Naturgas ink l gasol 
  
 0 
  
 O lja 
  
 1980 
  
 1981 
  
 1982 
  
 1983 
  
 1984 
  
 1985 
  
 1986 
  
 1987 
  
 1988 
  
 1989 
  
 1990 
  
 1991 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 År 
  
 Källa 
 : Energimyndigheten, 2001 
  
 Som anges tidigare startade användningen av energitorv i början på  
 1980-talet, 
  som ett resultat av de statliga styrmedel som då sattes in i syfte att minska oljeberoendet. I Figur 9 redovisas torvanvänd- ningen i fjärrvärme- och kraftvärmeanläggningar. 
 188 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 9 
 . Torvanvändning i fjärrvärme- och kraftvärmeanläggningar i Sverige  
 1981–2000 
  (baserat på Fjärrvärmeföreningens statistik  
 1981–2000) 
  
 TWh 
 4 
 3,5 
 3 
 2,5 
 2 
 1,5 
 1 
 0,5 
  
 0 
  
 1980 
  
 1985 
  
 1990 
  
 1995 
  
 2000 
  
 2005 
  
 År 
 Användningen av energitorv var i Sverige cirka 2,7 TWh år 2000 och cirka 3,6 TWh år 2001 (SCB, 2002). Variationer i använd- ningen beror till stor del på variationer i produktionen av torv, med viss tidsförskjutning eftersom en stor del av torven används upp till ett år efter produktionen. Uppgifter om torvanvändning för till exempel år 2000 är något högre i SCB:s redovisning jämfört med Fjärrvärmeföreningens, bland annat beroende på att SCB:s statistik även omfattar industrin och andra användare som inte är medlem- mar i Fjärrvärmeföreningen. Val av omräkningsfaktorer, såsom energiinnehåll, bidrar även till att resultaten varierar. 
 Torvens andel av energitillförseln för fjärrvärmeproduktion var drygt 5 procent år 2000. Andelen varierar dock mellan olika år. Figur 10 visar att trädbränsle utgör den enskilt största energikällan, men att det finns ett stort antal olika energikällor. 
 Fjärrvärmeföreningens medlemmar använde torv för förbränning i 36 anläggningar år 1990 (avser dock fler pannor eftersom vissa anläggningar eldar med torv i flera pannor). Motsvarande siffra var 29 anläggningar år 2000. 
 189 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 10 
  
 .  
 Energi för fjärrvärmeproduktion uppdelat på energibärare, år 2000 
  
 Övrigt 
  
 Olja 
  
 6% 
  
 11% 
  
 Kol 
  
 7% 
  
 Edwards 
  
 5% 
  
 Naturgas 
  
 6% 
  
 Värm epum p 14% 
  
 El 
  
 Trädbräns le 
  
 4% 
  
 26% 
  
 Henderson e 
  
 7% 
  
 Avfall 
  
 Tallbeckolja 
  
 11% 
  
 3% 
  
 Källa 
 : Fjärrvärmeföreningen, 2000 
 Sedan början på  
 1980-talet 
  har vissa anläggningar som har använt torv övergått till att använda andra bränslen, medan andra har bör- jat elda torv, antingen genom att bygga nya pannor eller börja elda torv i befintliga pannor. Totalt har torv eldats i 53 anläggningar sedan år 1981 (baserat på Fjärrvärmeförenings statistik). Eftersom man vid ett antal anläggningar eldar torv i flera pannor är antalet pannor där torv eldats under motsvarande period i storleksord- ningen drygt 70 stycken. De pannor där torv eldades år 2000 har en sammanlagd installerad panneffekt av cirka 1 900 MW. Räknas samtliga pannor som eldats med torv med blir den totala installe- rade panneffekten cirka 2 300 MW. 
 Utöver pannorna inom fjärrvärmesektorn finns ett antal pannor inom industrin där torv har använts som bränsle inom massa- och pappersindustrin samt kemisk industri. Torvanvändningen inom industrin har dock minskat. Det finns även ett antal mindre pannor (5 MW eller mindre) som har eldats eller fortfarande eldas med torv. Dessa ingår inte i Fjärrvärmeföreningens statistik. 
 I de flesta pannor där torv förbränns blandas torven med andra bränslen. Ett undantag är anläggningen i Mölndal där enbart torv utnyttjas på grund av anläggningens tekniska utformning. I de flesta övriga pannor är torvandelen mellan 10 och 90 procent. Övriga bränslen består till största delen av trädbränslen. 
 190 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Uppsala är den enskilda anläggning som använder den största mängden torv i Sverige, cirka 20 procent av den totala torvanvänd- ningen. I Uppsala används briketter tillverkade av torv och träd- bränslen. Igelstaverket i Södertälje är den andra stora torvanvända- ren, dit bland annat torvbriketter importeras från i huvudsak Estland. I Igelstaverket eldas torven tillsammans med dels tallbeck- olja, dels returflis. I Figur 11 ges en bild av fördelningen av torvan- vändningen vid olika anläggningar år 2000. 
  
 Figur 11.  
 Torvanvändning hos Fjärrvärmeföreningens medlemmar år 2000 
  
 Övriga (20 anläggningar) 
  
 Uppsala 
  
 21% 
  
 23% 
  
 Uddevalla 
  
 4%  
 Södertälje 
 12% 
 Skellefteå 
 4% 
  
 Sandviken 
  
 4% 
  
 Örebro 
  
 Gällivare 
  
 11% 
  
 5% 
  
 Karlskoga 
  
 Mölndal 
  
 9% 
  
 7% 
  
 Källa 
 : Fjärrvärmeföreningen, 2000 
 Tabell 6 visar antal anläggningar i olika intervall av torvanvändning per år för åren 1990 och 2000. Figuren visar att antalet stora använ- dare var få, såväl år 1990 som år 2000. År 2000 har antalet anlägg- ningar som använder torv minskat jämfört med år 1990. Andelen anläggningar med relativt liten årlig torvanvändning var stor båda åren. Se Figur 8 och Figur 9 för jämförelse med total energi till fjärrvärmeproduktion respektive torvanvändning för fjärrvärme- produktion. 
 191 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Tabell 6 
 . Storleksindelning av anläggningar som använde torv år 1990 respektive år 2000 
  
 Energianvändning, 
  
 Antal anläggningar 
  
 Antal anläggningar 
  
 Jones/år 
  
 År 1990 
  
 År 2000 
  
 0-25 
  
 12 
  
 11 
  
 26-50 
  
 9 
  
 7 
  
 51-100 
  
 7 
  
 5 
  
 101-200 
  
 5 
  
 3 
  
 201-400 
  
 2 
  
 2 
  
 401-600 
  
 1 
  
 1 
  
 2.5 
  
 Torvpriser 
  
 Prisnivån för energitorv har varit i det närmaste oförändrad i löpande priser och därmed sjunkande i reala priser under det senaste decenniet. Statistik över prisutvecklingen redovisas regel- bundet av Energimyndigheten. Marknadens aktörer anger dock en viss tveksamhet inför prisredovisningen och menar att den inte speglar det verkliga marknadspriset. I stället anges att priset nomi- nellt har minskat med cirka 10 procent under den senaste tioårspe- rioden. Sannolikt påverkas den redovisade statistiken av några fak- torer, till exempel att några långa avtal tecknade på högre kost- nadsnivåer slår igenom. Detta är även ett resultat av att det finns få aktörer på marknaden. Prisutvecklingen enligt den officiella stati- stiken, inklusive respektive exklusive energiskatter (endast svavel- skatt), redovisas i Figur 12. 
 192 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 12.  
 Prisutveckling torv, kr/MWh fritt förbrukare, löpande priser exklusive samt inklusive energiskatter (För frästorv finns officiell statistik endast fr.o.m. år 1993.) 
  
 160 
  
 140 
  
 120 
  
 kr/MWh 
  
 100 
  
 stycketorv 
  
 80 
  
 exkl. skatt 
  
 frästorv exkl. 
  
 60 
  
 skatt 
  
 40 
  
 stycketorv 
  
 inkl. skatt 
  
 20 
  
 frästorv inkl. 
  
 skatt 
  
 0 
  
 1985 
  
 1987 
  
 1989 
  
 1991 
  
 1993 
  
 1995 
  
 1997 
  
 1999 
  
 2001 
  
 år 
  
 Källa 
 : Energimyndigheten, 2002 
  
 I Energimyndighetens statistik redovisas, från och med år 1998, även regionala skillnader i prisnivåer. För stycketorv gäller att pri- set generellt varit  
 10–20 
  procent högre i de södra och mellersta delarna av landet än vad de varit i de norra delarna. För frästorv finns endast regionala priser redovisade för vissa år på grund av begränsat underlag. 
 Priset för importerad torv är i regel något lägre eller på samma nivå som torv producerad i Sverige. 
 För torvbriketter sker inga officiella prissammanställningar. 
  
 2.6 
  
 Handel med torv 
  
 2.6.1 
  
 Inrikeshandel 
  
 Den nationella handeln med energitorv är av tradition främst lokal som en följd av att upp till en tredjedel av de totala kostnaderna för produktion och transport av torv utgörs av transportkostnader. En ökande handel mellan olika regioner i Sverige har dock skett under de senaste åren som en följd av den stora geografiska spridningen 
 193 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 mellan platser för torvutvinning och lokalisering av kraft- och vär- meproduktionsanläggningar i närheten av tättbebyggda områden. 
 De regionala obalanserna avseende produktion och användning av torv illustreras i Figur 13 och Figur 14. Då produktionen av torv i hög grad beror av hur nederbördsrik respektive skördesäsong är, kommer de regionala skillnaderna mellan produktion och använd- ning av torv att förändras mellan åren. 
 I Figur 13 visas produktion och användning av energitorv i Sverige år 1997, som var ett år med god torvproduktion. I Norrbottens och Västerbottens län var år 1997 produktionen större än användningen. Ett kraftigt underskott fanns dock i Mälardalen med omnejd. 
 Som visas i Figur 14 fanns även år 2000 ett underskott av inhemskt producerad torv i framförallt Stockholms, Uppsala, Örebro och Västra Götalands län, men till viss del även i Norr- bottens och i Västerbottens län. Ett överskott av torv fanns främst i Jämtlands län. För båda åren, 1997 och 2000, var produktionen i Östergötlands, Jönköpings, Kronobergs och Skåne län större än användningen. 
 I figurerna illustreras även importen de olika åren. Denna disku- teras vidare i avsnitt 2.6.2. 
 Den nationella handeln med torv sker framförallt via avtal vars kontraktstid i regel uppgår till mellan en och tre driftsäsonger och tecknas mellan två parter. Andelen avtal baserade på en spotmark- nad är få. 
 194 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 13.  
 Användning, produktion och import av energitorv i Sverige år 1997 (baserat på uppgifter från SGU, Fjärrvärmeföreningen och SCB) 
 Användning och produktion (GWh) 
  
 Användning av energitorv 
  
 Produktion av energitorv 
  
 Produktion i Jämtland år 
  
 1997 var 1165 GWh 
  
 = 100 GWh 
  
 Import cirka 550 GWh 
  
 ANVÄNDNING 
  
 PRODUKTION 
  
 LÄN 
  
 (GWh) 
  
 (GWh) 
  
 Dalarna 
  
 13 
  
 24 
  
 Gävleborg 
  
 188 
  
 505 
  
 Jämtland 
  
 59 
  
 1165 
  
 Jönköping 
  
 5 
  
 185 
  
 Kronoberg 
  
 16 
  
 165 
  
 Norrbotten 
  
 402 
  
 467 
  
 Skåne 
  
 7 
  
 41 
  
 Stockholm 
  
 449 
  
 0 
  
 Södermanland 
  
 0 
  
 0 
  
 Uppsala 
  
 694 
  
 0 
  
 Värmland 
  
 0 
  
 0 
  
 Västerbotten 
  
 73 
  
 173 
  
 Västernorrland 
  
 118 
  
 131 
  
 Västmanland 
  
 62 
  
 204 
  
 Västra 
  
 284 
  
 0 
  
 Götaland 
  
 Örebro 
  
 481 
  
 280 
  
 Östergötland 
  
 0 
  
 71 
  
 195 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 14.  
 Användning, produktion och import av energitorv i Sverige år 2000 (baserat på uppgifter från SGU, Fjärrvärmeföreningen och SCB) 
 Användning och produktion (GWh) 
 Användning av energitorv 
 Produktion av energitorv 
 = 100 GWh 
 Import cirka 700 GWh 
  
 ANVÄNDNING 
  
 PRODUKTION 
  
 LÄN 
  
 (GWh) 
  
 (GWh) 
  
 Dalarna 
  
 0 
  
 11 
  
 Gävleborg 
  
 162 
  
 152 
  
 Jämtland 
  
 55 
  
 267 
  
 Jönköping 
  
 0 
  
 117 
  
 Kronoberg 
  
 62 
  
 104 
  
 Norrbotten 
  
 215 
  
 106 
  
 Skåne 
  
 0 
  
 26 
  
 Stockholm 
  
 287 
  
 0 
  
 Södermanland 
  
 14 
  
 0 
  
 Uppsala 
  
 479 
  
 50 
  
 Värmland 
  
 0 
  
 3 
  
 Västerbotten 
  
 150 
  
 24 
  
 Västernorrland 
  
 118 
  
 53 
  
 Västmanland 
  
 67 
  
 114 
  
 Västra 
  
 257 
  
 89 
  
 Götaland 
  
 Örebro 
  
 459 
  
 151 
  
 Östergötland 
  
 0 
  
 134 
  
 196 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 2.6.2 
  
 Utrikeshandel 
  
 Importen av energitorv till Sverige har i det närmaste fyrfaldigats under de senaste tio åren och har under den senaste  
 3-årsperioden 
  svarat för mellan  
 20–30 
  procent av den totala användningen av energitorv i landet. Under  
 80-talet 
  hängde den svenska importen av energitorv starkt samman med utgången av den svenska torvskör- den. Bra år importerades mindre mängder och under år med låg produktion importerades mer. 
 Importen storlek under åren  
 1991–2001 
  i förhållande till total produktion och användning av energitorv i Sverige visas i Figur 15. 
  
 Figur 15 
 . Import, produktion och användning av energitorv år  
 1991–2001 
  
 4,5 
  
 4,0 
  
 3,5 
  
 3,0 
  
 TWh 
  
 2,5 
  
 2,0 
  
 Produktion 
  
 1,5 
  
 Import 
  
 1,0 
  
 Användning 
  
 0,5 
  
 0,0 
  
 1991 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 år 
  
 Källa 
 : SCB 
  
 Som kan utläsas ur figuren är användningen av torv under vissa år högre än vad den nationella produktionen och importen samman- taget är. Underskottet sådana år har täckts av buffertlager som producenterna hållit med. 
 Figuren åskådliggör vidare en ny trend, där stora och ökande kvantiteter energitorv årligen importeras i det närmaste oberoende av den inhemska torvskörden. Denna trend kommer sannolikt att bestå och under år 2002 prognostiseras en ökning med cirka 40 procent jämfört med år 2000, det vill säga från en import på 
 197 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 energitorv om närmare 700 GWh år 2000 till cirka 1 TWh år 2002. Importen består av torvbriketter och stycketorv. 
 Importen till Sverige görs till största delen direkt av svenska användare av torven för framförallt värmeproduktion. Dessa för- bränningsanläggningar är till övervägande del lokaliserade längs den svenska öst- och västkusten. Resterande del av importen hanteras via svenska producenter och leverantörer av torv. 
 Förutom svängningar i den inhemska torvskörden anges av aktö- rerna att den ökande importen som prognostiserats för år 2002 beror på antagande om en brist på grund av ökad efterfrågan på främst förädlade trädbränslen i Sverige vilket ökar efterfrågan på torvbriketter. Vidare är tillgången på torvbriketter i Sverige begränsad. Import av torv sker därför via såväl korta avtal över en driftsäsong som via fleråriga samarbetsavtal med producenter och leverantörer i framförallt Baltikum och Finland. Svenskt delägar- intresse finns även vid produktion av torvbriketter i Baltikum (Estland). 
 Edwards har under åren importerats från i huvudsak tre länder, Finland, Storbritannien och Estland, där Estland har varit det land varifrån importen från och med mitten av  
 90-talet 
  har ökat krafti- gast. Även andra baltiska länder samt Ryssland och Vitryssland är en växande, om än osäker, marknad för svensk import av framför- allt torvbriketter. Den sammanlagda importen från Storbritannien och Nordirland har däremot minskat med närmare två tredjedelar under det senaste året. 
 Importmängdens fördelning mellan olika länder år 2001 visas i Figur 16. 
 198 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 16 
 . Fördelning av import till Sverige år 2001 
 Övriga 
 2% 
 Finland 28% 
 Estland 
 70% 
 Källa 
 : SCB 
  
 Export av torv från Sverige utgörs främst av odlingstorv och be- handlas därför inte vidare. 
 199 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 3 
  
 Torv i jämförelse med andra bränslen 
  
 I följande avsnitt behandlas den roll energitorv spelar som bränsle i det svenska energisystemet och den konkurrens som råder mellan torv och andra, substituerbara, bränslen. 
  
 3.1 
  
 Skatter och övriga ekonomiska styrmedel på energiområdet 
  
 De ekonomiska styrmedel som i huvudsak påverkar konkurrens- kraften för torv som bränsle är skatter för bränslen i värme- och kraftproduktion och olika former av investeringsbidrag för fast- bränsleeldade anläggningar. Här ges därför en kort historik över energi- och miljöskatter på bränslen som används för värme- och elproduktion samt övriga ekonomiska styrmedel. Vidare redovisas översiktligt pågående och nyss genomförda utredningar rörande ekonomiska styrmedel som kan komma att påverka bränslebilden och därmed torvens konkurrenssituation som bränsle. 
  
 3.1.1 
  
 Skatter och avgifter 
  
 De skatter som i huvudsak påverkar torv och andra bränslen är energiskatter i form av energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt. 
 200 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Faktaruta 
 : Energiskatter 
 Energiskatt 
 Energiskatt tas ut på el, fossila bränslen och råtallolja. Energi- skatt utgår inte för avfall, torv och trädbränslen exklusive råtall- olja. Energiskatten på el ser olika ut beroende på vem som konsumerar elkraften och var i landet den konsumeras. Industrin samt jordbruk, skogsbruk och vattenbruk betalar ingen energiskatt, utom för drivmedel. Energiskatten på bränsle utgår med ett bestämt belopp per vikts- eller volymsenhet. Bränslen som används för elproduktion belastas inte med energiskatt. Energiskatten på bränsle i värmeproduktion i kraft- värmeverk är nedsatt till hälften. 
 Koldioxidskatt 
 Koldioxidskatt beräknas med utgångspunkt i kolinnehållet i fos- sila bränslen. Skatten utgår inte för biobränslen, avfall och torv. Industrin, jordbruk, skogsbruk och vattenbruk betalar 30 procent av den generella skattesatsen (63 öre per kilo utsläppt koldioxid,  
 2002-01-01). 
  Därutöver finns särskilda regler för nedsättning av koldioxidskatten för energiintensiv verksam- het. Bränslen som används för elproduktion belastas inte med koldioxidskatt. 
 Svavelskatt 
 Skatten tas ut på oljeprodukter, kol och torv. Om utsläppet av svavel begränsas genom till exempel rening görs avdrag på skat- ten. 
  
 3.1.2 
  
 Genomförda förändringar av energibeskattningen med koppling till torv 
  
 I samband med reformeringen av företags- och inkomstbeskatt- ningen i Sverige år 1990 infördes mervärdesskatt på energi. År 1991 infördes en skatt på utsläpp av koldioxid (olja, kol, bensin, naturgas och gasol) som motsvarade 25 öre per kg koldioxid, samtidigt som energiskatterna reducerades med 50 procent. Samma år infördes även en svavelskatt på kol, torv och olja (40 kr per kilo utsläpp av svavel). År 1992 infördes en avgift på utsläpp av kväveoxider på vissa pannor och turbiner (30 kr per kilo utsläpp av kväveoxider). 
 201 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Avgiften återbetalas i proportion till respektive anläggnings energi- produktion och utsläpp. 
 År 1993 infördes ytterligare förändringar av energiskatten, som i huvudsak berörde industrin. Den allmänna energiskatten på bräns- len och el för industrisektorn avskaffades och koldioxidskatten sänktes till en fjärdedel av koldioxidskattens allmänna nivå. För övriga användare låg energiskatten kvar på samma nivå och koldi- oxidskatten höjdes från 25 till 32 öre per kg koldioxid. För att und- vika att inflationen urholkade energi- och koldioxidskatten beslu- tades att införa en indexreglering. 
 Från och med den 1 januari 1995 gäller lag 1994:1776 om skatt på energi. Lagen innefattar ett ändrat beskattningsförfarande i enlighet med EG:s mineraloljedirektiv. 
 Som ett led i finansieringen av medlemsavgiften till EU höjdes koldioxidskatten till 36 öre per kg koldioxid och elskatten med 0,5 öre per kWh den 1 januari 1996. Den 1 september 1996 höjdes energiskatten för samtliga bränslen med cirka 11 procent. 
 Den 1 juli 1997 höjdes industrins koldioxidskatt till 50 procent av den generella nivån. 
 Sedan den 1 januari 1999 tas energiskatt även ut för råtallolja. En skatt infördes den 1 januari 2000 på avfall som deponeras. 
 Aska som bildas vid förbränning av olika bränslen inklusive träd- bränslen och torv omfattas av skatten om askan deponeras. Skatten var 250 kronor per ton när den infördes och höjdes till 288 kronor per ton den 1 januari 2002. 
 Den 1 januari 2001 höjdes skatten från 37 öre till 54 öre per kilo koldioxid på grund av skatteväxling och Sveriges åtagande att minska koldioxidutsläppen. Samtidigt sänktes energiskatten. Kol- dioxidskatten för tillverkningsindustrin, jordbruk, skogsbruk och vattenbruk sänktes från 50 till 35 procent av den allmänna nivån. Från den 1 januari 2002 är den generella koldioxidskatten 63 öre per kg koldioxid. Industri, jordbruk, skogsbruk och vattenbruk betalar 30 procent av den generella skattesatsen, utom för drivme- del. 
 I Tabell 7 redovisas energiskatter för några bränslen. I skatten ingår energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt. Moms på 25 pro- cent tillkommer. 
 202 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Tabell 7 
 . Energi- och miljöskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavel- skatt) för olika bränslen  
 1995–2002 
  angivet i öre per kWh, exklu- sive moms 
  
 Bränsle 
  
 Användare 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997- 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2000 
  
 Eldningsolja 5 
  
 Industrin 
  
 3,3 
  
 3,4 
  
 5,9 
  
 5,9 
  
 6,5 
  
 Övriga 
  
 15,4 
  
 16,2 
  
 17,6 
  
 21,5 
  
 26,4 
  
 Kol 
  
 Industrin 
  
 4,8 
  
 5 
  
 8,1 
  
 8,1 
  
 8,2 
  
 Övriga 
  
 16,5 
  
 17,4 
  
 18,3 
  
 23,4 
  
 26,7 
  
 Naturgas 
  
 Industrin 
  
 1,7 
  
 1,8 
  
 3,7 
  
 3,7 
  
 3,7 
  
 Övriga 
  
 8,4 
  
 9,1 
  
 9,6 
  
 12,7 
  
 14,6 
  
 Trädbränslen 
  
 Industrin 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Övriga 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Torv 
 1) 
  
 Industrin 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 Övriga 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 1,5 
  
 Hushållsavfall 
  
 Industrin 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Övriga 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Övriga 
  
 Industrin 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 utsorterade 
  
 avfallsfraktioner 
  
 Övriga 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 1) 
 endast svavelskatt för torv, baserat på 45 % fukt och 0,24 % svavel 
  
 Källa 
 : SCB och Energimyndigheten, 2002 samt RSV, 2002 
 Energi- och miljöskatterna redovisas för år 2002 i Tabell 8 uppdelat på respektive skatt. Utöver dessa skatter tillkommer avfallsskatten, i de fall där askan från förbränningen och eventuellt andra restpro- dukter deponeras. Om askan deponeras blir skatten i storleksord- ningen 30 kronor per ton bränsle för kol, 15 kronor per ton bränsle för torv och cirka 5 kronor per ton bränsle för trädbränslen. 
 203 
 Bilaga 2 SOU 2002:100 
  
 Tabell 8 
 .  
 Energi-, 
  koldioxid- och svavelskatt 2002, exklusive moms 
  
 Bränsle 
  
 Energiskatt 
  
 Koldioxidskatt 
  
 Svavelskatt 
  
 Eldningsolja 5, 
  
 707 
  
 1 798 
  
 108 
  
 kr/m 
 3 
  
 Kol, kr/ton 
  
 301 
  
 1 564 
  
 150 
  
 Naturgas, kr/1000 
  
 229 
  
 1 346 
  
 0 
  
 m 
 3 
  
 Trädbränslen, 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 kr/ton 
  
 Edwards, kr/ton 
  
 0 
  
 0 
  
 10 
  
 Hushållsavfall, 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 kr/ton 
  
 Övriga utsorterade 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 avfallsfraktioner, 
  
 kr/ton 
  
 Källa 
 : RSV, 2002 
  
 3.1.3 
  
 Övriga ekonomiska styrmedel 
  
 Under perioden 1981 till 1986 lämnade staten ekonomiskt stöd i form av bidrag och lån till anläggningar för utvinning och förbrän- ning av torv, se Tabell 9. Oljeersättningsfonden (OEF) verkade från den 1 januari 1981 till juni 1983 och gav stöd till oljeersättande åtgärder. Avsikten med stödet enligt Förordning om statligt stöd till att ersätta olja m.m. (1980:1085, ändrad 1982:1230) var att ersätta olja samt att skapa en ökad efterfrågan av torv som bränsle och därmed säkerställa de nyetablerade torvproducenternas avsätt- ning under ett inledningsskede. Stödet bestod av dels bidrag och dels lån. Stöd skulle lämnas för investeringar i förbränningsanlägg- ningar som byggdes för att eldas främst med torv. 
 Bidrag för oljeersättning fortsatte därefter att hanteras av Statens Energiverk (STEV) fram till år 1985. Dessutom utgick under peri- oden 1983 till 1985 ett särskilt torvstöd. Under år 1984 till 1986 lämnade STEV även stöd till energiinvesteringar, bland annat till förbränningsanläggningar för inhemskt bränsle (enligt förord- ningen om statligt bidrag till installationer för uppvärmning m.m. SFS 1993:1108, 1984:1045, 1985:632). 
 204 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Totalt lämnade staten stöd för investeringar i nya pannor eller för ombyggnader av befintliga pannor till torveldning till knappt 80 pannor motsvarande cirka 500 miljoner kronor i bidrag och 240 miljoner kronor i lån. De torvpannor som fick torvstödet var framför allt kommunala värmepannor och några enstaka större industripannor. Ett stort antal av de kommunala värmepannorna var dock relativt små (mindre än 10 MW). Bidrag och lån lämnades även till cirka 40 projekt för torvutvinning och förädling. 
  
 Tabell 9 
 . Statliga stöd till anläggningar för utvinning och förbrän- ning av torv 
  
 Torvförbränning 
  
 Torvutvinning, 
  
 förädling 
  
 Stöd 
  
 Antal 
  
 Bidrag, 
  
 Lån, 
  
 Antal 
  
 Bidrag, 
  
 Lån, Mkr 
  
 Mkr 
  
 Mkr 
  
 Mkr 
  
 OEF,  
 1981–83 
  
 18 
  
 74 
  
 150 
  
 26 
  
 8 
  
 119 
  
 Oljeersättning 
  
 3 
  
 38 
  
 - 
  
 13 
  
 32 
  
 145 
  
 STEV,  
 1983–85 
  
 Torvstöd STEV 
  
 51 
  
 372 
  
 90 
  
 1983-85 
  
 1984, 1985 och 
  
 6 
  
 16 
  
 1986 års inv. 
  
 prog., STEV 
  
 Summa 
  
 78 
  
 500 
  
 240 
  
 39 
  
 40 
  
 264 
  
 Källa 
 : SCB, 1998 
 Ett särskilt kompletterande stöd utgick tidigare till torveldade för- bränningsanläggningar i Norrbotten. 
 Efter år 1986 har de ekonomiska styrmedel som omfattar ener- gitorv främst utgjorts av skatter och avgifter. 
 Det har dock funnits investeringsstöd som omfattat ren bio- bränsleeldning. År 1991 införs ett investeringsstöd till biobränsle- eldade kraftvärmeverk (4 000 kronor per kilowatt eleffekt). Stödet fanns under perioden  
 1991–1996. 
  I det energipolitiska beslutet år 1997 innehöll det kortsiktiga programmet bland annat ett inve- steringsstöd till biobränslebaserad kraftvärmeproduktion. Målet var att under en femårsperiod åstadkomma en ökning av den årliga elproduktionen från biobränslebaserade kraftvärmeverk med 0,75 TWh per år. Bidraget uppgår till 3 000 kr per kilowatt, dock högst 
 205 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 25 procent av investeringen. Med biobränsle avsågs i detta sam- manhang bland annat avverkningsrester, vissa slag av avfall, energi- grödor, vass, halm, returlutar och tallbeckolja. Torv ingick inte bland dessa bränslen. Stödet gäller till och med år 2002. I de anläggningar som fått stöd i 1997 års program måste biobränslet utgöra minst 70 procent av den totala förbrukningen och framställ- ning av el ska endast ske med biobränslen under en femårsperiod. 
  
 3.1.4 
  
 Utredningar och förslag om ändrade styrmedel 
  
 Flera utredningar har nyligen lämnat förslag eller pågår och för- väntas ge förslag som kan ha en påverkan på styrmedel som rör konkurrenssituationen mellan bränslen och därmed torvens roll i energisystemet. Följande utredningar och styrmedel är mest aktuella: 
 Skattenedsättningskommittén 
 Handel med elcertifikat 
 Handel med utsläppsrätter (införande av EU:s förslag) 
 Skatt vid förbränning av avfall 
 Översyn av energibeskattningen 
 Skattenedsättningskommittén 
 En parlamentarisk kommitté, Skattenedsättningskommittén (Dir. 2001:29), arbetar med att se över reglerna för nedsättning av energiskatter. Kommittén, som tillsattes som ett led i arbetet med att förverkliga strategin för fortsatt grön skatteväxling, ska redovisa sitt arbete senast den 31 december 2002. 
 Handel med elcertifikat 
 Riksdagen beslutade år 2000 att ett system för handel med elcertifikat ska införas. Syftet med systemet är att ersätta nuvarande bidrag med ett mer marknadsorienterat system för att främja produktionen av el från förnybara energikällor. I systemet ska olika förnybara energikällor för elproduktion konkurrera på lika villkor. Ett första förslag till handel med elcertifikat presenterades i SOU 2001:77. I energipropositionen år 2002 anges 
 206 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 att (prop. 2001/2002:143) Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/77/EG om främjande av el, producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el, bör vara vägledande. En tillämpning av direktivets definition av el anges för Sveriges del vara att el som produceras från förbränning av torv inte ingår i direktivets definition av el som produceras från förnybara energi- källor. Den andel av elektriciteten som produceras med förnybara energikällor i kraftverk som också använder andra energikällor ska dock omfattas av systemet (prop. 2001/02:143). I direktivet anges dock att den definition av biomassa som ges i direktivet inte utesluter annan definition i nationell lagstiftning, för andra syften än de som anges i direktivet (2001/77/EG). 
 Ett nytt förslag till lag om elcertifikatsystem lämnas under hösten 2002 (Ds 2002:40). Enligt planerna ska riksdagen besluta om lag om elcertifikat i början år 2003 och systemet med elcerti- fikat införas den 1:a maj 2003. 
 Elcertifikatsystemet bygger på att producenterna av förnybar el får elcertifikat för den el som produceras. Varje MWh föreslås ge ett certifikat. Försäljningen av certifikaten ska ge producenterna en intäkt för produktionen utöver intäkten från elförsäljningen. För att skapa efterfrågan på certifikat blir det obligatoriskt för elanvändare att köpa en viss mängd certifikat i förhållande till sin elförbrukning, en s.k. kvotplikt införs. För varje år ökar mängden certfikat som elanvändarna är skyldiga att köpa. Det medför en ökande efterfrågan på certifikat och en stimulans till ökad produktion av förnybar el. Elleverantören kommer att sköta inköpen av certifikat för sina kunder och på så sätt svara för att deras kvotplikt uppfylls. 
 I juni 2002 beslutade riksdagen om riktlinjer för Sveriges energi- politik. Ett mål är att produktionen av förnybar el ska öka med 10 TWh från år 2002 års nivå fram till år 2010. Det innebär en fyrdubbling av takten i utbyggnaden jämfört med det program som gällt under de senaste fem åren och som gäller fram till nyår. 
 I lagförslaget anges att en anläggning där el produceras med hjälp av vindkraft, solenergi, geotermisk energi, biobränsle eller vågenergi är en sådan anläggning som berättigar innehavaren till elcertifikat. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestäm- mer, får meddela föreskrifter om vilka krav som ska ställas på biobränslen, för att produktionen av el ska berättiga till elcertifikat. I lagförslaget anges vidare att en certifikatberättigad producent under åren 2004 till och med 2008 har rätt att hos Statens 
 207 
 Bilaga 2 SOU 2002:100 
 energimyndighet lösa in elcertifikat som tilldelats producenten. Det pris som myndigheten ska betala per certifikat (MWh) är 60 kr år 2003. Därefter minskar priset med 10 kronor per år. 
 Diskussioner förekommer vidare om att vid fördelning av bränslen till fjärrvärme- respektive elproduktion ska proportione- ring tillämpas, dvs. fördelningen sker genom proportionering i förhållande till produktionen av el respektive fjärrvärme. Vidare diskuteras möjligheten att införa ett tröskelvärde för andelen biobränsle av den totala bränsleproduktionen för att en anläggning ska vara certifikatberättigad, exempelvis minst 70 procent (Pm Fi2002/2635). 
 Av de bränslen som användes för elproduktion år 2000 var endast en mindre del torv. Bland Fjärrvärmeföreningens medlem- mar producerades år 2000 cirka 3,7 TWh el i kraftvärmeanlägg- ningar. För detta krävdes cirka 4,4 TWh bränsle, varav cirka 0,1 TWh angavs utgöras av torv och 1,1 TWh av trädbränslen. Den totala torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar var dock cirka 1 TWh år 2000 och 1,2 TWh år 2001. 
 Användningen av torv i kraftvärmeanläggningar har under perioden 1990 till 2001 varierat mellan 1 och 1,8 TWh, vilket motsvarar mellan 40 och 60 procent av den totala torvanvänd- ningen i fjärrvärme- och kraftvärmeanläggningar. 
 För år 2002 förväntas torvanvändningen i de pannor från vilka el produceras till nätet vara cirka 1,4 TWh varav elproduktion är mindre än 0,1 TWh. Förutsatt dagens styrmedel (år 2002) kommer torvanvändningen att öka till 1,6 TWh i dessa anläggningar och elproduktionen från torv att öka till totalt cirka 0,2 TWh under nästa år, 2003, enligt anläggningsägarna. 
  
 De större torvanvändarna 
  
 bland kraftvärmeanläggningar var 
  
 år 2001 Vattenfall Uppsala, 
  
 Sydkraft Mälarvärme (Åbyverket, 
  
 Örebro), Mälarenergi Västerås, Kiruna värmeverk, Skellefteå Kraft, Birka Värme/Fortum (Djupedsverket, Hudiksvall), Härnösand Energi och Växjö Energi. 
 De konsekvenser som ett system med elcertifikat kan komma att få på konkurrenssituationen för torv och torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar redovisas i avsnitt 3.4.5 och i bilaga A. 
 208 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Översyn av energibeskattningen 
 I avvaktan på Skattenedsättningskommitténs förslag har regeringen för avsikt att undersöka möjligheterna att lägga fram förslag till en temporär ändring i energibeskattningen för kraftvärme i fjärr- värmesystem som innebär att reglerna likställs med dem som gäller för industrins mottrycksproduktion (prop. 2001/02:143). Finans- departementet presenterade i juli 2002 ett förslag om ändrad kraft- värmebeskattning (dnr Fi2002/2635), som har remissbehandlats. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för år 2003 (prop. 2002/03:1) att detta förslag ska träda i kraft den 1 januari 2003. Skattenedsättningskommittén ska redovisa sitt arbete senast den 31 december år 2002. Man anger därför att den föreslagna ändringen ska ses som temporär i avvaktan på kommitténs förslag. Förslaget är indirekt kopplat till ett införande av elcertifikatsystem. 
 Förslaget innehåller förändringar av energiskatten för fjärr- värmeproduktion. Det nuvarande avdraget för energiskatt på bränslen som förbrukas för värmeproduktion i kraftvärmeverk höjs från 50 till 100 procent samtidigt som avdrag införs för koldioxid- skatten på bränslen med 74 procent. 
 Vid kraftvärmeproduktion får ordningen inte längre väljas fritt mellan bränslen vid beräkning av skatteavdrag. I stället föreslås regler om proportionering för varje bränsle för sig. Fördelningen av bränsle som förbrukas för framställning av el respektive värme ska ske genom proportionering i förhållande till respektive energi- produktion. Om olika bränslen förbrukas ska proportioneringen avse varje bränsle för sig. Proportionering av bränslen föreslås vara densamma för energiskatter som för elcertifikat. 
 Dessutom föreslås att nuvarande avdrag för energiskatt på el som produceras i kraftvärmeverk och som används i egen verksam- het slopas den 1 maj 2003. En begränsning av avdragsrätten sker dock redan den 1 januari 2003. 
 I Tabell 1 jämförs de gällande skattesatserna för koldioxid- och energiskatt med de föreslagna. I budgetpropositionen (prop. 2002/03:1) föreslås en höjning av den generella nivån på koldioxid- skatten, som år 2002 är 63 öre per kilo koldioxid, till att från 1 januari år 2003 vara 74 öre per kg koldioxid. 
 209 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Tabell 1 
 . Energi- och koldioxidskatt, gällande år 2002 jämfört med förslag till ny beskattning för år 2003, andel av generell skattenivå för respektive år 
  
 Koldioxidskatt, % 
  
 Energiskatt, % 
  
 Bränsle för 
  
 Bränsle för 
  
 Bränsle för 
  
 Bränsle för 
  
 värmeproduktion 
  
 elproduktion 
  
 värmeproduktion 
  
 elproduktion 
  
 Gällande år 
  
 2002 
  
 Industri 
  
 30 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Fjärrvärmeverk 
  
 100 
  
 - 
  
 100 
  
 - 
  
 Kraftvärmeverk 
  
 100 
  
 0 
  
 50 
  
 0 
  
 Förslag för år 
  
 2003 
  
 Industri 
  
 26 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Fjärrvärmeverk 
  
 100 
  
 - 
  
 100 
  
 - 
  
 Kraftvärmeverk 
  
 26 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 De konsekvenser som den föreslagna förändringen av kraftvärme- beskattningen kan komma att få på konkurrenssituationen för torv och torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar redovisas i avsnitt 3.4.5 och i bilaga A. 
 Skatt vid avfallsförbränning 
 I 2001 års avfallsskatteutredning gör utredaren bedömningen att förbränningsskatt på avfall är en miljöskatt som väl passar in i den reformerade energibeskattning som förutses i beslutet om grön skatteväxling. En förändrad energibeskattning påverkar den nivå på förbränningsskatt som kan motiveras av skatte- eller avfallspoli- tiska skäl. Utredaren har analyserat konsekvenserna av skattenivå- erna 100, 400 respektive 1 000 kronor per ton avfall (SOU 2002:9). 
 Flexibla mekanismer – handel med utsläppsrätter 
 En parlamentarisk delegation är tillsatt för att utarbeta ett förslag till ett svenskt system och ett regelverk för Kyotoprotokollets flexibla mekanismer, dvs. handel med utsläppsrätter samt de två 
 210 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 projektbaserade mekanismerna: gemensamt genomförande och mekanismen för ren utveckling (dir. 2001:56). I utredningens arbete ingår även att utreda förutsättningarna för att införa system för handel med utsläppsrätter i enlighet med  
 EG-kommissionens 
  förslag till direktiv (96/61/EG). I direktivets Farley 1 anges att förbränningsinstallationer med en tillförd effekt över 20 MW (exklusive förbränningsanläggningar för hushållsavfall och farligt avfall) ska omfattas av handel med utsläppsrätter. 
 Om man tolkar att Farley 1 avser anläggningar med en tillförd bränsleeffekt över 20 MW omfattas drygt 35 pannor i 28 av de anläggningar som år 2000 använde torv för sin el- och värme- produktion. Torvanvändningen i dessa anläggningar var år 2000 närmare 100 procent (drygt 2,2 TWh) av den totala torvanvänd- ningen i landet. I pannorna eldas torv blandat med andra bränslen, förutom i en panna som enbart eldas med torv. Görs motsvarande bedömning för tolkningen att Farley 1 avser anläggningar på 20 MW eller mer samt de pannor som är anslutna till dessa anläggningar via ett fjärrvärmenät blir bilden densamma. 
 Ett principförslag på hur ett svenskt system för utsläppsrätter bör se ut kommer att presenteras av den tillsatta delegationen vid årsskiftet (2002/2003). Intentionen är att den svenska modellen kommer att anpassas efter det förslag som presenterats i EG- kommissionens direktiv. Systemet för gemenskapens handel med utsläppsrätter kommer enligt  
 EG-kommissionens 
  förslag att börja med en inledande fas som sträcker sig från år 2005 till år 2007. Under denna inledande fas föreslås att det inte ska finnas några rättsligt bindande mål som begränsar medlemsstaternas utsläpp av växthusgaser. Den internationella handeln inom ramen för Kyoto- protokollet föreslås inledas år 2008. 
 Hur införandet av ett system för handel med utsläppsrätter av växthusgaser, i första hand koldioxid, kommer att påverka torvens konkurrenskraft är ännu osäkert då arbetet med att ta fram ett principförslag fortfarande pågår. Klart är dock att ett system som omfattar torv men inte trädbränslen kommer att försämra torvens konkurrensförmåga jämfört med dessa bränslen. Detta gäller oavsett om utsläppsrätterna kommer att utdelas via fri tilldelning eller auktioneras. Vidare anges i det förslag som presenterats i EG- kommissionens direktiv att energibeskattning med syfte att bekämpa koldioxidutsläpp inte bör användas parallellt med ett system för handel med utsläppsrätter inom en och samma sektor. Ett sådant förfarande anses kunna påverka konkurrenskraften 
 211 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 negativt. Om det kommer att krävas utsläppsrätter för att elda torv kan kostnaden för utsläppsrätter för torv räknat per energienhet bli i samma nivå som för kol. Torvens konkurrenssituation gentemot såväl fossila bränslen som bränslen som ej omfattas av handels- systemet kommer då att försämras. Om dessutom det befintliga systemet med koldioxidbeskattning tas bort, kommer torvens konkurrenssituation gentemot fossila bränslen att försämras ytterligare. 
 I det fall torven ställs utanför systemet med handel med utsläppsrätter, enligt det tidigare förslaget i den föregående expert- utredningen (SOU 2000:45), kommer torvens konkurrenssituation att förstärkas jämfört med fossila bränslen och vara oförändrad jämfört med trädbränslen. 
  
 3.1.5 
  
 Skatteväxlingskommitténs modell 
  
 Det finns problem med dagens beskattning inom sektorerna indu-  
 stri-, 
  värme- och elproduktion. Problemen är i huvudsak kopplade till att bränslen beskattas enligt olika principer vid värme- och elproduktion, att bränsle som används för värmeproduktion inom industrin beskattas enligt andra principer jämfört med värme- och elproduktion samt att förändringar i kraftvärmebeskattningen har skett återkommande. Skatteväxlingskommittén presenterade i sitt slutbetänkande (SOU 1997:11) en modell för ett reformerat ener- giskattesystem. Regeringen har inte tagit ställning till kommitténs förslag. 
 I utredningar som genomfördes under åren 1997 och 1998 på uppdrag av Energiskattegruppen (interdepartemental arbetsgrupp inom Regeringskansliet), Finansdepartementet och Miljödeparte- mentet har Skatteväxlingskommitténs energiskattemodell utvärde- rats (Ds 2000:73). I utredningen gjordes bland annat antagandet att ingen energiskatt utgår på bränslen för värme- och kraftproduk- tion, att 50 procent koldioxidskatt tas ut för alla bränslen vid värme- och elproduktion, att koldioxidskatt införs på torv samt att energiskatt på värme införs i konsumtionsledet. 
 I utvärderingen av Skatteväxlingskommitténs förslag framkom att torven förlorar sin konkurrenskraft om den skulle beläggas med koldioxidskatt, oavsett vilken nivå som valdes. I förutsättningarna för utredningarna ingick bland annat att de förhållanden som rådde år 1997 skulle gälla. I utredningarna studerades även möjligheten 
 212 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 att låta torven få en lägre skattenivå än övriga bränslen, som i det analyserade alternativet beläggs med en  
 50-procentig 
  skatt. Det krävdes dock en mycket låg koldioxidskattenivå för att torven skulle ha möjlighet att behålla sin konkurrenskraft. Vid exempelvis 25 procent fick den oförädlade torven ungefär samma bränslekost- nad som förädlade biobränslen. Först vid en  
 12-procentsnivå 
  låg bränslekostnaderna för oförädlad torv ungefär i samma nivå som eldningsolja 5 och naturgas, medan förädlad torv fortfarande var det dyraste bränslet. Slutsatsen var att även med en låg kol- dioxidskatt på torv skulle det vara svårt att upprätthålla torvens konkurrenskraft (Ds 2000:73). Analysen av torvens konkurrens- kraft i relation till övriga bränslen utan energiskatt men med 50 procent koldioxidskatt visas i Figur 17 (bränslepris inklusive energiskatter, men exklusive moms). 
 213 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 17 
 . Bränsleprisscenario, ingen energiskatt, 50 procent koldi- oxidskatt på fossila bränslen och torv samt svavelskatt, 
 (baserat på förutsättningar i Ds 2000:73) 
  
 250 
  
 energiskatter 
  
 200 
  
 kr/MWh 
  
 bränslepris 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Naturgas 
  
 Avverkningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 För jämförelse av koldioxidutsläpp och koldioxidskatt används här de utsläppsfaktorer som redovisas av Intergovernmental Panel of Climate Change (IPCC) för olika bränslen (se Tabell 13). 
 214 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 3.2 
  
 Substituerbara bränslen 
  
 Följande bränslen kan i huvudsak att ses som alternativa bränslen till torv i befintliga eller nya anläggningar: 
 oförädlade trädbränslen (till exempel avverkningsrester samt såg- verksrester i form av sågspån och bark) 
 förädlade trädbränslen (till exempel träpellets) 
 returflis (så kallat  
 RT-flis 
  bestående av utsorterade träfraktioner) 
 kol 
 eldningsolja 
 hushållsavfall 
 naturgas 
 I befintliga anläggningar varierar förutsättningarna för användning av olika bränslen vilket gör att vissa av bränslena är utbytbara utan större förändringar. Ytterligare bränslen kan vara aktuella vid om- byggnader. För nya anläggningar är begränsningarna i förutsätt- ningarna för bränsleval färre. 
  
 3.2.1 
  
 Jämförelse av bränslen innehållsmässigt 
  
 Flera parametrar är intressanta vid jämförelse av bränslen. Dessa parametrar påverkar anläggningsutformning och utsläpp vid för- bränning. Några viktiga parametrar är: 
 energitäthet 
 svavelinnehåll 
 kväveinnehåll 
 askinnehåll 
 innehåll av metaller och radioaktiva ämnen 
 Energitäthet 
 En jämförelse av energitäthet i olika bränslen visar att energiinne- hållet i såväl torv som trädbränslen är avsevärt lägre än i fossila bränslen. Energiinnehållet i torv är dock något högre än innehållet i trädbränslen, men beror i hög grad av de olika bränslenas vatten- halter. Förädlad torv och trädbränsle i form av briketter och pellets har en högre energitäthet än torv och trädbränslen i oförädlad form. 
 215 
 Bilaga 2 SOU 2002:100 
 En jämförelse av de olika bränslenas energiinnehåll visas i Figur 18. 
  
 Figur 18.  
 Energiinnehåll i torv och substituerbara bränslen, effek- tivt värmevärde, MWh/ton (www.novator.se, Fakta om Bioenergi, Energimyndigheten, 2002) 
 MWh/ton 
 12 
 10 
 8 
 6 
 4 
 2 
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Stycketorv 
  
 Frästorv 
  
 Torv/träbriketter 
  
 Träpellets 
  
 Skogsbränsle 
  
 Returflis 
  
 Kol 
  
 Svavelinnehåll 
 Enligt en undersökning (STEV 1986:13) av 122 svenska torvmarker avsedda för torvproduktion fördelade sig svavelinnehållet i torvvolymerna enligt nedan. Svavelinnehållet har beräknats per MJ energiinnehåll i bränslet. 
 35 procent understeg 100 mg svavel per MJ 
 55 procent var i intervallet 100 till 190 mg svavel per MJ 
 10 procent hade halter överstigande 190 mg svavel per MJ 
 Som medianvärde anges svavelinnehållet i torv till 0,24 procent på torrsubstans (www.sgu.se), motsvarande cirka 120 mg svavel per MJ. Som jämförelse innehåller skogsbränsle cirka 0,03 procent på torrsubstans, motsvarande cirka 15 mg svavel per MJ. Tjockolja  
 (Eo2-5) 
  som används i Sverige har oftast en svavelhalt mellan 0,3 och 0,4 procent (motsvarande  
 75–100 
  mg svavel per MJ). 
 216 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Kväveinnehåll 
 Torv har ett relativt högt kväveinnehåll (normalt  
 0,5–2 
  vikts- procent räknat på torrsubstans). Det är i stort sett dubbelt så mycket kväve som exempelvis träflis  
 (0,1–0,8 
  viktsprocent på torrsubstans). Detta får konsekvenser för kväveoxidutsläppen som i många fall kan fördubblas vid en övergång från trä- till torveldning i en panna. Resultatet beror på anläggningsspecifika faktorer. 
 Askhalt 
 För torv kan askhalten variera inom ganska vida gränser för såväl stycketorv som frästorv; för energitorv uppges exempelvis en vari- ation på mellan  
 5–9 
  procent räknat på torrsubstans. Tabell 10 nedan visar en jämförelse mellan askhalt för några olika bränslen. 
  
 Tabell 10 
 . Relativ jämförelse av askhalt mellan torv och andra bränslen 
  
 Bränsle 
  
 Askhalt,viktprocent av 
  
 torrsubstans 
  
 Olja 
  
 0,01 
  
 Kol 
  
 10 
  
 Torv 
  
 5 
  
 Avverkningsrester 
  
 2 
  
 Innehåll av tungmetaller och radioaktiva ämnen 
 Genomsnittligt innehåll av några metaller och radium i svenska torvmarker redovisas i Tabell 11. Resultaten bygger på en samman- ställning från olika delar av landet och representerar cirka 13 000 ha undersökt areal  
 (Ra-226 
  cirka 1 000 ha). 
 217 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Tabell 11.  
 Genomsnittlig elementsammansättning i svenska torv- marker, utom bottenlager (0,5 m) och kantpartier 
  
 Förorening 
  
 Enhet 
  
 Medelvärde 
  
 Median 
  
 Arsenik (As) 
  
 ppm på 
  
 4,3 
  
 1,0 
  
 torrsubstans 
  
 Kadmium (Cd) 
  
 ppm på 
  
 0,23 
  
 0,10 
  
 torrsubstans 
  
 Kvicksilver (Hg) 
  
 ppb på 
  
 55 
  
 10 
  
 torrsubstans 
  
 Radium  
 (Ra-226) 
  
 Bq/kg torrsubstans 
  
 9 
  
 Källa 
 : www.sgu.se 
 Innehållet av tungmetaller varierar såväl mellan olika bränslen som inom respektive bränsletyp. I Tabell 12 redovisas en relativ jämfö- relse av innehåll av några olika metaller i olika bränslen. 
  
 Tabell 12 
 . Relativ jämförelse av innehåll av några tungmetaller, innehåll i bränsle angivet i  
 µ 
 g/MJ i bränsle 
  
 Kvick- 
  
 Kadmiu 
  
 Bly 
  
 Koppar 
  
 Zink 
  
 Nickel 
  
 Krom 
  
 Arsenik 
  
 Bränsle 
  
 silver 
  
 m 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 µg/MJ 
  
 Olja,  
 Eo2-5 
  
 0,06 
  
 0,7 
  
 25 
  
 8,5 
  
 20 
  
 400 
  
 1,2 
  
 2 
  
 Kol 
  
 4 
  
 50 
  
 200 
  
 1000 
  
 500 
  
 500 
  
 5 
  
 100 
  
 Naturgas 
  
 0,004 
  
 0,04 
  
 0,006 
  
 0,0003 
  
 0,003 
  
 1 
  
 0,001 
  
 0,00003 
  
 Hushållsavfall 
  
 300 
  
 250 
  
 20000 
  
 50 
  
 2000 
  
 700 
  
 700 
  
 150 
  
 Torv 
  
 3 
  
 10 
  
 400 
  
 300 
  
 700 
  
 400 
  
 3 
  
 200 
  
 Skogsbränsle 
  
 1 
  
 20 
  
 120 
  
 200 
  
 1000 
  
 50 
  
 100 
  
 10 
  
 Osborn och spån 
  
 2 
  
 50 
  
 200 
  
 300 
  
 2000 
  
 100 
  
 1 
  
 20 
  
 Förädlade 
  
 1 
  
 10 
  
 200 
  
 100 
  
 1000 
  
 30 
  
 50 
  
 5 
  
 trädbränslen 
  
 Returträ 
  
 5 
  
 80 
  
 2000 
  
 500 
  
 10000 
  
 1000 
  
 1000 
  
 300 
  
 Källa 
 : Ds 2000:73 och www.sgu.se 
 Vissa bergarter i Sverige är uranförande och torvmarker som ligger i dessas dräneringssystem kan innehålla uran. Dessa frågor behand- las i samband med koncessionsprövningen. 
 218 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Miljöeffekter gällande strålning vid användning av torv som energikälla har studerats av Statens strålskyddsinstitut (SSI, 2002). Resultat av en tidigare undersökning om doskonsekvensen vid användning av biobränsle som är kontaminerat med  
 137  
 Cs blev att restriktioner sattes på hur askan får användas och hanteras. Restrik- tionerna resulterar i att det är mycket osannolikt att individer ur allmänheten utsätts för en tillskottsdos som överstiger 0,01 mSv/år som en följd av askanvändningen. 
 SSI har ännu inte tagit ställning till eventuella restriktioner för torvutvinning eller hantering av askan. 
 I dag förutsätts att ett eller flera generalprov analyseras med av- seende på olika kemiska ämnen vid ansökan om bearbetningskon- cession, däribland uran och torium. I de fall uranhalten överstiger 200 ppm (2470 Bq/kg) i inaskat prov avråder SGU från brytning eller kräver kompletterande analyser av  
 Radium-226. 
  Ett mindre antal myrar, som i övrigt är lämpliga för brytning, har haft radioak- tivitetsnivåer som föranlett SGU att avråda från produktion av energitorv. 
  
 3.3 
  
 Förbränningsanläggningar 
  
 I följande avsnitt belyses torvanvändningen i huvudsak i befintliga anläggningar. Intervjuer med ett flertal anläggningsägare som använder torv har bidragit till resultatet i detta avsnitt. För att belysa vad som skulle hända om förutsättningarna ändras så att torv inte längre är konkurrenskraftigt anges vilka alternativa bränslen som är aktuella i befintliga anläggningar där man i dag använder torv. Vidare redovisas vad som upplevs av anläggningsägare som hinder för ökad torvanvändning i befintliga anläggningar. En bedömning görs av hur mycket torv som kan vara realistiskt att använda i befintliga anläggningar. Torvens förbränningstekniska fördelar belyses vid sameldning med trädbränslen. Avslutningsvis jämförs utsläpp från förbränning av olika bränslen. 
 219 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 3.3.1 
  
 Torvförbränning i befintliga anläggningar 
  
 Edwards eldas i anläggningar med olika typer av förbränningsutrust- ningar, såsom roster, fluidiserad bädd (bubblande, BFB, och cirku- lerande, CFB) eller pannor med brännare. I pannor med brännare eldas uteslutande torvbriketter som malts till pulver före förbrän- ning. 
 I flera av de pannor där det i dag eldas torv finns även möjlighe- ter att använda andra bränslen. Torv eldas i såväl anläggningar som enbart producerar fjärrvärme som anläggningar som även produce- rar el, så kallade kraftvärmeverk. 
 Alternativa bränslen i befintliga anläggningar där man i dag använder torv 
 Vid intervjuer med representanter för anläggningsägare framkom- mer att förutsättningarna varierar mellan olika anläggningar beträffande vad som skulle kunna ersätta torv i befintliga anlägg- ningar. Exempel på bränslealternativ som anges är: 
 sågverksavfall (spån och bark) 
 avverkningsrester från skog 
 kol 
 träpellets 
 avfall 
 returflis  
 (RT-flis) 
  
 gummidäck 
 eldningsolja 
 Flera anger att om torv ersätts med trädbränsle i form av avverk- ningsrester eller annat bränsle med lägre energitäthet kommer för- brukningen även att öka av olja, eftersom det i flera fall inte annars är möjligt att få ut tillräcklig effekt till fjärrvärmenätet. Då i princip alla anläggningar utom en är byggda för att elda flera andra fasta bränslen än torv, finns sannolikt inget behov av stora ombyggnader av dessa anläggningar för att ersätta torv med andra bränslen. 
 220 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Möjligheter att öka torvanvändningen i anläggningar som redan använder torv 
 I de anläggningar hos Fjärrvärmeföreningens medlemmar som år 2000 eldades med torv finns i många fall möjligheter att elda mer torv. 
 Exempel på hinder för att elda mer torv i anläggningar som redan använder torv anges av anläggningsägarna bland annat vara: 
 osäkerhet om betraktelsesätt för torv, om det är fossilt eller inte 
 osäkerhet om koldioxidskatt kommer att införas på torv 
 prisrelation till övriga bränslen, skatt för elproduktion (i relation till exempelvis kol) 
 behov av ombyggnad av bränslehanteringsutrustning 
 villkor i investeringsstöd för biobränsleeldade kraftvärmeverk som begränsar möjligheten att öka förbränningen av torv 
 Hur mycket torv är möjligt att använda i befintliga anläggningar som är byggda/dimensionerade för att elda torv? 
 Bland Fjärrvärmeföreningens medlemmar har torvanvändning som högst varit cirka 3,2 TWh och år 2000 var användningen cirka 2,4 TWh. En grov bedömning är att möjligheten att öka torv- användningen i de anläggningar som eldade torv år 2000 uppgår till cirka 2 TWh genom att främst ersätta trädbränslen och returflis för fjärrvärmeproduktion (för anläggningar där torvanvändningen utgör mindre än hälften av den totala användningen har antagits att i de flesta fall cirka 50 procent av trädbränslen och returflis ersätts). Om motsvarande bedömning görs för alla anläggningar där torv har eldats sedan  
 1980-talet, 
  blir siffran cirka 3 TWh. 
 Torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar var cirka 1 TWh år 2000. Under  
 90-talet 
  har torvanvändningen i kraftvärmeanlägg- ningar varit mellan 40 och 60 procent av den totala torvanvänd- ningen. Torvanvändning för elproduktion i kraftvärmeanläggning- arna är dock relativt begränsad, cirka 0,1 TWh av totalt 4,4 TWh. I de anläggningar som eldar eller har eldat torv bedöms på mot- svarande sätt som för fjärrvärmeproduktion, att torvanvändningen skulle kunna öka med cirka 0,5 TWh genom att ersätta kol och trädbränslen. 
 221 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Totalt skulle, med detta beräkningssätt, potentialen för torvan- vändning i befintliga anläggningar som använder eller har använt torv uppgå till cirka 6 TWh per år. 
 Ytterligare möjligheter i befintliga anläggningar 
 I de anläggningar som inte redan har eldat torv men som är byggda för fasta bränslen är det möjligt att bygga om anläggningen för att möjliggöra torveldning. 
 De delar som är aktuella att se över är: 
 bränslemottagning 
 bränslelagring 
 bränsleberedning 
 panna 
 rökgasrening 
 askhantering 
 Vidare kan även pannor med brännare för fasta bränslen eller för olja vara möjliga att bygga om till torvpulver. För det krävs föräd- lade torvbränslen till exempel torvbriketter (eller eventuellt pel- lets). 
  
 3.3.2 
  
 Torvförbränning i nya anläggningar 
  
 I nya fjärrvärme- och kraftvärmeanläggningar blir flexibiliteten vid bränsleval större än i befintliga anläggningar. Vid jämförelse av kostnadsnivåer för olika bränslen är förutom bränslepriserna inklu- sive skatt även investeringskostnader och drift- och underhålls- kostnader viktiga att jämföra. För nya anläggningar är samtliga bränslen som anges i avsnitt 3.2 aktuella att använda. 
  
 3.3.3 
  
 Förbränningsmässiga aspekter 
  
 I takt med att förbränningen av trädbränslen har ökat i Sverige har även ett antal problem uppmärksammats. Jämfört med fossila bränslen och torv ger trädbränslen generellt större problem med slaggning, sintring, beläggningar och korrosion i pannor. Praktiska erfarenheter och forskning har visat att sameldning av torv och 
 222 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 trädbränslen minskar problemen (Wrangensten och Eriksson 2002; Rivera och Bailey, 2002). Torv innehåller lermineraler och svavel som kan ha positiv betydelse för askans egenskaper. 
 Nedan ges exempel på problem som kan uppstå vid förbränning av trädbränsle och vilka kan minskas genom sameldning med torv. Hur mycket torv som ska blandas med trädbränslen för att före- bygga sintring och korrosion beror på askhalten samt askans kemiska sammansättning hos torven respektive trädbränslet. Erfa- renheter från forskning och praktiska erfarenheter visar relativt god överensstämmelse. Positiva fördelar kan uppnås redan vid cirka 5 procent inblandning av torv medan andra torvsorter kräver upp till cirka 30 procent inblandning med trädbränslen. Den angivna procentsatsen är beräknad på askinnehållet. 
 Sintring av bäddmaterial kan vara ett problem vid förbränning av trädbränsle i fluidiserade bäddar (CFB eller BFB). Genom sameld- ning med torv minskar problemet. Generellt medför inblandning av torv att asksmälttemperaturen höjs vilket innebär en minskad risk för slaggbildning och beläggningar i pannan. 
 Korrosionsproblem i överhettare, där ånga för elproduktion genereras, minskar vid sameldning av torv och trädbränsle jämfört med förbränning av enbart trädbränslen. För att möjliggöra effektiv elproduktion från trädbränslen i moderna anläggningar med höga ångdata medför inblandning av torv att riskerna för överhettarkor- rosion begränsas. Detta medför i sin tur möjlighet till fler drift- timmar per år och lägre underhållskostnader. Av samma skäl rekommenderar flera leverantörer av anläggningsutrustning inblandning av torv till sina nya trädbränsleeldade kraftvärmean- läggningar med relativt höga ångdata. Det gäller till exempel den nya kraftvärmeanläggningen i Västerås. 
 Vid trädbränsleförbränning har det varit problem med katalysa- torer för att minska utsläppen av kväveoxider (SCR). Drifterfaren- heter har visat att en bättre funktion och ökad livslängd på kataly- satorn erhålls genom inblandning av torv, bland annat på grund av minskad kaliumkloridhalt och en viss ökning av halten svaveldioxid i rökgaserna. 
 Genom blandning av torv med trädbränslen erhålls dels lägre kostnader på grund av minskade korrosionsproblem i kraftvärme- verk, dels minskade stilleståndskostnader genom att sintring av bädden i fluidbäddpannor förebyggs. 
 223 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Sameldning av trädbränslen med kol kan ge lika positiva resultat som sameldning med torv både med avseende på bäddsintring och korrosion. 
 Vissa andra fördelar som erhålls med torv jämfört med träd- bränslen är till exempel att ett högre värmevärde i torven medför mindre krav på dimensioner på utrustningen, minskad sandför- brukning i pannor med fluidiserad bädd och att torven är lättare att finfördela än trä. 
 De förbränningstekniska nackdelarna med torv i jämförelse med trädbränslen är huvudsakligen: torven innehåller en stor andel fin- fraktion vilket ställer stora krav på luftfördelningen i pannan, tor- ven betraktas som dammande vilket medför en ökad explosionsrisk och torvaskans egenskaper, bland annat askinnehållet, varierar mycket. Dessutom är torven slitande på viss hanteringsutrustning i anslutning till pannan, till exempel skruvar och skrapor. Det finns även risk för att utsläpp av vissa föroreningar kan bli högre vid torveldning än vid förbränning av trädbränslen, se avsnitt 3.3.4. Dessa problem kan till stor del undvikas genom utformning och dimensionering av panna och kringutrustning. 
  
 3.3.4 
  
 Utsläpp från förbränning 
  
 Vid förbränning av bränslen bildas olika typer av utsläpp. Utsläp- pen kan indelas i följande: 
 utsläpp till luft (till exempel svavel, kväveoxider, stoft, koldioxid med mera) 
 restprodukter (aska) 
 utsläpp till vatten (vid rökgaskondensering) 
 Utsläppens karaktär och storlek beror på bränsleslag och bränslets innehåll samt på utformning av förbränningsanläggningen inklusive reningsutrustning. 
 Utsläpp till luft 
 Vid all förbränning bildas koldioxid, olika mycket beroende på vil- ket bränsle som används. I Tabell 13 redovisas de utsläppsfaktorer som redovisas av Intergovernmental Panel of Climate Change (IPCC) för olika bränslen. Dessa faktorer används även för att 
 224 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 beräkna de nationella utsläppen för rapportering till klimatkonven- tionen. 
  
 Tabell 13 
 . Utsläppsfaktorer för koldioxid från förbränning av några olika bränslen (enligt IPCC, 1996 resp. för naturgas Ds 2000:73) 
  
 Bränsle 
  
 Koldioxid, g CO 
 2 
 /MJ bränsle 
  
 Olja, eldningsolja  
 2-5 
  
 76,2 
  
 Kol 
  
 90,7 
  
 Naturgas 
  
 56,5 
  
 Torv 
  
 106,0 
  
 Hushållsavfall 
  
 32,7 
  
 Det bör observeras att utsläppsfaktorerna är beräknade för utsläpp från förbränning. I emissionsfaktorn för torv är med andra ord ingen hänsyn tagen till förändringar som sker i samband med utvinning av torv. Vid utvinning av torv sker flera olika föränd- ringar som påverkar avgång och upptag av växthusgaser. En natur- lig myr avger metan, sumpgas, till atmosfären och samtidigt växer torvskiktet vilket ger en bindning av kol i myren. Detta är ett naturligt tillstånd och dessa avgångar och upptag omfattas inte av och rapporteras inte heller till klimatkonventionen. 
 Vid förbränning av trädbränslen avges även koldioxid (cirka 100 g per MJ). Förbränning av trädbränslen anses inte ge något nettoutsläpp av koldioxid, genom att koldioxidhalten i atmosfären inte påverkas långsiktigt eftersom biomassan under tillväxten bin- der motsvarande mängd koldioxid. 
 Det finns i dag ingen kommersiell teknik för att rena koldioxid- utsläpp från förbränningsanläggningar. 
 Som tidigare redovisats förbränns torv i de flesta anläggningar tillsammans med andra bränslen. Flera av de större anläggningarna har relativt omfattande rökgasrening för att minska utsläppen av svavel, stoft och kväveoxider. 
 Svavelinnehållet i torv är relativt högt, som redovisas i avsnitt 3.2.1. Flera av de större anläggningarna har olika typer av utrust- ning för att minska svavelutsläppen, såsom kalkdosering i pannan (företrädesvis i fluidiserade bäddar där över 90 procents avskiljning kan uppnås), rökgasavsvavlingsutrustning (torr eller våttorr me- tod) och rökgaskondensering. Vid sameldning mellan trädbränslen och torv bidrar även den alkaliska askan från trädbränslet till att 
 225 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 binda svavel till askan i pannan. Flera anläggningar har utsläpp av svavel som är mindre än 10 mg svavel/MJ tillfört bränsle. 
 För att minska utsläppen av kväveoxider har åtgärder vidtagits i samband med förbränning. I vissa anläggningar har ammoniak- dosering installerats via så kallad selektiv icke katalytisk reduktion (SNCR) för att minska kväveoxidutsläppen. Även selektiv kataly- tisk reduktion (SCR) finns installerad på enstaka anläggningar för att ytterligare minska utsläppen av kväveoxider. Utsläppen från någon enstaka anläggning där torv eldas är mindre än 10 mg/MJ. I de flesta anläggningar är utsläppen i storleksordningen 50 till 100 mg/MJ vid torveldning och snarare i den övre delen av intervallet. I många av dessa anläggningar blir utsläppen av kväveoxider betydligt lägre om torv inte blandas in, i storleksordningen hälften. 
 De större anläggningarna har samtliga stoftavskiljning med hög avskiljningsgrad, i de flesta fall i form av elektrofilter. 
 Emissionsfaktorer har tagits fram för olika bränslen och förhål- landen som gällde år 1997 för värme- och kraftvärmeanläggningar (Ds 2000:73). Koldioxidutsläppen är bränslespecifika. Svavelut- släppen är bränslespecifika, men även beroende på reningsteknik. Svavelinnehållet inom respektive bränslegrupp kan variera; ett exempel på det är kol. Kol som importeras till Sverige är interna- tionellt sett lågsvavliga. En stor del av de svenska anläggningarna som byggts för koleldning har en omfattande utrustning för att minska utsläppen. Reningsutrustning i kombination med svavel- skatt gör att svavelutsläppen från de flesta koleldade anläggning- arna är mycket låga; de bästa anläggningarna har utsläpp under 10 mg S/MJ tillfört bränsle. Kväveoxidutsläppen är beroende på bränsle, typ av förbränningsanläggning och vidtagna åtgärder för att minska utsläppen av kväveoxider. Stoftutsläppen varierar bero- ende på bränsle och reningsutrustning. Utsläppen av lätta kolväten (NMVOC) beror på bränsle och till en stor del på förbränning. Till exempel ger småskalig vedeldning mycket höga utsläpp av flyktiga organiska ämnen (VOC). Tyngre kolväten varierar troligtvis på motsvarande sätt som VOC. Det anges vidare att det generella underlaget beträffande stoft, men framför allt för tungmetaller, lättflyktiga organiska ämnen och tunga kolväten, är bristfälligt. Vad avser tunga kolväteföreningar anges att informationen är mycket bristfällig. Baserat på det material som finns tillgängligt har grova bedömningar gjorts av emissionsfaktorer främst uttryckt som PAH och POM (tyngre kolväteföreningar; Ds 2000:73). 
 226 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Uppgifterna i Tabell 14 är baserade på förutsättningar som gällde år 1997. Sannolikt har vissa utsläpp förbättrats något, då främst för kväveoxider där avgifter på utsläpp för pannor med större årlig produktion än 25 GWh har medfört successiv förbättring för många anläggningar. Till exempel har utsläppen av kväveoxider från de avfallseldade anläggningar som omfattas av avgiftssystemet minskat från 71 mg NO 
 2 
 /MJ år 1997 till 56 mg NO 
 2 
 /MJ år 2000. Motsvarande förändring för kraft- och värmeanläggningar var från 54 till 51 mg NO 
 2 
 /MJ (Naturvårdsverket, 2001). Som tidigare nämnts varierar utsläppen mellan olika anläggningar och flera bränslen används ofta i samma panna, men värdena i Tabell 14 ger en uppfattning om relationer mellan bränslen. 
 227 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Tabell 14 
 . Relativa utsläppsfaktorer för svavel, kväveoxider, stoft, kolväteföreningar för fjärrvärme- och kraftvärmesektorn, baserat på förutsättningar år 1997. 
  
 Anläggningstyp/bränsle 
  
 Bränsle 
  
 S 
  
 NOx 
  
 stoft 
  
 NMVOC 
  
 PAH, 
  
 POM 
  
 mg/MJ 
  
 mg/MJ 
  
 mg/MJ 
  
 mg/MJ 
  
 mg/MJ 
  
 Kraftvärmeanläggningar 
  
 Olja 
  
 Eldningsolja,  
 Eo2-5 
  
 90 
  
 90 
  
 1 
  
 3 
  
 0,001 
  
 Kol 
  
 Kol 
  
 25 
  
 45 
  
 10 
  
 2 
  
 0,001 
  
 Gas 
  
 Naturgas 
  
 0 
  
 40 
  
 0 
  
 1 
  
 0,001 
  
 Avfall 
  
 Hushållsavfall 
  
 50 
  
 65 
  
 2 
  
 2 
  
 0,005 
  
 Edwards 
  
 Edwards 
  
 75 
  
 90 
  
 15 
  
 10 
  
 0,005 
  
 Trädbränslen 
  
 Avverkningsrester 
  
 15 
  
 50 
  
 15 
  
 20 
  
 0,01 
  
 Osborn och spån 
  
 15 
  
 70 
  
 15 
  
 20 
  
 0,01 
  
 Förädlade bränslen 
  
 15 
  
 80 
  
 15 
  
 15 
  
 0,005 
  
 Returflis 
  
 30 
  
 70 
  
 15 
  
 15 
  
 0,005 
  
 Fjärrvärmeanläggningar 
  
 Olja 
  
 Eldningsolja,  
 Eo2-5 
  
 90 
  
 90 
  
 1 
  
 3 
  
 0,001 
  
 Kol 
  
 Kol 
  
 30 
  
 70 
  
 10 
  
 2 
  
 0,001 
  
 Gas 
  
 Naturgas 
  
 0 
  
 40 
  
 0 
  
 1 
  
 0,001 
  
 Avfall 
  
 Hushållsavfall 
  
 50 
  
 65 
  
 2 
  
 2 
  
 0,005 
  
 Edwards 
  
 Edwards 
  
 75 
  
 90 
  
 15 
  
 10 
  
 0,005 
  
 Trädbränslen 
  
 Avverkningsrester 
  
 15 
  
 55 
  
 15 
  
 20 
  
 0,01 
  
 Osborn och spån 
  
 15 
  
 75 
  
 15 
  
 20 
  
 0,01 
  
 Förädlade bränslen 
  
 15 
  
 90 
  
 15 
  
 15 
  
 0,005 
  
 Returflis 
  
 30 
  
 70 
  
 15 
  
 15 
  
 0,005 
  
 Källa 
 : Ds 2000:73 
 I Tabell 15 anges typiska intervall för utsläpp från förbrännings- anläggningar inom fjärrvärme- och kraftvärmesektorn. 
 228 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Tabell 15 
 . Typiska utsläppsvärden för större förbränningsanlägg- ningar, fjärrvärme- och kraftvärmeanläggningar 
  
 Förorening 
  
 Edwards 
  
 Trädbränslen 
  
 Kol 
  
 Olja 
  
 Naturgas 
  
 Stoft, mg/MJ 
  
 2-20 
  
 2-20 
  
 2-15 
  
 5-15 
  
 0 
  
 Svavel, 
  
 25-100 
  
 10-20 
  
 25-50 
  
 25-100 
  
 0 
  
 mg/MJ 
  
 Kväveoxider, 
  
 50-150 
  
 40-100 
  
 50-100 
  
 50-150 
  
 20-60 
  
 mg/MJ 
  
 Kolmonoxid, 
  
 10-100 
  
 15-300 
  
 10-100 
  
 15 
  
 20 
  
 mg/MJ 
  
 Flyktiga 
  
 2-10 
  
 5-50 
  
 2-10 
  
 0,01-0,05 
  
 0,5-1 
  
 kolväten 
  
 (VOC), 
 mg/MJ 
 Tungmetallhalterna i bränslen varierar kraftigt inom respektive bränslegrupp, se Tabell 12. Då de flesta tungmetaller, förutom kvicksilver, är partikelbundna beror utsläppen till luft av tungme- taller även på reningsteknik för stoft. Den största delen av kvicksil- verinnehållet i bränslet är i gasform och påverkas inte direkt av stoftreningsgraden. Det finns dock reningstekniker för att minska utsläppet av kvicksilver och andra tungmetaller. De flesta avfalls- förbränningsanläggningar är försedda med rening för kvicksilver och andra tungmetaller. Utöver dessa finns ytterligare några enstaka anläggningar med tungmetallrening. 
 Restprodukter 
 Vid förbränning bildas restprodukter, främst från askinnehållet i bränslen (se Tabell 10). I anläggningar med svavelrening (vid för- bränning av kol och torv) bildas även en restprodukt från reningen. En stor del av tungmetallerna som finns i respektive bränsle (se Tabell 12) kommer att återfinnas i den avskilda askan. 
 Restprodukterna deponeras i de flesta fall. Arbete pågår med att återföra främst aska från förbränning av trädbränsle till skogen för vitaliseringsgödsling. Askåterföring till skog sker dock endast på några få orter i dag. Skogsstyrelsen har i sina rekommendationer vid uttag av skogsbränsle och kompensationsgödsling (meddelande  
 2-2001) 
  angivit riktlinjer för kvalitet på askprodukter. Aska som 
 229 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 ska spridas i skog bör till huvuddelen härröra från förbränning av avverkningsrester från skog, men viss inblandning av aska från andra bränslen är inget hinder (enligt Skogsstyrelsen). Detta inne- bär att aska från sameldning av trädbränslen och torv skulle vara möjlig att återföra till skogen om de angivna rekommendationerna innehålls. 
 Råsjö Torv AB har givit Statens Geotekniska Institut (SGI) i uppdrag att undersöka karaktäristiken för torv- och träaska. Aska från torveldning kan (om riktvärden från Skogsstyrelsen innehålls) godkännas för vitaliseringsgödsling i skog och myrmark (Råsjö Torv, 2001). Tungmetallinnehållet i torv är i många svenska torv- täkter på samma låga nivå som i trädbränslen och ger därmed förut- sättningar för användning av askan. 
 Utsläpp till vatten 
 Normalt bildas inget bränslespecifikt utsläpp till vatten från för- bränningsanläggningar. Undantaget är de anläggningar som är för- sedda med rökgaskondensering för ytterligare värmeutvinning ur rökgaserna. Rökgaskondensering är endast aktuellt vid förbränning av fuktiga bränslen (avverkningsrester från skog och torv) eller bränslen som vid förbränning ger hög fuktighet i rökgaserna (naturgas). 
 En stor del av föroreningarna i rökgaserna tvättas ut och det krävs rening av avloppsvattnet innan det släpps ut i recipient. 
 Sammanfattning av utsläpp från förbränning av torv 
 Utsläppen av koldioxid från förbränning av torv är högre än för kol, olja och naturgas. Koldioxidutsläppen bidrar tillsammans med andra så kallade växthusgaser till att öka växthuseffekten, där kol- dioxid är den viktigaste växthusgasen. Jämfört med trädbränslen ger torv liknande bruttoutsläpp men eftersom trädbränslen och andra biobränslen inte anses ge något nettotillskott av koldioxid till atmosfären så anges deras utsläpp av koldioxid till noll. Samma mängd koldioxid som frigörs vid förbränning i biomassan binds genom fotosyntesen i växande skog. Detta betraktelsesätt som för närvarande används av Gordon beträffande koldioxidutsläpp medför att förbränning av torv ger ett större nettotillskott av koldioxid till 
 230 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 atmosfären räknat per energiinnehåll än förbränning av övriga bränslen. Det tar dock inte hänsyn till minskning av metangasut- släpp vid dikning och kolupptag efter avslutad täkt. 
 Utsläpp från förbränning av torv medför i flera befintliga anläggningar att utsläppen av svavel och kväveoxider är högre jäm- fört med förbränning av andra fasta bränslen. Dessa utsläpp leder bland annat till försurning och övergödning och de kan vara dub- belt så höga vid förbränning av torv jämfört med trädbränslen, men är oftast lägre än från förbränning av eldningsolja. Det finns dock teknik för att minska utsläppen av svavel och kväveoxider och flera anläggningar, speciellt något större anläggningar som byggts under de senaste åren, kan uppnå i princip samma utsläppsnivåer vid för- bränning av torv som med trädbränslen. 
 De flesta övriga utsläpp till luft är i princip i samma nivå för torv – för några parametrar något bättre och för andra något sämre – som för trädbränslen och övriga fasta bränslen. 
 Förbränning av torv genererar större mängder restprodukter än förbränning av trädbränslen, men mindre än förbränning av kol. Restriktioner finns för askans sammansättning för att den ska god- kännas för kompensationsgödsling vid uttag av skogsbränsle från skogsmark. Tungmetallinnehållet i torv är i många svenska torv- täkter i nivå med det som finns i trädbränslen och bör därmed många fall kunna ge förutsättningar för användning av askan. Vissa bergarter i Sverige är uranförande och innebär att vissa torvmarker kan innehålla uran. Ett mindre antal myrar, som i övrigt är lämpliga för utvinning, har haft radioaktivitetsnivåer som föranlett SGU att avråda från produktion av energitorv. SSI har ännu inte tagit ställ- ning till eventuella restriktioner för torvutvinning eller hantering av askan med avseende på radioaktivitet. 
  
 3.4 
  
 Bränslemarknaden 
  
 I detta avsnitt beskrivs översiktligt bränslemarknaden där markna- den för torv jämförs med övriga substituerbara bränslen, främst trädbränslen. Beskrivningen omfattar i huvudsak kostnader för bränsleproduktion och transport, prisbild samt handel. 
 231 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 3.4.1 
  
 Kostnader för bränsleproduktion och transport 
  
 På samma sätt som produktionskostnaderna för torv i avsnitt 2.3.3 delas upp i fasta och rörliga kostnader görs nedan en uppdelning för trädbränslen. 
 För trädbränslen gäller att relationen mellan fasta och rörliga produktionskostnader i grova drag är densamma som för torv. För oförädlade trädbränslen är dock i regel de fasta kostnadernas andel något lägre. Många leverantörer av oförädlade trädbränslen lägger dessutom ut övervägande del av avverkningarna på entreprenad, vilket medför att producenternas fasta kostnader övergår i rörliga kostnader, men sannolikt också att produktionen rationaliseras då skördemaskiner kan utnyttjas effektivare. Ett förhållande som kan anses gälla för ett flertal producenter av oförädlade trädbränslen såsom avverkningsrester, är en relation där de fasta kostnaderna står för  
 5–15 
  procent av de totala kostnaderna för produktion och transport, medan de rörliga kostnaderna svarar för  
 60–70 
  procent. Det kan jämföras med motsvarande fördelning för torv där de fasta kostnaderna kan uppgå till 30 procent av de totala kostnaderna för produktion och transport. För förädlade trädbränslen gäller att de fasta kostnaderna är högre än för oförädlade trädbränslen. En stor del av produktionskostnaderna för till exempel träpellets är dock inköp av råvara i form av spån. 
 Som tidigare nämns vid diskussionen om torvens specifika kost- nader, utgörs en betydande del av kostnaden av sådana som kan hänföras till transport av bränslen. För oförädlade trädbränslen uppgår transportkostnadernas del av de totala kostnaderna till cirka  
 20–25 
  procent vilket kan jämföras med motsvarade kostnader för transport av torv på upp till 30 procent. Kostnaderna påverkas dock i hög grad av transportavstånd, vilket transportslag som utnyttjas, möjligheter till returtransport och var i landet transporten sker. 
 Utöver ovan nämnda parametrar beror skillnader i kostnader för transport av olika bränslen även av respektive bränsles specifika volymvikt. Kostnaderna för transport av oförädlade trädbränslen med lastbil ökar, precis som för frästorv och stycketorv, avsevärt med transportavståndet. Vid en vidareförädling av såväl torv som trädbränslen till briketter eller pellets minskar transportkostna- derna betydligt vid längre sträckor. För transport av trädbränsle och torv med fartyg eller pråm gäller att den specifika kostnaden är hög vid korta avstånd och minskar vid längre avstånd. Vidare är 
 232 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 inte skillnaden mellan förädlade och oförädlade bränslen lika avgö- rande för kostnaderna vid fartygstransport. 
 I Figur 19 illustreras i ett antal exempel relationen mellan kost- nader för transport av olika bränslen med olika transportslag. Upp- gifterna är främst baserade på information från kontaktade produ- center och användare av torv och trädbränslen. Informationen ut- görs av exempel på faktiska kostnader, varför kurvornas lutning varierar i olika punkter. För transportkostnaderna för oförädlade trädbränslen med bil anges två exempel. Den övre kurvan baseras på uppgifter framtagna av tidigare NUTEK och avser en samman- slagning av transportkostnader för olika typer av flisbilar. Den undre kurvan utgör en angivelse av ungefärligt pris för transport av flis med sidotippande bil som går mellan två fasta platser, i regel mellan en bränsleterminal och ett värmeverk. 
 Vad gäller transport av torv med fartyg har kostnaderna i prakti- Stuart varit något högre än motsvarande kostnader för träpellets. Orsaken är framförallt att logistiken för transport av träpellets är mer utvecklad och bygger på system med returtransport etc. 
 Renodlade uppgifter om kostnader för transport av torv eller trädbränslen med tåg specificeras inte, då det i dagsläget finns få användare av dessa transporter. 
  
 Figur 19  
 Exempel på kostnader för transport av torv och träd- bränslen, år 2001 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 mil 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 40 
  
 kr/MWh 
  
  Stycketorv, bil 
  
  Frästorv, bil 
 Oförädlade trädbränslen, bil 
  
 Oförädlade trädbränslen, bil 
  
 Träpellets, bil 
  
  Torvbriketter, båt 
  
  Träpellets, båt 
 233 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Svenska företag inom sektorn för vägtransporter har sedan några år tillbaks varit utsatta för en allt hårdare konkurrens från utländska aktörer, vilket lett till fallande transportkostnader (SOU 2000:8). Dessa minskade kostnader har dock inte slagit igenom i samma ut- sträckning för transport av torv. Orsaken anges av torvproducen- terna bero av regionala skillnader, där torvtransport sker i regioner med låg konkurrens mellan transportföretag. Vissa producenter anger även att kostnaderna för transport i stället har ökat något. 
  
 3.4.2 
  
 Bränslepris 
  
 En prisjämförelse med övriga bränsleslag redovisas i Figur 20 till och med Figur 22. Figurerna redovisar dels förändringar i bränsle- priser under åren  
 1980–2001, 
  dels gällande bränslepriser år 2001, fritt förbrukare. Bränslepriserna redovisas såväl inklusive som exklusive energiskatter. Det bör observeras att de sammanställ- ningar av bränslepriser för torv och trädbränslen, som utförs av SCB på uppdrag av Energimyndigheten, utgörs av viktade medel- priser baserade på lämnade uppgifter från användare av de olika bränslena. Det innebär att bränslepriser för stora förbrukare av bränsle för el- och värmeproduktion samt priser från fleråriga avtal sannolikt slår igenom på medelpriset. Det faktiska priset en för- brukare betalar skiljer sig därför i praktiken mellan olika förbrukare på grund av storlek på upphandlade bränslemängder, typ av avtal, aktörernas geografiska lokalisering samt tillgängligt transportslag. 
 Som anges i avsnitt 2.1 är priset på importerade bränslen något lägre eller på motsvarande nivå som för inhemskt producerade bränslen. 
 234 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 20.  
 Bränslen för energiproduktion. Prisutveckling i Sverige år  
 1980–2001, 
  pris exklusive energiskatter 
  
 250 
  
 200 
  
 kr/MWh 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 1996 
  
 1980 
  
 1982 
  
 1984 
  
 1986 
  
 1988 
  
 1990 
  
 1992 
  
 1994 
  
 1998 
  
 2000 
  
 å r 
  
  Eldnings olja 
  
  Kol 
  
  Naturgas 
  
 Av v erknings res ter 
  
 Förädlade 
 trädbr äns len 
  
  Styc ketorv 
  
  Fräs torv 
 Returflis 
  
 Källa:  
 Energimyndigheten, 2002 
  
 Figur 21 
 . Bränslen för energiproduktion. Prisutveckling i Sverige år  
 1980–2001 
  pris inklusive energiskatter 
  
 450 
  
 Eldningsolja 
  
 400 
  
 Kol 
  
 350 
  
 Naturgas 
  
 300 
  
 kr/MWh 
 200 
  
 Avverkningsrester 
  
 Förädlade 
  
 250 
  
 150 
  
 trädbränslen 
  
 Stycketorv 
  
 100 
  
 Frästorv 
  
 50 
  
 Returflis 
  
 0 
  
 1982 
  
 1984 
  
 1986 
  
 1990 
  
 1992 
  
 1994 
  
 1996 
  
 2000 
  
 1980 
  
 1988 
  
 1998 
  
 år 
  
 Källa 
 : Energimyndigheten, 2002 
  
 235 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 22.  
 Bränslen för energiproduktion. Prisläge i Sverige år 2001 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 kr/MWh 
  
 300 
  
 250 
  
 bränslepris 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Naturgas 
  
 Avverkningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 Frästorv 
  
 Returflis 
  
 Källa 
 : Energimyndigheten, 2002 
  
 3.4.3 
  
 Handel 
  
 Trädbränslen används i dag för fjärrvärmeverksamhet på mer än 160 orter i Sverige och på närmare 30 av dessa orter utnyttjas bränslena även för elproduktion. Andelen trädbränslen i fjärrvär- meverksamheten har i det närmaste trefaldigats under de senaste tio åren. 
 De största användarna av trädbränslen för fjärrvärmeproduktion finns lokaliserade i Mälardalen och angränsande regioner, vilket innebär att närmare hälften av den totala användningen av dessa bränslen sker inom en radie av 12 mil från Eskilstuna. De regionala obalanserna mellan produktion och användning av trädbränslen för förbränning är stora. 
 I takt med att efterfrågan på olika bränslen, såsom trädbränslen och avfall, har ökat har också utbudet av dessa bränslen ökat. Ökningen under de senaste fem åren har framförallt bestått av för- ädlade trädbränslen, främst i form av träpellets. De senaste två till tre åren har även ökningen av returbränslen för värmeproduktion 
 236 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 varit betydande och det pågår för närvarande en kapacitetsökning för förbränning av hushålls- och verksamhetsavfall i Sverige. 
 Den svenska marknaden för trädbränslen domineras dock fortfa- rande av oförädlade trädbränslen. Det finns i grova tal cirka 50 leverantörer av oförädlade trädbränslen i Sverige. Precis som för torv förbrukas en stor del av mängderna oförädlade trädbränslen inom de närområden där de produceras. Produktion av förädlade trädbränslen, främst pellets, sker i  
 25–30 
  anläggningar i Sverige, de största vid kusterna. Härifrån transporteras den övervägande delen av produktionen till stora användare av bränsle för el- och värme- produktion. 
 Utöver den ovan redovisade produktionen i Sverige, produceras i dag träpellets för den svenska marknaden framförallt i Baltikum och i Finland. Även i USA och Kanada produceras träpellets som säljs på den svenska marknaden. Vidare har importen av retur- bränslen från främst Tyskland och Holland varit betydande under de senaste åren. Totalt uppskattas att den direkta importen av träd- bränslen och returbränslen till Sverige år 2000 uppgick till mellan 20 och 30 procent. Uppgifterna är dock osäkra då import sker dels som direktimport av bränslen för produktion av el och värme inom fjärrvärmebranschen och industrin, dels indirekt via import av råvara till sågverk samt massa- och pappersindustri. Störst andel av importen svarar förädlade bränslen i form av träpellets samt retur- bränslen för. 
 Exporten av trädbränslen har tidigare varit låg. Enligt aktörer på marknaden ökar den dock snabbt då efterfrågan på trädbränslen i norra Europa, framförallt i förädlad form, anges öka. Några offici- ella uppgifter om exportens storlek finns dock ännu inte tillgäng- liga. 
 Marknaden för trädbränslen har sedan mitten av  
 1990-talet 
  fram till åren  
 2000–2001 
  präglats av en situation med ökad efterfrågan i kombination med sjunkande priser på trädbränslen. Orsaken till de fallande priserna förklaras med att utbudet har ökat snabbare än efterfrågan. Priserna har vidare varit satta efter de faktiska produk- tionskostnaderna vilket lett till systemutvecklingar i alla led (Ds 2000:73). I takt med att efterfrågan i Sverige fortsätter öka, på samma gång som efterfrågan av förädlade trädbränslen ökar i Europa, har en brist uppstått på den svenska marknaden för träd- bränslen under säsongen 2001/2002. Detta kan ge utrymme för producenter och leverantörer av trädbränslen att gå över från en prissättning baserad på produktionskostnader till en alternativpris- 
 237 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 sättning, dvs. där priset på varan sätts i förhållande till alternativet. Vidare är möjligheterna att finna utbytbara bränslen olika i olika delar av landet. Till exempel är tillgången på sågverksrester god på många platser längs Norrlandskusten, medan den är begränsad i de inre delarna av Norrland. 
 Priset på torv har i stor utsträckning följt priset på trädbränslen. Om det sker en höjning av prisnivån på trädbränslen orsakad av en snabbt ökande efterfrågan på dessa bränslen, bör det även kunna betyda en prishöjning på energitorv, förutsatt att inga andra för- ändringar sker. 
  
 3.4.4 
  
 Påverkan av koldioxidskatten år 2001 
  
 På samma sätt som effekterna av en förändrad energibeskattning analyserades vid utvärderingen av Skatteväxlingskommitténs ener- giskattemodell (Ds 2000:73), har effekterna på torvpriset i förhål- lande till övriga bränslepriser av en ändrad skattesituation för år 2001 översiktligt analyserats. Den översiktliga analysen har utförts på bränslepriser gällande för år 2001. I Figur 23 illustreras konkur- renskraften hos torv i ett bränsleprisscenario liknande det för år 1997 (se avsnitt 3.1.5) där ingen energiskatt tas ut och koldi- oxidskatt utgår med 50 procent på fossila bränslen samt torv. Som kan utläsas ur figuren är torven i detta scenario endast konkurrens- kraftig mot eldningsolja och naturgas medan de totala kostnaderna för kol samt trädbränslen blir betydligt lägre. 
 238 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Figur 23 
 . Bränsleprisscenario, ingen energiskatt, 50 procent koldi- oxidskatt på fossila bränslen och torv samt svavelskatt, prisnivå år 2001 
  
 300 
  
 250 
  
 energiskatter 
  
 kr/MWh 
  
 200 
  
 bränslepris 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Naturgas 
  
 Avverkningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 En jämförelse har vidare utförts på bränslepriser och energiskatter gällande 2001 års nivå genom ett scenario där torv beläggs med full koldioxidskatt och energiskatten tas ut enligt nivå år 2001, se Figur 24. Även i detta scenario skulle torvens konkurrenskraft mot kol, förädlade och oförädlade trädbränslen men även mot naturgas gå förlorad. Undantaget är jämförelsen mot eldningsolja för vilken bränslekostnaderna fortfarande är högre. Differensen mellan träd- bränslen och torv vid full koldioxidskatt på torv är dock avsevärd. 
 239 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 24.  
 Bränsleprisscenario, full koldioxidskatt på torv, prisnivå 
  
 år 2001 
  
 450 
  
 400 
  
 energiskatter 
  
 350 
  
 kr/MWh 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 erkningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Naturgas 
  
 Avv 
  
 Ett konkurrenskraftigt bränslepris gentemot förädlade trädbränslen 
  
 nås, med prisnivåer för bränslen gällande år 2001, vid en koldi- 
  
 oxidskatt på cirka 20 procent, se Figur 25. 
  
 Figur 25 
 . Bränsleprisscenario, 19 procent koldioxidskatt på torv, prisnivå år 2001 
  
 450 
  
 400 
  
 energiskatter 
  
 350 
  
 bränslepris 
  
 kr/MWh 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Naturgas 
  
 Avverkningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 240 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Ovan beskrivna analys kan jämföras med de slutsatser som drogs vid utvärderingen av Skatteväxlingskommitténs energiskattemodell (Ds 2000:73). I dessa utredningar konstaterades att torven skulle förlora sin konkurrenskraft gentemot såväl fossila bränslen som trädbränslen om den skulle beläggas med koldioxidavgift, oavsett vilken nivå som valdes. 
  
 3.4.5 
  
 Påverkan av elcertifikat och ändrad kraftvärmebeskattning 
  
 Det föreslagna systemet med handel med elcertifikat (enligt Ds 2002:40) och den föreslagna förändringen av kraftvärmebeskatt- ningen (prop. 2002/03:1 och PM Fi 2002/2635) hör nära ihop och behandlas därför tillsammans i följande bedömningar. 
 Beträffande bränslepriser finns endast den officiella statistiken för år 2001 och den bygger på Energimyndighetens samman- ställningar. Priserna har dock förändrats kraftigt för vissa bränslen under de tre första kvartalen år 2002 och därför finns även en bedömning av marknadspriser för kraftvärmebranschen vid halvårs- skiftet 2002. Generellt är kolpriset något lägre och oljepriset på ungefär samma nivå jämfört med 2001. Priset på trädbränslen och torv har ökat, mest för träpellets med cirka 30 procent, cirka 10 procent för fuktiga trädbränslen och 5 procent för torvbränslen. 
 För respektive anläggning ingår i bedömning av bränsleval – förutom bränslepriser inklusive skatter och avgifter, eventuella villkor i miljötillstånd samt tekniska begränsningar i den aktuella anläggningen – även övriga driftkostnader för respektive bränsle. Det har inom ramen för detta projekt inte varit möjligt att ta hänsyn till de totala driftskostnaderna. I följande jämförelse av bränslepriser ingår energiskatter  
 (koldioxid-, 
  energi- och svavel- skatt). 
 Vid bedömning av konsekvenser bör man även beakta några andra faktorer på bränslemarknaden. Spån är en bristvara på många håll i landet, vilket återspeglas i priserna år 2002 för träpellets. Det är problem i flera delar av landet med tillgång på skogsbränslen, mest akut i Mälardalen där det finns flera stora kraftvärmeverk som eldar skogsbränslen och även träpellets. Av bland annat denna anledning finns planer och utredningar som undersöker möjlig- heten att även använda torv i anläggningar som inte nu eldar torv. Planering med eventuella ombyggnader och omprövningar av 
 241 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 miljötillstånd tar dock några år. Utformningen av systemet med handel med elcertifikat och förändringar av kraftvärmebeskatt- ningen kommer att påverka dessa beslut. 
 I bilaga A ges några räkneexempel som visar hur bränslepriserna kan variera för kraftvärmeanläggningar med olika kombinationer av styrmedel, med och utan förslag till förändring av kraftvärme- beskattningen, olika prisnivåer för elcertifikat samt med och utan certifikatberättigande för torv. 
 I Figur 26 beskrivs bränslepriser baserade på den senaste statistiken och dagens nivå på energiskatter för kraftvärmeverk för fjärrvärme- respektive elproduktion. I figuren redovisas inte priset på förädlade torvbränslen, som kan vara dyrare än stycketorv. Bränsleanvändningen i kraftvärmeverk kan i dag fritt fördelas mellan el- och värmeproduktion vid beskattning. Effekterna av detta blir att de beskattade bränslena oftast används för elproduk- tion, medan de obeskattade bränslena, trädbränslen och torv, används för värmeproduktion. 
  
 Figur 26 
 . Jämförelse av bränslepriser för kraftvärmeverk inklusive 
  
 energiskatter för värme- respektive elproduktionen. Förutsätt- 
  
 ningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatt) för 2002, 
  
 Bränslepris enligt Energimyndigheten 2001 
  
 Bränslepriser inklusive skatter för värmeproduktion i kraftvärme- 
  
 verk 
  
 450 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 kr/MWh 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Kol 
  
 Stycketorv 
  
 Eldningsolja 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 242 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Bränslepriser inklusive skatt för elproduktion i kraftvärmeverk 
  
 kr/MWh 
  
 450 
  
 400 
  
 350 
  
 energis katter 
  
 bränslepri s 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- 
  
 ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 I Figur 27 och 28 redovisas hur förslagen med införande av system med elcertifikat och förändring av kraftvärmebeskattningen påverkar nettobränslepriset, med olika antaganden på prisnivåer för elcertifikat, 60 respektive 120 kr/MWh. 
  
 Figur 27 
 . Jämförelse av bränslepriser, netto, med elcertifikat och förändring av kraftvärmebeskattningen med regler om propor- tionering av bränsle. Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatt): förslag som kan gälla från  
 2003-01-01. 
  Bränslepris: enligt Energimyndigheten för 2001, Pris elcertifikat: 60 kr/MWh,  
 α 
 =0,5 
 1 
  
 450 
 400 
 350 
 300 
 250 
 kr/MWh  
 200 150 
  
 100 
 50 
 0  
 -50 
 -100 
 -150 
  
 certifikat 
  
 energiskat ter 
  
 bränslepris 
  
 (exkl. cert.) 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 utan cert 
  
 Stycketorv 
  
 med cert 
  
 1  
  
 α  
 = förhållandet mellan producerad elenergi och värmeenergi 
 243 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Figur 28 
 . Jämförelse av bränslepriser, netto, med elcertifikat och förändring av kraftvärmebeskattningen med regler om propor- tionering av bränsle. Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatt): förslag som kan gälla från  
 2003-01-01. 
  Bränslepris: enligt Energimyndigheten för 2001, Pris elcertifikat: 120 kr/MWh,  
 α 
 =0,5 
 450 
 400 
 350 
 300 
 250 
 kr/MWh  
 200 150 
  
 100 
 50 
 0  
 -50 
 -100 
 -150 
  
 certifikat 
  
 energiskatter 
  
 bränslepris 
  
 (exkl. cert.) 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 utan cert 
  
 Stycketorv 
  
 med cert 
  
 Den föreslagna förändringen kan i de kraftvärmeverk som idag använder torv komma att innebära följande: 
 De förslagna förändringarna innebär att prisskillnaden mellan kol, skogsbränslen och torv minskar jämfört med dagens system och bränslepriserna blir i stort sett i samma nivå. 
 Om inte torv blir certifikatberättigad kommer en relativt stor del av torvanvändningen i kraftvärmeanläggningarna att ersättas med kol eller avverkningsrester. Av anläggningstekniska skäl kommer troligtvis den största delen att ersättas med kol i de anläggningar där det är möjligt att elda kol tekniskt och miljötillståndsmässigt. 
 Om torv blir certifikatberättigat kommer en viss del av kol- användningen att ersättas med torv och torvanvändningen i kraft- värmeanläggningar kommer att öka mer än planerat med dagens styrmedel. 
 Den planerade torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar som idag använder torv anges av anläggningsägarna med dagens styr- medel till cirka 1,6 GWh. 
 En bedömning av hur förslagen med elcertifikat och förändrad kraftvärmebeskattning kan komma att påverka torvanvändningen i samtliga kraftvärmeanläggningar som planerat att använda torv år 
 244 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 2003 har gjorts bland annat utifrån diskussioner med de anlägg- ningsägare som är de största torvanvändarna (Vattenfall i Uppsala, Mälarenergi i Västerås och Sydkraft i Örebro). Bedömningarna bygger på de förutsättningar som gäller för respektive anläggning år 2003 med befintlig utrustning och gällande miljötillstånd. 
 Om torv inte blir certifikatberättigat vid införande av systemet med elcertifikat i kombination med den föreslagna förändringen av kraftvärmebeskattningen samt att tröskelvärdet 70 procent införs för certifikatberättigade bränslen kan torvanvändningen i dessa anläggningar minska till 0,4 TWh (kolanvändningen upp- skattas bli 1,3 TWh högre än med dagens styrmedel). 
 Om torv blir certifikatberättigat bedöms torvförbrukningen i dessa anläggningar öka till cirka 2,5 TWh (kolanvändningen bedöms bli cirka 0,6 TWh lägre än med dagens styrmedel). 
 I befintliga anläggningar verkar tröskelvärdet begränsande för ökad användning av trädbränslen. Ytterligare ett alternativ har studerats. Om torv inte blir certifikatberättigat, men ingår vid beräkningen av tröskelvärdet, 70 procent, bedöms torvanvändningen istället öka till 1,8 TWh (kolanvändningen uppskattas bli cirka 0,3 TWh lägre än med dagens styrmedel). För detta alternativ anges dock att det på sikt leder till minskad torvanvändning. 
 I det nuvarande energiskattesystemet får man göra elskatte- avdrag för den el som produceras med obeskattade bränslen som t.ex. torv, avverkningsrester, träpellets och avfall och som används i egen verksamhet. I förslaget till ny kraftvärmebeskattning föreslår man att slopa detta avdrag för att undvika dubbelt stöd i och med att handel med elcertifikat införs. De s.k. obeskattade bränslen som inte kommer att omfattas av handel med elcertifikat kommer att missgynnas. Det finns dessutom anläggningar som installerat utrustning för elproduktion enbart för egenförbrukning och utan möjlighet att leverera el till elnätet. Detta bedöms dock ha begränsad betydelse för torvanvändningen. 
  
 3.5 
  
 Genomförda prognoser för tillgångar på inhemsk energi 
  
 Ett flertal bedömningar har gjorts under  
 1990-talet 
  över framtida potentialer av främst olika trädbränslen, torv och avfall. Energi- myndigheten har gjort en sammanställning över dessa potentialbe- 
 245 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 dömningar delade i en bruttopotential och en potential med tek- niska, ekonomiska och ekologiska restriktioner (SOU 2000:23), se Tabell 16. 
  
 Tabell 16 
 . Sammanställning av potentialer för trädbränslen, torv och avfall i Sverige år 2010, jämfört med användningen 1997 och 2000, TWh bränsle 
  
 Potential 2010 
  
 Bränsle 
  
 1997 
  
 2000 
  
 Med 
  
 Brutto 
  
 restriktioner 
 1) 
  
 1. Skogsenergi 
  
 81 
  
 89 
  
 125-130 
  
 175-185 
 2) 
  
 1.1 Primärt 
  
 25 
  
 60-65 
  
 110-120 
  
 skogsbränsle 
  
 1.1.1 Avverknings- 
  
 14 
  
 50-55 
  
 100-110 
  
 rester m.m. 
 3) 
  
 1.1.2 Brännved 
 4 
  
 ) 
  
 11 
  
 11 
  
 >11 
  
 1.2 Bioprodukter 
  
 16 
  
 18 
  
 18 
  
 från skogsindu- 
  
 strin 
  
 1.3 Övrigt (t.ex. 
  
 4 
 5) 
  
 >6 
  
 >6 
  
 RT-flis) 
  
 1.4 Returlutar 
 6) 
  
 36 
  
 39 
  
 43-44 
  
 43-44 
  
 2 Energiskog och 
  
 0,1 
  
 1-2 
  
 20-30 
  
 energigrödor 
  
 3 Avfall 
  
 5 
  
 5 
  
 10 
  
 17 
  
 4 Torv 
  
 4 
  
 3 
  
 4 
  
 12 
  
 1) 
 efter tekniska, ekonomiska och ekologiska restriktioner 
  
 2) 
 bruttovärde utgår från dagens typ av skogsbruk 
  
 3) 
 avverkningsrester vid gallring och slutavverkning, direkt bränsleuttag i klen gall- ring, virke utan industriell användning, röjning av hagmarker etc. 
  
 4) 
 helved och flis använd för enskild uppvärmning (en mindre andel förädlade bio- bränslen ingår cirka 0,5 TWh) 
  
 5) 
 därav cirka 1 TWh importerad returflis  
 (RT-flis) 
 6) 
 nyttiggjord värme och el 
  
 Källa 
 : SOU 2000:23, Energimyndigheten, 1999 och 2001 
 Bedömningar av tillgångar till inhemska energislag har även genomförts på längre sikt i olika sammanhang. I slutet på 1990- talet genomfördes ett projekt Hållbar energiframtid, som var ett 
 246 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 samarbetsprojekt, kallat  
 SAME-projektet, 
  mellan Energimyndig- heten, Fjärrvärmeföreningen, Kraftverksföreningen och Natur- vårdsverket. I det projektet gjordes bedömningar av tillgång för inhemska energislag i olika scenarier. Ingen användning av torv bedömdes förekomma i dessa scenarier för år 2050, se Tabell 17. Den teoretiska potentialen betecknar den fysiska tillgången efter tekniska och miljömässiga restriktioner. De praktiska potentialerna Hög och Låg är vad som inom  
 SAME-projektet 
  bedömts vara till- gängligt för energisektorn. 
 247 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Tabell 17 
 . Bedömning av tillgångar för inhemska energislag i  
 SAME-projektets 
  scenarier. 
  
 Energislag 
  
 Användning 
  
 Tillgång 
  
 1997 
  
 2050 
  
 (TWh/år) 
  
 (TWh/år) 
  
 Teoretisk 
  
 Praktisk 
  
 Praktisk 
  
 Låg 
  
 Hög 
  
 Bränslen från 
  
 0,2 
  
 50-60 
  
 7 
  
 20 
  
 jordbruksmark 
  
 Bränslen från 
  
 74,5 
  
 >129 
  
 84 
  
 119 
  
 skogsmark/ 
  
 skogsindustri 
  
 Hyggesrester, 
  
 11 
  
 41 
  
 20 
  
 30 
  
 gallring, 
  
 slutavverkning 
  
 Intensivodlad skog 
  
 0 
  
 0 
  
 8 
  
 Röjningsvirke, 
  
 12 
  
 20 
  
 8 
  
 15 
  
 brännved 
  
 Virke utan indust- 
  
 1,5 
  
 5 
  
 2 
  
 4 
  
 riell användning 
  
 Biprodukter från 
  
 16 
  
 18 
  
 16 
  
 18 
  
 skogsindustrin 
  
 Lutar från massa- 
  
 34 
  
 45 
  
 38 
  
 45 
  
 industrin 
  
 Avfallsbränslen 
  
 5 
  
 21 
  
 7 
  
 13 
  
 Vindkraft 
  
 0,2 
  
 29 
  
 1 
  
 20 
  
 Vattenkraft 
  
 64,5 
  
 81 
  
 66 
  
 66 
  
 Solel 
  
 0 
  
 0 
  
 5 
  
 Källa 
 : Energimyndigheten, Fjärrvärmeföreningen, Kraftverksföre- ningen, Naturvårdsverket, 1999 
 248 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 3.6 
  
 Försörjningsaspekter ur ett beredskapsperspektiv 
  
 Risken för avspärrning eller krig i Sveriges närområde med risk för att Sverige dras in anses i dag vara liten, vilket medfört att synen på beredskapslagring av bränslen har förändrats. En krissituation kan i stället vara av lokal/regional art orsakad av ett antal väderberoende faktorer som nederbördsrika somrar och höstar i kombination med extremt kalla vintrar, vilket kan medföra störningar i råvaruförsörj- ningen. Andra händelser som kan skapa en krissituation i Sverige är drivmedelsbrist på grund av en kris- eller krigssituation i andra delar av världen. 
 Hur Sveriges el och värmeberedskap påverkas av övergången till trädbränslen, torv och avfall har under år 2001 studerats av Energimyndigheten  
 (Bio-, 
  retur- och avfallsbränslen, STEM, 2002). Nedan redovisas ett antal aspekter som kan vara av betydelse för Sveriges energiförsörjning. 
 Torv tillsammans med trädbränslen är till övervägande del pro- ducerat inom Sverige vilket medför att användning av dessa bräns- len kan bidra till att stärka Sveriges beredskap vid långvariga för- sörjningskriser. 
 Kunskapsnivån om användning av torv och trädbränslen i Sverige är hög vilket är av stor betydelse vid en försörjningskris. Ett robust fungerande nät av entreprenörer för produktion, transport och beredning av torv och trädbränslen är en förutsättning för att el- och värmeproduktionen ska kunna upprätthållas. I Sverige har det utvecklats en stor kunskap om hur trädbränslen och torv för el- och värmeproduktion på bästa sätt kan hanteras och användas i en normal driftsituation. Detta är av stor tillgång för landet och ger Sverige en unik kunskap jämfört med många andra länder i Europa. Torv och andra bränslen som produceras inom landet kan därmed spela en roll i en europeisk strategi för ökad försörjningstrygghet på energiområdet. 
 Trädbränslen och torv har framförallt kommit att ersätta fossila bränslen. En direkt följd av detta är att den totala beredskapslag- ringen av bränslen för kortvariga krissituationer under de senaste fem åren minskat i omfattning då trädbränslen och torv inte om- fattas av några krav på beredskapslagring på samma sätt som fossila bränslen. Som ett kortsiktigt reservbränsle kan dock olja eller kol i viss omfattning utnyttjas av många användare som håller kommer- siella lager av fossila bränslen. 
 249 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 En användning av trädbränslen och torv medför vidare att trans- portberoendet ökar då landets lager av främst trädbränslen, men i viss mån också torv, grovt kan sägas befinna sig ute på de svenska vägarna. Beroendet är stort av ständigt fungerande transporter med torv och trädbränslen. Torven skiljer sig dock från andra inhemska bränslen då en femtedel av den torv som i dag används i Sverige transporteras på järnväg. Järnvägstransporten av övriga bränslen är i dagsläget marginell. En översiktlig fördelning av transportslag för olika bränslen visas i Figur 26. 
  
 Figur 26 
 . Fördelning per transportslag för olika bränslen. Trans- portsätt till anläggning för el- och värmeproduktion, andel av totalt använd mängd trädbränslen, avfall och torv i fjärrvärmeverk, år 2000 
  
 100% 
  
 12 TWh 
  
 5,5 TWh 
  
 6,5 TWh 
  
 2,5 TWh 
  
 80% 
  
 60% 
  
 Fartyg 
  
 Järnväg 
  
 40% 
  
 Landsväg 
  
 20% 
  
 0% 
  
 Oförädlade trädbränslen 
  
 Förädlade trädbränslen 
  
 Returbränslen och avfall 
  
 Edwards 
  
 Källa 
 : Energimyndigheten, 2001 
 250 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 4 Slutsatser 
 Sverige är ett av världens torvmarkstätaste länder med en torvareal som motsvarar cirka 15 procent av landarealen (avser marker med torvtäcke djupare än 30 cm). Utvinning av torv sker i dag framför- allt i Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län men även i andra delar av landet. Den årliga skörden av energitorv uppgår till mellan 2,5 och 3,5 miljoner kubikmeter torv  
 (2,5–3,5 
  TWh). Pro- duktionen av energitorv varierar kraftigt mellan åren beroende på rådande väderleksförhållanden. Kalla, regniga somrar har gett skör- dar på endast 0,5 miljoner kubikmeter. 
 Användningen av torv uppgår i dag till mindre än en procent av den totala energitillförseln i Sverige och dess andel av energitillför- seln för fjärrvärmeproduktion uppgår till drygt 5 procent. Torvens specifika betydelse för elproduktionen i landet är mycket marginell. I det perspektivet kan torvens roll i ett uthålligt energisystem synas begränsad. 
 Torv är dock ett viktigt tillskottsbränsle vid produktion av el och värme. Torvens egenskaper som bränsle är betydelsefulla vid sam- förbränning med trädbränslen, framförallt för att minska riskerna för slaggning, sintring, beläggningar och korrosion i pannor och därmed öka tillgängligheten och minska driftkostnaderna. Sameld- ning med torv kan bland annat möjliggöra större elproduktion i moderna biobränsleeldade kraftvärmeanläggningar, vilket bland annat bör beaktas i samband med den fortsatta utvecklingen av handel med elcertifikat. Förbränning av torv medför i de flesta fall även att högre effekt kan produceras i en panna jämfört med för- bränning av trädbränsle. Därmed kan delar av den eldningsolja som annars skulle användas i många biobränsleeldade anläggningar vid höga effektbehov vintertid ersättas, då majoriteten av fjärrvärme- producenterna i dag använder eldningsolja som spetslastbränsle vid höga effektbehov. 
 Priset på energitorv har historiskt följt samma utveckling som priset på trädbränslen. Införande av koldioxidskatt på torv men inte på trädbränslen och avfall, i kombination med den i dag snabbt växande efterfrågan på trädbränslen, riskerar att slå ut torven som alternativbränsle till trädbränslen. Därmed förstärks det mark- nadsläge som råder i dag, med en prisskillnad på upp till faktor fyra mellan oförädlade trädbränslen och eldningsolja. Ett sådant mark- nadsläge skulle kraftigt gynna producenter av biobränslen med risk 
 251 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 att de incitament i form av kostnadseffektiviseringar som finns i en marknad med fungerande konkurrens mellan olika inhemska alternativ skulle försvagas. Ett införande av handelssystem med utsläppsrätter, som omfattar torv men inte trädbränslen, kan komma att få samma effekt. 
 Det bör också konstateras att fjärrvärmesektorn historiskt har reagerat mycket snabbt på tidigare relativprisförändringar och det finns inget som talar för att en liknande reaktion inte skulle inträffa om priset på torv förändras genom införande av en koldioxidskatt. Det som talat för en fortsatt användning av torven för energi- produktion i den svenska fjärrvärmeverksamheten är dock de posi- tiva effekter torven har vid samtidig förbränning med andra bräns- len. 
 Torv produceras i dag av cirka 25 producenter och ger en direkt sysselsättning motsvarande närmare 600 heltidsarbeten, varav en tredjedel i Jämtlands län. Då en stor del av arbetet är säsongsarbete innebär det att det totala antalet personer som årligen sysselsätts inom näringen är avsevärt högre. Därtill kommer en indirekt sys- selsättning som inte har uppskattats här. Torvnäringen sysselsätter direkt personal som grovt kan delas in kategorierna fast anställd och säsongsanställd personal. Den senare kategorin utgörs av stu- derande, entreprenörer som övrig tid sysselsätts inom skogs- och jordbruk samt av deltidsarbetslösa personer. På detta sätt utgör torvnäringen under högsäsong en viktig del av sysselsättningen i vissa regioner, främst glesbygd, där arbetstillfällena annars är få. 
 Brikettfabriken i Sveg uppges vara den största industrin i kom- munen. Verksamheten är vidare ett exempel på hur torvnäringen kan medverka till att bibehålla viktig infrastruktur som flyg och offentlig service i en kommun. Verksamheten i Sveg genererar även en betydande del av det godstransportarbete som sker på Inlands- banan söder om Östersund. 
 Marknaden för torv har historiskt kännetecknats av ett antal lokala delmarknader som en följd av att transportkostnaderna för torv utgör upp till 30 procent av de totala kostnaderna. En ökande handel mellan olika regioner i Sverige har dock skett de senaste åren på grund av den stora geografiska spridningen mellan platser för torvutvinning och lokalisering av förbränningsanläggningar i närheten av tättbebyggda områden. 
 Importen uppgick år 2001 till cirka 30 procent av den totala användningen av torv i Sverige. Importen av torv förväntas fort- sätta öka oavsett utfallet av den svenska torvskörden. 
 252 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 I flera av de pannor där det i dag eldas torv finns även möjlighet att använda andra bränslen. Om torvens konkurrenskraft försämras till exempel genom införande av koldioxidskatt eller handel med utsläppsrätter anger torvanvändare att vilka bränslen som är aktu- Byrd för ersättning av torv varierar mellan olika anläggningar. Främst framhålls att torv kan ersättas med olika former av trädbränslen, kol och eldningsolja. De hinder som anges av aktörerna för en ökad användning av torv är främst osäkerheter om koldioxidskatt kom- mer att införas på torv samt prisrelationen till övriga bränslen. Vidare anges att villkoren i investeringsstöd för biobränsleeldade kraftvärmeverk begränsar möjligheterna att öka förbränningen av torv i dessa anläggningar. 
 Totalt uppskattas att en rimlig potential för torvanvändning i befintliga förbränningsanläggningar som i dag använder eller tidi- gare har använt torv kan uppgå till cirka 6 TWh per år, vilket kan jämföras med dagens användning motsvarande cirka 2,5 TWh (år 2000). Bidraget till Sveriges totala elproduktion är marginell från såväl torv som trädbränslen. 
 Konkurrenskraften för torv påverkas av statliga ekonomiska styrmedel i form av energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavel- skatt). Av energiskatterna utgår i dag för torv endast skatt på utsläpp av svavel. Trädbränslen, exklusive tallolja, och avfall är helt befriade från energiskatter, medan energiskatter utgår för fossila bränslen. 
 De genomförda och pågående statliga utredningar som i huvud- sak kan ha en påverkan på styrmedel som rör konkurrenssituatio- nen mellan bränslen och därmed torvens roll i energisystemet är; handel med elcertifikat, handel med utsläppsrätter samt översyn av energibeskattningen. Den framtida användningen av energitorv i Sverige kommer starkt att påverkas av utformningen av dessa styrmedel. Det är fortfarande oklart om torv blir berättigat till elcertifikat eller ej och om det kommer att krävas utsläppsrätter för eldning med torv. Cirka 45 procent av torvanvändningen sker idag i kraftvärmeanläggningar. Om torv omfattas av handel med elcertifi- kat kan torvanvändningen i kraftvärmeanläggningar under de närmaste åren uppgå till cirka 2,5 TWh per år jämfört med cirka 0,4 TWh om torv inte blir certifikatberättigat. Om torv omfattas av ett system med utsläppsrätter, dvs. att det skulle krävas utsläpps- rätter för att elda torv, skulle det ge motsvarande effekter som om torv skulle beläggas med koldioxidskatt. Torvens konkurrens- situation gentemot såväl fossila bränslen som bränslen som ej 
 253 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 omfattas av handelssystemet skulle därmed komma att kraftigt försämras och beroende på priset på utsläppsrätter leda till att användningen av energitorv minskar avsevärt. Vid utvärderingar av Skatteväxlingskommitténs energiskattemodell konstaterades att torven skulle förlora sin konkurrenskraft om den skulle beläggas med koldioxidskatt oavsett vilken nivå som valdes. Motsvarande analys gäller för torvens konkurrenssituation gentemot trädbräns- len med dagens bränslepriser. 
 Med dagens prisbild konkurrerar torven främst med olika former av trädbränslen för användning inom den svenska fjärrvärmesek- torn. Vidare har importen av trädbränslen ökat på samma sätt som för torven. Exporten av trädbränslen från Sverige har tidigare varit låg men ökar nu enligt marknadens aktörer snabbt. Främst efter- frågas förädlade trädbränslen. Om det sker en höjning av prisnivån på trädbränslen orsakad av en snabbt ökande efterfrågan på dessa bränslen, bör det även kunna betyda en prishöjning på energitorv, förutsatt att inga andra förändringar sker. 
 Det betraktelsesätt som för närvarande används av Gordon beträffande koldioxidutsläpp medför att förbränning av torv ger ett större nettotillskott av koldioxid till atmosfären räknat per energi- innehåll än förbränning av övriga bränslen. Minskning av metanut- släpp vid dikning och kolupptag genom efterbehandling av torvtäkt inräknas inte. 
 Utsläpp från förbränning av torv medför i flera befintliga anläggningar att utsläppen av svavel och kväveoxider är högre jäm- fört med förbränning av andra fasta bränslen. Det finns dock tek- nik för att minska utsläppen av svavel och kväveoxider och flera anläggningar, speciellt något större anläggningar som byggts under de senaste åren, uppnår i princip samma utsläppsnivåer vid för- bränning av torv som med trädbränslen. De flesta övriga utsläpp till luft är i princip i samma nivå för torv – för några parametrar något bättre och för andra något sämre – som för trädbränslen och övriga fasta bränslen. 
 Förbränning av torv genererar större mängder restprodukter än förbränning av trädbränslen. Restriktioner finns för sammansätt- ning i askan för att den ska godkännas för vitaliseringsgödsling i skog och myrmark. Tungmetallinnehållet i torv är i många svenska torvtäkter i nivå med det som finns i trädbränslen och bör därmed många fall kunna ge förutsättningar för användning av askan. 
 Kunskapen om försörjningskedjan för torv från skörd av torv, lagring, transport, beredning, förbränning för el- och värmepro- 
 254 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 duktion samt omhändertagande av restprodukter från förbrän- ningsanläggningarna är en stor tillgång för landet och ger Sverige en unik kunskap jämfört med många andra länder i Europa. En minskad torvanvändning i Sverige och därmed minskad produktion av torv kan därför leda till att dessa kunskaper skulle gå förlorade. En parallell kan dras med utvecklingen av torvproduktion och användning i Sverige mellan de båda världskrigen. 
 255 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Referenser 
 Birka Energi, telefonintervju med Trujillo, april 2002 Birka Värme, Hudiksvall,  
 e-post 
  Davis 
 Burvall, Ramsey och Bailey, M., Systemstudie över askegenskaper i för- bränningsanläggningar vid samförbränning av torv och biobräns- len. Rapport till Energimyndigheten, 2002 (under tryckning) 
 Directive of the European parliament and of the council establi- shing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community and amending Council Directive 96/61/EC (COM (2001) 581 final 2001/0245 (COD) 
 Dir. 2001:56, Ett system och regelverk för Kyotoprotokollets flexibla mekanismer 
 Ds 2000:73, Utvärdering av Skatteväxlingskommitténs energiskat- temodell 
 Ds 2002:40, Lag om elcertifikat 
 EFO, telefonintervju med Villanueva, maj 2002 Energimyndigheten, Fjärrvärmeföreningen, Kraftverksföreningen, 
 Naturvårdsverket (1999) Hållbar energiframtid Energimyndigheten (2001), Energiläget i siffror 2001 Energimyndigheten (2002), Prisblad för biobränslen, torv mm (Nr 
 2/2002) 
 Energimyndigheten (2002),  
 Bio-, 
  returbränslen och avfallsbränslen, hur övergången till förnybara energikällor påverkar Sveriges el- och värmeberedskap 
 Energimyndigheten, uppgifter från Jones, april 2002 Energimyndigheten, uppgifter från Rivera, juni 2002 Finansdepartementet (2002), Förslag om ändrad beskattning vid 
 kraftvärme- och vindkraftproduktion (Fi 2002/2635) Fjärrvärmeföreningen, Statistik  
 1981–2000 
  
 Gällivare Värmeverk/Gällivare Torv, telefonintervju med Galloway, april samt maj 2002 
 Holmen Skog, telefonintervju med Massey, maj 2002 Härjedalens Mineral AB, telefonintervju med  
 Bryan 
 samt Shaw, april 2002, samt löpande kontakter Härnösand Energi och Miljö, telefonintervju med Hayes, 
 april och september 2002 
 Intergovernmental Panel of Climate Change, IPCC (1996) Revised 1996 Moore for National Green House Gas Inven- tories 
 256 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Katrineholms Energi, telefonintervju med Shields, april 2002 
 Karlskoga Energi och Miljö, telefonintervju med Davis, april och september 2002 
 Kiruna Värmeverk, telefonintervju med Sparks, april 2002 Kommunbränsle i Ådalen, telefonintervju med Butler, april 
 2002 
 Mellanskog, telefonintervju med  
 Ramirez 
  Taylor, maj 2002 Mälarenergi, Västerås, telefonintervju med Ochoa, april 
 och september 2002 
 Mölndal Energi, telefonintervju med Jackson, april 2002 Naturbränsle, telefonintervju med Brooks, juni 2002 Naturvårdsverket (2001) Miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid 
 energiproduktion år 2000 – resultat och statistik NE 1982:11, Torvtillgångar i Sverige 
 NUTEK, rapport 1996:37 
 Regeringens proposition 2001/02:143, Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning. 
 Regeringens proposition 2002/03:1, Budgetproposition för år 2003 Råsjö Torv AB, telefonintervju med Pierce samt Andrews, april 2002, samt löpande kontakter 
 Röcklamyren, telefonintervju med Blackwell, april 2002 SCA Skog, telefonintervju med Curtis och Owen, 
 maj 2002 
 SCB och Energimyndigheten (1998) Torv 1997 Tillgångar, användning, miljöeffekter. Na 25 SM 9801 
 SCB och Energimyndigheten (2001), Torv 2000 Tillgångar, användning, miljöeffekter. MI25 SM 0101 
 SCB och Energimyndigheten (2002), Torv 2001 Tillgångar, användning, miljöeffekter. MI25 SM 0201 
 SGU, Information och underlag till utredningen, 2002 SGU, Uppgifter från Hodge, 2002 
 SOU 2000:8, Transporter i ett utvecklingsperspektiv SOU 2000:23, Förslag till Svensk Klimatstrategi SOU 2001:77, Handel med elcertifikat 
 SOU 2002:9, Skatt på avfall i dag och i framtiden 
 Skogsstyrelsen (2001) Rekommendationer vid uttag av skogs- bränsle och kompensationsgödsling, meddelande  
 2-2001 
  
 SSI (2002) Strålskyddskonsekvenser vid eldning med torv i stora anläggningar 
 Skellefteåkraft,  
 Caldwell,  
 e-post 
  september 2002 
 257 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Statens energiverk, Torvmarksinventering, Rapport 1986:13 Sydkraft Mälarvärme, telefonintervju med Lewis, april 
 2002 
 Sydkraft Mälarvärme Örebro, telefonintervju med Webster, september 2002 
 Sävenetorv, telefonintervju med Hall, maj samt juni 2002 
 Södra Skogsenergi, telefonintervju med Scott, april 2002 
 Söderenergi, telefonintervju med Shaw, april 2002 Umeå Energi, telefonintervju med Cox, maj 2002 
 Vattenfall Värme Uppsala, telefonintervju med Johnson, september 2002 
 Växjö Energi, telefonintervju med Clark, oktober 2002 Wrangensten L. och Sawyer, Förbränningstekniska aspekter av torv. Rapport till Energimyndigheten, 2002 
 www.harjedalen.se 
 www.naring.regeringen.se www.novator.se (Fakta om Bioenergi) www.rasjotorv.se 
 www.rsv.se 
 www.scb.se/foretagsregistret 
 www.sgu.se 
 www.torvforsk.se 
 www.torvproducenterna.se 
 258 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Bilaga A 
 Jämförelse av bränslepriser med nya förslaget till kraftvärmebeskattning och handel med elcertifikat 
 Exempel 1 - Dagens situation 
  
 Förutsättningar:  
 Energiskatter(energi-, 
  koldioxid- och svavelskatt) för 
  
 2002, Zuniga enligt Energimyndigheten 2001 
  
 Bränslepriser inklusive skatter för värmeproduktion i kraftvärme- 
  
 verk. 
  
 450 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 kr/MWh 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Kol 
  
 Stycketorv 
  
 Eldningsolja 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 259 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bränslepriser inklusive skatt för elproduktion i kraftvärmeverk. 
  
 kr/MWh 
  
 450 
  
 400 
  
 350 
  
 energis katter 
  
 brän slepris 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 260 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Exempel 2 - Dagens situation 
 Förutsättningar:  
 Energiskatter(energi-, 
  koldioxid- och svavelskatt) för 2002, Bränslepris: uppskattning av gällande marknadspris halvårs- skiftet år 2002 
  
 Bränslepriser inklusive energiskatter för värmeproduktion i kraft- 
  
 värmeverk. 
  
 450 
  
 400 
  
 energiskatter 
  
 350 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 200 
  
 kr/MWh 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- 
  
 ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 Bränslepriser inklusive energiskatter för elproduktion i kraftvärme- 
  
 verk. 
  
 450 
  
 400 
  
 energiskatter 
  
 350 
  
 bränslepris 
  
 kr/MWh 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Kol 
  
 ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 Eldningsolja 
  
 Avverk- 
  
 261 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Exempel 3 - Elcertifikat med dagens skattesystem 
  
 Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatt) 
  
 för 2002, Bränslepris enligt Energimyndigheten 2001, Pris elcertifikat: 
  
 60 kr/MWh 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för värmeproduktion i 
  
 kraftvärmeverk 
  
 450 
  
 energiskatter 
  
 400 
  
 350 
  
 bränslepris 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 kr/MWh  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -50 
  
 -100 
  
 -150 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för elproduktion i kraft- 
  
 värmeverk. 
  
 450 
  
 certifikat 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 300 
  
 250 
  
 bränslepris 
  
 200 
  
 (exkl. cert. ) 
  
 150 
  
 kr/MWh 
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 -50 
  
 -100 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -150 
  
 262 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Exempel 4 - Elcertifikat med dagens skattesystem 
  
 Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatter) 
  
 för 2002, Bränslepris: uppskattning av gällande marknadspris halvårs- 
  
 skiftet år 2002, Pris elcertifikat: 60 kr/MWh 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för värmeproduktion i 
  
 kraftvärmeverk. 
  
 450 
  
 400 
  
 energiskatter 
  
 350 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 kr/MWh  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -50 
  
 -100 
  
 -150 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för elproduktion i kraft- 
  
 värmeverk. 
  
 450 
  
 certifikat 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 300 
  
 kr/MWh 
  
 250 
  
 bränslepris 
  
 200 
  
 (exkl. cert.) 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 -50 
  
 -100 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -150 
  
 263 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Exempel 5 - Elcertifikat med förändring av kraftvärmebeskatt- ningen 
  
 Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatter): 
  
 förslag som kan gälla från  
 2003-01-01, 
  Zuniga: enligt Energi- 
  
 myndigheten för 2001, Pris elcertifikat: 60 kr/MWh,  
 α  
 = 0,5 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för värmeproduktion i 
  
 kraftvärmeverk. 
  
 450 
  
 400 
  
 energiskatter 
  
 350 
  
 bränslepris 
  
 300 
  
 250 
  
 kr/MWh 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -50 
  
 -100 
  
 -150 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för elproduktion i kraft- 
  
 värmeverk. 
  
 450 
  
 400 
  
 certifikat 
  
 350 
  
 300 
  
 energiskatter 
  
 kr/MWh 
  
 250 
  
 bränslepris 
  
 200 
  
 (exkl. cert.) 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 -50 
  
 -100 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -150 
  
 264 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för kraftvärmeverk, med regler om proportionering av bränslen. 
 450 
 400 
 350 
 300 
 250 
 kr/MWh  
 200 150 
  
 100 
 50 
 0  
 -50 
 -100 
 -150 
  
 certifikat 
  
 energiskatter 
  
 bränslepris 
  
 (exkl. cert.) 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 utan cert 
  
 Stycketorv 
  
 med cert 
  
 265 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Exempel 6 - Elcertifikat med förändring av kraftvärmebeskatt- ningen 
 Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatter): förslag som kan gälla från  
 2003-01-01, 
  Bränslepris: uppskattning av gällande marknadspris halvårsskiftet år 2002, Pris elcertifikat: 60 kr/MWh, α=0,5 
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för värmeproduktion i kraftvärmeverk. 
  
 450 
  
 energiskatter 
  
 400 
  
 350 
  
 bränslepris 
  
 300 
  
 kr/MWh 
  
 250 
  
 200 
  
 100 
  
 150 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv certutan 
  
 Stycketorv certmed 
  
 -50 
  
 -100 
  
 -150 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för elproduktion i kraft- värmeverk. 
  
 kr/MWh 
 450 
 400 
 350 
 300 
 250 
 200 
 150 
 100 
 50 
 0  
 -50 
 -100 
 -150 
  
  certifikat 
  
  energiskatter 
  
  bränslepris (exkl. cert.) 
  
 ldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ingsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 266 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för kraftvärmeverk, med regler om proportionering av bränsle. 
  
 450 
  
 certifikat 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 (exkl. cert.) 
  
 200 
  
 150 
  
 kr/MWh 
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 -50 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -100 
  
 -150 
  
 267 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Exempel 7 - Elcertifikat med förändring av kraftvärmebeskatt- ningen 
  
 Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatter): 
  
 förslag som kan gälla från  
 2003-01-01, 
  Zuniga: enligt Energi- 
  
 myndigheten för 2001, Pris elcertifikat: 120 kr/MWh, α=0,5 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för värmeproduktion i 
  
 kraftvärmeverk. 
  
 450 
  
 400 
  
 energiskatter 
  
 350 
  
 bränslepris 
  
 300 
  
 250 
  
 kr/MWh 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -50 
  
 -100 
  
 -150 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för elproduktion i kraft- 
  
 värmeverk. 
  
 450 
  
 400 
  
 certifikat 
  
 350 
  
 300 
  
 energiskatter 
  
 kr/MWh 
  
 250 
  
 bränslepris 
  
 200 
  
 (exkl. cert.) 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 -50 
  
 -100 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -150 
  
 268 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för kraftvärmeverk, med regler om proportionering av bränsle. 
  
 450 
  
 certifikat 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 (exkl. cert.) 
  
 kr/MWh 
 100 
  
 200 
  
 150 
  
 50 
  
 0 
  
 Stycketorv certutan 
  
 Stycketorv certmed 
  
 -50 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 -100 
  
 -150 
  
 269 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2002:100 
  
 Exempel 8 - Elcertifikat med förändring av kraftvärmebeskatt- ningen 
  
 Förutsättningar: Energiskatter  
 (energi-, 
  koldioxid- och svavelskatter): 
  
 förslag som kan gälla från  
 2003-01-01, 
  Bränslepris: uppskattning av 
  
 gällande 
  
 marknadspris 
  
 halvårsskiftet 
  
 år 
  
 2002, 
  
 Pris 
  
 elcertifikat: 
  
 120 kr/MWh, α=0,5 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för värmeproduktion i 
  
 kraftvärmeverk. 
  
 450 
  
 energiskatter 
  
 400 
  
 350 
  
 bränslepris 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 kr/MWh 
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -50 
  
 -100 
  
 -150 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för elproduktion i kraft- 
  
 värmeverk. 
  
 450 
  
 cert ifikat 
  
 400 
  
 350 
  
 energiskatter 
  
 300 
  
 bränslepris 
  
 250 
  
 200 
  
 (exkl. cert.) 
  
 150 
  
 kr/MWh 
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 -50 
  
 -100 
  
 ldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ingsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv utan cert 
  
 Stycketorv med cert 
  
 -150 
  
 270 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 2 
  
 Nettobränslepriser inklusive energiskatter för kraftvärmeverk, med regler om proportionering av bränsle. 
  
 kr/MWh 
 450 
 400 
 350 
 300 
 250 
 200 
 150 
 100 
 50 
 0  
 -50 
 -100 
 -150 
  
 certifikat 
  
 energiskatter 
  
 bränslepris 
  
 (exkl. cert.) 
  
 Eldningsolja 
  
 Kol 
  
 Avverk- ningsrester 
  
 Träpellets 
  
 Stycketorv 
  
 utan cert 
  
 Stycketorv 
  
 med cert 
  
 271 
 Bilaga 3 
 Utredning rörande torvutvinningens effekter för växthusgaser 
 Uppsala 2002 
 Institutionen för skoglig marklära, SLU 
 Contreras 
 Collins 
 Elve Lode 
 1. Bakgrund och definitioner 
 Denna utredning har utförts på uppdrag av Torvutredningen med syfte att sammanställa relevanta fakta och studier av torvutvinning- ens effekter rörande växthusgaser, omfattande en bedömning av generaliserbarheten i befintlig vetenskaplig dokumentation avse- ende 
 utsläpp av växthusgaser från olika typer av myrar, orörda och på- verkade/nyttjade, 
 effekter på växthusgasbalansen av utvinning av torv (under bryt- perioden), 
 betydelsen av alternativa metoder för efterbehandling av torvtäk- ter för de totala växthusgasutsläppen vid torvutvinning. 
 Utredningen avser inte att ta fram nytt underlagsmaterial, men att dra slutsatser från utförda undersökningar och sammanställning samt att sätta in detta i ett sammanhang rörande uthållig använd- ning av torvmarker för täkt av energitorv. Analysen avser inte hel- ler att bedöma huruvida torvbrytning överhuvudtaget bör ske, utan enbart att bedöma konsekvenserna av torvbrytning för emissioner vid olika torvmarkstyper. 
 Följande huvudfrågor har identifierats: 
 Vilken typ av torvmark är bäst att utnyttja för täkt med avseende på växthusgaser? 
 Vilken form av återställning är bäst ur växthusgassynpunkt? 
 Hur stor är effekten på växthusgasbalansen under brytperioden? 
 273 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 Rapporten är koordinerad av Contreras, SLU, under medverkan av övriga författare. Rose, GU, har granskat faktaun- derlag och diskuterat slutsatser. 
 Begreppet torvmark definieras i regel som en landyta med ett torvtäcke av minst 30 cm mäktighet. Ytan kan vara antingen naturlig och opåverkad eller dränerad och omformad av skogs- och jordbruk eller torvbrytning. Begreppet myr är ett botaniskt begrepp som omfattar såväl den levande vegetationen i ytan (acro- telm) och den döda ackumulerade växtsubstansen under myrytan (catotelm). Myrar indelas i kärr och mossar och i olika underavdel- ningar till dessa. Mossar (ombrotrof myrmark) får sin vattentillför- sel främst via nederbörd direkt på ytan. Härvid tillförs låg mängd näringsämnen. Kärr (minerotrof myrmark) får sin vattentillförsel, förutom genom direkt nederbörd på ytan, även som grundvatten från omgivande fastmark. Tillrinningsvattnet innehåller näringsäm- nen från den omgivande fastmarken. Kärr är därför bördigare än mossar. 
 Enligt Hånell (1990) uppgår, enligt Riksskogstaxeringen i Sverige, arealen mark med torvmäktighet överstigande 30 cm till 6,4 M ha. Av detta utgör 4,6 M ha öppna myrar och 1,8 M ha skogsmark med en skoglig produktion överstigande 1 m 
 3  
 per ha. Torvslagen indelas efter sin botaniska sammansättning och en  
 10-gradig 
  skala för nedbrytningsgrad efter Chavez. Låg- humifierad torv är ca  
 1–5, 
  medan höghumifierad torv är ca  
 8–10. 
  
 De växthusgaser som beaktas i denna analys är koldioxid, metan och lustgas. De betecknas fortsättningsvis med GHG (Green House Gases). De har olika effekt på jordens strålningsbalans och därmed på uppvärmningen. Detta uttrycks ofta som Global Warming Potential, som förkortas GWP. Metan och lustgas beräknas ha 21 resp. 310 gånger högre GWP än koldioxid (Miljö- departementet 2001) ) beräknat för en  
 100-årsperiod. 
  
 Kol i form av koldioxid  
 (C-CO 
 2 
 ) 
  tas upp genom fotosyntesen och avges genom växtens andning, döda växtresters nedbrytning och i vissa fall genom andra förlustkällor, t.ex. erosion, utlakning, skörd. Skillnaden mellan upptag och förlust på årsbasis betecknas här för torvmarker som ett nettoflöde. Detta kan utryckas endera som koldioxid eller som kol bundet i koldioxid  
 (C-CO 
 2 
 ). 
  Omräk- ningsfaktor från koldioxid till kol är 0,27. Omvänt blir faktorn 3,67 vid omräkning från kol till koldioxid. 
 Eftersom växthusgaserna har olika GWP (uppvärmningspoten- tial) kan deras emissioner inte utan vidare jämföras. Utsläpp av 
 274 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 3 
  
 lustgas har 310 ggr starkare effekt än koldioxid. Vid en jämförelse där även koldioxid ingår måste således lustgasemissionerna upp- räknas. Detsamma gäller för metan som har en 21 ggr starkare effekt än koldioxid. Uppräkning görs ofta genom att beräkna den mängd koldioxid som motsvarar uppvärmningseffekten av lustgas resp. metan. Denna mängd betecknas med enheten koldioxid- ekvivalenter. Beräkningarna för lustgas och metan har i denna ut- redning således gjorts som koldioxidekvivalenter. Därefter har mängden kol per koldioxidenhet beräknats. Enheten vid denna  
 GWP-korrigering 
  är således g  
 C-CO 
 2 
  
 m 
 -2 
  
 (dvs. kol i form av kol- dioxid per m 
 2 
 ). 
 Metan (CH 
 4 
 ) bildas vid jäsningsprocesser i dött organiskt mate- rial under syrebrist (=vattenmättat). Metan kan således främst bil- das i odränerad blöt torvmark. I regel gäller att metanjäsning gyn- nas av bördigheten, dvs. kärr har en högre potential än fattiga mos- sar att bilda metan. Av stor betydelse för metanbildningen är före- komsten av färsk växtförna och rotexudat i rotzonen (Tuittila, 2000). Är den övre delen av marken genomluftad kommer dock metan helt eller delvis att oxideras till koldioxid under passagen genom detta skikt. Uppvärmningspotentialen för 1 g CH 
 4  
 är lika med den för 21 g CO 
 2 
 . Detta motsvarar 5,56 g  
 C-CO 
 2 
  
 (dvs. kol bundet i koldioxid). 
 Lustgas (N 
 2 
 O) bildas vid denitrifikation i marker med syrebrist (= vattenmättade). Eftersom nitrat är en väsentlig källa till denitri- fikationen och då nitrat bildas under nedbrytning vid goda syreför- hållanden gäller att denitrifikation gynnas av alternerande vatten- mättade och genomluftade förhållanden. Lustgasbildningen gynnas av god kvävetillgång, t.ex. bördig mark. Uppvärmningspotentialen för 1 g N 
 2 
 O är lika med den för 310 g CO 
 2 
 , motsvarande 83,7 g C- CO 
 2 
 . 
 2. Vilken typ av torvmark är mest lämpad för brytning ur  
 växthusgas-synpunkt? 
  
 Utgångspunkten för resonemanget nedan är att torvmarker på- verkar atmosfärens innehåll av växthusgaser genom en kombination av inbindning och avgång, samt att det ur växthusgassynpunkt torde vara bäst att utnyttja torvmarker som naturligt avger växt- husgaser. För ett sådant fall gäller dels att torven genererar energi 
 275 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 som kan ersätta olja och därmed minska belastningen på atmosfä- ren, dels att man minskar en naturlig källa till växthusgaser. 
 Torvmarkerna har här indelats i fyra huvudtyper; 1) orörda torv- marker i huvudsak utan skog (öppna myrar), 2) dränerade skogbe- vuxna torvmarker, 3) jordbruksmark på torv samt 4) ofullständigt utbrutna gamla torvtäkter. 
 2.1 Orörda torvmarker (myrar) 
 Flöden av GHG från odikade orörda torvmarker (myrar) har undersökts i ett flertal studier och sammanställningar, t.ex. Brown m.fl. (2001) och Klemedtsson m.fl. (2002) i en rapport från det  
 MISTRA-stödda 
  forskningsprogrammet LUSTRA. Det förutsätts för orörda torvmarker att dessa inte är skogsmark. Detta utesluter inte att de kan vara trädbärande men upptaget av kol- dioxid i trädbiomassa är i sammanhanget försumbart. 
 Årlig långsiktig (historisk) nettoupplagring av kol från koldioxid är i torv enligt sammanställningen av Klemedtsson m.fl. (2002) i medeltal globalt 29 g C  
 m 
 -2 
 , 
  samt i Finland 23 g C  
 m 
 -2 
  
 men med en betydande variation mellan 2 och 103 g. Näringsfattiga torvmarker (nederbördsbetingade) har i regel en snabbare ackumuleringshas- tighet än näringsrika grundvattenberoende torvmarker. Brown m.fl. (2001) redovisar värden mellan 10 och 26 g C  
 m 
 -2 
  
 år 
 -1 
  
 och väljer ett årsmedelvärde på 15,7 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Enligt uppgifter från Sveriges Geologiska Undersökning (York/www.sgu.se, 2002) uppgår den årliga nettoackumuleringen för låghumifierad vitmosstorv och starrvitmosstorv till 16 resp. 17 g C  
 m 
 -2 
  
 under de senaste 8 000 åren. 
 Slutsats: Den historiska årliga nettoackumuleringen har i genom- snitt uppgått till  
 2–103 
  g C  
 m 
 -2 
  
 för en enskild myr med i medeltal 23 g 
  
 C 
  
 m 
  
 -2 
 . 
  
 Generellt gäller för orörda torvmarker att dessa sedan lång tid 
 (under Holocene) i medeltal har nettoackumulerat kol som koldi- oxid i växtbiomassa, t.ex. i vitmossor. Dessa marker är alltså, histo- riskt sett, i medeltal sänkor för koldioxid. Tidsperspektivet är dock avgörande, och det faktum att torvmarker i ett flertusenårigt per- spektiv har nettolagrat koldioxid med en viss medelhastighet är ingen som helst garanti för att upplagringshastigheten är densamma under de klimat- och depositionsförhållanden som råder idag. Enligt undersökningar av Walker (2001) varierar rådande årlig 
 276 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 3 
  
 nettoackumuleringshastighet för boreala myrar (10 starrmyrar i norra Sverige) i huvudsak mellan 5 och 15 g C  
 m 
 -2 
 , 
  med medelvär- det 10,5 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Upplagringen sker i den övre del av torvlagret som kallas Gordon. Klarqvist (2001) betecknar sina resultat som maxvärden och anger att nettoackumulationen i realiteten kan vara lägre på grund av nedbrytningsförluster från torv i djupare torv- skikt, dvs. i catotelm. Klarqvist (2001) beräknade att den aktuella kolupplagringen uppgick till 68 % av den långsiktiga samt refererar till flera andra vetenskapliga undersökningar med liknande resultat. 
 Med stöd av slutsatserna av Walker (2001) bedömer Klemedtsson m.fl. (2002) att det aktuella årliga upptaget i medel motsvarar 2 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Crill m.fl. (2000) redovisar i en sammanställ- ning för Finland ett aktuellt upptag på i medel 17,1 g C  
 m 
 -2 
  
 för år 2000, dvs. ett avsevärt högre värde är än vad Klemedtsson m.fl. (2002) antar. Dock utgör de finska värdena värden för enbart ett enskilt år och man kan förvänta sig stora mellanårsvariationer med hänsyn till väderlekens växlingar. Ross uppskattning är något lägre än den som görs av Brown m.fl. (2001) (15,7 g C) resp. Rose m.fl. (1997) (10 g C). Ur uppvärmningssynpunkt betyder variationen i nettoackumulering av kol relativt lite i rela- tion till en stor emission av metan (se nedan). Såväl Brown m.fl. (2001) som Rose m.fl. (1997) drar samma slutsats att kol- dioxidupptaget är förhållandevis marginellt relativt stora metan- emissioner. 
 Slutsats: aktuell nettoackumulering  
 5-15 
  g C  
 m 
 -2 
 . 
  Sannolikt ligger mossarna högre och kärren lägre i detta intervall. 
 Metanavgången från svenska myrar har analyserats i ett natio- nellt program av Smith m.fl. (2001). De redovisar en årlig avgång som varierade mellan 2 och 40 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 , 
  beroende på vegeta- tionstypen, dvs. näringstillgång och hydrologi. Högst värde erhölls för högstarrmyrar med i medeltal 16 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 , 
  medan lågstarrty- per avgav 8 g CH 
 4  
 och ombrogena högmossar 5 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 . 
  Baserat på avgång från olika myrtyper och dessas arealer gav Smith m.fl. ett medelvärde per år för Sverige på 0,29 Tg CH 
 4  
 för 2,43 M ha ej skogbevuxna myrar med torv > 30 cm mäktig. Detta motsvarar i medel 12 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 . 
  De myrtyper som stod för den största andelen av avgången var starrmyrar. Smith m.fl. anser dock att de presenterade värdena, som härrör från år 1994, av olika skäl är underskattningar av långtidsemissionerna som uppskattas till 0,6 Tg CH 
 4  
 per år. Detta motsvarar 24,7 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 . 
  Detta betyder att de ovan angivna värdena för olika myrtyper bör uppräknas på 
 277 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 motsvarande sätt, dvs. i medeltal ca 32 g för högstarrmyrar, 16 g för lågstarrmyrar samt 10 g för ombrogena högmossar. Enligt Smith m.fl. (2001) sker ingen metanavgång från beskogade torvmarker eftersom de genom trädens transpiration har ett genomluftat ytlager i vilket uppträngande metan oxideras till koldioxid. 
 De värden som Smith m.fl. (2001) beräknade stämmer i stort sett med andra motsvarande uppskattningar. I en sammanställning av Klemedtsson m.fl. (2002) bedöms den årliga metanavgången från odränerad torvmark till 16 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 . 
  Crill m.fl. (1992) anger årlig CH 
 4  
 avgång för finska boreala myrar till  
 0–70 
  g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 . 
  Medelvärdet för finska mossar och kärr angavs till 8 resp. 19 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 . 
  Crill m.fl. (2000) redovisar i en sammanställning för Finland en avgång på i medel 19,5 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
  
 för år 2000. Enligt samman- ställningen av Brown m.fl. (2001) är avgången i medel 21 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
  
 med en variation mellan 2 och 40 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 . 
  
 Den slutsats som kan dras för metan är således rätt entydigt att öppna myrar årligen avger i medeltal ca 25 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 . 
  Avgången är störst i näringsrika starrtyper och är där  
 15–40 
  g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
  
 och i ombrogena näringsfattiga mossar  
 5–10 
  g. Dessa värden motsvarar efter  
 GWP-korrigering 
  i medel 139 g C, samt för näringsrika myrtyper  
 83–222 
  g och för näringsfattiga ombrogena torvmarker  
 28–56 
  g C  
 m 
 -2 
 . 
  
 Avgången av lustgas bedöms som försumbar (Klemedtsson m.fl. 2002, Brown m.fl. 2001). 
  
 Tabell 1 
 . Sammanställning av årlig avgång av växthusgaser från orörd torvmark, uttryckt som g C  
 m 
 -2 
  
 år 
 -1 
  
 korrigerat för GWP. Positivt förtecken innebär avgång, medan negativt förtecken anger upptag. Variation och inom parentes skattat medelvärde. 
  
 Historiskt 
  
 Aktuellt flöde 
  
 Aktuellt flöde 
  
 Aktuellt 
  
 perspektiv (medel) 
  
 (medel, alla) 
  
 mossar 
  
 flödekärr 
  
 CO 
 2 
  
 -5–103 
 (-23) 
  
 -5– 
 -15 
 (-10) 
  
 -5– 
 -15 
 (-10) 
  
 -5– 
 -15 
 (-10) 
  
 CH 
 4 
  
 (GWP-korrigerat) 
  
 28–222 
  
 (139) 
  
 28–222 
  
 (139) 
  
 28–56 
  
 (42) 
  
 83–222 
  
 (153) 
  
 Summa 
  
 -75–217 
  
 (116) 
  
 13–217 
  
 (129) 
  
 13–51 
  
 (32) 
  
 68–217 
  
 (143) 
  
 Slutsatsen för samtliga GHG enligt tabell 1 är att orörda blöta och ej skogbevuxna torvmarker för närvarande nettoutsläpper växthusgaser och att detta i första hand beror på metanavgång. Även Brown m.fl. (2001) drar samma slutsats rörande metan. I medel motsvarar den årliga avgången 129 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Variationen är dock avsevärd 
 278 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 3 
  
 mellan 32 g eller mindre från näringsfattiga ombrogena torvmarker till 143 g eller mer från högstarrkärr. Sannolikt har utsläppen histo- riskt varit något lägre på grund av ett större upptag av koldioxid. 
 Låg- och högstarrmyrar är betydande källor för GHG. Smith m.fl. (2001) räknar i sin sammanställning med 2,24 M ha låg- och högstarrmyrar (utan skog). En årlig medelavgång av växthusgaser motsvarande 143 g C  
 m 
 -2 
  
 ger totalt 3,2 M ton C på denna areal, dvs. ungefär 20 % av utsläppen av kol i koldioxid från förbränning av fossila bränslen. Det kan också uttryckas så att starrmyrar släpper ut nästan lika mycket kol som en växande skog, per ytenhet, netto- binder varje år genom fotosyntesen. 
 De växthusgaser som släpps ut från orörda torvmarker måste betraktas som i huvudsak naturliga och ej antropogent betingade. Detta är en väsentlig skillnad mellan de orörda markerna och dik- ningspåverkade marker som behandlas nedan. Frågan om utsläppen är antropogena eller inte kan ha betydelse i Kyotoprocessen, efter- som de mål om utsläppsbegränsningar som har formulerats inom Klimatkonventionen endast avser antropogena emissioner. 
 2.2 Dränerade skogbevuxna torvmarker 
 Flöden av GHG från dikade torvmarker (myrar) har varit före- mål för analyser i ett flertal studier. Här utnyttjas främst samman- ställningar av Brown m.fl. (2001) i en rapport från IVL, samt Klemedtsson m.fl. (2002) i en rapport från det  
 MISTRA-stödda 
  forskningsprogrammet LUSTRA. Ett specifikt problem med dikade torvmarker är att flödena av GHG ändras starkt över tiden. I en nydikad torvmark får man en ökad nedbrytning av torv med åtföljande koldioxidavgång. Efterhand blir dock dikade torvmarker nyttjade till biomassaproduktion, t.ex. skog, varvid koldioxid tas upp och reducerar nettoavgången av koldioxid. Efter hand som tor- ven börjar förbrukas eller stabiliseras genom humifiering minskar avgången av koldioxid från nedbrytning. 
 I sammanställningen av Klemedtsson m.fl. (2002) anförs med stöd av Silvola m.fl. (1996) och Griffith m.fl. (1993) att dräne- ring av torvmark i allmänhet ger en ökad avgång av koldioxid och att avgången ökar med dräneringsdjupet från ett tröskelvärde vid  
 10–20 
  cm. Under de första  
 10–20 
  åren efter dränering är avgången särskilt hög (Klemedtsson m.fl. (2002). I sammanställningen av Brown m.fl. redovisas svenska studier (Sundh m.fl., 2000) som 
 279 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 visat en årlig nettoavgång av koldioxid från torv på  
 62–275 
  g  
 C-CO 
 2 
  
 m 
 -2 
 , 
  med ett medelvärde kring 162 g  
 C-CO 
 2 
  
 m 
 -2 
 . 
  Finska studier (Nykänen m.fl., 1996) har givit liknande resultat med 238 g  
 C-CO 
 2 
  
 m 
 -2 
 . 
  Silvola m.fl. (1996) anger för Finland den årliga avgången till ca  
 160–460 
  g C  
 m 
 -2 
 . 
  Crill m.fl. (2002) redovisar en årlig genomsnittlig avgång på 69,3 g C  
 m 
 -2 
  
 från torv för beskogade dränerade torvmarker i Finland. Gustavsson (2002) redovisar för dikade torvmarker i Sverige en substansförlust motsvarande  
 8–813 
  g C  
 m 
 -2 
  
 (medel 382 g C  
 m 
 -2 
 ). 
  Cunningham data baseras på  
 10–20 
  år gamla dräneringar och ligger därför högre än lång- tidsvärdena. Enligt Klemedtsson m.fl. (2002) kan värden från Silvola m.fl. (1996) från Finland vara tillämpliga för svenska torvmarker med ett grundvattendjup under 20 cm, dvs. årligen  
 250–350 
  g  
 C-CO 
 2 
  
 m 
 -2 
 . 
  Klemedtsson m.fl. (2002) menar dock att många svenska torvmarker inte har så mäktig torv och att dessa därför borde ha lägre emissioner, och man antar som medelvärde för svenska dikade torvmarker 250 g  
 C-CO 
 2 
  
 m 
 -2 
 . 
  Detta värde ligger nära det som Brown m.fl. (2001) sluter sig till i sin samman- ställning (270 g C  
 m 
 -2 
 ). 
  
 Med stöd av ovan anförda undersökningar syns det rimligt att anta att torvoxidationen  
 10–20 
  år efter dränering i regel årligen genererar mellan 100 och 400 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Det högre värdet gäller de mer bördiga torvmarkerna. 
 Slutsats: Nettoavgången genom torvnedbrytning varierar mellan 100 och 400 g C  
 m 
 -2 
 , 
  med i medeltal 250 g. Det lägre värdet avser mossar och det högre kärr. 
 Med ett antagande av att rimligt torrsubstansinnehåll i torv från dikad mark är ca 100 kg per m 
 3  
 (skrymdensitet), motsvarande 50 kg C per m 
 3 
 , svarar kolavgången mot en förlust av  
 2–8 
  mm torv per år. För Sverige är mängden kol i torvmark i medel ca 62 kg per m 
 2  
 (dvs. inom skiktet från ytan ned till mineraljorden). Värdet baseras på att medelmäktigheten av torvskiktet är 1,7 m (Franzén, 1982), densitet är 66 kg per m 
 3  
 (Murray, 1982) och att kolinnehållet är 55 % (Assarsson, 1960). Erfarenheter från nedbrytning av barr och annan organisk substans är att nedbrytningshastigheten sjunker med tiden för att, då ca 90 % av materialet omsatts, bli ytterst mar- ginell. Om detta tillämpas på torvmarker blir den reellt omsättbara delen ca 55 kg C som med en förlusthastighet på årligen  
 100–400 
  g C  
 m 
 -2 
  
 bör vara i huvudsak förbrukat inom  
 100–500 
  år. Varaktigheten i koldioxidemissioner från en medelmyr i Sverige kan således ligga i området  
 100–500 
  år. Observera att detta endast 
 280 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 3 
  
 gäller torvmaterialet. Den etablerade skogen kommer att generera förna och därigenom tillföra nytt organiskt material till marken. Därigenom blir torvavgången delvis kompenserad. Slutförrådet av kol i marken, efter stabilisering av torven, kommer att uppgå till minst  
 10–15 
  kg C  
 m 
 -2 
 . 
  
 Skogstillväxten på en dikad myr kan approximativt sättas till i medeltal 5 m 
 3  
 per år och ha. Detta svarar mot medeltillväxten i Sverige. Variationen ligger mellan 1 m 
 3  
 för näringsfattiga mossar och 8 m 
 3  
 eller i vissa fall mer för näringsrika kärr. Medelproduktio- nen avser enbart stamved. Med hjälp av omräkningsfaktorer kan den totala biomassaproduktionen beräknas. Detta värde omfattar mängden av stamved, rötter, grenverk och blad, dvs. all levande trädbiomassa. Medelproduktionen 5 m 
 3  
 per år och ha har beräknats motsvara en årlig nettoackumulering av ca 200 g C i ett uppväxande bestånds totala biomassa. Variationen ligger mellan 40 och 320 g C  
 m 
 -2 
  
 för myrar med låg resp. hög skoglig produktion. 
 På ekosystemnivå (dvs. skog + mark) blir effekten av koldioxid- avgång genom torvnedbrytning och koldioxidupptag genom skogs- tillväxt med ovanstående värden i medel en årlig nettoavgång av 50 g C  
 m 
 -2 
  
 (dvs. beräknat som  
 250–200 
  g C  
 m 
 -2 
 ). 
  I sammanställ- ningen av Klemedtsson m.fl. (2002) ges som exempel en nettoav- gång på 56 g C  
 m 
 -2 
  
 efter mikrometeorologiska mätningar vid Norunda (Neal, under publicering). Sannolikt är inte skillna- den stor mellan olika typer av dränerade myrar. Den högre inbind- ningen i skog som kan förväntas på näringsrika dränerade marker torde kompenseras av en ökad avgång genom snabbare torvned- brytning. Variationen för dränerade skogbevuxna torvmarker ligger mellan en nettoavgång på 60 g C  
 m 
 -2 
  
 för näringsfattiga eller dåligt dränerade marker och 80 g C  
 m 
 -2 
  
 på näringsrika marker. 
 Slutsats: Årlig nettoavgång av koldioxid för skog på dränerad torv- mark är  
 50–100 
  g C  
 m 
 -2 
 , 
  i stort sett oberoende av vegetationstyp. 
 I ett långsiktigt perspektiv är de ovan uppskattade nettoemissio- nerna från dränerad torv med skog en underskattning av verkliga emissioner. Detta beror på att en stor del av biomassaproduktionen endast innebär inbindning av  
 C-CO 
 2 
  
 i skogsbiomassa eller skogs- produkter under en begränsad tid – en skogsgeneration. Vid ned- brytning av biomassan återgår det bundna kolet som koldioxid till atmosfären. Nyetablering av skog på dränerad skogsmark innebär därför en kolsänka fram till slutavverkning vid  
 50–100 
  års ålder (beroende på trädslag och ståndort). I ett längre tidsperspektiv finns ingen ytterligare sänka av samma storleksordning. Den dräne- 
 281 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 rade torvmarken kommer att vara bevuxen under flera skogs- generationer och det genomsnittliga lagret av kol i skogsbiomassa kommer att vara oförändrat. En viss långsiktig upplagring av kol från trädens förna i mark kan förekomma. Den är dock mycket liten i relation till kolavgången från torv under nedbrytning. 
 I de fall biomassa utnyttjas så att förbränningen av fossila bräns- len reduceras uppstår en varaktig reduktion av utsläppen. Detta gäller dels direkt när biomassa ersätter fossila bränslen eller då den ersätter produkter som för sin framställning kräver fossilbränsle.  
 GHG-effekten 
  av biomassa är starkt beroende av hur och vilka produkter biomassan beräknas ersätta. I denna analys uppskattas att av upptagen mängd C i biomassa kommer 60 % att ersätta fossila bränslen endera som avverkningsrester, restprodukter eller brännved. Slutsatserna påverkas inte väsentligt av en viss osäkerhet kring värdet 60 %. Förbränning av biomassa alstrar inte fullt lika mycket energi per  
 C-enhet 
  som förbränning av olja och gas. Det betyder att den utsläppsminskning av fossilt kol som följer av bio- massaanvändningen skall reduceras med 20 % jämfört med koldi- oxidproduktionen vid förbränning av biomassa. Sammantaget betyder detta att en medelproduktion på 5 m 
 3  
 per ha och år visserli- gen innebär ett upptag av 200 g C  
 m 
 -2 
 , 
  men den långsiktiga årliga effekten blir endast 96 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Den långsiktiga årliga nettoav- gången på skogsmark blir i medel 154 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Värdet har beräknats som koldioxidavgång från torv under nedbrytning subtraherat med skogsbiomassans långsiktiga upptag  
 (250-96=154 
  g C  
 m 
 -2 
 ). 
  Varia- tionen ligger mellan 80 och 250 g C  
 m 
 -2 
 . 
  
 Slutsats: I ett långsiktigt perspektiv (NOBR>50–100 
  år) är den årliga nettoavgången av koldioxid för skog på dränerad torvmark, inklude- rande skogsbiomassans användning,  
 80–250 
  Johnson-2 
 , 
  varav det lägre värdet för näringsfattigare eller dåligt dränerade marker och det högre för mer produktiva och näringsrika torvmarker. 
 Metanavgången bedöms enligt Klemedtsson till negativ (baserat på Davis m.fl. 2000), dvs. metan tas upp från omgivningarna och oxideras i det dränerade torvlagret. Brown m.fl. (2001) gör dock bedömningen efter bl.a. Sundh (2000) att årlig metanavgång är 0,2 till 4,0 g CH 
 4  
  
 m 
 -2 
 , 
  med ett medelvärde på 2,1 g. Skillnaden mot Klemedtsson kan vara att Brown m.fl. (2001) även inklu- derat avgången från dräneringsdiken. Detta motsvarar efter GWP- korrigering en förlust av  
 1–22 
  g C  
 m 
 -2 
 , 
  med medel 12 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Ramirez ligen bör, i enlighet med vad som anförts för orörda myrar, det 
 282 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 3 
  
 lägre värdet gälla ombrogena mossar medan det senare för mer näringsrika torvmarker. 
 Avgången av N 
 2 
 O kan öka i samband med den ökade mineralise- ringen av torven. Dräneringseffekten är dock beroende av närings- tillgången (specifikt kväve). Ökad avgång från näringsrika marker har för skogsmark enligt Klemedtsson m.fl. (2002) visats av bl.a. Griffith m.fl. (1993), Allen m.fl. (1996) samt Elliott m.fl. (1996). Klemedtsson m.fl. (2002) konkluderade för svenska dräne- rade torvmarker, omräknat till C efter  
 GWP-korrigering), 
  i medel 48 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Variationen ligger mellan 100 g C för näringsrika mar- ker och 0,5 g C för näringsfattiga marker. 
 I ett långt perspektiv, > 200 år, kommer GHG också att påver- kas av att torven bortodlas och att avgången av koldioxid, metan och lustgas från torven närmar sig noll. Skogsproduktionen reduce- rar utsläpp av växthusgaser genom att ersätta olika fossila bränslen. 
  
 Tabell 2 
 . Avgång av växthusgaser från dikad skogbevuxen torvmark enligt uppgifter bl.a. i Klemedtsson m.fl. (2002) och Brown m.fl. (2001), uttryckt som g C  
 m 
 -2 
  
 år 
 -1 
  
 korrigerat för GWP. Positivt förtecken innebär avgång, medan negativt förtecken anger upptag. 
  
 Medelflöde 
  
 Flöde mossar 
  
 Flöde kärr 
  
 Medelflöde 
  
 Medelflöde 
  
 10–50 
  år 
  
 10–50 
  år 
  
 10–50 
  år 
  
 50–200 
  år 
  
 > 200 år 
  
 CO 
 2  
 (netto skog/torv) 
  
 50–100 
  
 50–200 
  
 100–200 
  
 80–250 
  
 -100–0 
  
 N 
 2 
 O (GWP korrigerat) 
  
 50 
  
 0,5 
  
 100 
  
 50 
  
 0–50 
  
 CH 
 4  
 (GWP korrigerat) 
  
 12 
  
 1 
  
 22 
  
 12 
  
 0–12 
  
 Summa 
  
 110–160 
  
 50–200 
  
 220–320 
  
 140–310 
  
 -100–60 
  
 Arealen skogbärande dikad torvmark uppgår enligt Klemedtsson m.fl. (2002) till 1,7 M ha. Med en medelavgång av  
 110–260 
  g C  
 m 
 -2 
  
 utgör detta på nationell nivå  
 1,9–4,4 
  Ramirez Detta motsvarar ca  
 10–30 
  % av utsläppen av  
 C-CO 
 2 
  
 från fossila bränslen. 
 2.3 Jordbruksmark på dikad torvmark 
 I Sverige finns ca 280 000 ha jordbruksmark på dikad torvmark  
 (Kasimir-Klemedtsson 
  m.fl. 1997). Bortodling av torv är ett väl- känt fenomen som har behandlats bl.a. av Johnson (1996). Gene- rellt kan sägas att den torvmark som utnyttjas för jordbruk är av en näringsrik typ. Detta gör, i förening med ev. gödsling, att emissio- 
 283 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 nerna av koldioxid och lustgas blir höga. Avgången har i en littera- turöversikt för Sverige uppskattats till årligen  
 400–2 
  430 g C  
 m 
 -2 
  
 som koldioxid och  
 5–16 
  Patel 
 2 
 O  
 m 
 -2 
  
 (Kasimir-Klemedtsson 
  m.fl. 1997). Avgången av metan anses som försumbar. Detta betyder att med  
 GWP-korrigering 
  blir utsläppen  
 820–3 
  770 g C  
 m 
 -2 
 , 
  varav ca hälften kommer från koldioxid och hälften från lustgas. Den stora  
 C-avgången 
  ger sig uttryck i en snabb bortodling av torv som kan vara  
 5–30 
  mm per år  
 (Kasimir-Klemedtsson 
  m.fl. 1997). Effekt av inlagring av koldioxid i biomassa är bedömd som marginell. Dock kan t.ex. vallodling reducera avgången från torven något genom att kväve binds till växterna och genom att strukturen blir något tätare (Rose, muntlig uppgift). Sammantaget avger odlad torvmark väsentligt mer koldioxid än vad systemet skogsodling på torvmark gör och är därför på kort sikt  
 (0-100 
  år – på längre sikt kommer problemet att försvinna genom att det mest kolet är bortoxiderat) ett värre  
 GHG-problem 
  än skog på torv. Därför borde uppodlad torvmark vara väl lämpad för täkt som energitorv. Möjligen kan det vara tekniskt svårt att utnyttja torven pga. att många av dessa marker kan befaras ha bara tunna torvtäcken. Dessutom finns en risk att, pga. näringsrikedomen, en hög askhalt i torven gör den olämplig som bränsle. Även en socioekonomisk hänsyn kan spela roll. 
 2.4 Ofullständigt utbruten torvmark 
 Det finns få underlag tillgängliga för att skatta avgången av GHG från denna torvtyp. Sannolikt är heterogeniteten stor och beroende av torvslag, torvmäktighet, dräneringstillstånd och olika grad av återbeskogning. Tuittila (2000) anger för finska brutna torvmarker med bar torvmarksyta en total årlig avgång på 4  
 900–7 
  400 ton C i form av koldioxid per 3 000 ha. Detta motsvarar  
 163–247 
  g C  
 m 
 -2 
 . 
  Sannolikt är avgången av metan och lustgas i de flesta fall försum- bar. Sammantaget är alltså avgången från denna torvmarkstyp något lägre vad som avgår från beskogad dränerad torvmark. Dock påver- kar dräneringen i samband med utdikningen även eventuella omgivande torvmarker. Enligt Brown m.fl. (2001) påverkas en areal som är dubbelt den som avses utgöra täktareal (se nedan om konsekvenser för  
 GHG-avgång). 
  Förutsatt att det finns omgivande torvmark som påverkas av dräneringen, blir den årliga effekten per bruten m 
 2  
 sammanlagt  
 250–350 
  g C från omgivande mark och 
 284 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 3 
  
 163–247 
  g C från täktarealen, dvs.  
 410–600 
  g C. Detta gör alltså att ofullständigt brutna torvmarker är allvarliga ur  
 GHG-synpunkt. 
  Även om inga uppgifter finns publicerade om arealtillgång kan man anta att ytan av denna torvmarkstyp i Sverige är liten. Dock bör det vara av hög prioritet att ofullständigt brutna torvmarker blir full- ständigt brutna och åtgärdade (se nedan om åtgärder). 
 2.5 Effekter på växthusgasbalansen under brytperioden 
 Utvinning av torv innebär att torvmarken måste dräneras och markytan rensas på eventuell skog och annan vegetation, vilket kan innebära en betydande ökning av växthusgasavgången. Detta beror dels på att avgången per arealenhet ökar, dels på att arealer utöver täktarealen kommer att påverkas. Enligt Brown m.fl. (2001) påverkas en areal som är dubbla den mot den som avses utgöra täktareal. Även Rose m.fl. (1997) anger ett liknande värde. Detta förutsätter givetvis att täkten bara omfattar del av torvmar- Stuart. Alternativet med fullständigt utbruten torvmark utan rester är bättre ur växthusgassynpunkt (se nedan) men har inte beaktats i många bedömningar t.ex. Brown m.fl. (2001). 
 I den orörda myren är årlig avgång 40 g  
 m 
 -2 
  
 C för mossar och 150 g C  
 m 
 -2 
  
 för kärr (tabell 1) inräknat både koldioxid och metan. I den dikade torvmarken är avgången av GHG (CO 
 2 
 , N 
 2 
 O och CH 
 4 
 ) däremot 100 g C  
 m 
 -2 
  
 för mossar och 520 g C  
 m 
 -2 
  
 för kärr enligt vad ovan anförts. Ingen inbindning av kol i skogsbiomassa är inräknad eftersom arealen under pågående täktverksamhet är obeskogad. Detta innebär alltså en ökning i avgång per arealenhet med ca 200 %. Med dubblad påverkad areal blir den årliga effekten 400 % gentemot orörd torvmark. Om täkten är fullbordad efter 20 år (enligt Brown m.fl. 2001) så svarar den extra avgången under själva brytperioden således mot naturliga emissioner i orört till- stånd under 80 år. Ett längre tidsperspektiv än 80 år (vilket i sig borde vara rimligt) innebär att de extra utsläppen under en  
 20-årig 
  brytperiod har kompenserats under efterföljande 60 år av att täktarealen inte längre avger växthusgaser (eftersom torven är borta). Avgörande för totalbilden blir hur täkten återställs och eventuella omgivande torvmarker marker behandlas. Dessa omgi- vande marker riskerar att under lång tid avge mer GHG än vad de gjorde innan de påverkades av täktens dränering. Av denna anled- ning bör en täkt omfatta så stor del av torvmarken som möjligt så 
 285 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 att inga potentiella  
 GHG-källor 
  kvarstår. Detta behandlas ytterli- gare nedan. I denna kalkyl är inte energivärdet i torven inräknat, inte heller att förbränningen alstrar koldioxid. Om torven betraktas som en förnyelsebar resurs (ej fossil) som kan ersätta olja eller andra fossila bränslen blir kalkylen ovan än fördelaktigare. Obser- vera att bedömningen enbart gäller själva brytperioden. 
 Om hela torvområdet blir föremål för täktverksamhet blir effekten på  
 GHG-avgången 
  bättre. Effekterna på omgivande mar- ker ur  
 GHG-synpunkt 
  är marginella. Om täkten är fullbordad efter 20 år (enligt Brown m.fl. 2001) så svarar den extra avgången under själva brytperioden således mot naturliga emissioner i orört tillstånd under 30 år. 
 Vid täkt av torv från redan nyttjad, dränerad torvmark blir effekten på  
 GHG-avgången 
  under brytperioden väsentligt mindre. Detta beror på att dessa torvmarkstyper redan är påverkade och släpper ut stora mängder GHG (jordbruksmark > ofullständig täkt > skogsmark). Rimligen ökar dock CO 
 2 
 - och i vissa fall N 
 2 
 O- avgången beroende på en förstärkt dränering och omrörning av yttorven. Silvola m.fl. (1996) visade att  
 CO 
 2 
 -emissionerna 
  från tor- ven ökar med 9,5 g C per cm sänkt grundvattenyta. En viss ökning av  
 CO 
 2 
 -avgång 
  kan också förklaras i de fall skog avverkas och att inbindning av CO 
 2  
 i biomassa går förlorad under täktperioden. Effekten av täkten på emissionerna under själva brytperioden bedöms sammanlagt vara väsentligt lägre än för orörd myr. Sam- mantaget innebär alltså täkt av redan nyttjad torvmark att framtida emissioner av GHG från marken reduceras. I ett långt tidsperspek- tiv (> 200 år) saknar effekterna under brytperioden relevans. Tor- ven är under nedbrytning och kommer att omvandlas till koldioxid. Det är bara takten i processen som påverkas. 
 2.6 Slutsatser rörande torvmarkers lämplighet 
 Torvmarkerna är under alla omständigheter källor för GHG. När- ingsrika kärr genererar mer GHG än näringsfattiga mossar. Dik- ningseffekten blir olika med olika tidsperspektiv. Initialt  
 (10–50 
  år) ökar avgången av GHG något beroende på omsättning av torv. Dock sker en viss kompensation genom att en skogssänka upp- kommer efter beskogning. I ett längre tidsperspektiv  
 (50–200 
  år) blir skogssänkan mindre medan avgången från torven kvarstår. Nettoavgången ökar därför. I ett riktigt långt tidsperspektiv 
 286 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 3 
  
 (> ca 200 år) övergår torvmarken till att bli en sänka eftersom då ingen ytterligare avgång kan ske från torven, medan å andra sidan skogen kvarstår som sänka. 
 Huvudkonklusioner: 
  
 1. 
  
 Såväl orörda myrar som dränerade torvmarker med skog eller under jordbruk nettoutsläpper växthusgaser till en i nationellt per- spektiv betydande mängd. 
  
 2. 
  
 Dikning av myrmark med åtföljande skogsplantering är ett ur växthusgassynpunkt dåligt handlingsalternativ eftersom utsläppen inom ett  
  
 200-årigt 
  perspektiv ökar med  
 50–100 
  %. 
  
 3. 
  
 Både orörda myrar och torvmark under skog eller jordbruk kan användas strategiskt för täkt av energitorv med positiv effekt på Sveriges samlade nettoemissioner av GHG från mark och markan- vändning. Orörda myrar räknas dock som naturliga källor för växthusgaser och ingår inte i de officiella svenska utsläpps- siffrorna. Torvtäkt påverkar växthusgasutsläppen dels genom att torven förbränns och dels genom att markanvändningen ändras. 
  
 4. 
  
 Vad gäller nyttjandet av orörda myrar är de mer näringsrika att föredra eftersom de emitterar mer och deras torv har högre bränslevärde. Dock får detta balanseras mot en högre askhalt i den näringsrika torven. Efterbehandlingen är betydelsefull. Dränerad torvmark under skog eller jordbruk är att föredra som täkt inom ett  
  
 200-årsperspektiv 
  för att dessa dels emitterar större mängd GHG än orörda myrar, dels uppvisar en lägre extra avgång under själva brytperioden, samt dels ofta har lägre biologiskt skydds- värde. Inga aspekter på den värdeproduktion som skogsbruket genererar har här beaktats. Rent principiellt är dessa torvmarker att föredra som täkt eftersom de ändå kommer att avge allt kol som koldioxid vid nedbrytningen. Det är då bättre att utnyttja torven som bränsle. 
  
 5. 
  
 Avgången av GHG från orörda torvmarker är i huvudsak naturlig medan den från odlade eller dikade marker är antropogen. 
  
 Värdena på  
 GHG-avgång 
  och tidsperspektiven är naturligtvis behäftade med betydande osäkerhet – men den övergripande bilden av källornas utveckling över tiden är ändock tydlig. 
 287 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 3. Alternativa metoder för efterbehandling av torvtäkter 
 I detta avsnitt behandlas tre användningsformer efter avslutad täkt- verksamhet i) skogsplantering, ii) återställning genom återvätning till myr samt iii) öppen vattenyta. 
 3.1 Skogsplantering 
 Skogsplantering innebär att dräneringen av marken måste vidmakt- hållas men kommer under sådana förhållanden att generera en kortsiktig nettosänka (50 år) genom uppbyggnad av trädbiomassa och långsiktigt genom att erbjuda substitut för olja, kol eller gas. Detta har behandlats ovan. Vid utbrytning av orörd torvmark kan man något tillspetsat säga att beskogning efter avslutad täkt inne- bär att marken i stället för att som orörd myr vara en källa om 150 g C  
 m 
 -2 
  
 i stället blir en sänka på kortsiktigt 200 g C och lång- siktigt 100 g C  
 m 
 -2 
 . 
  
 Problemen med beskogning av avslutad täkt är fortsatt oxidation av eventuell kvarvarande torv under det utbrutna skiktet samt dik- ningseffekter på omgivande torvmark. Särskilt den senare kan bli stor eftersom den påverkade arealen kan uppgå till den dubbla brutna arealen. Vid brytning av orörd torvmark kommer således koldioxid från angränsande torvmarker att kunna bli betydande. Ett enkelt räkneexempel visar att utbruten torvmark (fullständig utbrytning till mineraljordsytan) och efterföljande beskogning kan minska emissionerna med 150 + 100 = 250 g C  
 m 
 -2 
 . 
  Samtidigt kan emissionerna öka på angränsande mark från 150 till 300 g C  
 m 
 -2 
 , 
  dvs. med 150 g C. Den positiva effekten av beskogning minskar därigenom. Alternativet med beskogning förutsätter därför att torvbrytningen bör vara så fullständig som möjligt, dvs. hela torvmarken bör brytas såväl i sidled som på djupet ned mot mine- raljorden. 
 Alternativet med beskogning är gynnsammast i södra Sverige och på bördig mark eftersom produktionen och därmed kolinbind- ning är högst där. Även Rose m.fl. (1997) kommer till slutsatsen att skogsplantering är ett fördelaktigt alternativ. 
 288 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 3 
  
 3.2 Återvätning och återställning av torvmark 
 Återvätning innebär initialt en årlig nettoinbindning av storleks- ordningen  
 31–105 
  g C  
 m 
 -2 
  
 i form av koldioxid (Tuittila, 2000). Detta värde inkluderar en avgång på  
 3–5 
  g C  
 m 
 -2 
  
 i form av metan (Tuittila, 2000). Omräknat med hänsyn till GWP innebär detta en årlig nettoinbindning av mellan 10 och 70 g C  
 m 
 -2 
 , 
  dvs. med metanavgången inräknad. Brown m.fl. (2001) drar i sin sammanställning slutsatsen att brutna torvmarker efter återvätning ackumulerar  
 37–158 
  g C  
 m 
 -2 
  
 samt avger  
 1,5–30 
  g C  
 m 
 -2 
  
 som metan. Moore och Colon (1996) undersökte återväxt i finska myrar efter täkt som avslutats under perioden  
 1940–1971. 
  De fann i medeltal en årlig ackumulationshastighet på 74 g C  
 m 
 -2 
 , 
  med en variation mellan myrarna på  
 58–83 
  g. Studierna visar samstämmigt att återvätning och återställning av torvmarker initialt under åtminstone en period på 60 år minskar nettoemissionerna. I ett långsiktigt perspektiv riskerar dock torvmarken att övergå från att vara sänka för GHG till att bli en källa i enlighet med vad som beskrivits under avsnittet orörda torvmarker.  
 Kasimir-Klemedtsson 
  m.fl. (2001) visade att ackumulationshastigheten i en myr avtog när myren blev äldre. 
 Genom återställning minskar vattenavrinningen även från de omgivande torvmarker som ej varit utsatta för själva täkten men som genom sin närhet påverkats av dräneringen (se ovan). Därige- nom minskar emissionerna från dessa marker. Återställning torde vara särskilt befogad då brytning skett från ett tidigare orört till- stånd. I de fall omgivande torvmark är skogproducerande blir effekten mindre eftersom skogen kommer att fortsätta att dränera den torvmark den växer på och generera en källa för GHG (se ovan om skog på torvmark). Genom återvätning undviker man problem med fortsatt torvnedbrytning som i annat fall sker från omgivande marker. 
 3.3 Öppen vattenyta 
 Återställning till öppen vattenyta bedöms vara i huvudsak neutral ur  
 GHG-synpunkt. 
  Visserligen torde metan kunna bildas ur orga- nogena bottensediment liksom lustgas kan bildas vid denitrifika- tionsprocesser. Det bedöms dock att dess effekter är tämligen mar- ginella under förutsättning att torven är bruten ned till mineral- 
 289 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 jordsytan. I likhet med återställning av torvmark (se ovan) uppnås en emissionsminskning på eventuell omgivande torvmark. 
 4. Sammanfattande synpunkter 
 Följande sammanfattande synpunkter avser effekter rörande växt- husgaser. Inga andra hänsyn som t.ex. biodiversitet eller ekonomi har beaktats. 
 Såväl orörda myrar som nyttjade torvmarker avger växthusgaser till en i nationellt perspektiv betydande mängd. Avgörande för avgångens storlek för orörda torvmarker är metan. 
 Med avseende på utsläppen kan torvmarkstyperna graderas på följande sätt (från höga till lägre emissioner): 
 Uppodlad torvmark (jordbruk) > ofullständigt bruten torv- mark > skogbärande torvmark (skogsmark) > orörd torvmark av kärrtyp > orörd torvmark av mossetyp. 
 Ur  
 GHG-synpunkt 
  är det fördelaktigast att bryta torvmarker med höga utsläpp av GHG. 
 Om en torvmark bryts så bör detta ske så fullständigt som möj- ligt såväl i djupled mot mineraljordsytan som i sidled. 
 Förutsatt fullständig brytning av en torvmark, kan återställning av täkten ske fördelaktigast genom beskogning. Detta ger varaktig minskning av emissioner. 
 Återställning till myr innebär initialt en sänka som långsiktigt kan bli en källa. Åtgärden kan dock ses som en förutsättning för uthållig torvtäkt varvid uttagen långsiktigt måste balanseras av till- växt. Huruvida torvproduktion eller skogsproduktion som energi- källa är att föredra kan bero på tidsperspektivet. Åtminstone i ett perspektiv under 100 år är skogsproduktion mest fördelaktigt. I längre perspektiv kan skogsproduktion och torvproduktion väga jämt förutsatt att torvmarken ej avger stora mängder metan. 
 Om torvmarken inte bryts fullständigt så att omgivande torv- mark kvarstår bör åtgärderna anpassas efter den omgivande torv- markens karaktär. Är denna i huvudsak orörd (ej skogsbruk eller jordbruk) bör återställningen lämpligast ske till myr eller till öppen vattenyta. Är omgivande torvmark nyttjad för skogs- eller jord- bruksproduktion bör täkten omföras till skogsmark. 
 290 
 SOU 2002:100 Bilaga 3 
 5. Referenser 
 Assarsson, Dickson, 1960. Södra Sveriges torvtillgångar II. Kemiska analyser. SGU Ser. C No 578. 
 Johnson, Clark, 1996. Cultivated Organic Soils in Sweden: Properties and Amelioration. Jones. Department of Soil Sciences, Reports and Dissertations 28, Uppsala. 
 Crill, P., Wagner, K.  Roulet, N., 1992. Methane flux from boreal peatlands. Suo 43:  
 173-182. 
  
 Crill, P., Hargreaves, Jones, A., 2000. The Role of Peat in Finnish Greenhouse Gas Balances. Ministry of Trade and Industry Finland, Studies and Reports 10/2000. Helsinki. 
 Franzén, Jimenez, 1982. Peat in Sweden – a method to calculate thr resources. GUNIRapport 21. Gothenburg. 
 Gustavsson, M. 2002. Carbon loss after forest drainage of three peatlands in southern Sweden. Thesis for MSc degree at the Department of Forest Soils, SLU, Uppsala. 
 Hånell, B. 1990. Torvtäckta marker, dikning och sumpskogar i Sverige. Skogsfakta, Inventering och ekonomi Nr 22. 
  
 Kasimir-Klemedtsson, 
  Å., Klemedtsson, Jimenez, Johnson, Clark, Griffith, Lopez, Ramirez, Parrish, O., 1997. Greenhouse gas emissions from farmed organic soils: a review. Soil Use and Management 13,  
 245-250. 
  
 Klarqvist, M., 2001. Peat Growth and Carbon accumulation Rates during the Holocene in Boreal Mires. Jones. Swedish University of Agricultural Sciences, Umeå. 
 Klemedtsson, Jimenez, Gardner, Lopez, Craig, Clark, Wagner, Dickson, Smith, M.  Hånell, B., 2002. Greenhouse gas emissions from drained forests in Sweden. Progress Report  
 1999–2002. 
  Brooks (Land Use Strategies for Reducing Net Greenhouse Gas Emissions), Department of Forest Soils, SLU, Uppsala.  
 45-67. 
  
 Elliott, Ramsey, Ramirez, Ramsey, Tolonen, K., Gardner, Ramsey, Ruiz, Contreras, Moore, Contreras, Sallantaus, T., Savolainen, I., Morgan, Moore, P.J., 1996. Effect of  
 water-level 
  drawdown on global climate warming: Northern peatlands. Ambio 25:  
 179-184. 
  
 Griffith, P.J., Nykänen, Contreras, Stanley, Clark, Ramsey, 1993. Effect of lowered water table on nitrous oxide fluxes from northern peatlands. Nature 366,  
 51-53. 
  
 Miljödepartementet. 2001. Sveriges tredje nationalrapport om klimatförändringar. Miljödepartementet. Ds 2001:71. 
 291 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:100 
  
 Smith, M., Mikkelä, C., Anderson, I., Hubbard, Dickson, Williams, Rodriguez, B., 2001. Methane emissions from Swedish mires: National and regional budgets and dependency on mire vegetation. Journal of Geophysical Research, Vol 18, No D18,  
 20,487–20,860. 
  
 Nykänen, H., Ramirez, Ramsey, Gardner.J.,  Griffith, Lopez, 1996. Fluxes of greenhouse gases CH 
 4 
 , CO 
 2  
 and N 
 2 
 O on some peat mining areas in Finland. In: Elliott, Farmer H. (eds) Northern peatlands in global climate change. Proceedings from the international workshop held in Hyytiälä, Finland, October 1995. The Academy of Finland, Helsinki.  
 141-147. 
  
 Allen, K., Nykänen, H., Maljanen, M., Silvola, Moore, P.J., 1998. Emission of N 
 2 
 O and NO and net nitrogen mineralization in boreal forested peatlands treated with different nitrogen compounds. Can. Cox. Res.  
 132-140. 
  
 Silvola, Ramsey, Gardner, Ramsey, Aholm, U., Nykänen, H.,  Martikainen, P.J., 1996. CO 
 2  
 flux from peat in boreal mires under varying temperature and moisture conditions. J. Ecology 84:  
 219-228. 
  
 Sundh, I., Smith, M., Mikkelä, C., Hubbard, Mcknight, B.H., 2000. Fluxes of Methane and Carbon Dioxide on Peat- mining Areas in Sweden. Ambio 29:8.  
 499-503. 
  
 Tuittila,  
 Benson, 
  2000. Restoring vegetation and carbon dynamics in a  
 cut-away 
  peatland. Academic dissertation. Publications in Botany from the University of Helsinki N:o 33. Helsinki. 
 Brown, Long, Daniels, Mathews, M., 2001. Climate impact from peat utilisation in Sweden. IVL report B 1423. Stockholm Vasander, Lane, Contreras, 1996. Restoration of peatlands after 
 peat harvesting. In Peatlands in Finland (Mullins ed.). Finnish Peatland Society, Helsinki.  
 143-147. 
  
 Rose, L.E., Adams,  
 S.-O. 
   Nyström, K.L.E., 1997. Torv- bränsle och växthuseffekten. Rapport nr 1997/8 från Vattenfall Utveckling AB Projekt Bioenergi. 
 292 
 Bilaga 4 
 Kontakter med internationella organ 
 Skrivelse  
 2002-04-09 
  till: International Energy Agency, Paris 
 Energy and Transport  
 Directorate-General, 
  European Commission, Bryssel 
 Environment  
 Directorate-General, 
  European Commission, Bryssel 
 IPCC Secretariat, Geneve 
 Dear Sirs, 
 We would very much appreciate if you could help us in the fol- lowing matter. 
 The Swedish Government has appointed a committee, The Fuel Peat Committee, in order to investigate the role of peat in a sus- tainable energy system. The undersigned investigator, Andersen, is a former Minister for Energy and for Environment. One of our tasks is to illustrate the issue of classification of peat, according to various international organisations. 
 Among other documents we have taken note of are the IPCC Manual for reporting greenhouse gases as a part of fulfilling the Kyoto Protocol, various directives and guidelines within the European Union concerning renewable energy Fisher, reports from the International Energy Agency and some conclusions from Hartman concerning standardization of solid bio fuels. Our main impression from these documents is that peat should be considered a fossil fuel, not renewable and not a bio fuel, although there are some nuances. 
 In Sweden, like in some other countries where peat resources are good and continuously growing, the classification of peat is ques- tioned. Peat is formed during the last thousands of years, while a 
 293 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2002:100 
  
 fossil fuel like coal is formed millions of years ago and not grow- ing. 
 Referring to this it would be of great help for the committee if you could inform us about any scientific basis for the classification you have chosen, like reports, studies, geological definitions or other kinds of documentation. Any answer – included that you have no such information to give – would be Lee, Pittman a few weeks, preferably by  
 e-mail 
  (anita.sundberg@industry.ministry.se). Of course the investigator is prepared to visit you within a month if that is a better alternative for you. 
 Yours sincerely, 
 Andersen 
 Roy 
 Svar: 
  
 E-brev 
  från Steele, Renewable Energy Unit, 
 International Energy Agency,  
 2002-04-15 
  
 As I am sure you are aware (or have found out already), the issue concerning the of definition of what constitutes renewable energy is a complex one. 
 For us at the Renewable Energy Unit of the International Energy Agency, we follow the definition set down by our Renew- able Energy Working Party. This working party is made up from representatives of IEA member Governments which direct our activities. 
 Renewable Energy is energy that is derived from natural proc- esses that are replenished constantly. In its various forms, it derives directly or indirectly from the sun, or from heat gener- ated deep within the earth. Included in the definition is energy generated from solar, wind, biomass, geothermal, hydropower and ocean resources, and bio fuels and hydrogen derived from renewable resources. 
 The question for us would therefore be Sanchez is considered a natural process which is replenished constantly. What than means 
 294 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 4 
  
 in practice is we currently do not consider peat as a renewable energy. 
 Our Statistics branch for example collects information from member governments on energy statistics. The format used for the Renewable and wastes questionnaire is harmonised with Eurostat and United Nations Statistics Division. It does not include peat. Information on that is collected via our coal questionnaire to member governments. 
 Steele 
  
 E-brev 
  från Holden, Energy and Transport 
  
 Directorate-General, 
  European Commission,  
 2002-04-19 
  
 Dear Mr. Johansson and Villanueva, 
 Thank for your message addressed the DG TREN on 09.04.02 concerning peat. 
 Peat is considered by the Commission as a fossil fuel, and al- though it is well understood that it is different from coal, the Commission services with an interest on this issue have concluded that peat can NOT be considered either "renewable" or "bio fuel". 
 I understand that over several thousands of years peat can be re- produced, however this can not be considered as a "renewable" energy source under the context of the EU energy policy due to the very long cycle of  
 re-production. 
  
 Of course one could argue that since peat is  
 re-produced 
  over several thousands of years it is renewable, hut then this should also apply to coal, oil and natural gas if one considers several hundred thousands/million of years. 
 This argument is not valid in terms of policy which aims to pro- duce effects over few years. 
 All other renewable energy sources are either  
 re-produced: 
  
 practically continuously by natural phenomena (solar, wind, wave) and thus have a very short  
  
 re-production 
  cycle in terms of hours, or 
  
 continuously by natural phenomena (Gray) but affected by sea- sonal variations and thus have  
  
 re-production 
  cycles in terms of months, or 
  
 continuously by natural phenomena (geothermal), or 
  
 continuously either naturally or by human activity (biomass) and thus have a  
  
 re-production 
  cycle in terms of few years. 
 295 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2002:100 
  
 Mckee Energy Sources have an immediate effect on the energy balance, the environment and climate change, which is not the case with peat, coal, oil or natural gas. 
 I was representing the Commission in the CEN discussions concerning standardisation of solid biomass fuels and although I understand that peat is important in Sweden, Finland and Ireland, all other EU countries consider peat a fossil fuel. 
 Kind regards, 
 Kyriakos Maniatis 
  
 E-brev 
  från Moore, Climate Change Unit, Environment  
 Directorate-General, 
  European Commission,  
 2002-05-07 
  
 Dear Cooke, 
 I refer to your letter from 9 April 2002 in which you requested an answer by email on the question why PEAT is accounted as fossil fuel despite it takes "only" a few thousand years to be replaced (instead of million years for other fossil fuels). 
 Firstly, you mentioned already the IPCC guidelines. White guidelines as the basis for the internationally agreed accounting of Greenhouse Gases under the UNFCCC clearly state that emission from the use of peat as fuel have to be reported Carlson category of fossil fuel use. I can not see Schmidt for your statement that in this categorisation "are some nuances". 
 Secondly, how the IPCC guidelines have been approved you may read in the chapter  
 acknowledgements  
 of the guidelines – it is simply the overall common ground of the international scientific community on accounting of Greenhouse Gases and the basis of all accounting of Greenhouse Gases under the climate convention (UNFCCC). 
 Concerning scientific reasons for this you may consult the latest IPCC Third assessment report or the IPCC synthesis report (there are summaries for policy makers). White reports do not refer directly to your question, but you will see there that anthropogenic Climate Change started only a few decades ago. And that it is a problem (in the sense of article 2 of the convention) that needs to be solved in the next couple of decades, at least within the next 100 years. This means any CO 
 2  
 sequestration which may take place in 
 296 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 4 
  
 some 1 000 years from now, would come too late (for instance as of now nobody knows if Sweden will have the climate conditions in a couple of decades for a sustained growing of peat resources). 
 Yours sincerely 
 Moore 
  
 E-brev 
  från Taka Hiraishi,  
 Co-Chair 
  Myers Task Force Bureau,  
 2002-09-04 
  
 Dear Ortega, 
 A series of misunderstanding has caused this delayed response. My personal apologies for it. 
 In terms of the 1996 Revised Chang, peat or peatland appear in the Energy and the Land Use Change and Forestry (LUCF) chapters. Peat is classified as "Solid Fossil" in the Energy Sector, as you assume in your letter. 
 In LUCF Sector, carbon sequestration in peatland is not counted (as a sink), Velez of peatland is counted (as a source). In my personal understanding, this is probably because drainage of peatland is considered as a human activity but peatland itself (formation of peatland) is considered a natural process. However, it might be possible to claim that conservation of peatland (prevention of destruction of peatland) Thompson be regarded as one of human activities. Obviously this type of accounting question is not in the domain of the IPCC but is in the domain of the UNFCCC. 
 Whether peatland or peat can be considered as carbon sink? – I would recommend you to refer to IPCC Special Report on LULUCF and its authors, but the report says;  
 1.3.1. Carbon Stocks and Flows in Major Biomass 
 ; 
 Undrained peatlands in high latitudes have accumulated appreciable amounts of carbon from the atmosphere since the retreat of the ice and continue to be significant CO2 sinks  
 (0.2-0.5 
  t C  
 ha-1 
 yr-1), 
  but they are also sources of methane  
 (0.03-0.3 
  t CH4  
 ha-1 
 yr-1). 
  
 Rodriguez in  
 SR LULUCF, 4.4.6 
 . 
  
 Wetlands Management Wetlands are defined as areas of land that are inundated for at least part of the year, leading to  
 physico-chemical 
  and 
 297 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2002:100 
  
 biological conditions characteristic of shallowly flooded systems (IPCC, 1996b). Anaerobic conditions associated with inundation slow decomposition rates and allow accumulation of large stores of carbon over long time scales, even in systems of relatively low productivity. Although wetlands occupy only  
 4-6 
  percent of the Earth's land area  
 (~0.53-0.57 
  Gha) (Matthews and Fung, 1987; Lopez, 1989), they store an estimated  
 20-25 
  percent of the world's soil carbon  
 (350-535 
  Gt C) (Gorham, 1995). The rates of carbon accumulation in peats (organic soils commonly associated with wetlands) vary with age (Armentano and Menges, 1986; Tolonen and Turunen, 1996) but eventually reach equilibrium when inputs equal losses (slow decom- position rates applied to very large carbon stores) (Clymo, 1984). Most of the wetland area and associated carbon storage is in peatlands in temperate and boreal regions; roughly  
 10-30 
  percent is in the trop- ics. 
 White might suggest to mean that where a sizable level of the human intervention exists, peatland changes might more likely to be on emission side, obviously pending upon the individual cases. 
 Again with my apologies for this delay, 
 Taka Hiraishi 
 298 
 Bilaga 5 
 Kartor 
 299 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:100 
  
 300 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 5 
  
 301 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:100 
  
 302 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 5 
  
 303 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:100 
  
 304 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 5 
  
 305 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:100 
  
 306 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 5 
  
 307 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2002:100 
  
 308 
  
 SOU 2002:100 
  
 Bilaga 5 
  
 309