Hamnstrategi - strategiska hamnnoder i det svenska godstransportsystemet 
  
 Hamnstrategi 
 – strategiska hamnnoder i det svenska godstransportsystemet 
 Slutbetänkande av Hamnstrategiutredningen 
 Stockholm 2007 
 SOU 2007:58 
  
 SOU och Ds kan köpas från Francis kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Francis Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Edita Sverige AB 
 Stockholm 2007 
 ISBN  
 978-91-38-22791-6 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet Brooks 
 Regeringen beslutade den 8 juni 2006 att tillkalla en för- handlingsman för att ge förslag till åtgärder hur hamnarnas samlade infrastruktur och resurser bör kunna utnyttjas mer effektivt. Direktiven för förhandlingsmannen (dir. 2006:61) finns i bilaga 1. 
 Som förhandlingsman i utredningen utsågs 12 den juni 2006 professor  
 Smith 
 . Som ledamöter i den expertgrupp som knutits till utredningen förordnades den 19 oktober 2006 av- delningschef  
 Young 
 , departementssekreterare  
 Gutierrez 
 , kansliråd  
 Fowler 
 , departementssekreterare  
 Sanchez 
 , departementssekreterare  
 Fisher, avdelnings- chef  
 Jones  
 och direktör  
 Norton 
 . Den 18 juni 2007 entledigades  
 Gutierrez  
 från sitt uppdrag, samma datum för- ordnades departementssekreterare  
 Jacobs  
 som expert i ut- redningen. 
  
 Dean  
 förordnades den 10 augusti 2006 som sekre- terare.  
 Davis  
 har ansvarat för produktion av heloriginal. 
 Utredningen har antagit namnet Hamnstrategiutredningen. Härmed överlämnar jag utredningens slutbetänkande  
 Hamn- 
  
 strategi  strategiska hamnnoder i det svenska godstransportsystemet 
 (SOU 2007:58). Samtidigt överlämnas betänkandet  
 Strategiska godsnoder i det svenska transportsystemet  ett framtidsperspektiv 
  
 (SOU 2007:59). Utredningens arbete är härmed avslutat. 
 Stockholm i september 2007 
 Smith 
 Shea 
 Innehåll 
  
 Ordlista............................................................................. 
  
 11 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 19 
  
 1 
  
 Uppdraget ................................................................. 
  
 27 
  
 1.1 
  
 Direktiven................................................................................. 
  
 27 
  
 1.2 
  
 Tidigare utredningsarbete........................................................ 
  
 28 
  
 1.3 
  
 Fyra ytterligare centrala utgångspunkter för 
  
 utredningen .............................................................................. 
  
 30 
  
 1.4 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 31 
  
 1.4.1 
  
 Arbetsmetod ................................................................. 
  
 31 
  
 1.4.2 
  
 Betänkandets disposition ............................................. 
  
 32 
  
 2 
  
 Statens roll som förutsättningsskapare på transport- 
  
 området .................................................................... 
  
 33 
  
 2.1 
  
 Svenska utgångspunkter .......................................................... 
  
 33 
  
 2.2 
  
 Statliga hamnstrukturåtgärder i några andra länder............... 
  
 34 
  
 2.2.1 
  
 Norge............................................................................. 
  
 34 
  
 2.2.2 
  
 Danmark........................................................................ 
  
 35 
  
 2.2.3 
  
 Finland........................................................................... 
  
 36 
  
 2.2.4 
  
 Storbritannien ............................................................... 
  
 37 
  
 3 
  
 Fakta om svenska hamnar ........................................... 
  
 39 
  
 3.1 
  
 Slutsatser från Hamnboken..................................................... 
  
 40 
  
 3.1.1 Hamnarnas kopplingar till regionala utvecklings- 
  
 planer ............................................................................. 
  
 40 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2007:58 
  
 3.1.2 Hamnverksamheten är relativt stabil över tiden ......... 
  
 41 
  
 3.1.3 Hamnarna effektiviserar sin verksamhet ..................... 
  
 41 
  
 3.1.4 Det finns en stark koncentration av godstyper i 
  
 hamnarna ....................................................................... 
  
 41 
  
 3.1.5 Det finns en tydlig koncentration av godsflöde 
  
 över kaj till ett fåtal hamnar.......................................... 
  
 45 
  
 3.2 
  
 Marknaden och stråken – var behövs hamnar?....................... 
  
 45 
  
 3.2.1 Befolkningsprognoser – var kommer konsum- 
  
 tionen ske i framtiden? ................................................. 
  
 47 
  
 3.2.2 Näringslivets perspektiv – tre bidrag ........................... 
  
 48 
  
 3.2.3 
  
 Här behövs hamnar....................................................... 
  
 49 
  
 3.3 
  
 Hamnstrukturen i Sverige........................................................ 
  
 50 
  
 3.3.1 Godshantering i svenska hamnar ................................. 
  
 50 
  
 3.3.2 Svenska hamnar har en för Europa unik orga- 
  
 nisationsstruktur ........................................................... 
  
 55 
  
 3.3.3 Sammanfattning av ansvarsfördelning i svenska 
  
 hamnar ........................................................................... 
  
 57 
  
 4 
  
 Utredningens kriterier ................................................. 
  
 59 
  
 4.1 
  
 Utredningens förhållningssätt till kriterierna......................... 
  
 59 
  
 4.2 
  
 Samarbetskriteriet .................................................................... 
  
 60 
  
 4.2.1 
  
 Hamnsamverkan i dag .................................................. 
  
 61 
  
 4.3 
  
 Godsomsättningskriteriet........................................................ 
  
 62 
  
 4.4 
  
 Infrastrukturkriteriet ............................................................... 
  
 63 
  
 4.5 
  
 Godsomsättning, infrastruktur och samarbete i ett 
  
 sammanhang ............................................................................. 
  
 64 
  
 4.6 
  
 Miljökriteriet ............................................................................ 
  
 65 
  
 4.6.1 Lagstiftning på miljöområdet som berör 
  
 hamnarna ....................................................................... 
  
 66 
  
 4.6.2 Sammanfattande kommentar – miljökriteriet ............. 
  
 70 
  
 4.7 
  
 Säkerhets- och skyddskriteriet ................................................ 
  
 71 
  
 4.7.1 
  
 Sjöfartsskydd –  
 ISPS-koden ......................................... 
  
 71 
  
 4.7.2 
  
 Hamnskydd ................................................................... 
  
 71 
  
 4.7.3 
  
 Servicetrappan och Stairsec .......................................... 
  
 72 
  
 4.7.4 Transportskydd (landtransport av farligt gods).......... 
  
 72 
  
 6 
  
 SOU 2007:58 Innehåll 
  
 4.7.5 Sammanvägd bedömning säkerhets- och skydds- 
  
 kriteriet.......................................................................... 
  
 73 
  
 4.8 
  
 Utvecklingskriteriet................................................................. 
  
 74 
  
 5 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet................... 
  
 79 
  
 5.1 
  
 Hamnarnas olika funktioner i transportsystemet.................. 
  
 79 
  
 5.1.1 Brohamnar för persontrafik och gods ......................... 
  
 80 
  
 5.1.2 
  
 Hamnar för industriprodukter .................................... 
  
 82 
  
 5.1.3 
  
 Containerhamnar.......................................................... 
  
 83 
  
 5.1.4 
  
 Fordonshamnar............................................................. 
  
 86 
  
 5.1.5 
  
 Energihamnar................................................................ 
  
 88 
  
 5.1.6 
  
 Avlastningshamnar ....................................................... 
  
 89 
  
 5.2 
  
 Hamnarnas funktion i transportsystemet .............................. 
  
 90 
  
 5.3 
  
 Konkurrens eller samarbete mellan hamnar........................... 
  
 91 
  
 6 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska 
  
 transportsystemet....................................................... 
  
 93 
  
 6.1 
  
 Icke-strategiska 
  
  hamnar har en fortsatt viktig roll på 
  
 transportmarknaden................................................................. 
  
 94 
  
 6.2 
  
 Västsverige – den dominerande svenska hamnregionen........ 
  
 96 
  
 6.2.1 Strategiska hamnar i Västsverige.................................. 
  
 97 
  
 6.2.2 Övriga hamnar i Västsverige ........................................ 
  
 98 
  
 6.3 
  
 Sydsverige – viktiga förbindelser i södra Östersjö- 
  
 området..................................................................................... 
  
 99 
  
 6.3.1 Strategiska hamnar i Sydsverige................................. 
  
 100 
  
 6.3.2 Övriga hamnar i Sydsverige ....................................... 
  
 102 
  
 6.4 
  
 Östra Sverige – konsumtions- och industriområde............. 
  
 103 
  
 6.4.1 Strategiska hamnar i östra Sverige ............................. 
  
 104 
  
 6.4.2 Övriga hamnar i östra Sverige.................................... 
  
 106 
  
 6.5 
  
 Norrlandskustens hamnar – för svensk exportindustri 
  
 av vital vikt.............................................................................. 
  
 108 
  
 6.5.1 
  
 Strategiska hamnar efter Norrlandskusten ............... 
  
 109 
  
 6.5.2 
  
 Övriga hamnar längs Norrlandskusten ..................... 
  
 111 
  
 6.6 Sammanfattning av förslaget ................................................. 
  
 112 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2007:58 
  
 7 
  
 Ansvar för svenska farleder ........................................ 
  
 115 
  
 7.1 
  
 Vad är en farled?..................................................................... 
  
 115 
  
 7.2 
  
 Sjöfartens utveckling innebär större krav på farlederna....... 
  
 116 
  
 7.2.1 Större fartyg – större krav på farlederna.................... 
  
 117 
  
 7.3 
  
 Sjöfartsverkets roll att hålla farleder ..................................... 
  
 118 
  
 7.3.1 Isbrytning – en del av farledshållningen .................... 
  
 119 
  
 7.3.2 Sjömätning – en annan del av farledshållningen........ 
  
 120 
  
 7.3.3 Sjögeografisk information – ytterligare en del av 
  
 farledshållningen ......................................................... 
  
 120 
  
 7.4 
  
 Kvalitetssäkring av farlederna................................................ 
  
 120 
  
 7.5 
  
 Klassificering av farleder ........................................................ 
  
 121 
  
 7.5.1 Stomfarleder – ett sätt att fastslå 
  
 ansvarsfördelningen .................................................... 
  
 122 
  
 7.6 
  
 Kostnader och intäkter för verksamheter med anknyt- 
  
 ning till farleder ...................................................................... 
  
 122 
  
 7.7 
  
 Slutsatser och förslag ............................................................. 
  
 123 
  
 7.7.1 Mitt förslag på förtydligande av farledsansvar .......... 
  
 125 
  
 8 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar ......... 
  
 127 
  
 8.1 
  
 Konsekvenser av utpekande som strategisk hamn ............... 
  
 127 
  
 8.1.1 Olika möjligheter till infrastrukturförbättringar 
  
 till och från strategiska hamnar.................................. 
  
 129 
  
 8.2 
  
 Sjöpaket förstärkning av infrastrukturen på sjösidan ....... 
  
 129 
  
 8.2.1 Sjöfartsverket svarar för sjösäkerhetsanordningar 
  
 ända in till kaj i strategiska hamnar............................ 
  
 130 
  
 8.2.2 Snabbare uppfyllelse av  
 PIANC-bestämmelserna 
  
 för farleder till de strategiska hamnarna .................... 
  
 131 
  
 8.2.3 Förslag på högre servicegrad på lotsningstjänsten 
  
 till strategiska hamnar................................................. 
  
 132 
  
 8.2.4 Särskild överenskommelse om Mälaren..................... 
  
 132 
  
 8.3 
  
 Landpaket – hamnanslutningar och flaskhalsar längre 
  
 bort.......................................................................................... 
  
 132 
  
 8.3.1 Trafikverken uppdras att redovisa åtgärder för 
  
 strategiska hamnar ...................................................... 
  
 133 
  
 8 
  
 SOU 2007:58 
  
 Innehåll 
  
 8.3.2 Prioritering av objekt där regional enighet har 
  
 nåtts ............................................................................. 
  
 133 
  
 8.4 Förslag på åtaganden för strategiska hamnar ....................... 
  
 134 
  
 8.4.1 Strategiska hamnar ska vara allmänna........................ 
  
 134 
  
 8.4.2 Strategiska hamnar ska vara tillgängliga dygnet 
  
 runt .............................................................................. 
  
 134 
  
 8.4.3 Strategiska hamnar ska medverka i regionala 
  
 överenskommelser om sjö och landinfrastruktur..... 
  
 135 
  
 8.4.4 Strategiska hamnar ska bedriva en ambitiös, aktiv 
  
 miljöpolitik som begränsar miljöpåverkan från 
  
 hamnen ........................................................................ 
  
 135 
  
 8.5 
  
 Uppföljning av förslagen ....................................................... 
  
 135 
  
 8.6 
  
 Sammanfattning av förslagen ................................................ 
  
 136 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv.......................................................... 
  
 137 
  
 Bilaga 2 Hamnboken en exposé över Hamnsverige............... 
  
 143 
  
 Bilaga 3 Typgodsuppdelning av svenska hamnar ...................... 
  
 259 
  
 Bilaga 4 Sammanställning av underlag för bedömning av 
  
 godsomsättning, infrastruktur och samarbete 
  
 avsnitt 4.5....................................................................... 
  
 261 
  
 Bilaga 5 Lagstiftning och andra regleringar som styr 
  
 hamnarnas arbete med miljöfrågor och säkerhets- 
  
 och skyddsfrågor........................................................... 
  
 267 
  
 Bilaga 6 Sammanställning över Vägverkets och Banverkets 
  
 underlag som identifierar flaskhalsar i transport- 
  
 systemet för hamnarna.................................................. 
  
 287 
  
 9 
 Ordlista 
 Allmän hamn och allmän farled 
 Begreppen allmän farled och allmän hamn behandlas i lag (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän far- led och allmän hamn 
 1 
 T  
 §: En allmän farled eller en allmän hamn får inrättas, om farleden eller hamnen är av väsentlig betydelse för den allmänna samfärdseln. 
 En allmän hamn är öppen för alla, till skillnad mot en industrihamn som i regel endast tar emot ägarens transporter. Detta betyder dock inte att alla allmänna hamnar kan hantera alla godstyper. 
 Beslut om allmän farled och allmän hamn meddelas av Sjöfarts- verket, som för register över allmänna farleder. Oftast meddelas ett sådant beslut utifrån en specifik ansökan, men det kan också ske på Sjöfartsverkets initiativ. 
 En stor revidering av antalet allmänna hamnar gjordes av Sjö- fartsverket som ett regeringsuppdrag på  
 1980-talet. 
  Som en följd av detta drogs antalet allmänna hamnar ner till de ca 50 som finns i dag. Besluten är inte tidsbegränsade. 
 Anlöp 
 Med anlöp menas att ett fartyg anländer och avgår från en hamn. 
 Bulkvaror 
 Bulkvaror delas in i torrbulk och flytande bulk. Bulkvaror är inte en- hetslastade utan lastas direkt i fartygens lastutrymme. I fallet med flytande bulk, exempelvis olja eller etanol, lastas dessa i stora in- kapslade utrymmen som kan lastas och lossas i hamnen. Exempel 
 11 
  
 Ordlista 
  
 SOU 2007:58 
  
 på torrbulkvaror är skogsprodukter samt kol- och stålprodukter. Varorna lastas på och av med särskilda kranar (lolo – Miller/lift off) som kan lasta och lossa varor över kaj. Vissa fartyg har egna kranar ombord. 
 Containerisering 
 Containerisering innebär en utveckling mot att allt mer gods och nya godsslag hanteras i containrar. 
 Europeiska sjömotorvägsprogrammet 
 Europeiska sjömotorvägsprogrammet är ett av trettio prioriterade projekt inom  
 TEN–T-programmet. 
  Programmet syftar till att veckla fungerande förbindelser där intermodala transporter an- vänds samt att förbindelser till perifera områden fungerar. Det finns fyra sjömotorvägsprogram i Europa, varav Östersjö- programmet Motorways of the Baltic Sea är ett. Det är möjligt för exempelvis hamnar att söka finansiellt stöd för projekt som främjar funktionaliteten av sjömotorvägar. Projekten kan vara antingen bi- laterala mellan två hamnar eller gemensamma för hela Öster- sjöområdet. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 Feeder-fartyg 
  
 Feeder-trafik 
  är matartrafik med mindre fartyg som går från större till mindre destinationer. Den hubb där flest varor passerar med svensk slutdestination är Hamburg/Bremerhaven, följt av Rotter- dam och Antwerpen. 
 GTD I och GTD II 
 GTD I och GTD II är förkortningar för den första respektive andra Godstransportdelegationen  två statliga utredningar som hanterade trafikslagövergripande frågor. I utredningarna deltog en mängd ledande transportaktörer. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Mer detaljerad information om programmet finns i SOU 2007:59 . 
 12 
  
 SOU 2007:58 
  
 Ordlista 
  
 Godstyp 
 Uppdelning av lasters hanteringssätt torrbulk, flytande bulk eller enhetslaster (t.ex. containrar, växelflak, trailrar och kassetter). 
 Hamnföretag 
 I begreppet hamnföretag omfattas företag som endast förvaltar hamninfrastruktur, rena stuveriföretag samt företag som gör både och (vilket de flesta större svenska hamnföretag gör). 
 Helsingforskommissionen (HELCOM) 
 HELCOM arbetar för att skydda den marina miljön i Östersjön från alla typer av föroreningar. I HELCOM sluts regionala överenskommelser mellan Danmark, Estland, EU, Finland, Lett- land, Litauen, Polen, Ryssland, Sverige och Tyskland. 
 Den första konventionen för att skydda Östersjöns miljö skrevs 1974. En ny konvention kom 1992, vilken trädde i kraft i januari 2000. 
 Industrihamn/industrikaj 
 En industrihamn är en hamn som har inrättats utifrån en särskild industris behov. Vissa industrihamnar har utvecklats till allmänna hamnar. Vissa allmänna hamnar har även industrikajer inom hamn- området. 
 International Convention for the Prevention of Pollution from Ships (MARPOL) 
 MARPOL är en  
 IMO-konvention 
  som innehåller bestämmelser som ska förhindra att fartyg förorenar miljön. MARPOL reglerar bl.a. hur fartyg ska vara konstruerade och hur fartygstransport av oljeprodukter och andra farliga kemikalier i bulk ska ske. 
 13 
  
 Ordlista 
  
 SOU 2007:58 
  
 International Maritime Organisation(IMO) 
 IMO är FN:s organ för internationella sjöfartsfrågor. Orga- nisationen har sitt säte i London. 
 International Ship and Port facility Security Code  
 (ISPS-koden) 
  
 ISPS-koden 
  är ett internationellt regelverk om förbättrat sjö- fartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar. 
 Hubb 
 En hubb är en central nod i ett transportnätverk där omlastning sker till en annan transportenhet för vidare transport till slut- destinationen. 
 Lokal arbetsmarknadsregion  
 (LA-region) 
  
 En  
 LA-region 
  utgår från en indelning av Sverige i lokala arbets- marknadsregioner som funnits som statistiskt begrepp sedan 1990. En revidering görs vart femte år. Statistiska centralbyrån (SCB) är ansvarig för statistiken. 
 Linjetrafik 
 Linjetrafik är sådan trafik som går enligt regelbunden tidtabell, oftast används begreppet för godstrafik. 
 Miljötillstånd 
 Hamnar med trafik med fartyg över 1 350 bruttoton måste enligt miljöbalken ha miljötillstånd. Miljöbalken anger endast krav på att lämna in ansökan om tillstånd. 
 14 
  
 SOU 2007:58 
  
 Ordlista 
  
 Miljökonsekvensbeskrivning (MKB) 
 MKB används för att få en helhetssyn av den miljöpåverkan som en planerad verksamhet kan medföra. En miljökonsekvensbeskrivning ska alltid göras vid ansökan om miljötillstånd. MKB regleras i 6 kap. miljöbalken, förordningen (1998:905) om miljökonsekvens- beskrivningar. 
 Nomenclature of Territorial Units for Statistics (NUTS) 
 Ett begrepp i Eurostats nomenklatur för statistiska territoriella en- heter. I EU finns drygt 200 NUTS  
 II-områden. 
  
 Permanent International Association of Navigational 
 Congresses (PIANC) rekommendationer 
 Internationellt standardiseringsarbete för farledsutformning som styr Sjöfartsverkets arbete med farledshållning. 
 Riksintresse för hamnar och farleder ur ett planeringsperspektiv 
 Sjöfartsverket ska lämna uppgifter till länsstyrelserna om områden som myndigheten bedömer vara av riksintresse, enligt 2 § för- ordningen (1998:896) om hushållning med mark och vatten- områden m.m. 
 Verket har gjort bedömningen att samtliga 25  
 TEN–A 
  hamnar i Sverige ska förklaras som riksintresse. Sammanlagt har Sjö- fartsverket pekat ut 29 svenska hamnar som riksintresse. Denna be- dömning har bl.a. utgått från hamnstatistik. Arbetet har sam- ordnats med respektive länsstyrelse, trafikverken samt Boverket och NUTEK. 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
  
 2 
  
 TP PT  
 NUTEK:s roll i detta sammanhang har varit att ta ställning till områden av riksintresse för industriell produktion. 
 15 
  
 Ordlista 
  
 SOU 2007:58 
  
 Roro-fartyg 
  (eng. roll on/roll off) 
  
 Roro-fartyg 
  är konstruerade för att fartygets last lätt ska kunna köras ombord och i land. Detta kan ske genom ramper i fartygets för och akter eller vid fartygets sidor. 
 Stout (eng. roro and passengers) 
 Stout är en flexibel färjeform där  
 roro-fartygets 
  lastkapacitet kom- bineras med passagerarfärjornas komfort. Passagerar- respektive lastkapacitetet kan varieras efter säsonger och efterfrågan. 
 International Convention for the Safety of Life at Sea (SOLAS) 
 SOLAS är en  
 IMO-konvention 
  med bestämmelser om hur fartyg ska vara konstruerade för att vara så säkra som möjligt. SOLAS omfattar allt från brandskydd till stabilitet. 
 Sveriges Hamnar 
 Sverige Hamnar är den huvudsakliga arbetsgivar- och bransch- organisation för de allmänna hamnarna i Sverige. Organisationen är även en del av Transportgruppen samt medlem i Svenskt Närings- liv. 
 Systemtrafik 
 Systemtrafik är uppbyggd utifrån ett särskilt företags behov av transporter. Ofta används lastbärare som är särskilt utformade efter just den kundens krav. 
  
 Twenty-foot 
  Equivalent Unit(TEU) 
 TEU är en allmänt vedertagen standard för mätning av con- tainergods. Containertrafiken har två standardstorlekar – 20 fot och 45 fot. Omräkning sker till  
 20-fotscontainer 
  för att kunna jäm- föra statistik. I officiell statistik är vikten på containern fråndragen; det är varornas vikt som inrapporteras. 
 16 
  
 SOU 2007:58 
  
 Ordlista 
  
 Transeuropeiska nät 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 (Transeuropean Networks  
 –TEN 
 ) 
  
 Europeiska unionen ska bidra till att upprätta och utveckla trans- europeiska nät (TEN) för infrastrukturerna inom  
 transport-, 
  tele- kommunikations- och energisektorerna (artikel 154 i  
 EG-för- 
  draget). Följande kategorier av hamnar kan få bidrag ut TEN- budgeten: inlandshamnar som har trafik överstigande 0,5 miljoner ton per år eller kusthamnar med internationell sjöfart, vars trafik överstiger 1,5 miljoner ton eller 200 000 passagerare per år och som har intermodala förbindelser med övriga TEN (kategori A); godstrafik över 0,5 miljoner ton eller 100 000 199 999 passagerare per år och förbindelser till övriga TEN samt utrustning för närsjöfart (kategori B); av regional betydelse som inte uppfyller kraven i kategori A eller B men som är lokaliserade på öar, i EU:s utkanter eller i avlägsna trakter och som tillgodoser förbindelser mellan dessa regioner och mer centrala delar av Europa (kategori C). 
  
 TEN–T-programmet 
  (Transeuropean Transport Networks) 
  
 TEN–T-programmet 
  ska finansiera genomförandet av de trans- europeiska näten. De europeiska sjömotorvägarna är ett delpro- gram i  
 TEN–T-programmet. 
  
 Tompositionering 
 Tompositionering innebär tomtransporter av lastbärare, t.ex. con- tainrar, järnvägsvagnar samt flak. Tomtransport uppkommer av att varuflöden är ojämna. 
 Torrhamn (eng.  
 dry-port) 
  
 En torrhamn är en plats, i regel inne i landet, dit transporter går direkt från hamnen. I torrhamnen utförs exempelvis tullklarering eller annan godsadministration som annars sker i hamnen. Genom att denna hantering sker utanför hamnområdet kan transporten gå direkt, vilket i sin tur avlastar infrastrukturen på hamnområdet. 
  
 3 
  
 TP PT  
 Mer detaljerad information om möjligheter för hamnarna att delta  
 TEN-programmet, 
  se SOU 2007:59. 
 17 
  
 Ordlista 
  
 SOU 2007:58 
  
 Transittrafik 
 Transittrafik är olika slags varutransporter som passerar genom ett land eller område utan att bearbetas. Omlastning till någon annat transportslag är däremot möjlig. 
 Transocean trafik 
 Transocean trafik är trafik med direktanlöp från andra världsdelar. Ett annat ord för översjötrafik. 
 Transshipment 
 Med transshipment menas trafik som omlastas från ett stort fartyg i t.ex. Rotterdams Hamn till ett mindre  
 feeder-fartyg 
  och skeppas vidare till någon annan destination. 
 Översjötrafik 
 Översjötrafik är trafik från andra kontinenter. Ett annat ord för transocean trafik. 
 18 
 Sammanfattning 
 Uppdraget 
 Hamnstrategiutredningens huvuduppgift är att identifiera hamnar av särskilt strategisk betydelse för det svenska godstransport- systemet och föreslå regeringen vilka hamnar som ska ges prioritet i förhållande till övriga när det gäller statligt finansierad infra- struktur. I prioriteringsarbetet ska hela Sverige beaktas. Vidare ska utredningen föreslå vilka åtaganden och krav de prioriterade ham- narna ska uppfylla. 
 Det är regeringen som slutligt avgör vilka hamnar som ska få en prioriterad ställning. Prioriteringen av hamnarna är dessutom inget slutligt ställningstagande eftersom förutsättningarna för utpekan- det kan ändras över tid. Därför bör återkommande översyner genomföras av vilka hamnar som ska vara prioriterade. Hamnarnas åtaganden blir därmed också tidsbegränsade. 
 Utredningen ska också se över principerna för kostnadsfördel- ningen mellan stat och hamn när det gäller de allmänna farlederna samt presentera förslag på hur det framtida finansiella ansvaret för de allmänna farlederna bör vara utformat. I detta ligger en ambition att få en helhetssyn vad gäller den samlade infrastrukturen till och från Sveriges hamnar. Utredningsdirektiven anger sex kriterier som stöd i prioriteringsarbetet: 
  
 godsomsättning  godsmängd, godsets värde, antal lastenheter, färjetrafik samt möjligheter att erbjuda intermodala lösningar 
  
 infrastruktur  befintlig infrastruktur till och från samt inom hamnen 
  
 miljö  miljödifferentierade hamnavgifter, aktivt miljöarbete i hamnen 
  
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2007:58 
  
 säkerhet och skydd  arbetsmiljö, trafiksäkerhet och skyddsarbete i hamnen 
  
 utveckling – utvecklingspotentialen för hamnen 
  
 samarbete – huruvida hamnen i olika former samverkar med andra hamnaktörer i och utanför regionen eller nationen. 
  
 Urvalsprocessen 
 För att bilda sig en uppfattning om hamnarna i olika delar av landet har Hamnstrategiutredningen träffat representanter för ca 50 hamnar vid personliga besök i respektive län/region. Därefter har, som ett första steg i urvalsprocessen, de allmänna hamnarna och de största industrihamnarna kartlagts. Kartläggningen beskriver hamnarnas verksamhet och omkringliggande infrastruktur – på så- väl sjösidan som landsidan – samt hamnarnas samarbeten med andra hamnar; den typ av samarbete som är viktigast för utred- ningens uppdrag är samarbete som syftar till en effektivare hamn- struktur i Sverige. 
 I kartläggningen görs också en genomgång av regionala utveck- lingsplaner och länstransportplaner för att identifiera kopplingen till länets/regionens övriga utvecklingsarbete. 
 Kartläggningen visar en stor variation i hamnarnas verksamhet, samtidigt som hamnstrukturen redan i dag är specialiserad och rela- tivt koncentrerad. Över hälften av alla svenska hamnar har torrbulk (huvudsakligen skogs- och stålprodukter) som sitt absolut dominerande godsslag (> 50 procent av total hantering i ton över kaj). Det finns också en stor koncentration av godsmängd till ett fåtal av Sveriges totalt ca 50 hamnar (exklusive mindre industri- kajer). Totalt hanterades 2006 ca 180,5 miljoner ton i svenska hamnar, varav drygt 150 ton (85 procent) i de 25 största. 
 Hamnarnas verksamhet och behov av landinfrastruktur upp- märksammas endast till en del i det regionala utvecklingsarbetet; regionförstoring och persontransporter har generellt sett en högre prioritet i de regionala planerna. Förmodligen beror detta på att re- gionala företrädare anser att dagens infrastruktur till och från hamnarna helt enkelt är tillräckligt bra. 
 20 
  
 SOU 2007:58 
  
 Sammanfattning 
  
 Hamnar har olika roller i transportsystemet 
 I dagens hamnstruktur hanterar majoriteten av hamnarna skog- och stålprodukter, vilket visar att viktig svensk basindustri har stora behov av hamnverksamhet. Dessa hamnar benämns som industri- hamnar i utredningen. Industrihamnarna finns utspridda över landet. 
 Vidare har vissa hamnar funktionen av bro till våra grannländer. Denna funktion är viktig, inte minst för att handelsströmmarna till dessa länder är stora. I utredningen benämns dessa hamnar bro- hamnar. Brohamnar finns huvudsakligen i Sydsverige, Västsverige och i Stockholmsområdet. Det är också i brohamnarna hamnarnas passagerartrafik finns. Hamnstrategiutredningen har dock valt att helt bortse från passagerares behov, då det är godstransporter som i utredningens perspektiv är centralt. 
 Flera hamnar hanterar huvudsakligen oljeprodukter och andra bränslen. Dessa hamnar benämns i utredningen energihamnar. Energihamnarna finns främst på Västkusten, där de stora olje- raffinaderierna finns, men även i andra delar av Sverige hanteras bränsleprodukter, främst för den egna närmarknadens behov samt transitlagring. 
 Containerhanteringen ökar i globala handelsströmmar främst av två skäl; för det första blir globaliseringen med det nya handels- strömmarna framförallt till Asien allt viktigare för varuförsörjningen. För det andra är det numera tekniskt möjligt att lasta allt fler godsslag i containrar (s.k. containerisering). För att möta denna utveckling har under senare år flera av de svenska hamnarna satsat på att starta eller utöka sin containerhantering för att också bli containerhamnar. Två hamnar utmärker sig genom att ha en mycket större containerhantering än övriga – Göteborgs Hamn och Helsingborgs Hamn. Stockholms Hamnar planerar där- utöver att kraftigt utöka sin containerhantering genom nybyggnation av en containerhamn i Nynäshamn (Norvik). 
 Fordonsindustrin har länge varit en viktig industri för Sverige. Hamnarna har en viktig roll i fordonsindustriernas transport- kedjor; Göteborg, Sölvesborg, Södertälje och Umeå är exempel på denna typ av hamnar. En ny trend för det som i utredningen benämns fordonshamnar är att hamnarna är s.k. transshipment- hamnar, där hamnarna fungerar som lager för bilar som tillverkas på andra kontinenter, främst Asien. Särskilda översjöfartyg transporterar fordonen till hamnen där de ställs upp och färdigställs 
 21 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2007:58 
  
 för leverans när slutordern kommer. Efter färdigställandet (Pre- Delivery Inspection, PDI) transporteras fordonen vidare. Malmö och Wallhamn har denna funktion. 
 Till skillnad från andra  
 EU-länder 
  minskar insjöfarten i Sverige. Det finns därför anledning att ytterligare fundera på insjöfartens roll i godstransportsystemet. I utredningen benämns insjöhamn- arna som avlastningshamnar, eftersom de fyller en viktig funktion för att avlasta ansträngd infrastruktur på land. Avlastningshamnar av betydelse finns i Vänern och Mälaren. I både Vänern och Mälaren har gemensamma hamnbolag bildats – Vänerhamn res- pektive Mälarhamnar. 
 En och samma hamn kan dessutom ha flera funktioner i gods- transportsystemet. Exempelvis är Göteborg både industrihamn, brohamn, energihamn, containerhamn och fordonshamn. Göte- borg är den enda svenska hamn som fyller samtliga dessa funk- tioner. Övriga svenska hamnar kan kategoriseras till en, två eller högst tre kategorier. 
 Hamnar som kvalificerar sig att kunna vara strategiska 
 Kartläggningen ligger till grund för utredningens sammanvägda be- dömning av godsomsättning, infrastruktur och samverkan. Gruppen hamnar som i det första urvalssteget utsetts vara kvali- ficerade att vara strategiska består av Gävle, Göteborg, Halmstad, Helsingborg, Karlshamn, Karlskrona, Luleå, Malmö, Mälarhamnar (Västerås och Köping), Norrköping, Oskarshamn, Oxelösund, Stockholm (Kapellskär, Stockholms innerstad), Sundsvall, Söder- tälje, Trelleborg, Umeå, Varberg, Vänerhamn (sju hamnar i Vänern) och Ystad. 
 Var behövs hamnar? 
 För att komma fram till det slutliga urvalet är det viktigt att be- grunda var det behövs hamnar. Det kan konstateras att hamnarna har en avgörande roll för ett utrikeshandelsberoende land som Sverige, där det är vitalt för landet att varuströmmarna till viktiga handelspartners fungerar. De hamnar som sköter förbindelserna med grannländerna, vilka historiskt sett varit landets viktigaste handelspartners, har därför en strategisk funktion. 
 22 
  
 SOU 2007:58 
  
 Sammanfattning 
  
 Vidare behövs hamnar där människor bor och konsumerar varor samt där viktiga industrier har sin verksamhet. 
 Hamnstrategiutredningen har som viktig utgångspunkt att det är varuägarna – dvs. de som har något att transportera – och deras behov av transporter av gods som står i centrum. Utredningen har därför begärt in och fått förslag från ett antal olika organisationer som representerar olika delar av näringslivet på de viktigaste hamn- arna för det svenska godstransportsystemet. 
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska godstransport- systemet 
 Med stöd i ovanstående perspektiv har ett slutligt urval skett av hamnar som föreslås som strategiska. 
 Som strategiska hamnar föreslås Göteborg, Helsingborg, Malmö, Trelleborg, Karlshamn i samverkan med Karlskrona, Norr- köping, Stockholm (Kapellskär), Gävle, Sundsvall och Luleå. De utvalda hamnarna har olika roller i godstransportsystemet: 
  
 Göteborg är den hamn i Sverige som har det ojämförligt största utbudet på hamntjänster tack vare en överlägsen godsom- sättning och därmed av nationellt strategisk betydelse. I Göteborg hanteras i princip alla typer av gods utom icke- enhetslastad torrbulk. Dessa godstyper hanteras i stället i Varberg och Uddevalla som är Göteborgs samverkanspartners i samarbetet West Sweden Seaports. 
  
 Helsingborg är en nationell strategisk brohamn till Danmark samt en, efter Göteborg, ledande containerhamn. 
  
 Malmö har en nationellt strategisk betydelse som brohamn till Tyskland samt som energihamn för stora mängder av oljepro- dukter och andra bränslen som hanteras i hamnen. 
  
 Trelleborg är den nationellt mest strategiska brohamnen för trafik till Tyskland. 
  
 Karlshamn tillsammans med Karlskrona är nationellt strategisk brohamn för transporter till Baltikum (Karlshamn) och Polen (Karlskrona) och också energihamn för bränsletransporter (Karlshamn). 
  
 23 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2007:58 
  
 Norrköping är nationellt strategisk för industri- och energiprodukter. Hamnen har en stor hantering av enhetsgods men det mesta av dessa volymer går aldrig över kaj, därmed är det nationella intresset för hamnverksamheten koncentrerat på hanteringen av energi och industriprodukter. 
  
 Kapellskär har en nationell strategisk roll som brohamn till viktiga handelspartners i Finland och Baltikum. 
  
 Gävle har en växande containerverksamhet och är en nationellt strategisk industri- och energihamn (exempelvis när det gäller flygbränsle till Arlanda). 
  
 Sundsvall är en nationellt strategisk industrihamn för skogs- produkter. 
  
 Luleå är en nationellt strategisk industrihamn för malm och stålprodukter. 
  
 Förslag på preciserat ansvar för farledshållning 
 Utvecklingen av sjötrafiken innebär att fartygen blir allt större, sär- skilt gäller detta containerfartyg. Den ökade storleken på fartygen innebär att fartygen blir längre och bredare; däremot förändras djupgåendet förhållandevis lite. 
 Allt större fartyg ställer högre krav på farlederna in till hamnarna, och det finns därför en risk att Sjöfartsverkets hittills låga kostnader för farledshållning kommer att öka. Därtill är gräns- en för var ansvaret ligger när det gäller farledsunderhållet (isbryt- ning, sjömätning samt sjögeografisk information) inte lagreglerad, eftersom lagen (1983:293) om allmänna hamnar och farleder inte preciserar gränsen för statens ansvar gentemot hamnens. 
 Det är Sjöfartsverket som beslutar om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och därtill hörande allmän hamn. I beslutet (SJÖFS 1988:5) ingår en förteckning av allmänna farleder och allmänna hamnar. I dag är ca 50 hamnar och tillhörande far- leder allmänna. Beslutet om allmän hamn eller farled kan föregås av en ansökan från hamnen. 
 Farledsutformning bestäms av hävd, ofta beroende av regionala och lokala traditioner. Det finns dock ett internationellt standard- iseringsarbete kallat Permanent International Association of 
 24 
  
 SOU 2007:58 
  
 Sammanfattning 
  
 Navigational Congress (PIANC) som syftar till att ta fram gemen- samma internationella rekommendationer för farledsutformning. 
 Vissa farleder sköts och bekostas av hamnarna själva även utan- för hamnområdesgränsen (Malmö och Helsingborg) medan Sjö- fartsverket i andra hamnar sköter farledsunderhållet ända in till kaj. För att komma tillrätta med dessa oklarheter föreslår Hamn- strategiutredningen ett tillägg i förordningen med instruktion till Sjöfartsverket (1995:589) som innebär att Sjöfartsverket åläggs att svara för farledshållning i allmänna farleder fram till hamnområdes- gränserna och vid behov inrätta nya allmänna farleder. Om för- slaget genomförs innebär det en extra kostnad för Sjöfartsverkets farledsunderhåll utanför hamnområdesgränsen (som hittills skötts av hamnar) på ca 8 miljoner kronor. Samtidigt sker en besparing på ca 4 miljoner, eftersom vissa industrihamnar får tar ansvar för far- lederna på det egna hamnområdet. I dessa fall har Sjöfartsverket hittills stått för kostnaden. 
 Sjöpaket och landpaket 
 Konsekvensförslaget för de strategiska hamnarna innefattar ett sjö- paket och ett landpaket: 
  
 Förslaget på Sjöpaket innebär att Sjöfartsverket ska svara för sjö- säkerhetsanordningar (farledsunderhåll inklusive underhålls- muddring) ända in till kaj. Sjöpaketet innebär också förslag på snabbare uppfyllande av  
  
 PIANC-bestämmelserna, 
  bättre service på lotstjänster (nedkortad väntetid från dagens fem timmar till tre) samt förslag på en särskild överenskommelse om sjötrafik på Mälaren med modell från Väneröverenskommelsen. 
  
 Förslaget på Landpaket handlar om att hamnanslutningar och flaskhalsar som är vitala för de strategiska hamnarna ska identifieras och prioriteras högre i trafikverkens inriktnings- planering. Trafikverken bör åläggas att årligen rapportera till regeringen hur man avser att avhjälpa flaskhalsar till de stra- tegiska hamnarna. Vidare föreslås en prioritering av de infra- strukturobjekt där regional enighet nåtts och där det finns en finansieringsöverenskommelse om gemensam finansiering. 
  
 De strategiska hamnarna föreslås åta sig vissa förpliktelser, bl.a. att hamnarna ska vara allmänna och ta emot alla kunder samt vara 
 25 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2007:58 
  
 dygnet  
 runt-öppna. 
  Vidare förutsätts att de strategiska hamnarna ska medverka i regionala överenskommelser om finansiering av sjö- och landinfrastruktur. Strategiska hamnar ska också bedriva en am- bitiös och aktiv miljöpolitik. 
 26 
 1 Uppdraget 
  
 1.1 
  
 Direktiven 
  
 I Hamnstrategiutredningens direktiv (dir. 2006:61) anges att ut- redningens huvuduppgift är: 
 att identifiera hamnar av strategisk betydelse och föreslå regeringen vilka hamnar som ska ges prioritet i förhållande till andra hamnar när det gäller statligt finansierad infrastruktur. I förhandlarens arbete med att bedöma vilka hamnar som ska vara prioriterade ska hela Sverige beaktas. 
 Min huvuduppgift är sålunda att identifiera särskilt strategiska hamnar som ska få prioritet i förhållande till de övriga när det gäller statligt finansierad infrastruktur, dvs. hamnarnas omkringliggande infrastruktur på land och till sjöss. Uppdraget handlar således inte om att pröva enskilda hamnars affärsmässighet eller framtidsplaner. I direktiven anges följande: 
 De hamnar som inte blir prioriterade kan även i framtiden utgöra en viktig del av transportsystemet. Därmed kommer också deras behov av anslutande infrastruktur att prövas på sedvanligt sätt i den nationella och regionala infrastrukturplaneringen. 
 Med stöd av förhandlarens förslag ska regeringen, i enlighet med utredningsdirektiven och proposition 2005/06:160 Moderna tran- sporter, slutligt avgöra vilka hamnar som får en prioriterad ställning. 
 För att tillse att den prioritering som i dag sker utifrån mina be- dömningar och analyser följs upp på ett ändamålsenligt sätt är det i direktiven angivet att: 
 Prioriteringen av hamnarna ska inte betraktas som ett slutgiltigt ställningstagande eftersom förutsättningarna för utpekandet kan för- ändras, Av denna anledning bör en återkommande översyn genom- föras av vilka hamnar som ska vara prioriterade. 
 27 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2007:58 
  
 I direktiven anges ett antal kriterier som bör gälla för att en hamn ska få en prioriterad ställning: godsomsättningskriteriet (gods- mängd, godsets värde, antal lastenheter, färjetrafik samt möjlig- heter att erbjuda intermodala lösningar); infrastrukturkriteriet (be- fintlig infrastruktur till och från samt i hamnen); miljökriteriet (miljödifferentierade hamnavgifter, aktivt miljöarbete i hamnen); säkerhets- och skyddskriteriet (arbetsmiljö, trafiksäkerhet och skyddsarbete i hamnen); utvecklingskriteriet (utvecklingspo- tentialen för hamnen) samt samarbetskriteriet (huruvida hamnen i olika former samarbetar med andra hamnaktörer, i och utanför re- gionen eller nationen). 
 Dessa bör, enligt direktiven, helt eller delvis vara uppfyllda för att prioritering ska kunna bli aktuell. 
 En prioriterad hamn ska också förbinda sig att för en viss tid uppfylla vissa uppställda krav, och förhandlaren ska föreslå vilka åtaganden som ska gälla för hamnar som prioriteras. 
 Förhandlaren ska också se över principerna för kostnadsför- delningen när det gäller de allmänna farlederna samt presentera förslag på hur det framtida finansiella ansvaret för de allmänna far- lederna bör vara utformat. Denna del av uppdraget syftar till att få en helhetssyn på den samlade infrastrukturen till och från hamnar. 
  
 1.2 
  
 Tidigare utredningsarbete 
  
 I den första Godstransportdelegationens (GTD I) slutbetänkande 
 Godstransporter för tillväxt  en hållbar strategi (SOU 2001:61) an- ges att det behövs en ökad samsyn om villkoren som godstran- sportsektorn gemensamt arbetar inom och ett ökat samarbete mellan olika aktörer på transportmarknaden. 
 Redan här finns tankar på behovet av prioritering av hamnar: 
 Godstransportdelegationens mening är att staten som förutsätt- ningsskapare bör understödja en strukturell förändring av hamnverk- samheten som mer fokuserar på hamnarnas roll som noder och nav i nationella och regionala godsflöden än på enskilda kommuners situa- tion. Exempelvis kan ett sådant understödjande ske i samband med den planering av infrastruktur till och från hamnar som staten har an- svar för enligt rådande ordning. – – – Samordning av hamnverksamhet i större regioner med koncentrering av godsflöden etc. bör således underlätta för staten i sitt prioriteringsarbete av investeringar i an- slutningarna. 
 28 
  
 SOU 2007:58 
  
 Uppdraget 
  
 I GTD II:s slutbetänkande Godstransporter  noder och länkar i samspel (SOU 2004:76) finner delegationen det mindre lämpligt att peka ut enskilda hamnar. Däremot gör delegationen bedömningen att det skulle gynna både sjötransporterna och utveckling av inter- modala transporter om några strategiska hamnregioner pekades ut. Delegationen pekade för sin del ut följande regioner: 
  
 Mellersta ostkusten  hamnarna från Gävle i norr till Norr- köping i söder, inklusive Mälarhamnarna 
  
 Västsverige  hamnarna i Göteborg, Uddevalla och Varberg 
  
 Skåne – hamnarna i Malmö, Helsingborg, Trelleborg och Ystad. 
  
 Utredningen gjorde också bedömningen att det fanns goda förut- sättningar för ökade godsflöden i sydöstra Sverige. Denna bedöm- ning gjordes mot bakgrund av de godsmängder som totalt hanteras inom sjöfarten och utifrån delegationens resonemang om godsstråk och noder. 
 Utredningen anförde följande: 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 För det första menar vi att berörda parter inom var och en av regionerna sinsemellan bör diskutera och försöka enas exempelvis om åtgärder för ökad samordning och specialisering. En sådan utveckling har redan påbörjats i Göteborgsregionen. Regeringen bör ta initiativ till och medverka i sådana överläggningar med parterna om vilka roller de olika hamnarna inom respektive område bör ta. 
 För det andra anser vi att staten genom trafikverken bör ta ett ut- ökat ansvar för väg- och järnvägsanslutningarna till hamnarna i de re- gioner där parterna blivit överens om hur hamnstrukturen skall kunna nyttjas effektivt. Genom den rollfördelning som etableras kommer statens investeringar allokeras effektivt och med utgångspunkt från bl.a. aktuella trafikvolymer och olika behov till följd av en ökad speci- alisering.– – – 
 Givet att parterna kommer överens om en tydligare rollfördelning anser vi att statens insatser i form av ansvar för farleder och nautiska tjänster inom respektive region kan allokeras och koncentreras på ett effektivt sätt. Följden blir en effektivare hamnstruktur där risken för överkapacitet och dubbelinvesteringar minskar. 
  
 1 
  
 TP PT  
 SOU 2004:76 s. 63 ff. 
 29 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2007:58 
  
 1.3 
  
 Fyra ytterligare centrala utgångspunkter för ut- redningen 
  
 Redan GTD I och GTD II fastslog fyra utgångspunkter för det fortsatta arbetet med att utveckla godstransportsystemet. Hamn- strategiutredningen har även dessa som utgångspunkt: 
  
 Godstransportsystemet bör vara marknadsstyrt. 
  
 Den som har varor att förflytta, dvs. varuägarna, bör stå i cent- rum. 
  
 Statens roll bör vara att skapa förutsättningar. 
  
 De transportpolitiska målen bör vara styrande. 
  
 På senare tid har det övergripande målet att säkerställa långsiktig hållbarhet kommit i fokus, dvs. att ett framtida godstran- sportsystem måste vara ekologiskt, ekonomiskt och socialt lång- siktigt hållbart. Inte minst klimatfrågan har växt i betydelse och uppmärksamhet. 
 GTD I och II lyfte fram ytterligare en aspekt  att staten på en öppen transportmarknad har ett särskilt ansvar att främja svenska företags konkurrenskraft sett ur ett internationellt perspektiv. Denna aspekt vill jag återigen framhålla. 
 Avvägningen mellan ambitionen att se godstransportsystemet utvecklat på marknadens villkor och uppgiften för samhällets aktörer att vara förutsättningsskapare är inte helt enkel. En viktig utgångspunkt är att lyssna till marknadens aktörer inför infra- strukturförändringar. Samtidigt är det uppenbart att när väl en vik- tigare investering genomförts, så blir denna i sin tur styrande för den fortsatta utvecklingen för marknadens aktörer som måste an- passa sin verksamhet efter de förutsättningar som skapats av tidi- gare beslut. I en tid med snabba förändringar ökar naturligtvis risken för att beslut som fattas på dagens förutsättningar i fram- tiden kan visa sig föråldrade och skapa onödiga svårigheter för marknadens aktörer. 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
  
 Det är viktigt att vara medveten om dessa svårigheter och för- söka fatta sådana beslut som inte onödigtvis begränsar handlings- alternativen i framtiden. Behovet av koncentration och planmässig- het, vilket präglar Hamnstrategiutredningens utredningsdirektiv, 
  
 2 
  
 TP PT  
 Denna kommentar känns särskilt relevant under en period när handelsmönster och godstransportströmmar är på väg att anpassa sig efter järnridåns avskaffande, EU:s ut- vidgning och den marknadsliberala utvecklingen i stora delar av Asien som under modeordet  
 globalisering  
 starkt påverkar främst handeln mellan Asien och USA samt Europa. 
 30 
  
 SOU 2007:58 
  
 Uppdraget 
  
 måste balanseras med en ambition att också bevara flexibiliteten på ett sätt som gör att näringslivets aktörer kan möta också framtida förändringar i förutsättningarna på ett framgångsrikt sätt. 
 Detta är viktiga förutsättningar för att förstå mina resonemang och förslag. 
  
 1.4 
  
 Utredningens arbete 
  
 1.4.1 
  
 Arbetsmetod 
  
 För att kunna bilda mig en uppfattning om Hamnsverige och hamnarnas förutsättningar har jag ägnat mycket resurser åt att resa runt landet. Tillsammans med sekretariatet har jag besökt och träffat hamnföreträdare i Norrbottens län, Västerbottens län, Västernorrlands län, Gävleborgs län, Stockholms län, Västmanlands län, Östergötlands län, Gotlands län, Kalmar län, Blekinge län, Skåne län, Hallands län, Västra Götalands län och Värmlands län. Utredningssekretariatet har också varit i kontakt med hamnföre- trädare i Uppsala län. Under dessa besök har vi träffat såväl re- gionala och lokala politiker och tjänstemän som näringslivsrepre- sentanter. 
 Utredningen har också varit i kontakt med företrädare för fler- talet näringslivsorganisationer som representerar olika konstella- tioner av varuägare och logistikföretag. Bland dessa kan nämnas Näringslivets Transportråd, Transportindustriförbundet, Skogsin- dustrins transportkommitté, Svenska Redareföreningen samt regio- nala godstransportråd och handelskamrar i olika delar av landet. 
 Jag har också varit i kontakt med enskilda företag och haft en nära dialog med bransch- och arbetsgivarorganisationen Sveriges Hamnar. 
 För att inhämta ytterligare underlagsmaterial har jag uppdragit åt Väg- och Transportforskningsinstitutet (VTI) att ta fram under- lag i form av en beskrivning av godsströmmar samt olika fakta om hamnarna. Kapitel 3 och 5 har bland annat detta material som källa. Jag har också uppdragit åt WSP Analys  Strategi att inhämta material angående hamnarnas miljöarbete samt säkerhets- och skyddsarbete. Slutbetänkandets avsnitt 4.6 och 4.7 bygger på detta material. 
 Ämnessakkunnig White på Regeringskansliets av- delning för service till kommittéerna (Kommittéservice) har varit 
 31 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2007:58 
  
 behjälplig med analyser och underlagsmaterial till kapitel 7 om far- ledsansvar. 
 Mina preliminära förslag har jag diskuterat och förankrat i mindre grupperingar med företrädare för näringslivet och andra branschföreträdare. 
  
 1.4.2 
  
 Betänkandets disposition 
  
 I bilaga 2, Hamnboken, kartläggs ett  
 50-tal 
  av Sveriges hamnar, samtliga allmänna hamnar och de största industrikajerna mätt i godsomsättning över kaj. Denna kartläggning är en viktig utgångs- punkt för analysen av svenska hamnar i kapitel 3 och 5. Utred- ningsdirektiven står i centrum i kapitel 4 där prioriteringen av hamnar görs i ett första steg. I kapitel 6 görs sedan den slutliga pri- oriteringen och motiv för utpekningarna redovisas. Kapitel 7 be- skriver utgångspunkterna och förslaget för den del av utredningens uppdrag som handlar om det finansiella ansvaret för allmänna far- leder. Kapitel 8 beskriver konsekvenserna av utredningens förslag. 
 32 
  
 2 
  
 Statens roll som förutsättnings- skapare på transportområdet 
  
 2.1 
  
 Svenska utgångspunkter 
  
 I den senaste transportpolitiska propositionen  
 Moderna transporter  
 (2005/06:160) anförs följande motiv för att tillsätta  
 Hamnstrateg- iutredningen 
 : 
 De flesta allmänna hamnarna fungerar antingen som nationellt, re- gionalt eller lokalt viktiga logistiknoder, dvs. hamnarna används av ett eller flera trafikslag för omlastning och lagring. Väl fungerande sam- verkan mellan trafikslagen är en nödvändig förutsättning för att få in- ternationellt konkurrenskraftiga transportkedjor. För att hamnarna även i framtiden ska vara effektiva noder i de intermodala transport- kedjorna måste goda förutsättningar skapas för hamnarnas fortsatta utveckling till effektiva och konkurrenskraftiga enheter. De stordrifts- fördelar som finns i de intermodala systemen gör att det är betydelse- fullt att identifiera de regioner där godstransportstråkens viktigaste in- termodala noder finns för att på så sätt stärka de olika tran- sportsystemens effektivitet. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 Statens roll diskuteras i GTD I:s slutbetänkande 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 enligt följande: 
 Staten har, som redan påpekats, i sin roll som infrastrukturhållare, en naturlig uppgift att bedöma de krav på investeringar och förbättringar i anslutningar till olika hamnar och terminaler som framförs från ter- minalägarna. Utan att förhindra andra aktörer att investera och driva godsterminaler måste en prioritering nödvändigtvis göras av statliga myndigheter med hänsyn till att kraven och önskemålen i regel över- stiger tillgängliga resurser. 
 Det finns sålunda i rollen som förutsättningsskapare inslag av pri- oritering eftersom det inte finns tillräckliga resurser för att täcka alla behov. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Moderna transporter (2005/06:160, s. 295). 
  
 2 
  
 TP PT  
 SOU 2001:61. 
 33 
  
 Statens roll som förutsättningsskapare på transportområdet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Statens roll som förutsättningsskapare är naturligtvis vidare än ansvaret för den nödvändiga infrastrukturen. Den omfattar också: 
  
 ramar och spelregler  
 i form av bl.a. konkurrenslagstiftning och regelverk för de olika trafikslagen 
  
 likvärdiga  
  
 konkurrensförutsättningar  
 för svenska företag som deras konkurrenter i andra länder 
  
 kontroll  
 av efterlevnaden av regelverket 
  
 stöd  
 till forskning inom transportområdet 
  
 samordningsansvar  
 mellan olika trafikslagsföreträdare. 
  
 2.2 
  
 Statliga hamnstrukturåtgärder i några andra länder 
  
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
  
 2.2.1 
  
 Norge 
  
 Inom ramen för arbetet med  
 Nasjonal transportplan (NTP) 2006 
  
 2015  
 utarbetade en tvärorganisatorisk arbetsgrupp fram ett förslag på ny nationell hamnstruktur i Norge, där man kategori- serade hamnarna utifrån ett antal nivåer; Hamnar på nivå 1 är  
 ett nätverk av intermodala knutpunktshamnar  
 med en standard och godsvolym som ger underlag för reguljära anlöp av containerfartyg i närsjöfart. Hamnar på nivå 2 är  
 lokala hamnar  
 som ingår i olika  
  
 feeder-system 
  
  i samverkan med knutpunktshamnarna. 
  
 Arbetsgruppen menar att det ur ett nationellt perspektiv är av yttersta vikt att ett lämpligt antal hamnar håller en hög standard och därmed säkrar att sjötransporter till och från Norge kan ut- vecklas i takt med närområdet. I arbetsgruppens förslag ingår där- för att hamnutbudet i den nya hamnstrukturen organiseras i fyra transportregioner och att elva kommersiella samarbetsregioner upprättas innanför dessa. 
 Arbetsgruppens dokument anger även ett antal urvalskriterier;  
 trafiksituation  
  godsvolym, godstyper, trafikupplägg;  
 organisation   
 partnerskap med privata aktörer, regionalt samarbete;  
 infra- struktur  
  land- och sjöinfrastruktur, marktillgång, inga intresse- konflikter med grannar, teknisk utrustning, kontroll och beredskap samt  
 planstatus  
 – godkända planer av kontrollmyndigheter på kom- munal och fylkeskommunal nivå. 
  
 3 
  
 TP PT  
 EU:s politik inom transportområdet finns beskriven i Strategiska godsnoder i det svenska transportsystemet (SOU 2007: 59). 
 34 
  
 SOU 2007:58 
  
 Statens roll som förutsättningsskapare på transportområdet 
  
 Det är upp till hamnarna att visa att de uppfyller de uppställda kraven efter ovan nämnda kriterier. Arbetsgruppen gick därför ut med en enkät där man tillfrågade hamnarna om hur de uppfyllde de uppställda kraven samt vilken intermodal knutpunktshamn som de själva prioriterade i respektive region. Norska Kystverket utveck- lade sedan arbetsgruppens förslag i rapporten  
 Forslag til ny nasjonal havnestruktur – en faglig beslutningsgrunnlag  
 (november 2003). 
 Kystverket anger att det överordnade målet för den nationella hamnstrukturen är att överföra godstransporter från väg till sjö- transport med hänsyn till miljö, säkerhet och kapacitetsutnyttjande i transportnätet. Deras förslag består av ett antal intermodala knut- punktshamnar som ska ingå som ett led i nationella och inter- nationella transportkedjor där sjötransporter spelar en central roll. De lokala hamnarna har till uppgift att befrämja den lokala för- brukningen och produktionen med distributionstjänster. 
 I Kystverkets utredning föreslås åtta hamnar som intermodala knutpunktshamnar. Övriga hamnar klassificeras som lokalhamnar. Den nya hamnstrukturen bör vara en viktig utgångspunkt för den statliga, fylkeskommunala och kommunala infrastruktur- planeringen. 
  
 2.2.2 
  
 Danmark 
  
 Det danska Transport- och energiministeriet har tillsatt en  
 Infra- strukturkommission  
 som ska analysera det framtida tran- sportbehovet och komma med förslag på hantering av de lång- siktiga utmaningar som landets samlade infrastruktur står inför. Den överordnade målsättningen är att Danmark också fortsätt- ningsvis ska ha – och utveckla – ett transportsystem som är ett av de bästa i världen. 
 Perspektivet i kommissionens arbete är åren 2020/2030, och kommissionens arbete ska sedan ligga till grund för prioritering av de statliga infrastrukturinvesteringarna på transportområdet. Kom- missionen ska föreslå instrument som kan användas i förhållande till ökade mobilitetsbehov, trängsel- och framkomlighetsproblem, trafiksäkerhet samt konsekvenser för natur och miljö. Kom- missionen ska slutföra sitt arbete under hösten 2007. 
 Transport- och energiministeriet har också tillsatt en tanke- smedja för godstransporter och framtidens hamnar. 
 35 
  
 Statens roll som förutsättningsskapare på transportområdet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Den danska motsvarigheten till organisationen Sveriges Hamnar  
  
 Danske Bennett   
 är en del av det danska Kommunförbundet. I Danmark finns ca 400 hamnar, varav ca 80 är kommersiella. Till följd av den danska kommunsammanslagningen har flertalet ny- bildade kommuner fått flera hamnar inom sitt område, men endast en hamn per kommun kan vara medlem i Danske Bennett. En konse- kvens av detta är att en strukturreform är i antågande där det i många städer skapas ett bättre sammanhang mellan kommunen och hamnens funktionella omland. Många kommuner har, eller och håller på att formulera, utvecklingsstrategier för kommunens ham- nar som inriktas på hamnarnas framtida användning, organisation och driftsform. 
  
 2.2.3 
  
 Finland 
  
 Den finska regeringen har ett åtgärdsprogram för logistik som lanserades 2005. Programmet är gemensamt för stat näringsliv och högskola. Målsättningen är att sänka logistikkostnaderna, förbättra Finlands konkurrenskraft samt att underlätta för trafiken. I pro- grammet finns 35 enskilda åtgärder inom kunskapsutveckling  
 ( 
 know-how 
 ), 
  marknadens funktion samt infrastruktur. 
 Finland valde logistik som ett av flera huvudteman för sitt ord- förandeskap i EU andra halvåret 2006. I samband med detta ge- nomfördes undersökningen  
 Logistik i Finland  
 – den fjärde i ord- ningen. Undersökningen bygger på data om företagens logistik- kostnader, nyckeltal för logistik, utvecklingen av effektiva informa- tionssystem, logistikkompetens, och entreprenad ( 
 outsourcing 
 ) av logistikfunktioner. Undersökningen genomfördes med 2 225 före- tag som respondenter. 
 Analysen visar att logistikkostnaderna är högre för finska före- tag än för konkurrenterna på kontinenten samtidigt som de finska företag som är aktiva på den internationella marknaden har lägre kostnader och högre logistikkompetens än de företag som bara verkar på den nationella marknaden. 
 36 
  
 SOU 2007:58 
  
 Statens roll som förutsättningsskapare på transportområdet 
  
 2.2.4 
  
 Storbritannien 
  
 TPF 
  
 4 
  
 FPT 
  
 I maj 2006 inledde det brittiska transportministeriet arbetet med en granskning av hamnsektorn i landet. Regeringens nuvarande håll- ning i hamnfrågor är att marknadskrafterna ska vara helt domi- nerande och att statens roll är att ingripa när marknadskrafterna kommit till korta – s.k.  
 market failure 
 . Regeringens definition på  
 market failure  
 är när medborgare inte inser den fulla konsekvensen för samhället av sina beslut och att företag och deras kunder inte kan ta fullt kostnadsansvar för sina egna beslut. 
 I Storbritannien är ägandet av hamnar mycket diversifierat; flera internationella privata investerare har köpt brittiska hamnar. Andra ägs av investeringsfonder ( 
 trusts 
 ). För att minska den osäkerhet som utländskt ägande av hamnarna kan innebära, där beslut om den brittiska hamnstrukturen tas utanför landet, har intresseföreningen  
 UK Major Port Group  
 (UKMPG) tagit på sig att formulera rikt- linjer ( 
 Code of Practice 
 ) för investerare som har kommersiella in- tressen i brittiska hamnar. Någon egentlig statlig hamnpolitik finns alltså inte. 
 Industrin efterlyser dock att regeringen tar ansvar för att program som  
 TEN-programmet, 
  där de europeiska sjömotor- vägarna ingår, Arroyo  
 Polo-programmet 
  och andra initiativ kan ge- nomföras även med brittiska hamnar som deltagare. Det finns en allmän uppfattning i Storbritannien att trots att staten avhänt sig ansvaret för hamnarna som ägare betyder inte att det inte finns be- hov av statliga interventioner i begränsad utsträckning. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Källa i hela avsnittet: House of Commons Transport Committee: The Ports Industry in England and Wales, January 2007. 
 37 
 3 Fakta om svenska hamnar 
 Detta kapitel bygger på kartläggningen av svenska hamnar i  
 Hamn- boken  
 (bilaga 2) och ger därmed utgångspunkterna för urvalet av hamnar utifrån utredningens kriterier som presenteras i kapitel 4. Kapitlet inleds med en analys av det material som tagits fram i Hamnboken. Därefter diskuteras hamnarnas roll för den svenska utrikeshandeln. Kapitlet avslutas med en genomgång av var det kommer att behövas hamnar i framtiden. Bedömningen grundar sig på kundperspektivet för hamnarna tillsammans med befolk- ningsprognoser. 
 Hamnarna har en viktig roll för svensk utrikeshandel 
 Hamnarnas roll för utrikeshandeln är oomtvistlig. Diagrammet nedan visar utrikes godstransporter med olika transportslag 2006. I sjöfartens andel ingår lastbilar och järnvägsvagnar som tran- sporteras med färjor. I diagrammet exkluderas dock olje- och malmtransporter. Om både lastbilar och järnvägsvagnar som tran- sporteras på färja från Sverige samt olje- och malmtransporter in- kluderas blir sjöfartens andel ännu större; då går över 90 procent av all export och import går via sjöfart. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 1 
  
 TP PT  
 Källa: Sjöfartsverkets underlag till inriktningsplaneringen 2010 2019. 
 39 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 Figur 3.1 
 35% 
 Olika transportslags andel av utrikes godstransporter 2006 (mätt i ton), exklusive olje- och malmtransporter 
  
 7% 
  
 Sjöfart 
  
 Lastbil 
  
 Järnväg 
  
 58% 
 Källa: Banverkets sektorsrapport, 2006. 
  
 3.1 
  
 Slutsatser från Hamnboken 
  
 3.1.1 
  
 Hamnarnas kopplingar till regionala utvecklingsplaner 
  
 Jag kan konstatera att hamnarna ofta nämns i regionala utveck- lingsplaner men att persontransporter och regionförstoring priori- teras i åtgärdsprogrammen. Det finns en allmän strävan att säkra långsiktigt hållbara transporter med minsta möjliga miljöpåverkan genom stimulans av intermodalitet i godstransporterna. 
 För utredningens räkning har även de kommande regionala strukturfondsprogrammen i Sverige gåtts igenom. Inte heller här finns en tydlig prioritering av hamnverksamheten. 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 Detta betyder inte att de ansvariga för utvecklingsarbetet i svenska län och re- gioner inte anser att hamnarna är viktiga. Men i relation till person- transporternas framkomlighet, vilket i sin tur understödjer region- förstoring och den tillväxt som förväntas bli en följd av denna, pri- oriteras regionförstoring framför godsframkomlighet. Troligt är också att det görs en bedömning i länen/regionerna att hamnarna fungerar bra och att det finns de erforderliga landanslutningar . 
 I tillägg till de utvecklingsplaner Hamnstrategiutredningen har haft som underlag i Hamnboken redovisade Statens Institut för Kommunikationsanalys (SIKA) i juni 2007 tillsammans med trafik- verken ett inriktningsunderlag för infrastrukturinvesteringar peri- oden  
 2010–2019. 
  Detta gjordes på uppdrag av regeringen. Region Skåne och Västra Götalandsregionen fick på försök möjlighet att bidra med egna prioriteringar. I bidragen från Region Skåne och 
  
 2 
  
 TP PT  
 Källa: Näringsdepartementet, Enheten för regional tillväxt, Genomgång av åtta regionala strukturfondsprogram  
 2007-04-10. 
  
 40 
  
 SOU 2007:58 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 Västra Götalandsregionen nämns hamnarnas infrastruktur som viktig, men någon tydlig prioritering av hamnarnas omkring- liggande infrastruktur görs inte heller i dessa dokument. 
  
 3.1.2 
  
 Hamnverksamheten är relativt stabil över tiden 
  
 Beskrivningarna av hamnarna visar på stor mångfald. Enskilda hamnar har ofta en tydlig profil mot ett fåtal godsslag och det finns därför en tydlig specialisering mellan hamnarna. Konkurrensytan mellan näraliggande hamnar är därmed begränsad. Den konkurrens som finns handlar till största delen om containertrafik. Linje- trafiken är också omfattande och rederierna har fasta slingor som fartygen följer med samma anlöpsfrekvens. I denna trafik är det punktlighet som gäller. Även mindre hamnar har översjöanlöp från andra kontinenter i denna typ av slingor. 
 Färjetrafiken är också omfattande i Västsverige, Sydsverige, Småland och öarna samt Stockholm. Från Gävle och norrut är färjetrafiken däremot av mycket liten omfattning. 
  
 3.1.3 
  
 Hamnarna effektiviserar sin verksamhet 
  
 Det pågår många utbyggnadsprojekt i de svenska hamnarna. På flera platser planeras t.ex. för nya kajer och investeringar i nya kranar. Ökande fartygsstorlekar och krav från kunderna på snabb hamnhantering driver på denna utveckling. Flera hamnar har också rationaliserat och effektiviserat sin verksamhet, vilket inte minst visar sig genom att omsättningen per anställd i hamnen ökat. 
  
 3.1.4 
  
 Det finns en stark koncentration av godstyper i hamnarna 
  
 För Sverige är hamnarnas främsta funktion att transportera råvaror och konsumtionsvaror. Transporterna via hamnarna har i stor ut- sträckning Sverige som antingen utgångspunkt eller slutdestina- tion. Det finns även en viss transitering av gods genom Sverige men denna är begränsad. 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 Det finns också viss  
 transshipment-verksam- 
  het i svenska hamnar, särskilt vad gäller hantering av bilar och olja. 
  
 3 
  
 TP PT  
 Det finns ingen tillförlitlig statistik som stödjer detta påstående, utan bedömningen grundar sig på den allmänna uppfattningen hos varuägare och logistikföretag. 
 41 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 Mycket generellt uttryckt transporteras svenska exportvaror som bulktransporter medan konsumtionsvarorna är enhetslastade. Transporter av energiprodukter sker huvudsakligen med bulklaster. 
 Skillnaderna i enhetslast respektive bulklast ställer krav på olika fartygstyper, vilket ofta innebär att fartygen inte kan transportera bulklaster åt ett håll och enhetslaster åt ett annat. Det finns dock en intressant utveckling som innebär containerisering av gods som i dag går som torrbulklaster. 
 I bilaga 3 visas godsomsättningen uttryckt i ton över kaj i svenska hamnar, inklusive de största industrikajerna, tillsammans med en uppdelning på typgods. Som komplement till dessa upp- gifter hade det varit intressant att även jämföra värdet av pro- dukterna, men tyvärr finns inte tillförlitlig jämförbar statistik att tillgå för värdet. Hamnar med stor hantering av tunga godsslag som malm, stål och olja har därför stor godsomsättning över kaj. En uppdelning av hamnarna utifrån funktioner i transportsystemet finns i kapitel 5. 
 Typgodsgruppering 
 En gruppering av hamnarna efter typgods görs nedan. Vid grup- peringen förs hamnarna till antingen den ena eller den andra kate- gorin om de har över 50 procent av sin omsättning på det ena eller andra godsslaget. Hamnar där ingen godskategori har över 50 pro- cent definieras som  
 blandhamnar 
 . 
 42 
 SOU 2007:58 Fakta om svenska hamnar 
  
 Tabell 3.1 
  
 Typgodsgruppering av hamnarna grundat på gods hanterat över 
  
 kaj 2006 
  
 Enhetsgodshamn 
  
 Flytandebulkhamn 
  
 Torrbulkhamn 
  
 Blandhamn 
  
 Gotlands hamnar 
  
 Brofjorden 
  
 Bergkvara 
  
 Gävle 
  
 Helsingborg 
  
 Nynäshamns oljehamn 
  
 Delta terminal 
  
 Göteborg 
  
 Kapellskär 
  
 Stenungsund 
  
 Falkenberg 
  
 Karlshamn 
  
 Karlskrona 
  
 Halmstad 
  
 Malmö 
  
 Nynäshamn 
  
 Hargshamn 
  
 Södertälje 
  
 Stockholm 
  
 Husum 
  
 Varberg 
  
 Strömstad 
  
 Härnösand 
  
 Trelleborg 
  
 Kalmar 
  
 Ystad 
  
 Landskrona 
  
 Luleå 
  
 Lysekil 
  
 4 
  
 Mälarhamnar 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Mönsterås 
 Norrköping 
 Norrtälje Oskarshamn Oxelösund Piteå Skellefteå 
 Skärnäs terminal Sundsvall Söderhamn Sölvesborg Uddevalla 
 Umeå Vänerhamn 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT  
 Västervik Wallhamn Åhus Örnsköldsvik 
 Källa: Bearbetning av statistik från Sveriges Hamnar/SCB. 
 Det finns en tydlig dominans av torrbulkhamnar i Sverige. Torr- bulk lastas i regel i systemtrafik för särskilda industrier. Ett exempel på sådan systemtransport är stålföretaget Outokumpus flöden mellan  
 Tornio–Avesta/Degerfors 
  och Sheffield, benämnt Europa Link. Transportflödet går i dag med stålämnen från 
  
 4 
  
 PT  
 I 
  
 SCB:s statistik redovisas godsomsättningen för Västerås och Köpings hamnar till- 
  
 TP 
  
 sammans som Mälarhamnar. 
  
 5 
  
 PT  
 I 
  
 SCB:s statistik redovisas godsomsättningen för Karlstad, Kristinehamn, Otterbäcken, 
  
 TP 
  
 Lidköping och Vänersborg, Gruvön, Skoghall, Hällekis och Trollhättan tillsammans som Vänerhamn. 
 43 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 Sheffield till hamnen i Immingham på järnväg, där sker omlastning till fartyg som går till Göteborg och sedan vidare med järnväg till Degerfors och Avesta. Från Tornio går metallrullar (eng.  
 coils,  
 exempelvis fjädrar och spolar) och stålämnen till Avesta och Nyby. Färdiga produkter går från Tornio till Sheffield, Avesta och Nyby. Till Terneuzen i Belgien fraktas i samma system färdigvaror från Göteborg till Gent och sedan med lastbil eller pråm vidare till Terneuzen. Från Terneuzen tar man även returlaster i form av skrot och övriga insatsvaror. 
 Ett annat exempel är SCA:s dotterbolag Transforests flöden. Transforest anlitas främst för att transportera SCA:s produkter till exportmarknader på kontinenten och Nordamerika. Från Holm- sund (Umeå), Sundsvall, Husum och Iggesund transporteras skogsproduker i systemtrafik med  
 ro-ro-fartyg 
  och containrar till Lübeck, Rotterdam, Tilbury, Göteborg, Helsingborg och Phila- delphia. Trafiken går på tidtabell i slingor som bygger på anlöp vid samma tidpunkt varje vecka i hamnarna. 
 Stora Enso har också ett väl utvecklat transportsystem där sågade trävaror och pappersrullar lastas i särskilda containrar som är något större än gängse  
 45-fotscontainrar, 
  s.k.  
 SECU-boxar 
  ( 
 Stora Enso Cargo Units 
 ).  
 Feeder-rederier, 
  exempelvis Transatlan- tic, hyrs in som befraktare och som i och med containeriseringen också kan lasta annat gods, dvs. samlastning. Transatlantic erbjuder dessutom tredjepartskunder samlastning till ca 40 procent av lastkapaciteten. 
 Exemplet med Stora Ensos  
 SECU-boxar 
  visar på två utveck- lingstendenser  den allt större  
 containeriseringsgraden  
 av tradi- tionella industriprodukter som i sin tur möjliggör  
 samlastning  
 i flödena. 
 44 
  
 SOU 2007:58 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 3.1.5 
  
 Det finns en tydlig koncentration av godsflöde över kaj till ett fåtal hamnar 
  
 Tabellen nedan visar att godsflödet är koncentrerat till ett mindre antal större hamnar. 
 Tabell 3.2 Andel av total godsomsättning över kaj för den största svenska hamnen samt de 5, 10, 15, 20 respektive 25 största hamnarna, 2006 
  
 Antal hamnar 
  
 Andel total godsomsättning över kaj % 
  
 Den största 
  
 22 
  
 5 största 
  
 48 
  
 10 största 
  
 65 
  
 15 största 
  
 74 
  
 20 största 
  
 80 
  
 25 största 
  
 85 
  
 Källa: Bearbetning av statistik från SCB/SIKA. 
  
 3.2 
  
 Marknaden och stråken – var behövs hamnar? 
  
 Godstransporterna har ökat stadigt under de senaste decennierna och förväntas fortsätta öka i ungefär samma takt. 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT  
 SIKA:s och trafikverkens prognos anger en mycket högre tillväxt av den tran- sporterade godsmängden i värde (84 procent) än i vikt (17 procent) mellan 2001 och 2020. Om man antar en linjär tillväxt, så upp- nåddes redan 2005 den prognostiserade volymen i ton. Avvikelsen mellan prognos och utfall är dock mycket mindre mätt i värde. 
 Av detta resonemang följer att den strukturomvandling mot ökad andel transporter av lättare högvärdiga varor som prog- nostiserats ännu inte inträffat. Den förväntade kraftiga import- tillväxten har heller inte inträffat. 
 Trots detta är Sverige ett av världens mest handelsberoende länder. Vi måste för fortsatt välstånd i landet tillse att handels- vägarna till landets viktigaste handelspartners fungerar. Sveriges viktigaste handelspartners har under en längre tid varit Tyskland och de nordiska länderna. Särskilt dominerande är Tyskland för im- portvaror. Av de icke direkt angränsande länderna är USA störst. Kina, de baltiska länderna och Ryssland har fortfarande en relativt undanskymd position, även om tillväxten relativt sett är hög. 
  
 6 
  
 TP PT  
 Källa hela avsnittet: VTI notat  
 11-2007 
  – Underlag till Hamnstrategiutredningen. 
 45 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 De transporter som förbinder Sverige med landets viktigaste handelspartners är till stor del färjetransporter från Sydsverige, Västsverige och Stockholmsområdet. 
  
 Tabell 3.3 
  
 Sveriges största exportmarknader i varuvärde, 2005 och 2006 
  
 Position 
  
 Land 
  
 Exportvärde 
  
 Exportandel 
  
 Värdeförändring 
  
 miljarder 
  
 i % 
  
 2005 2006 i % 
  
 kronor 
  
 2006 
  
 2005 
  
 1 
  
 2 
  
 Tyskland 
  
 107,9 
  
 9,9 
  
 7 
  
 2 
  
 1 
  
 USA 
  
 100,8 
  
 9,3 
  
 -2 
  
 3 
  
 3 
  
 Norge 
  
 99,0 
  
 9,1 
  
 18 
  
 4 
  
 4 
  
 Storbritannien 
  
 78,7 
  
 7,2 
  
 4 
  
 5 
  
 5 
  
 Danmark 
  
 77,9 
  
 7,2 
  
 17 
  
 6 
  
 6 
  
 Finland 
  
 68,8 
  
 6,3 
  
 17 
  
 7 
  
 7 
  
 Frankrike 
  
 53,9 
  
 5,0 
  
 15 
  
 8 
  
 8 
  
 Nederländerna 
  
 52,7 
  
 4,9 
  
 19 
  
 9 
  
 9 
  
 Belgien 
  
 49,9 
  
 4,6 
  
 20 
  
 10 
  
 10 
  
 Italien 
  
 36,9 
  
 3,4 
  
 13 
  
 11 
  
 11 
  
 Spanien 
  
 33,4 
  
 3,1 
  
 20 
  
 12 
  
 13 
  
 Polen 
  
 22,6 
  
 2,1 
  
 30 
  
 13 
  
 12 
  
 Kina 
  
 20,8 
  
 1,9 
  
 10 
  
 14 
  
 14 
  
 Ryssland 
  
 17,8 
  
 1,6 
  
 12 
  
 15 
  
 15 
  
 Japan 
  
 16,9 
  
 1,6 
  
 14 
  
 Källa: Kommerskollegium/SCB. 
 46 
 SOU 2007:58 Fakta om svenska hamnar 
  
 Tabell 3.4 
  
 Sveriges främsta leverantörsländer i varuvärde, 2005 och 2006 
  
 Position 
  
 Land 
  
 Importvärde 
  
 Importandel 
  
 Värdeförändring 
  
 miljarder 
  
 i % 
  
 2005 2006 i % 
  
 kronor 
  
 2006 
  
 2005 
  
 1 
  
 2 
  
 Tyskland 
  
 168,7 
  
 18,0 
  
 12 
  
 2 
  
 1 
  
 Danmark 
  
 90,3 
  
 9,7 
  
 14 
  
 3 
  
 3 
  
 Norge 
  
 79,5 
  
 8,5 
  
 17 
  
 4 
  
 5 
  
 Nederländerna 
  
 59,3 
  
 6,3 
  
 8 
  
 5 
  
 4 
  
 Storbritannien 
  
 58,4 
  
 6,2 
  
 6 
  
 6 
  
 Finland 
  
 55,3 
  
 5,9 
  
 11 
  
 7 
  
 7 
  
 Frankrike 
  
 44,2 
  
 4,7 
  
 4 
  
 8 
  
 8 
  
 Belgien 
  
 39,2 
  
 4,2 
  
 17 
  
 9 
  
 11 
  
 Ryssland 
  
 32,3 
  
 3,5 
  
 31 
  
 10 
  
 10 
  
 Italien 
  
 31,7 
  
 3,1 
  
 16 
  
 11 
  
 9 
  
 USA 
  
 31,5 
  
 3,4 
  
 12 
  
 12 
  
 12 
  
 Kina 
  
 29,0 
  
 3,1 
  
 29 
  
 13 
  
 13 
  
 Polen 
  
 25,5 
  
 2,7 
  
 25 
  
 14 
  
 14 
  
 Japan 
  
 18,1 
  
 1,9 
  
 4 
  
 15 
  
 15 
  
 Spanien 
  
 14,4 
  
 1,5 
  
 7 
  
 Källa: Kommerskollegium/SCB. 
  
 3.2.1 
  
 Befolkningsprognoser – var kommer konsumtionen ske i framtiden? 
  
 De konsumtionsvaror som transporteras via hamnarna kommer på ett eller annat sätt att förbrukas på en lokal marknad; de största vo- lymerna där det bor mycket människor. De prognoser som finns för Sveriges befolkning, exempelvis Långtidsutredningen 2003/04, 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT  
 visar att den största befolkningstillväxten kommer att ske i stor- stadsregionerna och universitetsregioner. Tabellen nedan visar Långtidsutredningens prognos om befolkningsutvecklingen i ett antal lokala arbetsmarknadsregioner (LA). 
  
 7 
  
 TP PT  
 Långtidsutredningen bygger sina prognoser bl.a. på NUTEK:s och SCB:s databas RAFS som tar  
 LA-regioner 
  som utgångspunkt. 
 47 
 Fakta om svenska hamnar SOU 2007:58 
  
 Tabell 3.5 
  
 Befolkningsutveckling i  
 LA-regioner 
  2003 2020 
  
 LA-region 
  
 2002 
  
 2020 
  
 2003 2020 
  
 Andel av 
  
 Andel av 
  
 (%/år) 
  
 Sveriges 
  
 Sveriges 
  
 befolkning 
  
 befolkning 
  
 2003 i % 
  
 2020 i % 
  
 Storstadsregioner 
  
 3 483 314 
  
 4 058 200 
  
 0,85 
  
 39,0 
  
 41,8 
  
 Stockholm 
  
 1 918 673 
  
 2 210 500 
  
 0,79 
  
 21,5 
  
 22,7 
  
 Göteborg 
  
 917 505 
  
 1 073 100 
  
 0,87 
  
 10,3 
  
 11,0 
  
 Malmö 
  
 647 136 
  
 774 600 
  
 1,00 
  
 7,2 
  
 8,0 
  
 Universitets- och 
  
 1 513 291 
  
 1 672 100 
  
 0,56 
  
 16,9 
  
 17,2 
  
 högskoleregioner 
  
 Regionala centra 
  
 2 266 773 
  
 2 355 900 
  
 0,21 
  
 25,4 
  
 24,2 
  
 Sekundära centra 
  
 901 112 
  
 904 800 
  
 0,02 
  
 10,1 
  
 9,3 
  
 Småregioner – privat 
  
 341 194 
  
 317 100 
  
 Bishop 
  
 3,8 
  
 3,3 
  
 sysselsättning 
  
 Småregioner – offentlig 
  
 435 104 
  
 408 700 
  
 -0,35 
  
 4,9 
  
 4,2 
  
 sysselsättning 
  
 Riket totalt 
  
 8 940 788 
  
 9 716 800 
  
 0,46 
  
 Källa: Bearbetning av material från Långtidsutredningen 2003/04. 
 Om man anlägger ett långt tidsperspektiv  från 1950 och framåt – kan man se att den regionala befolkningsutvecklingen har följt täm- ligen stabila mönster. Koncentrationen mot framför allt stor- stadsregioner samt universitets- och högskoleregioner har varit kraftig under de senaste 50 åren. En fortsatt storstadskoncentra- tion av befolkningen kan alltså förväntas till 2020. Om man dessutom beaktar den regionförstoring som pågår, där allt fler kommuner knyts närmare storstäderna genom bättre kom- munikationer och ökad pendling, blir den del av befolkningen som finns i storstadsregionerna ännu större. En vidgad Stockholms- region som exempelvis inkluderar  
 LA-regionerna 
  Uppsala, Ny- köping, Katrineholm, Eskilstuna och Västerås skulle 2020 omfatta nästan en tredjedel av Sveriges befolkning. 
  
 3.2.2 
  
 Näringslivets perspektiv – tre bidrag 
  
 Jag har tillfrågat ett antal näringslivsorganisationer och bett dem komma med bidrag till utredningen. Den enkla fråga de fått är hur de ser på Hamnstrategiutredningens uppdrag och vilka hamnar som utifrån respektive organisations perspektiv anses som mest stra- 
 48 
  
 SOU 2007:58 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 tegiska. Vid dessa förfrågningar har ett klart mönster utkristalli- serats där ett tiotal hamnar är de som av flertalet anses viktiga. 
 Jag redovisar i detta sammanhang de inspel där respektive or- ganisation intagit ett helhetsperspektiv och tagit hela nationen i be- aktande. 
 Tabell 3.6 Sammanställning av ett antal näringslivsorganisationers inspel till Hamnstrategiutredningen 
  
 Näringslivets transportråd 
  
 8 
  
 Transport- 
  
 Skogsindustrins transportkommitté 
 TPF FPT 
  
 industri- 
  
 förbundet 
  
 Interkontinental 
  
 Feederhamnar 
  
 Roro- 
  
 Nationellt 
  
 Nationellt 
  
 För skogs- 
  
 trafik 
  
 containrar 
  
 hamnar 
  
 intressanta 
  
 och för 
  
 industrin 
  
 m.m. 
  
 skogs- 
  
 intressanta 
  
 industrin 
  
 intressanta 
  
 Göteborg 
  
 Gävle 
  
 Göteborg 
  
 Helsingborg 
  
 Göteborg 
  
 Piteå 
  
 Göteborg 
  
 Norrköping 
  
 Helsingborg 
  
 Malmö 
  
 Sundsvall 
  
 Mönsterås 
  
 Trelleborg 
  
 Oxelösund 
  
 Malmö 
  
 Luleå 
  
 Trelleborg 
  
 Vänerhamnar 
  
 Helsingborg 
  
 Södertälje 
  
 Trelleborg 
  
 Gävle 
  
 Varberg 
  
 Malmö 
  
 Malmö 
  
 Ystad 
  
 Karlshamn 
  
 Hallstavik 
  
 Karlshamn 
  
 Helsingborg 
  
 Karlshamn 
  
 Umeå 
  
 Husum 
  
 Stockholm 
  
 Sundsvall 
  
 Stockholms 
  
 Norrköping 
  
 Iggesund 
  
 Gävle 
  
 Hamnar 
  
 Umeå 
  
 Norrköping 
  
 Luleå 
  
 Källa: Näringslivets transportråd, Skogsindustrins transportkommitté, Transportindustriförbundet. 
  
 3.2.3 
  
 Här behövs hamnar 
  
 Jag gör bedömningen att beträffande utvecklingen av transporter till och från Sverige kommer vi förmodligen att se ytterligare ök- ningar av mängden transporterat gods i de befolkningstäta om- rådena i Mälardalen, Västsverige och Sydsverige. Förmodligen kommer även handeln med Öst- och Centraleuropa – men kanske framför allt Asien – öka. Sverige kommer alltså fortsättningsvis främst behöva ha behov av rationella transportnät i befolkningstäta områden där hamnen utgör en viktig knutpunkt – inte minst med 
  
 8 
  
 TP PT  
 I tabellen redovisas de hamnar som Skogsindustrins transportkommitté pekat ut som strategiska ur både ett nationellt och ett skogsindustriellt perspektiv. 
 49 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 tanke på allt mer uppmärksammade krav på miljövänliga tran- sporter. 
 Sammanfattningsvis kan konstateras att hamnar behövs dels där det finns varor som ska transporteras, dels där det finns folk som kan konsumera. 
 I Sveriges fall är de lämpligaste hamnlägena platser där viktiga industrier är lokaliserade och där människor bor. Detta innebär att storstadsregionerna tillsammans med olika industrilägen är stra- tegiska. Resonemanget utvecklas i kapitel 5. 
  
 3.3 
  
 Hamnstrukturen i Sverige 
  
 Arbetsgivar- och branschorganisationen Sveriges Hamnar har alla allmänna hamnar i Sverige som medlemmar. Utöver detta finns ett antal viktiga industrihamnar som står för en betydande andel av godshanteringen över kaj i svenska hamnar. Dessa hamnar är etablerade för en särskild industris behov. Det finns inga formella skäl 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT  
 till att dessa hamnar inte är medlemmar i Sveriges Hamnar, utan orsaken till att många inte är med är att flera av dessa hamnar saknar kollektivavtal med Transportindustriförbundet. Dessa ham- nar har ofta avtal med andra förbund; ett vanligt är Pappersar- betareförbundet. 
 Det finns dock industrihamnar som är med i Sveriges Hamnar. Exempelvis har Mönsterås Hamn, Södra Skogsägarnas in- dustrihamn för hantering av skogsprodukter, nyligen blivit med- lem. 
  
 3.3.1 
  
 Godshantering i svenska hamnar 
  
 Totalt hanterades 180 487 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT  
 tusen ton gods över kaj i svenska hamnar 2006, varav 140 740 tusen ton hanterades i hamnar som är medlemmar i Sveriges Hamnar. Detta ska jämföras med Europas största hamn, Rotterdam, som 2006 hanterade 377 miljoner ton 
  
 9 
  
 TP PT  
 Sveriges Hamnars stadgar § 2 anger följande:  
 Medlemskap i förbundet kan efter prövning av förbundets styrelse beviljas företag, som i Sverige bedriver hamngodshantering eller därmed likartad eller sammanhängande verksamhet. Medlem i förbundet är skyldig att samtidigt vara medlem i Svenskt Näringsliv samt att ställa sig till efterrättelse dess stadgar och de särskilda avtal, som träffas mellan Svenskt Näringsliv och förbundet. 
  
 10 
  
 TP PT  
 Statistikkälla i hela avsnittet är SCB:s och SIKA:s statistik som bygger på hamnarnas in- rapporterade uppgifter. 
 50 
  
 SOU 2007:58 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 gods, dvs. drygt dubbelt så mycket som hanteras över kaj i samtliga svenska hamnar. 
 Figur 3.2 Hanterat gods i svenska hamnar 1971 2006, ton 
  
 200 000 
  
 180 000 
  
 160 000 
  
 140 000 
  
 120 000 
  
 100 000 
  
 80 000 
  
 60 000 
  
 40 000 
  
 20 000 
  
 0 
  
 1971 
  
 1974 
  
 1977 
  
 1980 
  
 1983 
  
 1986 
  
 1989 
  
 1992 
  
 1995 
  
 1998 
  
 2001 
  
 2004 
  
 Källa: SIKA/SCB. 
  
 Fördelning på godsslag 
  
 Enhetslaster hanteras nästan uteslutande i Sveriges Hamnars med- lemsföretag (99,9 procent 2006). Gods som inte hanteras i med- lemsföretagen är i stor utsträckning flytande bulk, exempelvis olika oljeprodukter och kemikalier, där 39,3 procent 2006 hanterades av olika industrihamnar som inte är medlemmar i Svenska Hamnar. Resterande 60,7 procent hanterades i Sveriges Hamnars medlems- företag. 
 Även torrbulkprodukter hanteras utanför de allmänna ham- narna; 2006 hanterades 76,6 procent av Sveriges Hamnars med- lemmar. Drygt hälften av resterande 23,4 procent (ca 40 miljoner ton) hanteras i raffinaderierna i Lysekil och petrokemiindustrin i Stenungsund. Andra industrihamnar med godsomsättning över 1 miljon ton är exempelvis kajer i Örnsköldsviksfjärden, Skärnäs terminal i Iggesund och Nynäshamns oljehamn. 
 51 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 Viktigt att betänka i detta sammanhang är att det bulkgods som hanteras i oljehamnarna lossas i hamnen, raffineras på hamn- området och lastas sedan på ett nytt fartyg för vidare transport. Därav följer att en stor del av godset räknas två gånger i statistiken. Samma process gäller för bilhanteringen i exempelvis Malmö och Wallhamn, där bilarna som transiteras till andra länder både lossas och lastas i samma hamn. 
 Figurerna nedan visar lastat och lossat gods i svenska hamnar 2002 2006. Total lastad godsvolym över kaj var 85 918 tusen ton, och lossad godsvolym var 95 469 tusen ton. I dessa volymer räknas även inrikestrafiken med, som 2006 utgjorde ca 11 miljoner ton. 
 Figur 3.3 Lossade varor i svenska hamnar 2006 fördelade på lasttyp, ton 
  
 45000 
  
 40000 
  
 35000 
  
 30000 
  
 Flytande bulk 
  
 25000 
  
 Torr bulk 
  
 Container 
  
 20000 
  
 RoRo enheter 
  
 Annan last 
  
 15000 
  
 10000 
  
 5000 
  
 0 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 11 
  
 Källa: SCB/SIKA. 
 TPF 
  
 FPT 
  
 11 
  
 TP PT  
 År 2003 har vissa lastenheter klassats om från containrar till  
 roro-enheter, 
  vilket förklarar delar av minskningen av containervolymen och delar av ökningen av volymen i  
 roro-enheter. 
  
 52 
  
 SOU 2007:58 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 Figur 3.4 Lastade varor i svenska hamnar 2006 fördelade på lasttyp, ton 
  
 30000 
  
 25000 
  
 20000 
  
 15000 
  
 10000 
  
 5000 
  
 0 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 2005 
  
 2006 
  
 Källa: SCB/SIKA. 
  
 Flytande bulk Torr bulk Container RoRo enheter Annan last 
 Figurerna ovan visar att flytande bulk har en större andel lossat gods än lastat. Övrigt gods utgörs till stor del av torrbulk. Torrbulk lastas i högre utsträckning än det lossas, och det exporteras mer än det importeras av denna typ av varor. Det lastas dessutom mer en- hetsgods än lossas. 
 För att visa dagens flöden i hamnarna redovisas flödena i relativa termer i kartan nedan (figur 3.5). 
 53 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 Figur 3.5 Del av total lastad godsvolym över kaj (85 918 tusen ton), och lossad godsvolym (95 469 tusen ton) i svenska hamnar per NUTS  
 II-område 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT 
  
 2006 
 Källa: SCB/SIKA. 
  
 12 
  
 TP PT  
 Se ordlista. 
 54 
  
 SOU 2007:58 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 3.3.2 
  
 Svenska hamnar har en för Europa unik organisations- struktur 
  
 Organisationsformen i svenska hamnar är speciell, internationellt sett. Som kan utläsas i Hamnboken (bilaga 2) är de flesta hamnar i Sverige integrerade bolag som både bedriver stuveriverksamhet och äger infrastruktur. I de flesta europeiska hamnterminaler är ter- minalverksamheten separerad från hamnförvaltningen. Det stora kommunala inflytandet på hamnarna är också ovanligt. I andra län- der är statens inflytande på hamnarna större. 
 Hamnbolagen 
 Ursprungligen ägdes nästan alla offentliga hamnar i Sverige av kommunerna och drevs som offentliga förvaltningar, s.k. för- valtningshamnar, medan godshanteringen drevs i företagsform, ofta som privata bolag. I dag är de flesta svenska hamnar kom- munala integrerade bolag som bedriver både hamnförvaltning och godshantering. Detta har uppnåtts genom att verksamheterna inom den tidigare hamnmyndigheten respektive stuveribolaget har slagits samman. 
 De integrerade hamnbolagen omfattas av aktiebolagslagen och drivs efter normala affärsmässiga principer. De betalar skatt enligt skattereglerna i aktiebolagsreglerna, ger utdelning till sina ägare och publicerar sin egen årsredovisning. Om externa privata bolag be- driver verksamhet på hamnområdet publicerar dessa också sina egna årsredovisningar. 
 De flesta av de integrerade hamnbolagen ägs av respektive kom- mun, antingen helt eller delvis. Kommunen äger vanligen också in- frastrukturen och tecknar marknadsanpassade avtal med hamn- bolaget om nyttjanderätten. Sådana avtal tecknas vanligen på 5 till 20 års tid. Det finns dock hamnbolag som själva äger och förvaltar infrastrukturen, lagerlokalerna, kranarna osv. 
 Hamnförvaltningarna 
 Ett tiotal hamnar är förvaltningshamnar och organisatoriskt upp- delade på en hamnförvaltning och ett (vanligen privatägt) stuveri- bolag, som ansvarar för godshantering och hyr lagerlokaler osv. från hamnförvaltningen. Hamnförvaltningarna tillhör kommunens 
 55 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 förvaltning men publicerar normalt sin egen ekonomiska redo- visning. De betalar ingen bolagsskatt. Flertalet av dem, men inte alla, levererar ett årligt överskott till kommunen. 
 I några offentliga hamnar har privatägda godsterminaler etablerats. Dessa är organisatoriskt helt åtskilda från hamnbolaget och hanterar i första hand eget gods. Sådana godsterminaler och parallella tjänsteleverantörer kompletterar, men kan även konkur- rera med, den verksamhet som den allmänna hamnen bedriver. Om ett stuveribolag är verksamt i flera hamnar kan man inte alltid ut- läsa vilken verksamhet som bedrivs i varje enskild hamn. 
 Nya former av samarbete 
 Flera hamnar i Stockholmsregionen och i Vänerområdet har bildat samorganisationer med gemensam förvaltning. Det är fråga om ett hamnbolag med full service, som hyr infrastruktur av sina moder- bolag. 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT  
 Det finns också exempel på sammanslagningar av stuveri- företag. 
 Sammanlagt har ett trettiotal av medlemmarna i organisationen Sveriges Hamnar gått samman till större enheter. En följd av dessa samgåenden är att antalet hamnbolag minskar långsamt, medan an- talet aktiva hamnar förblir ungefär oförändrat. 
 Finansiering 
 Normalt används i Sverige inga skattemedel för finansiering av all- män infrastruktur i hamnen, utom när det gäller tillfarter till hamnen via landsväg och järnväg. Staten deltar inte heller i beslut om investeringar i hamnar eller finansiering av sådana investeringar, eftersom hamnarna förvaltas av kommunerna. Hamnen beslutar själv om eventuella investeringar och ansvarar för att hitta bästa möjliga finansiering. I de flesta fall fungerar kommunen som bank för hamnen, i den mån större infrastrukturella investeringar krävs. I princip gäller marknadsvillkor för de finansiella relationerna mellan ägaren till infrastrukturen och den som hyr denna infrastruktur. 
 Ansvaret för och finansieringen av farleder till och från hamnen är uppdelat. Sjöfartsverket ansvarar normalt för farleder utanför hamnområdet och finansierar dessa via avgifter som tas ut av an- 
  
 13 
  
 TP PT  
 Se vidare Hamnboken (bilaga 2) för ytterligare beskrivning. 
 56 
  
 SOU 2007:58 
  
 Fakta om svenska hamnar 
  
 vändarna, s.k. farledsavgifter. Inom hamnområdet svarar hamn- bolaget eller kommunen för kostnaderna. Investeringar i rörliga tillgångar finansieras normalt av hamnbolaget eller stuveribolaget självt. 
 Investeringar i hamnar 
 Som nämnts inledningsvis i betänkandet (se avsnitt 1.1.) är en av Hamnstrategiutredningens utgångspunkter att verka för att statens investeringar allokeras effektivt. I den rationella hamnstruktur som eftersträvas minskar risken för överkapacitet och dubbelin- vesteringar. Den mer rationella hamnstrukturen leder också till att hamnarna kan tillvarata sina möjligheter och stärka sin in- ternationella konkurrenskraft. 
 Ett viktigt sätt att stärka konkurrenskraften för hamnarna är genom investeringar i hamnverksamheten. Sjöfartsverket gör en år- lig undersökning om hamnarnas investeringar. Undersökningen är dock inte total eftersom alla hamnar inte svarar på enkäten. Materialet grundar sig också helt och hållet på hamnarnas upp- gifter; Sjöfartsverket har alltså inte gjort någon värdering av de redovisade investeringsplanerna. Den senast genomförda under- sökningen visar att hamnarnas totala planerade investeringsvolymer för perioden 2006 2010 är drygt 10 miljarder kronor. Av dessa står hamnarna på Östersjökusten  
 (Bergkvara–Norrtälje) 
  för drygt 40 procent, Västkusten (Halmstad Strömstad, inkl. Vänerhamnar) och Sydkusten (Helsingborg Karlskrona) för dryga 25 procent var. Resterande knappa 10 procent av investeringarna planeras i hamnar längs Norrlandskusten  
 (Gävle–Luleå). 
  
 3.3.3 
  
 Sammanfattning av ansvarsfördelning i svenska hamnar 
  
 Nedanstående tabell sammanfattar finansiering och prissättning i svenska allmänna hamnar. 
 TP  
 Tabellen 
 PT  
 är ett direkt citat från Sveriges Hamnar som har fyllt i nedanstående tabell som ett svar på en undersökning av  
 European Seaports' Organisation  
 (ESPO) om finansiering och prissättning av hamnarna i medlemsländerna. 
 57 
 Fakta om svenska hamnar SOU 2007:58 
  
 Tabell 3.7 
  
 Sammanfattning 
  
 av finansiering och prissättning i svenska 
  
 hamnar (HO = hamnorganisationen) 
  
 SVERIGE 
  
 Investering 
  
 Underhåll 
  
 Anmärkning 
  
 Farled in till 
  
 Utanför hamnområdet 
  
 Utanför hamnområdet 
  
 Undantag förekommer där 
  
 hamnområde slussar, 
  
 normalt staten. 
  
 normalt staten. 
  
 HO även svarar för 
  
 kanaler) 
  
 Innanför hamnområdet 
  
 Innanför hamnområdet 
  
 investeringar utanför 
  
 normalt HO. 
  
 normalt HO. 
  
 hamnen och staten för 
  
 investeringar innanför 
  
 hamnområdet. 
  
 Vågbrytare 
  
 HO 
  
 HO 
  
 Undantag förekommer där 
  
 ursprungsinvesteringen 
  
 görs av kommunen 
  
 Landanslutningar 
  
 Utanför hamnområdet 
  
 Utanför hamnområdet 
  
 Variationer förekommer: 
  
 (järnvägar, landsvägar) 
  
 normalt staten. 
  
 normalt staten. 
  
 t.ex. att staten/kommunen 
  
 Innanför hamnområdet 
  
 Innanför hamnområdet 
  
 betalar för järnväg/vägar 
  
 normalt HO. 
  
 normalt HO 
  
 inom hamnområdet. 
  
 Fyrar, bojar, navigations- 
  
 Utanför hamnområdet 
  
 Utanför hamnområdet 
  
 Undantag förekommer. 
  
 hjälpmedel 
  
 normalt staten. 
  
 normalt staten. 
  
 Radar och annan 
  
 Innanför hamnområdet 
  
 Innanför hamnområdet 
  
 elektronisk utrustning 
  
 normalt HO. 
  
 normalt HO. 
  
 betalas ibland av staten. 
  
 Davis, dockor och pirar 
  
 HO 
  
 HO 
  
 Byggnader i hamn- 
  
 HO eller annan ägare 
  
 HO eller annan ägare. 
  
 Undantag förekommer där 
  
 området 
  
 investeringen görs av 
  
 kommunen 
  
 Källa: Sveriges Hamnar. 
 58 
 4 Utredningens kriterier 
 Detta kapitel har utredningskriterierna 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 som utgångspunkt. Kriterierna beskrivs och jag visar även hur jag hanterar dem i ur- valsprocessen av hamnarna. 
 Kriterierna är följande:  
 Omsättningskriteriet  
 sammanväger hamnens godsomsättning och möjligheten till samlastning och in- termodala transporter.  
 Infrastrukturkriteriet  
 handlar om standard på dagens infrastruktur till och från hamnen.  
 Miljökriteriet  
 till- sammans med  
 säkerhets- och skyddskriteriet  
 handlar om hamnens miljö, skydd och säkerhetsarbete.  
 Utvecklingskriteriet  
 handlar om hamnens utvecklingspotential och  
 Samarbetskriteriet  
 rör hamnens olika samarbeten med andra hamnar. 
  
 4.1 
  
 Utredningens förhållningssätt till kriterierna 
  
 Hamnstrategiutredningen har arbetat utifrån nedanstående tratt- modell vid urvalet av hamnar. Denna stegvisa prioritering komp- letterar dels de resonemang som finns i kapitel 3 om var hamnar behövs, dels marknadsperspektivet. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Den fullständiga beskrivningen av utredningskriterierna finns i utredningsdirektivet i bilaga 1. 
 59 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 Figur 4.1 Hamnstrategiutredningens förhållningssätt till utredningskriterierna 
 Regionala PM (ca 60 hamnar)  
 -Omsättningskriteriet 
 -Infrastruktur 
  
 -Samarbete 
  
 HAMNBOK 
 Prioritering I  
 (15-20 
  hamnar) 
  
 -Miljökriteriet 
 -Säkerhetskriteriet 
  Utvecklings- kriteriet 
 FÖRSLAG  
 8-12 
  hamnar 
  
 Steg 1  
 – en sammanvägd bedömning av omsättningskriteriet, infra- strukturkriteriet och samarbetskriteriet. 
  
 Steg 2  
 – Miljökriteriet, säkerhetskriteriet och skyddskriteriet. 
  
 Steg 3  
 – Utvecklingskriteriet, inklusive hamnens funktion i tran- sportsystemet. 
 I detta kapitel redovisas urvalsprocessen i dessa olika steg. I kapitel 6 redovisas det slutliga urvalet av hamnar. 
  
 4.2 
  
 Samarbetskriteriet 
  
 Samarbetskriteriet är centralt. I GTD II:s slutbetänkande 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 anfördes att den förhandlingsman som delegationen förordade att reger- ingen skulle utse ska: 
 ta initiativ till att undersöka möjligheterna till både en bättre samsyn och mer ändamålsenlig rollfördelning mellan de olika hamnaktörerna och, om möjligt, skapa förutsättningar för ett ökat samarbete i olika former mellan aktörerna. 
  
 2 
  
 TP PT  
 SOU 2004:76. 
 60 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 Som tidigare anförts (avsnitt 1.2) är en utgångspunkt för Hamn- strategiutredningen att berörda parter först och främst bör disku- tera och försöka ena sig om vilka åtgärder som behövs för sam- ordning och specialisering och att trafikverken ska ta ett ökat an- svar i de regioner där de regionala aktörerna enats om samordning. 
 Hamnstrategiutredaren ska sålunda ta initiativ till samtal mellan aktörerna i regionen om möjligheterna att samverka och samarbeta så att den samhälleliga infrastrukturen nyttjas så effektivt som möj- ligt. Även en sådan samverkan bör emellertid ske i sådana former att inte valmöjligheterna för marknadsaktörerna minskar på ett omotiverat sätt. 
 Samverkanssamtal bör ske med sikte på att åstadkomma två re- sultat: 
  
 ett effektivare nyttjande av dagens infrastruktur och minskat behov av ytterligare stora investeringar 
  
 bättre kvalitet i utbudet till varuägarna i regionen, t.ex. i form av tätare frekvenser och säkrare tidhållning. En koncentration av flöden kan i vissa fall vara en metod för att erbjuda en bättre kvalitet. 
  
 I Hamnboken (bilaga 2) visas på olika hamnars samverkan. Som kan utläsas är samarbetet mer eller mindre formellt. 
  
 4.2.1 
  
 Hamnsamverkan i dag 
  
 De samarbeten som kommit längst är de där gemensamma bolag bildats för hamndrift i olika hamnar. Bolagskonstruktionerna ser något olika ut men gemensamt är att ett bolag direkt, eller via dotterbolag, bedriver verksamhet i flera geografiskt näraliggande hamnar. Följande exempel är värda att lyfta fram i detta samman- hang: 
  
 Copenhagen Malmö Port  
  
 (Malmö–Köpenhamn) 
  
 Mälarhamnar  
  
 (Köping–Västerås) 
  
 Vänerhamnar (sju hamnar i Vänern) 
  
 Stockholms Hamnar (tre hamnlägen i Stockholms län) 
  
 Bottenvikens Stuveri (sköter stuveriverksamhet i fyra hamnar i Norrbotten och Västerbotten). 
  
 61 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 Jag vill också framhålla fem exempel på samverkan som nyligen tillkommit eller pågått en tid: 
  
 West Sweden Seaports (Göteborg, Uddevalla, Varberg) 
  
 North Sweden Seaports  Bottenvikshamnar i samverkan (Luleå, Piteå, Skellefteå) 
  
 Blekingehamnar i samverkan (Karlshamn, Karlskrona) 
  
 Hamnar i Västernorrland (Sundsvall, Härnösand, Örn- sköldsviksfjärdens hamnar) 
  
 Mälaraxeln – Södertälje och Mälarhamnar i samverkan. 
  
 Vissa hamnar samverkar även med aktörer i andra länder. Jag har dock i detta sammanhang valt att bortse från denna typ av sam- verkan eftersom syftet med dessa samarbeten inte är att skapa en rationellare hamnstruktur i Sverige, dvs. Hamnstrategiutredningens uppdrag, utan att stärka olika transportkorridorer – vilket i och för sig är en nog så viktig orsak att samverka. 
  
 4.3 
  
 Godsomsättningskriteriet 
  
 När det gäller godsomsättningskriteriet finns det både tillgänglig och tillförlitlig statistik över en mängd variabler vad gäller gods- omsättning mätt i ton över kaj. 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 Dock finns ingen jämförbar stati- stik för godsets värde, utan de siffror som finns är uppskattningar från hamnarna själva. Denna osäkerhet beror på att det finns svårig- heter att uppskatta värdet, särskilt på enhetslastat gods. Jag har vis- serligen fått uppgifter från flertalet hamnar om uppskattat värde på godset, dock är detta grova uppskattningar och därmed inte jäm- förbara. Jag har därför bortsett från värdet på godset över kaj i mina bedömningar. 
 Jag har också valt att inte ta hänsyn till antalet passagerare i ur- valet av hamnar, eftersom det är hantering av gods som är utred- ningens perspektiv. Dessutom är färjetrafiken i flertalet hamnar do- minerad av passagerartrafiken och den är också organiserad utifrån de villkor som gäller för denna, vilket ur ett godstransportper- spektiv är mindre intressant. I dessa hamnar följer godset med fär- jorna. 
  
 3 
  
 TP PT  
 Det finns två statistikkällor: SCB där källan är hamnarna och Sjöfartsverket där källan är skeppsmäklare. Utredningen har huvudsakligen använt SCB:s och SIKA:s statistikmaterial. 
 62 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 Jag har gjort en första grovsållning genom att ta hänsyn till god- mängden över kaj. Hamnarnas olika karaktär och funktion i tran- sportsystemet finns närmare beskrivna i kapitel 3 och 5. Därmed tar jag i detta steg inte hänsyn till huruvida hamnen lastar huvud- sakligen bulkgods eller enhetsgods. 
 Vidare anger utredningsdirektivet att jag ska ta hänsyn till möj- ligheter till intermodala lösningar samt hamnens möjligheter att omhänderta och vidarebefordra gods. 
  
 4.4 
  
 Infrastrukturkriteriet 
  
 Infrastrukturkriteriet tar fasta på hög standard på befintlig infra- struktur, till och från hamnen samt på sjö- och landsidan samt till- gång till teknisk utrustning och hjälpmedel av hög kvalitet. 
 Vi har inte möjlighet att bedöma hamnens krankapacitet och kvalitet på annan utrustning i hamnen på annat sätt än att jag kon- staterar att det enligt Sjöfartsverkets enkät som årligen skickas ut till hamnarna angående kommande investeringar finns en stor op- timism angående ökad hantering i hamnarna. 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 Jag förlitar mig på att hamnens bedömningar av nödvändig kapacitet och kvalitet på kran- kapacitet etc. för att möta kundernas krav och önskemål är till- fyllest. 
 Därav följer att jag koncentrerat mina bedömningar till den om- kringliggande infrastrukturen på land och på sjösidan. Mina be- dömningar har gjorts med grund i dagens infrastruktur tillsammans med näraliggande infrastrukturprojekt som förbättrar tillgänglig- heten till hamnen. Underlag till denna bedömning har jag fått av trafikverken och hamnarna. 
 Som infrastrukturkriteriet är formulerat i direktiven är det standarden på dagens infrastruktur som utgör grund för bedöm- ningen, vilket gör att exempelvis hamnar nära tätbefolkade om- råden där trängselproblemen är påtagliga missgynnas. Samtidigt missgynnas hamnar dit infrastrukturen, särskilt när det gäller järn- vägsinfrastruktur, är undermålig för att hamnen ligger långt ifrån de nationella stråken. 
 Sambandet mellan befolkningskoncentration och behov av hamnar finns beskrivet i avsnitt 3.2. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Hamninvesteringarna redovisas i avsnitt 3.3.2. 
 63 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 4.5 
  
 Godsomsättning, infrastruktur och samarbete i ett sammanhang 
  
 Som ett stöd i det första urvalet av hamnar har vi gjort en samman- vägd bedömning av godsomsättningskriteriet och infrastruk- turkriteriet. I urvalet använt har följande variabler använts: 
 Godsomsättningskriteriet 
  
 godsomsättning över kaj 2006 
  
 hamnens möjlighet till hantering av intermodala transporter 
  
 hamnens möjlighet till hantering av transitgods i hamnen. 
  
 Infrastrukturkriteriet 
  
 infrastruktur på väg 
  
 infrastruktur på järnväg 
  
 infrastruktur på sjösidan. 
  
 Den sammanvägda bedömningen av godsomsättning och infra- strukturkriteriet, där godsomsättning, intermodalitet och transit- möjligheter bedömts tillsammans med standarden på infrastruk- turen på land och sjösidan, resulterar i att följande hamnar är kvalificerade att betraktas som strategiska och därmed föremål för närmare överväganden: 
  
 Gävle 
  
 Göteborg 
  
 Halmstad 
  
 Helsingborg 
  
 Karlshamn 
  
 Karlskrona 
  
 Luleå 
  
 Mälarhamnar 
  
 Malmö 
  
 Norrköping 
  
 Oskarshamn 
  
 Oxelösund 
  
 Södertälje 
  
 Stockholm (Kapellskär och innerstadshamnarna) 
  
 Sundsvall 
  
 Trelleborg 
  
 Umeå 
  
 Vänerhamn 
  
 Varberg 
  
 Ystad. 
  
 64 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 Underlaget för bedömningen i sin helhet presenteras i bilaga 4. Hamnar med stor godsomsättning som inte finns med i urvalet 
 är exempelvis Brofjordens industrikaj nära Lysekil. Denna typ av hamn har visserligen en viktig roll för raffinaderiet på hamnom- rådet, men hamnen fungerar huvudsakligen som en transithamn där oljeprodukterna som bearbetas aldrig lämnar hamnområdet. Dess- utom är Brofjorden ingen allmän hamn. 
 MReals industrihamn i Husum, med goda förutsättningar på in- frastruktursidan och en hög godsomsättning, finns inte med i ur- valet eftersom det är ett kriterium att hamnen ska vara allmän och därmed tillgänglig för olika kunder. 
 Av de hamnar som är uppräknade ovan deltar Göteborg, Karls- hamn, Karlskrona, Luleå, Mälarhamnar, Malmö, Södertälje, Stock- holm, Sundsvall, Vänerhamn och Varberg i mer eller mindre for- mella samarbeten där syftet är att skapa en rationell och effektiv hamnstruktur i respektive region. Till detta kommer att Oxelö- sunds och Norrköpings kommuner som delägare i respektive hamn till Hamnstrategiutredningen redovisat en avsikt att samverka i den fortsatta utvecklingen av hamnverksamheten. Göteborgs Hamn har dessutom gått in som delägare i det bolag som opererar kombi- terminalen i hamnområdet i Gävle. 
  
 4.6 
  
 Miljökriteriet 
  
 Klimatförändringar och global uppvärmning har på senare tid fått ett ökat utrymme i den allmänna debatten. Detta påverkar hamnar- nas verksamhet. Eftersom det av miljöskäl är önskvärt att längre transporter förs över till trafik med mindre miljöpåverkan har ham- narnas roll som intermodala knutpunkter accentuerats. Samtidigt har enskilda hamnar små möjligheter att påverka de utsläpp som har att göra med transporter till och från hamnen på annat sätt än att man ser till att det finns möjligheter till effektiv omlastning mellan olika trafikslag. I länsstyrelsernas behandling av miljötill- stånd för hamnarna tas dessutom hänsyn till tillfartstrafiken till hamnarna. 
 I Hamnstrategiutredningens uppdrag, som det är utformat i di- rektivet, står hamnens egna miljöarbete i fokus. Därför är det endast hamnens arbete med den miljöpåverkan hamnen orsakar som beskrivs. 
 65 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 Det ställs stora  
 miljö-, 
  säkerhets- och skyddskrav på de svenska hamnföretagens verksamhet. Kraven styrs bl.a. av vilken hantering hamnen har och läget i förhållande till omgivningen. Hamnverk- samheten regleras av den svenska miljöbalkens regelverk men också av internationella konventioner och regleringar, exempelvis: 
  
 International Maritime Organization  
  
 (IMO) bestämmer tek- niska krav på fartyg och reglerar även sjöfarten när det gäller förorening av havet och säkerheten till sjöss inklusive sjö- fartsskydd genom konventionerna MARPOL 
  
 TPF 
  
 5 
  
 FPT  
  
 och SOLAS 
  
 TPF 
  
 6 
  
 FPT 
  
 . 
  
 För miljön i Östersjön finns bestämmelser utfärdade av  
  
 Barton singforskommissionen  
 (HELCOM). 
  
 Inom  
  
 Europeiska unionen  
 finns ett antal direktiv och för- ordningar som sätter upp gemensamma miljöregler. 
 I tillägg till miljöbalken finns dessutom flera särskilda regler för hamnverksamhet och i arbetsmiljölagen har hamnverksamhet en egen föreskrift. Därtill finns lagen om farligt gods. I bilaga 5 finns en översikt över svenska och internationella regleringar som har be- tydelse för hamnarnas arbete inom miljö, skydd och säkerhet. 
  
 4.6.1 
  
 Lagstiftning på miljöområdet som berör hamnarna 
  
 Miljöbalken 
 Miljöbalken trädde ikraft den 1 januari 1999, och den innebär att alla hamnar med trafik av fartyg med större bruttodräktighet än 1 350 GT 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT  
 ska ha miljötillstånd för att bedriva sin verksamhet. Senast den 31 december 2007 ska ansökan om tillstånd vara inläm- nad till respektive länsstyrelse och miljödomstol. Miljötillståndet är i regel inte tidsbegränsat; det är verksamhetens utveckling och om den väsentligen förändras som styr huruvida tillståndet måste om- prövas. Det är enligt lagen krav på att  
 ansöka  
 om tillstånd, men inte att  
 inneha  
 ett tillstånd. De hamnar som har fått tillstånd finns uppräknade i tabell 4.1 nedan och i bilaga 5. 
 5 
 TP PT 
 6 
 TP PT 
 7 
 TP PT 
 Se ordlista. Se ordlista. 
 GT (Gross Tonnage) – ett sortlöst jämförelsemått på ett fartygs totala storlek. 
 66 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 Miljödifferentierade avgifter i hamnarna 
 I april 1996 träffades en överenskommelse mellan Sveriges Hamnar, Sjöfartsverket och Sveriges Redareförening angående miljödifferentierade hamnavgifter. Motivet var att minska fartygens utsläpp av kväveoxid 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT  
 och svaveloxid med 75 procent till början av  
 2000-talet. 
  
 De hamnar som har miljödifferentierade avgifter redovisas i ta- bell 4.1 nedan. Utöver de lägre avgifterna som gäller fartyg som drivs med lågsvavligt bränsle och fartyg där kväveoxidreducerande åtgärder har vidtagits, ges rabatt även för tankfartyg med dubbel- skrov. Om man sopsorterar ombord eller om avfallsmängderna minimeras kan detta också ge prislättnader. 
 Landansluten el 
 Landanslutning av el minskar fartygens miljöpåverkan genom att fartygets hjälpmotorer kan stängas av när fartyget ligger vid kaj. Avgasutsläppen och bullret minskar, även om det buller som alstras av eldrivna kylaggregat, fläktar, pumpar etc. kvarstår. Tekniken är under utveckling. 
 Effektbehoven är ofta stora och fartygen har olika elsystem- spänning, frekvens, antal ledare och utformning av kontaktdon. Landanslutning kräver därför investeringar från både hamnens och rederiets sida och passar bäst för fartyg i linjetrafik, färjor som an- löper en hamn frekvent och fartyg som ligger längre tid vid kaj. 
 Landanslutning förekommer på USA:s västkust och i Sverige, det är sålunda en internationellt sett ovanlig företeelse. I Stock- holm och Göteborg finns landström till färjor. I Piteå och Göte- borg ansluts skogsindustrins systemfartyg. I Helsingborg ansluts Öresundsfärjorna när de ligger inne för natten. 
 Omhändertagande av buller, damm och gas 
 Buller kan innebära stora miljöproblem  i bulkhamnar vid t.ex. lossning och lastning av skrot, kol, malm, eller sten men också i hamnar med kryssningstrafik. Oftast görs regelbundna mätningar och diskussioner förs mellan hamn och rederier. Om inte buller- 
  
 8 
  
 och 
  
 TP PT  
 Kväveoxider som bildas vid förbränning är en blandning av kvävemonooxid 
 H 
  
 H 
  
 kvävedioxid 
 H 
  
 . 
 H  
 Den kemiska benämningen är NOx. 
  
 67 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 nivåerna håller sig inom givna ramar kan fartygen tvingas ligga på redden eller på kajplatser längre bort från stadskärnan. 
 Damm är ett annat miljöproblem. I bulkhamnar vidtas olika åt- gärder för att hålla flygdammet på en så låg nivå som möjligt. Mät- ningar och kontroller sker regelbundet och kajerna sopas och vattnas. 
 I utlastningshamnar för oljeprodukter finns gasåtervinnings- anläggningar som tar hand om den bensingas som ventileras ut när ett tankfartyg lastas. Gasåtervinningen minskar kolväteutsläppen betydligt som tidigare gick rakt ut i luften. Bensingasen sugs in, kondenseras och förs i flytande form tillbaka till produkt- strömmen. Gasåtervinningsanläggningar för fartyg finns vid last- ning i Göteborgs oljehamn och i Brofjorden. 
 Avfallsmottagning 
 Svenska hamnföretag tar sedan många år tillbaka emot avfall från fartyg. Det gäller fast avfall, oljehaltigt avfall (s.k.  
 sludge 
 ) samt grå- och svartvatten (avloppsvatten). I över tjugo år har Sverige haft en lagstiftning om fartygens möjlighet att lämna avfall iland. Den svenska lagstiftningen baserar sig i första hand på den s.k. Öster- sjöstrategin 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT  
 som beslutats inom HELCOM, samt på  
 EG-direktiv 
  2000/59/EG om mottagningsanordningar i hamnar. 
  
 9 
  
 TP PT  
 Länderna runt Östersjön har utarbetat en gemensam strategi för att eliminera utsläppen av fartygsavfall. Detta har resulterat i ett antal  
 HELCOM-rekommendationer 
  som lagts till Helsingforskonventionen. Länderna har kommit överens om att införa gemensamma regler för att tillhandahålla anläggningar för mottagning av fartygsavfall i hamn, obligatorisk iland- lämning av avfall, tillämpning av ett harmoniserat avgiftssystem, upprättande av avfallsplaner m.m.. Ansvaret för att genomföra de internationella konventionerna åligger Sjöfartsverket. 
 68 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 En miljövänlig maskinpark 
 Den egna verksamheten med truckar, kranar och andra maskiner ger upphov till miljöpåverkan. Hamnföretagen satsar på ny miljö- vänlig utrustning och maskinerna drivs med miljövänligare bränsle, är utrustade med partikelfilter och bullrar mindre. Förarna tränas i energisnålt och kostnadsbesparande körsätt, s.k.  
 ecodriving 
 . Intern miljöutbildning för all personal är också en viktig insats. 
 Muddring och deponering av muddermassor 
 I samband med hamnverksamhet kan olika typer av vatten- verksamheter, t.ex. muddring eller pålning, behöva utföras. För vattenverksamheter ska i regel tillstånd sökas hos miljödomstolen. För tippning av muddermassor i vatten krävs dispens av Natur- vårdsverket enligt miljöbalken, oavsett om det är frågan om för- orenade massor eller ej. Sveriges Hamnar arbetar med att få tyd- ligare bedömningsgrunder för när dispens ska medges. 
 För närvarande finns inga riktlinjer sedan Naturvårdsverkets Allmänna råd 85:4 om muddring och muddermassor upphävdes 2002. Ny vägledning för muddring och dumpning utarbetas för närvarande. Naturvårdsverket beräknar att en ny handbok kan pub- liceras under 2008. 
 Miljöanpassade verksamhetssystem 
 Arbetet med miljöprövningarna har krävt mycket kraft och energi från hamnföretagens sida men har samtidigt skapat bra underlag för ett fortsatt eget miljöarbete. I dag är flera hamnföretag miljöcerti- fierade. Andra har valt att arbeta med miljöledningssystem utan extern certifiering. Många har integrerat miljöarbetet som en del av sitt verksamhetsstyrningssystem. 
 Hamnarnas arbetsmiljöarbete 
 Arbetsmiljön i hamnar regleras i en särskild föreskrift 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT  
 i arbets- miljölagen, vilken började gälla den 1 januari 2003. Föreskriften innehåller förutom 49 paragrafer också allmänna råd om hur arbetet 
  
 10 
  
 TP PT  
 AFS (2001:9). 
 69 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 för ett gott arbetarskydd ska bedrivas. Hamninnehavaren ska enligt föreskriften samordna arbetet med att förebygga risker för ohälsa och olycksfall inom de områden denne rår över. Samordningsan- svaret innebär dock inte att andra arbetsgivare inom det gemen- samma arbetsstället kan ta ett minskat ansvar för sina arbetstagare. 
 Det finns möjlighet att certifiera sig enligt den internationella arbetsmiljöstandarden  
 OHSAS 18001 
 . Denna standard anger krav som rör ledningssystem för arbetsmiljö och möjliggör hantering av risker och förbättrad prestanda. 
 Hanteringen av farligt gods i hamn 
 Lagen om farligt gods 
 TPF 
  
 11 
  
 FPT  
 innehåller en särskild föreskrift om tran- sport av farligt gods i hamn. 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT  
 Föreskriften innehåller bl.a. en checklista för att man ska kunna systematisera kontrollen av far- tygets säkerhet med avseende på farligt gods. 
  
 4.6.2 
  
 Sammanfattande kommentar – miljökriteriet 
  
 Hamnarnas miljöarbete är strikt lagreglerat och det finns starka kontrollmekanismer att lagar och regler efterlevs. Svenska hamnar har också större miljökrav än hamnarna i vissa grannländer, särskilt vad gäller avfallshantering. 
 Trots vissa skillnader i hamnarnas certifieringar och införande av miljödifferentierade avgifter går det inte att peka ut någon en- skild hamn som mindre bra än andra på att uppfylla de krav som ställs. Av hänsyn till miljökriteriet är samtliga hamnar kvalificerade. 
  
 11 
  
 TP PT  
 Lag (2006:23) om transport av farligt gods.  
 12 
  
 TP PT  
 SJÖFS 1991:8. 
 70 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 4.7 
  
 Säkerhets- och skyddskriteriet 
  
 I detta avsnitt beskrivs hamnarnas arbete med säkerhets- och skyddsfrågor tillsammans med tillämplig lagstiftning. 
  
 4.7.1 
  
 Sjöfartsskydd –  
  
 ISPS-koden 
  
 Sjöfartsskydd är ett samlat begrepp för de åtgärder som beslutats för att skydda sjöfarten mot olika former av yttre hot, vilka har ökat de senaste åren. Uttrycket  
 sjöfartsskydd  
 har uppkommit för att skilja dessa säkerhetsfrågor från vad som annars i regel menas med sjösäkerhet. 
 Det nya regelverket för sjöfartsskydd antogs av IMO i decem- ber 2002 och infördes genom den s.k.  
 ISPS-koden 
  för skydd av far- tyg och hamnanläggningar. Skydd av kontaktytan mellan fartyg och hamn blev dessutom ett tillägg i den internationella  
 SOLAS-kon- 
  ventionen. 
 Regelverket trädde i kraft i Sverige genom en  
 EG-förordning 
  den 1 juli 2004. 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT  
 Avgörande för vilka hamnar som omfattas av reg- lerna är huruvida hamnen har internationell trafik eller ej. Detta innebär att de flesta hamnar som är öppna för allmän trafik i Sverige omfattas. För hamnar med färjetrafik på korta resor med fasta rutter finns dock möjlighet till alternativa avtal mellan stater. 
 För hamnanläggningar med begränsad eller särskild drift kan det finnas möjlighet till andra skyddsarrangemang, exempelvis för ter- minaler vid fabriker eller kajer utan tät trafik. Sådana lösningar kräver dock att säkerhetsnivån inte blir lägre än IMO:s grund- läggande regler. De får inte heller sänka skyddet för de fartyg som inte omfattas av speciallösningarna. 
  
 4.7.2 
  
 Hamnskydd 
  
 För att skydda hela hamnen och inte bara de delar som berör sam- verkan mellan fartyg och hamn (hamnanläggningen) finns ett EG- direktiv om ökat hamnskydd. 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT  
 Syftet är att skydda framför allt an- läggningar för kemiska och petrokemiska produkter som ofta finns i hamnar i närheten av städer mot terroristattacker. Direktivet ska 
  
 13 
  
 TP PT  
 Nr 752/2004. 
  
 14 
  
 TP PT  
 2005/65/EG. 
 71 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 vara införlivat i medlemsstaternas lagstiftning under 2007, 
 TPF 
  
 15 
  
 FPT  
 och det har införts för att komplettera och påskynda resultatet av de icke rättsligt bindande rekommendationer som International Labour Organisation (ILO) och IMO utarbetat om skydd av hamnar. 
 TPF 
  
 16 
  
 FPT  
  
 EG-direktivet 
  gäller för alla hamnar där det finns en eller flera hamnanläggningar som omfattas av reglerna för sjöfartsskydd. 
  
 4.7.3 
  
 Servicetrappan och Stairsec 
  
 Servicetrappan är ett tullsystem som utvecklades av svenska Tull- verket i början av  
 2000-talet 
  i samarbete med näringsliv och branschorganisationer. Systemet ska stå för service, god kvalitet, effektivitet och säkerhet i tredjelandshandeln. Det finns två olika certifikat inom Servicetrappans ram: 
  
 ett för kvalitetssäkring av tullrutiner – Servicetrappan 
  
 ett för säkerhet och skydd – Stairsec. 
  
 4.7.4 
  
 Transportskydd (landtransport av farligt gods) 
  
 Mot bakgrund av det ökade terrorhotet i världen, och för att mini- mera risken för stöld eller obehörigt förfarande med farligt gods i samband med landtransport, har ett helt nytt kapitel som handlar om transportskydd införts i de svenska regelverken för farligt gods (ADR 
 TPF 
  
 17 
  
 FPT  
 respektive RID 
 TPF 
  
 18 
  
 FPT 
 ). Även i  
 Bauer 
  
 19 
  
 FPT 
 -koden 
  har skyddsbe- stämmelser införts. 
 Hamnar berörs genom att områden för mellanlagring och upp- ställningsplatser för fordon så långt möjligt ska vara ordentligt skyddade, väl belysta och ej tillgängliga för allmänheten. När farligt gods hämtas i hamnen får det endast överlämnas för transport till transportörer vars identitet har fastställts på lämpligt sätt. 
  
 15 
  
 TP PT  
 Den 1 januari 2007 (vissa delar den 15 juni 2007) trädde lag och förordning om hamn- skydd ikraft. Den 1 februari 2007 trädde Sjöfartsverkets föreskrifter (2007:1) om hamn- skydd ikraft – lag (2006:1209) om hamnskydd, förordning (2006:1213) om hamnskydd re- spektive SJÖFS (2007:1) om hamnskydd. 
  
 16 
  
 TP PT  
 ILO and IMO Code of Practice on security in ports. 
  
 17 
  
 TP PT  
 European Agreement Concerning the International Carriage of Dangerous Goods by Road. 
  
 18 
  
 TP PT  
 Règlement concernant le transport international ferroviaire des marchandises dangereuses.  
 19 
  
 TP PT  
 International Maritime Dangerous Goods Code. 
 72 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 Infrastrukturskydd 
 Europeiska rådet har uppdragit åt Europeiska kommissionen att utarbeta en övergripande strategi för infrastrukturskydd. Arbetet har fortskridit så långt att kommissionen lagt fram en grönbok, 
 TPF 
  
 20 
  
 FPT  
 som ger grunddragen till de olika alternativen för ett europeiskt program för skydd av kritisk infrastruktur. Exempel på kritisk EU- infrastruktur är ny teknik (t.ex. Internet) samt avregleringen av marknader (t.ex. el- och gasleveranser), vilken har medfört att mycket infrastruktur blir en del i ett större nät. 
  
 4.7.5 
  
 Sammanvägd bedömning säkerhets- och skyddskriteriet 
  
 Synonymt med resonemanget kring miljökriteriet kan jag kon- statera att säkerhet och skydd är viktiga delar av en hamns verk- samhet. Eftersom den är strikt styrd av lagregleringar och in- ternationella konventioner finns det samtidigt litet utrymme att göra en värdering av enskilda hamnars skyddsarbete, som i tillägg också till stora delar är konfidentiellt. Ingen bedömning görs därför här av enskilda hamnars säkerhets- och skyddsarbete. 
  
 20 
  
 TP PT  
 Grönbok om nytt europeiskt program för skydd av kritisk infrastruktur KOM (2005) 576, slutlig. 
 73 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 Tabell 4.1 Översikt av miljödifferentierade avgifter samt olika externa certi- fieringar i de utvalda hamnarna. Hamnarna är sorterade i fallande ordning utifrån antal anlöp enligt SCB:s statistik 
  
 Miljö- 
  
 SOx diff. 
  
 NOx 
  
 Stairsec 
  
 Antal 
  
 Procent av alla 
  
 tillstånd 
  
 avgift 
  
 diff. 
  
 -cert. 
  
 fartygs- 
  
 anlöp 
  
 avgift 
  
 anlöp 
  
 Helsingborgs Hamn 
  
 21 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 45 007 
  
 46,90 
  
 F 
  
 F 
  
 Stockholms Hamnar 
  
 22 
  
 X 
  
 X 
  
 - 
  
 8 989 
  
 9,37 
  
 X 
 PF 
  
 FP 
  
 Göteborgs Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 8 217 
  
 8,56 
  
 Trelleborg Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 5 526 
  
 5,76 
  
 23 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 3 379 
  
 3,52 
  
 Ystad 
 Hanson 
  
 Copenhagen Malmö Port 
  
 24 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 2 790 
  
 2,91 
  
 F 
  
 F 
  
 Karlshamns Hamn 
  
 X 
  
 - 
  
 - 
  
 2 025 
  
 2,11 
  
 Terminal West (Varberg) 
  
 25 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 1 241 
  
 1,29 
  
 X 
 PF 
  
 FP 
  
 Mälarhamnar 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 1 200 
  
 1,25 
  
 Halmstad 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 1 148 
  
 1,20 
  
 Norrköpings Hamn  Stuveri 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 996 
  
 1,04 
  
 Vänerhamn 
  
 26 
  
 X 
  
 X 
  
 - 
  
 989 
  
 1,03 
  
 X 
 PF 
  
 FP 
  
 Gävle Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 - 
  
 974 
  
 1,01 
  
 Umeå Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 - 
  
 X 
  
 891 
  
 0,93 
  
 Oxelösunds Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 - 
  
 825 
  
 0,86 
  
 Karlskrona Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 - 
  
 706 
  
 0,74 
  
 Oskarshamns Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 - 
  
 673 
  
 0,70 
  
 Södertälje Hamn 
  
 27 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 629 
  
 0,66 
  
 X 
 PF 
  
 FPPP 
  
 Sundsvalls Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 610 
  
 0,64 
  
 Luleå Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 - 
  
 602 
  
 0,63 
  
 Källa: Bearbetning av muntligt och skriftligt material från Sveriges Hamnar. 
  
 4.8 
  
 Utvecklingskriteriet 
  
 För det slutliga utpekandet av vilka hamnar som ska betraktas som strategiska är det viktigt att uppmärksamma inte endast dagens godsomsättning utan också utvecklingen av godsomsättningen över tid. 
 Figuren nedan visar den relativa tillväxten mellan åren 2000 och 2006 i det urval av hamnar som gjordes med utgångspunkt i gods- omsättning, infrastruktur och samarbete i avsnitt 4.5. Totalt har 
  
 21 
  
 TP PT  
 Enligt Helsingborgs Hamn AB kommer miljötillstånd att erhållas under hösten 2007.  
 22 
  
 TP PT  
 Tillståndet gäller Kapellskär. 
  
 23 
  
 TP PT  
 Enligt Ystads Hamn och Logistik AB kommer miljödifferentierade hamnavgifter att in- föras under 2007. 
  
 24 
  
 TP PT  
 Enligt CMP kommer miljötillstånd att erhållas under hösten 2007.  
 25 
  
 TP PT  
 Varbergs hamnförvaltning har tillståndet. 
  
 26 
  
 TP PT  
 Tillståndet gäller hamnen i Lidköping. 
  
 27 
  
 TP PT  
 Tillståndet gäller Sydhamnen. 
 74 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 godsmängden över kaj ökat med 19 procent i svenska hamnar under perioden. 
 Figur 4.2 Relativ tillväxt i de utvalda hamnarna 2000 och 2006, procent 
  
 Helsingborg 
  
 -24% 
  
 Vänerhamn 
  
 -13% 
  
 Oskarshamn 
  
 -10% 
  
 Norrköping 
  
 -8% 
  
 Stockholm 
  
 0% 
  
 Mälarhamnar 
  
 1% 
  
 Luleå 
  
 7% 
  
 Trelleborg 
  
 10% 
  
 Sundsvall 
  
 16% 
  
 Södertälje 
  
 19% 
  
 Totalt svenska hamnar 
  
 19% 
  
 Göteborg 
  
 20% 
  
 Gävle 
  
 27% 
  
 Varberg 
  
 27% 
  
 Oxelösund 
  
 37% 
  
 Umeå 
  
 37% 
  
 Kapellskär 
  
 40% 
  
 Halmstad 
  
 43% 
  
 Malmö 
  
 50% 
  
 Ystad 
  
 50% 
  
 83% 
  
 Karlshamn 
  
 148% 
  
 Nynäshamn 
  
 429% 
  
 Karlskrona 
  
 -50% 
  
 0% 
  
 50% 
  
 100% 
  
 150% 
  
 200% 
  
 250% 
  
 300% 
  
 350% 
  
 400% 
  
 450% 
  
 500% 
  
 Källa: SCB/Sveriges hamnar. 
 Om vi i istället studerar den absoluta tillväxten blir resultatet enligt figuren nedan. Intressant att notera är att ca en tredjedel av ök- ningen i godshantering över kaj i svenska hamnar under perioden har tillfallit Göteborg. Göteborg har sålunda ökat sin andel av hanterat gods över kaj under  
 2000-talet 
  jämfört med övriga hamnar. De utvalda hamnarna står också för ca 90 procent av den totala tillväxten i Sveriges Hamnars medlemsföretag under peri- oden. En koncentration av flödena till ett färre antal hamnar har så- ledes skett under perioden. 
 75 
  
 Utredningens kriterier 
  
 SOU 2007:58 
  
 Figur 4.3 Absolut tillväxt i de utvalda hamnarna 2000 och 2006, (ton över kaj) 
  
 Helsingborg 
  
 -2331 
  
 Vänerhamn 
  
 -336 
  
 Norrköping 
  
 -310 
  
 Oskarshamn 
  
 -96 
  
 Stockholm 
  
 -5 
  
 24 
  
 Mälarhamnar 
  
 Södertälje 
  
 146 
  
 Sundsvall 
  
 303 
  
 Varberg 
  
 380 
  
 Nynäshamn 
  
 452 
  
 Luleå 
  
 485 
  
 Umeå 
  
 498 
  
 Kapellskär 
  
 821 
  
 Halmstad 
  
 831 
  
 Gävle 
  
 914 
  
 Ystad 
  
 1035 
  
 Trelleborg 
  
 1047 
  
 Karlskrona 
  
 1110 
  
 Oxelösund 
  
 1766 
  
 3018 
  
 Malmö 
  
 Karlshamn 
  
 3464 
  
 6651 
  
 Göteborg 
  
 22140 
  
 Total tillväxt 
  
 -5000 
  
 0 
  
 5000 
  
 10000 
  
 15000 
  
 20000 
  
 25000 
  
 Källa: SCB/Sveriges hamnar. 
 Helsingborgs Hamns minskning under perioden kan till största delen tillskrivas Öresundsbrons tillkomst. 
 Vi har också tagit del av flertalet hamnars framtidsprognoser. Dessa visar på en stor optimism, inte minst beträffande in- termodala transporter där flera hamnar har en betydande roll som intermodala knutpunkter med kombiterminaler på hamnområdet. Till detta kommer de hamnpendlar som på senare tid etablerats från ett antal hamnar där dessa fungerar som omlastningspunkter från sjötransport till järnvägstransport. Flera hamnpendlar går dessutom mellan hamnars kombiterminaler. Denna utveckling leder till att flertalet hamnföretag har betydande godshantering som aldrig går över kaj, utan hamnen är en intermodal knutpunkt för tre tran- sportslag. 
 76 
  
 SOU 2007:58 
  
 Utredningens kriterier 
  
 Det finns dessutom hamnar som även försöker integrera flyg- frakt i transportkedjan. Dock torde utvecklingspotentialen för detta vara relativt begränsad eftersom snabba transporter av hög- värdiga produkter är flygfraktens styrka medan järnväg och sjötran- sporter är volymberoende och varorna har relativt sett ett lägre värde. 
  
 I betänkandet  
 Strategiska godsnoder i det svenska transport- systemet – ett framtidsperspektiv  
 (SOU 2007:59) diskuteras fram- tidsperspektivet för godstransporterna i Sverige. 
  
 77 
  
 5 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 Hamnar har sinsemellan olika funktion i det svenska transport- systemet. Som framgår av Hamnboken (bilaga 2) har hamnarnas funktioner under lång tid utmejslats beroende på huruvida det finns en viktig industri i närheten vars lokalisering beror på ham- nens läge eller om hamnen är en viktig del av transportkedjan som transporterar konsumtionsprodukter till centrallager eller andra hubbar. Hamnarnas viktigaste uppgift utifrån Hamnstrategiutred- ningens perspektiv är att vara välfungerande noder för varuägarnas behov av transporter till och från Sverige. Hamnarnas funktion för passagerartrafik är alltså av mindre betydelse i detta sammanhang. 
  
 5.1 
  
 Hamnarnas olika funktioner i transportsystemet 
  
 I detta avsnitt kategoriseras hamnarna utifrån olika funktioner i transportsystemet. 
 Kategoriseringen är gjord utifrån följande funktioner: 
  
 brohamnar för persontrafik och gods 
  
 hamnar för industrivaror 
  
 containerhamnar 
  
 fordonshamnar 
  
 energihamnar 
  
 avlastningshamnar. 
  
 De hamnar som är kategoriserade är desamma som tidigare valts ut i urvalsprocessen (se avsnitt 4.5). Vissa hamnar finns med i flera kategorier utifrån ett transportpolitiskt funktionsperspektiv; dessa hamnar bedöms alltså ha en viktig funktion i flera kategorier. 
 79 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Det finns även andra typer av hamnar med viktiga roller, t.ex. reservhamnar, reparationshamnar eller nödhamnar. Dessa hamnar ingår dock oftast inte i Sjöfartsverkets urval av hamnar med riks- intresse 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 och har heller inget primärt transportpolitiskt intresse. Därför har jag valt att inte kategorisera dessa hamnar – även om det är av yttersta vikt, inte minst ur ett säkerhets- och serviceper- spektiv, att det finns väl fungerande hamnar med dessa funktioner. Exempel på viktiga hamnar i detta avseende är Uddevalla Hamn och Slite Hamn som är nöd- och reservhamnar för Vänertrafiken respektive Gotlandstrafiken samt Falkenbergs Hamn som fungerar som reparationsvarv på Västkusten. 
  
 5.1.1 
  
 Brohamnar för persontrafik och gods 
  
 Jag har valt att kalla de hamnar där färjetrafiken är stor för  
 bro- hamnar  
 eftersom funktionen för dessa hamnar är just att utgöra en bro till ett fåtal fasta destinationer med hög frekvens på anlöpen. 
 De transporter som förbinder Sverige med våra viktigaste han- delspartners är ofta färjetransporter via brohamnarna i södra, västra och östra Sverige. Därför är brohamnarna strategiska. Särskilt viktiga är förbindelserna med Tyskland och Finland. Det är också högst troligt att det finns flöden som går igenom Polen, Tyskland och Finland på sin väg till Sverige, där dessa länder därmed utgör transitländer. På samma sätt är Skåne, Blekinge och Stockholmsre- gionen transitregioner för flöden med slutdestination i andra delar av Sverige och Norge. 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
  
 De brohamnar i Sverige med mest passagerartrafik ligger nära stora befolkningsområden, men det finns också färjetrafik där godset dominerar. Ett sätt att visa denna skillnad är att jämföra an- talet passagerare med godsmängden. Tabell 5.1 nedan jämför hanterat enhetsgods och antal passagerare i de viktigaste svenska brohamnarna. Beräkningen förutsätter att containrar, flak och kassetter huvudsakligen inte går med färjor. Det finns visserligen exempel på att detta är fallet, men den felräkning detta bedöms or- saka är försumbar. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Se ordlista. 
  
 2 
  
 TP PT  
  
 Källa: Vägverket:  
 Godtransporter genom Skåne och Blekinge, publikation 2006:109  
 samt Chalmers tekniska högskola, Freeman:  
 Consequences of Polands joining to the European Union for the ferry transport in the south Baltic Sea 
 , Magisteruppsats E2005:046 (2005). 
  
 80 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 Tabell 5.1 Godsmängd i ton på trailrar, lastfordon, släp och järnvägsvagnar per passagerare i de viktigaste svenska brohamnarna, 2006 
  
 Hamn 
  
 Passagerare 
  
 Godsmängd 
  
 Jämförelsetal 
  
 enhetsgods ton exkl. 
  
 godsmängd 
  
 containrar, flak och 
  
 ton/passagerare 
  
 kassetter 
  
 Gotlands hamnar 
  
 1 472 260 
  
 552 000 
  
 0,37 
  
 Göteborg 
  
 2 187 787 
  
 10 944 000 
  
 5 
  
 Helsingborg 
  
 10 775 694 
  
 4 567 000 
  
 0,42 
  
 Kapellskär 
  
 1 381 798 
  
 2 854 000 
  
 2,07 
  
 Karlshamn 
  
 110 815 
  
 1 339 000 
  
 12,08 
  
 Karlskrona 
  
 413 463 
  
 1 113 000 
  
 2,69 
  
 Malmö 
  
 155 462 
  
 4 101 000 
  
 26,38 
  
 Nynäshamn 
  
 1 273 102 
  
 731 000 
  
 0,57 
  
 Oskarshamn 
  
 388 614 
  
 274 000 
  
 0,71 
  
 Stockholm 
  
 8 032 226 
  
 2 650 000 
  
 0,33 
  
 Strömstad 
  
 1 250 160 
  
 284 000 
  
 0,23 
  
 Trelleborg 
  
 1 696 646 
  
 11 204 000 
  
 6,60 
  
 Umeå 
  
 76 993 
  
 274 000 
  
 3,56 
  
 Varberg 
  
 170 332 
  
 604 000 
  
 3,55 
  
 Ystad 
  
 1 936 622 
  
 2 897 000 
  
 1,5 
  
 Källa: Sveriges hamnar/SCB. 
 Tabellen visar att Stockholms innerstadshamnar, Helsingborg, Strömstad, Nynäshamn, Oskarhamn och Gotlands hamnar är bro- hamnar där passagerarna dominerar, medan Malmö, Trelleborg, Karlshamn och Göteborg är brohamnar där godset dominerar. I Ystad dominerar Bornholmstrafiken passagerartrafiken (som inte har gods), godsmängden per passagerare på Ystads Polentrafik är troligen betydligt större än tabellen visar. 
 Krav på infrastruktur 
 För att brohamnarna ska fungera är det viktigt med bra infra- struktur även på land, eftersom det mesta som går via dessa hamnar ska transporteras vidare från hamnen. Persontransporternas slutmål ligger generellt sett relativt nära hamnen, medan godset tran- sporteras längre sträckor. Eftersom det är relativt många person- transporter som ska försörja hamnen, där flödet inte är jämnt utan följer anlöp och avgång av färjor, är det dessutom viktigt att per- sontransporterna kan ske med kollektiva färdmedel. Det är också 
 81 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 väsentligt för flödena i dessa hamnar, som till stor del utgörs av trailrar som transporteras vidare med lastbil, att anslutningsvägar klarar tunga transporter samtidigt som vägarna ska fungera även med ojämna flöden. För att det ska finnas förutsättningar för järn- vägstransporter från dessa hamnar är det nödvändigt att det i hamnen finns omlastningsmöjligheter att lasta trailers till järnväg (järnvägsvagnar som går på färja är relativt ovanligt), samtidigt som det är nödvändigt med tillräckliga volymer för att möjliggöra järn- vägstransporter. 
 När det gäller infrastrukturen på sjösidan kräver färjetrafiken inte så stort djupgående; däremot krävs infrastruktur i hamnen i form av ramper, terminaler och andra utrymmen för att ta emot passagerare. 
 I hamnar där tiden fartygen ligger förtöjda är lång, och där antal passagerare dominerar, är det av miljömässiga skäl mest angeläget att sätta in elanslutning till land (fler faciliteter drar ström i passagerarfärjor än i godsfärjor). 
  
 5.1.2 
  
 Hamnar för industriprodukter 
  
 Hamnar för industriprodukter är av vital vikt för svensk ex- portindustri. I flera av hamnarna finns redan i dag stora industriella intressen i form av ägande eller näraliggande stora tillverknings- enheter. Företagen har också byggt upp särskilda system för sy- stemtransporter (se avsnitt 3.1.4). 
 Krav på infrastruktur 
 Till och från dessa hamnar går godset längre sträckor, både på sjö- och på landsidan. Transporterna är dessutom tunga, vilket ställer krav på omkringliggande infrastruktur så att transporterna klarar av stora mängder som ska gå långa sträckor. Dock är kravet på fre- kvens inte så stort, utan trafiken är snarare bunden till regel- bundenhet och punktlighet. 
 Utvecklingen går mot ökad samlastning mellan olika företags systemtransporter. Om dessa samlastningsmöjligheter i framtiden nyttjas mer än i dag kommer det att innebära större fartyg, dock inte med samma utveckling som på containersidan. Därför är inte kraven på farlederna så stora i denna typ av hamn. 
 82 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 De storskaliga industrier som finns i dessa system ligger i regel i anslutning till hamnen; många gånger har hamnens verksamhet startat i och med industrietableringen. Det är i stället råvarorna som kräver långa transportsträckor på land. Konsolideringar på världsmarknaden, inte minst inom skogs- och stålbranscherna, har gjort att flödena numera ofta är globala, med råvaror från ett land samt tillverkning av olika delar i processen i olika länder – ibland t.o.m. i olika världsdelar. Andra transporter i denna hamnkategori är transporter av byggmaterial, t.ex. cement och sten, som också har stora volymer i svenska hamnar. 
 Exempel på hamnar för industriprodukter 
 Exempel på hamnar som främst lastar för industrier är Luleå, Piteå, Skellefteå, Umeå, Sundsvall, Karlshamn, Gotlands hamnar, Walton stad, Varberg, Oxelösund och Uddevalla. 
  
 5.1.3 
  
 Containerhamnar 
  
 Containertransportsystemet är främst ett globalt transportnätverk för  
 dörr-till-dörrtransporter 
  av relativt högvärdigt gods. Samlast- ningsmöjligheterna är stora. Ökad handel med förädlade produkter samt en containerisering av allt fler varuslag har dessutom drivit på tillväxten av containertrafik; volymerna har i princip fördubblats vart tionde år sedan  
 1980-talet. 
  
 Parallellt med denna utveckling omstrukturerades container- marknaden pga. dålig lönsamhet och sjunkande priser. Denna effektivisering av marknaden, som inneburit gemensamma globala transportlösningar och högre resursnyttjande, har samtidigt lett till att konkurrensen minskat och det är i dag ett fåtal globala opera- törer som styr marknaden. Detta visar sig också när det gäller land- transporterna, där prisskillnaden på en transport till en land- terminal jämfört med priset till en särskild hamn är försumbar. 
 Operatörernas fraktpriser täcker således inte självkostnaden för landtransporten. 
 Containertrafiken i svenska hamnar har ökat, dock inte med de stora tillväxttal som förekommer globalt. År 2006 ökade container- volymen i antal TEU över kaj med 8 procent i svenska hamnar. Figur 5.1 nedan visar tillväxten 1997 2006. 
 83 
 Hamnars olika funktion i transportsystemet SOU 2007:58 
 Figur 5.1 Hanterade containrar över kaj i svenska hamnar 1997 2006, (index 2000 = 100) 
  
 160 
  
 140 
  
 120 
  
 100 
  
 TEU 
  
 80 
  
 60 
  
 Volym 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 6 
  
 1997 
  
 8 
  
 1999 
  
 2000 
  
 1 
  
 2002 
  
 3 
  
 4 
  
 2005 
  
 6 
  
 199 
  
 199 
  
 200 
  
 0 
  
 200 
  
 200 
  
 20 
  
 Källa: SIKA/SCB. 
  
 För containersystemen finns två slags hamnar – stora nav ( 
 hubbar 
  
 TPF 
  
 3 
  
 FPT 
 ) med länkar ( 
 feeder 
 ) till lokala hamnar ( 
 spokes 
 ). Det är mellan dessa olika funktioner för containerhamnar i transportsystemet som dragkampen mellan svenska öst- och västkusten till stor del handlar om. Alternativa scenarier för containertransporter till svenska hamnar är följande: 
  
 Scenario I:  
 Anlöp direkt från transoceana destinationer för- modligen till Göteborg. Göteborg blir då en  
 hub  
 med  
 feeder  
 till andra hamnar och godstransporter via järnväg och lastbil till torrhamnar 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 i inlandet. 
  
 Scenario II:  
 Anlöp till  
 hubbar  
 på kontinenten som transporteras med  
 feeder  
 till svenska hamnar. Svenska hamnar blir i detta scenario  
 spokes  
 till de stora hubbarna på kontinenten. 
 Dagens situation är något mitt emellan de ovan beskrivna sce- narierna. Göteborgs Hamn fungerar som Elliott i en av 
  
 3 
  
 TP PT  
 Se ordlista. 
  
 4 
  
 TP PT  
 Se ordlista. 
 84 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 Maersks containerlinjer, samtidigt som man är Sveriges största  
 spoke  
 för  
 feeder  
 till hubbar på kontinenten (se tabell 5.2 nedan). 
  
 Tabell 5.2 
  
 Containertransporter mellan vissa svenska hamnar och hubbar 
  
 på kontinenten i tusentals ton, 2005 
  
 Export 
  
 Göteborg 
  
 Helsingborg 
  
 Gävle 
  
 Västerås 
  
 Oxelösund 
  
 Malmö 
  
 Norrköping 
  
 Stockholm 
  
 Halmstad 
  
 Södertälje 
  
 Summa 
  
 Hamburg 
  
 695 
  
 122 
  
 347 
  
 44 
  
 1 
  
 29 
  
 2 
  
 3 
  
 1 244 
  
 Bremerhaven 
  
 421 
  
 210 
  
 3 
  
 7 
  
 641 
  
 Rotterdam 
  
 7 
  
 7 
  
 Antwerpen 
  
 179 
  
 86 
  
 265 
  
 Import 
  
 Göteborg 
  
 Helsingborg 
  
 Gävle 
  
 Västerås 
  
 Oxelösund 
  
 Malmö 
  
 Norrköping 
  
 Stockholm 
  
 Halmstad 
  
 Södertälje 
  
 Summa 
  
 Hamburg 
  
 637 
  
 23 
  
 4 
  
 2 
  
 4 
  
 7 
  
 24 
  
 72 
  
 773 
  
 Bremerhaven 
  
 619 
  
 69 
  
 4 
  
 19 
  
 163 
  
 2 
  
 877 
  
 Rotterdam 
  
 245 
  
 46 
  
 10 
  
 301 
  
 Antwerpen 
  
 122 
  
 122 
  
 SUMMA 
  
 2 925 
  
 510 
  
 358 
  
 99 
  
 1 
  
 23 
  
 46 
  
 189 
  
 3 
  
 74 
  
 4 230 
  
 Källa: Sjöfartsverkets farledsdatabas, Lloyds Register – Fairplay Register of Ships. 
 När man analyserar containerutvecklingen i hamnarna är det viktigt att ha i åtanke att varje container hanteras i genomsnitt tre gånger i globala transporter. Till detta kommer flöden av tomcontainrar. Därför räknas förmodligen samma container flera gånger i stati- stiken. I Sverige finns dessa obalanser främst i relationen konsum- tionsområden och produktionsområden. Samma förhållande råder för övrigt även för andra typer av transportslag, t.ex. transporteras det mycket lastbilar och järnvägsvagnar. Det är huvudsakligen tom- transporter i containertrafiken som lastas över kaj, och därför ägnas särskild uppmärksamhet åt detta i detta sammanhang, även om det också finns viss tompositionering 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT  
 av containrar på järnväg. 
  
 5 
  
 TP PT  
 Se ordlista. 
 85 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Officiell statistik på tompositionering finns för kustområden men inte för enskilda hamnar. Därför görs en jämförelse mellan de största containerhamnarna i Sverige avseende skillnader i last per container i tabell 5.3 nedan. 
 Tabell 5.3 Lastning per TEU, svenska hamnar med >20 000 TEU i gods- omsättning, 2006 
  
 Hamn 
  
 Antal TEU 
  
 Containrar ton 
  
 Lastat i ton/TEU 
  
 Gävle 
  
 67 136 
  
 579 000 
  
 8,62 
  
 Göteborg 
  
 811 843 
  
 6 625 000 
  
 8,16 
  
 Helsingborg 
  
 137 489 
  
 1 202 000 
  
 8,74 
  
 Malmö 
  
 37 851 
  
 342 000 
  
 9,04 
  
 Mälarhamnar 
  
 40 458 
  
 374 000 
  
 9,24 
  
 Stockholm 
  
 37 005 
  
 223 000 
  
 6,03 
  
 Södertälje 
  
 24 067 
  
 182 000 
  
 7,56 
  
 Varberg 
  
 21 565 
  
 139 000 
  
 6,45 
  
 Åhus 
  
 21 760 
  
 183 000 
  
 8,41 
  
 Källa: Bearbetning av statistik från Sveriges Hamnar/SCB 
 . 
  
 Siffrorna ovan visar en lägre lastningsgrad i Stockholm och Varberg än i övriga hamnar, vilket kan tyda på en relativt stor tomposition- ering. En annan förklaring kan givetvis vara att godset som fraktas till hamnen är volymkrävande men inte väger så mycket. 
 Krav på infrastruktur 
 Det är i denna kategori hamnar den ökade fartygsstorleken kom- mer att ha störst konsekvenser med avseende på djupgående i far- leden och möjlighet att framföra breda fartyg. Möjligheten att av- sätta godset i inlandet har också stor betydelse för hamnens attraktivitet gentemot varuägare. 
  
 5.1.4 
  
 Fordonshamnar 
  
 Bilar transporteras bl.a. från Asien till den hamn som respektive bilföretag har avtal med. Detta leder till att bilar som ska till Skåne kan hamna i Södertälje eller Wallhamn eller vice versa. De hubbar som utvecklats i Sverige i dag har också en roll i bildistributionen till övriga Östersjöområdet. 
 86 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 Bilhantering leder ofta också till en omfattande  
 PDI-verksamhet 
  ( 
 Pre- Delivery Inspection 
 ) där särskilda  
 PDI-företag 
  tillser att bilen blir utformad enligt kundens önskemål. Kundanpassning av per- sonbilar görs således i hamnen, medan kundanpassning av lastfor- don oftast görs i fabriken. 
 De viktigaste fordonshamnarna i Sverige är Göteborg, Copen- hagen Malmö Port, Wallhamn, Södertälje och Halmstad. Tabell 5.4 nedan visar vilka hamnar som 2006 omsatte fler är 30 000 fordon över kaj. Tabellen visar också skillnader mellan hamnarna. 
 I Halmstad och Södertälje lossas betydligt fler fordon än det lastas, medan Malmö och Wallhamn har en utpräglad hubbfunktion för omlastning, PDI och vidare distribution till slutdestinationen. Samma fordon kan därmed i statistiken räknas över kaj två gånger. 
 Tabell 5.4 Antal lastade och lossade motorfordon i hamnar med en om- sättning som överstiger 30 000 fordon, 2006 
  
 Hamn 
  
 Lossade 
  
 Lastade 
  
 Total hantering 
  
 Göteborg 
  
 96 072 
  
 229 245 
  
 325 317 
  
 Halmstad 
  
 56 902 
  
 135 
  
 57 039 
  
 Malmö 
  
 241 665 
  
 100 592 
  
 342 257 
  
 Södertälje 
  
 53 134 
  
 18 
  
 53 152 
  
 Wallhamn 
  
 25 252 
  
 23 776 
  
 49 028 
  
 Källa: Bearbetning av statistik från Sveriges Hamnar/SCB 
 . 
  
 Krav på infrastruktur 
 I hubbhamnarna omlastas fordon till andra fartyg i stor utsträck- ning. Därför är kravet på omkringliggande infrastruktur på land inte så stort. Till de fordonshamnar som har avsättning för en del av fordonen inåt landet är det däremot viktigt att dessa transporter, företrädelsevis järnvägstransporter, fungerar. Den andra typen av fordonshamnar är då hamnen är belägen nära en fordonsindustri och hamnen utgör en viktig del i distributionen. I dessa hamnar är kravet på välfungerande infrastruktur till produktionsanläggningen stort. 
 Fartygen som används för transoceana transporter är stora och kräver relativt stort djupgående. Fordonshantering är också en ut- rymmeskrävande verksamhet. I Malmö upptar bilhanteringen unge- fär hälften av hamnens yta men den står för en väsentligt mindre del av hamnens intäkter. 
 87 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 5.1.5 
  
 Energihamnar 
  
 Energihamnarna är viktiga för energiförsörjningen i Sverige. I dag dominerar oljetransporterna men i framtiden kommer förmodligen alternativa bränslen utgöra merparten av transporterna. 
 Redan i dag transporteras etanol från Brasilien till Europa. Detta lönar sig eftersom den brasilianska råvaran i form av sockerrör är överlägsen de europeiska sockerbetorna. Det går också att produ- cera etanol från träråvara, vilket har gett underlag för etanolfabriker i såväl Norrköping som en planerad fabrik i Karlshamn. 
 En trend under senare år är att rysk olja transporteras till Sverige för mellanlagring, ofta i bergrum. Ägarna räknar i dessa fall med höjda råvarupriser och därför lagras oljan i väntan på bättre försälj- ningspriser. Oljan kallas därför transitolja. 
 Krav på infrastruktur 
 Till de kluster av polymerindustrier som framför allt finns på Väst- kusten transporteras stora mängder olja som insatsprodukt till till- verkningen. Transporterna internt mellan företagen sker ofta i pipelinesystem. Uttransporterna med färdiga produkter sker i huvudsak med lastbil. Det finns önskemål från industrin att i högre utsträckning transportera på järnväg men denna utveckling har ännu inte ägt rum, mycket p g a otillräcklig järnvägskapacitet. 
 De stora oljeraffinaderierna på Västkusten raffinerar olja till olika slags drivmedel. Transporterna till och från dessa sker huvud- sakligen med fartyg. Det går dock inte att använda samma typ av fartyg för in- respektive uttransporter, eftersom det inte går att an- vända samma fartyg för råvaror och raffinerade varor. 
 Det finns också en trend att hamnar som inte raffinerar oljepro- dukter fungerar som omlastningshamnar för vidare transport med andra fartyg till slutdestination. Detta sker exempelvis i Södertälje för vidare distribution till Västerås. 
 Av detta följer att kraven på landtransporter inte är så stora för denna typ av produkter, eftersom sjötransporterna klarar mycket av de långa transporterna. Transporter till slutkund är dock starkt beroende av lastbilstransport med tankbil. Järnvägstransporter för denna typ av gods är ännu inte så vanliga. 
 Det är av yttersta vikt att dessa transporter framförs på ett säkert sätt, eftersom godset ofta som klassificeras som farligt gods. 
 88 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 Exempel på energihamnar 
 Exempel på energihamnar är Malmö (olja), Brofjorden/Lysekil (olja), Gävle (flygbränsle), Karlshamn (transitolja), Norrköping (olja och etanol), Oxelösund (olja och kol), Göteborg (olja) och Stenungsund (olja och kemiska produkter). 
  
 5.1.6 
  
 Avlastningshamnar 
  
 Sverige är det enda land i EU där insjöfarten minskar i volym. Från Rotterdams hamn går nära en tredjedel av det gods som inte är  
 feeder-volymer 
  i insjöfart. På kontinenten styrs utvecklingen av in- sjöfart dels att det finns behov av avlastning av väg- och järnvägs- näten, dels av miljöskäl. 
 Samma resonemang kan överföras till Sverige, och det finns en tydlig avlastningsroll för hamnar i insjöar som dessutom är miljö- mässigt fördelaktig. 
 De hamnar som har denna roll i det svenska transportsystemet är insjöhamnarna i Vänern och Mälaren. I dessa fall har dock ham- narna en klar nackdel i tillgängligheten på sjösidan i och med långa lotstider och krav på bredd och djupgående i samband med sluss- ning. 
 Krav på infrastruktur 
 Sjöfartens utveckling går mot allt större fartyg, särskilt när det gäller containerfartyg. Om det ska vara möjligt för dessa fartyg att komma in i Mälaren och Vänern krävs bättre tillgänglighet i form av förbättrade slussar och större djupgående. Nyckelfrågan är huru- vida det är transportpolitiskt fördelaktigt att göra dessa invest- eringar i förhållande till andra investeringar. 
 Klimat och sårbarhetsutredningen  
 (M 2005:03) kommer i sitt slutbetänkande hösten 2007 att ta upp en diskussion om de miljö- mässiga avvägningar som behöver göras för möjligheten till avtapp- ning. 
  
 89 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Exempel på avlastningshamnar 
 De avlastningshamnar som finns i Sverige i dag är Mälarhamnar och Vänerhamn. 
  
 5.2 
  
 Hamnarnas funktion i transportsystemet 
  
 Tabellen 5.5 nedan visar en sammanställning av Hamnstrategi- utredningens kategorisering av hamnarna som kvalificerat sig att kunna bli strategiska enligt kapitel 4. 
 Tabell 5.5 Kategorisering av hamnarna som kvalificerat sig att kunna bli strategiska 
  
 Brohamn 
  
 Industri- 
  
 Containerhamn 
  
 Fordonshamn 
  
 Energihamn 
  
 Avlastnings- 
  
 >35 000 
  
 hamn 
  
 >20 000 TEU 
  
 >1 000 ton 
  
 hamn 
  
 trailrar 
  
 olja eller 
  
 likn. 
  
 Göteborg 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Trelleborg 
  
 X 
  
 Malmö 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Karlshamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Helsingborg 
  
 X 
  
 X 
  
 Luleå 
  
 X 
  
 Oxelösund 
  
 X 
  
 X 
  
 Stockholm 
  
 X 
  
 X 
  
 Gävle 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Norrköping 
  
 X 
  
 X 
  
 Mälarhamnar 
  
 X 
  
 X 
  
 Ystad 
  
 X 
  
 Halmstad 
  
 X 
  
 Vänerhamn 
  
 X 
  
 X 
  
 Sundsvall 
  
 X 
  
 Umeå 
  
 X 
  
 Varberg 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Karlskrona 
  
 X 
  
 Oskarshamn 
  
 X 
  
 Södertälje 
  
 X 
  
 X 
  
 Totalt 
  
 8 
  
 12 
  
 8 
  
 3 
  
 6 
  
 2 
  
 Källa: Hamnstrategiutredningen 
 . 
  
 90 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 5.3 
  
 Konkurrens eller samarbete mellan hamnar 
  
 Som tidigare anförts är det en grannlaga uppgift att balansera mellan strävan att skapa förutsättningar för en levande konkurrens mellan olika hamnar och behovet att ändock hushålla med ge- mensamma resurser och prioritera infrastrukturen kring de hamnar där den gör störst nytta både i dag och i framtiden. 
 Dessa avvägningar framstår i dag inte som särskilt komplicerade när det gäller  
 brohamnar 
 . Både de hamnar som domineras av färje- trafik med passagerare (ropax) och mer godsdominerade färjor finns i befolkningstäta delar av landet. Våra viktigaste brohamnar ur ett nationellt perspektiv är därför Kapellskär, Stockholm, Trelle- borg, Helsingborg och Göteborg. Någon egentlig konkurrens mellan dessa finns det inte förutsättningar för. 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT 
  
 Det finns troligen inte heller någon allvarligare konkurrensyta mellan olika delar av Sverige när det gäller  
 industrihamnar 
 . Den sy- stemtrafik som dominerar i industrihamnarna genereras av in- dustriföretagen som ofta ligger nära en hamn. 
 Den konkurrens som kan iakttas finns när det gäller  
 container- hamnarna 
 . Konkurrensen finns i två avseenden – dels konkurrerar i någon mån hamnarna på ostkusten om marknadsandelar i feeder- trafiken till Nordtyskland/Rotterdam, dels konkurrerar ostkust- hamnarna med Göteborg om tillgängliga containervolymer. 
 För att garantera tillräckliga volymer för att motivera direkt- anlöp till Asien har Göteborgs Hamn byggt upp ett nät av hamn- pendlar som inte bara omfattar inlandet utan också hamnar på ost- kusten, t.ex. Sundsvall, Gävle, Norrköping och Karlshamn. Inom Mälardalsområdet finns hamnpendlar från Västerås och Södertälje. I dessa fall har konkurrensen mellan  
 feeder-alternativet 
  och direkt- anlöpen via Göteborg ersatts med ett samarbete mellan hamnarna. 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT 
  
 Det är svårt att bedöma hur relationerna mellan  
 feeder-trafiken 
  på ostkusten och direktanlöpen i Göteborg kommer att utvecklas i ett längre perspektiv. Sverige är sannolikt en så liten marknad att bedömningar som görs av det begränsade antalet globalt verk- samma containerrederier får stor betydelse. Naturligtvis spelar det även roll hur hamnkapaciteten i Nordeuropa utvecklas. Av be- 
  
 6 
  
 TP PT  
 Dock kan det naturligtvis av klimatskäl bli en ändrad relation mellan trafik från kontinenten till och från Trelleborg och Mälardalen i framtiden. En del av den trailertrafik som går från Skåne/Blekinge till Mälardalen kan då komma att föras över till fartyg. Ett aktuellt exempel är Polferries linje mellan Gdansk och Nynäshamn. 
  
 7 
  
 TP PT  
 Konkurrensen bevaras mellan översjörederiet och  
 feeder-rederiet 
  så länge de återstående volymerna på ostkusten är tillräckliga för att motivera anlöp. 
 91 
  
 Hamnars olika funktion i transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 tydelse blir möjligen också hur handeln mellan Ryssland/Baltikum och Sverige utvecklas, även om en ökning där sannolikt i första hand kommer att ske inom  
 roro-segmentet. 
  
 Sammanfattningsvis kan slutsatsen dras att de hamnar som finns på ostkusten enbart berörs av konkurrens med övriga hamnar inom containersegmentet. Samtidigt är det svårt att bedöma hur utveck- lingen blir på detta område. Troligen finns det plats för alla be- fintliga alternativ på marknaden. Det är i varje fall inte en uppgift för staten att påverka konkurrensen mellan ostkusthamnar, skånska hamnar, Hallandshamnar och Göteborgs Hamn genom sina infrastrukturbeslut. 
 Volymutvecklingen av containertrafiken i Sverige har gått långsammare än containertrafiken i världen. Det kan finnas flera orsaker till detta. En orsak kan vara att handelsutbytet med länderna i Ostasien ännu inte är så stort, eftersom Sveriges na- turliga handelspartners finns i Europa dvs. på traileravstånd. Om detta stämmer kan man också vara pessimistisk beträffande fram- tida flöden. 
 En annan tolkning skulle kunna vara att Sverige helt enkelt ligger efter i utvecklingen och att den ökade omfattningen av con- tainertrafik mellan Asien och USA kommer att följa även i Europa. Då blir slutsatsen i stället att det gäller att vara förberedd på ökade krav på hamnkapacitet. 
 Detta är sålunda ett område där det är svårt att i dag komma fram till några säkra förutsägelser. Det är därför viktigt att agera så att flexibiliteten och de framtida handlingsalternativen bevaras. 
 92 
  
 6 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 Detta kapitel presenterar utredningens förslag på vilka hamnar som bör utses som strategiska. 
 Kartläggningen i Hamnboken (bilaga 2) beskriver hamnarna i det svenska transportsystemet tillsammans med länens/regionernas egna prioriteringar. Utifrån detta har utredningen kommit fram till en lista med 20 hamnar som är möjliga att betrakta som strategiska 
 93 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 med hänsyn till godsomsättning, omkringliggande infrastruktur, samarbete, miljö samt säkerhets- och skyddarbete (se vidare avsnitt 4.6 och 4.7). Det är endast dessa hamnar som kommenteras närmare i detta kapitel. 
 I det slutliga urvalet tas hänsyn till behovet av hamnar områdes- vis (närmare presenterat i avsnitt 3.2) samt funktionen hos re- spektive hamn (närmare beskrivet i avsnitt 5.1). Presentationen av de strategiska hamnarna sker regionvis. 
 Det är viktigt att erinra om motiven bakom prioriteringen, dvs. att uppnå en effektiv användning av de resurser som kan avdelas för infrastrukturinvesteringar. Växelspelet mellan marknad och stat innebär att behov finns hos näringslivets olika aktörer av tran- sporter av konsumtionsvaror, insatsvaror och exportvaror medan statens roll är att med begränsade resurser skapa bästa möjliga för- utsättningar för dessa marknadsaktörer. Ett problem är tidsper- spektivet, där infrastrukturinvesteringar med automatik måste vara långsiktiga samtidigt som näringslivet inte kan ha samma lång- siktiga planeringshorisont. 
 Ur varuägarnas synvinkel är det av största vikt att handelsför- bindelserna med Sveriges viktigaste handelspartners fungerar. Olika transportssätt används till olika handelspartners, och Sveriges största handelspartners finns på ett avstånd där det historiskt sett varit mest lönsamt och rationellt att använda trailertransporter på lastbil och järnväg. Sjötransporterna i dessa fall har bestått av färje- transporter via brohamnarna i främst södra och västra Sverige. 
 De olika behov av hamnar som finns i olika delar av landet be- skrivs nedan tillsammans med den funktion som hamnen har i godstransportsystemet och karaktären på det gods som hanteras i hamnarna. 
  
 6.1 
  
 Icke-strategiska 
  
  hamnar har en fortsatt viktig roll på transportmarknaden 
 I kapitel 2 diskuteras statens roll som förutsättningsskapare på en marknad där varuägare som har med gods att transportera står i centrum. Som konstateras där grundar sig den prioritering som görs inom ramen för Hamnstrategiutredningens uppdrag på att det inte finns tillräckliga resurser att täcka alla tänkbara behov. 
 Som jag också konstaterar i inledningen är det en svår balans- gång att med dagens förutsättningar fatta rationella beslut som är 
 94 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 hållbara även i framtiden. Det finns dessutom ett intressant växel- spel mellan de beslut om infrastruktur som fattas utifrån närings- livets behov och den styrande effekt som investeringen får när be- slutet väl är fattat och investeringen är genomförd. I den senare fasen hänvisas marknaden till att nyttja den infrastruktur som till- kommit som ett resultat av marknadsaktörernas bedömningar i den tidigare utvecklingsfasen. Detta ömsesidiga beroende är ofrånkom- ligt och manar till en politik som bevarar flexibiliteten inför fram- tiden, så långt det är möjligt. 
 Det är därför viktigt att ha klart för sig att den prioritering av hamnar som presenteras i detta avsnitt bygger på både dagens för- utsättningar och antaganden som framstår troliga om den framtida utvecklingen av handelsströmmarna. Den dynamik som finns i nä- ringslivet, politiska förändringar som t.ex. EU:s utvidgning och ut- vecklingen i Ryssland samt tillväxten i den globala handeln är exempel på förutsättningar som är svåra att förutse i förväg. De hamnar som inte utses som strategiska kan alltså sannolikt i några fall få en sådan utveckling att det i framtiden framstår som naturligt att se dem som strategiskt viktiga noder i transportsystemet. I andra fall kommer de helt säkert att ha en viktig roll som är värd att slå vakt om – inte minst för den industri och de kunder de betjänar lokalt och regionalt. Det är därför nödvändigt att beakta behovet av en fungerande infrastruktur även kring dessa hamnar även om de i dagens läge inte utpekas som strategiska. 
 Som konstateras inledningsvis i betänkandet bör också en om- prövning av utpekandet ske med jämna mellanrum. Det är viktigt att noga följa marknadsutvecklingen i främst Asien och Östeuropa och den implikation denna kan ha på varuflödena i Sverige. Inom Sverige har det senaste decenniets utveckling, dvs. sedan GTD I först utvecklade tankar om godsstråk, visat att huvudstråken är ro- busta. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 Efterfrågan på transporter är i dag – och kommer förmod- ligen 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 även under överblickbar framtid att vara – koncentrerad till länkar mellan storstadsområdena och i anslutning till stora in- dustrier. 
 Samtidigt kan oförväntade förändringar ske som påverkar varu- strömmarna. Stora investeringar utanför storstadsområdena som kräver mycket varutransporter är en sådan, en annan är huruvida 
  
 1 
  
 TP PT  
 En uppdaterad stråkkarta presenteras i SOU 2007:59 – Strategiska godsnoder i det svenska transportsystemet – ett framtidsperspektiv 
  
 2 
  
 TP PT  
 Befolkningsprognoser som brukar falla väl ut visar att storstadsområden samt universitets- och högskoleorter kommer att öka sin befolkning mest. 
 95 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 klimatfrågans nya tyngd i den allmänna debatten kommer att inne- bära förändringar av konsumtionsmönster som t.ex. leder till att konsumenterna efterfrågar fler lokala varor. 
  
 6.2 
  
 Västsverige – den dominerande svenska hamn- regionen 
  
 Till Västsverige räknas i detta sammanhang Västra Götaland, Värm- land och Halland. Tillsammans står hamnarna i detta område för drygt 40 procent av all utgående trafik och knappt 40 procent av in- kommande trafik mätt i godsomsättning över kaj totalt i svenska hamnar 2006. Befolkningen i regionen utgör ca 23 procent av Sveriges totala. Regionen är sålunda den dominerande hamnre- gionen och här transiteras också betydande godsmängder. 
 Det är i de västsvenska hamnarna som det finns omfattande transoceana anlöp. Samtidigt är dessa hamnar viktiga feeder- hamnar för trafik till de stora containerhamnarna på kontinenten. 
 Det finns också omfattande systemtrafik och färjelinjer till Stor- britannien och Danmark från västsvenska hamnar. 
 Näringslivsstrukturen i Västsverige domineras av tillverknings- industri som verkar på internationella marknader och därmed gene- rerar internationella transporter av stor omfattning. Hamnpendlar och systemtrafik till och från Göteborgs Hamn genererar också stora godsvolymer med ursprung eller destination i andra delar av landet. 
 Hamnstrukturen i Västsverige visar på en stor dominans av Göteborgs Hamn, som har stora volymer av alla godsslag. Hamnen är dessutom den enda blandhamnen i Västsverige och det är den enda hamn i Sverige som fyller alla Hamnstrategiutredningens de- finierade hamnfunktioner. 
 Hanteringen i Varberg och Halmstad är mer dominerad av torr- bulk och båda hamnarna är därtill industrihamnar för näraliggande skogsindustri. Varberg har utöver detta funktionen av brohamn till Danmark. 
 Förslagen från näringslivsorganisationerna ger vid handen att Göteborgs Hamn utpekas av samtliga parter som en nationellt stra- tegisk och för industrier intressant hamn. Varberg och Väner- hamnar pekas för sin del ut av Skogsindustrins transportkommitté som av stort intresse för skogsindustrin men inte som nationellt strategiska. 
 96 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 Västra Götalandsregionen har på uppmaning av Hamnstrategi- utredningen gjort ett särskilt inspel när det gäller regionens syn på hamnarnas prioritering i Västra Götaland. Regionen välkomnar i sitt yttrande att de nationellt viktigaste hamnarna pekas ut för att kunna bygga ut ett väl fungerande väg- och järnvägsnät som an- sluter till de utpekade hamnarna. Det behövs, enligt yttrandet, ur kapacitetssynpunkt ingen utbyggnad av nya hamnar. Däremot kan det vara motiverat att hamnstrukturen har god geografisk täckning för att främja ett högt nyttjande av sjötransporter. 
 Regionen pekar också på framgången med Göteborgs Hamns  
 Railport-system. 
  Genom att detta koncept lyckats så väl kan det fin- nas mindre behov av en egen hamn på vissa platser i Sverige, menar man. Det konstateras också i yttrandet att de hamnar som finns i regionen redan är relativt nischade och att konkurrensen mellan hamnarna är liten. Någon särskild prioritering av enskilda hamnar görs inte på annat sätt än att man poängterar Göteborgs Hamns vikt för det svenska godstransportsystemet. 
  
 6.2.1 
  
 Strategiska hamnar i Västsverige 
  
 Göteborgs Hamn – strategisk hamn i Västsverige 
 Det är naturligt att i Västsverige peka ut Göteborgs Hamn som en strategisk hamn. Hamnen är Sveriges oomtvistligt största. Det är också den enda hamnen i Sverige som har direktanlöp från Asien med containertrafik. Hamnen är överlägset störst på container- trafik och man har också stor hantering av  
 roro-trafik; 
  efter Trelle- borg har Göteborg störst hantering. Vidare har hamnen stor olje- hantering tack vare raffinaderiet. 
 Hamnens etablering av s.k. hamnpendlar har också fallit mycket väl ut och expansionen har varit mycket stor sedan etableringen i början av  
 2000-talet. 
  Det nära samarbete som utvecklats med Var- berg och Uddevalla inom ramen för West Sweden Seaports, där hamnarna i internationella sammanhang marknadsför sig som en hamn med 17 terminaler, har därtill ökat effektiviteten och mark- nadsandelen för hamnarna. Därför utgör Varberg och Uddevalla viktiga samverkanshamnar till Göteborgs Hamn. 
 97 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 6.2.2 
  
 Övriga hamnar i Västsverige 
  
 Vänerhamnar har en rationell struktur 
 Väneröverenskommelsen från 2002 har inneburit en utveckling av verksamheten; framför allt har hamnföretaget etablerat en kost- nadseffektiv struktur som betjänar kunderna på ett bra sätt. Väner- hamn AB utgör nu en modell för andra hamnar som önskar sam- verka. 
 Rollen som avlastningshamn är viktig, och nödvändiga sats- ningar bör göras så att Vänerhamnarna kan behålla denna viktiga roll. Godsomsättningen över kaj på Vänerhamnarna har minskat något under  
 2000-talet 
  och därför är det framför allt viktigt att pas- sagen i Göteborg fungerar rationellt. 
 Det kommer förmodligen att ställas högre krav på möjligheter att reglera vattennivån i Vänern i framtiden, och Klimat och sårbar- hetsutredningen (M 2005:03) har en särskild arbetsgrupp som ar- betar med översvämningsrisker i Vänern och Mälaren. Slutsatser från arbetsgruppens arbete kommer att redovisas i utredningens slutbetänkande hösten 2007. Större regleringsmöjligheter skulle kunna innebära en utbyggnad av slussarna och därmed större fram- komlighet för fartyg på Vänern. 
 Den fortsatta utvecklingen av sjöfarten på de inre vattenvägarna inom EU kan också – tillsammans med förändringar i beskatt- ningen, t.ex. kilometerskatt för lastbilar – leda till ytterligare in- tressanta transportlösningar mellan Vänern och inlandshamnar på den europeiska kontinenten. 
 Halmstad – intressanta nyetableringar 
 Halmstad Hamn är i en intressant utvecklingsfas, med flera före- tagsetableringar i Halmstad som innebär nya utmaningar för hamnen. Tillsammans med sin viktiga position som skogshamn och industrihamn har hamnen goda utvecklingsmöjligheter. 
 Godsomsättningen är i dagens läge relativt lokal. Dock blir det intressant att följa utvecklingen i hamnen efter det att de pågående företagsetableringarna fått full effekt för att se hur dessa kommer att påverka hamnens verksamhet. 
 98 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 Varberg – en del av West Sweden Seaports 
 Varbergs viktiga roll som brohamn till Jylland är obestridlig. Sam- arbetet inom West Sweden Seaports har också bidragit till en gynn- sam utveckling för hamnen. Synonymt med Halmstad är dock av- sättningen för godset till och från Varberg relativt lokal. I takt med ökad containerisering kan Varbergs stora godsomsättning på såg- ade trävaror dock innebära möjligheter till större containervolymer i framtiden. Varberg kan då få en utökad roll i olika logi- stiklösningar med större samlastningsmöjligheter. 
 Uddevalla – även det en del av West Sweden Seaports 
 Som tidigare nämnts kommenteras endast de 20 hamnar som kvali- ficerat sig för att kunnat vara strategiska. Uddevalla är inte en av dessa 20 men erfordrar ändå att nämnas som en del av det väl ut- vecklade samarbetet inom West Sweden Seaports. 
  
 6.3 
  
 Sydsverige – viktiga förbindelser i södra Öster- sjöområdet 
  
 Sydsverige – i detta sammanhang Skåne och Blekinge – är Sveriges näst största hamnregion mätt i ton över kaj; nära en fjärdedel av omsättningen (både in och ut) över kaj i svenska hamnar går via sydsvenska hamnar. Regionen har direktförbindelser med två länder som Sveriges traditionellt har ett betydande handelsutbyte med – Tyskland och Danmark. Regionen har också förbindelser med växande marknader i södra Östersjöområdet. Omfattningen av dessa förbindelser har ökat under  
 2000-talet 
  och alla prognoser pekar på att utvecklingen fortsätter. 
 Regionens andel av befolkningen i Sverige är ca 15 procent. Övervägande delen av de varor som transporteras via sydsvenska hamnar har sin slutdestination utanför regionens gränser, och re- gionen har en transitroll i det svenska godstransportsystemet. Eftersom trängselproblemen börjar bli tydliga särskilt i Skåne kan ett framtidsperspektiv vara transportlösningar som innebär en av- länkning av trafiken till alternativa godsstråk, för att på så sätt upp- nå största möjliga effektivitet på befintlig infrastruktur. 
 99 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnstrukturen i Sydsverige präglas av en stor koncentration av flöden till Helsingborg, Karlshamn, Malmö och Trelleborg. Var och en av dessa fyra hamnar har helt olika roller i transport- systemet – Helsingborg som brohamn och containerhamn, Karls- hamn som industrihamn, energihamn och brohamn, Malmö som fordonshamn, energihamn och med viss containerverksamhet samt Trelleborg som brohamn. Brohamnarna har en tydlig geografisk uppdelning – Helsingborg med förbindelser till Danmark, Trelle- borg med förbindelser till Tyskland och Polen samt Karlshamn med förbindelser till Baltikum. 
 De förslag som utredningen fått från näringslivsorganisation- erna visar att samtliga ovan nämnda hamnar prioriteras som nationellt intressanta. 
 Region Skåne har på uppmaning av Hamnstrategiutredningen gjort ett särskilt inspel när det gäller regionens syn på hamnarnas prioritering i Skåne. Regionen förordar för egen del att hela Skåne identifieras som en knutpunkt, där de fyra stora hamnarna Helsing- borg, Malmö, Trelleborg och Ystad ingår. Åhus och Landskrona har däremot en mer utpräglad karaktär av industrihamnar, menar man. Vidare anför regionen att de fyra stora hamnarna redan i dag har välfungerande intermodala transporter som kan utvecklas ytter- ligare. 
  
 6.3.1 
  
 Strategiska hamnar i Sydsverige 
  
 Helsingborgs Hamn  
 strategisk container och brohamn 
 Helsingborgs Hamn är Sveriges näst största containerhamn och den tredje största brohamnen i hanterad godsmängd. Hamnen är också viktig för färskvarutransporter till Sydsverige och Mälar- dalen. Hamnen har stora tillväxtsiffror och är snart uppe i samma volymer som före invigningen av Öresundsbron. Dessa funktioner tillsammans gör Helsingborg till en nationellt strategisk hamn. 
 Malmö Hamn – strategisk energi och brohamn 
 Malmö Hamns samverkan med Köpenhamns Hamn i det gemen- samma bolaget Copenhagen Malmö Port (CMP) är väl fungerade. Det har skett en specialisering av godsslag mellan hamnarna och ledningsfunktionerna går bokstavligt sett över gränserna. Malmö är 
 100 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 framför allt en viktig energihamn och brohamn för gods från Sveriges viktigaste handelspartner Tyskland. Dessa funktioner ge- nererar, tillsammans med en stor godsomsättning, en plats som strategisk hamn. Däremot är den utrymmeskrävande bilhan- teringen ur ett nationellt perspektiv av mindre strategiskt intresse, eftersom hamnen fungerar som omlastningshamn för vidare tran- sport till andra delar av Östersjöområdet. 
 Trelleborgs Hamn  strategisk brohamn 
 Trelleborgs Hamn är den största brohamnen till Sveriges viktigaste handelspartner Tyskland. Volymerna är betydande. Hamnen har också utvecklat en stor intermodal verksamhet med stor utveck- lingspotential. Detta är skäl som gör att Trelleborg för Sverige är en strategisk hamn. 
 Karlshamns Hamn tillsammans med Karlskrona Hamn– stra- tegisk bro- och industrihamn 
 Karlshamns Hamn har haft stora tillväxtsiffror under de senaste åren. Karlshamn är en bulkhamn med ambitioner att i framtiden öka på enhetslaster. I takt med att handeln med framför allt Balti- kum och Polen ökar ligger Karlshamn strategiskt väl till för att kunna ta marknadsandelar av gods i södra Östersjöområdet. Om det blir så att gods till och från Ryssland kommer att gå via exempelvis Klaipeda eller Kaliningrad – för att undvika trängseln i Finska viken – kan denna utveckling komma att också gynna Karls- hamn. 
 Jag förordar att Karlshamn utpekas som strategisk brohamn mot destinationer i södra Östersjön, tillsammans med den redan i dag utvecklade rollen som industrihamn och i framtiden kanske även en containerhamn. 
 Karlskrona Hamn är viktig för trafiken till östra Polen; geo- grafiskt ligger Karlskrona rätt för att färjorna ska kunna gå i dygns- trafik. De senaste årens tillväxtsiffror och Stenarederiets offensiva framtidsplaner för Karlskrona visar också en stor optimism inför framtiden. 
 101 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Karlskrona fungerar som brohamn för passagerare och gods- flöden till och från östra Polen, i första skedet med fokus på färje- trafik med lastbilar. 
 Karlskrona och Karlshamn har tillsammans kommit överens om ett närmare samarbete med målet att bilda ett gemensamt mark- nadsbolag. I den överenskommelse som beslutats i respektive kom- muns kommunstyrelses arbetsutskott ska Karlskrona utveckla in- termodala transporter medan Karlshamn ska utveckla sydöstra Sveriges största intermodala terminal. Karlshamn ska också ut- veckla storskalig konventionell containerhantering, vilket Karls- krona inte har några anspråk på. Samarbetsavtalet har en hög am- bitionsnivå och det finns goda förutsättningar för en effektiv och rationell hamnstruktur i Blekinge. 
 Därför förordar jag att Blekingehamnar ses i ett sammanhang där Karlskrona utgör en viktig samverkanshamn till den strategiska hamnen i Karlshamn. 
  
 6.3.2 
  
 Övriga hamnar i Sydsverige 
  
 Ystad Hamn – ett viktigt komplement till Trelleborg 
 Ystad Hamn har en viktig roll som brohamn till Bornholm för pas- sagerare. Beträffande Polentrafiken, som är den viktigaste gods- länken för Ystad, konkurrerar hamnen med Trelleborg. Ystad är dessutom den enda svenska hamnen med tågtrafik till och från Polen. Standarden på infrastrukturen på land är jämförbar, varför rederier med trafik mellan Sverige och Polen har två alternativ mycket nära varandra. Det är givetvis gynnsamt för rederierna att två hamnar så nära varandra konkurrerar om anlöp, men det kan diskuteras om detta verkligen skapar en situation där den befintliga infrastrukturen nyttjas så effektivt som möjligt. 
 Från Hamnstrategiutredningens perspektiv är det naturligt att se hamnarna i Trelleborg och Ystad i ett sammanhang och att fram- tida överväganden rörande infrastrukturen i anslutning till ham- narna görs med beaktande av situationen vid båda hamnarna. Jag ser sålunda Ystad och Trelleborgs hamnar i ett sammanhang med funktionen att vara viktig brohamn till Polen. Vid framtida över- väganden rörande infrastrukturen på land i anslutning till den stra- tegiska hamnen i Trelleborg bör därför förhållandena i Ystad sam- tidigt vägas in i bedömningarna. 
 102 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 6.4 
  
 Östra Sverige – konsumtions- och industri- område 
  
 Östra Sverige är i detta sammanhang en hopslagning av NUTS II- områdena Småland med öarna, Östra Mellansverige samt Stock- holm. Tillsammans står denna del av landet för drygt 20 procent av inkommande gods mätt i ton över kaj och för ca 20 procent av det utgående godset. Samtidigt står befolkningen i regionen för be- tydligt större del av Sveriges totala, ca 40 procent. 
 Regionen är således den mest utpräglade konsumtionsregionen i Sverige. Hit kommer stora mängder konsumtionsvaror från framför allt Väst- och Sydsverige. Samtidigt finns behov av råvaru- transporter och transporter av insatsvaror till industrier i och utan- för regionen. Det är därför angeläget att östra Sveriges hamnar till- sammans kan ge full service till de varuägare som behöver använda regionens infrastruktur. Det är alltså viktigt att försörjning av kon- sumtionsvaror säkras i regionen samtidigt som funktionella och effektiva transportlösningar finns för regionens nationellt viktiga exportindustrier. 
 Det har på framför allt länsnivå gjorts ett antal försök att skapa en effektivare regional hamnstruktur. De mest aktuella exemplen finns i Stockholms län och längs Smålandskusten. Tyvärr har dock bl.a. länsgränserna flera gånger satt stopp för fullföljande av de ini- tiala tankegångarna kring olika samordningsprojekt. 
 Samtliga näringslivsorganisationer prioriterar Norrköping i sina förslag till utredningen. Stockholms Hamnar prioriteras av Näringslivets Transportråd och Transportindustriförbundet. Näringslivets Transportråd prioriterar dessutom Oxelösund och Södertälje. För egen del prioriterar Skogsindustrins transport- kommitté industrihamnarna i Mönsterås och Hallstavik. Den sam- stämmighet i förslagen som finns i övriga delar av landet finns så- lunda inte i östra Sverige. 
 Beträffande dominerade funktioner och godsslag i östra Sveriges hamnar är slutsatsen att Stockholms Hamnar präglas av enhets- laster, där funktionen är brohamnar. Norrköping och Mälarhamnar har däremot funktionen av industrihamnar i hamnverksamheten medan dessa i sin kombiterminalverksamhet, där godset aldrig går över kaj, har större och växande volymer enhetsgods. Oxelösund och Oskarshamn är utpräglade industrihamnar, där Oskarshamn också är brohamn och Oxelösund har en växande containertrafik. 
 103 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Södertälje är en blandhamn med hantering av såväl energiprodukter som containerverksamhet. 
  
 6.4.1 
  
 Strategiska hamnar i östra Sverige 
  
 Stockholms Hamnar – strategisk brohamn i Kapellskär 
 Stockholms Hamnars olika delar har främst viktiga funktioner som brohamnar till för Sverige viktiga handelspartners. En annan viktig funktion för hamnarna är att försörja Storstockholm med konsum- tionsvaror. Jag ser följande funktioner för Stockholm Hamnars olika hamnlägen: 
  
 Kapellskär är en brohamn dominerad av gods. 
  
 Stockholms innerstadshamnar är brohamnar dominerade av pas- sagerartrafik. Frihamnen är containerhamn. 
  
 Loudden är energihamn. 
  
 Brown oljehamn i Nacka är energihamn. 
  
 Nynäshamn är en brohamn som domineras av passagerare. 
  
 Norvik som är tänkt som dels en containerhamn, dels en bro- hamn dominerad av gods. 
  
 Den viktigaste brohamnen för gods när det gäller handelsutbytet med Finland och Baltikum är Kapellskär, som därför bör ges för- utsättningar att utvecklas som en strategisk brohamn. Hamnen är en utpräglad  
 Warner 
  som helt saknar järnvägsanslutning, men den bör trots detta betraktas som nationellt strategisk eftersom en betydande del av godsutbytet med främst Finland men också Balti- kum sker med trailertrafik via Kapellskär. Trafiken i hamnen ligger i en mindre tättbefolkad omgivning, vilket gör det fördelaktigt ur miljösynpunkt att den omfattande transittrafiken med lastbil genom Sverige från Finland kan erbjudas goda villkor i Kapellskär för att därigenom minska belastningen på främst miljön i Stock- holm. 
 När det gäller färjetrafiken med passagerare och gods är det nödvändigt att behålla och utveckla hamnarna i Stockholms inner- stad och Värtan. Trafiksituationen kommer att förbättras i fram- tiden med Norra länken och övrig infrastruktur som kan bli aktuell. 
 Nynäshamns roll som brohamn till Gotland föranleder ingen kommentar. Dock bör det noteras att en fortsatt utveckling av 
 104 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 handelsutbytet mellan Ryssland/Baltikum och Mälardalen sanno- likt kommer att ställa krav på utökad  
 roro-kapacitet 
  i Nynäshamn. 
 Den planerade hamnen i Norvik kommer i första skedet att er- sätta Frihamnens hantering av containrar för att ge utrymme för bostadsbyggande och etablering av det nya finanscentret i Fri- hamnen. Stockholms stad har beslutat att flytta dessa volymer till den nybyggda hamnen i Norvik så snart den är färdigställd. Norvik planeras för ett väsentligt större antal TEU än vad som i dag han- teras i Frihamnen. Det kommer därför, när hamnen i Norvik är fär- digställd, att finnas hamnkapacitet för ökade godsmängder till Stor- stockholm men också för omlastning av gods som har som slut- destination olika hamnar i Finska viken. 
 I Stockholm Hamnars prognoser för marknadsutvecklingen för Norvik ingår bl.a. att Norvik planeras bli en  
 transshipment-hamn 
  för trafik till Finska viken. Trängsel är redan i dag ett stort problem i Finska viken, och Norvik skulle med denna typ av trafikupplägg vara en hamn där fartyg från kontinenten lastar av gods i väntan på plats i Finska viken. Transporten vidare till Finska viken ska ske med mindre fartyg. Det finns också möjligheter till returlaster i denna typ av trafikupplägg. 
 Sammantaget bör Kapellskär prioriteras som en nationellt stra- tegisk brohamn för godsflöden mellan Sverige och Fin- land/Baltikum. Övriga hamnlägen behövs även fortsättningsvis i sina specifika roller som brohamn till Gotland respektive Finland och Baltikum för främst passagerare. 
 Norrköpings Hamn – strategisk industri- och energihamn 
 Statistiken för hanterad godsmängd över kaj visar en neråtgående trend för Norrköpings Hamns del samt att hamnens främsta inrikt- ning ligger på torrbulk. Dock hanteras betydande volymer framför allt enhetsgods aldrig över kaj utan endast i kombiterminalen. Hamnen har också stora utvecklingsplaner och ett starkt stöd från regionen; inte minst är överenskommelsen kring det s.k. Norr- köpingspaketet ett tydligt bevis på en prioritering av hamn- verksamheten i Norrköping. Omkringliggande infrastruktur på land är således förträfflig och de utbyggnadsplaner som finns kommer att ytterligare stärka infrastrukturen. På sjösidan har dock hamnen lite större bekymmer med nödvändiga muddringsarbeten. 
 105 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Norrköpings Hamn är en viktig hamn för godsförsörjning till ett stort och växande konsumtionsområde, samtidigt som hamnen är viktig för åtskilliga omkringliggande industrier. Hamnens breda serviceutbud och stora utvecklingspotential med sin placering mitt i en starkt växande region gör hamnen intressant och strategisk även ur ett nationellt perspektiv. 
  
 6.4.2 
  
 Övriga hamnar i östra Sverige 
  
 Oxelösunds Hamn – ett hamnläge med stor potential 
 Oxelösunds Hamn har ett idealiskt läge med möjlighet att ta in far- tyg med djupgående på Östersjömax, utmärkt järnvägsinfrastruktur till hamnen och en bra väg med kort anslutning till E4. Bulkgodset dominerar, även om hamnen nyligen med framgång har etablerat containertrafik. Det finns således stora möjligheter för hamnen att utvecklas mot en delvis ny roll i transportsystemet, nämligen att förse Storstockholm med konsumtionsvaror, vilket skulle avlasta ett redan ansträngt transportsystem. Vid flera tillfällen har hamnen också deltagit i diskussionerna om en rationell hamnstruktur i Mälardalsregionen. 
 Det har även tidigare förekommit diskussioner med Norr- köpings Hamn om ett närmare samarbete. Till Hamnstrategiutred- ningen har kommunstyrelsens ordförande i respektive kommun framställt en viljeyttring om att återigen påbörja dessa samtal om samverkan. 
 Ur Hamnstrategiutredningens perspektiv finns det flera ra- tionella skäl till att Oxelösund bör samverka med Norrköping – dels är konkurrensytan liten, dels kan hamnarna samverka genom att Oxelösund kan fungera som  
 transshipment-hamn 
  eftersom hamnen har möjlighet att ta emot större fartyg än Norrköping i dagsläget. Inseglingen är också betydligt kortare till Oxelösund. 
 Ett framtida närmare samarbete mellan den strategiskt utpekade hamnen i Norrköping och hamnen i Oxelösund skulle kunna ha alla förutsättningar att skapa ett effektivt och konkurrenskraftigt alternativ för varuförsörjningen till Storstockholm. Samtidigt skulle man kunna erbjuda näringslivet i denna dynamiska del av landet ett fullgott alternativ för export- och importverksamhet. 
 106 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 Mälaraxeln: Mälarhamnar och Södertälje i samverkan – ett komplement för avlastning av ansträngd landinfrastruktur 
 Med tanke på Mälardalsregionens storlek befolkningsmässigt är det rimligt att erbjuda samtliga varuägare – både importörer och ex- portörer – ett antal hamnalternativ i regionen. En del av flödena har dessutom orter längre in i landet som mål. Med tanke på belast- ningen på såväl väg- som järnvägsinvesteringarna i regionen kommer det sannolikt att vara intressant i framtiden att se ham- narna i Mälaren som avlastningshamnar till miljömässigt sämre trafiklösningar. 
 Ett problem för främst containertrafiken, men också i viss ut- sträckning för bulktrafiken till och från Mälaren, är att slussen i Södertälje är för liten för de fartyg som kommer att trafikera Östersjön i framtiden. Även farleden är för grund. Detta löser man i dag genom att delvis lossa lasten i Södertälje. Hur en framtida transportmodell skulle kunna se ut är beroende av vilka beslut som fattas för Södertälje sluss i kölvattnet av Klimat och Sårbarhetsut- redningens (M 2005:03) slutbetänkande. 
 Det krävs också betydande insatser för muddring av farleden. Med hänsyn till intresset att skapa goda förutsättningar för en fort- satt trafik på Mälaren – inte minst för att av miljöskäl avlasta väg- och järnvägssystemen i Mälardalen – är det angeläget att förutsätt- ningslöst pröva olika möjligheter att utveckla slussen och Söder- tälje kanal. Ett alternativ skulle kunna vara att redan i dag starta ny trafik med dagens förutsättningar för att inte riskera att flödena söker sig andra vägar som det senare – när slussfrågan fått en lös- ning – blir svårt att ändra på, även om de är sämre från klimat- och miljösynpunkt. Detta kräver dock ett närmare samarbete mellan Mälarhamnar och Södertälje. 
 Om de beslut som fattas innebär en minimilösning av utbygg- naden i Södertälje sluss och begränsar sig till att modernisera dagens sluss och skapa bättre förutsättningar för att klara över- svämningsrisken i Mälaren, är det möjligt att välja en modell som innebär att Södertälje vid sidan av sin roll som fordons- och energi- hamn också får rollen som  
 transshipment-hamn. 
  Det innebär att fartygen lossar i Södertälje och att gods transporteras med mindre fartyg eller pråmar eller järnväg till en central kombiterminal i Västerås. 
 Utifrån detta resonemang ser jag varken Västerås, Köping eller Södertälje som nationellt strategiska hamnar var för sig. Däremot 
 107 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 bör Mälaraxeln utvecklas, dvs. en samarbetsmodell som tar tillvara dagens infrastruktur på ett sätt som erbjuder varuägare  både exportörer och importörer – i den inre delen av Mälardalen samt Bergslagen ett konkurrenskraftigt alternativ för såväl enhetslastat gods som bulk. Mälaraxeln borde ha förutsättningar att fungera i transportsystemet på ett sätt som motiverar att de hamnar som in- går i samarbetet får möjlighet att utveckla trafiken inom ramen för en överenskommelse som liknar den som slutits i Vänern i den s.k. Väneröverenskommelsen från år 2002. 
 Oskarshamns Hamn – en viktig hamn för Gotlandstrafiken och omkringliggande industri 
 Oskarshamns Hamn har en viktig lokal betydelse för näraliggande industrier. Landinfrastrukturen, särskilt på järnvägssidan, begränsar starkt expansionsmöjligheterna för hamnen. Hamnen ligger också långt från stora transportstråk och konsumtionsområden. 
 Samtidigt kan utvecklingen med de stora investeringar som till- kommit på senare tid i närheten, exempelvis det kinesiska företaget Fanerduns satsning i Kalmar, leda till större krav både på hamnka- pacitet och på infrastruktur på land. En framtida översyn av hamn- strukturen kan därför komma att ge Oskarshamn en högre priori- tet än den som motiveras av dagens godsflöden. 
  
 6.5 
  
 Norrlandskustens hamnar – för svensk export- industri av vital vikt 
  
 Norrlandskustens hamnar är i detta sammanhang en samman- slagning av NUTS  
 II–områdena 
  Norra Mellansverige, Mellersta Norrland samt Övre Norrland. År 2006 stod hamnarna i regionen för drygt 12 procent av det inkommande godset över kaj i svenska hamnar och drygt 15 procent av det utgående godset. 
 Längs Norrlandskusten finns hamnar som är viktiga för stora exportföretag, främst inom skogsindustrin och stålindustrin. De är därmed utpräglade hamnar för gods till industrier. I GTD II:s slut- betänkande 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 anförs att: 
  
 3 
  
 TP PT  
 SOU 2004:76. 
 108 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 T  
 det längs med Norrlandskusten finns ett antal hamnar som har en strategisk funktion, framförallt för det näringsliv som är baserat i norra Sverige. Rollfördelningen mellan dessa hamnar och de olika funktioner som de fyller fungerar enligt vår mening på ett 
 T  
 till- fredsställande sätt sett i ett nationellt perspektiv. 
 Detta gäller fortfarande, och de stora hamnarna längs Norrlands- kusten har ett adekvat avstånd mellan sig för att inte konkurrera om samma gods. Hamnstrukturen i regionen är tydligt inriktad på exportindustri inom främst skogs- och stålbranscherna. Den enda tydliga blandhamnen i regionen är Gävle, där det förutom bulk- hantering också hanteras enhetsgods i nämnvärd omfattning. 
 I näringslivsorganisationernas utpekande av regionens hamnar är dessa enstämmiga i prioriteringen av Gävle. Luleå, Sundsvall och Umeå utpekas av Näringslivets Transportråd och Skogsindustrins transportkommitté som nationellt strategiska. Skogsindustrins transportkommitté pekar dessutom ut Piteå, Husum och Iggesund som viktiga hamnar för skogsindustrin. 
 Det finns ett antal intressanta samverkansinitiativ i regionen. Särskilt intressant är Bottenvikshamnar i samverkan, med ett ge- mensamt stuveribolag och långt gående samverkan på en rad andra områden. 
 Lokala företrädare i regionen längs hela Norrlandskusten har förordat Luleå som strategisk hamn. Det råder också en samstäm- mighet i stöd för Sundsvall. 
  
 6.5.1 
  
 Strategiska hamnar efter Norrlandskusten 
  
 Gävle Hamn – en strategisk  
 container-, 
  industri- och energihamn 
 Gävle Hamn ökar stort på containersidan, och hamnen har feeder- trafik till såväl Hamburg som Rotterdam. Hamnens container- terminal måste bedömas ha stor utvecklingspotential, vad gäller hantering av containrar över kaj men också som kombiterminal där mycket gods aldrig passerar kajkanten. Enligt min bedömning är samarbetet med Göteborgs Hamn är en viktig faktor. 
 Väginfrastrukturen till hamnen byggs för närvarande ut. Det kommer dock att krävas betydande insatser för muddring av far- leden. Det är också angeläget att ytterligare stärka samverkan med omkringliggande metallindustri för att uppmuntra samlastning 
 109 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 mellan de näraliggande företagens laster, som i dag i stor utsträckning går med lastbil genom Sverige. 
 Gävle Hamn är också en viktig hamn för skogsindustrin i södra Norrland och norra Svealand. Genom Gävle Hamns stora bredd på service och goda tillväxt bör hamnen ingå i listan av strategiska hamnar. 
 Luleå Hamn – strategisk för viktig basindustri 
 Luleå Hamn är den ojämförligt största hamnen längs Norr- landskusten mätt i godsomsättning över kaj. Samtidigt är det viktigt att beakta att det gods som hanteras är mycket tungt. Den största delen av det gods som går från Luleå går en relativt kort sträcka; Brahestad i Finland är Luleå Hamns största exporthamn. Däremot kommer insatsvarorna långväga ifrån. Tillsammans med de övriga hamnarna i Bottenvikshamnar i samverkan har man kom- mit långt med olika former av samarbete. 
 Luleå Hamn är strategisk för stålindustrin, och Skellefteå och Piteå hamnar kompletterar Luleå med sin profil mot metallindustri respektive skogsindustrin. Var och en för sig har hamnarna ens- artade profiler, men tillsammans utgör de en viktig resurs för Norr- botten och norra Västerbotten, dvs. en stor del av Sverige. 
 Det är däremot inte rimligt att prioritera infrastruktur till alla tre hamnarna, därtill har Piteå och Skellefteå alltför liten godsom- sättning för att det inom överskådlig framtid skapas flaskhalsar i transportsystemet. Dessutom har hamnarna till Hamnstrategiut- redningen gemensamt uttalat att Luleå ska vara den strategiska hamnen i denna del av Sverige. Jag menar därför att Luleå Hamn är en strategisk hamn för viktig svensk basindustri i det svenska tran- sportsystemet. Det är också rimligt att det finns en strategisk hamn i denna vidsträckta del av Sverige. 
 Sundsvalls Hamn – strategisk industrihamn 
 Sundsvalls Hamns verksamhet är koncentrerad till hantering av skogsprodukter. Inom en begränsad radie från hamnområdet finns också en stor koncentration av skogsrelaterade verksamheter som är beroende av varandra. 
 110 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 Hamnläget är idealiskt från vägsynpunkt. Däremot behövs för- bättringar på järnvägssidan både till hamnen och inne i centrala Sundsvall. Färdigställandet av Botniabanan kan underlätta detta. Det samarbete som inletts i Västernorrland kring hamnsamarbete är lovande. Inte minst är det av stor vikt att samla utvecklingskraft till en fullservicehamn på kuststräckan. 
 I direktiven för Hamnstrategiutredningen anges att hela Sverige ska tas i beaktande i prioriteringen. Eftersom Sundsvalls Hamn har en viktig roll för distribution av industriprodukter till södra Norr- land pekar jag ut hamnen som strategisk. Dessutom har hamnen alla förutsättningar att i framtiden ytterligare stärka sin roll som hubb för distribution av konsumentprodukter norrut. Detta arbete kan ge hamnen en ny betydelse i transportsystemet. 
  
 6.5.2 
  
 Övriga hamnar längs Norrlandskusten 
  
 Umeå Hamn – expansiv skogshamn 
 Umeå Hamn är en expansiv hamn med en stor del av sin verksam- het koncentrerad på skogsprodukter. För näraliggande industrier som t.ex. SCA och Volvo är hamnen viktig. Hamnen har också stor linjetäckning med flera direktanlöp till och från flera kontinenter. Infrastrukturen till och från hamnen fungerar tillfredsställande, även om insatser behövs för att avlänka krantransporter till andra transportalternativ. 
 Umeå med omnejd har haft god befolkningstillväxt under en lång rad år och är en av få kommuner i Norrland som stadigt ökar sin befolkning. Det finns också intressanta utvecklingsmöjligheter inom ramen för Kvarkensamarbetet att etablera godsstråket längs E12 i Finland, Sverige och Norge och in i Ryssland. 
 Umeå Hamn har goda förutsättningar att utveckla sin verk- samhet. Jag gör dock bedömningen att utifrån ett nationellt per- spektiv är hamnen i dagsläget inte strategisk. Det är dock viktigt att följa hamnens utveckling – inte minst hur den nya kombiter- minalen norr om Umeå utvecklas och påverka hamnen. En annat intressant utvecklingsarbete för Umeå är hur Kvarkensamarbetet kommer att falla ut. 
 111 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 SOU 2007:58 
  
 Piteå och Skellefteå  
 –en 
  del av Bottenvikshamnar i samverkan (North Sweden Seaports) 
 Som tidigare nämnts kommenteras endast de 20 hamnar som kvali- ficerat sig för att kunnat vara strategiska. Piteå och Skellefteå ingår inte i dessa 20 men erfordrar ändå att nämnas som en del av det väl utvecklade samarbetet inom Bottenvikshamnar i samverkan (North Sweden Seaports). 
  
 6.6 
  
 Sammanfattning av förslaget 
  
 Min genomgång av de fyra hamnregionerna leder till en lista med tio hamnar som prioriteras som strategiska. Det utpekade hamnarna bör betraktas som strategiska vid framtida överväganden rörande omkringliggande infrastruktur. Utgångspunkten för urvalet är att var och en av regionerna får en hamnstruktur som är rationell utifrån regionens transportbehov samtidigt som vitala na- tionella intressen tillgodoses. 
 I urvalet har hela Sverige beaktats. Dessutom påvisas att ytterligare ett antal hamnar har en väsentlig funktion för transporterna i närområdet – Halmstad och Oskarshamn – eller för exportindustrin främst vad gäller skogsprodukter – Umeå och Vänerhamn. Därutöver har Ystad Hamn en viktig funktion för bl.a. tågförbindelser med Polen. Det kommer att vara nödvändigt att försörja även dessa hamnar med en tillfredställande infrastruktur även om investeringar som gynnar dessa hamnar kommer längre ner på framtida prioriteringslistor. 
 Slutligen föreslår jag att regeringen tar initiativ för att pröva möjligheten att skapa en modern och effektiv transportlösning för västra Mälardalen och Bergslagen som kan erbjuda marknaden en möjlighet att också i framtiden av miljöskäl välja sjötransport under så stor del av transportsträckan som möjligt. 
 Följande hamnar föreslås sålunda som strategiska: 
  
 Gävle – strategisk energi- och containerhamn 
  
 Göteborg – strategisk hamn i samarbete med Varberg och Uddevalla 
  
 Helsingborg – strategisk bro- och containerhamn 
  
 Karlshamn tillsammans med Karlskrona – strategisk  
  
 industri-, 
  bro- och energihamn 
  
 Luleå – strategisk industrihamn 
  
 112 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag på strategiska hamnar i det svenska transportsystemet 
  
 Malmö – strategisk energi- och brohamn 
  
 Norrköping – strategisk industri- och energihamn 
  
 Stockholm(Kapellskär) – strategisk brohamn 
  
 Sundsvall – strategisk industrihamn 
  
 Trelleborg – strategisk brohamn. 
  
 113 
 7 Ansvar för svenska farleder 
 I detta kapitel diskuteras problemställningar och förslag på hur an- svaret för farlederna ska regleras presenteras. 
 I mina direktiv står följande när det gäller ansvaret för far- lederna: 
 För att få en helhetssyn på den samlade infrastrukturen ska för- handlaren se över principerna för kostnadsfördelningen när det gäller de allmänna farlederna samt presentera förslag på hur det framtida finansiella ansvaret för de allmänna farlederna bör vara utformat. I dessa överväganden skall alltså ingå både de farleder som går till och från de av förhandlaren prioriterade hamnarna samt övriga allmänna farleder. 
 I dag är detta ett oreglerat område där praxis har arbetats fram som inte skapar samma förutsättningar i hela landet. 
  
 7.1 
  
 Vad är en farled? 
  
 Farled är i sig ett något svårdefinierat begrepp, men i sjöfarts- sammanhang brukar man mena en vattenled, kanal, ränna eller mar- kerad och utmärkt vattenled för olika, i första hand djupgående, fartyg. I Östersjön pågår ett gemensamt arbete mellan samtliga Östersjöländer med att kvalitetssäkra ett farledsnät av tungtrafik- korridorer – de s.k.  
 HELCOM-lederna, 
  som är uppkallade efter Helsingforskommissionen från år 2001. I Sverige går detta utveck- lingsarbete under begreppet Säkra sjövägar (se figur 7.1 nedan). 
 En viktig del av farledsansvaret är sjömätning och annan kart- ering av bottentopografin, och för att kvalitetssäkra HELCOM- lederna och farlederna till övriga  
 TEN–A-hamnar 
  prioriterar Sjö- fartsverket sjömätning i dessa stråk och farleder, så att de ska upp- fylla den standard som anges av International Hydrographic Organsation (IHO). 
 115 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 SOU 2007:58 
  
 Figur 7.1 Farleder och farledsstråk som ingår i konceptet Säkra sjövägar 
 Källa: Sjöfartsverket. 
 I bilden redovisas även gränsen för inre vatten, territorial- vattengränsen, liksom gränsen för svensk ekonomisk zon. De ytor som täcks in av Säkra sjövägar utgör ca 40 procent av svensk ekonomisk zon. 
  
 7.2 
  
 Sjöfartens utveckling innebär större krav på farlederna 
  
 Sveriges geografiska läge och stora exportberoende ger sjöfarten en dominerande roll för landets godsförsörjning. Mellan 2002 och 2006 har de farledsavgiftsbelagda godsvolymer som passerar svenska hamnar ökat med ca 15,6 procent. Under samma period har antalet anlöp av lastfartyg minskat med ca 10 procent, medan 
 116 
  
 SOU 2007:58 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 antalet färjeanlöp har ökat. Det är främst passagerartrafiken och trafiken med mindre torrlastfatyg som minskat sina anlöp – med 3 respektive 9 procent. 
 Under samma period ökade godsvolymerna på passagerarfartyg och järnvägsfärjor med totalt 47 procent och på lastfartygen med 8 procent. Under det sista av dessa år, mellan 2005 och 2006, var minskningen nästan 4 procent. 
 De största tankfartygen (över 200 000 dödviktston) har i stort sett slutat trafikera Sverige; endast ett anlöp av ett sådant fartyg registrerades 2006. 
  
 7.2.1 
  
 Större fartyg – större krav på farlederna 
  
 Lastkapacitet mätt i fartygens dödvikt har ökat med 13 procent 2002 2005, och medelstorleken på samtliga fartygskategorier har ökat med 31 procent 1998 2006. De flesta fartygskategorier har ökat, undantaget kylfartyg samt mindre oljetankfartyg och roro- fartyg beroende på att trafiken med dessa har ändrat karaktär mot ökad frekvens och därmed mindre fartyg. 
 Under perioden  
 1998-2006 
  har medelbredden på fartyg i fre- kvent trafik på svenska hamnar ökat med i genomsnitt ca 2 meter och medellängden med 12 meter. Det är framför allt  
 torrlast-, 
  con- tainer- och kryssningsfartygen som blivit längre. De största con- tainerfartygen har ökat i längd med i snitt 27 meter och kryssnings- fartygen med 31 meter. Dessa kategorier fartyg är de enda som ökat i storlek mellan 2005 och 2006. 
 De allt större fartygsstorlekarna har dock inte inneburit någon ökning i djupgåendet i samma utsträckning som när det gäller längd och bredd. Det är endast de största fartygen som visar ett ökat medeldjupgående. 
 Den ökade fartygsstorleken innebär alltså större krav på far- lederna vad gäller framkomlighet, samtidigt som nya regler om exempelvis dubbelskrov på större tankfartyg leder till ökad säker- het. Sjöfartsverket ser en konflikt mellan marknadens krav på större fartyg och sjösäkerhetsaspekten genom att fartygen börjar närma sig de storlekar som farlederna kan klara av utan breddning och fördjupning. Det finns därmed en stor risk att kostnaderna för att sköta farlederna, som hittills varit relativt låga, kommer att öka. Större fartyg innebär också ökade krav på farledsförbättringar för trafiken på och inom vissa hamnar. 
 117 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 SOU 2007:58 
  
 7.3 
  
 Sjöfartsverkets roll att hålla farleder 
  
 En av Sjöfartsverkets huvuduppgifter är att hålla farleder. I detta ingår sjömätning, drift och underhåll av farleder (inklusive fyrar, bojar och prickar) samt isbrytning. Sjöfartsverket fattar beslut om att inrätta, utvidga och avlysa allmänna farleder och därtill hörande allmänna hamnar. 
 En allmän farled får enligt 1 § lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn inrättas om den är av väsentlig betydelse för den allmänna samfärdseln. En allmän farled får även inrättas om den är av väsentlig betydelse för fiskenäringen eller för trafiken med fritidsbåtar samt om det be- hövs med hänsyn till säkerheten i farleden. I Sjöfartsverkets beslut om allmänna farleder och allmänna hamnar (SJÖFS 1988:5) finns en förteckning över allmänna farleder och allmänna hamnar. 
 Sjöfartsverket svarar således för utveckling och underhåll av de farleder som enligt verket bör handhas av staten. Men allmänna far- leder kan också helt eller delvis skötas av andra parter, t.ex. kom- muner, industri eller hamnföretag. I inledningen av Sjöfartsverkets beslut anges att med begreppet svarar för i regel anger den som initierat eller genomfört förbättringar i farleden, inte den som har det formella ansvaret. 
 När det gäller farlederna till de allmänna hamnarna ansvarar Sjö- fartsverket normalt för farleden fram till hamnområdesgränsen medan hamnen svarar för farlederna inom hamnområdet. Det finns emellertid många undantag, vilka Sjöfartsverket redovisat i en rap- port till Hamnstrategiutredningen – Farleder till vissa större svenska hamnar  
 (2006-12-15). 
  När det gäller industrihamnar är det van- ligare att Sjöfartsverket ansvarar för farleden ända in till kaj. 
 Sjöfartsverket samverkar med Sjöfartsinspektionen när det gäller farledernas fysiska utformning, utmärkning och trafikrestrik- tioner. Respektive sjötrafikområdeschef deltar alltid i frågor som rör farlederna. Sjötrafikområdena hämtar i sin tur in synpunkter från lotsarna på respektive plats genom s.k. nautiska råd. 
 För samtliga farleder finns restriktioner för hur stora fartyg som tillåts i farleden. Dessa restriktioner är hårdare för fartyg som fram- för farlig last, t.ex. oljetankers. Det är också vanligt med restrik- tioner som träder i kraft vid exempelvis dåligt väder och mörker. Eventuella fartbegränsningar i farleden beslutas av länsstyrelsen i respektive län. 
 118 
  
 SOU 2007:58 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 De restriktioner som gäller olika farleder har ofta utvecklas lo- kalt eller regionalt; en gemensam nationell värderingsmetod sakna- des länge. Detsamma gäller hamnområdesgränsen, som regleras av verkets tidigare nämnda beslut kring allmänna hamnar och farleder (SJÖFS 1988:5). Denna gränsdragning är gjord av hävd, och därför skiljer sig storleken och omfattningen på det område som hamnen respektive Sjöfartsverket ansvarar för i svenska hamnar. 
 Sjöfartsverket har för svensk räkning deltagit i ett internationellt standardiseringsarbete i syfte att ta fram gemensamma rekom- mendationer för farledsutformning. Arbetet har resulterat i de s.k.  
 PIANC-rekommendationerna. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 Dessa rekommendationer anger bl.a. inriktningen för verkets farledshållning. På ett flertal ställen i Sverige krävs farledsförbättringar för att dagens trafik ska vara helt i överensstämmelse med  
 PIANC-rekommendationer. 
  
 7.3.1 
  
 Isbrytning – en del av farledshållningen 
  
 En viktig del av farledshållningen är isbrytningen, som innebär att man bygger farleder under tider med isläggning. Isbrytningen kan ses som vinterväghållningen till sjöss. 
 Isbrytningen regleras av isbrytarförordningen (2001:1149), där det statliga ansvaret definieras från havet fram till det av drivis skyddat vatten. Innanför detta område är det hamnarnas ansvar att svara för isbrytningen. Därför är Sjöfartsverkets isbrytning en nor- mal vinter mer att betrakta som havsisbrytning än farledsisbryt- ning. 
 Här kommer behovet av väl sjömätta områden även utanför far- leden in, för ibland kan det vara bättre att bryta farleden utanför de vanliga farledsstråken. 
 Givetvis skiljer sig behovet av isbrytarassistans mycket åt mellan olika delar av landet. Det kan t.ex. konstateras att nästan hälften av alla fartyg som anlöpte Luleå Hamn under vintersäsongen 2005/2006 behövde isbrytarassistans, att knappt 40 procent be- hövde assistans när man anlöpte Haraholmen/Piteå Hamn men att över 80 procent av de fartyg som anlöpte kajer i Vänern under samma period behövde assistans. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Permanent International Association of Navigational Congresses. 
 119 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 SOU 2007:58 
  
 7.3.2 
  
 Sjömätning – en annan del av farledshållningen 
  
 Sjöfartsverket utför även sjömätning, där man prioriterar de för handelssjöfarten viktigaste trafikstråken samt inloppsfarleder till  
 TEN–A-hamnar. 
  Även det särskilda ruttsystemet enligt  
 HELCOM-deklarationen 
  från 2001 prioriteras. Sjömätning utförs av Sjöfartsverket eller annan entreprenör inom hamnområden på uppdrag av hamnarna eller andra avnämare mot ersättning. Flera privata företag, både svenska och utländska, utför sjömätning, och Sjöfartsverket avser att upphandla sjömätning externt. 
  
 7.3.3 
  
 Sjögeografisk information – ytterligare en del av farledshållningen 
  
 Sjögeografisk information innebär framställning och utgivning av sjökort – såväl papperssjökort som digitala sjökort (ENC) och andra seglingsbeskrivningar, t.ex. publikationen Svensk Lots. En viktig publikation är Underrättelser för sjöfarande (Ufs), som nu- mera finns att tillgå på Sjöfartsverkets hemsida. Där kan man snabbt informera om förändringar som är av betydelse för sjö- säkerheten i svenska farvatten. Det kan gälla t.ex. en fyr som slocknat, en varning om flytande föremål i vattnet eller tillfälliga trafikbegränsningar till följd av arbeten i farleden. 
 De viktigaste källorna till all sjögeografisk information är de båda databaser som Sjöfartsverket ansvarar för – djupdatabasen och sjökortsdatabasen. Verkets ambition är att göra dessa databaser så fullständiga som möjligt, bl.a. genom att få andra myndigheter och aktörer att lämna information av intresse till Sjöfartsverket. 
  
 7.4 
  
 Kvalitetssäkring av farlederna 
  
 Målet med den statliga farledshållningen är att farledssystemet ska vara kvalitetssäkrat. Syftet är att bibehålla en hög tillgänglighet och transportkvalitet samtidigt som sjösäkerheten säkerställs. Sjö- fartsverket gör bedömningen att farleder och utmärkning kommer att behöva förbättras i framtiden genom prioriterade satsningar. Främsta orsaken är att säkerhetsmarginalerna minskar pga. allt större fartyg och ökad trafikfrekvens. 
 120 
  
 SOU 2007:58 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 7.5 
  
 Klassificering av farleder 
  
 För närvarande arbetar Sjöfartsverket med att klassificera far- lederna utifrån ett antal parametrar som beskriver respektive farleds: 
  
 tillgänglighet – kvalitet på lotsservice och sjötrafikinformation 
  
 framkomlighet – förekomst av sjösäkerhetsanordningar för navigation i mörker, vid nedsatt sikt m.m. 
  
 säkerhet  
  
 –farledsdimensioner, 
  kontrollprogram m.m. 
 Klassificeringsarbetet ska bl.a. fungera som underlag för olika in- vesteringar i förbättrade farleder. Förberedelser gjorts inför fas två av klassificeringsarbetet, där målet är att minska antalet farleder och se över kostnadsansvaret i dess helhet. 
 Utifrån analysen av de ovan beskrivna parametrarna kan sedan en klassificering göras enligt följande: 
  
 Klass I – farleder till allmänna hamnar, dvs. hamnar av riks- intresse och  
  
 TEN-A-hamnar, 
  samt farleder i övrigt som ingår i  
 HELCOM-konceptet 
  
 Klass II – farleder till övriga allmänna hamnar och större in- dustrihamnar 
  
 Klass III – farleder för yrkestrafik som inte betalar farledsavgift 
  
 Klass IV – fritidsbåtsfarleder. 
  
 Sjöfartsverkets kostnad för att underhålla de farleder man ansvarar för är ca 300 miljoner kronor per år, inklusive sjömätning. Enligt en uppskattning från Sjöfartsverket kostar underhållet av klass  
 IV-far- 
  leder, dvs. farleder för fritidsbåtar, ca 40 miljoner kronor per år. Verket får ett särskilt anslag från statsbudgeten för fritidsbåt- ändamål m.m. År 2005 uppgick detta anslag till 70,5 miljoner kronor. Detta anslag ska, förutom farledsverksamheten, även fin- ansiera sjöräddningen för fritidsbåtssektorn. Enbart sjöräddnings- kostnaderna för fritidsbåtar beräknades för år 2005 till ca 130 mil- joner kronor. 
 121 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 SOU 2007:58 
  
 7.5.1 
  
 Stomfarleder – ett sätt att fastslå ansvarsfördelningen 
  
 I GTD I:s slutbetänkande 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 skisserades stomfarleder som ett möjligt sätt att fastslå ansvarsfördelningen när det gäller underhåll och utbyggnad av farleder. Detta resonemang tar som utgångspunkt GTD I:s stråkresonemang, vilket även GTD II utgick ifrån och som också Hamnstrategiutredningen tagit fasta på. 
 I GTD I diskuterades ett allmänt och genomgående farledsnät längs kusten och från detta skulle tillfartsleder förgrenas ut till hamnarna. Kostnaderna för stomfarledsnätet borde, enligt GTD I, fördelas lika mellan all sjöfart på Sverige i relation till någon lämplig avgiftsparameter. 
  
 7.6 
  
 Kostnader och intäkter för verksamheter med anknytning till farleder 
  
 Sjöfartsverkets intäkter och kostnader för olika verksamheter med anknytning till farleder 2005 redovisas i tabell 7.1 nedan. Alla ang- ivna siffror är uttryckt i tusen kronor (tkr). De underskott som redovisas ska täckas av farledsavgifterna. 
 Tabell 7.1 Sjöfartsverkets intäkter och kostnader med anknytning till farleder 2005, (tkr) 
  
 Rörelsens 
  
 Rörelsekostnader 
  
 Resultat (efter 
  
 intäkter 
  
 fördelning av 
  
 indirekta 
  
 rörelsekostnader 
  
 respektive 
  
 rörelseintäkter) 
  
 Farleder 
  
 110 874 
  
 262 437 
  
 -195 
  871 
  
 Isbrytning 
  
 31 653 
  
 187 674 
  
 -158 
  131 
  
 Sjögeografisk information 
  
 24 922 
  
 53 456 
  
 -43 
  304 
  
 Sjötrafikinformation 
  
 564 
  
 38 147 
  
 -50 
  242 
  
 Lotsning 
  
 365 348 
  
 429 330 
  
 -154 
  708 
  
 Sjöräddning 
  
 44 087 
  
 101 435 
  
 -65 
  787 
  
 Källa: Sjöfartsverket 
 . 
  
 2 
  
 TP PT  
 SOU 2001:61. 
 122 
  
 SOU 2007:58 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 År 1987 omvandlades Sjöfartsverket till affärsverk. Styrelsen för verket har beslutat att den resultatutjämningsfond som då uppstod dels kan användas för att balansera ekonomiskt goda år mot sämre, dels till särskilda infrastrukturprojekt. Dessa medel bör exempelvis kunna användas till planerade projekt för farledsförbättringar till hamnarna i Gävle, Norrköping samt Stockholm (Horstensleden). 
 Under 2005 investerade verket 76 miljoner kronor i farleder, varv 44 miljoner kronor i farleden till  
 Värmdö–Garpen 
  i Stock- holms skärgård. 
  
 7.7 
  
 Slutsatser och förslag 
  
 Utifrån ovanstående resonemang kan konstateras att fartygens ökade storlek och därmed skärpta säkerhetskrav ökar kraven på svenska farlederna från att dessa i princip varit underhållsfria till att de kommer att kräva större djupgående och bredd. I dag är Sjö- fartsverkets kostnader för underhåll av farleder ca 300 miljoner kronor per år. Denna kostnad kommer förmodligen att öka efter- som kraven på farlederna börjar närma sig de dimensioner där na- turen inte räcker till dvs. muddring och sprängningar måste göras för att underlätta framkomligheten och samtidigt garantera sjö- säkerhet. Tabellen 7.2. nedan presenterar fakta kring farlederna till de hamnar som ansetts kunna vara strategiska enligt kapitel 4. 
 123 
 Ansvar för svenska farleder SOU 2007:58 
  
 Tabell 7.2 
  
 Sammanställning – farledshållningen till hamnar som av ut- 
  
 redningen anses kunna vara strategiska 
  
 Hamn 
  
 Little 
  
 Spence leddjupgående 
  
 Normal 
  
 Gräns för 
  
 (meter) 
  
 lotsningstid 
  
 Sjöfartsverkets ansvar 
  
 (timmar) 
  
 för utprickning 
  
 Luleå 
  
 3 
  
 11,0 
  
 2 (isfritt) 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 Ja? 
 TPF FPT 
  
 Umeå 
  
 Ja? 
  
 10,2 
  
 knappt 1 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 (isfritt) 
  
 Sundsvall 
  
 Ja 
  
 13,0 
  
 Ca 1 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 Gävle 
  
 Nej, förbättringar i 
  
 10,1 
  
 1,5 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 Holmsundsrännan 
  
 som inkluderar 
  
 behövs 
  
 Holmsundsrännan 
  
 Kapellskär 
  
 Ja? 
  
 8,0 
  
 0,8 
  
 Hamnen betalar 
  
 utprickning efter behov i 
  
 Furusundsleden 
  
 Stockholm 
  
 Ja 
  
 11,0 
  
 3,8 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 (Sandhamnsleden) 
  
 Förberedelser för MKB 
  
 9,0 (Furusundsleden) 
  
 för Horstensleden 
  
 Södertälje 
  
 Ja? 
  
 9,0 
  
 3,5 
  
 Hamnen bekostar 
  
 utprickning till farleden 
  
 Mälarhamnar 
  
 Nej 
  
 6,8 
  
 2,5 3 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 (Södertälje 
  
 sluss 
  
 +kanal)+  
 5-7 
  
 i Mälaren 
  
 Nynäshamn 
  
 Ja? 
  
 13,0, vid särskild 
  
 knappt 2 
  
 Hamnen bekostar en del 
  
 prövning 15,3 
  
 av utprickningen av 
  
 (Östersjömax) 
  
 infartsleden 
  
 Oxelösund 
  
 Hamnbassängen 
  
 15,3 (Östersjömax) 
  
 1,5 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 restriktion 
  
 Norrköping 
  
 Fartyg överskrider 
  
 12,6 
  
 4,5 
  
 Sjöfartsverket står för 
  
 PIANC 
  
 viss utprickning inom 
  
 rekommendationerna 
  
 hamnområdet 
  
 Oskarshamn 
  
 Ja? 
  
 10,5 
  
 1 
  
 ??? 
  
 Karlskrona 
  
 Ja 
  
 10 
  
 1 
  
 ??? 
  
 Karlshamn 
  
 Ja 
  
 13,0 
  
 1 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 Trelleborg 
  
 Ja, fast på gränsen, 
  
 7,5 
  
 1 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 farleden är grävd i 
  
 ett för övrigt grunt 
  
 område 
  
 3 
  
 TP PT  
 Frågetecknen efter vissa hamnar innebär att det inte är fullt klarlagt att farleden uppfyller  
 PIANC-bestämmelserna. 
  
 124 
 SOU 2007:58 Ansvar för svenska farleder 
  
 Hamn 
  
 Little 
  
 Spence leddjupgående 
  
 Normal 
  
 Gräns för 
  
 (meter) 
  
 lotsningstid 
  
 Sjöfartsverkets ansvar 
  
 (timmar) 
  
 för utprickning 
  
 Ystad 
  
 Ja 
  
 6,7 
  
 0,75 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 Malmö 
  
 Ja, rännan in till 
  
 12,5, restriktioner vid 
  
 Hamnen betalar 
  
 oljehamnen muddras 
  
 stark ström 
  
 utprickning från öppen 
  
 under 2007 
  
 sjö 
  
 Helsingborg 
  
 Ja 
  
 12,3 
  
 0,5 
  
 Hamnen betalar 
  
 utprickning från öppen 
  
 sjö 
  
 Halmstad 
  
 har inte gjorts, 
  
 11,5 
  
 ca 45 minuter 
  
 Hamnen betalar för alla 
  
 Sjöfartsverkets 
  
 sjösäkerhetsanordningar 
  
 bedömning är att 
  
 utom en prick 
  
 farleden inte håller 
  
 PIANC:s 
  
 rekommendationer 
  
 Göteborg 
  
 Ja 
  
 18,9 
  
 1,5 
  
 Hamnområdesgränsen 
  
 Vänerhamn 
  
 Nej 
  
 5,3 
  
 huvuddelen av 
  
 Sjöfartsverket står för 
  
 Vänern kan 
  
 utprickning i Vänern, 
  
 navigeras 
  
 hamnarna inom 
  
 utan lots 
  
 hamnområdet 
  
 Källa: Sjöfartsverket. 
  
 7.7.1 
  
 Mitt förslag på förtydligande av farledsansvar 
  
 Jag föreslår att 1 § förordningen (1995:589) med instruktion för Sjöfartsverket ska ändras i punkten 3, där det föreslagna tillägget står i kursiverad stil nedan. 
 Sjöfartsverket är central förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, för sjöfarten. Sjöfartverket skall verka för att de tran- sportpolitiska målen uppnås.  Verkets huvuduppgifter är att 
 3. svara för farledshållning i allmänna farleder fram till hamn- områdesgränserna och vid behov inrätta nya allmänna farleder. 
 Detta får konsekvenser för farledsunderhållet till vissa hamnar där underhållet i dag sköts och bekostas av hamnen även utanför hamnområdesgränsen. 
 De hamnar där mitt förslag innebär extra kostnader för Sjöfarts- verket är Helsingborg, Malmö och Södertälje. I Norrköping under- håller Sjöfartsverket redan i dag vissa delar av farleden i hamn- området. 
 125 
  
 Ansvar för svenska farleder 
  
 SOU 2007:58 
  
 Konsekvensen av mitt förslag att Sjöfartsverkets ansvar för de allmänna farlederna ska gå vid hamnområdesgränsen är en extra kostnad på ca 8 miljoner kronor per år. Samtidigt kommer de in- dustrihamnar och andra hamnar, vars farleder hittills har skötts av Sjöfartsverket, att påföras ansvaret för underhåll av farlederna. Detta innebär en besparing för Sjöfartsverket på ca 4 miljoner kronor. Totalt innebär förslaget alltså en extra kostnad för Sjö- fartsverket på ca 4 miljoner kronor. Konsekvensbeskrivningen i kapitel 8 visar kostnader för underhåll av farleder in till kaj till det strategiska hamnarna. 
 126 
  
 8 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 I detta kapitel beskrivs hur statligt finansierad infrastruktur kan prioriteras på sjö- och landsidan kring de hamnar som jag föreslår som strategiska. 
 Det bör tillkomma en ny prioriteringsordning av vissa objekt som gynnar hamnverksamheten i strategiska hamnar. Nedan pre- senteras exempel på sådana objekt. Det görs emellertid ingen rang- ordning. Det är dock eftersträvansvärt att prioritera objekt där trafikverken tillsammans med regionerna och det lokala närings- livet gemensamt har förhandlat fram finansieringslösningar. 
 De förslag som presenteras i detta kapitel föreslås enbart komma de strategiska hamnarna till del. De samverkanshamnar som finns identifierade i kapitel 6 omfattas alltså inte med auto- matik av dessa förslag. 
  
 8.1 
  
 Konsekvenser av utpekande som strategisk hamn 
  
 Mitt förslag på strategiska hamnar kan jämföras utifrån godstyp och hamnkategori enligt uppställningen i tabell 8.1 nedan. 
 127 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 Tabell 8.1 Sammanställning över strategiska hamnars typgods och hamn- funktion tillsammans med godsomsättning 2006 
  
 Hamn 
  
 Typgods 
  
 Hamnfunktion 
  
 Godsomsättning 
  
 2006 (ton över 
  
 kaj) 
  
 Luleå 
  
 Torrbulkhamn 
  
 Industrihamn 
  
 7 486 
  
 Sundsvall 
  
 Torrbulkhamn 
  
 Industrihamn 
  
 2 184 
  
 Gävle 
  
 Blandhamn 
  
 Industrihamn, 
  
 4 255 
  
 container- 
  
 hamn, energihamn 
  
 Kapellskär 
  
 Enhetsgodshamn 
  
 Brohamn till Finland 
  
 2 865 
  
 och Baltikum 
  
 Norrköping 
  
 Torrbulkhamn 
  
 Industrihamn, 
  
 3 712 
  
 energihamn 
  
 Karlshamn tillsammans 
  
 Enhetsgodshamn/ 
  
 Brohamn till Polen 
  
 9 019 
  
 med Karlskrona 
  
 blandhamn 
  
 och Baltikum, 
  
 industrihamn, 
  
 energihamn 
  
 Trelleborg 
  
 Enhetsgodshamn 
  
 Brohamn till Tyskland 
  
 11 381 
  
 och Polen 
  
 Malmö 
  
 Blandhamn 
  
 Containerhamn, 
  
 9 003 
  
 fordonshamn, 
  
 energihamn 
  
 Helsingborg 
  
 Enhetsgodshamn 
  
 Brohamn till Danmark 
  
 7 563 
  
 Göteborg 
  
 Blandhamn 
  
 Brohamn till 
  
 39 912 
  
 Danmark, 
  
 industrihamn, 
  
 container- 
  
 hamn, energihamn, 
  
 fordonshamn 
  
 TOTALT 
  
 97 380 
  
 Källa: Hamnstrategiutredningen. 
  
 De strategiska hamnarna stod för ca 54 procent av den totala gods- omsättningen över kaj i svenska hamnar 2006. 
 128 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 8.1.1 
  
 Olika möjligheter till infrastrukturförbättringar till och från strategiska hamnar 
  
 Utgångspunkten för Hamnstrategiutredningen är att förslagen ska innebära en prioritering av statligt finansierad infrastruktur till ett begränsat antal hamnar av särskilt strategisk betydelse för det svenska transportsystemet. Mitt förslag kommer således inte att innebära att olika önskemål från hamnar kommer att uppfyllas inom kort, utan prioriteringen måste ske i förhållande till andra viktiga infrastrukturinvesteringar. Som kan utläsas av Hamnboken (bilaga 2) inriktas de regionala prioriteringarna som görs av länen i olika planeringsdokument i större utsträckning mot ökade pend- lingsmöjligheter och regionförstoring. 
 Banverket och Vägverket har för Hamnstrategiutredningens räkning tagit fram vad det skulle kosta att förbättra flaskhalsar av infrastrukturen på landsidan till hamnarna. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 Sjöfartsverket har parallellt med detta tagit fram kostnader för sjösäkerhetsanord- ningar (utprickning av farleder och underhållsmuddring) till de strategiska hamnarna i det svenska transportsystemet. 
 I beskrivningen av åtgärder nedan har en uppdelning gjorts på infrastruktur till sjöss och på land – benämnt  
 Sjöpaket  
 respektive 
 Landpaket 
 . 
  
 8.2 
  
 Sjöpaket förstärkning av infrastrukturen på sjösidan 
  
 Som beskrivs i kapitel 7 ansvarar Sjöfartsverket för far- ledshållningen till svenska hamnar. Sjöfartsverket är ett affärsverk som i huvudsak finansieras med avgifter på handelssjöfarten, främst farledsavgifter och lotsavgifter. 
 Begreppet  
 farled  
 omfattar i sin vidaste betydelse de vatten- områden som sjöfarten använder. I allmänhet menar man dock de vattenvägar som i sjökortet är markerade med heldragna svarta linjer. De svenska farlederna är inte systematiskt kantmarkerade, förutom när det gäller särskilt viktiga farleder och kritiska avsnitt. 
 Utprickning av farleder är i allmänhet resultatet av en lång tids erfarenhet och baserad på de önskemål som framförts från främst lotsar men även sjöfarande och intressenter i övrigt. I underhållet av farleder ingår också att underhållsmuddra, vilket är särskilt nöd- 
  
 1 
  
 TP PT  
 En översikt över de objekt som Banverket och Vägverket identifierat finns i bilaga 5. 
 129 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 vändigt i s.k. flodhamnar där det behövs muddras ungefär vart femte år. Infrastrukturen på sjösidan till och från hamnarna skiljer sig därmed från infrastrukturen på landsidan på två avgörande punkter: 
  
 dels är planeringsprocessen helt annorlunda för olika förbätt- ringsprojekt 
  
 dels finansieras förbättringar och underhållet normalt inte via statsbudgeten. 
  
 De stora projekt för farledsförbättringar till hamnar som för när- varande är aktuella gäller Gävle, Norrköping och Horstensleden till Stockholm. Under 2004 slutfördes ett stort projekt för farleds- förbättring till Göteborgs Hamn. 
  
 8.2.1 
  
 Sjöfartsverket svarar för sjösäkerhetsanordningar ända in till kaj i strategiska hamnar 
  
 Sjöfartsverket har beräknat kostnaden för sjösäkerhetsanordningar (utprickning och underhåll av farleder inklusive underhållsmudd- ring) till och i de strategiska hamnarna. Eftersom det hittills inte varit klarlagt hur ansvaret sett ut har vissa hamnar stått för kost- nader utanför hamnområdet, medan Sjöfartsverket har underhållit farlederna ända in till kaj i andra hamnar. En sammanställning finns i tabell 8.2 nedan. 
 130 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 Tabell 8.2 Sjösäkerhetsanordningar (inklusive underhållsmuddring) som hamnen betalar i nuläget (schablonkostnad) miljoner kronor 
  
 Hamn 
  
 Kostnad miljoner kronor 
  
 Luleå 
  
 2,0 
  
 Gävle 
  
 1,5 
  
 Sundsvall 
  
 1,0 
  
 Kapellskär 
  
 0,1 
  
 Norrköping 
  
 2,5 
  
 Karlshamn 
  
 1,0 
  
 Trelleborg 
  
 1,0 
  
 Malmö 
  
 4,0 
  
 Helsingborg 
  
 2,5 
  
 Göteborg 
  
 6,0 
  
 TOTALT 
  
 21,6 
  
 Källa: Sjöfartsverket 
 . 
  
 Kostnaden för farledsunderhåll till hamnområdesgränsen innebär enligt mitt förslag i kapitel 7 en nettokostnad för Sjöfartsverket på ca 4 miljoner kronor. 
 Jag föreslår i kapitel 7 att Sjöfartsverket fortsättningsvis enbart ska ansvara för farledshållningen fram till hamnområdesgränserna. Dock bör undantag från denna avgränsning göras för hamnar som bedöms som strategiska; till dessa hamnar ska Sjöfartsverket stå för sjösäkerhetsanordningar ända in till kaj. Enligt tabellen ovan inne- bär detta förslag att Sjöfartsverket påförs en ytterligare kostnad på knappt 22 miljoner kronor. Tillsammans innebär alltså förslagen att Sjöfartsverket påförs en kostnad på ca 26 miljoner kronor. 
  
 8.2.2 
  
 Snabbare uppfyllelse av  
  
 PIANC-bestämmelserna 
  för farleder till de strategiska hamnarna 
 Jag föreslår att Sjöfartsverket prioriterar uppgradering av farleder till de strategiska hamnarna så att de uppfyller  
 PIANC-bestäm- 
  melserna. De hamnar av de föreslagna strategiska som i dag inte uppfyller  
 PIANC-bestämmelserna 
  är Norrköping och Gävle. Nöd- vändiga förbättringar genomförs för närvarande i Malmö. I Norr- köping och Gävle har Sjöfartsverket inlett dialog med respektive hamn om farledsförbättringsprojekt. Hamnarna bör ställa delfin- ansiering av dessa projekt till förfogande. 
 131 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 8.2.3 
  
 Förslag på högre servicegrad på lotsningstjänsten till strategiska hamnar 
  
 Det är rimligt att de strategiska hamnarna garanteras en hög ser- vicegrad på lotsningen, t.ex. nedkortad väntetid. En rimlig nivå, en- ligt Sjöfartsverket, är att dagens garanterade väntetid på fem timmar kortas till tre i de strategiska hamnarna; denna högre ser- vicegrad gäller alltså inte samverkanshamnarna. Detta innebär en ökad kostnad för Sjöfartsverket på ca 5 miljoner kronor genom ny- anställning av fler lotsar. Förslaget innebär alltså ingen försämring för  
 icke-prioriterade 
  hamnar. 
  
 8.2.4 
  
 Särskild överenskommelse om Mälaren 
  
 I enlighet med tidigare resonemang om Mälarhamnar i avsnitt 6.4 föreslås att alternativa trafiklösningar för Mälaren utreds i sam- verkan med Södertälje, Västerås och Köping samt staten i en sär- skild  
 Mälaröverenskommelse 
 . Jag föreslår att staten initierar över- läggningar mellan Mälarhamnar och Södertälje i syfte att åstad- komma en motsvarighet i Mälaren till den samverkansmodell som kommit till stånd med hjälp av en statlig förhandlingsman i den s.k. 
 Väneröverenskommelsen 
 . 
  
 8.3 
  
 Landpaket – hamnanslutningar och flaskhalsar längre bort 
  
 Infrastrukturplaneringen genomförs med en periodicitet som be- slutas av regeringen. Efter att riksdagen tagit ställning till planeringsramens storlek och fördelning av olika åtgärder beslutar regeringen om direktiv för åtgärdsplaneringen. Denna är, vad gäller infrastrukturen, uppdelad i nationella planer (nationell banhåll- ningsplan och nationell väghållningsplan) samt länsplaner för re- gional transportinfrastruktur. De nationella ban- och väghållnings- planerna fastställs av regeringen efter förslag från Banverket res- pektive Vägverket, medan länsplanerna fastställs av respektive län. Medel för genomförande av planerna förmedlas via anslagen till Banverket och Vägverket. 
 Vägverket och Banverket har angett ett antal objekt som flask- halsar till de strategiska hamnarna och samverkanshamnarna. Det 
 132 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 behövs, enligt dessa beräkningar, investeringar i väg och järnväg för 800 1 500 miljoner kronor på kort sikt. Angelägna projekt som rör statliga vägar är ombyggnad av väg 77 kring Rösa, för att förbättra trafiksituationen till och från Kapellskär, samt en förbättring av E6 mellan Trelleborg och Vellinge för att förbättra trafiksituationen i Skåne. 
 I ett längre perspektiv finns det argument för ytterligare invest- eringar. Exempel på viktiga objekt på längre sikt är en järnvägs- investering mellan Lawrence och Karlshamn, den s.k. Sydost- länken, i Blekinge (1 500 miljoner kronor), förbättringar i termi- nalen och anslutningarna till Malmö Godsbangård (1 000 miljoner kronor) samt diverse trafiklösningar i Göteborg (>10 miljarder kronor). 
  
 8.3.1 
  
 Trafikverken uppdras att redovisa åtgärder för strategiska hamnar 
  
 I den omfattande process som planering av infrastruktur innebär är det viktigt att följa upp konsekvenser och olika omvärldsfaktorers utveckling. En viktig mekanism för att följa upp utpekandet av strategiska hamnar bör vara att Vägverket och Banverket i en årlig rapportering till regeringen anger de åtgärder som vidtagits för att förbättra landinfrastrukturen till de strategiska hamnarna. 
  
 8.3.2 
  
 Prioritering av objekt där regional enighet har nåtts 
  
 I planeringsprocessen involveras tjänstemän och politiker som har olika uppdrag och perspektiv med utgångspunkt på den nivå där de verkar. Som redovisats i inledningskapitlen av betänkandet genom- syras utredningens förslag av att staten uppmuntrar regionala överenskommelser, eftersom dessa förmodligen får bäst effekt gen- om att de tas med ett marknadsnära perspektiv. Därav följer att åtgärder bör prioriteras i de regioner där en överenskommelse kring angelägna infrastrukturåtgärder slutits mellan regionala aktörer i samverkan med trafikverken. I överenskommelserna kan såväl prioritering av enskilda objekt som finansierings- överenskommelser ingå. De regionala aktörer som bör medverka i denna typ av processer vad gäller angelägna infrastrukturåtgärder för hamnarna är kommuner och regionförbund, hamnbolag 
 133 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 och/eller hamnförvaltningen, industrier som betjänas av hamnen samt övriga hamnintressenter. 
  
 8.4 
  
 Förslag på åtaganden för strategiska hamnar 
  
 I utredningsdirektiven fastställs att de åtaganden som föreslås gälla för utpekade hamnar ska anges. 
  
 8.4.1 
  
 Strategiska hamnar ska vara allmänna 
  
 Jag har, som tidigare anförts, valt att se endast allmänna hamnar som strategiska noder i det svenska godstransportsystemet. Ur ett nationellt perspektiv är det angeläget att de strategiska hamnarna är öppna för alla kunder, men eftersom godsslag och transportbärare har stor variation är det inte rimligt att alla hamnar måste skaffa sig utrustning för alla typer av godshantering. Det är t.ex. inte möjligt att med rimlig säkerhet ta in stora fartyg i vissa hamnar, och därför ska inte heller dessa hamnar behöva skaffa kranar och annat för att kunna lasta av fartyg som inte är avsedda för hamnen. 
 Det ska sålunda även vara möjligt för strategiska hamnar att inte ha all typ av hantering. Exempelvis är det inte rimligt att bygga ut järnvägskapacitet till den strategiska brohamnen Kapellskär inom överskådlig framtid. Inom varje nisch ska hamnen dock vara all- mänt tillgänglig för olika kunder. 
  
 8.4.2 
  
 Strategiska hamnar ska vara tillgängliga dygnet runt 
  
 För att säkerställa att de strategiska hamnarna är tillgängliga bör hamnarna kunna tillgodose sina kunder med service dygnet runt, alla dagar i veckan. Anlöp och avgångar planeras noggrant av rede- rierna tillsammans med hamnarna, så hamnen inte ska behöva ha full bemanning, om det inte finns anlöp planerade. Ambitionen bör snarast vara att en strategisk hamn ska ha  
 beredskap  
 för ett ständigt öppethållande. 
 134 
  
 SOU 2007:58 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 8.4.3 
  
 Strategiska hamnar ska medverka i regionala överens- kommelser om sjö och landinfrastruktur 
  
 För att ta del av en högre prioritering av objekt av betydelse för hamnens verksamhet nära eller längre ifrån i transportsystemet bör hamnbolaget/hamnförvaltningen delta i överläggningar med regio- nala företrädare och trafikverken. Man bör också vara beredd att tillsammans med kommuner och/eller regionala organ ställa viss finansiering till förfogande, om så bedöms nödvändigt och möjligt. 
  
 8.4.4 
  
 Strategiska hamnar ska bedriva en ambitiös, aktiv miljöpolitik som begränsar miljöpåverkan från hamnen 
  
 I avsnitt 4.6 och bilaga 5 redovisas lagstiftning och relevanta – ofta internationella – överenskommelser som rör miljöfrågor i ham- narna. Miljöarbetet i enskilda hamnar föranleder ingen särskiljning i utredningens sammanhang. Eftersom miljötillståndsprocessen är relativt ny för hamnarna är det till dags dato svårt att förutse konsekvenserna den dag när flera hamnar når upp till och över den trafikvolym miljötillståndet ger. Redan i dag ligger t.ex. Kapellskär nära den nivå som stipuleras i miljötillståndet. 
 En annan viktig fråga är hur miljöpåverkan från transporterna till och från hamnen ska minimeras och hamnens roll i detta arbete. 
 De strategiska hamnarna bör gå i bräschen för miljöarbetet. Ett första krav är att samtliga strategiska hamnar inför miljödifferen- tierade avgifter för både svaveloxid och kväveoxid. 
  
 8.5 
  
 Uppföljning av förslagen 
  
 De strategiska hamnarna bör till Sjöfartsverket årligen avrapportera hamnens utveckling och framtidsplaner tillsammans med en redo- visning av planerade investeringar i hamnen, miljöpolitik, eventuellt arbete med regionala infrastrukturöverenskommelser etc. Denna rapportering bör, tillsammans med offentlig statistik och andra källor, ligga till grund för regeringens prövningar av hamnarnas strategiska status. 
 135 
  
 Förslag och konsekvenser för strategiska hamnar 
  
 SOU 2007:58 
  
 8.6 
  
 Sammanfattning av förslagen 
  
 Hamnstrategiutredningens förslag på konsekvenser för utpekade strategiska hamnar är följande: 
 Strategiska hamnar ska till fullo få ta del av förslagen i  
 Sjöpaketet  
 och  
 Landpaketet 
 . 
  
 Sjöpaketet  
 innehåller förslag om snabbare uppfyllelse av  
 PIANC-bestämmelserna, 
  där Sjöfartsverket står för sjösäkerhets- anordningar ända in till kaj, och där strategiska hamnar kan räkna med en ökad servicegrad på lotsningen. 
  
 Landpaketet  
 innehåller två förslag på hur objekt som har be- tydelse för hamnverksamheten kan komma högre i prioritering i de nationella planeringsprocesserna. För det första föreslås att trafik- verken åläggs att till regeringen rapportera hur olika åtgärder underlättar för de strategiska hamnarna. För det andra föreslås att prioritet, vid förhandlingar med trafikverken, ges till objekt där enighet nåtts regionalt om prioritering av infra- strukturinvesteringar för att underlätta hamnens verksamhet. I detta ingår också eventuell regional delfinansiering. 
 Strategiska hamnar föreslås få åtagande om att även fort- sättningsvis vara allmänna och i möjligaste mån välkomna alla kunder, att hamnarna ska vara tillgängliga dygnet runt, sju dagar i veckan, att hamnarna ska medverka i regionala förhandlingar om omkringliggande sjö- och landinfrastruktur och eventuellt också medverka med delfinansiering av olika projekt. 
 Strategiska hamnar ska också bedriva en ambitiös och aktiv miljöpolitik, där en första åtgärd är att hamnarna ska införa miljö- differentierade avgifter på såväl koloxid som svaveloxid. 
 En statlig förhandlingsman bör tillsättas för att nå en överens- kommelse kring Mälarsjöfarten med modell från den överenskom- melse som redan finns för Vänersjöfarten. 
 136 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Hamnstrategi 
  
 Dir. 
  
 2006:61 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 8 juni 2006. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En statlig förhandlare tillkallas för att ge förslag till åtgärder hur hamnarnas samlade infrastruktur och resurser bör kunna utnyttjas mer effektivt. Förhandlaren skall identifiera hamnar av strategisk betydelse och föreslå regeringen vilka hamnar som skall ges priori- tet i förhållande till andra hamnar när det gäller statligt finansierad infrastruktur. I förhandlarens arbete med att bedöma vilka hamnar som skall vara prioriterade skall hela Sverige beaktas. Regeringen kommer efter förhandlarens arbete att slutligt avgöra vilka hamnar som får en prioriterad ställning. Förhandlaren skall utifrån ett kundperspektiv utveckla de kriterier som skall ligga till grund för prioriteringen samt hur dessa kriterier kan utvecklas i linje med de transportpolitiska målen. Vidare skall förhandlaren föreslå vilka åtaganden som bör gälla för hamnar som prioriteras. 
 I förhandlarens uppdrag skall också ingå att utvärdera nuvarande principer avseende kostnadsfördelningen för de allmänna far- lederna, såväl farleder till och från de av förhandlaren föreslagna prioriterade hamnarna som farleder till och från övriga hamnar. 
 Bakgrund 
 Den svenska hamnstrukturen har främst utvecklats och finansierats inom den kommunala sektorn. I Sverige finns i dag ca 50 allmänna hamnar som är öppna för allmän kommersiell sjöfart samt ett antal industri- och privathamnar vilka i första hand är knutna till in- dustriföretag. EU:s transeuropeiska transportnät,  
 TEN-T, 
  omfattar ett tjugotal svenska hamnar i kategori A, det vill säga där den årliga 
 137 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2007:58 
  
 godsvolymen uppgår till 1,5 miljoner ton eller det totala antalet passagerare per år är över 200 000. 
 De flesta av de allmänna hamnarna ägs av kommunerna men driftsformerna varierar. I de flesta hamnarna drivs verksamheten i aktiebolagsform och det förekommer att bolagen även äger ham- nen. Aktiebolaget är ofta kommunalägt men kan i vissa fall ha blandat ägande där kommunen vanligtvis har majoritet. I några få hamnar drivs verksamheten av privata intressenter. Det finns även några hamnar som drivs som en del av den kommunala för- valtningen. 
 Den övervägande delen av godstransporterna till, från och inom Sverige sker i ett begränsat antal godsstråk. Det är därför viktigt att vid framtida insatser och i planeringsprocessen särskilt beakta infrastrukturen i dessa huvudstråk, både till lands och till sjöss. Ett utpekande är viktigt för att statens insatser i infrastruktur skall vara effektiva i ett längre tidsperspektiv. 
 De flesta allmänna hamnarna fungerar som nationellt, regionalt eller lokalt viktiga logistiknoder, dvs. hamnarna används av ett eller flera trafikslag för omlastning förutsättning för att få väl fungerande och internationellt konkurrenskraftiga transportkedjor. För att hamnarna även i framtiden skall vara effektiva noder i de in- termodala transportkedjorna måste goda förutsättningar skapas för hamnarnas fortsatta utveckling till effektiva och konkurrens- kraftiga enheter. De stordriftsfördelar som finns i de intermodala systemen gör att det är betydelsefullt att identifiera de regioner där godstransportstråkens viktiga transportsystemens effektivitet. 
 I slutbetänkandet av Godstransportdelegationen 2002, SOU 2004:76 Godstransporter - noder och länkar i samspel, föreslås att tre strategiska hamnregioner utpekas för att möjliggöra både ett bättre utnyttjande av den totala hamninfrastrukturen och att statens investeringar i anslutande landtransportinfrastruktur nyttjas på effektivaste sätt. De tre strategiska geografiska regionerna är Västkusten, Skåne och mellersta Ostkusten från Gävle till Norr- köping inklusive Mälarhamnarna. I dessa geografiska regioner ligger de flesta av de godstransportstråk som identifierades i Statens institut för kommunikationsanalys (SIKA) rapport, Stråk- analyser för godstransporter (SIKA Rapport 2001:1), och som anses vara av särskild betydelse för den svenska godstransportförsörj- ningen. Godstransportdelegationen betonar att det är av stor vikt att den totala hamnstrukturen i nämnda hamnregioner nyttjas på effektivast möjliga sätt. 
 138 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 1 
  
 Delegationen anser dels att staten bör ta initiativ till att en diskussion påbörjas bland berörda parter hur regionerna skall kunna enas om vilka åtgärder som är nödvändiga för ökad sam- ordning och specialisering och dels att staten aktivt medverkar i denna process. Delegationen var även av uppfattningen att staten genom trafikverken borde ta ett utökat ansvar för väg- och järn- vägsanslutningar till hamnarna i de regioner där parterna kommit överens om hur hamnstrukturen skall kunna nyttjas effektivare. 
 Godstransportdelegationen föreslår att samtliga större in- vesteringsprojekt inom Sjöfartsverkets ansvarsområde prövas och prioriteras såväl ur ett företagsekonomiskt som ur ett samhälls- ekonomiskt perspektiv. Sjöfartsverket är den myndighet som fattar beslut om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och därtill hörande allmän hamn. Allmänna farleder och allmänna hamnar inrättas om detta är påkallat för den allmänna samfärdseln. Sjöfartsverket svarar även för utveckling och underhåll av de all- männa farleder som enligt Sjöfartsverkets bedömning bör handhas av staten. Allmänna farleder kan också helt eller delvis skötas av andra parter såsom kommuner och industri- eller hamnföretag. När det gäller anslutningsfarlederna till de allmänna hamnarna ansvarar Sjöfartsverket normalt för farleden fram till hamnområdesgränsen medan hamnen ansvarar för farlederna inom hamnområdet. Ett viktigt led i arbetet med att utveckla en effektiv hamnstruktur är att säkerställa att farledsanslutningarna till de kommande prioriterade hamnarna är funktionella, säkra och väl anpassade till de krav som bör ställas på dem. 
 Regeringen skall, i enlighet med proposition 2005/06:160 Mo- derna transporter, slutligt avgöra vilka hamnar som får en priori- terad ställning. Prioriteringen av hamnarna skall inte betraktas som ett slutgiltigt ställningstagande eftersom förutsättningarna för ut- pekandet kan förändras. Av denna anledning bör en återkommande översyn genomföras av vilka hamnar som skall vara prioriterade. 
 De hamnar som inte blir prioriterade kan även i framtiden ut- göra en viktig del av transportsystemet. Därmed kommer också deras behov av anslutande infrastruktur att prövas på sedvanligt sätt i den nationella och regionala infrastrukturplaneringen. 
 139 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2007:58 
  
 Uppdraget 
 Förhandlaren skall identifiera hamnar av strategisk betydelse och föreslå regeringen vilka hamnar som skall ges prioritet i förhållande till andra hamnar när det gäller statligt finansierad infrastruktur. I förhandlarens arbete med att bedöma vilka hamnar som skall vara prioriterade skall hela Sverige beaktas. Regeringen kommer efter förhandlarens arbete att slutligt avgöra vilka hamnar som får en prioriterad ställning. 
 De utpekade hamnarna får en prioriterad ställning som noder i det svenska transportsystemet. Förhandlaren skall utifrån ett kund- perspektiv utveckla de kriterier som skall ligga till grund för priori- teringen samt lämna förslag till hur kriterierna kan utvecklas i linje med de transportpolitiska målen. Dessa kriteriers påverkan på övriga samhällssektorer bör också beaktas. Förhandlaren skall ock- så föreslå vilka åtaganden som bör gälla för hamnar som prioriteras. 
 En prioriterad hamn skall förbinda sig att för en viss tid uppfylla vissa uppställda krav. 
 Förhandlaren skall ge förslag till åtgärder som sammantaget bör kunna bidra till ett mer rationellt utnyttjande av de utpekade hamnarnas samlade infrastruktur och resurser och på så sätt skapa förutsättningar för att uppnå än mer kostnadseffektiva godstran- sporter. I detta arbete ingår att ta initiativ till att undersöka möj- ligheterna både till en bättre samsyn och mer ändamålsenlig roll- fördelning mellan de olika hamnaktörerna och, om möjligt, till att skapa förutsättningar för ett ökat samarbete i olika former mellan aktörerna. 
 Förhandlaren skall även samråda med representanter från näringslivet och berörda myndigheter samt lokala och regionala företrädare för att ta del av deras synpunkter när det bland annat gäller den framtida utvecklingen och behovet av godstransporter. I detta arbete skall förhandlaren särskilt samråda med Banverket i verkets arbete med att utveckla strategiska kombiterminaler. 
 I uppdraget ingår också att belysa hur en koncentration av stat- liga resurser till infrastrukturen i anslutning till de strategiska hamnarna leder till en effektivare allokering av samhällets resurser samt att redogöra för om och i så fall hur infrastrukturinvesteringar bättre skall kunna samordnas mellan trafikverken och övriga aktörer. 
 De kriterier som bör gälla för att en hamn skall få en prioriterad ställning i transportsystemet bör utvecklas. Kriterierna bör bland 
 140 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 1 
  
 annat avse godsomsättning, infrastruktur, miljö, säkerhet och skydd, utveckling och samarbete. Dessa kriterier bör helt eller del- vis vara uppfyllda för att prioritet skall bli aktuell. 
 I godsomsättningskriteriet bör inte bara själva godsmängden ingå utan också godsets värde, antal lastenheter som hanteras, i vilken omfattning färjetrafik bedrivs i hamnen samt möjligheterna i hamnen att både erbjuda intermodala lösningar och omhänderta och vidarebefordra transitgods. 
 Infrastrukturkriteriet syftar främst på hög standard på befintlig infrastruktur till och från en hamn och då både från land- och sjö- sidan samt tillgång till teknisk utrustning och hjälpmedel av hög kvalitet. 
 Miljökriteriet kan till exempel vara att hamnavgifterna måste ha en miljödifferentierad prägel, att det i hamnen bedrivs ett aktivt in- ternt miljöarbete samt att farleden in till hamnen även i ett lång- siktigt perspektiv lämpar sig väl för fortsatt fartygstrafik. 
 Säkerhets- och skyddskriteriet syftar främst på att hamnen aktivt bedriver ett arbete som innefattar arbetsmiljö, trafiksäkerhet och att olika skyddsfrågor beaktas. 
 Utvecklingskriteriet bör innefatta krav på redovisning av en ana- lys av utvecklingspotentialen och vilken kundtillströmning som är att vänta i hamnen men även hur hamnverksamheten i övrigt, både på kort och lång sikt, kan utvecklas när det gäller exempelvis mark- planering. 
 Samarbetskriteriet bör innefatta olika samarbetsformer mellan olika hamnar samt, om förutsättningar kan föreligga, över regions- och nationsgränserna. 
 För att få en helhetssyn på den samlade infrastrukturen till och från en hamn skall förhandlaren se över principerna för kostnads- fördelningen när det gäller de allmänna farlederna samt presentera förslag på hur det framtida finansiella ansvaret för de allmänna far- lederna bör vara utformat. I dessa överväganden skall alltså ingå både de farleder som går till och från de av förhandlaren föreslagna prioriterade hamnarna samt övriga allmänna farleder. Förhandlaren skall även bedöma de regionala effekterna av ett eventuellt för- ändrat finansiellt ansvar för de allmänna farlederna. 
 Förhandlaren skall slutligen lämna en konsekvensbedömning av föreslagna åtgärder. Särskilt skall miljöeffekterna av förhandlarens förslag belysas men även konsekvenserna för den regionala konkur- renskraften samt för näringslivet. I de fall föreslagna åtgärder inne- 
 141 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2007:58 
  
 bär ekonomiska åtaganden för staten skall finansieringsförslag lämnas. 
 Redovisning av uppdraget 
 Utredaren skall redovisa sitt arbete senast den 1 oktober 2007. 
 (Näringsdepartementet) 
 142 
 Bilaga 2 
 Hamnboken – en exposé över Hamnsverige 
 143 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 144 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Innehåll 
  
 Norrlandskusten 
  
 TU 
  
 – Norrbotten, Västerbotten, Västernorrland 
  
 och Gävleborgs län 
  
 UT 
  
 ........................................................... 
  
 151 
  
 Viktiga 
  
 TU 
  
 utvecklingsområden i det regionala utvecklingsarbetet 
  
 UT 
  
 ... 
  
 151 
  
 Norrbottens 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT 
  
 ....................................................................... 
  
 151 
  
 Västerbottens 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT  
  
 .................................................................... 
  
 151 
  
 Västernorrlands 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT 
  
 ................................................................. 
  
 152 
  
 Mccoy 
  
 TU 
  
 län 
 UT  
 ......................................................................... 
  
 153 
  
 Infrastrukturfrågor 
  
 TU 
  
 i det regionala utvecklingsarbetet 
  
 UT  
  
 ................. 
  
 154 
  
 Norrbottens 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT 
  
 ....................................................................... 
  
 154 
  
 Västerbottens 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT  
  
 .................................................................... 
  
 154 
  
 Västernorrlands 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT 
  
 ................................................................. 
  
 155 
  
 Mccoy 
  
 TU 
  
 län 
 UT  
 ......................................................................... 
  
 156 
  
 Gemensamma 
  
 TU 
  
 utgångspunkter för hamnverksamhet 
  
 UT  
  
 ................... 
  
 157 
  
 Norrbottens 
  
 TU 
  
 län – exporthamnar 
  
 UT 
  
 .......................................... 
  
 157 
  
 Västerbottens 
  
 TU 
  
 län nya transportstråk i Kvarken- 
  
 området 
  
 UT 
  
 .................................................................................... 
  
 158 
  
 Västernorrlands 
  
 TU 
  
 län etablering av Mittnorden- 
  
 korridoren 
 UT  
 ................................................................................ 
  
 158 
  
 Hamnar 
  
 TU 
  
 längs Norrlandskusten 
  
 UT 
  
 ............................................ 
  
 160 
  
 Kalix 
  
 TU 
  
 hamn 
 UT  
 ............................................................................... 
  
 160 
  
 Luleå 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ............................................................................. 
  
 161 
  
 Piteå 
  
 TU 
  
 Hamn 
 UT  
 .............................................................................. 
  
 162 
  
 Bottenvikens 
  
 TU 
  
 Stuveri AB 
  
 UT 
  
 ........................................................ 
  
 163 
  
 North 
  
 TU 
  
 Sweden Seaport – Bottenvikshamnar i sam- 
  
 verkan 
 UT  
 ....................................................................................... 
  
 164 
  
 Rundvik 
  
 TU 
  
 UT  
 .................................................................................... 
  
 164 
  
 Rönnskär 
  
 TU 
  
 UT  
 .................................................................................. 
  
 165 
  
 Umeå 
  
 TU 
  
 Hamn, Holmsund 
  
 UT  
  
 ....................................................... 
  
 165 
  
 Skellefteå 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 ...................................................................... 
  
 166 
  
 Samverkan 
  
 TU 
  
 mellan hamnar i Västerbotten 
  
 UT  
  
 ........................... 
  
 167 
  
 Härnösands 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 .................................................................. 
  
 167 
  
 Söråkers 
  
 TU 
  
 Hamn 
 UT 
 ........................................................................ 
  
 168 
  
 Sundsvalls 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ..................................................................... 
  
 169 
  
 145 
  
 Bilaga 2 SOU 2007:58 
  
 Örnsköldsviksfjärdens 
  
 TU 
  
 hamnar 
  
 UT 
  
 ............................................. 
  
 170 
  
 Samarbete 
  
 TU 
  
 mellan hamnarna i Sundsvallsområdet 
  
 UT 
  
 .............. 
  
 171 
  
 Gävle 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ............................................................................ 
  
 172 
  
 Fakta 
  
 TU 
  
 om hamnarna längs Norrlandskusten 
 UT  
 ....................... 
  
 173 
  
 Östra 
  
 TU 
  
 Sverige (Östergötland, Södermanland, Västmanland, 
  
 Stockholms län, Uppsala län, Gotland och Kalmar län) 
  
 UT  
  
 ........ 
  
 179 
  
 Viktiga 
  
 TU 
  
 utvecklingsområden i det regionala utvecklings- 
  
 arbetet 
  
 UT 
  
 ............................................................................................... 
  
 179 
  
 Östergötlands 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
  
 ................................................................... 
  
 179 
  
 Södermanlands 
  
 TU 
  
 län 
  
 .................................................................. 
 UT 
  
 180 
  
 Västmanlands 
  
 TU 
  
 län 
 UT  
 .................................................................... 
  
 180 
  
 Stockholms 
  
 TU 
  
 län  
  
 UT  
 ........................................................................ 
  
 182 
  
 Uppsala 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
  
 183 
  
 Gotlands 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
  
 ............................................................................ 
  
 183 
  
 Kalmar 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
 ................................................................................ 
  
 184 
  
 Infrastrukturfrågor 
  
 TU 
  
 i det ..................regionala utvecklingsarbetet 
  
 UT 
  
 185 
  
 Östergötlands 
  
 TU 
  
 län 
 UT  
 ................................................................... 
  
 185 
  
 Södermanlands 
  
 TU 
  
 län 
  
 .................................................................. 
 UT 
  
 186 
  
 Västmanlands 
  
 TU 
  
 län 
 UT  
 .................................................................... 
  
 186 
  
 Stockholms 
  
 TU 
  
 län  
  
 UT  
 ........................................................................ 
  
 187 
  
 Uppsala 
  
 TU 
  
 län 
 UT  
 .............................................................................. 
  
 188 
  
 Gotlands 
  
 TU 
  
 län  
 ............................................................................UT 
  
 188 
  
 Kalmar 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
 ................................................................................ 
  
 189 
  
 Gemensamma 
  
 TU 
  
 utgångspunkter ....................för hamnverksamhet 
 UT 
  
 190 
  
 Östra 
  
 TU 
  
 Mellansverige  
  
 ......... 
  
 – persontransporter dominerar 
  
 UT 
  
 190 
  
 Hamnverksamhet 
  
 TU  
  
 .... 
  
 på Gotland – en livsnerv för hela ön  
 UT 
  
 191 
  
 Smålandskustens 
  
 TU 
  
 hamnar – här behövs infrastruktur- 
  
 förbättringar  
  
 ............................................................... 
  
 på land 
  
 UT 
  
 191 
  
 Hamnar 
  
 TU 
  
 i östra Sverige .................................................................... 
 UT 
  
 192 
  
 Hargshamn 
  
 TU 
  
 UT  
 .............................................................................. 
  
 193 
  
 Mälarhamnar 
  
 TU  
  
 ......................................................................... 
  
 UT 
  
 194 
  
 Norrköpings 
  
 TU  
  
 ................................................................ 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 195 
  
 Norrtälje 
  
 TU 
  
 hamn  
 .......................................................................UT 
  
 197 
  
 Oxelösunds 
  
 TU  
  
 ................................................................. 
  
 Hamn  
 UT 
  
 197 
  
 Stockholms 
  
 TU  
  
 .............................................................. 
  
 Hamnar  
 UT 
  
 199 
  
 Södertälje 
  
 TU 
  
 Hamn  
  
 ..................................................................... 
 UT 
  
 200 
  
 Samarbete 
  
 TU 
  
 mellan  
  
 ............. 
  
 hamnarna i östra Mellansverige 
 UT 
  
 201 
  
 146 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Gotlands 
  
 TU 
  
 kommuns hamnar 
  
 UT  
  
 .................................................. 
  
 202 
  
 Hamnsamarbete 
  
 TU 
  
 på Gotland 
  
 UT 
  
 .................................................. 
  
 203 
  
 Bergkvara 
  
 TU 
  
 hamn 
 UT 
 ....................................................................... 
  
 203 
  
 Kalmar 
  
 TU 
  
 Hamn 
 UT  
 .......................................................................... 
  
 204 
  
 Mönsterås 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ..................................................................... 
  
 205 
  
 Oskarshamns 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ............................................................... 
  
 206 
  
 Västerviks 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ..................................................................... 
  
 207 
  
 Samarbete 
  
 TU 
  
 mellan hamnarna på Smålandskusten 
  
 UT  
  
 ................ 
  
 207 
  
 Fakta 
  
 TU 
  
 om hamnarna i östra Sverige 
  
 UT 
  
 ....................................... 
  
 209 
  
 Sydsverige 
  
 TU 
  
 (Blekinge och Skåne län) 
  
 UT 
  
 .................................. 
  
 214 
  
 Viktiga 
  
 TU 
  
 utvecklingsområden i det regionala utvecklings- 
  
 arbetet 
  
 UT 
  
 .............................................................................................. 
  
 214 
  
 Blekinge 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
 .............................................................................. 
  
 214 
  
 Skåne 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT 
  
 ................................................................................... 
  
 215 
  
 Infrastrukturfrågor 
  
 TU 
  
 i det regionala utvecklingsarbetet 
  
 UT  
  
 ................. 
  
 216 
  
 Blekinge 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
 .............................................................................. 
  
 216 
  
 Skåne 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT 
  
 ................................................................................... 
  
 216 
  
 Gemensamma 
  
 TU 
  
 utgångspunkter för hamnverksamhet 
  
 UT  
  
 ................... 
  
 217 
  
 Blekinge 
  
 TU 
  
 län – flaskhalsar främst vad gäller järnvägs- 
  
 anslutningar 
 UT  
 ............................................................................. 
  
 217 
  
 Skåne 
  
 TU 
  
 – ett transitlän för transporter 
  
 UT  
  
 ................................... 
  
 218 
  
 Hamnar 
  
 TU 
  
 i Sydsverige 
  
 UT  
  
 ....................................................................... 
  
 219 
  
 Mercer 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 .................................................................. 
  
 219 
  
 Karlskrona 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 .................................................................... 
  
 220 
  
 Sölvesborgs 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 .................................................................. 
  
 221 
  
 Samarbete 
  
 TU 
  
 mellan hamnarna i Blekinge 
  
 UT 
  
 ................................ 
  
 222 
  
 Copenhagen 
  
 TU 
  
 Malmö Port (CMP) 
  
 UT 
  
 ......................................... 
  
 223 
  
 Helsingborgs 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 ............................................................... 
  
 224 
  
 Landskrona 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 .................................................................. 
  
 225 
  
 Trelleborgs 
  
 U 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ................................................................... 
  
 226 
  
 Ystad 
  
 TU 
  
 Hamn 
 UT 
 ............................................................................. 
  
 227 
  
 Åhus 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 .............................................................................. 
  
 227 
  
 Samarbete 
  
 TU 
  
 mellan hamnarna i Skåne 
  
 UT 
  
 ..................................... 
  
 228 
  
 Fakta 
  
 TU 
  
 om hamnarna i Sydsverige 
  
 UT 
  
 .................................................... 
  
 229 
  
 147 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Västsverige 
  
 TU 
  
 (Hallands Västra Götaland och Värmlands län) 
  
 U 
  
 ....234 
  
 T 
  
 Viktiga 
  
 TU 
  
 utvecklingsområden i det regionala utvecklings- 
  
 arbetet 
 UT 
 ............................................................................................... 
  
 234 
  
 Hallands 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
 ............................................................................. 
  
 234 
  
 Västra 
  
 TU 
  
 Götalands län 
  
 UT  
  
 .............................................................. 
  
 235 
  
 Värmlands 
  
 TU 
  
 län 
  
 UT 
  
 .......................................................................... 
  
 236 
  
 Infrastrukturfrågor 
  
 TU 
  
 i det regionala utvecklingsarbetet 
  
 UT 
  
 .................. 
  
 236 
  
 Hallands 
  
 TU 
  
 län 
 UT 
 ............................................................................. 
  
 236 
  
 Västra 
  
 TU 
  
 Götalands län 
  
 UT  
  
 .............................................................. 
  
 237 
  
 Värmland 
  
 TU 
  
 UT 
  
 .................................................................................. 
  
 238 
  
 Gemensamma 
  
 TU 
  
 utgångspunkter för hamnverksamhet 
  
 UT 
  
 .................... 
  
 238 
  
 Hallands 
  
 TU 
  
 län – stora transportflöden inom länet 
  
 UT 
  
 ................ 
  
 238 
  
 Västra 
  
 TU 
  
 Götaland och Värmland – industri- och 
  
 transportregion 
  
 UT  
  
 ....................................................................... 
  
 239 
  
 Hamnar 
  
 TU 
  
 i Västsverige 
  
 UT  
  
 ...................................................................... 
  
 240 
  
 Falkenbergs 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 ................................................................. 
  
 240 
  
 Halmstad 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 ..................................................................... 
  
 241 
  
 Varbergs 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ....................................................................... 
  
 242 
  
 Samarbete 
  
 TU 
  
 mellan hamnarna i Halland 
  
 UT 
  
 ................................. 
  
 243 
  
 Brofjorden 
  
 TU 
  
 UT  
 ............................................................................... 
  
 244 
  
 Göteborgs 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 .................................................................... 
  
 245 
  
 Lysekils 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 ........................................................................ 
  
 246 
  
 Stenungsund 
  
 TU 
  
 UT  
  
 ............................................................................ 
  
 247 
  
 Strömstad 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT  
  
 .................................................................... 
  
 247 
  
 Uddevalla 
  
 TU 
  
 Hamn 
  
 UT 
  
 ..................................................................... 
  
 248 
  
 Vänerhamn 
  
 TU 
  
 UT  
 .............................................................................. 
  
 249 
  
 Wallhamn 
  
 TU 
  
 UT 
 ................................................................................. 
  
 250 
  
 Samarbete 
  
 TU 
  
 mellan hamnarna i Västra Götaland – 
  
 Värmland 
  
 UT 
  
 .................................................................................. 
  
 251 
  
 Fakta 
  
 TU 
  
 om hamnarna i Västsverige 
  
 UT 
  
 ................................................... 
  
 252 
  
 Källor 
  
 TU 
  
 UT 
 .............................................................................. 
  
 257 
  
 148 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Denna bilaga innehåller en kartläggning av hamnarna i Sverige. Kartläggningen är helt och hållet grundad på det material som 
 hamnarna själva tillhandahållit utredningen. Hamnarna har också alla haft möjlighet att granska fakta i kartläggningen. Det finns allt- så ingen värdering eller analys av materialet i denna kartläggning. 
 De hamnar som finns upptagna i kartläggningen är huvud- sakligen allmänna hamnar med två undantag  Brofjorden i Lysekil och Stenungsund. Dessa båda är de två största industrihamnarna i Sverige med en godsomsättning bland de tio största i Sverige. Andra industrihamnar, t.ex. Rönnskärsverken i Skellefteå, finns med under statistiken för Skellefteå. Andra viktiga industrihamnar, t.ex. hamnen i Husum utanför Örnsköldsvik, finns översiktligt be- skrivna utifrån geografisk tillhörighet. 
 För att undersöka hamnverksamhetens prioritering i det regionala utvecklingsarbetet beskrivs även huvudpunkterna i de regionala utvecklingsprogrammen tillsammans med de delar som rör infrastruktur och hamnverksamhet. I de län där denna typ av program saknas har det regionala tillväxtprogrammet eller andra liknande dokument använts. Länstransportplaner och andra rele- vanta dokument har använts som underlag för att beskriva respektive läns prioriteringar av transporter. Viktigt att betona är att länstransportplanerna endast anger länens prioriteringar av de vägar som inte staten tillhandahåller; större vägar och järn- vägsanslutningar ingår således inte 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
 . Inte heller har länen möjlighet att prioritera investeringar i hamnanläggningar. Länen har sålunda ett relativt litet handlingsutrymme i dessa planer. 
 I de fall när hamnverksamheten i länen inte särskilt nämns i olika dokument behöver inte detta betyda att länet inte anser att hamnen är viktig. Förmodligen är förhållandet i stället så att åtgärder för att stimulera hamnverksamheten inte anses behövas. 
 Kartläggningen har följande struktur: 
 Presentationen av respektive hamn inleds med en beskrivning av trafiken till och från hamnen. Efter det beskrivs infrastrukturen på land och till sjöss i och utanför hamnen. Kartläggningen avslutas med en beskrivning av hamnens organisationsstruktur. För att und- vika att läsaren ska fastna i siffer- och statistikuppgifter finns siff- ror på omsättning över kaj etc. presenterade i tabellform i slutet av varje  
 läns-/regionbeskrivning. 
  Siffrorna är endast de som finns offi- ciellt publicerade och därmed även officiellt inrapporterade på 
  
 1 
  
 TP PT  
 Det finns begränsade möjligheter för regionerna att i länsplanerna prioritera järnvägsinfrastruktur men det görs sällan. 
 149 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 samma sätt av alla hamnar. Hamnarnas egna siffror som avviker från den officiella statistiken har inte godtagits i kartläggningen. Kartläggningens syfte är att beskriva dagsläget, inte att beskriva hamnens egen bedömning av framtida marknadsutveckling av hamnen. Därför har denna typ av uppgifter helt utelämnats. 
 Kartläggningen fokuseras alltså på godsomsättning, omkring- liggande infrastruktur samt samverkan med andra hamnar. Ham- narnas miljöarbete, säkerhets- och skyddsarbete samt utvecklings- möjligheter diskuteras i betänkandes kapitel 3, 4 och 6. 
 150 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Norrlandskusten – Norrbotten, 
 Västerbotten, Västernorrland och 
 Gävleborgs län 
 Viktiga utvecklingsområden i det regionala utvecklings- arbetet 
 Norrbottens län 
 Rika råvarutillgångar har alltid varit, och är fortfarande, en viktig tillgång för Norrbottens län. Skog, mineral och vatten från länet ger betydande bidrag till Sveriges exportinkomster. Basindustrin är motorn i länets ekonomi och utgör en viktig potential för vidare- förädling. 
 Länets regionala utvecklingsprogram 2007 2013 anger följande tillväxtområden som en plattform för fortsatt näringslivsutveck- ling: 
  
 test- och övningsverksamhet 
  
 upplevelsenäring 
  
 energi och miljöteknik 
  
 basindustri  förädling 
  
 kunskapsintensiva tjänstenäringar. 
  
 Vidare nämns ökad tillgänglighet som en förutsättning för att ut- veckla ett attraktivt län. Denna tillgänglighet gäller god infra- struktur och bra transportmedel för både gods och människor. 
 Västerbottens län 
 I Västerbotten finns stora kontraster  Umeå är en av Sveriges mest expansiva kommuner, Skellefteå har en stark industritradition och i Lycksele finns många småföretag. De små och medelstora företagen dominerar i länet men det finns också stora tillverknings- enheter, t.ex. Volvo Lastvagnars hyttfabrik och Boliden Mineral. 
 I det regionala utvecklingsprogrammet  
 2007–2013 
  fastslås en vision att länets företag 2013 ska ha högst produktivitets- och 
 151 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 sysselsättningstillväxt av samtliga län i norra Sverige. Följande till- växtområden anges inom ramen för utveckling av näringsliv och företagande: 
  
 främja ett miljödrivet 
  
 TPF 
  
 2 
  
 FPT  
 företagande 
  
 stärkt entreprenörskap, ökat nyföretagande och ett bättre före- tagsklimat 
  
 fler investeringar och goda villkor för kapitalförsörjning genom marknadskompletterande finansieringslösningar 
  
 kraftsamling kring forskning och andra utvecklingsinsatser inom strategiska kompetensområden 
  
 offentlig sektor som drivkraft för hållbar tillväxt, beställare av varor och tjänster samt avknoppning och affärsidéer för att skapa företag och jobb i privatägda företag och den sociala ekonomin. 
  
 När det gäller infrastruktur nämns tillgänglighet som en viktig ut- vecklingsfaktor för länet. Genom ökad tillgänglighet, förbättrad infrastruktur och utvecklade person- och godstransporter är för- hoppningen, som det utrycks i visionen, att en tydlig region- förstoring har skett 2010 mellan länets kommuner och gentemot angränsande län år 2013. 
 Västernorrlands län 
 Precis som är fallet längs övriga Norrlandskusten är befolknings- koncentrationen stor kring kusten. Den övergripande visionen i det regionala utvecklingsprogrammet Vision Västernorrland 2010 är: 
 Västernorrland ger möjligheter och mångfald. Programmets innehåll preciseras sedan via handlingslinjer. 
 Det konstateras i programmet att länets traditionella bas- näringar, skog och energi, fortfarande är viktiga för länet men att det skett en gradvis strukturomvandling mot en större tjänste- sektor. Särskilt viktig är den indirekta sysselsättning som skapas från basnäringarna, exempelvis teknikkonsultverksamhet, service och underhåll samt transportverksamhet. 
  
 2 
  
 TP PT  
 Miljödrivna företag kan arbeta med en annan verksamhet än renodlade miljöteknikföretag men man bedriver ett aktivt miljöarbete eller arbetar med miljöanpassade processer och produkter (Länets definition). 
 152 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 I det regionala utvecklingsarbetet är ambitionen att främja till- växten genom utveckling av kluster. Följande kluster finns nämnda i det regionala utvecklingsprogrammet: 
  
 cellulosa- och energirelaterad industri 
  
 trävaruindustrin 
  
 kvalificerade informationssystem 
  
 arkivsektorn 
  
 kris- och konflikthantering samt räddning 
  
 besöksnäringen. 
  
 Man pekar också på förutsättningarna att etablera ett logistik- kluster i Västernorrland genom att visa på länets centrala läge mitt i Sverige i  
 nord-sydlig 
  riktning och mitt emellan Ryssland och Atlanten i  
 öst-västlig 
  riktning. 
 Gävleborgs län 
 I Gävleborgs län arbetar en partnerskapsorganisation, Tillväxtrådet, med det regionala tillväxtprogrammet. Ett genomgående tema i det regionala tillväxtprogrammet 2004 2007 är att länet ska bli fem procent bättre på allt, och i programmet finns visioner med till- hörande indikatorer på hur visionernas uppfyllelse ska följas upp. Visionerna handlar om ekonomisk tillväxt och sysselsättnings- tillväxt, nyföretagande, positivt näringslivsklimat och en ökad andel akademiskt utbildade av arbetskraften. 
 I programmet anges tre programområden med tillhörande in- satsområden: 
  
 regionförstoring 
  
 kompetens och arbetskraft för tillväxt 
  
 företagsutveckling och entreprenörskap. 
  
 Inom det programområde som handlar om regionförstoring finns ett insatsområde om kommunikationer och infrastruktur. Be- skrivningen av detta insatsområde ger vid handen att Gävleborg är ett skogslän med stor andel tunga transporter som genererar stora transportbehov inom länet. Skogsnäringen och den därtill knutna förädlingsindustrin har tillsammans med stål- och verkstads- industrin dominerat länet under lång tid och utgör en viktig bas för näringslivet. Åtgärder inom insatsområdet inriktas främst på att skapa förutsättningar för effektivare transporter för näringslivet, 
 153 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 för regionutvidgning av arbets- och utbildningsmarknader samt främjande av effektiv datakommunikation och nyttjande av IT- tjänster i regionen. 
 Att binda ihop Gävleregionen med Uppsalaregionen bedöms vara en av de mest strategiska åtgärderna. I tillväxtprogrammet an- ges Gävle Hamn som en av de viktigaste i landet och man planerar för investeringar i hamnen. 
 Infrastrukturfrågor i det regionala utvecklingsarbetet 
 Norrbottens län 
 Länsplanen för den regionala transportinfrastrukturen 2004 2014 har som utgångspunkt att transportinfrastrukturen visserligen har en mindre roll för tillväxten än tidigare och att detta i sin tur förut- sätter att utbudet har en tillräckligt hög nivå. Länsstyrelsen be- dömer att denna tillräckliga nivå i dag saknas i Norrbottens län. 
 När det gäller godstransporter ser man följande behov av infra- struktursatsningar: 
  
 Väg: E4 och E10 ska bli mötesfria. 
  
 Järnväg: Malmbanan, Stambanan genom övre Norrland, Pitebanan och Haparandabanan behöver utökad kapacitet, last- profil och fler funktionella mötesstationer och hållplatser, högre 
  
 tågvikter, högre axellaster samt tekniksystem för spårvidds- växling i Haparanda/Torneå. Norrbotniabanan Barents link bör färdigställas. 
  
 Sjöfart:  
  
 EU-finansiering 
  föreslås för att bidra till Sjöfartsverkets kostnader för isbrytning. 
 Inga särskilda projekt finns för att specifikt främja hamnverk- samhet. 
 Västerbottens län 
 Den regionala transportplanen för 2004 2015 för Västerbottens län handlar i huvudsak om åtgärder för en ökad trafiksäkerhet, bättre tillgänglighet och en bättre miljö. 
 154 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 När det gäller godstransporter ser man följande behov: 
  
 Väg: E4 och E12 ska få ny sträckning runt Umeå centrum. Förbättringar behövs på vissa sträckor. Brister på väg 45 som främst gäller för snäva kurvor och dålig ytstandard. 
  
 Järnväg: Stambanan norr om Vännäs håller bra standard men får kapacitetsbrist om trafikvolymen ökar. För inlandet är tvär- förbindelsen  
  
 Hällnäs-Storuman 
  viktig, speciellt med tanke på att det finns mineralfyndigheter i området där transportbehoven ännu inte har kartlagts. Näringslivet har tidigare påpekat be- hovet av större tillåten axellast. Det största järnvägsprojektet är Botniabanan där trafikstart planeras till 2010. Den 19 mil långa nya banan mellan Umeå och Kramfors är en av de största infra- struktursatsningarna i Sverige i modern tid. 
  
 Sjöfart: Kvarkentrafiken, dvs. förbindelsen mellan Umeå och Vasa, är viktig att bibehålla och utveckla, både avseende person- och godstransporter. Sedan taxfreeförsäljningen upphörde måste insatser göras för att säkerställa trafiken. Godsvolymerna bör därför öka. 
  
 De projekt som pekas ut för den omkringliggande infrastrukturen i anslutning till länets hamnar handlar om att räta ut en kurva på E12 vid Hillskär för att skapa förutsättningar för en bättre användning av hamnområdet i Umeå samt vägsträckningen mellan Skellefteå och Skelleftehamn. Detta sistnämnda projekt finns också pro- jekterat i den regionala transportplanen. 
 Västernorrlands län 
 I länets inriktningsplanering för  
 2010–2019 
  anges Botniska korri- doren som förbinder TEN korridorerna NEW (Narvik Boden– Finland Ryssland) och Nordiska triangeln (Stockholm Köpen- hamn Oslo) samt E4 genom Sundsvall som viktiga projekt att prioritera. 
 Länstransportplanen 2004 2015 tar avstamp i att det är viktigt att länets basnäringar, dvs. papper, massa och trävaror, får effek- tivare transporter. Brister i geometrisk standard för vägavsnitt med höga godsflöden bör därför åtgärdas. I planen benämns dessa av- snitt som näringslivsvägar. Enligt Handelskammarens godstran- sportundersökning finns det tre regionala vägar i Västernorrland 
 155 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 där mer än 800 000 ton transporteras per år. Samtliga dessa är av undermålig standard med framför allt otillräcklig vägbredd. 
 När det gäller godstransporter ser man följande behov: 
  
 Väg: Vägnätet bör ha acceptabel ytstandard. Det behövs en upp- gradering av  
  
 Harrison 
  med förbifarter runt länets tre största tätorter, Sundsvall, Härnösand och Örnsköldsvik, samt en upp- rustning av regionala och lokala stråk, så att dessa kan hållas öppna året om med full bärighet. 
  
 Järnväg: En upprustning bör göras av Ådalsbanan (Lång- sele Sundsvall), vilken är en oumbärlig länk mellan Botniabanan och Ostkustbanan. Mittbanestråket  
  
 Sundsvall–Ånge 
  Öster- sund Trondheim bör utvecklas och en utbyggnad ske av för- bindelsespår och omlastningsterminaler. 
  
 Sjöfart: En utveckling bör ske av en  
  
 öst-västlig 
  godslänk från Nordosteuropa till den isfria hamnen i Trondheim via Jakob- stad/Karleby och Härnösand/Timrå. 
 Inga särskilda projekt för att specifikt befrämja hamnverksamhet finns med i länsplanen. 
 Länet deltar aktivt i samarbetet North East Cargo Link (vidare beskrivet under rubriken Samarbete mellan hamnarna i Sundsvalls- området). 
 Gävleborgs län 
 I länsplan för regional transportinfrastruktur för Gävleborgs län  
 2004–2015 
  är den angivna ramen 627 miljoner kronor för perioden. Två tredjedelar av planens medel satsas på trafiksäkerhetsåtgärder. Walter läge gör att transportsystemet har stor betydelse också för transportörer långt utanför länsgränsen. I princip all tung godstrafik till och från Norrland passerar länet. 
 Det finns tre järnvägsstråk som strålar samman i Gävle Bergslagsbanan, Ostkustbanan och Norra stambanan. 
 Väg 67 och väg 68, som bägge går väster om E4 i  
 nord-sydlig 
  riktning, är tillsammans med E4 de viktigaste stråken för tung trafik. I  
 öst-västlig 
  riktning finns transportströmmar framför allt på vägarna 50, 80, 83 och 84. 
 I planen prognostiseras att godstransporter via Gävle Hamn kommer att öka kraftigt inom en snar framtid. Merparten av det 
 156 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 tillkommande godset prognostiseras att fraktas med tåg, men också transporter med lastbil antas öka. Av gods som transporteras via Gävle Hamn har endast 10 15 procent start- och målpunkt i Gävle kommun. Väg 80 upp till Bergslagen är ett vitalt stråk för gods- transporter. 
 Hamntillfarten är ett projekt som fått prioritet i länstran- sportplanen och är också i skrivande stund (våren 2007) genom- fört; i länsplanen tilldelades projektet 37 miljoner kronor. I planen anges också att väg 80 i framtiden bör förbättras för att öka till- gängligheten till Gävle Hamn från Bergslagen. 
 Gemensamma utgångspunkter för hamnverksamhet 
 Norrbottens län – exporthamnar 
 Under de senaste 40 åren har de fem stora bulkvarorna olja, olje- produkter, kol, järnmalm och spannmål stått för 75 procent av det totala transportarbetet inom den globala sjöfarten. Under de se- naste åren har bulksegmenten dock fått en relativt minskad be- tydelse globalt sett och en växande andel av transportarbetet sker i dag med container,  
 ro-ro-fartyg 
  (roll on/roll off) och styckegods. Givetvis påverkas hamnar av den typ som finns i Norrbotten, när deras relativa andel av transportarbetet minskar. 
 Det råder också en snedfördelning mellan import (stapelvaror) och export (bulk) i Norrbotten. Detta ger svårigheter att nyttja samma tonnage. Det finns därför en förhoppning hos marknads- aktörer i Norrbotten att man ska kunna nyttja möjligheten till ökad containerisering, vilket kan bidra till mer balanserade flöden eftersom man därmed kan använda samma lastbärare. 
 Under framför allt januari till mitten av april finns det is i Bot- tenviken och den ökande trafiken i Östersjön har accentuerat problemet med isbrytning. Det är dessutom dyrt att köpa in is- klassade fartyg som kan bryta is, så kostnaderna har skenat under de senaste åren. Flertalet utredningar 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 visar att effektiv isbrytning är avgörande för exportindustrins konkurrenskraft i norra Finland och Sverige, eftersom isbrytningen möjliggör sjötransporter året runt. 
  
 3 
  
 TP PT  
  
 Bland annat  
 Breaking the Ice in the Baltic  
 (Nelson, 2003). 
  
 157 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Länsstyrelsen i Norrbottens län har i en hemställan till Närings- departementet  
 (2004-09-27) 
  föreslagit att isbrytarverksamheten delfinansieras av EU samt att isbrytarresurserna övergår från att vara nationella resurser till att bli en gemensam  
 EU-resurs 
  för hela Östersjöområdet. 
 Västerbottens län  nya transportstråk i Kvarkenområdet 
 I och med utbyggnaden av Botniabanan och etableringen av Öre- sundsbron finns det förhoppningar i Västerbotten om att ett nytt transportstråk ska etableras från Finland via Umeå ner till kon- tinenten via Öresundsbron. Denna omställning utreds för när- varande inom ramen för Kvarkensamarbetet. Oavsett om tran- sportstråket blir verklighet eller inte finns stora förhoppningar om ökad godstrafik mellan Umeå och Vasa. 
 Två av hamnarna i Västerbotten, Umeå och Skellefteå, har också etablerat containertrafik för att möta nya marknader. 
 Västernorrlands län etablering av Mittnordenkorridoren 
 I Västernorrlands län, liksom i Norrland i stort, råder en obalans i transportbehoven, dels eftersom exportvolymerna vida överstiger importen, dels genom att importprodukterna i form av kon- sumtionsvaror transporteras med lastbil eller järnväg till länet. En utveckling där konsumtionsvaror i högre utsträckning än i dag transporteras via sjöfart i stället för via lastbil från södra Sverige till Norrland är därför eftersträvansvärd, eftersom många containrar till norrländska hamnar i dag tompositioneras. 
 En stor del av hamnarnas transporter är uppbyggda kring före- tagsspecifika systemtransporter, ofta i linjetrafik. Utvecklingen av effektiva system har drivits på av den geografiska belägenheten; det finns en klar konkurrensnackdel på det relativt lågvärdiga gods som transporteras från Västernorrlands hamnar i och med de långa transporterna. Företagen själva räknar med 300 kronor/m 
 3 
  
 P  
  
 P  
 i kost- nadsnackdel jämfört med kontinenten (försäljningspriset på massa är ca 4 500 kronor/m 
 3 
  
 P  
  
 P 
 ). 
 158 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Ur företagens perspektiv är den slutna systemtrafiken ett effek- tivt sätt transportera gods. Nackdelen är att volymerna är dimen- sionerade för företaget och det är svårt för en tredje part med mindre volymer att använda systemtrafiken. Dock har containeri- seringen av industriprodukter inneburit att det blivit lönsamt för operatörer att kombinera last och att hitta returtransporter. Samma lastbärare kan alltså användas för såväl inkommande konsum- tionsvaror som utgående industrivaror. 
 Inom ramen för samarbetet North East Cargo Link Alliance 
 (NECLA) pekas på möjligheten att etablera Mittnorden som en avlastning för trafiken i främst norra Kontinentaleuropa. De åt- gärder man inom samarbetet har tagit fram som prioriterade är främst en etablering av en godsfärja över Bottenhavet. De gods- mängder som det finns underlag för beräknas till 490 000 ton. För att bli kommersiellt gångbart krävs ett godsunderlag på 260 000 ton enligt NECLA. 
 I Västernorrland finns 27 hamnar och lastageplatser, varav 22 i operationell drift. Fyra ger service som allmänna hamnar och dessa finns beskrivna i kartläggningen nedan. De större industrikajerna finns beskrivna i samband med det hamnområde de tillhör. Det gods som går över industrikajer är en betydande andel av godset i Västernorrlands hamnar  enligt Länsstyrelsen i Västernorrlands län hanteras 45 procent av godset i Västernorrlands hamnar i in- dustrihamnar och 55 procent i allmänna hamnar. 
 159 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnar längs Norrlandskusten 
 Längs Norrlandskusten finns följande större hamnar: 
  
 Kalix 
  
 Hanterar skogsprodukter 
  
 Luleå 
  
 Sveriges största hamn för torrbulk 
  
 Piteå 
  
 Näst störst i landet för skogsprodukter 
  
 Rundvik 
  
 SCA-hamn 
  med familjeägt stuveri som 
  
 lastar och lossar 
  
 Rönnskärsverket 
  
 Bolidens industrihamn 
  
 Skellefteå Hamn 
  
 Viktig för norra länsdelens behov 
  
 Umeå 
  
 En del av Umeås  
 logistik-centrum 
  
 Härnösand 
  
 Nära samröre med industrierna i Ådalen 
  
 Söråker 
  
 Privat driven hamn öppen för allmän trafik 
  
 Sundsvall 
  
 Sveriges största  
 skogs-industrihamn 
  
 Örnsköldsviks- 
  
 Sju hamnanläggningar som tillhandahåller 
  
 fjärdens hamnar 
  
 service åt lokal industri 
  
 Gävle 
  
 En komplett hamn med kombiverksamhet 
  
 Kalix hamn 
 Kalix hamn har fram till nyligen bedrivit verksamhet mellan april och december. Alla transporter under övrig tid har gått till Piteå via systemtåg. Emellertid har ökade skeppningsvolymer inneburit att hamnen var öppen vintern 2006/2007 och man planerar att fort- sätta med  
 året-runt-öppet 
  även fortsättningsvis. Hamnen hanterar nästan uteslutande skogsprodukter som pappersmassa, säck- och kraftpapper, massaved, flis och sågade trävaror. Dominerande in- kommande godsslag är vedråvara. De vanligaste destinationerna för de utgående godsslagen är Spanien, Frankrike och Storbritannien. 
 Hamnen har tre hamndelarAxelsvik (oljehamn), in- dustrihamnen vid Karlsborgs bruk och handelshamnen. I handels- hamnen hanteras huvudsakligen rundvirke och flis. Djupgåendet i hamnen är 5,7 meter men det planeras för muddring ner till 8,5 meter. 
 Järnvägsspår finns inom fabriksområdet och till kajen. Dessa är anslutna till statens spåranläggning till Morjärv och Haparanda- banan. 
 160 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Bottenvikens Stuveri AB svarar för hanteringsverksamheten i hamnen och står för mobila kranar i hamnen. 
 Axelsvik och industrihamnen ägs av Faulkner och handels- hamnen av Kalix kommun. 
 Luleå Hamn 
 Luleå Hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  och tillika en av de hamnar som har riksintresse enligt Sjöfartsverket. Hamnen har varit öppen för åretruntsjöfart sedan 1971. Luleå är Sveriges största bulkhamn vad gäller hantering av torrbulkgods, med järnmalm från LKAB som den absolut största godsslaget  ungefär 2/3 av den totala gods- omsättningen och över 90 procent av det avgående godset. Ungefär hälften av järnmalmen som lastas över kaj går till Brahestad i Finland. Övriga destinationer är exempelvis Oxelösund, Kotka, Slite och Ventspils. 
 Annat bulkgods som hanteras i hamnen är stenkol, kalksten och koksgrus. Kolet kommer från Australien, Ryssland, USA och Venezuela. Förutom LKAB är SSAB:s stålverk i Luleå en stor kund till hamnen; främst levereras insatsvaror till stålverket via hamnen. 
 Hamnen har fem hamndelar. Kajdjupen varierar mellan 7,3 meter och 12 meter: 
  
 Två allmänna kajer  Victoriahamnen för torrgods och Uddebo oljehamn för flytande produkter. 
  
 Två industrikajer  Sandskär som är LKAB:s utlastningskaj för järnmalm samt Cementas anläggning för lossning av lös cement 
  
 Svartön, som är både allmän kaj och industrikaj. 
  
 I Sandskärsterminalen sker all malmhantering. LKAB räknar med en ökning av malmhanteringen. Cementas industrikaj hanterar lös cement. I Uddebo oljehamn hanteras flytande produkter och i Victoriahamnen hanteras insatsvaror till gruv- och stålindustrin, främst kol, kalksten och kocks. 
 Den femte kajanläggningen, Svartön, är dels sommarhamn för statsisbrytarna, dels tilläggsplats för det ökande antalet kryssnings- fartyg. 
 Kommunen ansvarar för vägen fram till hamnområdet. Det är 15 kilometer till närmaste  
 TEN-väg, 
  E4:an. Det finns industrispår till och inom hamnområdet, där hamnen ansvarar för huvuddelen samt LKAB och SSAB för en mindre del. Ett önskemål från 
 161 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 hamnen är att hela vägsträckan in till hamnen ska vara ett statligt ansvar och att staten även ska ansvara för huvudjärnvägsspåret till hamnen. 
 I Victoriahamnen utför Bottenvikens Stuveri AB sedvanliga stuveritjänster, medan hamnen äger och bemannar de fem spår- bundna kranarna. 
 Verksamheten vid LKAB- och Cementakajerna bedrivs av re- spektive företag. Företagen äger även lagerbyggnader, skeppslastare och skeppslossare samt övrig infrastruktur. Luleå Hamn äger kajerna och svarar för farlederna till hamnområdesgränsen. Hamnen drivs i förvaltningsform med egen styrelse och ingår i kommunens tekniska förvaltning. 
 Piteå Hamn 
 Piteå Hamn ingår i den grupp hamnar som Sjöfartsverket bedömt vara av riksintresse. Hamnen är en av Sveriges största skogs- industrihamnar. Den hanterar till största delen papper för industrin i systemtrafik, sågade trävaror och insatsvaror till skogsindustrin. Hamnen ligger på Haraholmen, 12 kilometer söder om Piteå. 
 Av exporten av skogsindustriprodukter går ca 60 procent till Tyskland, Storbritannien och Nederländerna, ca 15 procent till Sydeuropa, ca 15 procent till Nordafrika och ca 5 procent till Danmark. Kappa Kraftliner, Sveaskog, SCA och SETRA är de största användarna av hamnen. 
 Det går systemfartyg från Piteå till tre europeiska destinationer (Terneuzen, Sheerness och Bremen) en gång i veckan per desti- nation. Dessutom bedrivs fjortondagarsservice mellan Piteå, Kolding och Baltikum; fartygen lastar då trävaror i Piteå för loss- ning i Kolding, därefter går fartyget till Baltikum för lastning av massaved till Piteå. 
 Från Kappas fabrik i centrala Piteå transporteras alla produkter som ska skeppas ut med fartyg direkt från tillverkningsbandet med lastbil till Haraholmen i ett helt mekaniserat system som endast kräver bemanning av lastbilen. Lastningen sker som s.k. stowable roro (storo), dvs. lasten packas tätt som bulklast. Kappas kunder i Sverige, Danmark och inre Europa försörjs med järnvägs- transporter. 
 162 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Hamnen har två kajer för torrlast (två  
 roro-lägen) 
  och en olje- kaj. Farledsdjup och kajdjup är 12,5 meter. Hamnen har två spår- bundna kranar och tre separatlastare. 
 Staten ansvarar för vägen in till hamnområdet i Piteå. Avståndet till E4 är 12 kilometer. Kommunen äger det industrispår som leder till hamnen. Industrispåret är ca 9 kilometer från Banverkets spår ner till hamnen. 
 År 2003 bolagiserades hamnen i Haraholmen, och Piteå Hamn AB (PHAB) bildades som dotterbolag till PIKAB, Piteå kom- munföretag AB. 
 Tidigare skötte Bottenvikens Stuveri AB förvaltningen av ham- nen men efter ombildning till aktiebolag sköts förvaltningen direkt av Piteå Hamn AB. Lastning och lossning sköts dock fortfarande av Bottenvikens Stuveri. 
 Bottenvikens Stuveri AB 
 Bottenvikens Stuveri AB bedriver  
 lastnings-, 
  lossnings- och lagringstjänster vid hamnarna i Skellefteå, Piteå, Luleå och Kalix. I Piteå bedrivs även åkeriverksamhet från och till hamnen. I kon- cernen finns också två helägda dotterbolag  ett skeppsklarings- bolag och ett maskinentreprenadbolag. Samarbetet påbörjades 1968 i samband med fusion av stuveribolagen i Piteå och Luleå. Företaget har funnits sedan 1987 i alla de hamnar där man har verk- samhet i dag. 
 År 2005 hade koncernen 172 anställda, varav 120 arbetar med stuveriverksamhet. Bolaget hanterar ca 1 000 anlöp årligen i de ovan nämnda hamnarna. Ägare till bolaget är Luleå, Piteå och Skellefteå kommuner, Sveaskog Förvaltnings AB, Boliden Mineral AB, SCA Transforest och SSAB Tunnplåt. I och med att bolaget betjänar flera distrikt finns också en flexibilitet genom att personal och utrustning med relativt kort varsel kan flyttas till den hamn där det behövs hjälp med att lossa och lasta. 
 Lastnings- och lossningsverksamheten, inklusive åkeriverk- samheten, omsatte ca 145 miljoner kronor 2005. 
 163 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 North Sweden Seaport – Bottenvikshamnar i samverkan 
 Hamnarna i Luleå, Piteå och Skellefteå har tillsammans med Bottenvikens Stuveri AB tecknat ett samarbetsavtal. Hamnarna tillsammans klarar alla typer av godshantering. Ett nära samarbete sker också med hamnen i Kalix. 
 Syftet med avtalet är att stärka sjöfartens konkurrenskraft lång- siktigt till nytta för varuägare och andra intressenter inom regionen samt att i förlängningen skapa ett mer fördjupat samarbete. 
 Inom följande områden avser hamnarna utöka samarbetet: 
  
 gemensam marknadsföring 
  
 isbrytning, farleder, bogserbåtsassistanser 
  
 gemensamt deltagande i eventuella  
  
 EU-projekt 
  
 gemensamma inköp 
  
 prestandamätning (s.k. benchmarking) 
  
 nordligt alternativ för etablering av containertrafik eller linje- trafik. 
  
 Ett samarbetsavtal mellan ägarna för respektive bolag skrevs under i början av 2006. 
 Andra samarbetsprojekt är Bothnia Cruise Port  ett sam- verkansprojekt mellan Luleå, Umeå, Sundsvall och Hudiksvall i Sverige samt Raumo och Björneborg i Finland, i syfte att få igång kryssningstrafik till Bottenviken och Bottenhavet. Ett annat pro- jekt är Barents Port Forum, som är en del av  
 EU-projektet 
  Hållbara transporter i Barentsregionen, där hamnar i Norge, Sverige, Finland och Ryssland samverkar. 
 Rundvik 
 Rundviks hamn är en industrihamn belägen i Nordmalings kom- mun i södra Västerbottens län. I hamnen hanteras uteslutande skogsprodukter. Dominerande inkommande godsslag är rundvirke till SCA Timber AB och utleveranserna består huvudsakligen av sågade trävaror; inkommande rundvirke kommer från Baltikum och utleveranserna av sågade trävaror går till kontinenten. 
 I hamnen finns en timmerterminal. Djupgåendet i hamnen vari- erar mellan 4,9 och 7,7 meter. Kajen är utformad som en mycket smal pir. 
 164 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Järnvägsspår finns ännu inte ända ut till hamnen, en spåran- slutning på ca två kilometer erfordras till den nya mötesstationen Rundvik på Botniabanan. Nordmalings kommun hoppas på möjlig- heten att ansluta industriområdet i Rundvik till Botniabanan och E4. 
 Det familjeägda Rundviks Stuveri AB svarar för hanterings- verksamheten i hamnen. 
 Nordmalings kommun ser gärna en utveckling av Rundviks hamn till en allmän hamn. De investeringar som i så fall behövs är en förlängd kaj och muddring i hamnen för att kunna ta emot större fartyg. 
 Rönnskär 
 Rönnskärs hamn är en ren industrihamn som ägs av Boliden Mineral AB. Rönnskärsverken är Bolidens smältverk och dessutom en av världens största anläggningar för återvinning. Från skrot och metallavfall återvinns basmetaller och ädelmetaller. Inleveranser till Rönnskärsverken sker dels från Bolidens egna gruvor med land- transport, dels via båt från Chile, Indonesien, Argentina eller Australien. De varuslag som transporteras är exempelvis skrot, koppar, svavelsyra, smältmaterial, kol och sand. För att säkra trans- porterna och samtidigt orsaka minsta möjliga miljöpåverkan har Boliden etablerat ett slutet system mellan lastning/lossning och till- verkning. 
 Eftersom hamnen ligger inom Skellefteå Hamns hamnområde hänvisas läsaren till beskrivningen av Skellefteå Hamn för övrig in- formation om infrastruktur. 
 Umeå Hamn, Holmsund 
 Umeå Hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  och ingår i den grupp hamnar som Sjöfartsverket bedömt vara av riksintresse. Hamnen är belägen i Holmsund strax söder om Umeå. Holmsund är ut- skeppningshamn för samtliga SCA:s kraftlinerprodukter och stora delar av sågverkens flöde från Piteå och Umeå. Ungefär hälften av det gods som hanteras i hamnen är skogsprodukter, exempelvis sågade trävaror, liner och returpapper. Det finns också viss om- sättning av containrar, trailers, olja och övrig torrbulk. Con- 
 165 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 tainertrafiken från Umeå Hamn består av linjetrafik till Rotterdam och översjötrafik som betjänar huvuddelen av sågverken i Norr- botten och Västerbotten. Hamnen har även containervolymer till Hamburg. 
 Till följd av SCA:s stora verksamhet i hamnen har hamnen god linjetäckning, men även andelen  
 SCA-externt 
  gods har ökat kraftigt under senare år. Exempelvis tas huvuddelen av kom- ponenterna till Volvos hyttfabrik i Umeå in via  
 ro-ro-fartyg 
  till Umeå Hamn. Verksamhet i form av förmontering och lagring har därför lokaliserats inom hamnområdet. I dag går SCA:s systemlinje till Rotterdam, Tilbury och Lübeck.  
 Roro-trafik 
  till Vasa går med RG Line. I övrigt går gods med jämna mellanrum till Irland, Nederländerna, Storbritannien, Spanien, Marocko, Tunisien, Egypten och Italien. 
 Hamnen har fjorton kajplatser, inklusive oljekaj och tre färje- lägen samt åtta kranar. Vattendjupet varierar mellan 7 och 
  
 11 
  
 meter. 
  
 Staten ansvarar för vägen in till hamnområdet i Umeå; E12 och 
 väg 531 går in till hamnen. Fungerande järnvägsanslutning finns, på vilken det transporteras ca 1 miljon ton gods årligen till och från hamnområdet. Det finns också stora förhoppningar till den nya kombiterminalen på andra sidan Umeå centrum samt på anslutning till Botniabanan. 
 Hamnens stuveri ägs av SCA Transforest AB. 
 Hamnområdet administreras av Umeå Hamn AB som ägs av Umeå kommun. 
 Skellefteå Hamn 
 Skellefteå Hamn är en  
 TEN–A-hamn, 
  och den ingår i den grupp av hamnar som Sjöfartsverket bedömt vara av riksintresse. Hamnen hanterar huvudsakligen bulkgods, t.ex. skrot, stålämnen, flytande oljor och kemikalier, samt skogsprodukter, exempelvis massaved, sågtimmer, pellets och sågade trävaror. Det finns också utrustning för hantering av speciallaster och tunga lyft av exempelvis vind- kraftverk. Hamnen har linjetrafik till kontinenten och Stor- britannien. Man kan hantera containrar och har också möjlighet att stuffa och strippa containrar i hamnen. Huvuddelen av denna verksamhet sker emellertid i järnvägsterminalen och godset går inte över kaj. 
 166 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Hamnen har fem kajer och två  
 roro-lägen, 
  en oljekaj och en kaj- plats för Cementas fartyg. Hamnen har fyra kranar, varav två spår- bundna på industrikajen och två mobila hamnkranar på den allmänna hamndelen. Leddjupgåendet är 12 meter till industrikajen, 9,3 meter till oljekajen och 8,5 meter till handelshamnen. 
 Vägverket är väghållare för vägarna 372 och 827 som ansluter till E4 söderut. En intern industriväg har färdigställts mellan Wright skärsverkens hamndel och kommunens allmänna hamndel. Hamnen bedriver terminalverksamhet på hamnområdet med om- lastning till och från järnväg; bl.a. lossar man metallskrot och lastar färdigprodukter till och från Helsingborg. Industrispåren in till den allmänna hamndelen ligger i direkt anslutning till Banverkets rangerbangård i Skelleftehamn. Hamnen är spårägare på hamnom- rådet. Industrispåret in till Rönnskärsverkens område, ca 1 kilo- meter, ägs av Banverket. Spåranslutning till hamnen finns således. 
 Hamnen är en del av Skellefteå kommuns tekniska kontor. 
 Samverkan mellan hamnar i Västerbotten 
 Som närmare beskrivits ovan i avsnittet om Norrbotten finns ett etablerat samarbete mellan hamnarna i Luleå, Piteå, Skellefteå och Bottenvikens Stuveri AB som formaliserats genom ett samverkans- avtal North Sweden Seaport. 
 Hamnen i Umeå ingår i ett samarbete mellan Interforest- terminaler i Umeå, Sundsvall, Lübeck, Rotterdam och Tilbury. Umeå Hamn samverkar också med Vasa hamn i olika  
 EU-projekt 
  exempelvis Interreg och Arroyo  
 Polo-projekt; 
  bl.a. har man gjort förstudier inom ramen för konceptet Transportnav Kvarken till- sammans med Hamnverket i Vasa. Syftet är att etablera Kvarken- regionen som ett transportnav både i  
 nord-sydlig 
  och i  
 öst-västlig 
  riktning med kopplingar till Botniabanan. 
 Isbrytningen, som upplevs som ett stort problem i Norrbotten, är ett mer hanterligt problem i åtminstone Umeå hamn. 
 Härnösands Hamn 
 Härnösands Hamn har under lång tid haft ett nära samarbete med industrihamnarna i Ådalen, mycket tack vare sitt läge vid Ånger- manälvens utlopp i Bottenhavet. Under en period skötte ett ge- 
 167 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 mensamt stuveribolag hanteringen i hamnarna, men numera går verksamheterna alltmer isär. 
 Huvudprodukten i Härnösands hamn är pellets från SCA (BioNorr), pelletsfabriken ligger i nära anslutning till hamnen. Hamnen hanterar också bulkvaror som t.ex. svavelsyra och olja samt sågade trävaror. Däremot hanterar man nästan inte alls några enhetslaster. 
 Hamnen har tre delar  Oljehamnen, Djuphamnen samt Skeppsbrokajen. Härnösands kommun äger kajanläggningen i Olje- hamnen och rörledningarna till cisternerna. Här sker hantering av svavelsyra och olja samt pelletshanteringen. 
 Djuphamnen används främst till urlastning av sågade trävaror. Viss hantering av pappersmassa från Utansjö bruk sker också i hamnen. Bruket, som är beläget ett par mil norr om Härnösand, har även en egen industrikaj. 
 Skeppsbrokajen används inte alls för kommersiell godshante- ring. 
 De olika hamndelarna ligger mellan 500 meter och 1 kilometer från E4 och det finns en allmän anslutningsväg från hamnområdet till E4. Det finns anslutande järnvägsspår till både Oljehamnen och Djuphamnen. Vattendjupet är 10,5 meter i Oljehamnen och 8,2 meter i Djuphamnen. 
 För närvarande utreds en eventuell etablering av en etanolfabrik i anslutning till hamnen. Hamnen ser därför stora utveck- lingsmöjligheter, bl.a. när det gäller hantering av biobränslen. 
 Norrlands Sjöentreprenad svarar för hanteringsverksamheten i hamnen. 
 Härnösands Hamn är en kommunal förvaltning. 
 Söråkers Hamn 
 Söråkers Hamn ligger vid Indalsälvens mynning i Timrå kommun (mellan Sundsvall och Härnösand) vid Söråkers industriområde. Hamnen är framför allt en bulkhamn med hantering av kalk, göd- ning och insatsvaror. Många av de ämnen som hanteras i hamnen är relativt hälsofarliga och kräver särskild utrustning. 
 Det sker också containerhantering i hamnen men inte så mycket går över kaj, utan det mesta går med tåg till Gävle. 
 Kajen har ett vattendjup på 6,1 meter. Hamnen ligger ca en kilo- meter från E4, en allmän väg ansluter. Det finns också industrispår 
 168 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 framdragna till hamnområdet och det hanteras mycket gods i ham- nen som aldrig går över kaj. 
 Delta Terminal AB, ett helägt dotterbolag till Sundfrakt AB (ett åkeri i Sundsvall), ansvarar för hamn- och terminalverksamheten. Genom ett avtal med Vasquez kommun är hamnen öppen för allmän godstrafik. Delta Terminal har också ett eget stuveri som utför så- väl fartygsklarering, mäkleri som ombordarbeten och isbrytning. 
 Sundsvalls Hamn 
 Sundsvalls Hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  som ingår i den grupp hamnar som Sjöfartsverket bedömt vara av riksintresse. Hamnen är en viktig skogsindustrihamn. I Sundsvall har SCA ett väl utvecklat system med sågverk samt pellets- och massafabriker för att bearbeta skogsråvara. Ett antal reguljära linjer angör Sundsvalls hamn.  
 Ro-ro-fartyg 
  går till Lübeck, Tilbury och Rotterdam två gånger i veckan och en containerfeeder till Rotterdam har anlöp varje vecka. I övrigt finns reguljära linjer med torrlastfartyg till fyra destinationer i USA, en i Spanien, en i Grekland och två i Italien. Frekvensen på dessa sistnämnda linjer skiljer sig mellan två gånger per månad till varannan månad. 
 Hamnen består av tre hamndelar  Tunadalshamnen, Johnson hamnen samt en liten verksamhet i Mokajen (inre hamnen). Tuna- dalshamnens huvudverksamhet är att hantera skogsprodukter från SCA:s fabriker på uppdrag av SCA Transforest. Vattendjupet är 11,1 meter. Oljehamnen är centrum för hantering av petroleum- produkter för Mellannorrland, och här finns lagring i såväl cisterner som bergrum. Vattendjupet är ca 12 meter. 
 På Mokajen hanteras cement; Cementa tar emot och lagrar ce- ment på kajen. 
 I hamnområdet finns dessutom ett sågverk med en industrikaj, gasollager samt en fabrik för tillverkning av insatsprodukter vid papperstillverkning. Det finns en spårbunden kran samt tre vik- armskranar i hamnen. 
 Tunadalshamnen ligger ca 3 kilometer från E4. Oljehamnen ligger i direkt anslutning till E4/E14, ca 300 meter från en industri- grind. Det går en kommunal väg till kajen ca 100 meter från E4. 
 Det finns industrispår inom alla tre hamnområdena. Tunadals- banan ansluter hamnen med Ådalsbanan efter ca 4 kilometer. 
 169 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Ådalsbanan i sin tur ansluter till Mittbanan och Ostkustbanan i Sundsvall. 
 För närvarande utreds förutsättningarna för utökad kombi- terminalverksamhet i Tunadalshamnen. 
 Sundsvalls Hamn AB står för drift och underhåll. Bolaget ägs av Sundsvalls kommun. Hamnbolaget förfogar även över en isbrytare som assisterar fartyg och svarar för lokal isbrytning. 
 Sundsvalls kommun äger de fasta anläggningarna. 
 Örnsköldsviksfjärdens hamnar 
 I Örnsköldsviksfjärden finns fem hamnanläggningar  Örnskölds- viks allmänna hamn, Domsjö Fabrikers kajer, Svenska Shells oljehamn, Mreals industrikaj i Husum samt lastageplatsen i Köp- manholmen. 
 Det kommunala hamnbolagets hamnverksamhet flyttade till Domsjö hamn 2006, där Framnäskajen används till lossning av ce- ment. Även Hörneborgskajen och Alfredshamnen ligger inom hamnområdet men ägs av Domsjö Fabriker AB. Här hanteras ved och pappersmassa. Kommunen har även etablerat en ny terminal vid den nedlagda kajen Köpmanholmen, främst för hantering av biobränslen. 
 Den största hamnen räknat i volym över kaj i området är in- dustrikajen i Husum. Där hanteras papper och massa för pappers- bruket Mreal. 
 Det finns också en etanolfabrik etablerad i anslutning till Dom- sjökajen. 
 Hamnen i Husum angörs av tre reguljära  
 roro-linjer 
  till Tilbury, Rotterdam, Lübeck och Gdynia.  
 lolo-trafik 
  (lift on/lift off) finns till Chatham, Vlissingen och Rouen. Inga reguljära linjer anlöper de kommunala anläggningarna. Hörneborgskajen har ett veckoanlöp med destination Lübeck. 
 Vattendjupet i Husum är 10,5 meter. I de fyra kommunala an- läggningarna varierar vattendjupet mellan 6 och 10,5 meter. 
 I Husum ansluter en tre kilometer allmän väg till E4. I och med etableringen av Botniabanan har ett industrispår byggts till ham- nen. Beträffande anslutningar till de kommunala anläggningarna i Örnsköldsvik ligger kajerna 1 3 kilometer från E4 med allmänna vägar fram till hamnområdet. Det finns inga industrispår till hamn- anläggningarna. 
 170 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Svenska Shells anläggning ligger i anslutning till den större trafikleden Modovägen. Spåranslutning finns. 
 I Husum sköts lastning och lossning av fartyg av Örnsköldsviks Stuveri AB. I Örnsköldsvik sköts detta av Örnsköldsviks Hamn AB, ett helägt kommunalt bolag. 
 Mreal äger hamnen och utrustningen i hamnen i Husum, medan Örnsköldsviks Hamn ägs av kommunen. 
 Samarbete mellan hamnarna i Sundsvallsområdet 
 Sedan 1996 pågår projektet North East Cargo Link (NECL), som under en period även fått  
 Interreg-finansiering. 
  Syftet med pro- jektet är att utveckla och marknadsföra en  
 väst-östlig 
  godsled gen- om Mittnorden med anknytning till Storbritannien samt Ryssland och Asien. Mittnordenkorridorens komponenter är samtliga trafik- slag. 
 Transportsamarbetet har nu, efter att  
 Interreg-projektet 
  tagit slut, fortsatt genom att man har bildat North East Cargo Link Alliance (NECLA). Medlemmar i föreningen är transport- operatörer, lastägare, kommuner och landsting i Sverige samt mot- svarande organ i Norge och Finland. 
 Inför Hamnstrategiutredningens besök i december 2006 har de allmänna hamnarna i Västernorrland diskuterat olika samarbets- former. Hamnägarna har i detta sammanhang preciserat områden där man avser att samverka, och en avsiktsförklaring finns formu- lerad i dokumentet Samarbete mellan hamnarna i Sundsvall. De områden man tänkt sig att börja samverka kring är följande: 
  
 utbyte av erfarenheter och information om transportmarknaden 
  
 i 
  
 ett lokalt, regionalt och globalt perspektiv 
  
 införlivande av hamnarnas behov av välfungerande infrastruktur 
  
 i 
  
 nationella tranportsammanhang samt i lokala och regionala utvecklingsplaner 
  
 miljöarbete och tillståndsärenden för hamnverksamhet 
  
 säkerhetsfrågor enligt International Ship and Port Facility Security Code (ISPS). 
  
 I nästa steg är tanken att fördjupa samverkan och arbeta med ge- mensam marknadsföring och försäljning av hamntjänster. 
 Samverkan är således etablerad i såväl  
 nord-sydlig 
  som öst- västlig riktning. 
 171 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Gävle Hamn 
 Gävle Hamn är en TEN  
 A-hamn 
  och ingår i den grupp hamnar som enligt Sjöfartsverket har särskilt riksintresse. Hamnen har en lång historia; redan på  
 1700-talet 
  fanns trafik från Gävle till Medel- havet. Hamnen hanterar mycket skogsprodukter och oljeprodukter men containertrafiken är det område som relativt sett ökade mest mellan 2005 och 2006. 
 Sedan 2006 lossar Gävle Hamn flygbränsle som ska till Arlanda. Efter lossningen lastas bränslet på särskilda tåg som går till Brista nära Sigtuna och därifrån transporteras till Arlanda via pipeline. 
 Hamnen har linjetrafik med containrar på två linjer  till Jones  
 terdam-Raumo 
  opererat av OOCL (veckoanlöp) samt till Ham-  
 burg-Stockholm, 
  opererat av Mcdaniel (anlöp två gånger per vecka). Skogsprodukterna går till hamnar i Sverige, Baltikum och på kontinenten. Oljeprodukterna kommer från kontinenten och andra stora oljehamnar. 
 Hamnen har fem terminaler (hamndelar)  Container- terminalen, Kemikalieterminalen, Bulkterminalen, Oljeterminalen och Skogsproduktsterminalen. 
 I Fredrikskanshamnen hanteras oljeprodukter, bly och zinkslig som går i ett slutet system med inbyggda transportband med Bo- liden som kund. På Sydvästkajen hanteras lera till pappersindustrin samt rostfritt skrot som är en viktig råvara för metallindustrierna i närheten. På Södra kajen hanteras timmer, bränsleflis och pellets och på Östra kajen hanteras skrot, sågade trävaror, gummiklipp och leror. 
 Containerkajen invigdes 2006 och där finns två Wide Span Gantrykranar av typen Panmax. På Terminal Granudden hanteras papper åt Korsnäs och Stora Enso pappersbruk samt virke från Setra; här finns även ett  
 roro-läge. 
  
 Maximalt vattendjup i hamnen är 10,7 meter, max djupgående i farleden är 10,1 meter (vattendjup 10,8 meter). Tillsammans med Sjöfartsverket och Länsstyrelsen planerar Gävle Hamn en mud- dring i farleden och hamnen. Tre alternativ är aktuella  djup- gående 11,7 meter, 11,9 meter eller 12,2 meter  samt en bredd på upp till 40 meter. Muddermassorna ska användas till utvidgning av hamnen med ytterligare kajer och en ny kombiterminal. 
 År 2006 färdigställdes en ny hamnled med anslutning till E4. Det går också järnväg till hamnen, och det finns önskemål om dubbelspår på anslutningsspåret i framtiden. Hamnanslutningen 
 172 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 går till Bergslagsbanan, Ostkustbanan och den närbelägna Norra stambanan. 
 Gävle Hamn AB ägs av Gävle kommun. Bolaget upplåter ytor och magasin i hamnen till olika terminaler och verksamheter. Stuveriverksamheten sköts bl.a. av Gävle Stuveri AB  ett helt privatägt företag med speditörer och skogsbolag som ägare. 
 Fakta om hamnarna längs Norrlandskusten 
 Nedan presenteras i tabellform statistik om hamnarna längs Norr- landskusten. SCB och Sveriges Hamnar är statistikkälla om inget annat anges. 
 De största industrikajerna i Husum samt industrikajerna i Örn- sköldsvikstrakten finns angivna i tabellen om godsomsättning men inte i övriga tabeller. 
 Godsomsättning total (tusen ton) över kaj 
  
 Hamn 
  
 1998 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % förändring 
  
 % förändring 
  
 1998–2006 
  
 2005–2006 
  
 Kalix 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 Luleå 
  
 7 000 
  
 7 723 
  
 7 486 
  
 6,9 
  
 -3 
  
 Piteå 
  
 1 170 
  
 1 816 
  
 1 527 
  
 30,5 
  
 -16 
  
 Rundvik 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 4 
  
 260 
 TPF FPT 
  
 5 
  
 1 100 
  
 1 921 
  
 1 832 
  
 66,5 
  
 -5 
  
 Skellefteå 
 TPF FPT 
  
 Umeå 
  
 1 500 
  
 1 807 
  
 1 850 
  
 23,3 
  
 2 
  
 Husum 
  
 i.u. 
  
 2 391 
  
 2 198 
  
 -8,1 
  
 Härnösands 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 6 
  
 579 
 TPF FPT 
  
 industrikajer 
  
 Härnösands allmänna 
  
 i.u. 
  
 235 
  
 135 
  
 - 
  
 -43 
  
 hamn 
  
 Delta Terminal 
  
 i.u. 
  
 139 
  
 112 
  
 -20 
  
 (Söråker) 
  
 Sundsvall 
  
 3 700 
  
 2 084 
  
 2 184 
  
 -41 
  
 5 
  
 4 
  
 TP PT  
 Hamnens egna siffror, Sjöfartsverkets avgiftsuttag var ca 135 000 ton 2006.  
 5 
  
 TP PT  
 Inklusive godsomsättningen på Rönnskärsverken. 
  
 6 
  
 TP PT  
 Statistik från Sjöfartsverket, avgiftspliktigt gods 2006. 
 173 
 Bilaga 2 SOU 2007:58 
  
 Hamn 
  
 1998 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % 
  
 förändring 
  
 % förändring 
  
 1998–2006 
  
 2005–2006 
  
 Örnsköldsviks 
  
 i.u. 
  
 6 903 
  
 6 481 
  
 -6,1 
  
 7 
  
 hamnar 
 TPF FPT 
  
 Örnsköldsviks 
  
 i.u. 
  
 321 
  
 388 
  
 21 
  
 allmänna hamn 
  
 Gävle 
  
 3 400 
  
 3 657 
  
 4 255 
  
 25,1 
  
 16 
  
 Godsomsättning olja (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % 
  
 förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Kalix 
  
 Luleå 
  
 315 
  
 335 
  
 4,2 
  
 -6 
  
 Piteå 
  
 202 
  
 199 
  
 13,3 
  
 1 
  
 Rundvik 
  
 Skellefteå 
  
 7 
  
 11 
  
 0,4 
  
 -31 
  
 Umeå 
  
 352 
  
 328 
  
 19 
  
 7 
  
 Härnösand 
  
 Delta Terminal 
  
 (Söråker) 
  
 Sundsvall 
  
 519 
  
 561 
  
 23,8 
  
 -8 
  
 Örnsköldsviks 
  
 62 
  
 51 
  
 16 
  
 20 
  
 allmänna hamn 
  
 Gävle 
  
 1 483 
  
 960 
  
 34,9 
  
 54 
  
 7 
  
 TP PT  
 Samtliga hamnar i Örnsköldsviksområdet, inklusive industrikajer och den allmänna hamnen. 
 174 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Godsomsättning containrar (antal TEU) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring 
  
 2005–2006 
  
 Kalix 
  
 Luleå 
  
 330 
  
 1 472 
  
 -78 
  
 Piteå 
  
 704 
  
 525 
  
 34 
  
 Rundvik 
  
 Skellefteå 
  
 4 511 
  
 4 949 
  
 Valdez 
  
 Umeå 
  
 14 094 
  
 11 213 
  
 26 
  
 Härnösand 
  
 Delta Terminal 
  
 (Söråker) 
  
 Sundsvall 
  
 974 
  
 3 
  
 3 147 
  
 Örnsköldsviks 
  
 allmänna hamn 
  
 Gävle 
  
 67 136 
  
 48 161 
  
 39 
  
 Godsomsättning enheter (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total 
  
 % 
  
 godsomsättning 
  
 förändring 
  
 2006 
  
 005–2006 
  
 Kalix 
  
 Luleå 
  
 4 
  
 10 
  
 0,05 
  
 -60 
  
 Piteå 
  
 8 
  
 7 
  
 0,5 
  
 22 
  
 Rundvik 
  
 Skellefteå 
  
 30 
  
 34 
  
 1,6 
  
 -12 
  
 Umeå 
  
 361 
  
 296 
  
 19,5 
  
 22 
  
 Härnösand 
  
 Delta Terminal 
  
 (Söråker) 
  
 Sundsvall 
  
 15 
  
 0,7 
  
 4 090 
  
 Örnsköldsviks 
  
 allmänna hamn 
  
 Gävle 
  
 582 
  
 502 
  
 13,7 
  
 16 
  
 175 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Icke enhetsgods (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Kalix 
  
 Luleå 
  
 7 482 
  
 7 712 
  
 99,95 
  
 -3 
  
 Piteå 
  
 1 519 
  
 1 810 
  
 99,5 
  
 -16 
  
 Rundvik 
  
 Skellefteå 
  
 1 802 
  
 1 886 
  
 98,4 
  
 -4 
  
 Umeå 
  
 1 488 
  
 1 512 
  
 80,5 
  
 4 
  
 Härnösand 
  
 135 
  
 235 
  
 100 
  
 -43 
  
 Delta Terminal 
  
 112 
  
 139 
  
 100 
  
 -20 
  
 (Söråker) 
  
 Sundsvall 
  
 2 169 
  
 2 084 
  
 99,3 
  
 10 
  
 Örnsköldsviks 
  
 388 
  
 321 
  
 100 
  
 21 
  
 allmänna hamn 
  
 Gävle 
  
 3 673 
  
 3 155 
  
 86,3 
  
 16 
  
 Antal motorfordon export och import 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring 
  
 2005–2006 
  
 Kalix 
  
 Luleå 
  
 Piteå 
  
 75 
  
 8 
  
 838 
  
 Rundvik 
  
 Skellefteå 
  
 Umeå 
  
 92 
  
 182 
  
 -49 
  
 Härnösand 
  
 Delta Terminal (Söråker) 
  
 Sundsvall 
  
 Örnsköldsviks allmänna 
  
 hamn 
  
 Gävle 
  
 51 
  
 83 
  
 -39 
  
 176 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Antal anlöp 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % 
  
 förändring 
  
 2005–2006 
  
 Kalix 
  
 Luleå 
  
 602 
  
 585 
  
 3 
  
 Piteå 
  
 336 
  
 397 
  
 -15 
  
 Rundvik 
  
 50 (2004) 
  
 90 (2003) 
  
 -44 
  
 Skellefteå 
  
 371 
  
 387 
  
 -4 
  
 Umeå 
  
 891 
  
 929 
  
 -4 
  
 Härnösand 
  
 41 
  
 61 
  
 -33 
  
 Delta Terminal (Söråker) 
  
 69 
  
 65 
  
 6 
  
 Sundsvall 
  
 610 
  
 626 
  
 -3 
  
 Örnsköldsviks allmänna 
  
 112 
  
 86 
  
 30 
  
 hamn 
  
 Gävle 
  
 974 
  
 912 
  
 7 
  
 Nettoomsättning (tkr) 
  
 Hamn 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % förändring 
  
 2005–2006 
  
 Kalix 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 Luleå 
  
 65 060 
  
 61 612 
  
 -5,2 
  
 Piteå 
  
 25 544 
  
 22 682 
  
 -11,2 
  
 Rundvik 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 Skellefteå 
  
 21 611 
  
 i.u. 
  
 Umeå 
  
 44 229 
  
 46 107 
  
 4,2 
  
 Husum 
  
 40 900 
  
 42 600 
  
 4,2 
  
 Härnösand 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 Delta Terminal 
  
 5 979 
  
 6 570 
  
 9,9 
  
 (Söråker) 
  
 Sundsvall 
  
 140 874 
  
 i.u. 
  
 Örnsköldsviks 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 allmänna hamn 
  
 Gävle 
  
 77 000 
  
 84 100 
  
 9,2 
  
 177 
 Bilaga 2 SOU 2007:58 
 Omsättning per anställd i hamnen (tkr) 
  
 Hamn 
  
 2005 
  
 2006 
  
 Kalix 
  
 Luleå 
  
 1 670 
  
 1 580 
  
 Piteå 
  
 8 
  
 22 682 
  
 25 544 
 TPF FPT 
  
 Rundvik 
  
 Skellefteå 
  
 Umeå 
  
 2 005 
  
 Husum 
  
 744 
  
 775 
  
 Härnösand 
  
 859 
  
 Delta Terminal (Söråker) 
  
 1 196 
  
 1 314 
  
 Sundsvall 
  
 Örnsköldsviks allmänna 
  
 hamn 
  
 Gävle 
  
 2 392 
  
 2 213 
  
 8 
  
 TP PT  
 Bolaget har 1 anställd, därav den höga siffran för nettoomsättning. 
 178 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Östra Sverige (Östergötland, Södermanland, Västmanland, Stockholms län, Uppsala län, Gotland och Kalmar län) 
 Viktiga utvecklingsområden i det regionala utvecklings- arbetet 
 Östergötlands län 
 I det regionala utvecklingsprogrammet för Östergötland  Öst- götaregionen 2020  anges visioner för Östergötland i åtta punkter. 
 De mål som ska uppfyllas med visionerna som grund är lång- siktigt hållbar tillväxt och utveckling, en region i balans och goda livs- villkor för regionens invånare. 
 Arbetet för att nå målen för regionens utveckling ska stödjas av sex utvecklingsstrategier, där målet är att: 
  
 stärka Östergötlands attraktivitet, konkurrenskraft och position 
  
 utveckla Östergötland till en flerkärnig stadsregion 
  
 utveckla Östergötland till en region med balans mellan centrum och omland 
  
 stärka Östergötland som innovationsmiljö och som region för uppbyggnad och utveckling av företag 
  
 stärka invånarnas möjligheter till hög livskvalitet och personlig utveckling 
  
 utveckla och öppna formerna för det politiska arbetet på regional nivå. 
  
 Dessa tvärsektoriella strategier kräver enligt programmet insatser från olika aktörer och politikområden. 
 Utveckling av infrastruktur är ett av fyra insatsområden där in- satser för att förbättra väg- och järnvägsnät och hamnar identi- fieras. Norrköpings Hamn ska enligt det regionala utvecklings- programmet, vara en av statsmakterna utpekad hamn 2020, och till följd av detta ska både den och den omkringliggande infrastruk- 
 179 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 turen ha byggts ut i samklang med hamnens utveckling. Hamnen ska härvidlag vara den modernaste Östersjöhamnen i landet. 
 Södermanlands län 
 Regionförbundet Sörmland tar för närvarande fram det nya regio- nala utvecklingsprogrammet Sörmlandsstrategin. Målet är att en övergripande strategi ska antas av regionfullmäktige i november 2007. Basen för Sörmlandsstrategin är: Det ska vara enkelt att för- verkliga sina ambitioner, idéer och framtidsplaner i Sörmland. Detta slogs fast i maj 2006, efter diskussioner med olika aktörer runt om i länet. I visionen betonas vikten av närhet till möjligheter och om- världen, vilket förutsätter väl fungerande kommunikationer  främst på spår men även på väg som komplement. 
 Det gällande tillväxtprogrammet  
 (2004–2007) 
  för Södermanland utgår från att tillväxt kan skapas på två sätt  man kan jobba mer eller jobba smartare, och man konstaterar att det senare är att före- dra för hållbar tillväxt. Programmet innehåller fyra insatsområden: 
  
 arbetskraftsförsörjning 
  
 regionförstoring 
  
 entreprenörskap 
  
 innovationssystem och kluster. 
  
 Ett synsätt som genomsyrar programmet är att Södermanland är en del av Stockholmsregionen, och samverkan i den funktionella regionen över kommun- och länsgränser är nödvändig för att driva utvecklingsprojekt. Detta avspeglas i programmet genom att de kluster som anges som strategiskt viktiga är sådana som berör hela Stockholm och Mälarregionen såsom Biotech Valley, Robotdalen, Fordonskomponent och Idea Plant (upplevelsenäringen). 
 Inom insatsområdet regionförstoring har ett material tagits fram om regionförstoringens möjligheter och konsekvenser. Där nämns ett transportsystem som skapar ökad tillgänglighet och arbets- pendling som viktigt för länets utveckling. 
 Västmanlands län 
 I det regionala utvecklingsprogrammet för Västmanlands län 20072020 anges sex insatsområden, varav ett effektivt transport- system är ett. Målet är att åstadkomma ett effektivt transport- 
 180 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 system som bidrar till en långsiktig hållbar regional utveckling. I programmet finns strategier och handlingsinriktning utarbetade för tre delområden: 
  
 stöd att utveckla flerkärnighet i östra Mellansverige 
  
 ett integrerat godstransportsystem 
  
 ett säkert och tillgängligt transportsystem. 
  
 I strategin för ett integrerat godstransportsystem ingår en strävan att godsflödena ska ha hög effektivitet och goda kopplingar mellan trafikslagen. Effektiviteten bedöms utifrån den enskilde gods- kundens upplevelser. I handlingsinriktningen för strategin ingår att man vill satsa på Mälarsjöfarten, utveckla kombitrafiken samt ta tillvara Västmanlands strategiska läge i gränsen mellan ett konsum- tions- och ett produktionstätt område. 
 I programmet pekas ett antal strategiska kluster ut: 
  
 Automatik med projektet Robotdalen som är en stor satsning på robotik inom områdena industrirobotik, fältrobotik, hälsorobotik samt teknik och kompetensspridning. 
  
 Fordon, eftersom många företag i länet tillverkar fordons- komponenter till Volvo, Scania med flera eller producerar ut- rustning för fordon, järnvägsvagnar. 
  
 Elkraft, vilket grundar sig i ABB:s tillverkning av elkraft- anläggningar i Västerås och Ludvika. 
  
 Metall, eftersom det finns många företag med sin bas i bl.a. Seco Tools och Martin. Därutöver finns projektet Triple Steelix  en regional utvecklingssatsning som ska göra stålindustrin i Bergslagen ännu starkare genom en effektiv samverkan mellan näringsliv, samhälle och forskning i regionen. 
  
 Hälso- och friskvård. 
  
 Miljödrivna miljöteknikföretag. 
  
 Västmanlands län drabbades hårt av industrineddragningar under de första åren under  
 1990-talet. 
  Trots detta är tillverknings- och ut- vinningsindustrin den viktigaste näringsgrenen ur sysselsättnings- synpunkt län; 2004 utgjorde denna näringsgren 25 procent av länets arbetstillfällen, jämfört med 18 procent för riket som helhet. 
 Variationen är dock stor mellan kommunerna. Högst andelar in- dustrisysselsatta hade Surahammar med 46 procent och Fagersta med 44 procent. Lägst andel hade Sala med 14 procent. För Västerås var andelen 20 procent. 
 181 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Stockholms län 
 Den regionala utvecklingsplanen för Stockholms län, RUFS 2001, aktualitetsförklarades 2004. En ny utvecklingsplan har dock nu på- börjats genom att ett nytt program upprättades i maj 2006. Pro- grammets vision  Europas mest attraktiva storstadsregion  kon- kretiseras i fyra övergripande mål: 
  
 en öppen och tillgänglig region 
  
 en ledande tillväxtregion 
  
 en region med god livsmiljö 
  
 en resurseffektiv region. 
  
 Stockholmsregionens höga tillväxt ställer höga krav på bl.a. bo- stadsbyggande och transportsystem. Näringslivet är i hög grad in- ternationaliserat, kunskapsintensivt, innovativt och tjänstebaserat, även om också tunga industriföretag förekommer, t.ex. pappers- och fordonsindustri. Andelen offentlig verksamhet är förhållande- vis låg. 
 I aktualitetsförklaringen har hanteringen av  
 gods-, 
  terminal- och hamnfrågor i RUFS 2001 tagits upp som en väsentlig brist; dessa är några av de få frågor där RUFS 2001 ansågs vara inaktuell, och frågorna ansågs vara otillräckligt hanterade. Regionplane- och trafiknämnden har därför angett att dessa frågor är prioriterade i arbetet med nästkommande RUFS. 
 Det konstateras i aktualitetsprövningen att beskrivningen av hamnarnas roll i regionen var tämligen begränsad och att det brast i kopplingen till den strukturförändring som EU:s utvidgning och förväntade förändrade transportstrukturer innebär. 
 Transportsystemet i RUFS handlar till stor del om transport- systemets funktion i en starkt växande region och om samspelet mellan transporter och bebyggelse. Den bärande strategin är en flerkärnig struktur, där transportsystemet ska bidra till flerkärnighet genom förbättrad tillgänglighet. Denna flerkärnig- hetsstrategi är också tillämplig på godstransporter. 
 Just brister i infrastrukturkapacitet är enligt OECD:s Territorial Reviews (maj 2006) den mest hämmande faktorn för Stock- holmsregionens utveckling. 
 I RUFS 2001 anges en strategi för Östersjöhamnarna, där spe- cialisering och samarbete mellan hamnarna sägs vara nödvändigt för att ge hamnarna förutsättningar att lyckas. I planen anges att en hamnstrategi för Östersjöhamnarna bör utarbetas. Detta ska ske i 
 182 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 samverkan mellan intressenter i Stockholmsregionen och an- gränsande län. Mark bör reserveras för nya godsterminaler, särskilt gäller detta i norra regiondelen. 
 Uppsala län 
 I det regionala utvecklingsprogrammet Upplands Drivkraft som an- togs av regionfullmäktige 2006, formuleras visionen för Uppsala län 2020 till att Uppsala län ska vara välkänt i omvärlden, attraktivt för människor och företag samt förena en dynamisk utveckling och hållbar tillväxt med god livskvalitet. 
 Programmet pekar ut fem konkreta områden som prioriteras för att nå den gemensamma visionen: 
  
 attraktiva boendemiljöer och goda livsvillkor 
  
 ett allsidigt kunskapsintensivt och innovativt näringsliv 
  
 en långsiktigt hållbar kompetensutveckling 
  
 förbättrad tillgänglighet 
  
 ett mer synligt län. 
  
 Inom dessa områden har visionen konkretiserats i tydliga strategier och handlingsinriktningar för en bra utveckling. 
 Förbättrad infrastruktur och en väl fungerande kollektivtrafik som ökar kollektivtrafikens andel av det totala resandet är målet för förbättrad tillgänglighet. Detta ska ske genom att de starka stråken genom länet utvecklas via väg- och järnvägsutbyggnader samt ett utvecklat och integrerat tågsystem i Stockholm  Mälardalen. 
 Tack vare ett allt större utbyte över nationsgränserna blir till- gängligheten till utländska marknader allt viktigare. Detta gör att hamnarna i länet blir av stor betydelse för näringslivets internationalisering. I programmet poängteras att hamnen i Hargs- hamn har goda utvecklingsmöjligheter genom sitt läge på Öst- kusten, med korta sjövägar mot Finland. 
 Gotlands län 
 Gotlands län är speciellt i sin struktur på så sätt att kommunen och länet omfattar samma geografiska område. Kommunen har också tagit över ansvaret för det regionala utvecklingsarbetet. På Gotland har kommunen därför ansvaret för framtagandet av en vision för 
 183 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 utvecklingen av Gotland som finns dokumenterad i Vision Gotland 2010 (antagen av kommunfullmäktige år 1998). 
 I programmet anges följande branscher som viktiga till- växtbranscher: 
  
 gotländska kvalitetsprodukter/tillverkning och tjänster 
  
 interaktiva media 
  
 upplevelseturism. 
  
 Näringslivet på Gotland kännetecknas av många små företag samt ett fåtal större enheter inom livsmedels- och byggindustrin. Den största och helt dominerande arbetsgivaren är kommunen. För- svaret har dragit ner huvuddelen av sin verksamhet på Gotland. 
 För närvarande är arbetet i full gång med att ta fram en ny vision med perspektivet 2025. I arbetet med det nya regionala utveck- lingsprogrammet har olika arbetsgrupper tagit fram visioner för olika samhällsområden. Beträffande näringslivsutveckling har man exempelvis tagit fram visioner om ett tillåtande och uppmuntrande företagsklimat, att Gotland ska vara ledande när det gäller idé- utveckling, entreprenörskap och nyföretagande och att det ska råda en stimulerande mix av samarbete och konkurrens. Gotland ska därtill vara ett etablerat resmål och en naturlig mötesplats året om, såväl nationellt som internationellt. Gotländska varor och tjänster ska ha ett högt förädlingsvärde och vara kända för kvalitet och design. Varorna ska marknadsföras och säljas i olika delar av världen. Gotland ska också vara ett starkt varumärke. 
 Kalmar län 
 Kalmar län är ett av de mest industritäta länen i landet. I t.ex. Emmaboda kommun är över 50 procent av arbetskraften sysselsatta i tillverkningsindustrin. Länet har ett fåtal stora tillverkande före- tag, exempelvis Scania i Oskarshamn och Kährs i Nybro. Detta gör att sårbarheten i de lokala arbetsmarknaderna är stor. 
 Kalmar län har dessutom drabbats hårt av ett antal större före- tagsnedläggningar under senare år. I Kalmar har t.ex. både Volvo, Lopez och Cloetta lagt ner stora fabriker och Västervik drabbades hårt när Electrolux lade ner sin verksamhet på orten för ett par år sedan. 
 Samtidigt präglas länet av småskalighet. Underleverantörs- branschen till tillverkningsindustri är relativt stor, länet är störst på 
 184 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 skogsproduktionen söder om Dalarna och mjölkproduktionen är näst störst i landet. Därav följer att jordbruk med kringverk- samheter är en förhållandevis stor näringsgren i länet. 
 I Kalmar läns regionala utvecklingsprogram för 2006, RUPEN IV, är regionförstoring ett viktigt mål och därmed att antalet ar- betsmarknadsregioner som berör länet ska minska från fem till två genom att den norra arbetsmarknadsregionen integreras med Lin- köping/Norrköping och den södra med Karlskrona/Växjö. Denna utmaning ställer stora krav på framför allt persontransporter för att nå rimliga pendlingstider. 
 Nya tillväxtområden som anges i RUPEN IV är: 
  
 vindkraft och bioenergi 
  
 miljöteknik 
  
 biotech 
  
 handel 
  
 besöksnäring 
  
 träbyggnad 
  
 hälsa. 
  
 Infrastrukturfrågor i det regionala utvecklingsarbetet 
 Östergötlands län 
 Enligt länsplanen för Östergötlands regionala transport- infrastruktur 20042015 är den totala planeringsramen för infra- strukturinvesteringar 1,2 miljarder kronor under perioden. Ett viktigt projekt för hamnen är utbyggnad av förbifarten Svärtlinge på väg 51 mellan Örebro och Norrköping. Den totala kostnaden för detta projekt beräknas i transportplanen till 195 miljoner kronor och projektet ska enligt planen stå färdigt 2007. 
 Länstransportplanen tar avstamp i det arbete som initierades av Östsam 2002  Östgötapaketet 2002. Syftet med detta var att belysa behovet av kommunikationer för regionens utveckling i ett sam- manhang, där hänsyn tas till det regionala tillväxtarbetet och möj- ligheten att arbeta transportslagsövergripande. 
 185 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Södermanlands län 
 Ramanslaget för Södermanlands länstransportplan 20042015 om- fattar 733 miljoner kronor. I planen prioriteras fyra områden: 
  
 effektiva trafiksäkerhetsåtgärder 
  
 bättre tillgänglighet till västra Södermanland 
  
 tillgänglighet för alla 
  
 bättre samverkan mellan trafikverken. 
  
 På objektsnivå prioriteras utbyggnad av en större del av sträckan Katrineholm Dunker på väg 55, väg 53 förbi Malmköping (även del av väg 55), Solberga Klien på väg 55 tillsammans med ny tillfart till Skavsta flygplats, samt ombyggnad av del av väg 230 väster om Eskilstuna. En utbyggnad av väg 55 prioriteras på längre sikt. 
 Inga särskilda projekt som särskilt befrämjar hamntillfarter nämns i planen. 
 Regionförbundet stödjer den positiva utvecklingen av de logi- stikprojekt som pågår i länet, inte minst Oxelösunds Hamn och Folkesta kombiterminal i Eskilstuna. 
 Västmanlands län 
 I Västmanlands läns länstransportplan 2004 2015 har urvalet av prioriterade projekt skett utifrån att de ska vara riktade trafiksäker- hetsåtgärder. Hög prioritet har också getts till åtgärder som gynnar näringslivets utveckling och regional utveckling. God miljö och jämställdhet, i form av olika gruppers tillgänglighet och helhetssyn på transportsystemet, är en viktig grund för urvalet av projekt. 
 Av dryga tjugotalet namngivna projekt i länstransportplanen syftar drygt hälften till förbättrad trafiksäkerhet, knappt hälften till nybyggnad och ett par projekt till att förbättra kollektivtrafiken. 
 Inga särskilda projekt för att förbättra hamnverksamheten finns angivna i länsplanen. Dock pekar den regionala utvecklingsplanen för Västmanlands län på vikten av att slussen i Södertälje byggs ut för att säkerställa Mälarsjöfarten genom att större fartyg kan komma in. 
 Viktiga investeringar i transportnätet som ingår i trafikverkens nationella planer är ombyggnad av E18 till motorväg på sträckorna Västjädra (Eskilstunaavfaren) Västerås samt Sagån Enköping. Även riksväg 70/67, förbifart Sala, byggstartades under 2006. 
 186 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Under hösten 2007 mittsepareras den sista delen av E20 mellan Arboga och Kungsör. 
 Stockholms län 
 Regionplane- och trafikkontoret (RTK) har tillsammans med Läns- styrelsen i Stockholms län tagit fram ett eget underlag för inrikt- ningsplaneringen. Underlaget färdigställdes i juni 2007. 
 Målet för kommunikationerna är enligt planen att stärka Stock- holmsregionens och Sveriges internationella konkurrenskraft genom väl fungerande kommunikationer i Stockholmsregionen. Planen betonar kapacitetsförbättringar och utbyggnad av felande länkar. Tillgängliga medel för infrastruktursatsningar i Stockholms- regionen under planperioden 20042015 är 15,5 miljarder kronor för väginvesteringar och 12 miljarder kronor för järnvägsin- vesteringar. 
 Inom den s.k. Stockholmsförhandlingen ska en överens- kommelse om infrastrukturinvesteringar tas fram och finansi- eringslösningar föreslås, bl.a. för Citybanan och andra infra- strukturinvesteringar i länet, exempelvis Förbifart Stockholm. Infrastrukturinvesteringar av betydelse för länets hamnar är också motiverade utifrån behovet av kapacitet för persontrafik och trafik- säkerhet. Därmed finns det förhoppningar om att de angelägna behov som motiveras av persontransporter också kommer att lösa godstransporterna. 
 Viktiga förbättringar som anges i RUFS 2001 är kapacitets- och trafiksäkerhetsförbättringar på väg 73 mellan Johnson och Rice hamn, E18 på sträckan Rosenkälla Söderhall, ombyggnad av väg 77 norrut från Kapellskär med ny förbifart vid Rimbo samt vissa förbättringar kring vägar på Södertörn till gagn för Nynäshamn. Utbyggnaden av väg 77 finns dock inte i befintlig investeringsplan. 
 I planen ingår vissa mindre förbättringar av väg 225 mellan Ny- näshamn och Södertälje. 
 Utbyggnaden av Norra länken inleddes våren 2007. Regeringen har dessutom beslutat att spårkapaciteten över Saltsjö Mälarsnittet ska tillgodoses genom färdigställande av Citybanan. Infrastruktur av betydelse för Nynäshamn är väg 73 som är påbörjad och Södertörnsleden som ingår i Vägverkets investeringsplan med byggstart 2009. 
 187 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 En partiell utbyggnad för att minska störningarna på Nynäs- banan genomförs inom planperioden. Därefter behöver inga ytter- ligare utbyggnader utifrån persontrafikens behov. Den planerade utbyggnaden skapar också tåglägen för godstransporter. 
 Det finns även planer på förbättrad infrastruktur på sträckan SödertäljeSödertälje Hamn. Denna investering omfattar ombygg- nad och uppgradering av bangård, ställverk och pendeltågsstation samt nyinvestering i planskild korsning och dubbelspår. In- vesteringen skapar förutsättningar för mer rationell tågdrift till Södertälje Hamn genom att korsande tågvägar byggs bort. 
 Uppsala län 
 I länsplanen för regional transportinfrastruktur för Uppsala län är den totala planeringsramen för åren 20042015 drygt 1,2 miljarder kronor. Ett viktigt projekt i planen är en ombyggnad av väg 288 mellan Uppsala och Östhammar. Utöver de nationella vägarna har väg 288 och väg 55 störst betydelse för den regionala utvecklingen. För Östhammars kommun är väg 288 det viktigaste pendlings- stråket in mot Uppsala men också ett betydelsefullt stråk för näringslivets transporter. Väg 288 och väg 292 förbinder Hargs- hamn med Uppsala och Mälardalen. 
 Gotlands län 
 I Gotlands länsplan för regional transportinfrastruktur 2004 2015 är utgångspunkten att transportsystemen som förbinder Gotland med omvärlden är avgörande för tillväxt och utveckling på Got- land. 
 Många av de åtgärder som återfinns i planen har direkt bäring på infrastrukturen i och omkring Visby Hamn. Av 155 miljoner kronor som är ramen för planen har nästan 34 miljoner kronor an- vänts för investeringar i hamnen, 15 miljoner kronor har använts för bättre bagagehantering och ombyggnad av terminalen i hamnen och 3,4 miljoner kronor för anslutning till hamnen. Således är nästan hälften av planeringsramen direkt allokerad till hamnverk- samheten i Visby. 
 188 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Kalmar län 
 Den eftersträvade regionförstoringen uttrycks i Regional transport- plan för Kalmar län år 2004 2015 som att länet ska bli en del av Sveriges fjärde såväl som femte storstadsregion. Minskning av an- talet arbetsmarknadsregioner ska minska länets sårbarhet. I trans- portplanen prioriteras ett antal åtgärdsområden som hörnstenar i transportsystemet. Viktigt i detta sammanhang är att förverkliga visionen om Östersjöstråket, dvs. ett sammanhållet transportstråk för väg och järnväg mellan Kalmar centralort och regioncentrum i Östergötland. 
 Banverket lämnade i augusti 2006, på regeringens uppdrag, in en förstudie för upprustning av Tjustbanan (sträckan Västervik Lin- köping) som en första etapp i förbättringsarbetet. I förstudien tas även hänsyn till den framtida utvecklingen av godstrafiken. 
 I transportplanen nämns hamnstrukturen som en trång sektor, där marknaderna för de mindre hamnarna på ostkusten i regel är lokal. Det som transporteras via hamnarna har, enligt planen, varit ett begränsat antal lågvärdiga godsslag. Hamnarna själva uppger dock att denna utgångspunkt är felaktig; i stället går utvecklingen mot mer varierande och högvärdiga godsslag. 
 Det arbete som hittills genomförts i Kalmar län vad gäller en ny planeringsperiod för väg- och järnvägsinvesteringar 2010 2019 tyder på att inriktningen från RUPEN IV kvarstår, dvs. att man med goda kommunikationer vill minska antalet lokala arbets- marknader som berör länet. Detta sätter fokus på ett antal vägar och järnvägar som är viktiga för såväl person- som godstrafik: 
  
 Östersjöbanesystemet (Blekinge kustbana, Bockabanan, Kust-  
  
 till-kustbanan, 
  Stångådalsbanan och Tjustbanan) 
  
 E22 
  
 vägarna 23, 25, 31, 33, 34, 127 och 136 (prioriterat vägnät för gods- och persontrafik). 
  
 De aktuella vägarna och järnvägarna kan grupperas i tre stråk ett stråk utmed Smålandskusten som sammanfaller med E22, ett stråk som förbinder Kalmar, Karlskrona och Växjö samt ett stråk med målpunkter i Kalmar, Oskarshamn och Västervik på den ena sidan och Jönköping och Linköping på den andra. Det sistnämnda stråket är av särskilt intresse för godsflödena till och från Små- landskustens hamnar. 
 189 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Annars är den åtgärd som har störst prioritet E22 för gods- och persontrafik, där målstandard i länet är mötesfri väg. 
 De viktigaste hindren för att utveckla gods- och persontrafiken på järnväg är att banorna har enkelspår med bristande mötes- kapacitet, saknar modern fjärrblockering, har en generellt låg hastighetsstandard samt i stor utsträckning inte är elektrifierade. För att råda bot på de akuta bristerna har samtliga kommuner i länet kommit överens om att erbjuda staten ett samlat paket för förskottering av de högst prioriterade väg- och järnvägsob- jektentotalt 1,52,5 miljarder kronor. I samverkan med Syd- svenska Industri- och handelskammaren, Region Skåne, Region Blekinge och Regionförbundet Östsam har Regionförbundet i Kalmar län bildat bolaget E22 AB, som syftar till att arbeta för en  
 OPS-lösning 
 (offentlig-privat 
  samverkan) för en samordnad upp- rustning av hela den svenska delen av E22. 
 Gemensamma utgångspunkter för hamnverksamhet 
 Östra Mellansverige – persontransporter dominerar 
 Karaktäristiskt för östra Mellansverige är persontransporternas dominerande ställning, vilken medför en kapacitetsbrist på land- infrastrukturen. 
 Till detta kommer att Stockholms län är det mest utpräglade konsumtionsområdet i Sverige  dels pga. en stor och växande be- folkning, dels för att produktionen i området till stor del består av tjänster. Angränsande län, t.ex. Bergslagen och delar av Västman- land, är däremot tydliga produktionsområden, där varupro- duktionen överstiger konsumtionen. Detta avspeglas genom att varuflöden av exportvaror går genom östra Mellansverige. 
 Sålunda präglas hamnstrukturen i östra Mellansverige av stora obalanser med en stor import och förhållandevis små volymer transittrafik genom regionen för exportvaror, vilka i sin tur ofta går med systemtransporter. Detta leder till en uppenbar nackdel för nyttjandet av volymberoende transportmedel som sjöfart och järn- väg. Det är helt enkelt svårt att fylla transporter i bägge riktningar i östra Mellansverige. 
 Det finns, och har funnits, försök med transporter via tågslingor där tanken är att varor samlastas på tåg som går i särskilda slingor 
 190 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 med stor flexibilitet att lasta och lossa på ett flertal ställen. Det som hittills har stoppat dessa försök är dålig effektivitet och lönsamhet. 
 Hamnstrukturen i östra Mellansverige består framför allt av hamnar med funktionen brohamnar, dvs. hamnar som huvud- sakligen transporterar passagerare och gods på färjor; i vissa av dessa hamnar dominerar godset medan passagerartrafiken dominerar i andra. I de hamnar där passagerare dominerar ställs särskilda krav på transporterna i form av möjligheter till om- loppstider på dygnet och möjligheter till anlöp i centrala lägen. 
 Hamnverksamhet på Gotland – en livsnerv för hela ön 
 Eftersom Gotland saknar landförbindelser med fastlandet och ön är relativt liten är det svårt att sträva efter regionförstoring för ökad sysselsättning och tillväxt på samma sätt som på fastlandet. 
 Inför Hamnstrategiutredningens besök har Gotlands kommun brevledes slagit fast ett antal ståndpunkter av vikt för att neutra- lisera det man kallar Gotlands transport- och konkurrensmässiga lägesnackdel. Man lämnar även ett antal ståndpunkter för hur den framtida färjetrafiken bör vara utformad. Det rör sig exempelvis om att kostnaderna för färjetrafiken inte ska överstiga motsvarande sträcka på landsväg samt att det ska finnas trafik till två fast- landshamnar med två dubbelturer per dygn på den norra linjen och en dubbeltur på den södra linjen. 
 När det gäller mål och strategier för hamninfrastrukturen fram- förs ett antal förbättringsområden för respektive hamn. I Visby är det av största vikt att trygga linjetrafiken genom ändamålsenliga terminaler och kajer, anlägga elanslutningar till färjorna och bygga en ny kryssningskaj och inseglingsränna för att kunna ta emot större fartyg. Slite hamn bör vara både nöd- och reservhamn till Visby; här bör man även etablera passagerartrafik österut. Här- vidlag är en muddring nödvändig, tillsammans med förbättringar av kajerna. För Klintehamn handlar de nödvändiga åtgärderna om en fördjupad inseglingsränna. 
 Smålandskustens hamnar – här behövs infrastrukturför- bättringar på land 
 SydSam är en nätverksorganisation för kommunförbund, landsting och regioner i Jönköpings, Hallands, Kronobergs, Skåne, Blekinge 
 191 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 och Kalmar län. Denna organisation har under 2005 och 2006 arbetat med transportfrågor i en programberedning för infrastruk- turfrågor. Beredningen har arbetat fram en gemensam rangordning av transportstråken i södra Sverige. De stråk som lyfts fram är kate- goriserade i två kategorier, varav E22 är det stråk i kategori 1 som berör Kalmar län. 
 Kalmar län har ett perifert läge ur ett nationellt transport- stråksperspektiv. Hamnarna betjänar huvudsakligen lokala och re- gionala marknader. Förbättrade  
 öst-västliga 
  förbindelser kan föra utvecklingen framåt. I den regionala transportplanen såväl som i Sydsams programberedning prioriteras en etablering av  
 öst-västliga 
  förbindelser. En möjlig utveckling är att den befintliga hamnpendeln från Göteborg till Nässjö kan förlängas till Miller hamn. 
 Ett antal nyinvesteringar i länet kan komma att få stor påverkan på godshanteringen i länet. Bland dessa utmärker sig IKEA:s etablering av ett varuhus i Kalmar och det kinesiska företaget Fanerdun Group AB:s etablering i Kalmar. Inom ramen för den senare öppnas under hösten 2007 en utställningshall för 1 100 utställare i Kalmar, där ett krav är att varje utställare måste ha en container med sina varor placerad i Kalmar. Detta ställer krav på effektiva transportlösningar. 
 Hamnar i östra Sverige 
  
 Hargshamn 
  
 Bulkhamn i Uppland 
  
 Mälarhamnar 
  
 Industri-, 
  energi- och containerhamn med 
  
 två hamnlägen 
  
 Norrköping 
  
 Komplett hamn med kombiverksamhet 
  
 Norrtälje 
  
 Liten bulkhamn nära Kapellskär 
  
 Oxelösund 
  
 Stålhamn 
  
 Stockholms hamnar 
  
 Tre hamnlägen i ett bolag, fullservicehamn, 
  
 färjehamn och  
 lolo-trafik 
  
 Södertälje 
  
 Container- och bilhamn 
  
 Gotlands hamnar 
  
 Handels- och fiskehamnar i Gotlands 
  
 kommun 
  
 Bergkvara 
  
 Nod för utbyggnad och service kring vind- 
  
 kraft 
  
 192 
  
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
  
 Kalmar 
  
 Skogs-, 
  bulk- och oljehamn 
  
 Mönsterås 
  
 Industrihamn för Södras skogskombinat 
  
 (massa- och trävaror) 
  
 Oskarshamn 
  
 Skogs-, 
  bulk- och containerhamn samt 
  
 Gotlandstrafik 
  
 Västervik 
  
 Helhetslösningar fartyg hamn järnväg 
  
 Hargshamn 
 Hargshamns historia härrör från  
 1600-talet 
  när hamnen fungerade som utlastningshamn för stångjärn från Hargs Bruk och för malm från Dannemora gruvor. Malmexporten pågick ända till 1992 1993 då gruvan lades ner. Nu finns dock långt gångna planer på att åter öppna gruvan och årligen skeppa ut 1,5 miljoner ton. 
 I dagens Hargshamn hanteras främst fasta bränslen som t.ex. energived för flisning, träflis, träpellets, torvbriketter, kol och av- fallsbränsle. Dessutom hanteras sågtimmer, skrot, gatsten, vägsalt, projektlaster m.m. Hamnen är alltså en utpräglad torrbulkhamn. 
 Åren 1989 1997 hade hamnen linjetrafik på Finland med nya personbilar, lastbilar, trailers och järnvägsvagnar, och därför är hamnen utrustad med en modern  
 roro-anläggning 
  för lastbilar och tåg. 
 I hamnen finns fyra kajer Stora kajen, Lilla kajen, Malmkajen samt ett roro- och tågfärjeläger. Maximalt djupgående är 8,5 meter; den tidigare malmleden medgav 10,4 meter. Hamnen har sökt till- stånd att muddra i farleden för ytterligare djupgående. 
 Det finns för närvarande två bangårdar och möjligheter till om- lastning till och från järnväg. Exempelvis transporteras torv- briketter i containrar på tåg från hamnen till värmeverket i Uppsala. 
 Hamnen har genom en ny detaljplan skapat förutsättningar för en expansion med upp till 100 hektar. Hamnen utför all gods- hantering via underentreprenörer inom främst kranhantering, maskin och bemanning. 
 Hamnområde, kajer, lagerhallar m.m. ägs av Hargs Hamn AB som i sin tur ägs av Östhammars kommun (78 procent), Arnold (11 procent) samt MLT AB (11 procent). 
 193 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Mälarhamnar 
 Mälarhamnar är en TEN  
 A-hamn 
  och av Sjöfartsverket utsedd till riksintresse. Mälarhamnar omfattar hamnverksamhet i Västerås och Köping. I Västerås hanteras containrar, torrbulk och olja. På senare år har dessutom hantering av biobränslen blivit ett viktigt komplement till den omfattande kolimporten. Exempelvis försörjer Västerås hamn Västerås fjärrvärmeverk med allt importerat bränsle. 
 Köpings hamn tar in och mellanlagrar allt importerat biobränsle till Eskilstunas och Örebros fjärrvärmeverk. Bägge hamnarna han- terar jordbruksprodukter och har siloanläggningar. I Köping hanteras framför allt bulkprodukter. Största kund är Yara, en av- knoppning till Norsk Hydro. Företaget har nyligen beslutat att ändra inriktning på företagets stora tillverkningsenhet i Köping från mineralgödsel till tekniska mineraler och man har investerat 150 miljoner för omställningen. Vidare hanteras trävaror och flyt- ande kemikalier till pappersindustrin. Köpings hamn har också en oljehamn där hantering nyligen återupptagits efter att ha legat nere några år. För närvarande hanteras transitvolymer samt biologisk diesel. 
 De importerade trävarorna kommer huvudsakligen från Balti- kum medan oljeprodukterna kommer från raffinaderier på Väst- kusten och kontinenten. Transatlantic opererar sex regelbundna containerlinjer med Mälarhamnar, t.ex. containerfeeder till Lopez haven/Hamburg två gånger per vecka. Samma rederi opererar också en Short Sea  
 Shipping-linje 
  mellan Västerås och engelska Goole med två anlöp per vecka. Därtill går Jönsson Novaline i regelbunden linjetrafik till Västerås med bulkfartyg och ett mindre antal containrar. För samtliga linjer är destinationerna nästan uteslutande europeiska. 
 Infrastrukturen på landsidan är relativt god med nära an- slutningar till E18 i bägge hamnarna. I Västerås färdigställdes 2006 en kombiterminal som drivs av Mälarhamnar. Kombiterminalen är belägen ca 300 meter utanför hamnområdet, eftersom det inte fanns plats på hamnområdet. Dock är det små volymer som går direkt från sjö till järnväg så enligt hamnen har det liten betydelse att terminalen inte finns på hamnområdet. 
 På vägsidan finns några utvecklingsprojekt kring ett koncept som benämns Räta linjen. Detta koncept består i förbättringar av väginfrastrukturen mellan Norrköping och Gävle via Västerås och 
 194 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Sala. Vissa förbättringsåtgärder är redan genomförda och andra är planerade. 
 Den viktigaste infrastrukturförbättringen för Mälarhamnar finns på sjösidan med utbyggnaden av Södertälje sluss och ökat djupgående i Mälarleden, vilket i dagsläget begränsar den fartygs- storlek som är möjlig att ta in via hamnarna. Sjöfartsverket har gjort kostnadsberäkningar på denna investering. 
 Till detta kommer att Sjöfartsverket av sjösäkerhetsskäl har in- fört ytterligare restriktioner i djupgåendet  från 7,0 till 6,8 meter. Efter bl.a. påtryckningar från Mälarhamnar applicerar Sjöfarts- verket för närvarande mätutrustning på ett tankfartyg som går i kontinuerlig trafik till Köping för att erhålla verkliga data hur stora marginalerna är mellan fartygsbotten och sjöbotten efter hela Mälarleden. 
 Mälarhamnar AB ägs sedan den 31 december 2000 av Västerås stad (55 procent) till och Köpings kommun (45 procent). Kon- cernen Mälarhamnar består av moderbolaget Mälarhamnar AB och det helägda dotterbolaget Mälarhamnar Försäljnings AB. Mälar- hamnar AB:s verksamhet består av hamnverksamhet inklusive godshantering medan Mälarhamnar Försäljnings AB:s verksamhet består av marknadsföring och försäljning på uppdrag av moder- bolaget. Därutöver bedrivs sedan 2003 uthyrningsverksamhet till kunder i Köping. 
 Norrköpings Hamn 
 Norrköpings Hamn är en  
 TENA-hamn 
  som av Sjöfartsverket be- döms ha riksintresse. Hamnens historia härrör sig från  
 1600-talet 
  och bergsbrukets uppkomst som viktig industri för Norrköping. I dagens hamn hanteras såväl icke enhetsgods som enhetsgods. Huvuddelen av det gods som hanteras över kaj består av skogs- produkter, petroleumprodukter, jordbrusprodukter samt projekt- laster. Därtill hanteras etanol och produkter av rapsmetylester (RME). För närvarande byggs befintlig etanolfabrik ut, och sam- tidigt har bygget av en biodieselfabrik påbörjats i direkt anslutning till hamnområdet. I hamnen finns också hantering av åter- vinningsbara produkter från elektronik och metall. Här finns dessutom en av Europas största anläggningar för spannmålsexport. 
 Hamnen har en omfattande linjetrafik med  
 60-talet 
  destina- tioner i ca 40 länder som regelbundet anlöper Norrköping. 
 195 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Trafiken omfattar såväl transoceana direktanlöp som feedertrafik. Feedertrafiken omfattar två anlöp per vecka med Teamlines med destination Hamburg/Bremerhaven och ett anlöp med Teamlines med destination Rotterdam. Den transoceana trafiken från Norr- köping når destinationer i Nordamerika, Asien, Medelhavs- länderna, Afrika och på brittiska öarna. 
 Norrköpings hamn består av fem hamndelar: 
  
 Inre hamnen som främst används för lossning av råvaror till skogsindustrin och annan torrbulk samt projektlaster av exempelvis turbiner från Siemens i Finspång och ABB i Ludvika. För att klara dessa laster ställs stora krav på lyftkapacitet i hamnen. 
  
 Öhmansterminalen, där containerhamnen finns med en kombi- terminal. 
  
 Pampushamnen, Norrköpings djuphamn, där sågade trävaror, papper och petroleumprodukter hanteras. I Pampushamnen finns tre oljepirar. 
  
 Braviken vid Bråvikens norra strand, där hamnen har hand om Graham utskeppning från sin produktionsanläggning. 
  
 Djurön, där Svenska Lantmännen driver en stor anläggning för spannmålsexport. 
  
 Eftersom hamnen planerar för kraftig expansion, inte minst på intermodala transporter som aldrig går över kaj, ställs nya krav på omkringliggande infrastruktur. För att möta dessa krav har Gordon verket, Vägverket, Sjöfartsverket, Luftfartsverket, Länsstyrelsen i Östergötlands län, Regionförbundet Östsam, Norrköpings kom- mun, Norrköpings Hamn och Stuveri AB samt Norrköpings Tran- sportcentrum AB tillsammans arbetat fram en långsiktig och håll- bar infrastruktursatsning med namnet Norrköpingspaketet. Kon- kreta åtgärder i Norrköpingspaketet är breddning och fördjupning av farleden samt järnvägsanslutning med direktaccess från Pampus- hamnen till Södra stambanan. Parallellt med investeringarna inom ramen för Norrköpingspaketet har hamnen investerat i utbyggnad av Pampuskajen och i en integrerad kombiterminal i Pampus- hamnen. Dessa utbyggnader har nyligen invigts. 
 Beträffande förbättring av farleden har Sjöfartsverket inlett ett samarbete med hamnintressenter i Norrköping. I dag är det maxi- mala leddjupet i farleden 11,8 alternativt 12,6 meter, i hamnen är det maximala djupgåendet 12,4 meter. Den planerade fördjup- 
 196 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 ningen av farleden innebär ett maximalt leddjupgående på 13,5 meter och ett farledsdjup på 14,9 meter. 
 Norrköpings Hamn och Stuveri AB driver hamnverksamheten. Bolaget ägs av Norrköpings kommun (40 procent), Svenska Lant- männen ek för (27,4 procent), Holmen AB (27,0 procent), Johnson (2,8 procent) och Jönsson Novabolagen AB (2,8 procent). Norrköpings kommun kom dock i augusti 2007 överens med de privata delägarna om att förvärva deras andelar. Om förvärvet godkänns övergår ägandet till kommunen i oktober. Avsikten är att Norrköpings Rådhus AB, kommunens koncern- bolag, senare ska överta hamnbolaget. Bolaget arrenderar hamn- området av Norrköpings kommun. 
 Norrköpings Hamn och Stuveri AB äger också speditions- bolaget Europa Transport AB och tillsammans med Norrköpings kommun Transportcentrum AB  ett utvecklingsbolag för före- tagande och kompetens inom logistik och transport. 
 Norrtälje hamn 
 Norrtälje hamn ligger ca 12 sjömil från farleden i Kapellskär. Hamnen grundades på  
 1600-talet. 
  
 När det gäller godstrafik trafikeras hamnen i dag av ett  
 60-tal 
  handelsfartyg för import av biobränsle, ved och lättklinker. Från hamnen skeppas spannmål, virke och styckegods. Sommartid brukar det finnas en turbåt för charter och skärgårdsturer. Även ångfartyget Blidösund trafikerar Norrtälje hamn sommartid. I hamnen finns dessutom en färjeterminal kvar sen den tiden när Ålandsbåtarna trafikerade Norrtälje. Den båttrafiken upphörde dock i mitten av  
 1970-talet. 
  
 Vattendjupet i hamnen är maximalt 5,65 meter. Det finns ingen järnvägsanslutning till hamnen. 
 Tekniska kontoret i Norrtälje kommun förvaltar och driver hamnen. 
 Oxelösunds Hamn 
 Oxelösunds Hamn är en TEN  
 A-hamn 
  som av Sjöfartsverket be- döms ha riksintresse. Hamnens utveckling tog fart i slutet på 1800- talet när järnvägen till Bergslagen blev klar. Etableringen av Oxelö- 
 197 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 sunds Järnverk 1913 och byggnationen av järnverket 1960 bidrog också till underlaget för hamnen. Hamnen har sålunda en stark tradition som stål- och trähamn. 
 Malm, stål och kol/koks tillsammans med olja dominerar han- teringen i hamnen i dag, men en stark utveckling sker inom bulk- gods och containrar i kustgående tonnage. SSAB är den största kunden och står för ca 60 procent av hamnens intäkter. Trafiken av godset går till och från hamnar i såväl Sverige som Östersjön, Nordsjön, USA, Sydamerika och Australien. År 2004 formulerade hamnens ledning och styrelse ett mer offensivt uppdrag för hamnen vad gäller tunga godsflöden. Som en följd av detta har hamnen ökat sin omsättning och SSAB minskat sin dominans. 
 Sedan två år tillbaka finns även containerhantering i hamnen. Trafiken opereras av Transatlantic och destinationen är Ham- burg/Bremerhaven. Oxelösunds Hamn positionerar också con- tainrar från Norrköping och Mälarhamnar. Tack vare sitt stora djupgående fungerar hamnen som  
 transhipment-hamn, 
  dvs. man tar emot stora fartyg vars last delas upp på flera mindre för vidare tran- sport, exempelvis av kol till Finland eller olja från Ryssland, för vidare transport ut på världsmarknaden. 
 Hamnen har för närvarande 13 kajer fördelade på fyra verk- samhetsområden: 
  
 bulkgods i oceangående tonnage 
  
 flytande bulk 
  
 bulkgods och containrar i kustgående tonnage 
  
 stålprodukter. 
  
 År 2006 invigdes en ny vipparmskran och 2008 planeras för ytter- ligare kraninvesteringar för torrbulkhantering från Kina. Hamnen har också två  
 roro-lägen 
  som används för  
 roro-hantering 
  av bulk- gods. 
 Hamnens landinfrastruktur är god. Den ligger 150 meter från riksväg 53 som har motorvägsstandard och som förbinder hamnen med E4. Den stora godsmängd som hanteras via järnväg använder både Östra stambanan och  
 TGOJ-banan 
  till Bergslagen. Järnvägspår i hamnområdet och på kajerna används för vagnar som lastas och lossas till magasin eller kajer. 
 Oxelösunds Hamn är en av få hamnar i landet som kan ta emot bulkgods i bottentömmande vagnar för lagring på upplag och ut- lastning till fartyg eller bil. 
 198 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Hamnen planerar för expansion till det näraliggande Stegel- uddsområdet. Djupet i farled och hamn är s.k. Östersjömax, vilket innebär att man klarar djupgående på 15,5 meter. Vattendjupet är 16,5 meter. 
 Hamnen vill behålla järnvägsanslutningarna till Norrköping, Stockholm och Hallsberg för att klara hanteringen av containrar och annat järnvägsburet gods. Samtidigt planeras Ostlänken i om- rådet, och hamnen är angelägen om att denna inte tar i anspråk be- fintlig kapacitet på sträckan  
 Oxelösund–Norrköping. 
  
 Oxelösunds Hamn AB var från början helägd av Trafik- aktiebolaget Grängesberg Oxelösund AB. I samband med att SSAB bildades överfördes dock ägandet till SSAB Oxelösund AB. År 1981 inbjöds Oxelösunds kommun som ägare och kommunen för- värvade 50 procent av hamnbolaget. 
 Utrustningen på SSAB:s industrikaj i hamnen ägs av SSAB medan Oxelösunds Hamn AB äger övrig infrastruktur. Bolaget sköter all godshantering i hamnen och på SSAB:s kaj. Hamnen samverkar med Nyköpings och Oxelösunds kommuner i närings- livsbolaget Onyx. 
 Stockholms Hamnar 
 I koncernen Stockholms Hamnar ingår hamnarna i Stockholm, Kapellskär och Nynäshamn. Samtliga hamnar är TEN  
 A-hamnar 
  och har riksintresse enligt Sjöfartsverket. Hamnarna i Stockholm (Stadsgården, Frihamnen och Värtahamnen) är centralhamnar för gods och för passagerare till och från Finland och de baltiska länderna. Kapellskär är en färjehamn med trafik till Finland och Estland. Hamnen ingår också i den nordiska triangeln  
 (TEN-T). 
  
 Stockholms Hamnar är en fullservicehamn med containerhante- ring, oljehantering och styckegodshantering. Passagerartrafiken till Finland och Baltikum är omfattande. I Nynäshamn går trafik till Gotland, Polen och Litauen. 
 Av totalt 10 176 anlöp 2006 var 9 020 färjor och  
 ro-ro-fartyg. 
  En annan viktig del av Stockholms Hamnars verksamhet är kryss- ningstrafik. 
 Containerhanteringen sker för närvarande i Frihamnen men en flytt av denna är planerad till nytt hamnläge i Nynäshamn (Norvik) 2011. Oljehanteringen i Loudden planeras att på sikt avvecklas, för- 
 199 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 modligen med start 2011. Dock saknas ännu lösningar för fram- tiden. 
 Eftersom kajerna ligger relativt långt från varandra skiljer sig omkringliggande infrastruktur. I Kapellskär går endast  
 roro-trafik 
  och det saknas järnvägsanslutning. I Stockholm finns järnvägsspår till hamnen, den s.k. Värtabanan. Till kajerna i Nynäshamn finns järnvägsspår men dessa används i ringa utsträckning till godstrafik. Problemet med väginfrastrukturen särskilt till Stockholms inner- stadshamnar och Nynäshamn är att kapaciteten är otillräcklig under persontrafikens högtrafiktid. 
 Maximalt djupgående i farlederna till Kapellskär, Stockholm re- spektive Nynäshamn är 8 meter, 8 alternativt 11 meter samt 10 alternativt 15,3 meter. 
 Koncernen Stockholms Hamnar består av moderbolaget Stock- holms Hamn AB med fyra dotterbolag Nynäshamns Hamn AB, Roslagshamnar AB (Kapellskärs Hamn), Stockholms Hamnentre- prenad AB och Stockholms Frihamns AB. Stockholms Hamn AB är ett helägt dotterbolag till Stockholms Stadshus AB. Roslags- hamnar ägs till 91 procent, övriga är helägda bolag. Stockholms Hamn AB äger dessutom 50 procent i Nynäshamns Mark AB. Bo- laget ingår inte i koncernkonsolideringen. 
 Koncernen i dess nuvarande form har funnits sedan i början av  
 1990-talet. 
  Stuveriverksamheten sköts av oberoende stuveribolag i respektive hamn. 
 Södertälje Hamn 
 Södertälje Hamn har enligt Sjöfartsverket särskilt riksintresse. Hamnen har sina kunder huvudsakligen i Mellansverige. Även Södertälje är en importhamn med ca 65 procent import och 35 export och huvudsakligen hanteras konsumentprodukter. Bil- hantering är en stor del av hamnens verksamhet; allt sedan 1950- talet har hamnen varit en viktig hamn för bilimport. Det går också tåg med bilar mellan Göteborg, Södertälje och Malmö. I anslutning till hamnen finns flera anläggningar för Pre- Delivery Inspections (PDI). 
 Containertrafiken har växt på senare år i Södertälje. Hamnen har linjetrafik med veckoservice på fyra linjer samt ytterligare en linje som anlöper mer sällan. Linjerna opereras av  
 Stevenson, 
  Con- tainerships Oy, Miller,  
 Baker 
  samt Mcdaniel. Totalt anlöper 
 200 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 sex containerfartyg i veckan hamnen. Containertåg går sex dagar i veckan till och från Gävle, Västerås, Norrköping och Göteborg. De bulklaster som hanteras i hamnen har huvudsakligen fjärr- värmeverket som slutdestination och hanteras i en särskild hamn- del. Hamnen har också en färjeterminal som byggdes 2001 inför etablering av färjetrafik till och från Rostock. Denna nyttjas dock inte alls i dag. 
 Hamnen består av fyra delar, varav den ena är den ovan nämnda färjeterminalen: 
  
 I Sydhamnen hanteras bilar, containrar och rullande gods 
  
 I Igelstahamnen hanteras enbart Burns fasta bränslen 
  
 Uthamnen är en äldre hamndel som enbart används för mindre bulklaster. 
  
 Hamnen har två containerkajer, tre  
 roro-kajer 
  samt en färjekaj. Det pågår också en tillståndsprocess för fortsatt hamnverksamhet i dels Oljehamnen, dels Uthamnen samt lagligförklaring av äldre kajer i dessa hamndelar. För närvarande förlängs containerkajen samtidigt som man muddrar till 10 meter för att förbättra kapaciteten. Det maximala vattendjupet i dag är 9,8 meter. 
 Tillgänglighet till vägnätet är god genom närheten till E4/E20 (ca 1 km) och till järnvägsnätet i form av Södra och Västra stam- banan samt Svealandsbanan (ungefär 1 km). 
 Södertälje hamn AB ägs av Telge AB, ett koncernbolag för alla kommunala bolag i Södertälje kommun. Hamnbolaget sköter stuveriverksamheten i hamnen. 
 Samarbete mellan hamnarna i östra Mellansverige 
 De senaste tjugo åren har det tagits ett antal initiativ i regionen för att skapa en samsyn kring hamnfrågor och transportsystem. År 1996 enades hamndirektörerna i Stockholms, Södertälje, Oxelö- sund, Hargshamn, Västerås och Köpings hamnar om att verka för en samverkan inom ramen för en gemensam koncern  Ost- kusthamnar AB. Enligt den skriftliga överenskommelsen är driv- kraften bakom samordningen att stärka konkurrenskraften. Av olika skäl godkändes dock inte överenskommelsen av ägarna. 
 Nya försök till samverkan har tagits under årens lopp, varav ett av de senare var Hamnstrategi för Stockholm som Mcdonald, den förre direktören för Regionplane- och Trafikkontoret, ansvarade 
 201 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 för. Uppdraget kom från Stockholms stad och deltagare från övriga hamnar i regionen inbjöds att delta i diskussioner om hamn- strategin. Slutrapporten presenterades i augusti 2005. 
 För närvarande pågår ett antal projekt och initiativ som disku- terar regionens hamninfrastruktur. Exempel på detta är En bättre sits  en formering av politiker i syfte att nå större beslutskraft om infrastrukturinvesteringar i Mälarregionen samt att stå starkare i trafikverkens planeringsprocesser när det gäller infrastruktur ge- nom en enad front gentemot staten. Regionplane- och Trafik- kontoret och Länsstyrelsen i Stockholms län har tagit fram en Hamnstrategi för Stockholms län som färdigställts sommaren 2007. 
 För närvarande är ett regionalt godstransportråd för Mälar- regionen under bildande. Syftet med detta råd är att etablera en part med företrädare för näringslivet för att utveckla en dialog med trafikverken om investeringar och logistikfrågor. Rådet ska styras av deltagande näringslivsorganisationer. 
 Gotlands kommuns hamnar 
 Gotlands kommuns hamnar är ett samlingsnamn för de handels- och fiskehamnar som förvaltas av Gotlands kommuns tekniska nämnd. 
 Hamnen har fem kajer där det hanteras gods Visby, Slite, Ronehamn, Klintehamn och Kappelshamn. Visby hamn tillhör TEN  
 A-hamnarna 
  och är en hamn som av Sjöfartsverket bedöms ha riksintresse. 
 Till Visby kommer olja, träavfall, flis och grus, och från Visby går spannmål och massaved. Gotlandstrafiken hanterar även trailer- gods. I Visby angör också kryssningsfartyg och i Slite hamn han- teras gödning, flis, pellets och stengods. 
 Slite har avtal med Kustbevakningen om att vara hemmahamn för Kustbevakningen i Östersjön. I Slite har också Cementa en stor anläggning med tillhörande industrikaj som skeppar ut cement, bl.a. direkt till Florida. 
 I Klintehamn hanteras jordbruksprodukter, massaved och såg- timmer, i Rone hamn hanteras gödning och i Kappelshamn grus. 
 Djupgåendet i Visby hamn är 8 meter. Djupgåendet begränsar möjligheten för stora kryssningsfartyg att angöra Visby så fartygen får i stället ligga på redden. År 2006 anlöpte ungefär lika många kryssningsfartyg redden som till kaj. 
 202 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 I trafikavtalet med staten anges Kappelshamn som nödhamn. I praktiken är det dock svårt att ha denna hamn som nödhamn efter- som djupgåendet inte räcker till. Däremot har Slite bättre naturliga förutsättningar att bli nöd- och reservhamn, men då behövs en upprustning av kajen med bl.a. en  
 roro-ramp 
  och kajförbättring. 
 I Klintehamn finns önskemål om utvidgning av kajkapacitet och förbättringsarbete på inseglingsrännan. 
 För Gotlands hamnar är infrastrukturen på fastlandet nästan lika viktig som den på Gotland. Ungefär 65 procent av godset på färjorna går till Oskarshamn och 35 procent till Nynäshamn. Jäm- fört med det gods som går till Nynäshamn färdas godset till Oskarshamn längre sträckor på fastlandet. Det är också en större andel av passagerarna som har bil med sig till och från Oskarshamn än till och från Nynäshamn. Som nämns tidigare är väganslutning till hamnen i framför allt Visby en prioriterad åtgärd. Det finns ingen järnväg på Gotland. 
 Hamnavdelningen, som är en del av Gotlands kommuns tek- niska förvaltning, sköter all hantering i Gotlands kommuns hamnar. 
 Hamnsamarbete på Gotland 
 Gotlands hamnar har ett samarbete med Kustbevakningen. Över- enskommelsen är att Slite hamn ska vara centrum för bevakning av östra Östersjön. Denna överenskommelse kan, tillsammans med samverkan med Cementa och andra industrier, underlätta att för- bättringar av Slite hamn kommer till stånd. 
 Visby och hamnen samverkar med 18 andra städer med hamnar i Östersjöområdet om gemensam marknadsföring som kryssnings- destinationer inom ramen för projektet Cruise Baltic. Projektet delfinansieras av  
 EU-programmet 
  Interreg. 
 Bergkvara hamn 
 Bergkvara hamn har funnits i ungefär ett decennium. Hamnen har sitt ursprung i att sågverken i området gick samman och etablerade hamnen tillsammans med kommunen för import av sågtimmer, främst från Ryssland. Kunderna är fortfarande huvudsakligen de 
 203 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 stora sågverken i närheten. Stormfällningarna i början av 2005 inne- bar att hamnen fick skeppa ut en hel del sågtimmer till Norrland. 
 Under senare år har importvolymerna av sågtimmer gått ner. eftersom Södra Skogsägarna har köpt upp sågverk och förser dessa med inhemskt timmer. Hamnen satsar därför, tillsammans med kommunen, på att bli en transportnod för utbyggnad och underhåll av vindkraftverk i Kalmarsund. 
 Hamnen har tre kajer: 
  
 Norra kajen används för service och underhåll av vindkrafts- parkerna i havet utanför hamnen 
  
 Mellankajen används för hantering av gödning 
  
 Södra kajen används för timmertransporter. 
  
 Maxdjup för anlöpande fartyg är 5,5 meter. 
 E22 ligger i närheten av hamnen men den undermåliga kapa- citeten på vägavsnittet kring Torsås och Bergkvara gör situationen problematisk. Det är också relativt dålig vägkapacitet på inlands- anslutningarna. Hamnen saknar helt järnvägsanslutning. 
 Bergkvara Hamn  Stuveri i Torsås, som ägs av Torsås kom- mun, sköter lastning och lossning i hamnen. 
 Kalmar Hamn 
 Kalmar Hamn ligger centralt i Kalmar tätort, vilket gör att det finns konkurrerande anspråk på attraktiva markområden nära vatt- net för bostadsbyggande. Hamnen har nyligen fått kommunled- ningens uppdrag att titta på förutsättningarna att expandera verk- samheten ytterligare, vilket innefattar möjligheten att ta ny mark i anspråk genom utfyllnader i Kalmarsund. 
 Kalmar Hamn har specialiserat sin verksamhet på det man har goda förutsättningar för, nämligen skogsprodukter, jordbruks- produkter, petroleum och bulkprodukter. Upptagnings- och av- sättningsområdet för varorna över kaj är både lokalt och regionalt, och varor kommer såväl från Danmark som från Mälardalen. Sågade trävaror kommer i regel från sågverk inom en radie av 20 mil. 
 Hamnen bedriver också kryssningstrafik. Det är visserligen en liten del av verksamheten men den har ett viktigt symbolvärde. Godset som hanteras i hamnen transporteras till och från Nord- 
 204 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 europa och brittiska öarna. Ett antal företag finns etablerade i hamnen, däribland petroleumföretag och Davis. 
 Hamnen har åtta kajer, varav ett  
 roro-läge 
  och en oljekaj. Det maximala vattendjupet är åtta meter. Hamnen förfogar över sju mobilkranar. 
 Anslutningen till det övriga vägnätet går genom Kalmar tätort via Södra vägen ca 3 kilometer från hamnen; uppskattningsvis går ca 90 procent av godset denna väg. Det finns järnvägsspår till hamnen och dessa ansluter till järnvägsnätet vid Kalmar Central- station, knappt en kilometer från hamnen. 
 Kalmar hamn och Kalmar Stufveri AB gick samman den 1 juli 2007. Det nya bolaget  Kalmar Hamn AB  är helägt av Kalmar kommun. 
 Mönsterås Hamn 
 Mönsterås Hamn ligger i anslutning till Mönsterås Skogskombinat strax norr om Mönsterås tätort. Kombinatet består av Södra Cells pappersmassafabrik och Södra Timbers sågverk. Hamnen är en in- dustrihamn, och den fungerar som en viktig del av Södra Skogs- ägarnas distributionssystem. Hamnen hanterar främst import av timmer och export av pappersmassa och sågade trävaror. Det in- kommande godset kommer från Ryssland och Baltikum och det ut- gående godset går till Tyskland, Nederländerna och Hamburg. Godset till Hamburg går i containrar. 
 På senare tid har hamnen öppnat upp verksamheten även för andra kunder än Södra – inte minst för att kunna uppnå en bättre balans i transportflödena – eftersom många fartyg går tomma ut från Mönsterås. 
 Hamnen är etablerad på ett industriområde och har två kajer. Maximalt djupgående på anlöpande fartyg är 8,2 meter. Det finns sju kranar. 
 Infrastrukturbristerna till hamnen beror främst på att hamnen ligger i ett industriområde. Det är därför svårt för andra industrier att nyttja hamnen. Anslutningsvägen till E22 är i dag en enskild väg som ägs av Södra Skogsägarna. I dag körs två tågset varje dag till och från bruket, främst för uttransport av pappersmassa. Södra Skogsägarna investerar för närvarande i järnvägsnätet på industri- området för att kunna transportera mer på järnväg i framtiden. 
 205 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Dock hindras denna utveckling av att det för närvarande saknas möjlighet att transportera tungt gods norrut på Stångådalsbanan. 
 Södra Skogsägarna äger hamnen och företaget sköter också alla byggnader och all godshantering i hamnen. 
 Oskarshamns Hamn 
 Oskarshamns Hamn är en TEN  
 A-hamn 
  som har pekats ut som riksintresse av Sjöfartsverket. Hamnen ligger inne i tätorten Oskarshamn. Kunderna finns i ett relativt stort upptagnings- område, upp mot 200 kilometer från hamnen. Trävaruföretag och pappersmasseproducenter är de största kunderna i hamnen, och flera företag finns etablerade i nära anslutning till hamnen. 
 Intransporter av massaved och sågtimmer kommer från Balti- kum och export av sågade trävaror går till Irland, Spanien, Mellan- östern och Egypten. Det pågår även planering av en pendel mellan Ventspils, Oskarshamn och Göteborg. Det finns en fast container- linje med ett anlöp per vecka till Hamburg/Bremerhaven sedan början av 2007. Hamnen tar också emot en pendel från USA en gång per månad. I Östersjön angör denna pendel Bremerhaven, Köpenhamn, Oskarshamn, Norrköping och Sundsvall. Den viktigaste pendeln är annars Gotlandstrafiken som också transpor- terar gods, främst med trailers och lastfordon. 
 En annan viktig faktor för utvecklingen av Oskarshamns hamn är huruvida slutförvaret av kärnavfall kommer att hamna i Miller hamn eller Östhammar. Ett system för hantering av bentonit i ett slutet system är därför planlagt. 
 Hamnen har sex kajer, tre  
 roro-lägen 
  och en oljekaj. Det maxi- mala vattendjupet för angörande fartyg är 11 meter. Det finns också kranar som kan hantera containrar. 
 Anslutningen till E22 ligger ca en kilometer från hamnen och går i kringfartsled runt tätorten. Standarden på E22 kring Oskars- hamn är godtagbar men länkar i  
 öst-västlig 
  riktning behöver rustas upp. En fast tågförbindelse finns mellan Boxholm och Oskarshamn två gånger i veckan med Rörvik/BK Tåg som kunder. Godståg trafikerar sträckan fem dagar i veckan. 
 206 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Oskarshamns Hamn AB bedriver lastning och lossning, bog- sering, terminalhantering etc. Bolaget är majoritetsägt av Miller hamns kommun. Sedan 2002 äger Hultsfreds kommun resterande andel av bolaget. 
 Oskarshamns kommun äger de fasta hamnanläggningarna. 
 Västerviks Hamn 
 Västerviks Hamns hantering domineras av stål, pappersmassa och massavedråvara. Hamnen har regelbunden trafik med Finland, de baltiska länderna, Ryssland, Vitryssland och Polen. Olja tas i huvudsak in från Brofjorden och Göteborg. OKQ8 har en modern oljedepå i Västervik. 
 Mellan 2001 och 2003 gick en godsfärja från Västervik till Lett- land och Estland. Dock fick denna lägga ner 2003 av andra skäl än lönsamhetsproblem. Det finns förhoppningar om återetablering av godsfärjetrafik till Västervik. 
 Det finns fem kajer i hamnen, varav två  
 roro-lägen 
  och en olje- kaj. Det finns tre stationära kranar i hamnen. Maximalt djupgående på angörande fartyg är 8,7 meter. 
 De ökande oljetransporterna ställer högre krav på god väg- standard till och från hamnen. Västerviks kommun planerar därför en ny direktavfart till hamnen för att få en mer skyddad väg- anslutning till hamnen. Järnvägen går ända ut till hamnen. 
 Kommunen driver också projekt för att underlätta intermodala transporter, bl.a. triangelspår för järnvägstransporter till och från hamnen. Banverket har även beslutat att upprusta Tjustbanan för att öka godskapaciteten på banan. 
 Sedan 2001 hyr Västerviks Logistik Industri AB (VLI), ett hel- ägt dotterbolag till Österströms Rederi, hamnen av kommunen. VLI tillhandahåller hela transportkedjan. 
 Västerviks kommun äger hamnen. 
 Samarbete mellan hamnarna på Smålandskusten 
 Smålandshamnar var ett bolag som på entreprenad bedrev hamn- och godshanteringsverksamhet i Oskarshamn, Västervik och Gamleby. Målet var att övriga hamnar på kuststräckan skulle delta i samarbetet. I och med att Västervik Logistik Industri AB vann den 
 207 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 offentliga upphandlingen om hamnhantering upphörde bolaget sin verksamhet 2001. 
 Inom ramen för  
 Interreg-projektet 
  Baltic Tangent har Små- landskustens hamnars gemensamma intressen identifierats. Det övergripande målet med projektet är att åstadkomma stärkta för- bindelser för deltagande regioner med de huvudstråk som identi- fieras i EU:s  
 TEN-program. 
  Projektpartners är kommuner, län och regioner från hela södra Östersjöområdet. Genom detta samarbete har en speciell arbetsgrupp bestående av hamnföreträdare för ham- narna i Kalmar län börjat diskutera olika former för samverkan, och man har tagit fram en gemensam konsultrapport som identifierar gemensamma intressen. 
 För närvarande förbereds nästa steg i samarbetet i form av en ny ansökan till  
 Interreg-programmet 
 2007–2013. 
  I enlighet med nedan nämnda ansökan till Europeiska sjömotorvägsprogrammet 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT  
 kom- mer denna ansökan att fokusera på etablering av en länk mellan Ventspils och Oskarshamn inklusive anslutande landtransporter. 
 Ansökan till Europeiska sjömotorvägsprogrammet som lämnades in i januari 2007 syftar till att etablera godstransport- länken mellan Ventspils och Oskarshamn tillsammans med om- givande landtransporter. På svenska sidan rör det sig om järnvägs- anslutningar och omlastningsmöjligheter  
 järnväg–väg 
  i triangeln  
 Oskarshamn–Kalmar–Nässjö. 
  Den kinesiska etableringen Faner- dun i Kalmar ligger bakom det ökade transportbehovet. 
  
 9 
  
 TP PT  
 Se ordlista. 
 208 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Fakta om hamnarna i östra Sverige 
 Nedan presenteras i tabellform statistik om hamnarna i östra Sverige. SCB och Sveriges Hamnar är statistikkälla om inget annat anges. 
 Godsomsättning total över kaj (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 1998 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % 
  
 % 
  
 förändring 
  
 förändring 
  
 1998–2006 
  
 2005–2006 
  
 Hargshamn 
  
 i.u. 
  
 399 
  
 401 
  
 1 
  
 Mälarhamnar 
  
 3 700 
  
 3 368 
  
 3 338 
  
 -9,8 
  
 -1 
  
 Norrköping 
  
 4 300 
  
 3 836 
  
 3 712 
  
 -13,7 
  
 -3 
  
 Norrtälje 
  
 i.u 
  
 56 
  
 45 
  
 -19 
  
 Oxelösund 
  
 3 900 
  
 6 903 
  
 6 481 
  
 66,2 
  
 -6 
  
 Stockholms hamnar 
  
 7 700 
  
 8 307 
  
 8 690 
  
 12,9 
  
 4,6 
  
 Södertälje 
  
 i.u 
  
 891 
  
 914 
  
 3 
  
 Gotlands hamnar 
  
 1 100 
  
 959 
  
 888 
  
 -19,3 
  
 -7 
  
 Bergkvara 
  
 i.u 
  
 226 
  
 59 
  
 -74 
  
 Kalmar 
  
 i.u 
  
 992 
  
 957 
  
 -4 
  
 Mönsterås 
  
 i.u 
  
 1 730 
  
 976 
  
 -44 
  
 Oskarshamn 
  
 i.u 
  
 887 
  
 888 
  
 0 
  
 Västervik 
  
 10 
  
 233 
  
 288 
  
 24 
  
 1 000 
 TPF FPT 
  
 10 
  
 TP PT  
 Smålandshamnar år 1998. 
 209 
 Bilaga 2 SOU 2007:58 
 Godsomsättning olja (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Hargshamn 
  
 Mälarhamnar 
  
 524 
  
 519 
  
 15,7 
  
 1 
  
 Norrköping 
  
 1 361 
  
 1 210 
  
 36,7 
  
 12 
  
 Norrtälje 
  
 Oxelösund 
  
 1 960 
  
 1 210 
  
 30,2 
  
 62 
  
 Stockholms hamnar 
  
 906 
  
 1 012 
  
 11,6 
  
 -10 
  
 Södertälje 
  
 323 
  
 340 
  
 37,2 
  
 -5 
  
 Gotlands hamnar 
  
 66 
  
 54 
  
 7,4 
  
 22 
  
 Bergkvara 
  
 Kalmar 
  
 283 
  
 265 
  
 29,6 
  
 7 
  
 Mönsterås 
  
 Oskarshamn 
  
 164 
  
 110 
  
 18,5 
  
 50 
  
 Västervik 
  
 123 
  
 106 
  
 42,7 
  
 15 
  
 Godsomsättning containrar (antal TEU) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring  
 2005–2006 
  
 Hargshamn 
  
 Mälarhamnar 
  
 40 458 
  
 33 454 
  
 21 
  
 Norrköping 
  
 13 540 
  
 13 338 
  
 2 
  
 Norrtälje 
  
 Oxelösund 
  
 9 492 
  
 2 363 
  
 302 
  
 Stockholms hamnar 
  
 37 005 
  
 38 123 
  
 -3 
  
 Södertälje 
  
 24 067 
  
 18 261 
  
 32 
  
 Gotlands hamnar 
  
 Bergkvara 
  
 Kalmar 
  
 Mönsterås 
  
 288 
  
 4 639 
  
 -94 
  
 11 
  
 Oskarshamn 
 TPF FPT 
  
 Västervik 
  
 11 
  
 TP PT  
 Containerhantering sker åter i Oskarshamn från 2007. 
 210 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Godsomsättning enhetsgods (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Hargshamn 
  
 Mälarhamnar 
  
 374 
  
 348 
  
 11,2 
  
 8 
  
 Norrköping 
  
 117 
  
 114 
  
 3,2 
  
 3 
  
 Norrtälje 
  
 Oxelösund 
  
 110 
  
 48 
  
 1,7 
  
 131 
  
 Stockholms hamnar 
  
 6 458 
  
 6 155 
  
 74,3 
  
 4,9 
  
 Södertälje 
  
 182 
  
 142 
  
 19,9 
  
 28 
  
 Gotlands hamnar 
  
 552 
  
 561 
  
 62,2 
  
 -2 
  
 Bergkvara 
  
 0 
  
 Kalmar 
  
 Mönsterås 
  
 3 
  
 28 
  
 0,3 
  
 -89 
  
 Oskarshamn 
  
 274 
  
 263 
  
 30,9 
  
 4 
  
 Västervik 
  
 Icke enhetsgods (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % 
  
 omsättning 2006 
  
 förändring 
  
 2005–2006 
  
 Hargshamn 
  
 401 
  
 398 
  
 100 
  
 1 
  
 Mälarhamnar 
  
 2 964 
  
 3 020 
  
 88,8 
  
 -2 
  
 Norrköping 
  
 3 595 
  
 3 723 
  
 96,8 
  
 -3 
  
 Norrtälje 
  
 45 
  
 56 
  
 100 
  
 -19 
  
 Oxelösund 
  
 6 371 
  
 6 856 
  
 98,3 
  
 -7 
  
 Stockholms hamnar 
  
 2 234 
  
 2 150 
  
 25,7 
  
 3,9 
  
 Södertälje 
  
 732 
  
 749 
  
 80,1 
  
 -2 
  
 Gotlands hamnar 
  
 336 
  
 398 
  
 37,8 
  
 -16 
  
 Bergkvara 
  
 59 
  
 226 
  
 100 
  
 -74 
  
 Kalmar 
  
 957 
  
 992 
  
 100 
  
 -4 
  
 Mönsterås 
  
 973 
  
 1 702 
  
 99,7 
  
 -43 
  
 Oskarshamn 
  
 614 
  
 624 
  
 69,1 
  
 -2 
  
 Västervik 
  
 288 
  
 233 
  
 100 
  
 23 
  
 211 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Antal motorfordon export och import 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring  
 2005–2006 
  
 Hargshamn 
  
 Mälarhamnar 
  
 Norrköping 
  
 269 
  
 Norrtälje 
  
 Oxelösund 
  
 Stockholms hamnar 
  
 22 452 
  
 31 883 
  
 -30 
  
 Södertälje 
  
 53 152 
  
 62 180 
  
 -15 
  
 Gotlands hamnar 
  
 Bergkvara 
  
 Kalmar 
  
 Mönsterås 
  
 Oskarshamn 
  
 Västervik 
  
 Antal anlöp 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring  
 2005–2006 
  
 Hargshamn 
  
 164 
  
 157 
  
 4 
  
 Mälarhamnar 
  
 1 200 
  
 1 198 
  
 0 
  
 Norrköping 
  
 996 
  
 1 120 
  
 -11 
  
 Norrtälje 
  
 19 
  
 29 
  
 -34 
  
 Oxelösund 
  
 825 
  
 889 
  
 -7 
  
 Stockholms hamnar 
  
 8 989 
  
 8 896 
  
 1 
  
 Södertälje 
  
 629 
  
 609 
  
 3 
  
 Gotlands hamnar 
  
 1 640 
  
 1 674 
  
 -2 
  
 Bergkvara 
  
 24 
  
 82 
  
 -71 
  
 Kalmar 
  
 389 
  
 417 
  
 -7 
  
 Mönsterås 
  
 326 
  
 592 
  
 -45 
  
 Oskarshamn 
  
 673 
  
 685 
  
 -2 
  
 Västervik 
  
 93 
  
 76 
  
 22 
  
 212 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Nettoomsättning (tkr) 
  
 Hamn 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % förändring  
 2005–2006 
  
 Hargshamn 
  
 i.u 
  
 i.u 
  
 Mälarhamnar 
  
 113 900 
  
 126 800 
  
 11,3 
  
 Norrköping 
  
 151 000 
  
 203 000 
  
 34,4 
  
 Norrtälje 
  
 i.u 
  
 i.u 
  
 Oxelösund 
  
 211 234 
  
 213 680 
  
 11,6 
  
 Stockholms hamnar 
  
 616 700 
  
 638 600 
  
 3,6 
  
 Södertälje 
  
 72 717 
  
 i.u 
  
 Gotlands hamnar 
  
 49 601 
  
 45 705 
  
 -7,8 
  
 Bergkvara 
  
 i.u 
  
 i.u 
  
 Kalmar 
  
 42 888 
  
 42 011 
  
 -2,0 
  
 Mönsterås 
  
 57 300 
  
 31 800 
  
 -44,5 
  
 Oskarshamn 
  
 62 335 
  
 62 430 
  
 0 
  
 Västervik 
  
 20 682 
  
 18 451 
  
 -10,8 
  
 Omsättning per anställd i hamnen (tkr) 
  
 Hamn 
  
 2005 
  
 2006 
  
 Hargshamn 
  
 Mälarhamnar 
  
 999 
  
 1 122 
  
 Norrköping 
  
 1 063 
  
 1 353 
  
 Norrtälje 
  
 Oxelösund 
  
 969 
  
 1 042 
  
 Stockholms hamnar 
  
 2 400 
  
 2 790 
  
 Södertälje 
  
 1 346 
  
 Gotlands hamnar 
  
 Bergkvara 
  
 Kalmar 
  
 1 716 
  
 1 680 
  
 Mönsterås 
  
 2 865 
  
 1 590 
  
 Oskarshamn 
  
 1 022 
  
 991 
  
 Västervik 
  
 2 954 
  
 2 635 
  
 213 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Sydsverige (Blekinge och Skåne län) 
 Viktiga utvecklingsområden i det regionala utvecklings- arbetet 
 Blekinge län 
 Blekinge har traditionellt varit, och är fortfarande, en industri- region även om antalet sysselsatta inom industrin har minskat. Tappet har delvis ersatts med företagstjänster – till stor del be- manningsföretag som hyr ut personal till industrin. I samtliga kom- muner i Blekinge står en större andel än riksgenomsnittet utanför arbetsmarknaden (SCB:s definition), mer än var femte person i åldern  
 20–64 
  år. Riksgenomsnittet är ca 18 procent. 
 Samtidigt finns det positiva utvecklingstendenser. Bland annat har utbildningsnivån ökat sedan  
 1980-talet, 
  mycket tack vare hög- skolans etablering. Länet uppvisar också relativt goda förutsätt- ningar att klara strukturomvandlingar. 
 Svensk Handel har gjort en rankning genom att jämföra olika läns prestationer på ett antal områden, bl.a. globalisering, ny teknik och dynamik i näringslivet. Blekinge rankas i detta sammanhang efter storstadsregionerna och Östergötland men långt före grann- länen. 
 Samtidigt är Blekinge en sårbar region. Av de tre lokala ar- betsmarknadsregioner som finns i Blekinge klassificeras samtliga som sårbara enligt NUTEK:s underlag till Långtidsutredningen 2003, där en sårbar region kännetecknas av en stor andel sysselsatta i företag med fler än 250 anställda samt en låg utbildningsnivå. 
 Det regionala utvecklingsprogrammet för Blekinge – Blekinge- strategin  
 2006–2013 
  – har som övergripande vision att man ska Må gott i Blekinge. I programmet identifieras ett antal s.k. symboliska kartbilder som stakar ut inriktningen. Dessa kartbilder handlar om hållbar utveckling, samverkan, innovation, tillgänglighet och attraktivitet. 
 Tillväxtområden för näringslivet är enligt programmet knutna till Högskolans kärnkompetenser samt till Industriellt Utveck- lingscentrum (IUC) i Lawrence. Programmet ställer också vissa förhoppningar till framsynsstudiers möjligheter att hitta nya 
 214 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 tillväxtområden inom exempelvis hälso- och sjukvården och andra delar av offentlig sektor samt i gränssnitten mellan upplevelser, kultur, turism och informationsteknik. 
 I Blekingestrategins kartbilder om det tillgängliga Blekinge nämns hamnarna, särskilt färjetrafiken med Polen och Baltikum, som viktiga för regionens utveckling. Framför allt med tanke på den eftersträvade regionförstoringen. Samtidigt ställer detta, enligt programmet, nya krav på den anslutande landinfrastrukturen. 
 Skåne län 
 I det regionala utvecklingsprogrammet för Skåne som antogs 1999 av Region Skånes fullmäktige uttrycks visionen för länets utveck- ling att Skåne ska vara ett livskraftigt län. Skåne har under det se- naste decenniet växt i mycket snabb takt, åtminstone i vissa delar av länet. Befolkning, arbetstillfällen och service är dock tydligt kon- centrerade till de södra och västra delarna av Skåne. Skåne har också växt samman – från sexton arbetsmarknadsregioner 1970 till två 2002. 
 De mål som ska uppnås för att visionen ska förverkligas är enligt programmet tillväxt, attraktionskraft, bärkraft och balans. Ett antal verksamhetsområden har också identifieras där målsättningar formuleras för varje verksamhetsområde. Vad gäller näringsliv eftersträvas exempelvis ett mer mångfacetterat näringsliv än tidigare, vilket ska uppnås genom högre nyföretagande och växande spetsföretag inom bioteknik, livsmedel, IT och miljöföretag. Stöd till kluster och internationalisering samt till näringslivet i östra Skåne är andra åtgärder som prioriteras. 
 Ett antal indikatorer har utvecklats som presenteras i en årlig skrift om utvecklingen i Skåne. Denna skrift diskuteras på den år- liga s.k. Skånska Utvecklingsdagen som samlar utvecklingsaktörer i länet. Dagen syftar till att utbyta erfarenheter och få inspiration till nya utvecklingsinsatser. 
 215 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Infrastrukturfrågor i det regionala utvecklingsarbetet 
 Blekinge län 
 I länsplanen för regional transportinfrastruktur i Blekinge 2004– 2015 har Blekinge fått 433 miljoner kronor för perioden. Precis som i grannlänen ställs stora förhoppningar på utvecklingen i södra Östersjöområdet. Blekinge hoppas i detta sammanhang på att nya transportkorridorer ska etableras som sammanbinder Ryssland med de brittiska öarna via Blekinge. Transportplanen visar också olika Blekingeaktörers stora engagemang i utvecklingen av transportin- frastrukturen i Polen och Baltikum. Det finns även förhoppningar om att Blekinge ska bli ett transitlän för transnationella godstran- sporter. 
 De prioriteringar som görs i transportplanen med utgångspunkt i den tilldelade ramen är följande: 
  
 Väg: En utbyggnad av E22 till fyrfältsväg. 
  
 Järnväg: En rätning samt elektrifiering av Blekinge kustbana mellan Ronneby och Karlshamn samt en utbyggnad av Diagonalen i Skåne. Utbyggnad av Sydostlänken, gods- terminaler och förbättrade järnvägsanslutningar till hamnarna. 
  
 Utöver detta vill man enligt transportplanen åstadkomma för- bättringar i väginfrastrukturen på riks- och länsvägar genom Blekinge upp i Småland, bl.a. riksvägarna 28 och 30 som ansluter till hamnarna och den s.k. Tvärleden som går från Karlshamn till Halmstad. 
 Beträffande hamnarna i Blekinge uttalar programmet stora för- hoppningar om stora trafikökningar, vilket prognoser såväl som den faktiska trafikutvecklingen visar. Hamnarna har därmed för- utsättningar att få en större nationell och internationell betydelse än i dag. Det är länets ambition att stödja denna utveckling. 
 Skåne län 
 I Länsplan för regional transportinfrastruktur i Skåne  
 2004–2015 
  an- ges att det satsas sammanlagt ca 36 miljarder kronor på väg och järnväg i Skåne under planperioden. I denna summa ingår de na- tionella planerna för väg- och järnvägsinvesteringar. Den skånska 
 216 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 länsplanen innehåller huvudsakligen planer för förbättrad väg- infrastruktur. 
 Länsplanen har en tydlig inriktning mot ökad tillgänglighet, ökad trafiksäkerhet, bättre förutsättningar för kollektivtrafiken och förbättrade lokala trafikmiljöer. 
 De viktigaste enskilda objekten är Citytunneln i Malmö och dubbelspårsutbyggnad på Västkustbanan inklusive Hallandsås- tunneln. 
 Inga specifika projekt för att förbättra infrastruktur för ham- narna finns identifierade i länsplanen. 
 I samband med regeringens direktiv till berörda statliga myndig- heter om att utarbeta inriktningsunderlag senast den 27 juni 2007 erbjöds Region Skåne att inkomma med ett sammanhållet regionalt underlag som ska beaktas av de statliga verken. Detta erbjudande har även gått till Västra Götalandsregionen. Region Skåne har i detta sammanhang sammanställt ett underlag – Infrastrukturplan- ering i Skåne  
 2010–2019 
  – inriktningsdialog – som gick ut på remiss den 22 mars 2007. Där anges att utvecklingsprogrammets mål- sättningar för godstransporter är att dessa ska vara effektiva och miljövänliga samt att järnvägens andel av godstransporterna ska öka. 
 Region Skåne har också tagit fram en särskild strategi för gods- transporter. Syftet är att öka kunskapen samt att hitta en gemen- sam referensram och hållning bland inblandade aktörer. Detta ar- bete resulterade i en bred uppslutning bakom visionen En grön godstransportregion som stärker Skånes attraktionskraft. Åtgärderna som ska förverkliga visionen består i att Skånes roll som knutpunkt vidareutvecklas samtidigt som det sker en miljöanpassning av tran- sportsystemen och ökad säkerhet i trafiken. 
 Gemensamma utgångspunkter för hamnverksamhet 
 Blekinge län – flaskhalsar främst vad gäller järnvägsanslutningar 
 Som nämns i avsnittet om Kalmar län har Morales arbetat med transportfrågor i en programberedning för infrastrukturfrågor under 2005 och 2006. I en rapport från beredningen prioriteras transportstråk utifrån två kategorier. I kategori ett är E22 det tran- sportstråk som rör Blekinge och i kategori två finns Blekinge 
 217 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 kustbana (järnväg), Tvärleden (väg),  
 Kust-till-Kustbanan 
  (järnväg) samt riksväg 27. 
 Vägverkets analys av godstransporter i Skåne och Blekinge, som publicerades hösten 2006, visar att Blekinge, vad gäller vägnätet, till stora delar är ett transitlän. Flödena från Karlshamn går till stora delar åt väst och nordväst medan flödena från Karlskrona nästan uteslutande går norrut. Inom ramen för det tidigare nämnda Inter-  
 reg-projektet 
  Baltic Gateway har underlagsmaterial tagits fram som pekar på möjliga visioner. Bland annat har visionen Intermodal strategi för Sydost 2020 tagits fram. 
 I detta arbete prioriteras att lösa ett antal flaskhalsar på väg och järnväg, t.ex. sträckor på E22, anslutningar till Södra stambanan via Emmaboda respektive Älmhult samt genom en utbyggnad av en kombiterminal i hamnarna i Karlskrona och Karlshamn. 
 Skåne – ett transitlän för transporter 
 Bilden av Skåne som transitlän för godstransporter bekräftas av flertalet utredningar. I projektet Strategier för godstransporter be- räknades t.ex. fördelningen av transportarbetet 2002 till 24 procent inom Skåne, 32 procent till och från Skåne och 43 procent genom Skåne. Det finns en stark koncentration till E6, E4 och Södra stam- banan. 
 I arbetet med Sydsams programberedning för infrastruktur prioriteras E22, E6/Södra stambanan inklusive Godsstråket genom Skåne och E4/Södra stambanan inklusive Citytunneln i Malmö som kategori ett. Som kategori två prioriteras t.ex. E65/Ystadbanan, riksväg 19 (förbindelse  
 Ystad–Kristianstad 
  och norrut), riksväg 21 (tvärförbindelse  
 Kristianstad–Helsingborg) 
  samt riksväg 23  
 (Lund–Växjö). 
  
 218 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Hamnar i Sydsverige 
  
 Karlshamn 
  
 Sydöstra Sveriges största hamn 
  
 Karlskrona 
  
 Största svenska hamnen på passagerartrafik till Polen 
  
 Sölvesborg 
  
 Viktig hamn för Volvo Olofström och för Stora 
  
 Enso 
  
 Copenhagen 
  
 Nordens största distributionsnav för bilar 
  
 Malmö Port 
  
 Helsingborg 
  
 Brohamn och Sveriges näst största containerhamn 
  
 Landskrona 
  
 Viktig industrihamn för bulkhantering och Ventrafik 
  
 Trelleborg 
  
 Färjetrafik med Polen och Tyskland 
  
 Ystad 
  
 Nod mot Polen och Bornholm 
  
 Åhus 
  
 Hamn med livsmedelsprofil 
  
 Karlshamns Hamn 
 Karlshamns Hamn är klassad som  
 TENA-hamn 
  och ingår i Sjö- fartsverkets grupp av riksintressen. Hamnen är belägen strax väster om tätorten Karlshamn. Flytten från stadskärnan skedde 1970. Hamnen är huvudsakligen en bulk- och oljehamn men den hanterar också containrar och styckegods. Hamnen hanterar även inkom- mande skogsprodukter i form av lövmassaved och i normala fall även sågtimmer. Som en följd av stormen Miller 2005 har hamnen de senaste två åren i stället exporterat massaved och sågtimmer. Stenprodukter hanteras också i hamnen. 
 Både stenprodukterna och de stora volymerna massaved och sågtimmer kommer i framtiden minska kraftigt och det behövs be- redskap att möta denna utveckling. 
 Vidare hanteras stora mängder oljeprodukter och kemikalier. Karlshamn har under senare år blivit en betydande hamn för transitlagring av olja och det planeras en etanolfabrik i nära an- slutning till hamnen. Karlshamn har vidare tre  
 ropax-linjer 
  (roro and passengers) till Ventspils, Kaliningrad och Klaipeda. Hoffman och Scandlines opererar linjerna. 
 Hamnen har fyra kajer för styckegods och bulk, en kaj för con- tainer- och  
 roro-hantering 
  och fyra kajer för  
 olje-, 
  gas- och kemi- kaliehantering. Maxdjup för anlöpande fartyg är 14 meter. Hamnarna i Ronneby och Aguilar ingår i Karlshamns Hamn. 
 219 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 E22 ligger i närheten av Karlshamns Hamn och anslutningen fungerar tillfredsställande. Planerna på tvärleden från Karlshamn till Halmstad underlättar också flödena från hamnen. Triangelspår är nyligen färdigställda för järnvägstransporter direkt från Blekinge kustbana. I september 2007 startar en tågpendel till Göteborg inom  
 Railport-konceptet. 
  
 Banverket utreder för närvarande en ny anslutning från Blekinge kustbana till Södra stambanan i sträckningen  
 Karlshamn–Olof- 
  ström, en sträcka på 12 kilometer. Detta skulle innebära två avlänk- ningsmöjligheter till Södra stambanan från Karlshamn – dels via Blekinge kustbana och Hässleholm, dels via  
 Älmhult–Alvesta. 
  
 Karlshamns Hamn är ett helägt dotterbolag till Stadsvapnet i Karlshamn AB, som i sin tur är helägt av Mercer kommun. Enligt ägardirektiven från 2005 ska Karlshamns Hamn AB vara kommunstyrelsen behjälplig i näringspolitiska frågor kopplade till hamnverksamheten. 
 Karlshamns Hamn AB har fem resultatenheter – sjöterminal, roro, oljeterminal, hamnservice och underhållsservice. Sjöterminal- enheten svarar bl.a. för stuveri- och terminalverksamhet. 
 Karlskrona Hamn 
 Karlskrona Hamn är klassad som  
 TEN–A-hamn 
  och som riks- intresse enligt Sjöfartsverket. Färjetrafiken har flyttat ut till en ny terminal på Verkö, ca 5 kilometer från tätorten. Oljehantering sker fortfarande i handelshamnen på Trossö i centrala Karlskrona, men denna trafik kommer att övertas av Karlshamns Hamn från 2009. 
 Hamnen i Karlskrona hanterar huvudsakligen enhetsgods som går med  
 ropax-färjor 
  mellan Karlskrona och Gdynia. Stena Line har tre dagliga avgångar från Karlskrona, sex dagar i veckan. På lördagar avgår två färjor till Polen. Det östliga läget är i detta sammanhang en fördel, eftersom färjorna hinner vända på ett dygn vilket inte hade fungerat till någon annan svensk destination. 
 Hamnen hanterar också containergods och styckegods, och det förs en diskussion med Södra Skogsägarna om containerhantering i Karlskrona Hamn. 
 Hamnen har ett färjeläge och ytterligare två kajer för övrigt gods på Verkö, Handelshamnen har en kaj. Spence djupgående för fartyg på Verkö är 9 meter och på Trossö 7,3 meter. På Trossö 
 220 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 finns också Anderson örlogshamn och Kustbevakningens centrala och regionala ledning. 
 Eftersom Karlskrona stad är belägen på öar 5 kilometer från fastlandet finns endast en större väg ut från centrala Karlskrona. Anslutningen från Verkö till E22 är betydligt kortare. Kommunen äger järnvägsanslutningen från Gullberna till hamnen på Verkö. I anslutning till hamnen i Verkö planeras en kombiterminal med an- slutning till Blekinge kustbana och  
 Kust-till-kustbanan 
  till Carr borg. 
 Karlskrona är en del av kommunens tekniska förvaltning. Färjetrafiken hanteras i ett av kommunen helägt bolag med åtta an- ställda, medan godshanteringen i färjehamnen och övrig trafik i Verköhamnen utförs av ett av kommunen helägt stuveribolag, Karlskrona Stuveri AB, med elva anställda. 
 Sölvesborgs Hamn 
 Sölvesborgs Hamn ligger i Sölvesborgs tätort och är huvudsakligen en bulkhamn där det hanteras timmer, plåt, kemikalier, skrot och kalk. Viss containerverksamhet finns också i hamnen. Hamnens största kund är Volvo i Olofström; en tredjedel av godset som hanteras i hamnen är Volvorelaterat. Hamnen håller dessutom lager till Volvo på hamnområdet. Den andra tredjedelen gods går till Ny- mölla pappersbruk  en Stora  
 Enso-ägd 
  massafabrik nära hamn- området. Var tionde dag kommer dessutom laster med osläckt kalk från Dunkerque till Sölvesborg. 
 Nästan allt gods som hanteras i Sölvesborg och som inte är Volvorelaterat stannar i närområdet. Även Sölvesborg hanterade under 2005 utskeppning av sågtimmer efter stormen Potter framfart i södra Sverige. Denna hantering har fortsatt under 2006– 2007. 
 Hamnen har en yttre hamndel och en inre hamndel, och det finns ett  
 roro-läge 
  i den yttre hamnen. Maximalt djupgående är 7,7 meter och hamnen är utrustad med fyra kranar, varav två med möjlighet att hantera containrar. Hamnen har anslutning till E22 och det finns järnvägsspår till yttre hamnen. Det går dagliga tåg- pendlar från Sölvesborg med plåt till Torslandaverken/Gent med omlastning i Älmhult. Transporterna till och från Lawrence från hamnen går med lastbil (35 kilometer), dygnet runt med just in  
 time-leveranser. 
  Hamnen har också terminalverksamhet. 
 221 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Sölvesborgs Stuveri  Hamn AB ägs av Sölvesborgs kommun (35 procent) och Sölvesborg Shipping AB (ca 40 procent). Övriga ägare, där ingen har en ägarandel större än 10 procent, är Svenska Lantmännen, Stora Enso Nymölla, Volvo Personvagnar och ett antal övriga minoritetsägare. 
 Hamnbolaget bedriver också skeppsmäkleri och stuveri- verksamhet genom det helägda Sölvesborgs Skeppsmäkleri  Spedition AB. 
 Samarbete mellan hamnarna i Blekinge 
 Det finns en samstämmighet i Blekinge om att man önskar att ta tillvara den förväntade ökade efterfrågan från länderna på andra sidan Östersjön. Hamnarna är en viktig länk i dessa ambitioner. Det finns stora förhoppningar om att Blekinge ska kunna utgöra en länk mellan hamnarna i södra Östersjön i den ena änden och Carr borgs hamn/Oslo och i förlängningen de brittiska öarna i den andra. I kölvattnet av dessa ambitioner har ett antal projekt som fått medfinansiering från EU påbörjats. Ett projekt heter Baltic Link och visar ett antal åtgärder som bör göras för att åstadkomma nya transportlänkar. I detta projekt samverkar Karlskrona kommun med ett antal projektpartners i Sverige, Polen, Litauen och Kalinin- grad. På den svenska sidan samarbetar Karlskrona Hamn med Göteborgs Hamn för att etablera en godspendel med järnväg även till Karlskrona. 
 Ungefär samma tankegångar, dvs. att sätta södra Östersjön i fokus, har  
 Interreg-projektet 
  Baltic Gateway. Detta projekt har partners i Blekinge, Skåne, norra Polen och norra Tyskland samt de baltiska länderna, och projektet prioriterar ett antal transportstråk som behöver komma till stånd för att åstadkomma största möjliga effekt på integrationen i regionen. I projektet nämns Karlskrona Hamn och Karlshamns Hamn som intermodala hubbar som be- höver förbättrad infrastruktur i omkringliggande infrastruktur. 
 Karlskrona Hamn har också ett samarbetsavtal med Bergkvara Hamn och Stuveri AB avseende stuveritjänster. 
 Karlskrona Hamn och Karlshamns Hamn har tillsatt en ge- mensam arbetsgrupp som har utrett samverkansmöjligheter. Ar- betsgruppen föreslår ett gemensamt marknadsbolag för hamnarna, som ska ta tillvara marknadspotentialen på ett effektivt sätt. 
 222 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Både Karlskrona och Karlshamn har lämnat in varsin ansökan till Europeiska sjömotorvägsprogrammet. Mercer ansökan till- sammans med Klaipeda syftar till att öka de intermodala tran- sporterna i omkringliggande infrastruktur samt att öka kapaciteten på färjelinjen. Karlskronas ansökan ansluter till tankegångarna i det tidigare nämna Baltic  
 Link-projektet 
  som syftar till att stärka korri- doren från Adriatiska havet via Katowice och Gdynia i Polen till Karlskrona och Göteborg i Sverige. Ansökan pekar ut väg 27 via Växjö till Borås samt  
 Kust-till-kustbanan 
  till Göteborg som ange- lägna. 
 Copenhagen Malmö Port (CMP) 
 Malmödelen av CMP är en  
 TEN–A-hamn 
  som av Sjöfartsverket anses ha särskilt riksintresse. Hamnbolagets affärsidé är att sälja  
 hamn-, 
  terminal- och transporttjänster. Hamnen har möjlighet att hantera de flesta typer av gods för lossning, lastning, omlastning och magasinering. Hamnen hanterar såväl containrar, och stycke- gods som torrbulk och flytande bulk. CMP disponerar också Dan- marks enda frihamn. 
 Bolaget har, förutom stabsenheter för ledning, personalfrågor mm. sex resultatenheter uppdelat efter trafikslag – kryssning och färjetrafik, bilar, containrar, roro och logistik samt olja och bulk- produkter. Resultatenheterna har verksamhet i bägge hamnarna. 
 Verksamheterna i Malmö respektive Köpenhamn skiljer sig något åt. Köpenhamn är en stor hamn för kryssningsfartyg med över 300 anlöp per år. Samtidigt hanteras såväl containrar som styckegods i hamnen. 
 Det finns ett antal  
 roro-lägen 
  och kajplatser för tankfartyg i såväl Malmö som Köpenhamn. Det som tillkommit under senare år är hantering av bilar som blivit en stor verksamhet för CMP, där de största volymerna hanteras i Malmö. Även Köpenhamnsdelen hanterar bilar. Toyota har slutit ett  
 25-årsavtal 
  med CMP för han- tering av bilgruppens bilar till Norden och Ryssland. För att upp- fylla kraven i avtalet har hamnen genomfört investeringar i upp- ställningsplatser m.m. Denna etablering har bl.a. medfört att det finns tre  
 PDI-företag 
  verksamma i hamnen. 
 Torrbulk hanteras såväl i Köpenhamn som i Malmö vid ett antal terminaler som är utspridda över respektive hamnområde. När det 
 223 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 gäller färjetrafik finns en linje till Travemünde från Malmö och två linjer till Oslo respektive Swinoujscie från Köpenhamn. 
 Både hamnen i Köpenhamn och hamnen i Malmö är belägna relativt centralt i respektive tätort. För att underlätta hanteringen i respektive hamn samt att frigöra mark kommer den planerade ex- pansionen av respektive hamndel ske så att stadskärnan frigörs. Sär- skilt Köpenhamnsdelen har dålig infrastruktur till och från hamnen. 
 I Malmö planeras en expansion norrut så att den mark frigörs som kan säljas, vilket därmed kan delfinansiera flytten av hamnen. Beträffande väganslutning till hamnen i Malmö finns planer på en ny infart till hamnen så att godstrafik kan separeras i en rondell. Det planeras också för utbyggnad av befintlig kombiterminal och anslutningar till Södra stambanan. Citytunneln under Malmö som för närvarande färdigställs kommer huvudsakligen underlätta för persontrafik. Det maximala djupgåendet är 12,3 meter. För närvarande görs farledsförbättringar till oljehamnen. 
 CMP bildades den 1 januari 2001 och bolaget bedriver hamn- verksamhet i respektive hamn. Bolaget ägs till hälften vardera av Köpenhamns Hamn A/S och Malmö Hamn AB. Köpenhamns Hamn A/S är ett av danska staten helägt bolag medan Malmö Hamn AB ägs till drygt hälften av Malmö kommun. Resten av hamnen ägs av Davis, Norra  
 Vallgatan-gruppen, 
  Scandlines samt ett antal mindre privata ägare. 
 Stadsplanering av hamnområdena, arealdisponering och nytt- jande av hamnarnas möjligheter för rekreation ombesörjs av Köpenhamns Hamn A/S och Malmö kommun. 
 Helsingborgs Hamn 
 Helsingborgs Hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  och ingår i Sjöfarts- verkets lista över hamnar av riksintresse. Helsingborg har ett unikt läge i och med att två Europavägar, E6 och E4, möts här. För Yang Hamn har Öresundsbron inneburit ett tapp i trafiken men trots detta står färjetrafiken fortfarande för en stor del av verksamheten. Ungefär en tredjedel av omsättningen härrör till färjetrafiken. I övrigt är hantering av enhetsgods, inklusive kombi- terminalverksamhet, viktig för hamnen. Exempelvis är hamnen landets största på frukthantering. Den bulkhantering som sker i dag betjänar den lokala marknaden. Oljehamnen kommer att av- 
 224 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 vecklas på sikt och den lagerverksamhet och styckegodshantering som finns utgör endast en liten del av verksamheten. 
 Helsingborg är en stor  
 feeder-hamn 
  för containrar till Ham- burg, Bremerhaven, Antwerpen, Rotterdam och brittiska öarna. Hamnen har också anlöp från Baltikum, Polen och Ryssland flera gånger i veckan. 
 Hamnen har en stor färjeterminal, en kryssningsterminal, fem  
 roro-lägen 
  och en containerterminal. Hamnen planerar för ytter- ligare investeringar i en ny containerkran. En ny mobil kran levererades 2006. Det maximala djupgåendet i hamnen är 12,3 meter. 
 Det finns en kombiterminal inne i hamnen med sex spår och ambitionen är att bygga ut och förbättra kombiterminalen ytter- ligare så att terminalens andel av hamnens omsättning ökar. I detta syfte har hamnen etablerat tågpendlar till Stockholm, Gävle, Luleå, Umeå, Göteborg, Älmhult, Borlänge, Norrköping, Södertälje, Skellefteå och Nässjö. Sammanlagt går 52 godståg i veckan från och till Helsingborg. 
 Helsingborgs Hamn AB ägs av Helsingborgs stad. Bolaget an- svarar för administration, stuveri och byggnationer och underhåll av hamnfaciliteterna. 
 Landskrona Hamn 
 I och med Öresundsbrons etablerande försvann färjetrafiken till Danmark från Landskrona Hamn, men trafiken till Ven, som be- drivs i ett särskilt kommunalt bolag, går fortfarande från Lands- krona. I slutet av  
 1990-talet 
  lade Supra, som då stod för 96 procent av hamnens omsättning, ner nästan hela sin produktion av konst- gödsel, och hamnen är numera huvudsakligen en industrihamn där avsättningen av godset till  
 90–95 
  procent finns inom en tiomils- radie från Landskrona. 
 I hamnen hanteras huvudsakligen bulkgods i form av timmer, cement, skrot och kalk. Destinationer är hamnar i Östersjön och i Danmark. En ny verksamhet har precis etablerats i hamnområdet – en mottagningsstation för flygaska som hanteras i ett slutet system. Det finns också varvsverksamhet i hamnen; en kaj är destinerad för ett skeppsvarv. 
 Hamnen har sex kajer för bulkhantering, skeppsvarv och annan godshantering. Det maximala vattendjupet är 10,1 meter. 
 225 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Det finns järnväg till hamnen. Bland annat går tåg med metanol från Perstorp till Landskrona. Väganslutningarna är tillfreds- ställande. 
 Den 1 januari 1998 bildades Landskrona Hamn AB som ägs av Landskrona kommun (50 procent) och gödseltillverkningsföre- taget Yara (50 procent). Stuveriverksamheten sköts av ett privat stuveriföretag. 
 Trelleborgs Hamn 
 Trelleborgs Hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  och den har riksintresse enligt Sjöfartsverket. Trelleborg är Sveriges största färjehamn med trafik till flera destinationer; Travemünde, Rostock och Sassnitz i Tyskland och Swinoujscie i Polen. Tretton  
 ropax-färjor 
  trafikerar regelbundet Trelleborg med ca 36 dagliga förbindelser, dvs. 18 avgångar respektive ankomster per dygn. Färjerederierna TT- lines, Scandines och  
 Unity-lines 
  trafikerar de olika linjerna. In- riktningen på färjor gör att det huvudsakligen hanteras enhetsgods i hamnen. Viss hantering sker dock även av oljeprodukter, kemi- kalier, spannmål och gödning. 
 Hamnbolaget har etablerat ett spårbundet logistikcentrum i an- slutning till hamnen. Här sker lagring, omlastning och tredjeparts- logistik bl.a. för skogsindustrins räkning. 
 Hamnen har tio färjelägen, varav tre spåranslutna. Det går järn- vägsfärjor till Sassnitz och Rostock. Hamnbolaget driver i egen regi en kombiterminal för omlastning av trailrar och containrar till och från järnvägsvagnar. I utcheckningsområdet för lastbilar från ham- nen finns även en nykterhetsbom, kallad Tapia. Maximalt djup- gående är 7,5 meter. 
 Trelleborgs Hamn AB ägs sedan den 5 januari 2005 av Trelle- borgs kommun. Samma år köpte bolaget ut marken med till- hörande fastigheter. Hamnen har etablerat samverkan med de boende i Trelleborg genom Hamnfront, och hamnen har bl.a. reno- verat byggnader som även allmänheten har tillgång till, exempelvis terminal, restaurang och turistbyrå. 
 226 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Ystad Hamn 
 Ystad hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  och den är utsedd av Sjö- fartsverket att ha riksintresse. Hamnen har en lång tradition av färjetrafik för väg- och järnvägsförbindelser med Polen, och Kung- liga Majestätet fastställer i ett brev daterat den 30 mars 1973 att Ystad ska vara svensk hamn för järnvägstrafik med Polen med hän- visning till avtalet mellan Statens Järnvägar och de polska stats- järnvägarna daterat den 5 maj 1972. 
 I dag finns fyra dagliga förbindelser med Swinousjcie i Polen. Det danska järnvägsbolaget DSB kör all passagerartrafik till Norris på Bornholm via Ystad. Varje dag anlöper fem snabbfärjor och två konventionella färjor från Bornholm. Godset från och till Born- holm går dels direkt till Köge i Danmark, dels via den fasta för- bindelsen över Öresund via Ystad. IKEA får stora volymer import- varor från Polen via Ystad och Scania använder hamnen för för- sörjning av insatsvaror till monteringsfabriken av bussar i Slupsk. 
 Det finns också planer för containerlinje på sträckan Klaipeda–  
 Tyskland–Ystad. 
  De nödvändiga volymerna saknas dock för till- fället för att etableringen ska komma till stånd. 
 Hamnen har fyra  
 roro-lägen 
  och två färjeterminaler. Ett av färje- lägena har dessutom spåranslutning och betjänar den interna- tionella järnvägstrafiken som för närvarande har två dagliga anlöp. Hamnen garanterar 7,2 meters djupgående. 
 Järnvägs- och väganslutningarna till hamnen är tillfredsställande, E65 går direkt till Malmö och det finns också möjlighet att ta sig till E4 via östra Skåne. Godstrafiken på järnväg störs ringa av per- sontrafiken till Ystad, det är snarast kapacitetsbrist mellan Lund och Malmö. 
 Ystad Hamn Logistik AB är en sammanslagning av hamnför- valtningen och Ystads stuveri AB. Bolaget ingår i koncernen Ytornet AB, som ägs av Ystads kommun. Hamnbolaget arrenderar marken av kommunen och en viss del av överskottet avsätts i en särskild hamnfond. 
 Åhus Hamn 
 Åhus Hamn är en bulkhamn som också hanterar containrar och hyr ut magasin. Bulkhantering står för ca 60 procent av den totala hanterade volymen. Inom hamnområdet finns flera företag etab- 
 227 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 lerade, bl.a. The Absolut Company, Svenska Lantmännen, Knauf Danogips, Svenska Foder, Nordic Bulkers AB och Kristianstads- ortens Lagerhusförening. Inom en sjuårsperiod planerar Absolut att fördubbla sin produktion i Åhus. Med tanke på att ca 80 pro- cent av dessa volymer transporteras med sjötransport kommer detta att innebära ökade volymer i hamnen. Hamnen har en reguljär containerlinje till Hamburg/Bremerhaven med anlöp två gånger per vecka. Linjen opereras av Teamlines. 
 Hamnens kaj är ca 1,6 kilometer. Maximalt vattendjup är 8,2 meter. 
 Järnvägen mellan Åhus och Kristianstad håller dålig kvalitet, vil- ket begränsar hamnens möjligheter till järnvägstransporter. Dock går det blocktåg mellan Åhus och Göteborg. 
 Hamnbolaget Åhus Hamn och Stuveri AB ägs av Kristianstad kommun (54 procent) och privata intressenter (46 procent). 
 Samarbete mellan hamnarna i Skåne 
 Det finns inget formaliserat samarbete mellan hamnarna i Skåne. Hamnarna deltar via sin branschorganisation Sveriges Hamnar i 
 arbetet i Regionala Godstransportrådet för Skåne och Blekinge. Målsättningen med godstransportrådet är att utveckla dialogen med industri, speditörer och godstransportköpare för att hitta gemen- samma plattformar och skapa effektivare transportlösningar med olika trafikslag. I ledningsgruppen ingår förutom hamnrepre- sentanter även representanter för trafikverken, Transportindustri- förbundet samt företag från Skåne och Blekinge. 
 CMP, Helsingborgs hamn, Trelleborgs hamn och Ystad Hamn har alla lämnat in ansökningar till Europeiska sjömotorvägspro- grammet: 
  
 CMP:s ansökan handlar om utbyggnad av den norra hamndelen. Transnationella partners i projektet är Cortez och Köpen- hamns kommun. 
  
 Helsingborgs Hamns ansökan handlar om planer för förbättrade landanslutningar till hamnen. Ingen transnationell partner finns dock i ansökan pga. för kort beredningstid. 
  
 Trelleborgs Hamns ansökan handlar om investeringar i hamnen med hinterlandanslutningar till Trelleborg och Sassnitz. Trans- nationella partners är hamnen i Sassnitz och trafikministerierna i  
  
 Mecklenburg–Vorpommern. 
  
 228 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Ystad Hamns ansökan handlar om utbyggnad i hamnen och i hinterland i Ystad och Swinousjcie. Transnationella partners i ansökan är Turner hamn tillsammans med Polferries och Unity lines, dvs. de två färjerederier som opererar på linjen  
  
 Swinousjcie–Ystad. 
  
 Slutligt beslut om vilka projekt den svenska regeringen kommer att stödja kommer tidigast i december 2007. Beredningsprocessen pågår med Sjöfartsverket som ansvarig myndighet. 
 Fakta om hamnarna i Sydsverige 
 Nedan presenteras i tabellform statistik om hamnarna i Sydsverige. SCB och Sveriges Hamnar är statistikkälla om inget annat anges. 
 Godsomsättning total över kaj (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 1998 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % förändring 
  
 % förändring 
  
 1998–2006 
  
 2005–2006 
  
 Karlshamn 
  
 4 500 
  
 7 287 
  
 7 650 
  
 70 
  
 5 
  
 Karlskrona 
  
 1 202 
  
 1 369 
  
 14 
  
 Sölvesborg 
  
 605 
  
 976 
  
 941 
  
 61 
  
 -4 
  
 Malmö 
  
 6 700 
  
 8 072 
  
 9 003 
  
 34,4 
  
 12 
  
 Helsingborg 
  
 9 900 
  
 6 975 
  
 7 563 
  
 -23,6 
  
 8 
  
 Landskrona 
  
 i.u. 
  
 671 
  
 629 
  
 -6 
  
 Trelleborg 
  
 7 800 
  
 10 684 
  
 11 381 
  
 45,9 
  
 7 
  
 Ystad 
  
 1 400 
  
 2 633 
  
 3 086 
  
 120 
  
 17 
  
 Åhus 
  
 i.u 
  
 840 
  
 782 
  
 -7 
  
 229 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Godsomsättning olja (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Karlshamn 
  
 2 894 
  
 2 258 
  
 37,8 
  
 28 
  
 Karlskrona 
  
 13 
  
 12 
  
 0,9 
  
 4 
  
 Sölvesborg 
  
 Malmö 
  
 2 920 
  
 2 889 
  
 32,4 
  
 1 
  
 Helsingborg 
  
 498 
  
 430 
  
 6,6 
  
 16 
  
 Landskrona 
  
 Trelleborg 
  
 123 
  
 105 
  
 1,1 
  
 17 
  
 Ystad 
  
 Åhus 
  
 3 
  
 -100 
  
 Godsomsättning containrar (antal TEU) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring  
 2005–2006 
  
 Karlshamn 
  
 28 
  
 -100 
  
 Karlskrona 
  
 182 
  
 84 
  
 117 
  
 Sölvesborg 
  
 2 841 
  
 7 233 
  
 -61 
  
 Malmö 
  
 37 851 
  
 35 009 
  
 8 
  
 Helsingborg 
  
 137 489 
  
 107 475 
  
 28 
  
 Landskrona 
  
 Trelleborg 
  
 Ystad 
  
 Åhus 
  
 21 760 
  
 18 715 
  
 16 
  
 Godsomsättning enheter (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Karlshamn 
  
 1 339 
  
 1 154 
  
 17,5 
  
 16 
  
 Karlskrona 
  
 1 116 
  
 962 
  
 81,5 
  
 16 
  
 Sölvesborg 
  
 31 
  
 58 
  
 3,2 
  
 -47 
  
 Malmö 
  
 4 443 
  
 3 784 
  
 49,4 
  
 17 
  
 Helsingborg 
  
 5 769 
  
 5 461 
  
 76,3 
  
 6 
  
 Landskrona 
  
 Trelleborg 
  
 11 204 
  
 10 542 
  
 98,4 
  
 6 
  
 Ystad 
  
 2 897 
  
 2 459 
  
 93,9 
  
 18 
  
 Åhus 
  
 183 
  
 153 
  
 23,4 
  
 20 
  
 230 
  
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Icke enhetsgods (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Karlshamn 
  
 6 311 
  
 6 133 
  
 82,5 
  
 3 
  
 Karlskrona 
  
 252 
  
 240 
  
 18,5 
  
 5 
  
 Sölvesborg 
  
 911 
  
 918 
  
 93,3 
  
 -1 
  
 Malmö 
  
 4 561 
  
 4 288 
  
 50,7 
  
 6 
  
 Helsingborg 
  
 1 795 
  
 1 514 
  
 23,7 
  
 19 
  
 Landskrona 
  
 629 
  
 671 
  
 100 
  
 -6 
  
 Trelleborg 
  
 177 
  
 142 
  
 1,6 
  
 24 
  
 Ystad 
  
 188 
  
 174 
  
 6,1 
  
 8 
  
 Åhus 
  
 599 
  
 686 
  
 76,6 
  
 -13 
  
 Antal motorfordon export och import 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % 
  
 förändring 
  
 2005–2006 
  
 Karlshamn 
  
 1 925 
  
 2 026 
  
 -5 
  
 Karlskrona 
  
 1 039 
  
 941 
  
 10 
  
 Sölvesborg 
  
 Malmö 
  
 342 257 
  
 261 496 
  
 31 
  
 Helsingborg 
  
 Landskrona 
  
 Trelleborg 
  
 420 
  
 10 173 
  
 -96 
  
 Ystad 
  
 Åhus 
  
 231 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Antal anlöp 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring 
  
 2005–2006 
  
 Karlshamn 
  
 2 025 
  
 2 110 
  
 -4 
  
 Karlskrona 
  
 706 
  
 701 
  
 1 
  
 Sölvesborg 
  
 437 
  
 487 
  
 -10 
  
 Malmö 
  
 2 790 
  
 3 217 
  
 -13 
  
 Helsingborg 
  
 45 007 
  
 45 383 
  
 -1 
  
 Landskrona 
  
 329 
  
 333 
  
 -1 
  
 Trelleborg 
  
 5 526 
  
 5 533 
  
 0 
  
 Ystad 
  
 3 379 
  
 3 244 
  
 4 
  
 Åhus 
  
 355 
  
 392 
  
 -9 
  
 Nettoomsättning (tkr) 
  
 Hamn 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % 
  
 förändring 
  
 2005–2006 
  
 Karlshamn 
  
 142 171 
  
 138 198 
  
 -2,7 
  
 Karlskrona 
  
 36 348 
  
 40 411 
  
 11,2 
  
 Sölvesborg 
  
 74 526 
  
 77 209 
  
 4 
  
 CMP 
  
 602 911 
  
 649 118 
  
 8,7 
  
 Helsingborg 
  
 283 544 
  
 318 300 
  
 12,3 
  
 Landskrona 
  
 i.u. 
  
 i.u 
  
 Trelleborg 
  
 149 589 
  
 159 322 
  
 6,5 
  
 Ystad 
  
 81 000 
  
 89 000 
  
 10 
  
 Åhus 
  
 66 563 
  
 63 056 
  
 232 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Omsättning per anställd i hamnen (tkr) 
  
 Hamn 
  
 2005 
  
 2006 
  
 Karlshamn 
  
 1 597 
  
 1 518 
  
 Karlskrona 
  
 12 
  
 13 
  
 914 
 TPF FPT 
  
 932 
 TPF FPT 
  
 Sölvesborg 
  
 1 910 
  
 1 883 
  
 CMP 
  
 1 302 
  
 1 378 
  
 Helsingborg 
  
 1 153 
  
 1 248 
  
 Landskrona 
  
 1 496 
  
 1 569 
  
 Trelleborg 
  
 2 455 
  
 2 700 
  
 Ystad 
  
 1 664 
  
 1 617 
  
 12 
  
 TP PT  
 avser stuveribolaget. 
  
 13 
  
 TP PT  
 avser stuveribolaget. 
 233 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Västsverige (Halland, Västra Götaland och Värmlands län) 
 Viktiga utvecklingsområden i det regionala utvecklings- arbetet 
 Hallands län 
 Hallands län ligger mellan tättbefolkade områden såväl i söder som i norr. Länet har också haft en konstant befolkningsökning under en lång period. Befolkningsökningen är koncentrerad till kust- området medan de inre delarna har haft en sämre utveckling. 
 Hallands näringsliv är mycket mångfacetterat, länet är inte be- roende av vare sig någon särskild bransch eller något storföretag. Detta avspeglas i att Halland ligger på tredje plats i landet vad gäller småföretagens andel av den totala sysselsättningen. Den spridda näringslivsstrukturen innebär därtill att utvecklingen är stabil och att Halland sällan drabbas av strukturkriser och stora företags- nedläggningar. 
 Samtidigt är småföretagen inte alltid så kunskapsintensiva och utbildningsnivån på arbetskraften i länets näringsliv ligger under riksgenomsnittet. Emellertid består stora delar av den stora in- flyttningen till Halland av välutbildad arbetskraft, vilket kan ba- lansera utvecklingen. 
 För att möta framtida utmaningar formulerar det regionala till- växtprogrammet för Halland  
 2004–2007 
  behovet av koncentration av insatser. Tre insatsområden prioriteras: 
  
 arbetskraftsförsörjning 
  
 entreprenörskap 
  
 tillväxtområdena hälsoteknik, upplevelsenäring och livsmedel. 
  
 Samtliga tre tillväxtområden bygger på de specialkompetenser och tillgångar som finns i Halland. Exempel på detta är kustmiljöer för upplevelsenäringen, kulturtillgångar i form av kurortstradition för hälsoteknik och möjligheter att utveckla näringslivsstruktur i livsmedelsbranschen genom att satsa på företagande som förädlar 
 234 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 livsmedel. I dag finns nämligen en stor livsmedelsproduktion i Hal- land men få företag som förädlar denna. 
 Västra Götalands län 
 Vision Västra Götaland – Det goda livet utgör grunden till det fort- satta utvecklingsarbetet i länet. Visionen antogs av Västra Göta- landsregionens regionfullmäktige i april 2005. Visionen består av tre delar: 
  
 hållbar utveckling 
  
 fyra generella perspektiv 
  
 fem fokusområden. 
  
 Hållbar utveckling handlar om ekonomi, sociala frågor och miljö, och alla beslut som tas i regionen ska beakta samtliga dessa di- mensioner. De fyra generella perspektiv som ska genomsyra allt handlar om den gemensamma regionen, jämställdhet, integration och internationalisering. 
 Huvuddelen av utvecklingsarbetet kommer att inriktas på de fem fokusområden som definieras i visionen: 
  
 ett livskraftigt och hållbart näringsliv 
  
 ledande i kompetens och kunskapsutveckling 
  
 infrastruktur och kommunikationer med hög standard 
  
 en ledande kulturregion 
  
 en god hälsa. 
  
 Genomförandet av visionen utförs av den aktör som har ansvar för det aktuella området. Mål, strategier och åtgärder följs upp av oberoende utvärderare och uppföljning sker årligen. 
 Beträffande fokusområdet som handlar om infrastruktur och kommunikationer handlar formuleringarna om att Västra Götaland är Nordens främsta transportregion och att investeringar i infra- struktur har avgörande betydelse – inte bara för regionens näringsliv utan även för näringslivet i nationen som helhet. Effek- tiva och säkra godstransporter tillsammans med snabb och säker kollektivtrafik har stor betydelse för tillväxt och utveckling. 
 Länet eftersträvar att vara ett internationellt transportnav och att infrastrukturutbyggnaden ska bidra till hållbar tillväxt och kon- kurrenskraft för länet. 
 235 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Värmlands län 
 Det regionala tillväxtprogrammet för Värmlands län  
 2004–2007 
  – Hållbar värmländsk växtkraft – pekar på att ett gott ledarskap är en förutsättning för att fler mer välutbildade värmlänningar bidrar till en kompetensdriven tillväxt inom näringslivet. Fem insatsområden identifieras i tillväxtprogrammet: 
  
 ledarskapet 
  
 kompetensen 
  
 rörligheten 
  
 näringslivet 
  
 livsmiljön. 
  
 Kompetensen utgör navet i tillväxtarbetet. 
 Dessa 
 T T  
 fem insatsområden bygger i sin tur på ett femtontal strate- gier, och man har även identifierat ca 200 åtgärder och projekt. Det finns dock inte resurser att genomföra allt, därför måste en priori- tering ske och denna sker utifrån ett antal ledstjärnor: 
  
 partnerskap för tillväxt 
  
 innovativa kluster 
  
 höjd utbildningsnivå 
  
 bygg ihop Värmland 
  
 tillväxtstråket  
  
 Oslo–Stockholm. 
  
 Infrastrukturfrågor i det regionala utvecklingsarbetet 
 Hallands län 
 I länstransportplanen för Hallands län  
 2004–2015 
  pekas minskade pendlingstider ut som en central åtgärd. Hallands län är ett pend- lingslän med stora flöden, inte minst från Kungsbacka i norra läns- delen till Göteborg. Transportplanen innehåller regionala priori- teringar enligt följande: 
  
 Utbyggnaderna i huvudstråket längs kusten måste fullföljas genom ett snabbare färdigställande av Västkustbanan för gods och persontransporter. 
  
 De  
  
 öst-västliga 
  stråken mellan kust och inland måste utvecklas. De kompletterar huvudstråket längs kusten. 
 236 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Trafikeringen måste utvecklas. Detta gäller kollektivtrafik såväl som godstrafik på järnväg. 
  
 Tillgängligheten till Stockholm inklusive Arlanda måste för- bättras, dels genom att flygplatskapaciteten i Stockholm an- passas till efterfrågan, dels genom mer direkt järnvägstrafik via främst Varberg och Borås. 
  
 Den ekonomiska planeringsramen för perioden i Hallands län är 990 miljoner kronor. 
 De  
 nord-sydliga 
  kommunikationerna på vägsidan i Hallands län är utomordentliga med E6 som viktigaste transportlänk. Be- träffande förbättringar av kommunikationer i  
 öst-västlig 
  inriktning med anknytning till hamnarna är följande projekt värda att nämna: 
  
 Halmstad Hamn – vägarna 26, 25 och 117 (den s.k. tvärleden  
  
 Halmstad–Markaryd–Karlshamn) 
  
 Falkenbergs hamn – vägarna 154 och 150, förbifart i Torup 
  
 Varbergs hamn – vägarna 41 och 153. Ombyggnad av riksväg 41 med en ny sträckning förbi Veddige påbörjas 2008, vilket för- bättrar tillgängligheten för tung trafik. 
  
 Färdigställande av utbyggnaden av Västkustbanan till dubbelspår är en förutsättning för att uppnå de regionala prioriteringarna. För närvarande färdigställs etappen genom Falkenberg, medan etappen genom Varberg kvarstår. Därefter är dubbelspåret komplett. 
 Västra Götalands län 
 Den regionala infrastrukturplanen för Västra Götaland  
 2004–2015 
  beslutades av regionfullmäktige för Västra Götalandsregionen i maj 2004. Den totala planeringsramen för perioden är ca 4,1 miljarder kronor. Av dessa är ca 3,3 miljarder avsatta till väginvesteringar i 38 projekt. Förutom de transportpolitiska målen har utgångspunkt- erna för urvalet varit att: 
  
 tillgängligheten till Göteborgs Hamn och Landvetters flygplats säkerställs 
  
 vägförbindelser som binder samman och vidgar större ar- betsmarknadsregioner kommer till stånd 
  
 angelägna investeringar är exempelvis vägar med hög trafik- belastning i kombination med låg standard. 
  
 237 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Det finns inga särskilda prioriterade projekt som har hamnens be- hov i fokus. Flera viktiga projekt finns däremot i de nationella planerna Dessutom kommer exempelvis den beslutade Partihalls- förbindelsen och utbyggnaden av väg 155 bidra till förbättrad fram- komlighet i vägtransportnätet som helhet, vilket i sin tur kommer att öka tillgängligheten till Göteborgs Hamn. 
 Värmland 
 Den ekonomiska ramen som finns angiven i Länsplan för regional transportinfrastruktur i Värmlands län för perioden  
 2004–2015 
  är 581 miljoner kronor. I planen anges viktiga stråk för länet, där järn- vägarna  
 Stockholm–Oslo 
  samt  
 Karlstad–Göteborg 
  pekas ut till- sammans med vägarna E18 samt vägarna 26 och 45. Dessa genom- gående kommunikationsstråk anser man vara allra viktigast för Värmland. 
 Viktiga är också de större vägar som utgår ifrån Karlstad. An- knytningen till Vänern där det finns potential för ökning av miljövänliga godstransporter direkt ut i Europa finns också angivna i planen. 
 I planen nämns den särskilda överenskommelse som gjorts med hjälp av en statlig förhandlingsman för Vänersjöfarten. Det finns förhoppningar i länsplanen att överenskommelsen ska bidra till för- bättrade konkurrensvillkor för sjöfarten och att arbetet i det nya näringslivsrådet för Vänerområdet ska sträva efter samverkan mellan järnvägs- och vägtransporter. 
 I planen anges en ny ringväg runt Karlstad som ett önskvärt projekt men det finns inte med i planen. Denna ringväg skulle av- lasta och underlätta tillgängligheten till hamnen. 
 Gemensamma utgångspunkter för hamnverksamhet 
 Hallands län – stora transportflöden inom länet 
 Halland är en transportintensiv region, i och med läget mellan två stora befolkningskoncentrationer. Omfattande genomfartstrafik och närheten till stora marknader medför en snabb utveckling av transportarbetet. Därför är transportnäringen en växande bransch, och flera företag har på senare tid etablerat centrallagerverksamhet i Halland. Vad som är viktigt att betänka i dessa sammanhang är att 
 238 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Halland är ett utsatt område för bl.a. försurning och övergödning. Därför måste transportexpansionen ske hand i hand med miljö- förbättrande åtgärder. 
 Enligt rapporten Godsflöden i Halland 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT  
 finns en bild att mycket av transportarbetet i länet är transittrafik. Detta är delvis felaktigt, menar man i rapporten, eftersom inomlänstrafiken uttryckt i totalt transportarbete är dubbelt så stor som transittrafiken. Samtidigt kommer det mer gods till Halland än vad som går från Halland. 
 Intressant att konstatera är att flödena till och från Skåne och Västra Götaland är procentuellt sett större av länens totala flöden jämfört med flödena från och till Kronobergs och Jönköpings län. Skåne och Västra Götaland är således mer beroende av Hallands in- frastruktur än Kronobergs och Jönköpings län. 
 Även Halland har haft representation i SydSams program- beredning för infrastruktur. De stråk som rör Halland i denna ut- redning är E6/Västkustbanan samt ett antal  
 öst-västliga 
  tvärför- bindelser, bl.a. Tvärleden mellan Halmstad och Blekinge. 
 Västra Götaland och Värmland – industri- och transportregion 
 Västra Götalands och Värmlands näringslivsstruktur ställer tydliga krav på väl fungerande och kostnadseffektiva godsflöden. Av na- turliga skäl är godstransportflödena i regionen i hög grad kon- centrerade till Göteborgs Hamn; här finns också den största träng- selproblematiken. Det finns också en önskan om att förstärka tran- sportstråk väster om Vänern för transporter till och från Hunter slagen för att avlasta infrastrukturen kring Göteborg. 
 Västra Götalandsregionen har till regeringen lämnat ett sam- manhållet regionalt underlag för infrastrukturen inför infrastruk- turplaneringen  
 2010–2019. 
  I detta underlag anges att ett effektivt, tillgängligt transportsystem är viktigt för regionens utveckling som transport- och industriregion. Tillgängligheten till Göteborgs Hamn är angelägen. 
  
 14 
  
 TP PT  
 Network Logistics, 2007. 
 239 
 Bilaga 2 SOU 2007:58 
 Hamnar i Västsverige 
  
 Falkenberg 
  
 I hamnområdet finns det enda reparationsvarvet på 
  
 västkusten 
  
 Halmstad 
  
 Viktig trähamn med expansionsplaner på con- 
  
 tainermarknaden 
  
 Varberg 
  
 Ingår i West Sweden Seaports, störst i landet på 
  
 hantering av sågade trävaror 
  
 Brofjorden 
  
 Nordens näst största hamn mätt i godshantering 
  
 över kaj 
  
 Göteborg 
  
 Norra Europas godsnav 
  
 Lysekil 
  
 Sveriges västligaste hamn 
  
 Stenungsund 
  
 Petroindustrins hamnar, tredje störst på gods- 
  
 hantering över kaj i Norden 
  
 Strömstad 
  
 Två färjelinjer till Norge 
  
 Uddevalla 
  
 Ingår i West Sweden Seaports; hanterar bulk- 
  
 produkter 
  
 Vänerhamn 
  
 Sju kajer i ett bolag 
  
 Wallhamn 
  
 Bilhantering 
  
 Falkenbergs Hamn 
 Falkenbergs Hamn ligger vid utloppet av Ätran. Inom hamn- området finns terminal- och hamnverksamhet, varvsindustri samt lagring och distribution av jordbruksprodukter. De större verk- samheterna i hamnen är Davis som importerar foder från egen kaj i hamnen, IMERYS som importerar bulkvaror till pappers- industrin och Falkvarv som är ett reparationsvarv. IMERYS och Davis har stora fabriker i Falkenberg. 
 Även Green Cargo har verksamhet på hamnområdet och om- lastar drycker från Jennings bryggeri i Falkenberg till tåg; över 70 procent av godsomsättningen i hamnens kombiterminal är rela- terad till Mann. 
 Verksamheten ligger mitt i centrala Falkenberg. Godset som hanteras över kaj består mestadels av jordbruks- och skogsbruks- produkter, sågade trävaror samt stål- och mineralprodukter. Upp- tagningsområdet omfattar närområdet, Hallands inland och västra delarna av Småland. 
 240 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Det finns planer för en vindkraftspark i havet utanför Falken- berg, vilket kommer att innebära transporter över kaj i hamnen. 
 Lantmännen och IMERYS har egna industrikajer i hamnen. Falkenbergs Terminal AB arrenderar en kaj med  
 roro-ramp 
  men Lantmännens kaj används också vid behov. 
 Reparationsvarvet har verksamhet i hamnen. Det finns ett behov av att omstrukturera hamnen och det finns förslag på att om- lokalisera reparationsvarvet för att förbättra hanteringen. Repara- tionsvarvet kan inte ta emot större fartyg än vad som görs i dag, och det finns därmed har därmed begränsade möjligheter att ut- vecklas. 
 På hamnområdet finns 700 meter järnvägsspår med koppling till Västkustbanan. Önskade anslutningar till hamnen utgörs av ett triangelspår och en ny sträckning av industrispåret norr om ham- nen och ny rangerbangård. Väganslutningen till E6, E20 och vägar mot inre Halland fungerar tillfredsställande. Det finns stora behov av förbättringar på sjösidan, mest för att reparationsvarvet ska kun- na ta in större fartyg. Det finns därför behov av att förbättra och bredda hamninlopp, farled och vändplats. Även vid en flytt av re- parationsvarvet behövs farledsförbättringar. 
 Privatägda Falkenbergs Terminal AB bedriver hamnverksamhet och tredjepartslogistik i Falkenbergs Hamn. Stuveri- och terminal- verksamheten har bedrivits i privat regi sedan 2002, och invest- eringar i kranar och annat som gjorts av företaget har effektiviserat hanteringen i hamnen. 
 Halmstad Hamn 
 Halmstad Hamn är klassad som TEN  
 A-hamn 
  och som riks- intresse av Sjöfartsverket. Hamnen är belägen i Nissans utlopp, utanför Halmstad tätort. 
 Under senare år har ett antal företagsetableringar inneburit större underlag för hamnen. Exempel på viktiga nyetableringar är en maltfabrik som i dag producerar närmare 200 000 ton huvud- sakligen på export samt Davis centrallager avseende varor från Asien till den nordiska marknaden. Biltema planerar dessutom att bygga ytterligare två lager inom hamnområdet – ett för bil- vårdsprodukter och ett för varor som importeras från Europa. 
 241 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Hamnen är en fullservicehamn som hanterar såväl containrar, rullande enheter, oljor, stål och bilar som traditionellt styckegods och bulk. 
 I övrigt är Halmstad Hamn huvudsakligen en trähamn, Vida Timber kör 20 järnvägsvagnar till hamnen varje dag och en översjö- transport till USA angör Halmstad var tredje vecka. Hamnen hanterar  
 2–3 
  containeranlöp per vecka. Fullt utbyggd kommer hamnen att hantera varor till Biltema motsvarande 7 000 TEU. Bland annat går containertrafik med Davis varor till Norge. 
 Hamnen har fyra  
 roro-ramper 
  och ett antal kranar för att han- tera  
 lolo-gods. 
  Det maximala vattendjupet är 12 meter. 
 I hamnen finns stora terminalytor med rangerbangård och E6/E20 i nära anslutning (3 kilometer). Kommunen planerar också en ny direkt anslutning från E6, den s.k. Södra infarten. Arbetet med detaljplan pågår. Till Västkustbanan ansluter industrispår till kaj – anslutningen är ca 1 kilometer. Järnvägen inåt landet, Halm-  
 stad–Nässjö-banan, 
  är enkelspårig och icke elektrifierad. Banverket har i dag inga planer på att elektrifiera banan före 2015. 
 Halmstad hamn drivs av ett bolag, Halmstad Hamn och Stuveri AB som ägs av Halmstad kommun (82 procent) och i övrigt av näringslivet. 
 Varbergs Hamn 
 Varbergs Hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  som är utsedd till riksintresse enligt Sjöfartsverket. Hamnen har en färjeterminal som opereras av Stena Line. Färjorna går till Thomas och med färjorna kommer ca 30 procent av det gods som går över kaj i hamnen. 
 Hamnen har sin bas inom skogs- och stålindustrin med skogs- relaterade godsslag, huvudsakligen sågade trävaror, pappersmassa, massaved och sågtimmer. Hamnen är störst i landet på hantering av sågade trävaror. Det huvudsakliga flödet av skogsprodukter kom- mer från Södra Cell Värö som ägs av Södra Skogsägarna och Vida- koncernens sågverk i Småland. Delvis går dessa transporter via järnväg. 
 Det finns också containerhantering i hamnen; för närvarande består denna av två linjeanlöp i veckan. 
 Hamnen har en färjekaj med  
 roro-ramper. 
  Man hanterar stycke- gods och olja på separata kajer. Maximalt djupgående är 11 meter men man har planer på muddring ner till 13 meter. 
 242 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Anslutningarna till hamnen är hyggliga, med E6 i närheten. Väg 153 som går i västlig riktning in i Småland är däremot bristfällig. Hamnen planerar att bygga en kombiterminal på hamnområdet. Det finns även planer på en ny godsbangård i Varberg, där anslut- ningen ska gå via en järnvägstunnel under centrala Varberg. 
 Anslutningen till Västkustbanan är tillfredsställande, däremot finns det mycket att göra på Viskadalsbanan med sträckning från Varberg till Borås. Bland önskade åtgärder är möjlighet till högre axeltryck. Banverket har prioriterat banan som en möjlig sträck- ning för avledningstrafik från Västra stambanan och Västkust- banan. 
 Hamnområdet förvaltas av den kommunala förvaltningen. Mullins, som ägs av Varbergs kommun (100 procent) via moderbolaget Varbergs Stadshus AB, hyr större delen av an- läggningen genom förvaltningsavtal. Stena Line hyr också en mindre del av anläggningen av kommunen för sin färjetrafik. 
 Samarbete mellan hamnarna i Halland 
 I Halland konkurrerar hamnarna ofta om samma gods på en lokal marknad. Mellan Hallandshamnarna finns därför inte något eta- blerat samarbete i dagsläget. Jämfört med de stora hamnkoncentra- tionerna i Västra Götaland och Skåne är godsomsättningen i Hallandshamnarna relativt blygsam. Dock är avstånden så korta att om man betraktar Halland som ett hamnområde omsätter ham- narna tillsammans mer gods än Norrköpings Hamn. 
 TPF 
  
 15 
  
 FPT 
  
 Det geografiska läget gör att Halmstad söker sig söderut för samarbete och Varberg norrut. Varbergs Hamn samverkar således med Göteborgs och Uddevalla hamnar inom ramen för West Sweden  
 Seaport-avtalet. 
  Avtalet slöts 1999 och tanken bakom var att skapa ett komplett västsvenskt hamnkoncept som kan klara allt typer av gods. 
 I praktiken har varje hamn specialiserat sig på en egen nisch i förhållande till de andra samarbetshamnarna. Göteborg har till följd därav koncentrerat sig på containerhantering medan Varberg och Uddevalla tar hand om torrbulk och styckegods. Enligt uppgift från Terminal West har detta bidragit till en volymökning för ham- nen med  
 10–20 
  procent. Samarbetet omfattar också möjlighet att 
 15 
  
 TP PT  
  
 Godsflöden i Halland 
 , Network Logistics, 2007. 
 243 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 låna ut personal mellan hamnarna för att hantera arbetstoppar. Halmstad Hamn har ännu inte på samma sätt något etablerat sam- arbetsavtal. 
 Brofjorden 
 Lysekil är en  
 TEN–A-hamn 
  som är utsedd av Sjöfartsverket att ha särskilt riksintresse. Industrikajen Brofjorden är Sveriges största oljehamn. I Brofjorden hanteras så gott som enbart olja. De stora råoljetankfartygen lossar sina laster från de olika oljeproducerande delarna av världen och efter raffineringen skickas de färdiga olje- produkterna ut i produkttankfartyg. Under 2005 kom 48 procent av oljan till Preemraffs raffinaderier i Göteborg och Lysekil från Nordsjön, 47 procent från Ryssland och ca 4 från Mellanöstern. Övriga länder står för 1 procent. Ungefär 61 procent av den olja som producerades i raffinaderiet 2005 exporterades. 
 Den mängd drivmedel som är möjlig att raffinera i Preemraff Lysekil begränsas av tillstånd enligt miljöbalken till 11,4 miljoner ton. Raffinaderiet har nyligen expanderat med 30 procent i ökad produktionskapacitet. Det planeras också för en större investering på över fem miljarder kronor i en s.k. coker för uppgradering av tyngre eldningsoljor till fordonsbränsle (diesel). Detta kommer att innebära en ökning av fartygstransporter till och från raffinaderiet samt mer transport av produkter till och från Stenungsund. 
 I Stenungsund finns ett kluster av petrokemisk industri som är beroende av leveranser av oljeprodukter från Brofjorden (se vidare beskrivning av Stenungsund). 
 Alla kajanläggningar ägs av Wells men farleden och vattenområdet är en del av Lysekils allmänna hamn. I januari 2005 fusionerades raffinaderibolagen Wells och Preemraff Göteborg med Preem Petroleum. (För information om omkring- liggande infrastruktur hänvisas till beskrivningen av Lysekils hamn.) 
 244 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Göteborgs Hamn 
 Göteborgs Hamn är utsedd TEN  
 A-hamn 
  och har riksintresse en- ligt Sjöfartsverket. Hamnen hanterar containerberett gods, roro, olja, fordon och passagerare. I hamnen finns också logistik- och lagerverksamhet samt järnvägsverksamhet. 
 Hamnen har regelbunden linjetrafik till ett antal europeiska de- stinationer och är framför allt den enda hamnen i Sverige med transoceana anlöp av containerfartyg. Denna trafik fraktar containrar från Asien. 
 Samtidigt är Göteborg en stor omlastningshamn för transitgods som varken har Sverige som start- eller slutdestination. Ett exempel på denna nya roll är att Göteborgs Hamn från 2005 fungerar som omlastningshamn för Stora Ensos  
 SECU-boxar 
  (specialbyggda containrar) från Finland; hamnen hanterade tidigare mest svenska boxar som kom med båt eller tåg till Göteborg för omlastning. I Göteborg lastas boxarna om till större fartyg som fortsätter i en slinga till Zeebrügge i Belgien och Tibury eller Hayes i Stor- britannien. 
 Hamnen har åtta hamndelar – Arendalshamnen, Skandia- hamnen, Älvsborgshamnen, Torshamnen, Skarvikshamnen, Rya- hamnen, Innerhamnarna och Cityvarvet som tillsammans har 151 kajer. Vid oljekajerna är det maximala vattendjupet 20,5 meter och i  
 container/roro-hamnarna 
  14,2 meter. I den inre hamnen är det maximala vattendjupet 8 meter. 
 Tillsammans med Sjöfartsverket har Göteborgs Hamn genom- fört betydande farledsförbättringar och muddringsarbeten. Sjö- fartsverket har bidragit med 72 procent och Göteborgs Hamn med 28 procent av den totala investeringsvolymen på 750 miljoner kronor. Arbetet stod färdigt 2004. 
 Hamnen har etablerat 22 järnvägspendlar till orter i Sverige och Norge, enligt konceptet kallat RailPort. Denna verksamhet ex- panderar oavbrutet och planen är att inom kort ha etablerat 31 pendlar, varav två till Norge och resten till orter i Sverige. Det är huvudsakligen containrar som transporteras på dessa pendlar. För att åstadkomma detta har en bangård anlagts i hamnen och elek- trifiering av hamnbanan har skett, till en del finansierat av hamnen. 
 Angelägna förbättringsområden just nu är väg 155 och nära an- slutningar ut till hamnen samt en ny kombiterminal utanför hamn- området. Det finns även behov att förbättra trafiksituationen i Göteborgsområdet som helhet och därmed också tillgängligheten 
 245 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 till hamnen. Exempel på vägar som behöver förbättras är E6, E20 samt riksvägarna 40 och 45. 
 Göteborgs Hamn är ett aktiebolag sedan 1985. Bolaget äger hamnterminalernas mark och delar av marken där logistikcentrum finns. Bolaget ägs Göteborgs stad (100 procent), och bolaget äger i sin tur 20 procent i Gävle Containerterminal AB. 
 Lysekils Hamn 
 Lysekils Hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  och är utsedd till riksintresse av Sjöfartsverket. Hamnen är också reservhamn för Vänertrafiken vid hinder i Göta Älv. Från hamnen transporteras främst skogs- produkter, och virket kommer till största delen från Värmland och Dalarna. Sammanlagt tar Lysekil emot virke från 69 orter i Norge och Sverige. 
 Av exporten är ca två tredjedelar papper, ca en tredjedel virke och en liten andel övrigt. Importen via hamnen är pappersmassa, krita och diverse produkter. 
 Balansen i flödena över kaj är drygt 300 000 ton ut och drygt 100 000 ton in. Hamnen hanterar såväl containrar som bulk. Hamnen har linjetrafik som dellastas i Norge med destinationer i Irland och Spanien. Dessa linjer opereras av Martinez. Sam- skip opererar en linje mellan Lysekil och tyska hamnar, Long går från Lysekil till Medelhavet och Stavangerske går till Norge. Martinez kommer från Danmark och massalossning m.m. kommer från olika ursprungshamnar runt om i världen. Många gånger utgörs dessa di- verselaster av projektlaster för Preems räkning. 
 Hamnen har tre hamndelar – produkthamnen, handelshamnen och råoljehamnen. Det planeras en utfyllnad vid kajerna på Grötö och Grötö rev i handelshamnen. Farleden in till hamnen har ett minsta djup på 11,5 meter. 
 De två vägar som ansluter till Lysekil, väg 161 och väg 162, är bitvis dåliga och smala och inte anpassade för tunga transporter. El- anslutningen till järnvägen kommer att förbättras 2007 vilket är nödvändigt, eftersom det hittills varit ett stort problem. Järn- vägsslingan från Lysekil som ansluter till Bohusbanan i Uddevalla trafikeras endast av godståg. 
 Hamnförvaltningen, som är en del av Lysekils kommun, sköter Handelshamnen, småbåtshamnarna samt ett rederi. Stuveribolaget, 
 246 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Lysekils Stuveri AB, som sköter lastning och lossning i hamnen ägs av 34 aktieägare, Lysekils kommun äger 12,5 procent. 
 Stenungsund 
 Petrokemiindustrin har ett antal hamnar i Stenungsund. I det petrokemiska centrumet i Stenungsund finns sju produktionsan- läggningar etablerade av sex företag inom en radie av tre kilometer. Anläggningarna är sammanbundna i ett komplext system med pipe- lines och företagen är därmed beroende av varandras produktion. Det planeras för nya satsningar för utökad produktion, teknik och miljöanpassningar i anläggningarna. 
 I hamnen finns för närvarande fyra industrikajer. Prognosen är att såväl antalet anlöp som mängden gods över kaj i det närmaste kommer att fördubblas till 2010. Därför planeras en ny pir i hamnen som beräknas vara klar 2009/2010. 
 Nästa utmaning blir att anlägga en godsterminal. Det går i dag en järnvägspendel om dagen till Göteborg men trots detta går huvudsakligen inkommande och utgående gods via lastbil. Före- tagen i petrokemiklustret efterfrågar förbättrad järnvägs- och far- ledsinfrastruktur för att säkra klustrets framtida utveckling. Redan i dag är kostnaderna för transporterna för höga i förhållande till andra anläggningar. Företagen efterlyser därför investeringsstöd för järnvägsinvesteringar. 
 Strömstad Hamn 
 Strömstad hamn är en  
 TEN–A-hamn 
  och tillika utsedd av Sjö- fartsverket till riksintresse. Hamnen är främst en passagerarhamn med trafik till Kosteröarna och Norge. För närvarande drivs den sistnämnda trafiken av två operatörer.  
 Ropax-färjorna 
  till Norge lastar även bussar, personbilar och lastbilar. 
 Den ena operatören, Mitchell, går med två färjor från Ström- stad till Sandefjord i Norge. Den andra operatören, Lewis, startade sin verksamhet hösten 2006. Lewis går till Langesund i Norge och Hirtshals i Danmark. 
 I Strömstad Hamn hanteras också en viss mängd olja. Olje- hamnen är en industrikaj som ägs av Philips Douglas. Den huvudsakliga hanteringen är bensin för lagring i bergrum. 
 247 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Strömstad Hamn har tre hamndelar: 
  
 Norra hamnen där all passagerartrafik utgår 
  
 Torskholmen som har  
  
 ropax-trafiken 
  
 Oljehamnen. 
  
 Kommunen planerar för närvarande en utbyggnad av hamnen söder om nuvarande färjeläge. Här kommer anslutningar till väg, järnväg och industriområden att byggas. Denna utveckling av hamnen finns angiven i kommunens översiktsplan och har också förprojekterats. Det finns också utvecklingsmöjligheter i Kålvik, som är ett djup- hamnsläge norr om Strömstad. 
 Hamnen drivs i förvaltningsform under Tekniska nämnden i Strömstads kommun. 
 Uddevalla Hamn 
 Uddevalla Hamn är utsedd av Sjöfartsverket som riksintresse. Hamnen hanterar huvudsakligen bulkprodukter, styckegods och skogsprodukter. Hamnen är också reservhamn för Vänern och an- vänds regelbundet för trafik vid slussreparationer och isproblem i Vänern. Destinationer för godset över kaj är såväl Latinamerika och Nordamerika som Irland. Hamnen har direktanlöp från flera trans- oceana destinationer. 
 Hamnen har sex kajer med två  
 roro-lägen, 
  järnvägsspår på två kajer och elva kranar, varav två mobila. Maximalt djupgående varierar mellan 7,4 och 11 meter. Det finns också omfattande lag- ringsmöjligheter på hamnområdet. Planer finns att öka djupgåendet med 0,5 meter. Ökningen av djupgåendet motsvarar en möjlighet att ta emot fartyg som tar ytterligare 2 000 ton eller 60 lastbilar. 
 Vägnätet till hamnen kommer att bli bättre än i dag när E6 blir klar norrut, efter raset i Munkedal. Det är motorväg till Trollhättan och relativt god standard vidare till E20. Beträffande järnväg går heltåg från Uddevalla till Trollhättan för vidare transport till Göte- borg eller Cox. En av Göteborgs Hamns etablerade hamnpendlar inom  
 RailPort-konceptet 
  går till Uddevalla. Det finns också planer från Banverket på att förbättra banprofilen så att en alternativ väg skapas för Stora Ensos  
 SECU-boxar, 
  så att dessa slipper passera Marieholmsbron i Göteborg. Landterminalverksamheten i hamnen är annars den som ökar mest. 
 248 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Uddevalla Hamnterminal AB är ett dotterbolag till Uddevalla Utvecklings AB, ägt av Uddevalla kommun. Det sistnämnda bo- laget äger 54 procent av Uddevalla Hamnterminal AB och Watkins Ship Agency Network, helägt av Broström AB, äger 40 pro- cent. Övriga 6 procent ägs av olika privata intressenter. 
 Swanfalk Shipping AB bedriver mäkleri- och speditionsverk- samhet i hamnen och arrenderar hela det använda landområdet i handelshamnen av Uddevalla kommun. Swanfalk Shipping AB är ett helägt bolag till Uddevalla Hamnterminal AB. 
 Vänerhamn 
 Vänerhamn är utsedd TEN  
 A-hamn 
  och utsedd av Sjöfartsverket till riksintresse. I Vänern finns elva hamnar, varav sex ingår i Väner- hamn AB. Det gods som transporteras på Vänern är främst massa- ved, petroleumprodukter, sågat virke, massa och papper, kol och koks, zinkslig, fodervaror, gödning, salt och spannmål. I norra Vänern hanteras huvudsakligen massaved, virke, petroleumpro- dukter, massa och papper medan man i den södra delen av sjön hanterar bulkgods som t.ex. foder, gödning, salt, legeringar och koks. 
 Vänerhamn bedriver såväl internationell som nationell trafik. Destinationerna utomlands är Storbritannien, Tyskland, Medel- havet, Norge, Holland och Frankrike. 
 Slussarna i Trollhättan bestämmer hur stora fartyg som kan gå in i Vänern. Den maximala storleken på fartyg har ett djupgående på maximalt 5,4 meter. Lotsningstiden är lång; under stränga vint- rar behövs också isbrytning för de flesta fartyg på Vänern. 
 Vänersjöfarten har under årens lopp fått bistånd av statsmakten med diverse utredningar och också varit föremål för statliga för- handlingsuppdrag. I den överenskommelse för Vänersjöfarten som slöts i september 2002 konstateras att syftet är att utveckla Väner- sjöfarten och förhållandena för verksamheten. Partnerna är också överens om Vänersjöfartens nationella vikt och omistliga betydelse för näringslivet i Vänerregionen. 
 Statens förhandlingsman i frågan, Webster, kon- staterar i sin avrapportering till regeringen att överenskommelsen om Vänersjöfarten enligt hans mening inte i första hand är en tran- sportpolitisk fråga utan en fråga om näringslivs- och regionalpolitik för en livskraftig utveckling av hela Vänerregionen. 
 249 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Väneröverenskommelsen innebar bl.a. stora rationaliseringskrav på Vänerhamn AB. Hela överenskommelsen var genomförd i alla punkter 2005. 
 Vänerhamn AB bildades 1994. Bolaget bedriver  
 hamn-, 
 stuveri-, 
 terminal-, 
  bogserbåts- och isbrytningsverksamhet i Karlstad, Kri- stinehamn, Otterbäcken, Lidköping, Vänersborg och Trollhättan. Dessutom bedrivs speditions- och klareringsverksamhet i Price hamn, Otterbäcken, Lidköping och Vänersborg. 
 Vänerhamn AB ägs av Karlstad kommun (29,6 procent), Lid- köpings kommun (19,4 procent), Kristinehamns kommun (16,8 - procent), Gullspångs kommun (13,1 procent), Vänersborgs kom- mun (8,1 procent), Svenska Lantmännen Ek. förening (8,0 pro- cent), Billerud AB (4,0 procent) samt Åmåls kommun (1 procent). 
 Wallhamn 
 Wallhamns huvudsakliga verksamhetsområde har sedan starten 1962 varit hantering av fordon. Denna inriktning består än i dag. Verksamheten i hamnen koncentreras till fyra områden: 
  
 hantering av bilar och fordon 
  
 roro-trafik 
  
 containerhantering 
  
 reparation och lagring av containrar. 
  
 Vidare utförs  
 Pre-Delivery 
  Inspections (PDI) i hamnen; det är under  
 PDI-fasen 
  fordonet anpassas efter den individuella kundens krav. 
 Wallhamn har ett kontrakt med Kia/Hyundai för hantering och PDI av hela försäljningsvolymer till de skandinaviska, baltiska, ryska och finska marknaderna. Hamnen hanterar också GM:s och SAAB:s utskeppade leveranser och färdigställer specialfordon för service. Tre gånger i veckan har Wallhamn utskeppningar till Kina. 
 Bolaget bedriver hamn- och stuveriverksamhet, leveransbehand- ling av importbilar och bilar till slutkund  
 (PDI-verksamhet) 
  samt påbyggnadsverksamhet (Bilbyggarna). 
 Hamnen har fem kajer med två  
 roro-lägen. 
  Det maximala tillåtna djupgåendet är 10 meter. 
 Wallhamn förvärvades av privata intressenter den 31 december 2004 från Tjörns kommun. Intressenterna äger även marken i ham- nen, och därmed är Wallhamn den enda allmänna hamn i Sverige 
 250 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 som är helt privatägd. Wallhamn AB ägs av Wallhamn Holding AB, som i sin tur ägs i lika delar av Grimaldi Maritime Agencies Sweden, Grimaldi Compagnia, Eukor Farrell samt Sweden Transport and Logistic Holding AB. 
 Samarbete mellan hamnarna i Västra Götaland – Värmland 
 West Sweden Seaports är ett väl utvecklat samarbete mellan ham- narna i Göteborg, Uddevalla och Varberg. Tillsammans presenterar sig hamnarna, särskilt i internationella sammanhang, som en hamn med 17 terminaler på svenska västkusten. Grunden till samarbetet hänförs till strukturförändringar i transportbranschen på  
 1990-talet 
  med nya logistiklösningar. Vidare såg man en utmaning i den på- gående utvecklingen att det var lönsamt och möjligt att packa fler och fler varor i containrar. 
 Samarbetet började 1999 – målet med samverkan är att effek- tivisera verksamheten, skapa kundnytta, ta tillvara skalfördelar samt fokusera verksamheten i respektive hamn. I huvuddrag har foku- seringen i respektive hamn inneburit att Göteborg investerar i con- tainerhantering medan Uddevalla och Varberg hanterar bulk och containrar i mindre utsträckning. Rent formellt är samarbetet ett samarbetsavtal som inte innebär några större förpliktelser gente- mot övriga parter. Grupperingen träffas regelbundet. 
 I och med att E6 i Munkedal rasade i januari utvecklades ett samarbete mellan Uddevallas och Lysekils hamnar. Under en period av fem veckor anlöpte de fartyg som skulle till Lysekil i stället Uddevalla. Fartygen togs dock emot av Lysekils personal som arbetade i Uddevalla hamn med lastning och lossning. Vissa maskiner och kranar hade man med sig, medan andra lånades ut av Uddevalla. 
  
 Railport-systemet 
  som Göteborgs Hamn har initierat har också inneburit att hamnarna i västra Sverige har utvecklat ett samarbete kring tågpendlar. De terminaler i västra Sverige som i dag har en tågförbindelse i form av regelbundna pendlar med Göteborgs Hamn är Karlstad, Kristinehamn, Åmål och Uddevalla. 
 251 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Fakta om hamnarna i Västsverige 
 Nedan presenteras i tabellform statistik om hamnarna i västra Sverige. SCB och Sveriges Hamnar är statistikkälla om inget annat anges. 
 Godsomsättning total över kaj (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 1998 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % förändring 
  
 % förändring 
  
 1998–2006 
  
 2005–2006 
  
 Falkenberg 
  
 i.u. 
  
 768 
  
 492 
  
 -36 
  
 Halmstad 
  
 2 100 
  
 3 210 
  
 2 751 
  
 31 
  
 -14 
  
 Varberg 
  
 1 200 
  
 2 205 
  
 1 809 
  
 51 
  
 -18 
  
 Brofjorden 
  
 15 000 
  
 19 221 
  
 18 591 
  
 23,9 
  
 -3,2 
  
 Göteborg 
  
 30 700 
  
 36 479 
  
 39 912 
  
 30 
  
 9 
  
 Lysekil 
  
 i.u. 
  
 432 
  
 418 
  
 -3 
  
 Stenungsund 
  
 i.u. 
  
 3 712 
  
 3 305 
  
 -11 
  
 Strömstad 
  
 i.u. 
  
 343 
  
 321 
  
 -7 
  
 Uddevalla 
  
 1 600 
  
 1 059 
  
 1 068 
  
 -33 
  
 1 
  
 Vänerhamn 
  
 3 000 
  
 2 349 
  
 2 226 
  
 -25,8 
  
 -5 
  
 Wallhamn 
  
 i.u. 
  
 379 
  
 400 
  
 6 
  
 Godsomsättning olja (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total 
  
 % förändring 
  
 godsomsättning  
 2005–2006 
  
 2006 
  
 Falkenberg 
  
 9 
  
 1,8 
  
 100 
  
 Halmstad 
  
 431 
  
 464 
  
 15,7 
  
 -7 
  
 Varberg 
  
 Brofjorden 
  
 18 591 
  
 100 
  
 Göteborg 
  
 20 908 
  
 19 640 
  
 52,4 
  
 6 
  
 Lysekil 
  
 Stenungsund 
  
 Strömstad 
  
 36 
  
 46 
  
 11,2 
  
 -21 
  
 Uddevalla 
  
 62 
  
 46 
  
 5,8 
  
 35 
  
 Vänerhamn 
  
 211 
  
 287 
  
 9,5 
  
 -27 
  
 Wallhamn 
  
 252 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Godsomsättning containrar (antal TEU) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring 
  
 2005–2006 
  
 Falkenberg 
  
 Halmstad 
  
 11 508 
  
 21 864 
  
 -47 
  
 Varberg 
  
 21 565 
  
 14 051 
  
 53 
  
 Brofjorden 
  
 Göteborg 
  
 811 843 
  
 771 679 
  
 5 
  
 Lysekil 
  
 6 368 
  
 7 221 
  
 -12 
  
 Stenungsund 
  
 - 
  
 Strömstad 
  
 Uddevalla 
  
 305 
  
 300 
  
 2 
  
 Vänerhamn 
  
 24 
  
 131 
  
 -82 
  
 Wallhamn 
  
 14 444 
  
 18 449 
  
 -22 
  
 Godsomsättning enheter (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Falkenberg 
  
 Halmstad 
  
 98 
  
 236 
  
 3,6 
  
 -59 
  
 Varberg 
  
 743 
  
 733 
  
 41,1 
  
 1 
  
 Brofjorden 
  
 Göteborg 
  
 17 569 
  
 15 764 
  
 44 
  
 11 
  
 Lysekil 
  
 44 
  
 51 
  
 10,6 
  
 -13 
  
 Stenungsund 
  
 Strömstad 
  
 284 
  
 298 
  
 88,5 
  
 -4 
  
 Uddevalla 
  
 5 
  
 34 
  
 0,4 
  
 -84 
  
 Vänerhamn 
  
 0 
  
 3 
  
 0 
  
 -96 
  
 Wallhamn 
  
 183 
  
 164 
  
 45,8 
  
 12 
  
 253 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Icke enhetsgods (tusen ton) 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % av total gods- 
  
 % förändring 
  
 omsättning 2006 
  
 2005–2006 
  
 Falkenberg 
  
 492 
  
 768 
  
 100 
  
 -36 
  
 Halmstad 
  
 2 653 
  
 2 973 
  
 96,4 
  
 -7 
  
 Varberg 
  
 1 066 
  
 1 472 
  
 58,9 
  
 -28 
  
 Brofjorden 
  
 Göteborg 
  
 22 343 
  
 20 714 
  
 56 
  
 8 
  
 Lysekil 
  
 373 
  
 380 
  
 89,4 
  
 -2 
  
 Stenungsund 
  
 Strömstad 
  
 36 
  
 46 
  
 11,5 
  
 -21 
  
 Uddevalla 
  
 1 053 
  
 1 025 
  
 98,6 
  
 3 
  
 Vänerhamn 
  
 2 226 
  
 2 345 
  
 100 
  
 -5 
  
 Wallhamn 
  
 217 
  
 215 
  
 54,2 
  
 1 
  
 Antal motorfordon export och import 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring 
  
 2005–2006 
  
 Falkenberg 
  
 Halmstad 
  
 57 039 
  
 49 339 
  
 16 
  
 Varberg 
  
 Brofjorden 
  
 Göteborg 
  
 325 317 
  
 313 667 
  
 4 
  
 Lysekil 
  
 Stenungsund 
  
 Strömstad 
  
 Uddevalla 
  
 574 
  
 28 
  
 2000 
  
 Vänerhamn 
  
 Wallhamn 
  
 49 028 
  
 45 268 
  
 8 
  
 254 
 SOU 2007:58 Bilaga 2 
 Antal anlöp 
  
 Hamn 
  
 2006 
  
 2005 
  
 % förändring 
  
 2005–2006 
  
 Falkenberg 
  
 267 
  
 369 
  
 -28 
  
 Halmstad 
  
 1 148 
  
 1 317 
  
 -13 
  
 Varberg 
  
 1 241 
  
 1 363 
  
 Valdez 
  
 Brofjorden 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 Göteborg 
  
 8 217 
  
 7 886 
  
 4 
  
 Lysekil 
  
 304 
  
 310 
  
 -2 
  
 Stenungsund 
  
 16 
  
 i.u. 
  
 661 
 TPF FPT 
  
 Strömstad 
  
 2 126 
  
 2 099 
  
 1 
  
 Uddevalla 
  
 396 
  
 350 
  
 13 
  
 Vänerhamn 
  
 989 
  
 1 108 
  
 -11 
  
 Wallhamn 
  
 148 
  
 173 
  
 -14 
  
 Nettoomsättning (tkr) 
  
 Hamn 
  
 2005 
  
 2006 
  
 % förändring 
  
 2005–2006 
  
 Falkenberg 
  
 44 690 
  
 Halmstad 
  
 120 767 
  
 111 000 
  
 -8,1 
  
 Varberg 
  
 17 
  
 18 
  
 91 075 
 TPF FPT 
  
 110 000 
 TPF FPT 
  
 Brofjorden 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 Göteborg 
  
 1 325 291 
  
 1 503 000 
  
 13,4 
  
 Lysekils handelshamn 
  
 12 195 
  
 i.u. 
  
 Lysekils stuveri 
  
 22 787 
  
 i.u. 
  
 Stenungsund 
  
 i.u. 
  
 i.u. 
  
 Strömstad 
  
 18 700 
  
 21 916 
  
 17 
  
 Uddevalla 
  
 99 283 
  
 i.u. 
  
 Vänerhamn 
  
 161 621 
  
 161 941 
  
 Wallhamn 
  
 98 505 
  
 i.u. 
  
 16 
  
 TP PT  
 Uppgift från Stenungsund bygger på industrin egna uppgifter.  
 17 
  
 TP PT  
 avser endast Terminal West. 
  
 18 
  
 TP PT  
 avser Terminal West tillsammans med Varbergs Hamn. 
 255 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Omsättning per anställd i hamnen (tkr) 
  
 Hamn 
  
 2005 
  
 2006 
  
 Falkenberg 
  
 1 039 
  
 Halmstad 
  
 1 196 
  
 1 200 
  
 Varberg 
  
 979 
  
 1 200 
  
 Brofjorden 
  
 Göteborg 
  
 1 175 
  
 1 282 
  
 Lysekils handelshamn 
  
 1 427 
  
 (hela 
  
 hamnverksamheten) 
  
 Lysekils stuveri 
  
 600 
  
 Stenungsund 
  
 Strömstad 
  
 Uddevalla 
  
 1 056 
  
 Vänerhamn 
  
 1 085 
  
 1 109 
  
 Wallhamn 
  
 1 005 
  
 256 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 2 
  
 Källor 
 Att hamna rätt – Mcdonald, 2006 Avsiktsförklaring West Sweden Seaports (1999) 
 Baltic Gateway rapport – Promoting Maritime Related Intermodal Transport in the South Baltic Sea Area (2006) 
 Baltic Gateway rapport The Sea Transport Infrastructure 
 (MariTerm och Lloys Register Fairplay Research 2006) Baltic Gateway Webbsida och rapporter 
 Baltic Link – hemsida och slutrapport från SEN translink (2005) Baltic Tangent Newsletter 
 Baltic Tangent Webbsida och rapporter 
 Effektivare nyttjande av infrastruktur och transportmedel med ett bashamnskoncept i Östra Svealand, TFK 2006:2 
 Europeiska sjömotorvägar: ansökningar (Ystad, Malmö, Trelle- borg, Karlshamn, Karlskrona) 
 Godsflöden i Halland (Baltic Tangent/Network Logistics, 2007) 
 Godstransporter genom Skåne och Blekinge (Vägverket, 2006) Hamnar och Hamnterminaler i Västernorrland samt kombitrafik i 
 Sundsvallsområdet, (december 2006) 
 Hamnarnas presentationsmaterial Hållbar utveckling i Västra  
 Götaland–utveckling–utvecklingsarbete–framtid 
  Regionrapport 2006 
 Informationsmaterial Vänerregionens Näringslivsråd Inriktningsunderlag för transportsektorn, Västernorrland, Stock- 
 holm, Skåne och Västra Götaland, 2007 Länsplaner för regional transportinfrastruktur North Sweden Seaport – rapport och samverkansavtal 
 Omvärldsanalys för Gotland, EuroFutures AB 2006 Petroindustrins presentationsmaterial och hemsidor 
 Prioriterade Sydsvenska transportstråk, Rapport från programbered- ningen för infrastruktur, Sydsam 2006 
 Regional utvecklingsplan för kombiterminaler Hallands, Värmlands och Västra Götalands län (Banverket 2005) 
 Regionala Godstransportrådet för Skåne och Blekinge – presenta- tioner och arbetsmaterial 
 Regionala infrastruktur och transportplaner 
 257 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:58 
  
 Regionala tillväxtprogram 
 Regionala utvecklingprogram för respektive län Riksintresserapporter: Oxelösunds hamn, Ystad hamn m.fl. 
 RTK – Regionplane och Trafikkontoret i Stockholm: rapporter och arbetsmaterial 
 Samarbete mellan hamnarna i Sundsvallsområdet, (Länsstyrelsen i Västernorrlands län m fl. december 2006( 
 Sjöfartssamarbete i Bottenviken – en förstudie, (MariTerm AB 2003) Smålandskustens hamnar – potential för framtida samverkan (Infra- 
 plan, 2005) 
 Statistik från Sjöfartsverket och SCB/SIKA Strategi för North East Cargo Link (oktober, 2006) 
 Strategier för godstransporter i Skåne (Trafikverken, kommuner, Länsstyrelse, Region Skåne, 2004) 
 VISION Gotland 2010 
 Vänersjöfarten kan förbättras om alla bidrar, Webster  
 2002-08-12 
  
 Väneröverenskommelsen 
 Årsrapport för Gotlands kommuns hamnar 2006 Årsredovisningar/Årsrapporter för hamnarna 
 258 
 Bilaga 3 
 Typgodsuppdelning av svenska hamnar 
 Total godsomsättning över kaj i tusen ton 2006 uppdelat på godstyper i 
 Sveriges Hamnars medlemsföretag kompletterat med Brofjorden, Stenungsund, 
 Husum och Nynäshamns oljehamn. 
  
 Hamn 
  
 Total 
  
 Andel 
  
 Flytande bulk 
  
 Torrbulk 
  
 godsomsättning 
  
 enhetsgods 
  
 (%) 
  
 (%) 
  
 över kaj 2006 
  
 (%) 
  
 (tusen ton) 
  
 Bergkvara 
  
 59 
  
 0 
  
 0 
  
 100 
  
 Brofjorden 
  
 18 591 
  
 0 
  
 100 
  
 0 
  
 Delta Terminal, 
  
 112 
  
 0 
  
 0 
  
 100 
  
 Söråker 
  
 Falkenberg 
  
 492 
  
 0 
  
 1,8 
  
 98,2 
  
 Gotlands 
  
 888 
  
 62,2 
  
 7,4 
  
 30,4 
  
 hamnar 
  
 Gävle 
  
 4 255 
  
 13,7 
  
 44,3 
  
 42,0 
  
 Göteborg 
  
 39 912 
  
 44,0 
  
 52,5 
  
 3,5 
  
 Halmstad 
  
 2 751 
  
 3,6 
  
 15,6 
  
 80,8 
  
 Hargshamn 
  
 401 
  
 0 
  
 0 
  
 100 
  
 Helsingborg 
  
 7 563 
  
 76,3 
  
 12,9 
  
 10,8 
  
 Husum 
  
 2 198 
  
 0 
  
 0 
  
 100 
  
 Härnösand 
  
 135 
  
 0 
  
 14,1 
  
 85,9 
  
 Kalmar 
  
 957 
  
 0 
  
 43,9 
  
 56,1 
  
 Kapellskär 
  
 2 865 
  
 99,6 
  
 0 
  
 0,4 
  
 Karlshamn 
  
 7 650 
  
 17,5 
  
 38,3 
  
 44,2 
  
 Karlskrona 
  
 1 369 
  
 81,5 
  
 1,0 
  
 17,5 
  
 Landskrona 
  
 629 
  
 0 
  
 5,7 
  
 94,3 
  
 Luleå 
  
 7 486 
  
 0 
  
 4,7 
  
 95,3 
  
 Lyseki 
  
 418 
  
 10,5 
  
 0 
  
 89,5 
  
 Malmö 
  
 9 003 
  
 49,4 
  
 32,9 
  
 17,7 
  
 259 
 Bilaga 3 SOU 2007:58 
  
 Hamn 
  
 Total 
  
 Andel 
  
 Flytande bulk 
  
 Torrbulk (%) 
  
 godsomsättning 
  
 enhetsgods (%) 
  
 (%) 
  
 över kaj 2006 
  
 (tusen ton) 
  
 Mälarhamnar 
  
 3 338 
  
 11,2 
  
 23,2 
  
 65,6 
  
 Mönsterås 
  
 976 
  
 0,4 
  
 4,0 
  
 95,6 
  
 Norrköping 
  
 3 712 
  
 3,1 
  
 40,5 
  
 56,4 
  
 Norrtälje 
  
 45 
  
 0 
  
 0 
  
 100 
  
 Nynäshamn 
  
 758 
  
 96,3 
  
 0 
  
 3,7 
  
 Nynäshamns 
  
 2 074 
  
 0 
  
 100 
  
 0 
  
 oljehamn 
  
 Oskarshamn 
  
 888 
  
 30,8 
  
 18,5 
  
 50,7 
  
 Oxelösund 
  
 6 481 
  
 1,7 
  
 30,9 
  
 67,4 
  
 Piteå 
  
 1 527 
  
 0,5 
  
 13,7 
  
 85,8 
  
 Skellefteå 
  
 1 832 
  
 1,6 
  
 30,9 
  
 67,5 
  
 Skärnäs 
  
 1 056 
  
 1,9 
  
 5,1 
  
 93,0 
  
 terminal, 
  
 Iggesund 
  
 Stenungsund 
  
 3 305 
  
 0 
  
 100 
  
 0 
  
 Stockholm 
  
 5 067 
  
 56,7 
  
 18,9 
  
 24,4 
  
 Strömstad 
  
 321 
  
 88,8 
  
 11,2 
  
 0 
  
 Sundsvall 
  
 2 184 
  
 0,7 
  
 24,1 
  
 75,2 
  
 Söderhamn 
  
 477 
  
 0 
  
 22,2 
  
 77,8 
  
 Södertälje 
  
 914 
  
 19,9 
  
 45,6 
  
 34,5 
  
 Sölvesborg 
  
 941 
  
 3,3 
  
 7,1 
  
 89,6 
  
 Trelleborg 
  
 11 381 
  
 98,4 
  
 1,1 
  
 0,5 
  
 Uddevalla 
  
 1 068 
  
 0,5 
  
 13,3 
  
 86,2 
  
 Umeå 
  
 1 850 
  
 19,5 
  
 19,4 
  
 61,1 
  
 Varberg 
  
 1 809 
  
 41,1 
  
 1,1 
  
 57,8 
  
 Vänerhamn 
  
 2 226 
  
 0 
  
 10,9 
  
 89,1 
  
 Västervik 
  
 288 
  
 0 
  
 42,7 
  
 57,3 
  
 Wallhamn 
  
 400 
  
 46,0 
  
 0 
  
 54,0 
  
 Ystad 
  
 3 086 
  
 93,9 
  
 0 
  
 6,1 
  
 Åhus 
  
 782 
  
 23,4 
  
 0 
  
 76,6 
  
 Örnsköldsvik 
  
 388 
  
 0 
  
 22,2 
  
 77,8 
  
 Källa: Bearbetning av statistik från SCB/Sveriges Hamnar. 
 260 
 Sammanställning av underlag för bedömning av godsomsättning, infrastruktur och samarbete avsnitt 4.5 
  
 Gods- 
  
 Inter- 
  
 Transit- 
  
 Infrastruktur 
  
 Formaliserat 
  
 mängd 
  
 modali- 
  
 gods 
  
 samarbete för 
  
 ton över 
  
 tet 
  
 effektivare 
  
 kaj 2006 
  
 hamnstruktur 
  
 tusen ton 
  
 Väg 
  
 Järnväg 
  
 Sjö 
  
 Bergkvara 
  
 59 
  
 nej 
  
 nej 
  
 Anslutningsväg ej 
  
 Finns ej 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 avpassad för tung trafik 
  
 Brofjorden 
  
 18 591 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Hamnen en 
  
 Finns ej 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 transhipmenthamn med 
  
 bearbetning på 
  
 hamnområdet 
  
 Delta 
  
 112 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Behöver rustas upp 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 Terminal, 
  
 Söråker 
  
 Falkenberg 
  
 492 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Behöver rustas upp 
  
 Muddring behövs 
  
 Nej 
  
 Gotlands 
  
 888 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Mindre vägar 
  
 Finns ej 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 hamnar 
  
 Gävle 
  
 4 255 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Pågående förbättringar 
  
 Ny kombiterminal på 
  
 Muddringsprojekt 
  
 Nej 
  
 av anslutningsvägar 
  
 hamnområdet 
  
 med bl a SjöV 
  
 Gods- 
  
 Inter- 
  
 Transit- 
  
 Infrastruktur 
  
 Formaliserat 
  
 mängd 
  
 modali- 
  
 gods 
  
 ton över 
  
 tet 
  
 samarbete för 
  
 kaj 2006 
  
 effektivare 
  
 tusen ton 
  
 hamnstruktur 
  
 Väg 
  
 Järnväg 
  
 Sjö 
  
 Göteborg 
  
 39 912 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Trängsel 
  
 Trängsel 
  
 Bra 
  
 Ja, West Sweden 
  
 Seaports 
  
 Halmstad 
  
 2 751 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ny väganslutning 
  
 Bra till 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 planerad till E6 
  
 Västkustbanan, 
  
 mindre bra inåt 
  
 landet 
  
 Hargshamn 
  
 401 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Muddring behövs 
  
 Nej 
  
 Helsingborg 
  
 7 563 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Kapacitetsökning 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 behövs på lång sikt 
  
 Husum 
  
 2 198 
  
 Ja 
  
 Nej, 
  
 Bra 
  
 Ny anslutning till 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 industri- 
  
 Botniabanan 
  
 hamn 
  
 Härnösand 
  
 135 
  
 Ja 
  
 Nej 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 Kalmar 
  
 957 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Tillfredsställande 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 anslutning väster- 
  
 ut, norrut under- 
  
 målig 
  
 Kapellskär 
  
 2 865 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Förbättringar behövs 
  
 Finns ej 
  
 Bra 
  
 Ja, gemensamt 
  
 kring trafikplats Rösa 
  
 hamnbolag 
  
 Gods- 
  
 Inter- 
  
 Transit- 
  
 Infrastruktur 
  
 Formaliserat 
  
 mängd 
  
 modali- 
  
 gods 
  
 ton över 
  
 tet 
  
 samarbete för 
  
 kaj 2006 
  
 effektivare 
  
 tusen ton 
  
 hamnstruktur 
  
 Väg 
  
 Järnväg 
  
 Sjö 
  
 Karlshamn 
  
 7 650 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Nytt triangelspår 
  
 Bra 
  
 Ja, 
  
 underlättar. 
  
 Blekingehamnar i 
  
 samverkan 
  
 Karlskrona 
  
 1 369 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Bra 
  
 Oelektrifierat 
  
 Bra 
  
 Ja, 
  
 industrispår finns 
  
 Blekingehamnar i 
  
 men används ej 
  
 samverkan 
  
 Landskrona 
  
 629 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 Luleå 
  
 7 486 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Ja, North Sweden 
  
 Seaports 
  
 Lysekil 
  
 418 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Anslutningsvägar ej 
  
 Finns men el- 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 anpassat för tunga 
  
 anslutning behöver 
  
 transporter 
  
 förbättras 
  
 Malmö 
  
 9 003 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ny anslutning till E6 
  
 Ny kombiterminal 
  
 Muddringsarbeten 
  
 Ja (CMP) 
  
 planeras 
  
 planeras på 
  
 sker f.n. 
  
 hamnområdet 
  
 Mälar- 
  
 3 338 
  
 Ja 
  
 Ja  
 (V-ås) 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Utredning pågår 
  
 Ja, gemensamt 
  
 hamnar 
  
 (V-ås) 
  
 om muddring i 
  
 hamnbolag. 
  
 (V-ås, 
  
 Mälaren 
  
 Förhandlingar med 
  
 Köping) 
  
 Södertälje 
  
 Gods- 
  
 Inter- 
  
 Transit- 
  
 Infrastruktur 
  
 Formaliserat 
  
 mängd 
  
 modali- 
  
 gods 
  
 ton över 
  
 tet 
  
 samarbete för 
  
 kaj 2006 
  
 effektivare 
  
 tusen ton 
  
 hamnstruktur 
  
 Väg 
  
 Järnväg 
  
 Sjö 
  
 Mönsterås 
  
 976 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Anslutningen enskild 
  
 Förbättringsar- 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 väg 
  
 beten sker på 
  
 hamnområdet men 
  
 anslutningen 
  
 norrut är 
  
 undermålig 
  
 Norrköping 
  
 3 712 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ny anslutningsväg 
  
 Ny kombiterminal i 
  
 Projekt med bl a 
  
 Nej 
  
 planeras inom ramen för 
  
 anslutning till 
  
 SjöV om 
  
 Norrköpingspaketet 
  
 hamnområdet 
  
 förbättringar 
  
 Norrtälje 
  
 45 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Bra 
  
 Finns ej 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 Nynäshamn 
  
 758 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Trängsel in mot 
  
 Godskapacitet finns 
  
 Bra 
  
 Ja, gemensamt 
  
 Stockholm 
  
 främst nattetid 
  
 hamnbolag 
  
 Oskarshamn 
  
 888 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra i  
 norr-sydlig 
  
 Förbättringar behövs 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 riktning, sämre västerut 
  
 för att kunna köra 
  
 tung godstrafik på 
  
 järnväg 
  
 Oxelösund 
  
 6 481 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 Piteå 
  
 1 527 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Ja, Ja, North 
  
 Sweden Seaports 
  
 Gods- 
  
 Inter- 
  
 Transit- 
  
 Infrastruktur 
  
 Formaliserat 
  
 mängd 
  
 modali- 
  
 gods 
  
 ton över 
  
 tet 
  
 samarbete för 
  
 kaj 2006 
  
 effektivare 
  
 tusen ton 
  
 hamnstruktur 
  
 Väg 
  
 Järnväg 
  
 Sjö 
  
 Skellefteå 
  
 1 832 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Ja, North Sweden 
  
 Seaports 
  
 Stenungsun 
  
 3 305 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Bra 
  
 Kombiterminal 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 d 
  
 efterfrågas av 
  
 petrokemiindustrin 
  
 Stockholm 
  
 5 067 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Trängsel i Stockholm, 
  
 Bra, men trängsel 
  
 Bra 
  
 Ja, gemensamt 
  
 Norra länken kommer att 
  
 med persontåg 
  
 hamnbolag 
  
 underlätta 
  
 Strömstad 
  
 321 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Nytt hamnlägeplaneras 
  
 Nytt 
  
 Nytt 
  
 Nej 
  
 med nya anslutningar 
  
 hamnlägeplaneras 
  
 hamnlägeplaneras 
  
 med nya anslutningar 
  
 med nya 
  
 anslutningar 
  
 Sundsvall 
  
 2 184 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Behöver förbättras 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 med anslutning 
  
 söderifrån 
  
 Södertälje 
  
 914 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Ja, förhandlingar 
  
 med Mälarhamnar 
  
 Sölvesborg 
  
 941 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Finns ej 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 Trelleborg 
  
 11 381 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ny ringled planeras för 
  
 Bra, dock 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 bättre anslutning till 
  
 kapacitetsproblem 
  
 hamnen 
  
 längre norrut 
  
 Gods- 
  
 Inter- 
  
 Transit- 
  
 Infrastruktur 
  
 Formaliserat 
  
 mängd 
  
 modali- 
  
 gods 
  
 ton över 
  
 tet 
  
 samarbete för 
  
 kaj 2006 
  
 effektivare 
  
 tusen ton 
  
 hamnstruktur 
  
 Väg 
  
 Järnväg 
  
 Sjö 
  
 Uddevalla 
  
 1 068 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Förbättringsarbeten 
  
 Bra, hamnpendel till 
  
 Bra 
  
 Ja, West Sweden 
  
 pågår 
  
 Göteborg 
  
 Seaports 
  
 Umeå 
  
 1 850 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 Varberg 
  
 1 809 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Järnvägarna österut 
  
 Bra 
  
 Ja, West Sweden 
  
 bristfälliga 
  
 Seaports 
  
 Vänerhamn 
  
 2 226 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Järnvägen konkurrerar 
  
 Bra 
  
 Ja, gemensamt 
  
 med hamnarnas 
  
 hamnbolag 
  
 verksamhet 
  
 Västervik 
  
 288 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Ny anslutningsväg till 
  
 Tjustbanan behöver 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 E22 planeras 
  
 rustas upp 
  
 Wallhamn 
  
 400 
  
 Nej 
  
 Nej 
  
 Svårt med tunga 
  
 Finns ej 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 transporter 
  
 Ystad 
  
 3 086 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Bra, hamnen tar emot 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 järnvägsfärjor från 
  
 Polen 
  
 Åhus 
  
 782 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Sträckan Åhus 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 Kristianstad dålig 
  
 Örnsköldsvik 
  
 388 000 
  
 Ja 
  
 Ja 
  
 Bra 
  
 Ytterligare 
  
 Bra 
  
 Nej 
  
 förbättringar med 
  
 Botniabanan 
  
 Bilaga 4 
 261 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2007:58 
  
 262 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 4 
  
 263 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2007:58 
  
 264 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 4 
  
 265 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2007:58 
  
 266 
 Bilaga 5 
 Lagstiftning och andra regleringar som styr hamnarnas arbete med miljöfrågor och säkerhets- och skyddsfrågor 
 Denna bilaga är en faktagenomgång av olika regleringar som berör hamnverksamhet. 
 Miljöbalken 
 Enligt miljöbalken krävs tillstånd för att bedriva hamnverksamhet, oavsett hur länge verksamheten funnits på platsen, till skillnad från den tidigare miljöskyddslagen som bara omfattade ny hamnverk- samhet. Miljöprövningen innebär dels att en ansökan om tillstånd ska lämnas in, dels att en miljökonsekvensbeskrivning (MKB) ska göras. I tillståndet anges villkor och krav på hamnföretaget för att detta ska få bedriva sin verksamhet. Tillståndsvillkoren kan t.ex. handla om: 
  
 risk- och säkerhetsarbete inom hamnområdet 
  
 egenkontroll av verksamheten 
  
 hantering av produkter och avfall 
  
 städning av kajer 
  
 utsläpp till luft 
  
 minskad miljöpåverkan från den egna maskinparken 
  
 utsläpp till vatten. 
  
 Ett miljötillstånd är som regel inte tidsbegränsat, utan det är verk- samhetens utveckling och om verksamheten väsentligen förändras som styr huruvida tillståndet måste omprövas. 
 Det är enligt lagen krav på att ansöka om tillstånd men inte på att inneha ett tillstånd. För det tjugotal svenska hamnverksamhets- utövare som hittills fått tillstånd har tillståndsprocessen tagit 
 267 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 mellan ett och fem år. Det är respektive länsstyrelse som ger miljö- tillstånd för hamnverksamhet; var och en av de 21 svenska läns- styrelsernas har helt fristående miljöprövningsdelegationer. Till- ståndsprocessen är ständigt pågående i många hamnföretag och innebär ett löpande arbete med att t.ex. förbättra definitionen av de satta villkoren och hitta system för arbetet med att uppfylla dem. 
 Eftersom tillståndsprövning för drift av hamnar var något helt nytt i och med miljöbalken efterfrågade både hamnföretag och myndigheter vägledningsmaterial. Därför har Naturvårdsverket tagit fram en handbok för hamnars tillståndsprövning, den enda i sitt slag i Sverige. Handboken publicerades i november 2003. 
 I och med miljöbalken trädde även bestämmelser om miljö- kvalitetsnormer ikraft. Med norm menas en högsta halt som an- tingen får förekomma eller ska eftersträvas i utomhusluft. Antalet ämnen som normer anges för utökas kontinuerligt och finns för närvarande för bly, svaveldioxid, kolmonoxid, partiklar, kväve- oxider, bensen och ozon. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 Tillstånd till nya verksamheter som medverkar till att en norm överskrids får enligt miljöbalken inte meddelas. Om normer överskrids är det Naturvårdsverket uppgift att undersöka behovet av ett åtgärdsprogram. Om ett sådant behövs ska verket rapportera detta till regeringen samt ange vem som bör ta fram åtgärdsprogrammet. Därför kan det ta mycket lång tid att få miljötillstånd för hamnföretag i Stockholm, Göteborg och västra Skåne, där normerna för kväveoxid redan är överskridna på grund av andra utsläpp  framför allt trafikutsläpp och luftföroreningar från utlandet. 
 Miljödifferentierade avgifter i hamnarna 
 I april 1996 träffades en överenskommelse mellan Sveriges Hamnar, Sjöfartsverket och Sveriges Redareförening angående miljödifferentierade hamnavgifter. Målet var att fartygens utsläpp av kväveoxid och svaveloxid skulle minska med 75 procent till början av  
 2000-talet. 
  De åtgärder som omfattades av treparts- överenskommelsen handlade huvudsakligen om minskning av kväveoxid och svavelutsläpp. Det mest effektiva sättet att avsevärt minska kväveoxidutsläppen (NOx) är att installera katalytisk av- gasrening, medan en motsvarande kraftig minskning av svavel- 
  
 1 
  
 TP PT  
 Normer för bensen och ozon träder i kraft 2010. 
 268 
 SOU 2007:58 Bilaga 5 
 utsläppen (SOx) förutsätter att bränsle med svavelhalt under- stigande 0,5 procent används. 
 Sjöfartsverkets åtagande var dels att farledsavgifterna ra- batterades med avseende på miljön, dels att rederier fick bidrag till installation av kvävereducerande åtgärder. Överenskommelsen gäller fortfarande men installationsbidraget, den s.k. restitutionen, har numera upphört. 
 Fartygens utsläpp av kväve och svavel 
 Den största andelen utsläpp från verksamhet som förknippas med hamnverksamhet kommer från fartygens kväve- och svavelutsläpp, framför allt från den trafik som regelbundet anlöper hamnarna. När det gäller svaveldioxid (SO 
 2 
  
 B B 
 ) överstiger fartygens utsläpp de mängder som landbaserade utsläppskällor, inklusive trafik, avger. Även för kväveoxider (NOx) förutses fartygens utsläpp överstiga de landbaserade utsläppskällorna inom en snar framtid. 
 De fartyg som anlöper de svenska hamnarna blir allt större och deras energiförbrukning blir allt högre. Äldre, mindre färjor byts ut mot nya, mycket stora fartyg. Generellt sett brukar större fartyg vara mer bränsleeffektiva, men vissa nya större färjor har starka maskiner som i relation till fartygens transportkapacitet ger en lägre energieffektivitet än tidigare modeller 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
  
 De tekniska och miljömässiga kraven på fartyg regleras av FN- organet International Maritime Organization (IMO) samt EG:s rättsakter. 
 Fartygens miljöpåverkan när de ligger vid kaj anses enligt miljö- balken inte utgöra en del av hamnens verksamhet. Detta påverkar därmed ett hamnföretags möjligheter att ställa villkor på att rederier vidtar åtgärder som förbättrar miljön. Många hamnföretag försöker dock ändå påverka sina kunder och uppmuntra dessa att minska utsläppen. 
 Den 19 maj 2006 trädde nya  
 EU-regler 
  om tillåtna svavelhalter i bränsle till sjöfart i Östersjöområdet i kraft. Samma regler kommer att gälla även Nordsjön och Engelska kanalen från den 11 augusti 2007. De innebär bl.a. att inget bränsle med högre svavelhalt än 1,5 procent får användas på svenskt vatten. För vissa bränslen, s.k. marin gasolja, får halten inte överstiga 0,2 procent. Från 2008 sänks gränsen till 0,1 procent. 
  
 2 
  
 TP PT  
 Konsekvensanalys av emissionskrav på fartyg  
 (Naturvårdsverket, 2007). 
  
 269 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 Från 2010 träder ytterligare en regel i kraft om att inget marint bränsle får ha högre svavelhalt än 0,1 procent om det används i hamn inom EU. Regeln gäller om liggtiden i hamn understiger två timmar. 
  
 El-anslutning 
  till land 
 Landanslutning av el minskar fartygens miljöpåverkan genom att fartygets hjälpmotorer kan stängas av när fartygen ligger vid kaj. Avgasutsläppen och bullret minskar, även om det buller som alstras av eldrivna kylaggregat, fläktar, pumpar etc. kvarstår. Tekniken är under utveckling. Effektbehoven är oftast stora och fartygen har olika elsystemspänning, frekvens, antal ledare och utformning av kontaktdon. 
 Landanslutning kräver investeringar från både hamnens och rederiets sida och passar bäst för fartyg i linjetrafik, färjor som an- löper en hamn frekvent och för fartyg som ligger längre tid vid kaj. 
 Omhändertagande av buller, damm och gas 
 Buller kan innebära stora miljöproblem  i bulkhamnar vid t.ex. lossning och lastning av skrot, kol, malm eller sten men också i hamnar med kryssningstrafik. Oftast görs regelbundna mätningar och diskussioner förs mellan hamn och rederier. Om inte buller- nivåerna håller sig inom givna ramar kan fartygen tvingas ligga på redden eller på kajplatser längre bort från stadskärnan. 
 Damm är ett annat miljöproblem. I bulkhamnar arbetas hårt med olika åtgärder för att hålla flygdammet på en så låg nivå som möjligt. Där mäts samt kontrolleras dammet och kajerna sopas och vattnas regelbundet. 
 I utlastningshamnar för oljeprodukter finns gasåtervinningsan- läggningar som tar hand om den bensingas som ventileras ut när ett tankfartyg lastas. Denna gasåtervinning tar nästan helt bort de kol- väteutsläpp som tidigare gick rakt ut i friska luften. Bensingasen sugs in, kondenseras och förs i flytande form tillbaka till produkt- strömmen. Gasåtervinningsanläggningar för fartyg finns vid last- ning i Göteborgs oljehamn och i Brofjorden. 
 270 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 5 
  
 Avfallsmottagning 
 Svenska hamnföretag tar sedan många år tillbaka emot avfall från fartyg. Det gäller fast avfall, oljehaltigt avfall (s.k. sludge) samt grå- och svartvatten (avloppsvatten). I över tjugo år har Sverige haft en lagstiftning om fartygens möjlighet att lämna avfall iland. Den svenska lagstiftningen baserar sig i första hand på den s.k. Östersjöstrategin 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 som beslutats inom Helsingforskommissionen (HELCOM), samt på  
 EG-direktiv 
  2000/59/EG om mottagnings- anordningar i hamnar. 
 Östersjöstrategin går längre än  
 EG-direktivet 
  på två punkter: 
  
 För det första måste alla fartyg som anlöper en hamn i dessa länder lämna i land oljehaltigt avfall om fartygets upp- samlingstank är fylld med än till 25 procent. Enligt EG- direktivet tillåts fartyget gå till nästa hamn, bara det finns ut- rymme för det oljehaltiga avfall som genereras under resan. 
  
 För det andra tillåter inte Östersjöstrategin att hamnföretag debiterar det enskilda fartyget i relation till den mängd avfall som lämnas utan debiteringsprincipen måste vara mer generell. 
  
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 Enligt  
 EG-direktivet 
  kan två tredjedelar av avgiften baseras på lämnad mängd avfall. 
 Det svenska regelverket tillåter inga som helst undantag från hamnens skyldighet att ta emot allt avfall fartyget har genererat, oavsett när avfallet uppstått. Inte ens om fartyget brustit i sin skyldighet att lämna avfall i föregående hamnar kan hamnen vägra att ta emot fartygets avfall, även om mängden vida överskrider den mängd som genererats sedan närmast föregående hamn. 
 Östersjöstrategin har resulterat i färre oljeutsläpp till havs. En- ligt HELCOM har antalet illegala oljeutsläpp minskat i Östersjön. Under perioden  
 1999–2005 
  minskade oljeutsläppen till havs från 
  
 3 
  
 TP PT  
 Länderna runt Östersjön har utarbetat en gemensam strategi för att eliminera utsläppen av fartygsavfall. Detta har resulterat i ett antal  
 HELCOM-rekommendationer 
  som lagts till Helsingforskonventionen. Länderna har kommit överens om att införa gemensamma regler för att tillhandahålla anläggningar för mottagning av fartygsavfall i hamn, obligatorisk ilandlämning av avfall, tillämpning av ett harmoniserat avgiftssystem, upprättande av avfallsplaner m.m.. Ansvaret för att genomföra de internationella konventionerna åligger Sjöfartsverket. 
  
 4 
  
 TP PT  
 En bärande tanke i regelverket är att avgift för avfallsmottagning aldrig får tas ut av ett enskilt fartyg i direkt form, den s.k.  
 no special  
  
 fee 
 -principen. 
  Några smärre undantag finns för merkostnader som fartyget orsakar. Det innebär att fartyget aldrig får debiteras avgift baserat på hur stor mängd avfall (m3 eller kilo) som fartyget lämnar. Däremot är det tillåtet att ett fartyg debiteras en generell avfallsavgift, som även debiteras alla fartyg som anlöper hamnen, oavsett om och i vilken mängd fartyget lämnar avfall. 
 271 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 488 till 224 ton. Troligtvis beror minskningen på ökad flyg- övervakning och ökad medvetenhet ombord men också på att tek- niken ombord på fartygen har förbättrats. 
 Ett problem för de svenska hamnföretagen är dock att reglerna inom HELCOM inte efterlevs i alla länder runt Östersjön, vilket innebär att fartyg lämnar avfallet där det kostar minst, t.ex. i Sverige. 
 En miljövänlig maskinpark 
 Den egna verksamheten med truckar, kranar och andra maskiner ger upphov till miljöpåverkan. Hamnföretagen satsar på ny miljö- vänlig utrustning och maskinerna drivs på miljövänligare bränsle, är utrustade med partikelfiltren och bullrar mindre. Förarna tränas i energisnålt och kostnadsbesparande körsätt, s.k. ecodriving. Intern miljöutbildning för all personal är också en viktig insats. 
 Muddring och deponering av muddermassor 
 I samband med hamnverksamhet kan olika typer av vatten- verksamheter, t.ex. muddring eller pålning, behöva utföras. För vattenverksamheter ska i regel tillstånd sökas hos miljödomstolen. För tippning av muddermassor i vatten krävs dispens av Natur- vårdsverket enligt miljöbalken, oavsett om det är frågan om för- orenade massor eller inte. 
 Miljöanpassade verksamhetssystem 
 Arbetet med miljöprövningarna har krävt mycket kraft och energi från hamnföretagens sida, men det har samtidigt skapat bra under- lag för ett fortsatt eget miljöarbete. I dag är flera hamnföretag miljöcertifierade. Andra har valt att arbeta med miljölednings- system utan extern certifiering. Många arbetar med miljöarbetet som en integrerad del av sina verksamhetsstyrningssystem. 
 272 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 5 
  
 ISO 9000 – ett kvalitetsledningssystem 
 Standarden ISO 9000 är en serie bestående av ett antal delar, och som beskriver principer för ledningssystem för kvalitet och definierar tillhörande termer. ISO 9001 beskriver kraven för ett ledningssystem där själva organisationen visar sin förmåga att till- handahålla produkter som uppfyller kundens krav och tillämpliga författningskrav, och den syftar till ökad kundtillfredsställelse. En vägledning till standarden finns i ISO 9004. 
 Att ha ett ledningssystem för kvalitet innebär enligt Institutet för kvalitetsutveckling (SIQ) att företaget har en uppbyggd struktur från ledningen och nedåt för hur man arbetar med kvalitetsfrågor. Vidare har man fasta rutiner för verksamheten som dokumenteras i en kvalitetsmanual. 
 ISO 14000 ett miljöledningssystem 
 ISO 14000 är den miljöledningsstandard som i dag dominerar marknaden. Den kan sägas vara en utökning av standarden för kvalitetssäkring (ISO 9000) till att omfatta även miljöfrågor, och den syftar till att kontinuerligt minska verksamhetens totala miljö- belastning och ge god kontroll över miljöarbetets utveckling när det gäller både resultat och kostnader. 
 Hamnarnas arbetsmiljöarbete 
 Arbetsmiljön i hamnar regleras i en särskild föreskrift 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT  
 i arbets- miljölagen som började gälla den 1 januari 2003. Föreskriften inne- håller förutom 49 paragrafer också allmänna råd om hur arbetet ska bedrivas för ett gott arbetarskydd. 
 Hamninnehavaren ska enligt föreskriften samordna arbetet med att förebygga risker för ohälsa och olycksfall inom de områden denna rår över. Samordningsansvaret innebär dock inte att andra arbetsgivare inom det gemensamma arbetsstället kan ta ett minskat ansvar för sina arbetstagare. 
 Föreskriften gäller följande områden: 
  
 lastning, lossning, förtöjning, losskastning och bunkring av fartyg 
  
 5 
  
 TP PT  
 AFS (2001:9). 
 273 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 därmed direkt sammanhängande godshantering eller annat ter- minalarbete 
  
 hantering av fartygets förråd och utrustning. 
  
 Exempel på arbete som regleras i föreskriften är uppläggning av gods på kaj, arbete med luckor, arbete med fordon t.ex. järn- vägsvagnar, stuvning, stapling samt hantering av olika slags last- bärare t.ex. containrar. Arbetsmiljölagen gäller sedan den 21 juli 2003 även när ett fartyg är under lastning och lossning i en svensk hamn. 
 Hanteringen av farligt gods i hamn 
 Utöver arbetsmiljölagen innehåller även lagen om farligt gods 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT  
 en särskild föreskrift om transport av farligt gods i hamn. 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT  
 Före- skriften innehåller bl.a. en checklista för att systematisera kont- rollen av fartygets säkerhet med avseende på farligt gods. 
 Hamnarnas säkerhets- och skyddsarbete 
  
 ISPS-koden 
  
 Det nya regelverket för sjöfartsskydd, International Ship and Port Facility Security Code (ISPS), antogs i IMO i december 2002 och infördes genom den s.k.  
 ISPS-koden 
  för skydd av fartyg och hamn- anläggningar. Skydd av kontaktytan mellan fartyg och hamn blev ett tillägg i den internationella  
 SOLAS-konventionen. 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT 
  
 Regelverket trädde i kraft i Sverige genom en  
 EG-förordning 
  den 1 juli 2004. 
 TPF 
  
 9 
  
 FPT  
 Utgångspunkten för vilka hamnar som omfattas av reglerna är huruvida hamnen har internationell trafik eller ej. Detta innebär att de flesta hamnar som är öppna för allmän trafik i Sverige omfattas. För hamnar med färjetrafik på korta resor med fasta rutter finns dock möjlighet till alternativa avtal mellan stater, och för hamnanläggningar med begränsad eller särskild drift kan finnas möjlighet till andra skyddsarrangemang, exempelvis för ter- minaler vid fabriker eller kajer utan tät trafik. Sådana lösningar 
  
 6 
  
 PT  
 Lag (2006:23) om transport av farligt gods. 
  
 TP 
  
 7 
  
 PT  
 SJÖFS 1991:8. 
  
 TP 
  
 8 
  
 PT  
  
 SOLAS –  
 International Convention for the Safety of Life at Sea 
 . 
  
 TP 
  
 9 
  
 PT  
 Nr 752/2004. 
  
 TP 
  
 274 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 5 
  
 kräver dock att säkerhetsnivån inte blir lägre än IMO:s grund- läggande regler eller att det sänker skyddet för fartyg som inte om- fattas av speciallösningarna. 
 Reglerna innebär att tre grundläggande åtgärder ska vidtas i hamnarna: 
  
 En skyddsutredning ska utföras av staten eller av denna utsedd erkänd skyddsorganisation. 
  
 En skyddsplan ska utarbetas för tre nivåer med skyddsutred- ningen som utgångspunkt. Planerna ska godkännas av staten. 
  
 Hamnen ska utse en person som skyddschef med ansvar för ut- förandet av skyddsplanerna, träning av personal och för att hålla kontakt med motsvarande personer på fartygen m.m. 
  
 Skyddsutredningen ska identifiera fyra fundamentala områden: 
  
 tillgångar och infrastrukturer som är viktiga att skydda 
  
 tänkbara hot mot egendom och infrastruktur och sanno- likheten för att dessa inträffar 
  
 motåtgärder och procedurförändringar som minskar sår- barheten 
  
 svagheter som t.ex. mänskliga faktorer och procedurer. 
  
 Följderna av ovanstående åtgärder är att det någonstans i hamnen ska finnas en gräns som hindrar att okontrollerade personer och okontrollerat gods kommer ombord. Det är inte hamnen i sig som ska skyddas utan de delar som utgör kontaktytan mellan hamn och fartyg. 
 Hamnskydd 
 För att skydda hela hamnen och inte bara de delar som berör sam- verkan mellan fartyg och hamn (hamnanläggningen) finns ett EG- direktiv om ökat hamnskydd. 
 TPF 
  
 10 
  
 FPT  
 Syftet är att skydda framför allt de anläggningar för kemiska och petrokemiska produkter som ofta finns i hamnar i närheten av städer mot terroristattacker. Direktivet ska vara implementerat i medlemsstaterna under 2007. 
 TPF 
  
 11 
  
 FPT  
 Det har in- 
  
 10 
  
 TP PT  
 2005/65/EG. 
  
 11 
  
 TP PT  
 Den 1 januari 2007 trädde lag (vissa delar 15 juni 2007) och förordning om hamnskydd ikraft. Den 1 februari 2007 trädde Sjöfartsverkets föreskrifter (2007:1) om hamnskydd ikraft. Lag (2006:1209) om hamnskydd, Förordning (2006:1213) om hamnskydd, SJÖFS (2007:1) om hamnskydd. 
 275 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 förts för att komplettera och påskynda resultatet av de icke rättsligt bindande rekommendationer som International Labour Organisa- tion (ILO) och IMO utarbetat om skydd av hamnar. 
 TPF 
  
 12 
  
 FPT  
  
 EG-direktivet 
  gäller alla hamnar där det finns en eller flera hamnanläggningar som omfattas av reglerna för sjöfartsskydd. 
 Hamnskyddet har samma struktur som sjöfartsskyddet, dvs. att en hamnskyddsbedömning ska utarbetas och skyddsplaner upp- rättas med utgångspunkt från bedömningen. Det finns tre skydds- nivåer, och en hamnskyddschef ska utses för varje hamn. Samtliga åtgärder som vidtas inom hamnskyddet ska samordnas med de åt- gärder som gjorts inom sjöfartsskyddet. Enligt den svenska lagen ska hamninnehavaren utses till  
 hamnskyddsmyndighet/-organ 
  och utföra skyddsutredning och utarbeta skyddsplaner. Vid ut- arbetandet av skyddsplanen ska hamnen samråda med kommun eller länsstyrelse, beroende på ägarförhållande. 
 En viktig del av hamnskyddsorganets uppgifter är enligt för- slaget att i skyddsplanen identifiera hamnens geografiska gränser. Gränserna behöver nödvändigtvis inte följa gränser satta i andra sammanhang, exempelvis i planläggningsbeslut, utan det väsentliga är att alla områden som är av betydelse för hamnskyddet ingår. 
 Sveriges Hamnar har framfört kritik mot den svenska tolk- ningen av  
 EG-direktivet, 
  eftersom man menar att hamnar som ut- ses till hamnskyddsorgan för andra hamnanläggningar än sina egna kommer att få problem med rådighetsförhållanden, gräns- dragningar, kostnader m.m. om lagförslaget går igenom. 
 Förbättrat skydd i försörjningskedjan 
 Europeiska kommissionen har lämnat ett förslag till nytt regel- system för skydd i försörjningskedjan för landtransporter i Europa. 
 TPF 
  
 13 
  
 FPT  
 Alla aktörer i en försörjningskedja av godsfrån pro- duktionsplatsen via transport och befordran till lagring eller verk- samhet vid inlandsterminal – ska ha möjlighet att bevisa att de upp- fyller vissa minimiskyddskrav. Om de gör det kan de klassas som s.k. säkra aktörer. 
 Systemet kommer att vara frivilligt, men de företag som har klassats som säkra aktörer ska ges förmåner i form av lättnader och förenklingar när det gäller säkerhetskontroller (påskyndat för- 
  
 12 
  
 TP PT  
 ILO and IMO Code of Practice on security in ports.  
 13 
  
 TP PT  
 Meddelande 2006/0025 (COD). 
 276 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 5 
  
 farande). Det kan exempelvis gälla när ett fordon från ett säkert transportföretag ska lämna gods i en hamn. 
 Enligt kommissionens förslag ska medlemsstaterna inrätta ett system för klassificering av aktörer inom försörjningskedjan som säkra aktörer inom 18 månader från förordningens antagande. 
 Servicetrappan 
 Servicetrappan är ett tullsystem som utvecklades av det svenska Tullverket i början av  
 2000-talet 
  i samarbete med näringsliv och branschorganisationer för kvalitetssäkring av tullrutiner. Systemet står för service, god kvalitet, effektivitet och säkerhet i tredje- landshandeln. Genom att certifiera företagets rutiner i Service- trappan får man tillgång till förenklingar och fördelar som minskar kostnaderna för tullhanteringen och ger säkra och effektiva gods- flöden. För att en operatör ska bli certifierad i Servicetrappan ska denna: 
  
 lämna sina tulldeklarationer i elektronisk form 
  
 ha dokumenterad god tullkompetens 
  
 ha dokumenterat de tullrutiner som kvalitetssäkrats 
  
 upprätta tulldeklarationer av god kvalitet 
  
 ha tecknat en överenskommelse med Tullverket om samverkan kring kvalitet i och förenkling av operatörens tullrutiner. 
  
 Ett företag som blivit certifierat i Servicetrappan ansvarar för att förutsättningarna för certifieringen hålls aktuella och integrerade samt att dessa efterföljs i verksamheten. Företaget ska meddela Tullverket om det sker förändringar i den verksamhet som genom- gått kvalitetssäkring. 
 Stairsec 
 Stairsec är ett certifikat inom Servicetrappans ram som handlar om säkerhet och skydd. Stairsec utvecklades efter attacken mot World Trade Center i USA den 11 september 2001. I USA infördes då det s.k. Container Security Initiative (CSI) med krav på att gods som tas emot i amerikanska hamnar redan ska vara exportkontrollerat. Kontrollen ska i de flesta fall göras i den sista hamnen innan godset exporteras till USA. Göteborgs Hamn blev  
 CSI-certifierad 
  2003. 
 277 
 Bilaga 5 SOU 2007:58 
 Som ett komplement till CSI utvecklades modulen Stairsec, vilken ska ge goda förutsättningar att bedriva en så effektiv ut- rikeshandel som möjligt även med hänsyn till de ökade in- ternationella kraven på säkerhet i handelsflödet. Kvalitets- säkringsarbetet fokuserar på varan och på varuflödet, till skillnad från  
 ISPS-koden 
  som fokuserar på skydd av ett visst område. 
 Arbetet med Stairsec syftar till att förebygga risken att hot- utövare infiltrerar ett företags godsflöde. För att minimera risken identifieras eventuella riskpunkter i företagets verksamhet. De risker som identifierats ska sedan åtgärdas. I kvalitetssäkrings- arbetet ska företaget även dokumentera sitt tillvägagångssätt och rutiner för verksamheten. 
 Systemet är kompatibelt med det amerikanska säker- hetsprogrammet Customs and Trade Partnership Against Terrorism 
  
 (C-TPAT) 
  och till vissa delar även med  
 ISPS-koden. 
  
 Stairsec är öppet för alla aktörer som kan vara en del av en logi- stikkedja och som deltar i den internationella handeln. En sådan aktör kan t.ex. vara en exportör, importör, ombud, transportör eller terminal. Ett villkor för att bli certifierad i Stairsec är att före- kommande tullrutiner kvalitetssäkras i Servicetrappan. Undantaget är företag som inte har några tullrutiner. 
 Authorised Economic Operator (AEO) ersätter Stairsec 
 AEO är ett godkännande av ekonomiska aktörer  importörer, exportörer, transportörer m.fl.  som uppfyller ett antal villkor kopplade till tullverksamhet. Att vara AEO, dvs. godkänd eko- nomisk aktör, ger en särskild status i alla medlemsländer i EU, innebär mindre risk att utsättas för kontroller och ger möjlighet till lättnader och förenklingar. AEO införs inom EU den 1 januari 2008. Dagens krav för certifiering i Servicetrappan är väl har- moniserade med de kommande riktlinjerna för att få  
 AEO-status. 
  Enligt Tullverket kommer auktoriseringen enligt  
 AEO-reglerna 
  i framtiden att ersätta certifieringen enligt Stairsec i Sverige. 
 278 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 5 
  
 Transportskydd (landtransport av farligt gods) 
 Mot bakgrund av det ökade terrorhotet i världen, och för att mini- mera risken för stöld eller obehörigt förfarande med farligt gods i samband med landtransport, har ett helt nytt kapitel om tran- sportskydd införts i de svenska regelverket för farligt gods (ADR- regelverket 
 TPF 
  
 14 
  
 FPT  
 och  
 RID-regelverket 
 TP 
  
  F 
  
 15 
  
 FPT 
 ). Även i  
 IMDG-koden 
 TPF 
  
 16 
  
 FPT 
  
 har skyddsbestämmelser införts. 
 Införandet av reglerna trädde ikraft den 1 juli 2006 i Sverige och Räddningsverket utsågs till tillsynsmyndighet. 
 Hamnar berörs genom att områden för mellanlagring och upp- ställningsplatser för fordon ska vara ordentligt skyddade, väl be- lysta och ej tillgängliga för allmänheten, så långt som möjligt och lämpligt. När farligt gods hämtas i hamnen får det endast över- lämnas för transport till transportörer vars identitet fastställts på lämpligt sätt. 
 Infrastrukturskydd 
 Europeiska rådet har bett kommissionen att utarbeta en över- gripande strategi för infrastrukturskydd. Arbetet har fortskridit så långt att kommissionen lagt fram en grönbok 
 TPF 
  
 17 
  
 FPT  
 som ger grund- dragen till de olika alternativen för ett europeiskt program för skydd av kritisk infrastruktur. 
 Exempel på kritisk  
 EU-infrastruktur 
  är ny teknik (t.ex. In- ternet) och avregleringen av marknader (t.ex. el- och gasleveranser) som har medfört att mycket infrastruktur blir en del i ett större nät. I en sådan situation är skyddsåtgärderna inte effektivare än sin svagaste länk. Detta innebär att en gemensam skyddsnivå kan vara nödvändig. 
 Inom programmet ryms även Maritime Critical Infrastructure Protection (MCIP), som berör hamnar. Visserligen är ökat hamn- skydd under införande, men hamnens betydelse för den europeiska ekonomin kan kräva ytterligare skyddsåtgärder. Åtgärderna kan 
  
 14 
  
 TP PT  
  
 ADR –  
 European Agreement Concerning the International Carriage of Dangerous Goods by Road 
 . 
  
 15 
  
 TP  
  
 RID 
  
 PT  
  
 –  
 Règlement concernant le transport international ferroviaire des marchandises dangereuse 
 s. 
  
 16 
  
 TP PT  
  
 Griffith –  
 International Maritime Dangerous Goods Code 
 . 
  
 17 
  
 TP PT  
 Grönbok om nytt europeiskt program för skydd av kritisk infrastruktur KOM (2005) 576 slutlig. 
 279 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 även vara att skydda mot naturkatastrofer, inte enbart terrorist- attacker. 
 Föreslagna kriterier för en hamns betydelse är: 
  
 total trafikvolym (möjlighet att exkludera korta sjöresor och passagerarvolym) 
  
 ursprunglig och slutgiltig destination för en bestämd pro- centsats av gods som strömmar utanför det land där hamnen är belägen 
  
 lokalisering av alternativa hamnar som har kapacitet att hantera motsvarande volymer inom ett fastslaget avstånd från hamnen. 
  
 Tabell B5.1 Översikt av vilka allmänna hamnar som har miljötillstånd, miljö 
 differentierade avgifter samt olika externa certifieringar. Hamnarna är sorterade i fallande ordning utifrån antal anlöp enligt SCB:s statistik 
  
 Miljö- 
  
 ISO 
  
 ISO 
  
 SOx 
  
 NOx 
  
 Stairsec 
  
 Arbets- 
  
 Antal 
  
 Procent 
  
 tillstånd 
  
 9001 
  
 14001 
  
 diff. 
  
 diff. 
  
 cert. 
  
 miljö 
  
 fartygs- 
  
 av alla 
  
 avgift 
  
 avgift 
  
 Bowman 
  
 anlöp 
  
 anlöp 
  
 S18001 
  
 Helsingborgs Hamn 
  
 18 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 45 007 
  
 46,90 
  
 TPF 
  
 FPT 
  
 Stockholms Hamnar 
  
 19 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 8 989 
  
 9,37 
  
 X 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Göteborgs Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 20 
  
 8 217 
  
 8,56 
  
 X 
 TPF FPT 
  
 Trelleborg Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 5 526 
  
 5,76 
  
 21 
  
 3 379 
  
 3,52 
  
 Ystad 
 TPF FPT 
  
 Copenhagen Malmö 
  
 22 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 2 790 
  
 2,91 
  
 TPF 
  
 FPT 
  
 Port 
  
 Strömstads Hamn 
  
 X 
  
 2 126 
  
 2,22 
  
 Karlshamns Hamn 
  
 X 
  
 2 025 
  
 2,11 
  
 Gotlands Hamnar 
  
 X 
  
 X 
  
 1 640 
  
 1,71 
  
 Terminal West 
  
 23 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 1 241 
  
 1,29 
  
 X 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Mälarhamnar 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 1 200 
  
 1,25 
  
 Halmstad 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 1 148 
  
 1,20 
  
 Norrköpings Hamn  
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 996 
  
 1,04 
  
 Stuveri 
  
 Vänerhamn 
  
 24 
  
 X 
  
 X 
  
 989 
  
 1,03 
  
 X 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Gävle Hamn 
  
 X 
  
 25 
  
 X 
  
 X 
  
 26 
  
 974 
  
 1,01 
  
 X 
 TPF FPT 
  
 X 
 TPF FPT 
  
 Umeå Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 891 
  
 0,93 
  
 Oxelösunds Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 825 
  
 0,86 
  
 18 
  
 PT  
 Enligt Helsingborgs Hamn AB kommer miljötillstånd att erhållas under hösten 2007. 
  
 TP 
  
 19 
  
 PT  
 Tillståndet gäller Kapellskär. 
  
 TP 
  
 20 
  
 PT  
 Certifieringen gäller oljehamnen. 
  
 TP 
  
 21 
  
 PT  
 Enligt Ystads Hamn och Logistik AB kommer miljödifferentierade avgifter att införas 
  
 TP 
  
 2007. 
  
 22 
  
 TP PT  
 Enligt CMP kommer miljötillstånd att erhållas under hösten 2007.  
 23 
  
 TP PT  
 Det är Varbergs hamnförvaltning som har tillståndet. 
  
 24 
  
 TP PT  
 Tillståndet gäller hamnen i Lidköping. 
  
 25 
  
 TP PT  
 Kommer att införas 2008. 
  
 26 
  
 TP PT  
 Gäller containerhamnen. 
 280 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 5 
  
 Miljö- 
  
 ISO 
  
 ISO 
  
 SOx 
  
 NOx 
  
 Stairsec 
  
 Arbets- 
  
 Antal 
  
 Procent 
  
 tillstånd 
  
 9001 
  
 14001 
  
 diff. 
  
 diff. 
  
 cert. 
  
 miljö 
  
 fartygs- 
  
 av alla 
  
 avgift 
  
 avgift 
  
 Bowman 
  
 anlöp 
  
 anlöp 
  
 S18001 
  
 Karlskrona 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 706 
  
 0,74 
  
 Oskarshamns Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 673 
  
 0,70 
  
 Södertälje Hamn 
  
 27 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 629 
  
 0,66 
  
 X 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Sundsvalls Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 610 
  
 0,64 
  
 Luleå Hamn 
  
 28 
  
 X 
  
 X 
  
 602 
  
 0,63 
  
 TPF 
  
 FPT 
  
 Skärnäs 
  
 X 
  
 X 
  
 439 
  
 0,46 
  
 Sölvesborgs Stuveri 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 437 
  
 0,46 
  
  Hamn 
  
 Uddevalla 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 396 
  
 0,41 
  
 Hamnterminal 
  
 Kalmar Hamn 
  
 29 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 389 
  
 0,41 
  
 X 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Skellefteå 
  
 X 
  
 371 
  
 0,39 
  
 Åhus Hamn  Stuveri 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 355 
  
 0,37 
  
 Piteå Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 336 
  
 0,35 
  
 Landskrona 
  
 30 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 329 
  
 0,34 
  
 TPF 
  
 FPT 
  
 Mönsterås 
  
 326 
  
 0,34 
  
 Lysekil 
  
 304 
  
 0,32 
  
 Falkenbergs Terminal 
  
 X 
  
 267 
  
 0,28 
  
 Hargs Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 164 
  
 0,17 
  
 Söderhamn 
  
 31 
  
 162 
  
 0,17 
  
 X 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Wallhamn 
  
 32 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 148 
  
 0,15 
  
 X 
 TPF 
  
 FPT 
  
 Örnsköldsvik 
  
 112 
  
 0,12 
  
 Västervik 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 93 
  
 0,10 
  
 Delta 
  
 X 
  
 X 
  
 69 
  
 0,07 
  
 Härnösands Hamn 
  
 X 
  
 41 
  
 0,04 
  
 Bergkvara 
  
 X 
  
 24 
  
 0,03 
  
 Norrtälje Hamn 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 19 
  
 0,02 
  
 Totalt 
  
 23 
  
 16 
  
 17 
  
 33 
  
 25 
  
 16 
  
 2 
  
 95 964 
  
 100,00 
  
 Källa: Bearbetning av muntligt och skriftligt material från Sveriges Hamnar. 
  
 27 
  
 TP PT  
 Tillståndet gäller Sydhamnen. 
  
 28 
  
 TP PT  
 I Luleå, Piteå och Skellefteå bedrivs stuveriverksamheten av Bottenvikens Stuveri som är certifierat enligt ISO 90001 och ISO 14001. 
  
 29 
  
 TP PT  
 Tillståndet gäller oljehamnen. 
  
 30 
  
 TP PT  
 Enligt Landskrona Hamn AB förväntas miljötillståndet erhållas hösten 2007.  
 31 
  
 TP PT  
 I Söderhamn finns det tillstånd för tre olika delar. 
  
 32 
  
 TP PT  
 Både Wallhamnbolagen och Wallhamn AB är tillståndsinnehavare. 
 281 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 Författningar som berör hamnverksamhet inom miljö, arbetsmiljö och säkerhet sammanställning av ett urval 
 Miljöbalken med tillhörande förordningar 
  
 Miljöbalk (1998:808) 
  
 Förordning (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälso- skydd 
  
 Förordning (1998:901) om verksamhetsutövares egenkontroll 
  
 Förordning (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar 
  
 Förordning (1998:1388) om vattenverksamhet m.m. 
  
 Förordning (1998:1473) om miljöskadeförsäkring och sa- neringsförsäkring 
  
 Förordning (2001:527) om miljökvalitetsnormer förutom- husluft 
  
 Avfallsförordning (2001:1063) 
  
 Naturvårdsverkets föreskrifter och allmänna råd 
  
 NFS (2001:2) allmänna råd om egenkontroll 
  
 NFS (2003:18) allmänna råd om tillståndsprövning av hamnar 
  
 NFS (2004:14) allmänna råd till avfallsförordningen (2001:1063) avseende farligt avfall 
  
 NFS (2005:3) om transport av avfall 
  
 NFS (2006:9) om miljörapport 
  
 Naturvårdsverkets handböcker 
  
 Handbok (2001:2) om miljörapport 
  
 Handbok (2001:3) om egenkontroll . en fortlöpande process 
  
 Handbok (2003:5) om tillståndsprövning och anmälan av- seende miljöfarlig verksamhet 
  
 Handbok (2003:7) om hamnars hälso- och miljöpåverkan, MKB, tillståndsprövning m.m. 
  
 Handbok (2003:8) om farligt avfall enligt avfallsförordningen 
  
 Handbok (2003:9) Natura 2000 
  
 282 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 5 
  
 Arbetsmiljö 
  
 Arbetsmiljölagen (1977:1160) 
  
 Arbetsmiljöförordningen (1977:1166) 
  
 AFS (1986:24) Truckar 
  
 AFS (2001:1) Systematiskt arbetsmiljöarbete 
  
 AFS (2001:9) Hamnarbete 
  
 AFS (2003:6) Besiktning av lyftanordningar och vissa andra tekniska anordningar 
  
 AFS (2005:15) Vibrationer 
  
 AFS (2006:4) Användning av arbetsutrustning 
  
 AFS (2006:5) Användning av truckar 
  
 AFS (2006:6) Användning av lyftanordningar och lyftredskap 
  
 AFS (2006:7) Tillfälliga personlyft med kranar och truckar 
  
 Fartygssäkerhetslag (2003:364) 
  
 Fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) 
  
 SJÖFS (2006:33) om samverkan mellan Sjöfartsinspektionen och Arbetsmiljöverket 
  
 Checklista för skyddsrond och kartläggning av arbetsmiljö, hamnar allmänt 
  
 Checklista för skyddsrond och kartläggning av arbetsmiljö, containerhantering 
  
 Vibrationsguiden, hjälpmedlen för kartläggning och bedömning av risker vid helkroppsvibrationer samt hand- och armvibra- tioner 
  
 Blankett Körtillstånd för truck (TYA) 
  
 Blankett Körtillstånd för lyftanordningar (TYA) 
  
 Blankett Dokumentation av praktiska och teoretiska kun- skaper för truck och lyftanordningar (TYA) 
  
 Skydd mot olyckor 
  
 Lag (2003:778) om skydd mot olyckor 
  
 Förordning (2003:789) om skydd mot olyckor 
  
 SRVFS (2003:10) om skriftlig redogörelse för brandskyddet 
  
 SRVFS (2004:3) allmänna råd och kommentarer om syste- matiskt brandskyddsarbete 
  
 SRVFS (2004:4) allmänna råd och kommentarer om skriftlig redogörelse för brandskyddet 
  
 bilaga till SRVFS (2004:4) 
  
 283 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 SRVFS (2004:8) allmänna råd och kommentarer om skyldig- heter vid farlig verksamhet 
  
 Seveso-lagstiftning 
  (storskaliga kemikalieolyckor) 
  
 Lag (1999:381) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor 
  
 Förordning (1999:382) om åtgärder för att förebygga och be- gränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor 
  
 SRVFS (2005:2) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor 
  
 AFS (2005:19) Förebyggande av allvarliga kemikalieolyckor 
  
 AFS (2005:22) om ändring i AFS (2005:19) 
  
 Brandfarliga och explosiva varor 
  
 Lag (1988:868) om brandfarliga och explosiv varor 
  
 Förordning (1988:1145) om brandfarliga och explosiv varor 
  
 SÄIFS (1990:2) om hantering av brandfarliga gaser och vätskor i anslutning till vissa transportmedel 
  
 SÄIFS (1995:3) om tillstånd till hantering av brandfarliga gaser och vätskor 
  
 SÄIFS (1996:3) Förbuds- och varningsanslag samt märkning av rörledning vid hantering av brandfarliga och explosiva varor 
  
 SÄIFS (1997:9) om öppna cisterner och rörledningar m.m. för brandfarliga vätskor 
  
 SÄIFS (2000:2) om hantering av brandfarliga vätskor 
  
 AFS (2003:3) Arbete i explosionsfarlig miljö 
  
 SRVFS (2004:7) om explosionsfarlig miljö vid hantering av brandfarliga gaser och vätskor 
  
 Farligt gods 
  
 Lag (2006:263) om transport av farligt gods 
  
 Förordning (2006:311) om transport av farligt gods 
  
 SRVFS (2006:9) om säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods 
  
 SRVFS (2006:7) om transport av farligt gods på väg och i ter- räng  
  
 (ADR-S) 
  
 284 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 5 
  
 SRVFS (2006:8) om transport av farligt gods på järnväg (RID- S) 
  
 SJÖFS (2005:15) om transport till sjöss av förpackat farligt gods 
  
 IMDG-koden, 
  
  band 1 (ver  
 32-04) 
  
 IMDG-koden, 
  
  band 2 (ver  
 32-04) 
  
 SJÖFS (1991:8) om transport av farligt gods i hamn 
  
 SJÖFS (2005:21) om ändring i SJÖFS (1991:8) 
  
 SJÖFS (2005:19) om anmälningsplikt, informations- och rap- porteringsskyldighet i vissa fall 
  
 SJÖFS (2006:22) om ändring i SJÖFS (2005:19) 
  
 SJÖFS (2005:16) om transport av förpackat farligt gods på ro- rofartyg i Östersjön (Östersjöavtalet) 
  
 Avfallsmottagning från fartyg 
  
 EG-direktiv 
  
  2000/59/EG om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester 
  
 Lag (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg 
  
 Förordning (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg 
  
 SJÖFS (2006:40) och allmänna råd om åtgärder mot förorening från fartyg 
  
 SJÖFS (2001:12) och allmänna råd om mottagning av avfall från fartyg 
  
 Sjöfartsverkets handbok Mottagning av fartygsavfall i hamn 
  
 Förordning (1983:140) om statsbidrag för omhändertagande av oljeavfall m.m. från fartyg 
  
 SJÖFS (1983:62) om statsbidrag för omhändertagande av olje- avfall m.m. från fartyg 
  
 Lastning och lossning av torrbulkfartyg 
  
 EG-direktiv 
  
  2001/96/EG om lastning och lossning av bulk- fartyg 
  
 IMO:s resolution A.862(20),  
  
 BLU-koden 
  
 Lag (2003:367) om lastning och lossning av bulkfartyg 
  
 Förordning (2003:439) om lastning och lossning av bulkfartyg 
  
 SJÖFS (2003:10) om lastning och lossning av bulkfartyg 
  
 285 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2007:58 
  
 Sjöfartsskydd 
  
 EG-förordning 
  
  725/2004 om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar (innehåller även  
 ISPS-koden 
  i bi- lagorna) 
  
 Lag (2004:487) om sjöfartsskydd 
  
 Förordning (2004:283) om sjöfartsskydd 
  
 SJÖFS (2004:13) om sjöfartsskydd 
  
 SJÖFS (2004:14) om Kustbevakningens uppgifter enligt för- ordningen (2004:238) om sjöfartsskydd 
  
 SJÖFS (2005:29) om ändring i (1999:17) om tillsyn av fartyg och rederiers säkerhetsorganisation 
  
 Hall (2005:3) om ändring i SJÖFS (2004:13) om sjö- fartsskydd 
  
 Checklista för intern kontroll av hamnanläggningens skydds- aktiviteter 
  
 Hamnskydd 
  
 EG-direktiv 
  
  2005/65/EG om ökat hamnskydd 
  
 Lag (2006:1209) om hamnskydd 
  
 Förordning (2006:1213) om hamnskydd 
  
 SJÖFS (2007:1) om hamnskydd 
  
 Fartygsrapporteringssystem (FRS) 
  
 EG-direktiv 
  
  2002/59 om ett övervaknings- och informa- tionssystem för sjöfarten 
  
 SJÖFS (2005:19) om anmälningsplikt, informations- och rap- porteringsskyldighet i vissa fall 
  
 SJÖFS (2006:22) om ändring i SJÖFS (2005:19) 
  
 286 
 Sammanställning över Vägverkets och Banverkets underlag som identifierar flaskhalsar i transportsystemet för hamnarna 
 I uppräkningen finns även hamnarna som föreslås få en särskild uppgörelse med staten i en Mälaröverenskommelse (Västerås, Köping och Södertälje) samt Karlskrona som i detta sammanhang ses i ett sammanhang med den strategiska hamnen i Karlshamn. 
  
 Hamn 
  
 Objekt 
  
 Väghållare 
  
 Skick 
  
 Upprustningsbehov 
  
 Helsingborg 
  
 E4 
  
 Kommunen väg 
  
 Behov av ny infart till 
  
 Uppskattad kostnad c:a 75 Mkr 
  
 hållare för an- 
  
 hamnen, den bör 
  
 slutande vägen 
  
 koncentreras till en 
  
 till E4 
  
 huvudanslutning av 
  
 säkerhetsskäl 
  
 Gävle 
  
 E4 , samt väg 
  
 Allmän väg, 
  
 Brister i säkerhet, fram- 
  
 Ny tillfartsväg till hamnen, samt 
  
 563, 583 
  
 kommunal, 
  
 komlighet och miljö för 
  
 upprustning av väg 563, 74 Mkr 
  
 (8km från E4) 
  
 boende 
  
 Hamn 
  
 Objekt 
  
 Väghållare 
  
 Skick 
  
 Upprustningsbehov 
  
 Göteborg 
  
 E6/E20, lv 155 
  
 Staten 
  
 Brister i framkomlighet 
  
 E6/E20 Ytterhamnsmotet 
  
 Leda godstrafik till 
  
 Klarebergsmotet (1300 mkr) 
  
 hamnen 
  
 E6/E20  
 Klarebergsmotet-Mellby 
  
 via Angeredsbron och 
  
 (600 mkr) 
  
 Hisingeleden 
  
 lv 155/E6/E20 ny förbindelse till 
  
 hamnen 
  
 E6/E20, rv 40, 
  
 Staten 
  
 Leda godstrafik till 
  
 E6/E20  
 Åbromotet-Bräckemotet 
  
 lv 155 
  
 hamnen 
  
 (1000 mkr) Vädermotet (i.u.) 
  
 via  
 söder-österleden 
  
 lv 155  
 Vädermotet-Sörredsmotet 
  
 (550 mkr) 
  
 Lv 549, rv 40 
  
 Staten 
  
 Perry godstrafiken 
  
 lv 549 östlig tvärförbindelse 
  
 österifrån 
  
 E20-rv 
  40 (400 mkr) lv 54 
  
 Slambymotet (75 mkr) rv 40 
  
 Lackarebäckleden (1000 mkr) 
  
 E6/E20, E45 
  
 Staten 
  
 Kapacitetsförstärkning, 
  
 Partihallsförbindelse (1280 mkr), 
  
 (sekundärt) 
  
 Marieholmsförbindelse (2700 
  
 mkr),  
 Eriksbergsmotet-Ringö- 
  
 motet (1500 mkr)  
 Bell 
  
 Falutorget (850 mkr) 
  
 Hamn 
  
 Objekt 
  
 Väghållare 
  
 Skick 
  
 Upprustningsbehov 
  
 Kapellskär 
  
 E18, samt 
  
 Staten 
  
 Brister i framkomlighet 
  
 Breddning och rätning av väg 77 från C- 
  
 väg 77 
  
 från E4 till Malone 
  
 länsgräns till E18 inkl. trafikplats på E18. 
  
 Beräknad kostnad 680 Mkr 
  
 Karlshamn 
  
 väg 557,558, 
  
 Staten 
  
 Smärre 
  
 50 Mkr på lång sikt 
  
 samt väg 29 
  
 förbättringsbehov 
  
 Karlskrona 
  
 E22, kommunal 
  
 Kommunal väg 
  
 Förbättring av korsningar. Utbyggnad av 
  
 väg till hamnen 
  
 Bengtsaleden ca 50 Mkr 
  
 på Verkö 
  
 Luleå 
  
 E4, samt väg 
  
 Kommunen fram till 
  
 Bra framkomlighet 
  
 Inga åtgärder identifierade i 
  
 595 till hamnen 
  
 hamnområdet 
  
 länstransportplanen, hamnanslutningen 
  
 bör övergå till staten 
  
 Malmö 
  
 E6 01 
  
 Staten och kommunen 
  
 Kapacitetsproblem i 
  
 Ombyggnad till trafikplats c:a 200 Mkr, 
  
 delar väghållning 
  
 cirkulationen, med behov 
  
 varav staten 50 Mkr. 
  
 av ombyggnad till 
  
 trafikplats, samt 
  
 flaskhalsar på 
  
 hamnområdet 
  
 Hamn 
  
 Objekt 
  
 Väghållare 
  
 Skick 
  
 Upprustningsbehov 
  
 Norrköping 
  
 E4, E22, samt 
  
 Kommunen 
  
 Brister i framkomlighet 
  
 Anslutning E22 till Händelö, Händelö- till 
  
 väg till 
  
 och kapacitet, med 
  
 E4. Norrleden uppskattas till 2,0 Mdkr 
  
 Jenkins. 
  
 hastighetsbegränsningar 
  
 50-70 
  km/tim 
  
 Sundsvall 
  
 E12, väg 86, 
  
 E12 statlig väg till 
  
 Kapacitetsbrist 
  
 Breddning av väg 86 och väg 631 
  
 väg 631 
  
 Tunadals- 
  
 (kostnad: i.u) 
  
 hamnen, övriga 
  
 kommunala 
  
 Södertälje 
  
 E4/E20 
  
 Staten 
  
 Anslutning i trafikplats 
  
 Åtgärder i trafikplats Kolpenäs för 
  
 Kolpenäs 
  
 förbättrad tillgänglighet. Kostnad ej 
  
 Kapacitetsbrist E4 
  
 framtagen. Ev. breddning av E4 med 
  
 ytterligare körfält, kostnad 4,2 Mdkr 
  
 Av Banverket identifierade järnväganslutningar som utgör flaskhalsar för transporter till de strategiska hamnarna. 
 I uppräkningen finns även hamnarna som föreslås få en särskild uppgörelse med staten i en Mälaröverenskommelse (Västerås, Köping och Södertälje) samt Karlskrona som i detta sammanhang ses i ett sammanhang med den strategiska hamnen i Karlshamn 
  
 Hamn 
  
 Objekt 
  
 Upprustningsbehov 
  
 Helsingborg 
  
 Spårförbindelsen mellan hamnen och 
  
 Kort sikt: Elektrifiering  
 10-15 
  milj kr. 
  
 godsbangården är oelekrifierad.  
 Helsingborg-Åstorp 
  
 Kapacietetshöjande åtgärder  
 60-120 
  milj kr 
  
 Gävle 
  
 Hamnbanan oelektrifierad, för kort bangård 
  
 Elektrifiering, nya direktanslutningar till 
  
 Bergslagsbanan  
 70-200 
  milj kr 
  
 Göteborg 
  
 Överlämningsbangård underdimensionerad. 
  
 Kort sikt: Förtätade signalsträckor, fler spår på 
  
 Kapacitetsproblem på hamnbanan. 
  
 godsbangård 200 milj kr 
  
 Lång sikt: Partiellt dubbelspår  
 80-150 
  milj kr. 
  
 Marieholmsbron 500 milj kr. 
  
 Kapellskär 
  
 Järnväg saknas 
  
 Inga 
  
 Karlshamn 
  
 Elektrifiering av nya triangelspåret. 
  
 Kort sikt: Elektrifiering, kapacitetshöjande åtgärder 
  
 Överlämningsbangård behöver byggas ut 
  
 60-200 
  milj kr 
  
 Lång sikt: Sydostlänken: 1,5 miljarder kr 
  
 Karlskrona 
  
 Kommunala industrispåret låg standard 
  
 Karlskrona: RoRo hamn för lastbilstrafik, inga 
  
 prioriteringar för järnväg 
  
 Hamn 
  
 Objekt 
  
 Upprustningsbehov 
  
 Luleå 
  
 Inga akuta brister 
  
 Malmö 
  
 Kapacitetsbrist Malmö Godsbangård. Spåranslutning 
  
 Kort sikt: ankomst och utdragspår  
 150-300 
  milj kr. 
  
 Norra hamnen och Södra stambanan 
  
 Lång sikt: anslutning till Södra stambanan  
 500-1 
  000 
  
 milj kr. 
  
 Norrköping 
  
 Anslutning till ny kombiterminal på Händelö 
  
 Anslutning norrut till Södra stambanan. Kostnad 360- 
  
 670 milj kr 
  
 Sundsvall 
  
 Tunadalshamnens anslutning till järnvägen 
  
 Spåranläggning, ankomst och avgångsbangård 100- 
  
 inskränker sig till ett enkelspår där godståget måste 
  
 150 mkr. 
  
 backas in från Timrå station, 7 km. Angöring till 
  
 Anslutningsspår till Ådalsbanan söderut,  
 60-120 
  mkr. 
  
 hamnen är endast möjlig norrifrån. 
  
 Södertälje 
  
 Korsande pendeltågstrafik. 
  
 Ej utrett 
  
 Västerås och 
  
 Köping: Bärighetsproblem på delar av gamla 
  
 Geoteknisk undersökning behövs i Köping. Ny 
  
 Köping 
  
 hamnen. Västerås rangerbangård kräver bemanning 
  
 anslutning till hamnen i Västerås som inte går över 
  
 rangeringen. 
  
 Trelleborg 
  
 Persontågstrafik planeras med Malmö 
  
 Ökad kapacitet behövs, ökad kraftförsörjning  
 40-500 
  
 milj kr. 
  
 Bilaga 6 
 287 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2007:58 
  
 288 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 6 
  
 289 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2007:58 
  
 290 
  
 SOU 2007:58 
  
 Bilaga 6 
  
 291 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2007:58 
  
 292