Till statsrådet och chefen för 
 Justitiedepartementet 
 Regeringen beslutade den 13 december 2001 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda frågor om skydd av hotade bevis- personer m.fl. Till särskild utredare förordnades samma dag rikspolischefen Jefferson. 
 Utredningen, som antog namnet Personsäkerhetsutredningen, överlämnade i augusti 2002 delbetänkandet Nationell handlingsplan mot våld i nära relationer (SOU 2002:71). 
 Utredningen har därefter fortsatt sitt arbete med återstående frågor. 
 Följande har såsom experter biträtt utredningen under denna andra del av arbetet: kammarrättsassessorn Johnson, kammarrättsassessorn Hernandez, säkerhetsansvarige Kelly, informationschefen Beltran, vice överåklagaren Wise, hovrättsrådet Stephenson Grunditz, kammarrättsassessorn Stephens, tf rådmannen Smith och kommissarien Robertson. 
 Hovrättsassessorn Lawson har varit utredningens sekreterare. 
 Utredningen får härmed överlämna sitt slutbetänkande Ett nationellt program om personsäkerhet (SOU 2004:1). 
 Utredningens uppdrag är därmed slutfört. 
 Stockholm i januari 2004 
 Jefferson 
  
 / 
 Lawson 
 Innehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 13 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 15 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 21 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 29 
  
 1 
  
 Förslag till personsäkerhetslag (200X:XX)............................ 
  
 29 
  
 2 
  
 Förslag till lag (200X:XX) om 
  
 personsäkerhetsersättning....................................................... 
  
 33 
  
 3 
  
 Förslag till lag (200X:XX) om behörig domstol vid 
  
 sekretess för personuppgifter.................................................. 
  
 35 
  
 4 
  
 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken ....................... 
  
 36 
  
 5 
  
 Förslag till lag om ändring i föräldrabalken ........................... 
  
 37 
  
 6 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge 
  
 angående verkställighet av straff m.m..................................... 
  
 38 
  
 7 
  
 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)......... 
  
 40 
  
 8 
  
 Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen 
  
 (1999:1229)............................................................................... 
  
 43 
  
 Bakgrund 
  
 1 
  
 Uppdraget och dess genomförande .............................. 
  
 47 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag............................................................. 
  
 47 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2004:1 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete................................................................. 
  
 48 
  
 2 
  
 Hotet från ett narkotikasyndikat –  
 en uppdiktad 
  
 historia 
 ..................................................................... 
  
 51 
  
 3 
  
 Nuvarande ordning ..................................................... 
  
 73 
  
 3.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 73 
  
 3.2 
  
 Polisens ansvar.......................................................................... 
  
 74 
  
 3.3 
  
 Socialtjänstens ansvar............................................................... 
  
 74 
  
 3.4 
  
 Brottsofferjourerna .................................................................. 
  
 75 
  
 3.5 
  
 Möjligheterna till besöksförbud.............................................. 
  
 75 
  
 3.6 
  
 Åtgärder under det rättsliga förfarandet................................. 
  
 76 
  
 3.6.1 
  
 Målsägandebiträde......................................................... 
  
 76 
  
 3.6.2 
  
 Stödperson..................................................................... 
  
 77 
  
 3.6.3 
  
 Vittnesstöd .................................................................... 
  
 77 
  
 3.6.4 
  
 Bevisupptagning utom huvudförhandling................... 
  
 78 
  
 3.6.5 
  
 Förhör i parts eller åhörares utevaro............................ 
  
 79 
  
 3.6.6 
  
 Säkerhetskontroll i domstol ......................................... 
  
 79 
  
 3.6.7 
  
 Videokonferens ............................................................. 
  
 80 
  
 3.7 
  
 Straffrättsliga regler.................................................................. 
  
 82 
  
 3.7.1 
  
 Övergrepp i rättssak...................................................... 
  
 82 
  
 3.7.2 
  
 Våld och hot mot tjänsteman....................................... 
  
 83 
  
 3.7.3 
  
 Billighetshänsyn vid straffmätning .............................. 
  
 83 
  
 3.8 
  
 Frågor rörande verkställighet av påföljder.............................. 
  
 85 
  
 3.8.1 
  
 Brev och telefonsamtal ................................................. 
  
 85 
  
 3.8.2 
  
 Underrättelse till målsäganden om permission 
  
 m.m. ............................................................................... 
  
 85 
  
 3.9 
  
 Ekonomisk ersättning.............................................................. 
  
 86 
  
 3.9.1 
  
 Skadestånd ..................................................................... 
  
 86 
  
 3.9.2 
  
 Brottsskadeersättning ................................................... 
  
 86 
  
 3.10 
  
 Skydd av personuppgifter ........................................................ 
  
 87 
  
 3.10.1 Allmänt .......................................................................... 
  
 87 
  
 3.10.2 Spärrmarkering.............................................................. 
  
 87 
  
 3.10.3 Kvarskrivning ................................................................ 
  
 89 
  
 6 
  
 SOU 2004:1 Innehåll 
  
 3.10.4 
  
 Fingerade personuppgifter........................................... 
  
 91 
  
 3.10.5 
  
 Skyddad folkbokföring................................................. 
  
 92 
  
 3.10.6 
  
 Byte av namn................................................................. 
  
 93 
  
 3.10.7 Sekretess hos olika myndigheter.................................. 
  
 93 
  
 4 
  
 Internationella förhållanden ........................................ 
  
 97 
  
 4.1 
  
 Inledning................................................................................... 
  
 97 
  
 4.2 
  
 Vittnesskydd i andra länder..................................................... 
  
 97 
  
 4.2.1 
  
 Norden .......................................................................... 
  
 97 
  
 4.2.2 
  
 Holland........................................................................ 
  
 101 
  
 4.2.3 
  
 Storbritannien och Nordirland .................................. 
  
 102 
  
 4.2.4 
  
 Kanada ......................................................................... 
  
 103 
  
 4.2.5 
  
 USA ............................................................................. 
  
 103 
  
 4.3 
  
 Internationella instrument och samarbetsorgan .................. 
  
 104 
  
 4.3.1 
  
 EU................................................................................ 
  
 104 
  
 4.3.2 
  
 Europol........................................................................ 
  
 105 
  
 4.3.3 
  
 Europarådet................................................................. 
  
 106 
  
 4.3.4 
  
 Östersjösamarbetet..................................................... 
  
 107 
  
 4.3.5 
  
 FN................................................................................ 
  
 107 
  
 5 
  
 RPS:s förslag till handlingsprogram för skydd av 
  
 bevispersoner........................................................... 
  
 109 
  
 5.1 
  
 Bakgrund ................................................................................ 
  
 109 
  
 5.2 
  
 Personkretsen......................................................................... 
  
 109 
  
 5.3 
  
 Övriga kriterier för inträde.................................................... 
  
 110 
  
 5.4 
  
 Skyddsnivåer........................................................................... 
  
 110 
  
 5.5 
  
 Basutbudet av åtgärder........................................................... 
  
 110 
  
 5.6 
  
 Beslut om programmet.......................................................... 
  
 111 
  
 5.7 
  
 Organisationsfrågor............................................................... 
  
 111 
  
 5.8 
  
 Bevisupptagning..................................................................... 
  
 112 
  
 7 
 Innehåll SOU 2004:1 
  
 Överväganden och förslag 
  
 6 
  
 Behovet av ökade skyddsåtgärder ............................... 
  
 115 
  
 6.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 115 
  
 6.2 
  
 Vilka står bakom hoten och våldet? ...................................... 
  
 115 
  
 6.3 
  
 Hur ser hoten och våldet ut?................................................. 
  
 116 
  
 6.4 
  
 Omfattningen av hot och andra angrepp.............................. 
  
 118 
  
 6.4.1 
  
 Brottsofferutredningen............................................... 
  
 118 
  
 6.4.2 
  
 Rättsstatistik................................................................ 
  
 119 
  
 6.5 
  
 Särskilt om vissa utsatta grupper........................................... 
  
 119 
  
 6.5.1 
  
 Allmänt ........................................................................ 
  
 119 
  
 6.5.2 
  
 Polisen.......................................................................... 
  
 120 
  
 6.5.3 
  
 Åklagarna..................................................................... 
  
 121 
  
 6.5.4 
  
 Domstolarna................................................................ 
  
 122 
  
 6.5.5 
  
 Kriminalvården............................................................ 
  
 123 
  
 6.5.6 
  
 Andra grupper ............................................................. 
  
 123 
  
 6.6 
  
 Slutsatser................................................................................. 
  
 124 
  
 7 
  
 Ett nationellt program om personsäkerhet ................... 
  
 127 
  
 7.1 
  
 Allmänna utgångspunkter...................................................... 
  
 127 
  
 7.1.1 
  
 Inledning...................................................................... 
  
 127 
  
 7.1.2 Ett program om personsäkerhet ................................ 
  
 127 
  
 7.1.3 
  
 Programmets inriktning ............................................. 
  
 128 
  
 7.1.4 
  
 Övergripande ansvarsfrågor ....................................... 
  
 129 
  
 7.1.5 
  
 En ramlagstiftning....................................................... 
  
 131 
  
 7.2 
  
 Förutsättningarna för att tillämpa programmet ................... 
  
 132 
  
 7.2.1 
  
 Hotbilden .................................................................... 
  
 132 
  
 7.2.2 
  
 Personkretsen.............................................................. 
  
 133 
  
 7.2.3 
  
 Övriga förutsättningar................................................ 
  
 138 
  
 7.3 
  
 Handläggningen ..................................................................... 
  
 140 
  
 7.3.1 
  
 Polisen och kriminalvården ........................................ 
  
 140 
  
 7.3.2 
  
 Samarbete med andra .................................................. 
  
 141 
  
 7.4 
  
 Inträde..................................................................................... 
  
 143 
  
 7.4.1 
  
 Ansökan....................................................................... 
  
 143 
  
 8 
  
 SOU 2004:1 Innehåll 
  
 7.4.2 
  
 Beslut........................................................................... 
  
 144 
  
 7.4.3 
  
 Villkor.......................................................................... 
  
 145 
  
 7.5 
  
 Innehållet i programmet........................................................ 
  
 145 
  
 7.5.1 
  
 Allmänt........................................................................ 
  
 146 
  
 7.5.2 
  
 Ett basutbud av åtgärder ............................................ 
  
 146 
  
 7.5.3 
  
 Särskilt om kriminalvården ........................................ 
  
 151 
  
 7.6 
  
 Utträde ur programmet ......................................................... 
  
 152 
  
 7.7 
  
 Överklagande ......................................................................... 
  
 152 
  
 7.8 
  
 Sekretess ................................................................................. 
  
 154 
  
 7.8.1 
  
 Allmänt........................................................................ 
  
 154 
  
 7.8.2 
  
 Två nya sekretessbestämmelser ................................. 
  
 154 
  
 7.9 
  
 Inskränkningar i vittnesplikten............................................. 
  
 157 
  
 7.10 
  
 Framtida samarbete med andra länder.................................. 
  
 157 
  
 7.10.1 Allmänt om internationellt samarbete ...................... 
  
 158 
  
 7.10.2 Särskilt om nordiskt samarbete.................................. 
  
 158 
  
 8 
  
 Ekonomisk ersättning till hotade personer................... 
  
 161 
  
 8.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 161 
  
 8.2 
  
 Ersättningsmöjligheter enligt gällande rätt .......................... 
  
 162 
  
 8.2.1 
  
 Skadestånd................................................................... 
  
 162 
  
 8.2.2 
  
 Brottsskadeersättning................................................. 
  
 163 
  
 8.2.3 
  
 Socialförsäkringsförmåner ......................................... 
  
 163 
  
 8.2.4 
  
 Bistånd enligt socialtjänstlagen.................................. 
  
 164 
  
 8.3 
  
 Frågans tidigare behandling................................................... 
  
 164 
  
 8.3.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 164 
  
 8.3.2 
  
 Rapport från RPS........................................................ 
  
 164 
  
 8.3.3 Utredningen om vissa folkbokföringsfrågor ............ 
  
 165 
  
 8.3.4 Propositionen om skydd för förföljda personer, 
  
 samordningsnummer, m.m. ....................................... 
  
 165 
  
 8.3.5 
  
 Utskottsuttalanden..................................................... 
  
 165 
  
 8.3.6 
  
 Brottsofferutredningen .............................................. 
  
 166 
  
 8.3.7 RPS:s förslag om skydd av bevispersoner ................. 
  
 167 
  
 8.3.8 Propositionen om stöd till brottsoffer...................... 
  
 168 
  
 9 
 Innehåll SOU 2004:1 
  
 8.4 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 169 
  
 8.4.1 Personsäkerhetsersättning – en ny form av 
  
 ersättning införs .......................................................... 
  
 169 
  
 8.4.2 
  
 Personkretsen.............................................................. 
  
 170 
  
 8.4.3 
  
 Ersättningens bestämmande....................................... 
  
 171 
  
 8.4.4 
  
 Handläggningen .......................................................... 
  
 173 
  
 8.4.5 
  
 Beskattning och utmätning ........................................ 
  
 174 
  
 9 
  
 Processuella frågor ................................................... 
  
 177 
  
 9.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 177 
  
 9.2 
  
 Handläggningen av mål och ärenden då ena parten har 
  
 skyddade uppgifter................................................................. 
  
 178 
  
 9.2.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 178 
  
 9.2.2 
  
 Gällande forumregler.................................................. 
  
 179 
  
 9.2.3 
  
 Parts uppgiftsskyldighet och domstolens 
  
 utredningsskyldighet .................................................. 
  
 181 
  
 9.2.4 
  
 Personuppgifter hos domstolen................................. 
  
 183 
  
 9.2.5 
  
 Närmare om problemen med nuvarande ordning..... 
  
 187 
  
 9.2.6 
  
 Forumfrågans tidigare behandling ............................. 
  
 193 
  
 9.2.7 
  
 Överväganden och förslag.......................................... 
  
 196 
  
 9.3 
  
 Anonyma bevispersoner ........................................................ 
  
 203 
  
 9.3.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 203 
  
 9.3.2 
  
 Europakonventionen m.m.......................................... 
  
 204 
  
 9.3.3 
  
 Utländsk rätt ............................................................... 
  
 205 
  
 9.3.4 
  
 Frågans tidigare behandling........................................ 
  
 207 
  
 9.3.5 
  
 Överväganden.............................................................. 
  
 209 
  
 9.4 
  
 Säkring av bevis ...................................................................... 
  
 211 
  
 9.4.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 211 
  
 9.4.2 
  
 Bevisupptagning enligt gällande rätt.......................... 
  
 211 
  
 9.4.3 
  
 Förslaget från RPS ...................................................... 
  
 213 
  
 9.4.4 
  
 Överväganden och förslag.......................................... 
  
 214 
  
 10 
  
 Genomförandefrågor ................................................. 
  
 217 
  
 10.1 
  
 Ekonomiska konsekvenser .................................................... 
  
 217 
  
 10.1.1 Utgångspunkterna för våra beräkningar.................... 
  
 217 
  
 10.1.2 De beräknade kostnaderna ......................................... 
  
 218 
  
 10.2 
  
 Andra konsekvenser............................................................... 
  
 221 
  
 10 
  
 SOU 2004:1 
  
 Innehåll 
  
 10.3 
  
 Ikraftträdande ........................................................................ 
  
 221 
  
 11 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 223 
  
 11.1 
  
 Förslaget till personsäkerhetslag........................................... 
  
 223 
  
 11.2 
  
 Förslaget till lag om personsäkerhetsersättning .................. 
  
 228 
  
 11.3 
  
 Förslaget till lag om behörig domstol vid sekretess för 
  
 personuppgifter...................................................................... 
  
 230 
  
 11.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken .................. 
  
 231 
  
 11.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i föräldrabalken ...................... 
  
 232 
  
 11.6 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående 
  
 verkställighet av straff m.m. .................................................. 
  
 232 
  
 11.7 
  
 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen....................... 
  
 232 
  
 11.8 
  
 Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen.............. 
  
 233 
  
 Bilagor 
  
 1 
  
 Kommittédirektiv .................................................................. 
  
 237 
  
 2 
  
 Förslag till Nationella riktlinjer för 
  
 personsäkerhetsarbete ........................................................... 
  
 245 
  
 11 
 Förkortningar 
  
 bet. 
  
 betänkande 
  
 BrB 
  
 Brottsbalken 
  
 BRÅ 
  
 Brottsförebyggande rådet 
  
 dir. 
  
 direktiv 
  
 Ds 
  
 Departementsserien 
  
 DV 
  
 Domstolsverket 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 FB 
  
 Föräldrabalken 
  
 FL 
  
 Förvaltningslagen (1986:223) 
  
 HD 
  
 Högsta domstolen 
  
 JO 
  
 Justitieombudsmannen 
  
 JuU 
  
 Justitieutskottet 
  
 KvaL 
  
 Lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt 
  
 NJA 
  
 Nytt Juridiskt Arkiv, avd. I 
  
 prop. 
  
 proposition 
  
 PRV 
  
 Patent- och registreringsverket 
  
 RB 
  
 Rättegångsbalken 
  
 RF 
  
 Regeringsformen 
  
 RPS 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 rskr. 
  
 riksdagsskrivelse 
  
 RSV 
  
 Riksskatteverket 
  
 RÅ 
  
 Riksåklagaren 
  
 SCB 
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 SFS 
  
 Svensk författningssamling 
  
 SkL 
  
 Skadeståndslagen (1972:207) 
  
 SkU 
  
 Skatteutskottet 
  
 SoL 
  
 Socialtjänstlagen (2001:453) 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 ÄB 
  
 Ärvdabalken 
  
 ÄktB 
  
 Äktenskapsbalken 
  
 13 
 Sammanfattning 
 Bakgrund 
 Utsagor från vittnen och andra bevispersoner är ett väsentligt in- slag i en effektiv rättskipning. Hot och våld mot bevispersoner och deras anhöriga utgör därför ett stort hinder i det brottsbekämpande arbetet. Om det allmänna inte kan erbjuda bevispersoner ett till- räckligt skydd vid sådana angrepp, finns det risk för att dessa väljer att inte samarbeta med polisen, vilket i sin tur kan få till följd att grova brott förblir ouppklarade. Också hot och våld mot anställda inom rättsväsendet och andra utsatta grupper är ett allt större problem. 
 I Sverige har vi sedan länge sett mycket allvarligt på försöken att sabotera rättsprocesser genom att påverka bevispersoner med våld eller hot. Detsamma gäller angreppen mot andra utsatta person- kategorier. Polisen spelar självklart en viktig roll i arbetet med att skydda och hjälpa utsatta personer. I dag saknas dock ett för riket sammanhållet och professionellt program för hur skyddet för all- varligt hotade personer skall vara beskaffat. Det skydd som likväl erbjuds riskerar därmed att bli amatörmässigt och mindre effektivt. Det ligger ett värde i enhetliga ramar och en nationell samordning av detta skyddsarbete. Detta kan åstadkommas genom enhetliga bestämmelser rörande skyddsåtgärder, arbetsmetoder och rutiner. 
 Vi har fått i uppdrag att utforma ett nationellt program till skydd för bevispersoner m.fl. och att lämna förslag i frågor som har sam- band med ett sådant program. Till grund för vårt arbete ligger ett förslag från RPS från december 2000 om ett handlingsprogram till skydd för bevispersoner. 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:1 
  
 Våra förslag 
 Ett nationellt program om personsäkerhet 
 En ny lag 
 Vi föreslår att det skall införas  
 ett nationellt program om person- säkerhet 
 . Programmet skall regleras i en särskild lag. Härmed upp- nås en enhetlig modell för personsäkerhetsarbete i hela landet. 
 I lagen skall vissa grundläggande frågor behandlas såsom förut- sättningarna för programmets tillämpning, beslutsgången och rätten till överklagande. 
 Personer som får beviljas inträde i programmet 
 Programmet är inriktat på att omfatta en snäv personkrets. 
 I första hand är det tänkt att tillämpas beträffande bevispersoner som medverkar i en förundersökning eller rättegång rörande grov eller organiserad brottslighet och deras närstående. Med bevis- personer avses målsägande och vittnen men även misstänkta och tilltalade. Det är erfarenhetsmässigt i sistnämnda grupp som de mera komplicerade skyddsfrågorna uppkommer. 
 Härutöver får programmet tillämpas beträffande anställda inom rättsväsendet, t.ex. poliser, och deras närstående. 
 Slutligen kan programmet tillämpas även beträffande andra per- soner, om det föreligger särskilda skäl. Det kan handla om politi- ker, journalister och andra exponerade grupper. 
 Förutsättningar för programmets tillämpning 
 En första förutsättning för att en person skall beviljas inträde i programmet är att det föreligger en påtaglig risk för brottslighet som riktar sig mot dennes eller en närståendes liv, hälsa, frihet eller frid. 
 För att en bevisperson skall beviljas inträde krävs härutöver att 
  
 1) 
  
 de uppgifter bevispersonen lämnar bedöms ha betydelse för möjligheten att uppnå tillräckliga skäl för åtal och fällande dom, 
  
 2) 
  
 det finns ett samband mellan risken för brott och de uppgifter som bevispersonen lämnar, 
  
 16 
  
 SOU 2004:1 
  
 Sammanfattning 
  
 3) 
  
 bevispersonen samtycker till att genomföra programmet och bedöms komma att följa de villkor som ställs, 
  
 4) 
  
 bevispersonen har rätt att stadigvarande vistas i landet och 
  
 5) 
  
 andra säkerhetsåtgärder bedöms otillräckliga. 
  
 För att programmet skall tillämpas beträffande andra personer än bevispersoner krävs att förutsättningarna i  
 3–5 
  är uppfyllda. Be- träffande anställda inom rättsväsendet krävs dessutom att det finns ett samband mellan risken för brott och tjänsten. 
 Ansvaret för handläggningen 
 Att skydda hotade personer är i huvudsak en polisiär fråga. Polisen skall därför ha huvudansvaret för programmet. 
 Även kriminalvården skall dock ha ett visst ansvar för program- met. Det gäller de personer som undergår verkställighet av fängel- se. Polisen skall emellertid ha ansvar för intagen som vistas utanför anstalten med stöd av 34 § KvaL. 
 Polisen och kriminalvården skall samarbeta med varandra och med andra samhällsorgan som berörs av ett personsäkerhetsärende. Insatser från myndigheter utanför programmet kan vara mycket viktiga för att programmet skall lyckas. Det kan t.ex. handla om ekonomiskt bistånd från socialtjänsten, medicinsk hjälp från sjuk- vården eller skydd av personuppgifter inom folkbokföringen. 
 Inträde 
 En ansökan om inträde i programmet får göras av den som önskar skydd i programmet, en myndighet som utreder ett med inträdet sammanhängande brott eller kriminalvården. Frågan om inträde får även tas upp självmant av polisen. 
 Ansökan om inträde skall göras hos en polismyndighet. Är för- utsättningarna uppfyllda, skall inträde beviljas. 
 Polisen får ställa upp villkor för programmets genomförande som den enskilde är skyldig att följa. 
 17 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:1 
  
 Innehållet i programmet 
 Den som beviljats inträde i programmet skall få hjälp med de säker- hetsåtgärder som bedöms nödvändiga och möjliga att genomföra, t.ex. skyddat boende. 
 Den enskilde skall även få hjälp med myndighetskontakter och annat som krävs för att genomföra programmet. 
 Utträde 
 En polismyndighet får besluta om utträde ur programmet, om någon av förutsättningarna för att tillämpa det inte längre föreligger. 
 Överklagande 
 Ett avslagsbeslut på en ansökan om inträde i programmet eller ett beslut om utträde ur programmet får överklagas till RPS. 
 Sekretess 
 För att arbetet med personsäkerhetsprogrammet skall fungera måste sekretesslagstiftningen vara utformad på ett ändamålsenligt sätt. Uppgifter om dem som skyddas i programmet liksom upp- gifter om polisens arbetsmetoder och rutiner får inte hamna i orätta händer. Vi föreslår därför nya bestämmelser i sekretesslagen. 
 Framtida samarbete med andra länder 
 Ett viktigt inslag i personsäkerhetsarbete är att flytta den hotade personen långt bort från själva hotet. Sverige är dock ett relativt litet land, och det är därför inte alltid lätt att uppnå tillräcklig säkerhet vid en flyttning inom landet. 
 Några rutiner för utbyte mellan Sverige och andra länder finns inte i dag, eftersom internationellt samarbete regelmässigt förut- sätter att de länder som deltar har ett fullt utbyggt nationellt hand- lingsprogram. När det svenska programmet antagits öppnas därför nya möjligheter till samarbete med andra länder. 
 18 
  
 SOU 2004:1 
  
 Sammanfattning 
  
 Ekonomisk ersättning till hotade personer 
 En allvarligt hotad person utsätts inte bara för mänskligt lidande utan drabbas också ofta av ekonomiska problem. Den hotade måste kanske flytta till en annan ort vilket kan dra med sig extra kost- nader för boende och flyttning samt minskade inkomster i sam- band med byte av arbete. 
 Vi föreslår därför att den som är föremål för åtgärder i det nya programmet skall ha rätt till ersättning från staten, s.k.  
 person- säkerhetsersättning 
 . Sådan ersättning skall kunna utgå även till andra personer som riskerar att utsättas för brottslighet som riktar sig mot liv, hälsa, frihet eller frid, om det föreligger synnerliga skäl. 
 Personsäkerhetsersättning skall lämnas i skälig utsträckning för utgifter, förlorad arbetsförtjänst, intrång i näringsverksamhet och förlust vid avyttring av egendom som orsakas av åtgärder till före- byggande av brott. 
 Ärendena om personsäkerhetsersättning skall prövas av Brotts- offermyndigheten. 
 Processuella frågor 
 Olika processuella problem kan uppstå i samband med hand- läggningen av mål och ärenden i domstol när ena parten har skyddade personuppgifter. 
 Ett av problemen är svårigheten för käranden att välja rätt forum när sekretess gäller för svarandens adressuppgift. För att komma till rätta med detta problem föreslår vi att det skall införas särskilda forumregler för sådana situationer. För de allmänna domstolarnas del införs en generell forumregel. När det gäller verkställighet i familjemål införs för länsrätternas del en särskild forumregel i föräldrabalken. 
 En annan processuell fråga gäller behovet av åtgärder som syftar till att förhindra att en bevisperson, på grund av rädsla för repressa- lier, vid huvudförhandlingen ändrar en tidigare lämnad uppgift eller avstår från att lämna en sådan. I denna del föreslår vi att RPS och RÅ får i uppdrag att utforma riktlinjer för videoinspelning av för- hör med bevispersoner som riskerar att utsättas för brottslighet som riktar sig mot liv, hälsa, frihet eller frid. 
 19 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:1 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
 Internationella erfarenheter visar att skyddsprogram är mycket kostnadskrävande eftersom ett effektivt säkerhetsarbete är förenat med stora utgifter. Dessutom tenderar kostnaderna för ett program att öka år för år beroende på att allt fler beviljas inträde i program- met men få lämnar det. 
 Vi har uppskattat att vårt förslag medför kostnader för staten på uppskattningsvis 50 miljoner kr det första året, varav 40 miljoner kr hänför sig till programmet och 10 miljoner kr till den nya ersätt- ningsformen. Efter hand som fler personer tas in i programmet för- väntas kostnaderna öka med några miljoner för varje år. 
 En del av kostnaderna för programmet motsvaras av utgifter som polisen har redan i dag för personskyddsarbete. Mellanskillnaden uppvägs av avsevärda besparingar i form av uteblivna kostnader för det allmänna och för enskilda. 
 Ikraftträdande 
 Våra förslag kräver inte så omfattande förberedelser. Det är också angeläget att personsäkerhetsprogrammet kan börja tillämpas snarast. Vi bedömer därför att ikraftträdande bör kunna ske den 1 januari 2005. 
 20 
 Summary 
 Background 
 Statements by witnesses, parties and other persons providing evidence (witnesses) are an essential element of the efficient admi- nistration of justice. The occurrence of serious forms of threats and violence towards witnesses and their relatives therefore constitutes a major impediment to the work in combating crime. If the public cannot offer witnesses sufficient protection from such attacks, there is a risk that they will opt not to cooperate with the police, which in its turn means that serious crimes may remain unresolved. Threats and violence against employees within the public legal services and other exposed groups also constitute an ever greater problem. 
 We have in Sweden for many years viewed attempts to sabotage legal proceedings by influencing witnesses through violence or threats as very serious. The same also applies to attacks against other vulnerable categories of persons. The police obviously play an important role in the work with protecting and helping vul- nerable persons. However, there is currently no national system of rules regarding the work of the police regarding protection of persons subject to serious threats. This means that the security measures that can be implemented vary throughout Sweden. In order to achieve uniformity, the work of the police should there- fore be coordinated nationally. Adams primarily involves the intro- duction of uniform provisions concerning protective Reynolds, working methods and routines. 
 Set against Cardenas, Dean given the assignment to formulate a national programme for the protection of witnesses and others, and to submit proposals on matters related to such a programme. A proposal by the National Police Board (RPS) on a programme of action for the protection of witnesses, from December 2000, formed a basis for our work. 
 21 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:1 
  
 Our proposals 
 A national programme for personal security 
 A new act 
  
 We propose that  
 a national programme for personal security  
 is intro- duced. The programme should be governed by a special act. In this way, a uniform model for personal security work will be estab- lished throughout Sweden. 
  
 Certain fundamental issues will be covered by the act such as the preconditions for the application of the programme, the procedure for  
 decision-making 
  and the right to appeals. 
 Persons who may be accepted into the programme 
 The programme is aimed at covering a narrow group of people. 
 In the first instance, it is intended that it will be applied regar- ding witnesses who participate in preliminary investigations or trials concerning serious or organised criminality, and closely related per- sons. Witnesses here means both the aggrieved party and witnesses, but also suspects and the accused. Experience has shown that it is regarding the latter group that the more complicated protection Grant. 
 In addition to this, the programme may be applied concerning employees within the public legal services, for example police officers and closely related persons. 
 Finally, the programme can also be applied concerning other persons if there are special reasons. For instance it may apply to politicians, journalists and other vulnerable groups. 
 Preconditions for the application of the programme 
 A primary precondition for a person being accepted into the pro- gramme is that there is a manifest risk of criminality that is directed against his or her or a closely related persons life, health, liberty or freedom. 
 In order for a witness to be accepted it is in addition required that: 
 22 
  
 SOU 2004:1 
  
 Summary 
  
 1) 
  
 the information provided by the witness is assessed to be of significance to the possibility of achieving sufficient cause to prosecute and a conviction, 
  
 2) 
  
 there is a link between the risk of crime and the information that the witness provide, 
  
 3) 
  
 the witness consents to undergoing the programme and is considered to comply with the conditions that are imposed, 
  
 4) 
  
 the witness is entitled to permanently stay in Sweden, and 
  
 5) 
  
 other security measures are considered insufficient. 
  
 In order for the programme to be applied concerning other persons than witnesses it is required that the preconditions under 3 to 5 are satisfied. As regards employees within the public legal services it is also required that there is a link between the risk of a crime and the service. 
 Responsibility for processing 
 The protection of threatened persons is mainly a police issue. The police should therefore have the main responsibility for the pro- gramme. 
 However, the prison and probation service should also have certain responsibility for the programme. This applies to those persons against Blair enforced. How- ever, the police should have responsibility for inmates who are spending time outside the institution pursuant to Section 34 of the Act on Correctional Treatment in Institutions (KvaL). 
 The police and the prison and probation service should coope- rate with each other and with other public bodies that are affected by a personal security matter. The work of public authorities out- side the programme can be very important for the programme to succeed. This may, for example, concern financial support by the social welfare services, medical assistance by the health care services and protection of personal data within the population registration service. 
 23 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:1 
  
 Acceptance 
 An application for acceptance into the programme may be made by a person who applies for protection under the programme, a public authority investigating a crime related to the acceptance or the prison and probation service. The issue of acceptance may also be taken Evans police on their own volition. 
 An application for acceptance should be made to a policy authority. If the preconditions are satisfied, acceptance should be granted. 
 The police may impose conditions for the implementation of the programme, with which the individual is liable to comply. 
 Content of the programme 
 A person who has been accepted into the programme should receive assistance with the security measures that are considered necessary and possible to implement, for example protected housing. 
 The individual should also obtain assistance with contacts with the public authorities and other matters required to implement the programme. 
 Exit 
 A police authority may decide on exit from the programme, if any of the preconditions for applying it no longer exists. 
 Appeals 
 A decision rejecting an application for acceptance into the pro- gramme or a decision on exit from the programme may be appealed against to the RPS. 
 Secrecy 
 In order to ensure that the work with the personal security pro- gramme functions, the secrecy legislation must be formulated in an appropriate way. Details of those protected under the programme and similarly information about police working methods and routines 
 24 
  
 SOU 2004:1 
  
 Summary 
  
 may not end up in the wrong hands. We therefore propose that new provisions are introduced into the Secrecy Act. 
 Future cooperation with other countries 
 An important element of personal security work is to move the threatened person far away from the threat itself. Schneider, Sweden is a rather small country, and it is therefore not always easy to achieve sufficient security by a move within the country. 
 There are currently no routines for exchanges between Sweden and other countries, as it is normally a precondition for interna- tional cooperation that the countries that participate have a fully developed national programme of action. When the Swedish pro- gramme is adopted, opportunities Eaton be opened for cooperation with other countries. 
 Financial compensation to threatened persons 
 A person subject to serious threats is not only exposed to human suffering but is also often adversely affected by financial problems. The person threatened perhaps must move to another district, which can involve additional costs for housing and moving expenses and also reduced income in conjunction with changing job. 
 We therefore propose that those who are subject to measures in the new programme should be entitled to compensation from the Government,  
 so-called 
 personal security compensation.  
 It should also be possible to pay such compensation to other persons who are at risk of being exposed to criminality directed at their life, health, liberty or freedom, provided there are extraordinary Washington. 
 Personal security compensation should be granted to a reasonable extent for expenses, lost earnings, disruption of business operations and loss in connection with disposal of property caused by measures to prevent crime. 
 Matters concerning personal security compensation should be considered by the Crime Victim Compensation and Support Authority. 
 25 
  
 Summary 
  
 SOU 2004:1 
  
 Procedural issues 
 Various procedural problems can arise in conjunction with the pro- cessing of cases and matters at court when one of the parties has protected personal data. 
 One of the problems is the difficulty for the plaintiff in choosing the right forum when secrecy applies regarding the defendants address details. In order to resolve this problem we propose that special forum rules should be introduced for such situations. On the part of the general courts, a general forum rule will be intro- duced. As regards enforcement in family cases, a special forum rule on the part of the county administrative courts will be introduced into the Parental Code. 
 Another procedural issue concerns the need for measures aimed at preventing that a witness, owing to fear of reprisals, changes state- ments previously made or refrains from providing such statements at a main hearing. In this respect we propose that the RPS and the Office of the  
 Prosecutor-General 
  (RÅ) are given the assignment of formulating guidelines for the video recording of questionings with witnesses who are at risk of being exposed to criminality directed against life, health, liberty or freedom. 
 Financial consequences 
 International experience shows that protective programmes are very costly, as effective security work Erickson great expense. Moreover, the costs for a programme tend to increase year by year depending on an increasing number being accepted into the programme but few leaving it. 
 We have estimated that our proposal will entail costs for the Government of an estimated 50 million kronor for the first year, of which 40 million kronor is referable to the programme and 10 million kronor to the new form of compensation. In time, as more persons are brought into the programme, it is expected that these costs Doyle some millions each year. 
 Some of the costs of the programme are already covered by the costs that the police currently incur for personal protection work. The difference is balanced by substantial savings in the form of  
 non-occurring 
  costs for the public and for individuals. 
 26 
  
 SOU 2004:1 
  
 Summary 
  
 Entry into force 
 Our proposals do not require very extensive preparations. It is also important that it is possible to commence the personal security programme as soon as possible. We therefore consider that it should enter into force on 1 January 2005. 
 27 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till personsäkerhetslag (200X:XX) 
  
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Ett nationellt program om personsäkerhet 
 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ett nationellt program om personsäkerhet. 
 2 § Med bevispersoner avses i denna lag misstänkta, tilltalade, mål- sägande, vittnen och andra som medverkar i en förundersökning eller rättegång rörande grov eller organiserad brottslighet. 
 Förutsättningarna för programmets tillämpning 
 Personkretsen 
 3 § Programmet får tillämpas beträffande 
  
 1) 
  
 bevispersoner, 
  
 2) 
  
 anställda inom rättsväsendet och 
  
 3) 
  
 närstående till personer under 1 och 2. 
  
 Programmet får tillämpas även beträffande andra personer, om det föreligger särskilda skäl. 
 Risk för brott 
 4 § En förutsättning för att en person skall beviljas inträde i programmet är att det föreligger en påtaglig risk för brottslighet som riktar sig mot dennes eller en närståendes liv, hälsa, frihet eller frid. 
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 Övriga förutsättningar 
 5 § För att en bevisperson skall beviljas inträde i programmet krävs, utöver vad som följer av 4 §, att 
  
 1) 
  
 de uppgifter bevispersonen lämnar bedöms ha betydelse för möjligheten att uppnå tillräckliga skäl för åtal och fällande dom, 
  
 2) 
  
 det finns ett samband mellan risken för brott och de uppgifter som bevispersonen lämnar, 
  
 3) 
  
 bevispersonen samtycker till att genomföra programmet och bedöms komma att följa de villkor som ställs, 
  
 4) 
  
 bevispersonen har rätt att stadigvarande vistas i landet och 
  
 5) 
  
 andra säkerhetsåtgärder bedöms otillräckliga. 
  
 För att programmet skall tillämpas beträffande andra personer än bevispersoner krävs att förutsättningarna i första stycket  
 3–5 
  är uppfyllda. Beträffande anställda inom rättsväsendet krävs dessutom att det finns ett samband mellan risken för brott och tjänsten. 
 Ansvaret för handläggningen 
 Polisen 
 6 § Polisen ansvarar för programmet, om inte annat följer av 7 §. 
 Kriminalvården 
 7 § Kriminalvården ansvarar för programmet beträffande den som undergår verkställighet av fängelse. Polisen har dock ansvar för in- tagen som vistas utanför anstalten med stöd av 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. 
 Samarbete 
 8 § Polisen och kriminalvården skall samarbeta med varandra och med andra myndigheter och samhällsorgan som berörs av ett ärende enligt denna lag. Andra myndigheter skall ge polisen och kriminal- vården stöd i deras arbete. 
 30 
  
 SOU 2004:1 
  
 Författningsförslag 
  
 Inträde 
 Ansökan 
 9 § En ansökan om inträde i programmet får göras av den som önskar skydd i programmet, en myndighet som utreder ett med inträdet sammanhängande brott eller kriminalvården. Frågan om inträde får även tas upp självmant av polisen. 
 10 § Ansökan om inträde skall göras hos en polismyndighet. 
 Den skall innehålla uppgifter om den enskilde i de hänseenden som avses i  
 3-5 
  §§. 
 Beslut 
 11 § En ansökan om inträde skall prövas skyndsamt. 
 Är förutsättningarna i  
 3-5 
  §§ uppfyllda, skall inträde beviljas. 
 Villkor 
 12 § Polisen får ställa upp villkor för programmets genomförande som den enskilde är skyldig att följa. 
 Innehållet i programmet 
 13 § Den som beviljats inträde i programmet skall få hjälp med de säkerhetsåtgärder som bedöms nödvändiga och möjliga att genom- föra. 
 Den enskilde skall få hjälp även med myndighetskontakter och annat som krävs för att genomföra programmet. 
 Utträde 
 14 § En polismyndighet får besluta om utträde ur programmet, om någon av förutsättningarna för att tillämpa det inte längre före- ligger. 
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 Överklagande 
 15 § Ett avslagsbeslut på en ansökan om inträde i programmet eller ett beslut om utträde ur programmet får överklagas till Rikspolis- styrelsen. 
 Överklagandet skall ges in till den polismyndighet som har med- delat beslutet. Det skall ha kommit in dit inom tre veckor från dagen för beslutet. 
 Rikspolisstyrelsens beslut får inte överklagas. 
 Bemyndigande 
 16 § Regeringen eller den myndighet som regeringen beslutar får meddela närmare föreskrifter om vilka polismyndigheter som skall ansvara för programmet och lagens tillämpning i övrigt. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 
 32 
  
 SOU 2004:1 
  
 Författningsförslag 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag (200X:XX) om personsäkerhetsersättning 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelse 
 1 § Den som är föremål för åtgärder enligt bestämmelserna i personsäkerhetslagen (200x:xx) har rätt till ersättning från staten enligt denna lag (personsäkerhetsersättning). 
 Ersättning kan utgå även till andra personer som riskerar att ut- sättas för brottslighet som riktar sig mot liv, hälsa, frihet eller frid, om det föreligger synnerliga skäl. 
 Bestämmande av ersättning 
 2 § Personsäkerhetsersättning lämnas i skälig utsträckning för utgifter, förlorad arbetsförtjänst, intrång i näringsverksamhet och förlust vid avyttring av egendom som orsakas av åtgärder till före- byggande av brott. 
 3 § När personsäkerhetsersättning bestäms, skall andra möjlig- heter till ersättning beaktas. 
 4 § Personsäkerhetsersättning fastställs i form av engångsbelopp och betalas med högst tio gånger det prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller då ersättningen bestäms. 
 Handläggningen 
 5 § Ärende om personsäkerhetsersättning prövas av Brottsoffer- myndigheten. 
 6 § Ansökan om personsäkerhetsersättning skall göras inom två år från det att utgiften eller förlusten uppstod. 
 7 § Beträffande prövningen av ärende om personsäkerhetsersätt- ning gäller i övrigt vad som sägs om ärende om brottsskadeersätt- ning i  
 12–15 
  §§ brottsskadelagen (1978:413) i tillämpliga delar. 
 33 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 Övrigt 
 8 § Anspråk på personsäkerhetsersättning får inte överlåtas, innan ersättningen är tillgänglig för lyftning. 
 9 § Personsäkerhetsersättning får inte utmätas. 
 10 § Utgår personsäkerhetsersättning, inträder staten intill det ut- givna beloppet i den ersättningsberättigades rätt till skadestånd till den del detta inte har beaktats vid bestämmande av ersättningen. Detsamma gäller beträffande annan förmån som hade bort beaktas vid ersättningens bestämmande men som då inte var känd. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 
 34 
  
 SOU 2004:1 
  
 Författningsförslag 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag (200X:XX) om behörig domstol vid sekretess för personuppgifter 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Följer av lag att talan skall väckas eller ansökan göras vid tingsrätten i den ort där part eller annan har hemvist eller är folkbokförd, får, om sekretess gäller för dennes personuppgifter, talan väckas eller ansökan göras vid tingsrätt som regeringen bestämmer. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 
 35 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i rättegångsbalken 
 Härigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalken att 36 kap. 6 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 36 Kap. Om vittne 
 Vittne  
 må  
 vägra att yttra sig angående omständighet, vars yppande skulle röja, att vittnet eller någon honom närstående, som avses i 3 §, förövat brottslig eller vanärande handling.  
 Vittne må även vägra att avgiva utsaga, varigenom yrkeshemlighet skulle uppenbaras, om ej synnerlig an- ledning förekommer, att vittnet höres därom. 
  
 6 § 
  
 Ett  
 vittne  
 får  
 vägra att yttra sig angående omständighet, vars yppande skulle röja, att vittnet eller någon honom närstående, som avses i 3 §, förövat brottslig eller vanärande handling.  
 Ett vittne får vägra att yttra sig också i syfte att inte röja yrkeshemlighet eller uppgift som hänför sig till verksamhet enligt personsäkerhetslagen (200x:xx), om inte synnerlig anledning förekommer, att vittnet hörs därom. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 
 36 
  
 SOU 2004:1 
  
 Författningsförslag 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i föräldrabalken 
 Härigenom föreskrivs i fråga om föräldrabalken 
 1  
 att 21 kap. 1 § skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 21 kap. Om verkställighet av domar, beslut eller avtal om vårdnad, boende eller umgänge 
 1 § 
 2 
  
 Vid verkställighet skall barnets bästa komma i främsta rummet. Verkställighet av vad allmän domstol har bestämt i dom eller 
 beslut om vårdnad, boende, umgänge eller överlämnande av barn söks hos länsrätten. Har domen eller beslutet inte vunnit laga kraft och är det inte särskilt medgivet att verkställighet ändå får ske, får länsrätten inte vidta åtgärder enligt  
 2-4 
  §§. 
 Verkställighet av avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket och 15 a § andra stycket söks hos länsrätten. Vad som i detta kapitel föreskrivs om verkställighet av dom eller beslut som vunnit laga kraft gäller även ett sådant avtal. 
 Gäller sekretess för motpartens eller barnets personuppgifter, får verkställighet enligt andra eller tredje stycket sökas hos länsrätt som regeringen bestämmer. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 
  
 1 
  
 Balken omtryckt 1995:974 
  
 2 
  
 Senaste lydelse 1998:319 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 6 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av straff m.m. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1963:193) om samarbete med Danmark, Finland, Island och Norge angående verkställighet av straff m.m. att 5 och 8 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 § 
  
 I Danmark, Finland, Island eller 
  
 I Danmark, Finland, Island eller 
  
 Norge meddelad dom, varigenom 
  
 Norge meddelad dom, varigenom 
  
 dömts i Danmark till faengsel 
  
 dömts i Danmark till faengsel 
  
 eller haefte, i Finland till tukt- 
  
 eller haefte, i Finland till tukt- 
  
 hus eller fängelse, i Island till 
  
 hus eller fängelse, i Island till 
  
 fangelsi eller vardhald och i 
  
 fangelsi eller vardhald och i 
  
 Norge till fengsel eller hefte,  
 må 
  
 Norge till fengsel eller hefte,  
 får 
  
 på begäran verkställas här i riket, 
  
 på begäran verkställas här i riket, 
  
 om den dömde när verkställig- 
  
 om den dömde när verkställig- 
  
 het skall ske är svensk med- 
  
 het skall ske är svensk med- 
  
 borgare eller har hemvist i 
  
 borgare eller har hemvist i 
  
 Sverige. Uppehåller han sig här i 
  
 Sverige. Uppehåller han sig här i 
  
 riket,  
 må  
 även  
 eljest  
 domen 
  
 riket  
 eller riskerar han att utsättas 
  
 verkställas här, om det med 
  
 för brottslighet som riktar sig mot 
  
 hänsyn 
  
 till 
  
 omständigheterna 
  
 hans liv, hälsa, frihet eller frid 
 ,  
 får 
  
 finnes  
 lämpligast. 
  
 även 
  
 annars 
  
 domen verkställas 
  
 här, om det med hänsyn till 
  
 omständigheterna 
  
 anses 
  
 lämp- 
  
 ligast. 
  
 8 § 
 3 
  
 Här i riket meddelad dom, 
  
 Här i riket meddelad dom, 
  
 varigenom dömts 
  
 till 
  
 fängelse, 
  
 varigenom dömts 
  
 till 
  
 fängelse, 
  
 må 
  
 verkställas 
  
 i 
  
 Danmark, 
  
 får 
  
 verkställas 
  
 i 
  
 Danmark, 
  
 Finland, Island eller Norge, om 
  
 Finland, Island eller Norge, om 
  
 den 
  
 dömde 
  
 när 
  
 verkställighet 
  
 den 
  
 dömde 
  
 när 
  
 verkställighet 
  
 skall ske är medborgare eller har 
  
 skall ske är medborgare eller har 
  
 hemvist 
  
 i 
  
 den 
  
 andra staten. 
  
 hemvist i 
  
 den 
  
 andra 
  
 staten. 
  
 3  
 Senaste lydelse 1983:226 
 38 
  
 SOU 2004:1 
  
 Författningsförslag 
  
 Uppehåller han sig i någon av Uppehåller han sig i någon av nämnda stater,  
 må  
 även  
 eljest  
 nämnda stater  
 eller riskerar han  
 domen verkställas där, om det  
 att utsättas för brottslighet som  
 med hänsyn till omständlig-  
 riktar sig mot hans liv, hälsa,  
 heterna  
 finnes  
 lämpligast.  
 frihet eller frid 
 ,  
 får  
 även  
 annars 
  
 domen verkställas där, om det med hänsyn till omständlig- heterna  
 anses  
 lämpligast. 
 Bifalls en framställning om verkställighet av domen i den andra staten, skall kriminalvårdsstyrelsen vid behov ombesörja att den dömde överförs till den staten. Styrelsen får därvid begära hjälp av polismyndigheten i den ort där den dömde uppehåller sig. 
 Påträffas den dömde här i riket före frigivningen, får polismyndig- heten på begäran av myndighet i den andra staten eller med anledning av där utfärdad efterlysning ombesörja att han överförs till den staten för verkställighet av straffet. 
 Skall den dömde enligt vad som nu har sagts överföras från Sverige till den andra staten, anses den tid, under vilken han för ändamålet har varit omhändertagen av svensk myndighet, såsom strafftid. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 7 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) 
 4 
  
 dels  
 att det skall införas en ny paragraf, 5 kap. 8 §, av följande lydelse, 
  
 dels  
 att 7 kap. 15 och 21 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. Sekretess med hänsyn främst till intresset att förebygga eller beivra brott 
 8 § 
 Sekretess gäller för uppgift om verksamhet enligt person- säkerhetslagen (200x:xx), om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan fara för att verksam- heten skadas. 
 7 kap. Sekretess med hänsyn främst till skyddet för enskilds personliga förhållanden 
 15§ 
 5 
  
 Sekretess gäller 
  
 1. 
  
 i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av befolkningen och, i den utsträckning regeringen före- skriver det, i annan verksamhet som avser registrering av betydande del av befolkningen, 
  
 2. 
  
 i verksamhet som avser förande av eller uttag ur sjömans- registret, 
  
 för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. 
 Sekretess gäller i ärende om fingerade personuppgifter för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att upp- giften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående 
  
 4 
  
 Omtryckt 1992:1474 
  
 5 
  
 Senaste lydelse 1999:328 
  
 40 
 SOU 2004:1 Författningsförslag 
 lider men. Om en uppgift för vilken sådan sekretess gäller har lämnats till en annan myndighet, gäller sekretessen också där. 
  
 I fråga om uppgift i allmän 
  
 Sekretess gäller för uppgift om 
  
 handling gäller sekretessen i högst 
  
 enskilds personliga förhållanden 
  
 sjuttio år. 
  
 som hänför sig till ärende enligt 
  
 personsäkerhetslagen 
  
 (200x:xx) 
  
 eller 
  
 lagen 
  
 (200x:xx) 
  
 om 
  
 personsäkerhetsersättning, om det 
  
 inte står klart att uppgiften kan 
  
 röjas utan att den enskilde eller 
  
 någon 
  
 honom 
  
 närstående 
  
 lider 
  
 men. 
  
 I fråga om uppgift i allmän 
  
 handling enligt 
  
 första eller andra 
  
 stycket gäller sekretessen i högst 
  
 sjuttio år. 
  
 21 § 
 6 
  
 Sekretess gäller inom kriminal- 
  
 Sekretess gäller inom kriminal- 
  
 vården för uppgift om enskilds 
  
 vården för uppgift om enskilds 
  
 personliga förhållanden, om det 
  
 personliga förhållanden, om det 
  
 kan antas att den enskilde eller 
  
 kan antas att den enskilde eller 
  
 någon honom 
  
 närstående 
  
 lider 
  
 någon 
  
 honom 
  
 närstående 
  
 lider 
  
 men eller att fara uppkommer 
  
 men eller att fara uppkommer 
  
 för att någon utsätts för våld 
  
 för att någon utsätts för våld 
  
 eller annat allvarligt men om 
  
 eller annat allvarligt men om 
  
 uppgiften röjs. Sekretessen gäller 
  
 uppgiften röjs. Sekretessen gäller 
  
 dock inte beslut av Herrera 
  
 dock inte beslut av Kriminal- 
  
 vårdsstyrelsen 
  
 eller någon 
  
 av 
  
 vårdsstyrelsen 
  
 eller 
  
 någon av 
  
 kriminalvårdens 
  
 nämnder 
  
 och 
  
 kriminalvårdens 
  
 nämnder 
  
 och 
  
 inte heller annat beslut i ett 
  
 inte heller annat beslut i ett 
  
 kriminalvårdsärende 
  
 enligt 
  
 kriminalvårdsärende 
  
 enligt 
  
 brottsbalken eller lagstiftningen 
  
 brottsbalken eller lagstiftningen 
  
 om kriminalvård i anstalt. 
  
 om kriminalvård i anstalt  
 utom 
  
 i ärende enligt 5 § lagen 
  
 (1963:193) 
  
 om 
  
 samarbete 
  
 med 
  
 Danmark, 
  
 Finland, 
  
 Island 
  
 och 
  
 Norge angående verkställighet av straff m.m. 
  
 6  
 Senaste lydelse 1994:595 
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 Sekretess gäller också hos regeringen i ärende om överförande av verkställighet av brottmålsdom för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte regeringens beslut i ärendet. 
 I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst femtio år. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 
 42 
  
 SOU 2004:1 
  
 Författningsförslag 
  
 8 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) att det skall införas en ny paragraf, 8 kap. 30 a §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 8 kap. Inkomster som är skattefria 
 Hittelön m.m. 
 30 a § 
 Ersättning enligt lagen (200x:xx) om personsäkerhetsersättning är skattefri. 
 Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005. 
 43 
 BAKGRUND 
  
 1 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 För polisens och åklagarnas brottsbekämpande arbete är det av avgörande betydelse att personer som har upplysningar att lämna vågar träda fram och medverka i förundersökning och rättegång. Detta gäller särskilt i samband med den grova och organiserade brottsligheten. Lika viktigt är det att poliser och andra utsatta yrkes- kategorier kan utföra sitt arbete utan att utsättas för repressalier i form av hot och våld. 
 I dag förekommer dock att nu nämnda grupper av personer blir föremål för allvarliga hot och våldsamma hämndaktioner. Mot denna bakgrund har vi fått i uppdrag att utforma ett nationellt program till skydd för bevispersoner m.fl. Vi skall också lämna förslag i frågor som har samband med ett sådant program. Till grund för vårt arbete ligger ett förslag från RPS från december 2000 om ett handlingsprogram till skydd för bevispersoner. 
 Vid utformningen av programmet har vi i uppdrag att särskilt överväga vissa frågor. En sådan handlar om vilken personkrets som bör kunna omfattas av programmet. Förslaget från RPS tar sikte på personer som på grund av medverkan i förundersökning och rätte- gång om grov eller organiserad brottslighet löper allvarlig risk att bli utsatta för brottsliga angrepp. I våra direktiv framhålls dock att behov av att kunna omfattas av ett program kan finnas även för bevispersoner som medverkar i förundersökning och rättegång om annan allvarlig brottslighet, t.ex. våld eller hot om våld inom familjen. Även i dessa fall skall det allmänna tillhandahålla skydd. 
 Eftersom situationerna delvis ser olika ut vid organiserad brotts- lighet och familjevåld valde vi att behandla dem var för sig. Våra förslag på utökade skyddsåtgärder i samband med familjerelaterat våld presenterades i augusti 2002 i delbetänkandet  
 Nationell hand- lingsplan mot våld i nära relationer  
 (SOU 2002:71). I det här betänkandet redovisar vi resten av vårt uppdrag. 
 47 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2004:1 
  
 Utöver uppgiften att utforma ett nationellt program för hotade bevispersoner m.fl. ingår i vårt uppdrag att lösa vissa närliggande frågor. Det gäller t.ex. frågan om ekonomisk ersättning till den som är i behov av skydd samt olika processuella problem som kan uppstå då ena parten i en process har skyddade personuppgifter. Dessa frågor tar inte sikte enbart på personer som kan bli aktuella för vårt program utan de har betydelse för en vidare krets av hotade och förföljda personer, t.ex. våldsutsatta kvinnor. Detta innebär att vårt slutbetänkande utöver förslag till ett program för hotade bevis- personer m.fl. innehåller ytterligare förslag som syftar till att mot- verka våld i nära relationer. 
 Utredningens direktiv återges i sin helhet som  
 bilaga 1. 
  
 Enligt de ursprungliga direktiven skulle utredningen redovisa sitt uppdrag senast den 1 september 2003. Genom tilläggsdirektiv den 8 maj 2003 beslutade regeringen att uppdraget i stället skall redo- visas senast den 31 december 2003. 
  
 1.2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen påbörjade sitt arbete i den nu aktuella delen hösten 2002. 
 Under arbetet med delbetänkandet tog vi ett stort antal kontakter med polismyndigheter och andra myndigheter, kommuner och ideella organisationer. De synpunkter och erfarenheter rörande skydd av hotade och våldsutsatta personer vi då inhämtade har varit till stor nytta också i vårt fortsatta arbete. 
 I arbetet med att utforma ett nationellt program har också våra nära kontakter med polismyndigheterna i Stockholms, Västra Götalands och Skåne län varit mycket betydelsefulla. Även Riks- kriminalpolisen har här spelat en viktig roll liksom synpunkter från Säkerhetspolisen och RÅ. 
 När det gäller myndigheternas hantering av skyddade person- uppgifter har utredningen träffat företrädare för Skatteverket, DV, RFV och Socialstyrelsen. I samband med frågorna om ersättning till hotade och förföljda personer har vi också haft värdefulla kontakter med Brottsoffermyndigheten. 
 Vidare har företrädare för utredningen ingått i en nordisk arbets- grupp under ländernas rikspolischefer där syftet har varit att bana väg för ett kommande samarbete mellan länderna i vittnesskydds- 
 48 
  
 SOU 2004:1 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 frågor. I samband med det arbetet har utredningen träffat chefen för vittnesskyddet i Kanada. 
 Utredningen har under arbetets gång även sammanträffat med personer som p.g.a. allvarliga hot lever skyddade och på så sätt fått del av enskildas erfarenheter av och synpunkter på skyddsarbete. 
 Slutligen har utredningen samrått med Beredningen för rätts- väsendets utveckling (Ju 2000:13) och Offentlighets- och sekretess- kommittén (Ju 1999:06). 
 49 
 2 Hotet från ett narkotikasyndikat – 
 en uppdiktad historia 
 En annorlunda inledning 
 I vårt land förekommer att personer som på olika sätt medverkar i brottsutredningar och rättegångar om grov eller organiserad brotts- lighet utsätts för hot och våld, ibland av mycket allvarligt slag. Inte sällan är det personer som själva har en kriminell bakgrund som hamnar i den hotades situation när de av olika skäl väljer att i stället börja samarbeta med polisen. Dessa personers medverkan är mycket viktig i rättsväsendets kamp mot den grova brottsligheten. Den gör det möjligt att lagföra personer som polisen många gånger annars inte skulle komma åt. Samtidigt uppstår ofta extrema hotbilder mot den som tjallat. 
 Men också andra personkategorier än kriminella utsätts för all- varliga hotelser, t.ex. vittnen, målsägande och anställda inom rätts- väsendet. Det har även blivit vanligare att politiker blir allvarligt hotade på grund av sitt arbete och engagemang i olika frågor. 
 I Sverige finns inget nationellt vittnesskyddsprogram som kan ta hand om och hjälpa hotade personer. Naturligtvis vidtar polisen och andra berörda myndigheter redan i dag en rad skyddsåtgärder i sådana situationer, men arbetet behöver bli mera strukturerat och enhetligt. Polisen behöver också bättre verktyg och mera resurser för denna verksamhet. Vårt uppdrag är att skapa sådana förutsätt- ningar i ett nationellt program. 
 För att illustrera vad arbetet med att skydda hotade personer innebär har vi valt att inleda betänkandet med en uppdiktad historia. I detta kapitel får läsaren stifta bekantskap med några personer som hotas av företrädare för ett narkotikasyndikat och som behöver polisens skydd och hjälp. Arbetet med att skydda hotade personer är en både komplex och svårhanterlig verksamhet och också en relativt okänd värld för många. Vi tror därför att denna berättelse kan utgöra en värdefull bakgrund till våra överväganden och förslag. 
 51 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 Historien utspelar sig efter det att en lag om ett personsäker- hetsprogram har trätt i kraft. Detta innebär att det finns en särskild organisation hos polis och kriminalvård för ärenden om hotade personer. På så sätt kan man säga att vi går händelserna i förväg. Poängen med historien ligger emellertid framför allt i att åskådlig- göra vilka problem som kan uppstå när programmet trätt i kraft – följdfrågor som vi försöker lösa i betänkandet. 
 Personerna i historien har aldrig existerat, men mycket av det som händer dem bygger på verkliga händelser. Fallet visar först och främst vilka stora krav som ställs på de poliser som handlägger personsäkerhetsärenden men också på deras behov av samarbete och kontakter med andra organ, både offentliga och privata. Exemplet är tänkt att även ge en inblick i vad det rent mänskligt sett kan inne- bära för en person att beviljas inträde i ett program. Det är långt ifrån en glamorös tillvaro. Tvärtom utsätts den enskilde för stora påfrestningar av skilda slag. 
 Vi får följa huvudpersonerna från att behovet av skydd uppstår tills hovrättens dom vinner laga kraft. Berättelsen avslutas med att vi får veta hur situationen ser ut för de inblandade tre år senare. 
 En presentation av de inblandade 
 Vår historia handlar om vännerna Burnett, 56 år, och Arnold, 43 år, båda bosatta i Östad i södra Sverige. 
 Hans driver sedan många år tillbaka stadens mest ansedda hotell med restaurang, Stora Hotellet. Han är gift med Lee, 38 år, som ansvarar för hotellets konferensbokningar. Hans och Lee har två gemensamma barn, en pojke och en flicka. Harris är 16 år och går sista terminen i nionde klass. Han delar sin fritid mellan två stora intressen. Det ena är fotboll och det andra är flickvännen Snow. Dottern i familjen heter Hoffman. Hon är 5 år och går på ett privat dag- hem. Hon lider sedan en tid tillbaka av diabetes och har därför behov av daglig medicinering och täta läkarkontakter. 
 Familjen Schmidt bor i en vacker villa. Hans och Lee har var sin bil. De äger också en stor segelbåt. Familjen har en nära relation till sina släktingar som de umgås mycket med. Detta gäller särskilt Davis far, Bates, 81 år. Han har svåra hjärtproblem. Läkarna har sagt att nästa infarkt kan bli förödande. Bates bor i ett äldreboende i Östad och har viss hjälp av personalen på äldreboendet men är till stor del beroende av sin dotters omsorger. 
 52 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 Salazar är affärsman och var tidigare delägare i hotellet. Han skötte hotellets bar och nattklubb. Via visst eget missbruk fick han kontakt med företrädare för en narkotikaorganisation, ett syndikat med förgreningar i flera länder. Företrädarna för ligan förstod snart vilken nytta Salazar skulle kunna göra i försäljningsledet med sitt kontaktnät i nöjesbranschen. Han värvades därför av narkotikaorganisationen som mellanhand. 
 Salazar byggde efter hand upp ett eget kundnät, framför allt bland nattklubbens gäster, och kom att sälja stora mängder narkotika för syndikatets räkning. Han ägnade allt mer tid åt narkotikaaffärerna och allt mindre åt hotellet. När Hans förstod hur det stod till kom det till en brytning mellan de båda männen, och Becker köpte ut Salazar ur rörelsen. 
 Från att tidigare ha haft en god ekonomi försämrades Salazar situa- tion ganska snabbt. Han förlorade mycket pengar på misslyckade aktieaffärer. Vidare tog han sig an en prostituerad kvinna, Hawkins 19 år, som han ville rädda från gatan; också hon missbrukare. 
 De dåliga affärerna i kombination med den nya försörjnings- bördan tvingade Salazar att sälja sin stora våning på Kungsgatan liksom en hel del annan egendom för att få loss pengar till den dagliga försörjningen. Han och Hawkins flyttade i stället in i en husvagn upp- ställd utanför Östad. Salazar köpte narkotika åt både sig och flick- vännen på kredit. När Salazar  
 14-årig 
  son Garcia förklarade att han inte längre ville ha någon kontakt med sin far bestämde sig Salazar för att försöka bli drogfri och dra sig ur narkotikaaffärerna. 
 Han kontaktade Becker som lovade att hjälpa sin gamle vän. Hans lånade ut pengar till Salazar och hjälpte både honom och Hawkins med en läkarkontakt. När ledningen för narkotikaorganisationen förstod att Salazar ville hoppa av hotade de honom och förklarade att ingen får lämna organisationen utan att först betala sina skulder. Salazar förstod då att han och Hawkins måste gömma sig. Han övertalade Becker att låna Estrada sommarstuga utanför Östad och hjälpa dem att gömma sig där ett tag i syfte att undgå såväl narkotikasyndikatet som polisen. Tillsammans förstörde de båda männen också doku- ment rörande de narkotikaaffärer Salazar bedrivit. 
 53 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 Tipset till polisen 
 En januarikväll år 2005 kommer en ledande person för narkotika- organisationen i södra Sverige, Blair, till hotellet för att äta middag på restaurangen. Han kommer i sällskap med en ung och vacker skådespelerska. Hans har denna kväll fått rycka in som hovmästare i restaurangen på grund av ett plötsligt sjukdomsfall. Han kommer därför att övervaka serveringen vid mannens bord. Blair beställer in den dyraste maten och de finaste franska vinerna. Hans hör hur han berättar om stora affärer som är på gång och som kommer att göra honom mycket rik. Efter hand som kvällen lider förstår Hans att skådespelerskan missbrukar narkotika. Hon vill att Blair skall ordna lite vitvaror åt henne. Blair lovar henne att hon efter den 14 februari skall få så mycket hon vill. 
 När restaurangen har stängt för kvällen tänker Becker igenom vad han hört. Han förstår att något stort är på gång i narkotikavärlden i Östad. Han vill gärna sätta dit narkotikaorganisationen som förstört det för hans vän samtidigt som han inte vill ange Salazar för polisen. Han funderar hela natten på vad han bör göra med sin kunskap. På morgonen nästa dag bestämmer han sig för att kontakta Salazar och samråda med honom. Tillsammans beslutar de att Becker skall tipsa polisen om att en stor leverans verkar vara på gång. Däremot skall han inte säga någonting om Salazar. 
 Tillslaget 
 Hans kontaktar polisen i Östad och berättar om samtalet han hört på restaurangen. Polisen lovar att undersöka saken. 
 Tack vare informationen från Hans, viss annan spaningsinforma- tion och ett bra samarbete mellan svensk och dansk polis kan ett tillslag göras mot narkotikaorganisationen. Tidigt på morgonen den 14 februari stoppas ett fordon på svenska sidan av Öresunds- bron. Bilen genomsöks och i olika håligheter hittas stora mängder heroin och amfetamin. Beslaget visar sig vara det största på flera år. Chauffören grips och en stor brottsutredning rullar igång. 
 Direkt efter tillslaget startar narkotikasyndikatet en egen under- sökning av vad som har gått snett. Ledningen av organisationen misstänker genast att Salazar är inblandad eftersom han kan tänkas vilja hämnas på syndikatet och dra sig ur narkotikaaffärerna. Sam- tidigt har Blair svårt att förstå hur Salazar skulle kunna känna till 
 54 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 något om den avslöjade leveransen. Han kommer då att tänka på sitt besök på restaurangen och förstår att hans egen obetänksamhet kan ha lett till att hotellets ägare och Salazar tidigare kompanjon för- stått sammanhanget och gått till polisen. För sådana situationer råder hård disciplin inom narkotikasyndikatet. Den som lämnar uppgifter till polisen måste obönhörligen straffas. För säkerhets skull beslutar Blair att både Becker och Salazar skall straffas. 
 Den första hämnden 
 Redan kvällen efter polisens tillslag uppsöker två torpeder Hans i hemmet. Han misshandlas med påkar och knogjärn. Torpederna hotar att döda både honom och familjen. De tvingar honom också att berätta var Salazar och Hawkins finns. Lee som befinner sig på ovan- våningen larmar polisen. När polissirenerna hörs avbryter torpederna misshandeln och flyr från platsen. Hans har svåra skador på huvudet och kroppen men är vid liv. Lee är svårt chockad av det inträffade. 
 Samma kväll misshandlas Salazar och Hawkins i sommarstugan av två andra torpeder. Dessa kör därefter Salazar och Hawkins långt in i skogen där Salazar under vapenhot tvingas gräva deras gravar. Båda sken- avrättas och lämnas sedan kvar, bakbundna. De lyckas krypa fram till en skogsväg där en hundägare hittar dem. Salazar har fått flera revben brutna och ett stort sår i pannan. Hawkins har svåra skador på bålen. Båda två är kraftigt nedkylda. 
 Begäran om skydd 
 Hans, Salazar och Hawkins tas till Östads sjukhus där de tillbringar natten. Polisen kontaktas. Salazar är nu villig att berätta vad han vet om narkotikasyndikatet för polisen och erkänna viss egen brottslig- het. Också Becker berättar nu att han gömt och skyddat Salazar och Hawkins. Alla tre önskar skydd av polisen. 
 Ärendet får högsta prioritet. Polisen inser snabbt vilket värde framför allt Salazar uppgifter kan ha för att komma vidare i den på- började narkotikabrottsutredningen. Men även Hans möjlighet att peka ut Blair och koppla uppgiften om den stora leveransen till honom är av stor betydelse. Också Hawkins kan bidra med vissa upp- gifter. Narkotikaroteln har länge försökt spränga syndikatet men har endast kunnat lagföra några av dem som köpt narkotika för eget 
 55 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 bruk. Nu äntligen finns en chans att komma åt även personer i toppen av organisationen. 
 Samtidigt framstår det som klart att risken för ytterligare repres- salier mot Becker och Salazar är överhängande. Narkotikasyndikatet är känt för sina hämndaktioner. Organisationen har möjlighet att lägga ner mycket tid och resurser på vedergällning. Hans och Salazar utgår dock från att polisen kan garantera dem skydd. 
 En åklagare kopplas in och förhören med Becker, Salazar och Hawkins fortsätter. Redan på kvällen samma dag bestämmer sig polisen i samråd med åklagaren för att ansöka om att Becker och Salazar skall få inträda i det nya personsäkerhetsprogram som nyligen trätt i kraft. 
 Ansökan lämnas till en av de nya enheterna inom polisen som ansvarar för programmet, Personsäkerhetsenheten för södra Sverige. Här finns poliser som arbetar enbart med skydd och stöd till hotade personer. Efter en snabb genomgång av ärendet bedömer enheten att hotbilden är mycket allvarlig beträffande Becker och Salazar och därmed också mot Lee, Harris, Hoffman och Hawkins. Person- säkerhetsenheten beslutar att i avvaktan på en fullständig utredning tillfälligt bereda alla sex skydd. Från och med nu är det denna enhet inom polisen som ansvarar för säkerheten kring familjen Schmidt, Salazar och Hawkins. 
 Trots att polisen inte har invaggat vare sig Becker eller Salazar i några falska förhoppningar om vad programmet kommer att innebära tror båda att allt nu skall ordna sig på ett ganska enkelt sätt. Salazar drömmer t.o.m. om ett nytt liv på en Söderhavsö. Även om Hans har en mera realistisk syn på situationen, kan ingen av dem ana vad de nu har framför sig. 
 Personsäkerhetsenheten börjar sitt arbete 
 Personsäkerhetsenheten fattar sitt beslut sent på kvällen. Två hand- läggare får ansvar för fallet. Nu händer allt snabbt. 
 Första åtgärden är att omgående flytta de inblandade till ett skyddat boende. Eftersom denna möjlighet skall kunna utlösas när som helst under dygnet har personsäkerhetsenheten kartlagt  
 hotellen  
 i regionen för att ha en uppfattning om vilka som kan vara lämpliga att använda i ett akut läge. Handläggarna tar nu kontakt med ett par av dessa hotell. Familjen Schmidt bokas in på ett och Salazar och Hawkins på ett annat. 
 56 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 Lee, Harris och Hoffman hämtas genast. De får i princip bara med sig det de går och står i. Alla sex installeras för natten på hotellen. De är chockade och oroliga men förstår ännu inte vidden av vad som är på väg att hända. Av säkerhetsskäl har de fått lämna ifrån sig sina mobiltelefoner och tilldelats nya. De har fått ett telefonnummer som de kan ringa dygnet runt för att få tag i sina handläggare. 
 De närmaste dagarna fortsätter narkotikapolisen förhören med Salazar. Han erkänner allt mer av den egna brottsligheten. Även Hawkins och Becker förhörs på nytt. Den utredande polisens och åklagarens kontakter med alla tre går via handläggarna på personsäkerhets- enheten. Detsamma gäller den advokat som förordnats som offentlig försvarare åt Salazar. Handläggarna ordnar också med transporterna till och från de platser där förhören äger rum. Flera andra personer hämtas till förhör, och ett antal husrannsakningar genomförs. De uppgifter Hans, Salazar och Hawkins lämnat vinner stöd av andra upp- gifter som kommer fram i den snabbt växande utredningen. Till exempel görs ytterligare ett stort beslag av heroin i en lägenhet Salazar tipsat om. 
 Efter två veckor har ett tiotal personer gripits misstänkta för olika former av inblandning i narkotikasyndikatet. Åtta av dem sitter häktade. Utredningen får stor uppmärksamhet i medierna inte minst därför att ett par av de inblandade är kända personer. 
 Även Salazar har anhållits och häktats. Det står nu klart att hans inblandning i härvan är större än vad polisen först trodde. Miss- tankarna mot Salazar gäller grovt narkotikabrott. Efter samarbete mellan personsäkerhetsenheten och  
 kriminalvården  
 har han placerats på en särskild häktesplats med extra hög säkerhet. 
 Medan brottsutredningen fortskrider arbetar personsäkerhets- enheten intensivt med de inblandades skydd och säkerhet. Flera olika åtgärder behöver vidtas. Först och främst behövs en för- djupad hotbildsbedömning. Här tar personsäkerhetsenheten hjälp av  
 kriminalunderrättelsetjänsten 
 . Det framstår som allt tydligare att hotbilden mot Becker och Salazar är mycket allvarlig. Handläggarna följer också brottsutredningen och har flera kontakter med  
 åklaga- ren  
 för att få en bild av värdet av de uppgifter som framför allt Becker och Salazar lämnar. Man tar också kontakt med den  
 psykolog  
 som skall göra en bedömning av om alla sex kan klara av programmet. 
 Hans och Lee vistas på hotellet med barnen. De har stränga instruktioner att inte gå ut, svara i telefon eller på annat sätt kon- takta någon annan än handläggarna på personsäkerhetsenheten. 
 57 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 De första dagarna tycker Harris att det är jätteskönt att slippa skolan och att allt känns lika spännande som i en film. Men snart saknar han både fotbollen och Snow. Det går något lättare med Hoffman, men båda barnen saknar sina kamrater och vill åka hem. För- äldrarna försöker förströ dem så gott de kan. De har täta kontakter med handläggarna som åker hem till familjens villa och hämtar mer kläder, leksaker, böcker och Owens medicin. 
 Disa får inte besöka sin pappa. Hon är mycket orolig för honom. Handläggarna kontaktar  
 föreståndaren för servicehemmet  
 där Bates bor och förklarar att dottern är förhindrad att besöka sin pappa på ett tag. Föreståndaren lovar att förklara för Bates att Lee är bort- rest och se till att han får den hjälp han behöver. Handläggarna understryker vikten av att föreståndaren på olika sätt höjer säkerhets- tänkandet kring Bates, t.ex. är försiktig med att ta emot besökare och svara på frågor om någon ringer. 
 Vidare informerar personsäkerhetsenheten de  
 anställda  
 på Becker och Davis eget hotell om att makarna Schmidt är bortresta. På hotellet är personalen van vid att Becker arbetar veckans alla dagar och alltid finns till hands när de anställda behöver hjälp. Nu får den biträdande hotellchefen ta över ansvaret för den dagliga skötseln. Personalen uppmanas att vara vaksam och försiktig och att inte lämna ut uppgifter om familjen Schmidt. 
 Personsäkerhetsenheten underrättar även några  
 nära släktingar  
 om att familjen Schmidt befinner sig på hemlig ort. Också de uppmanas att själva vara försiktiga med yttre kontakter. Samma information ges åt Robinson  
 skola  
 och Owens  
 daghem. 
  
 Andra åtgärder som handläggarna måste vidta är att ordna så att de berördas  
 post  
 eftersänds till polisen som sedan vidarebefordrar den. Handläggarna måste också gå till  
 banken  
 och betala räkningar samt hämta ut mer medicin åt Hoffman på  
 apoteket. 
  
 Hawkins tycker inte om det ensamma och instängda hotellivet. Hon har abstinensbesvär och längtar efter narkotika. För att hjälpa henne kontaktar handläggarna en  
 läkare  
 som arbetar med missbruks- problematik 
 .  
 På nätterna kommer ofta ångesten över Hawkins och hon ringer då till sina kontaktpersoner på personsäkerhetsenheten som får föra lugnande samtal med henne. 
 58 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 Den andra hämnden 
 En lördagskväll i mars går en man obemärkt in på Stora hotellet i Östad och ställer en väska i foajén. Han försvinner snabbt från platsen. Väskan innehåller en sprängladdning. En stund senare de- tonerar den. Smällen är kraftig och förödelsen blir stor. En busslast med tyska pensionärer har just anlänt till hotellet och de håller på att checka in när bomben briserar. Flera av tyskarna skadas allvar- ligt. Två av dem avlider. 
 Samma natt sätts Salazar husvagn i brand och totalförstörs. Polisen arbetar utifrån teorin att de båda attentaten har samband 
 med Becker och Salazar medverkan i narkotikautredningen. Man be- dömer risken för ytterligare repressalier som stor. 
 När familjen Schmidt nås av nyheten om bombattentatet blir alla chockade och mycket oroliga. Den psykiska påfrestningen ökar på både de vuxna och barnen. Handläggarna försöker lugna familjen och tar även kontakt med en  
 läkare  
 som samtalar med alla fyra. 
 Den allvarliga hotbilden i kombination med den psykiska press familjen lever under gör att handläggarna överväger att skicka familjen utomlands en vecka. På så sätt skulle handläggarna få tillfälle att vidta nödvändiga förändringar kring familjens säkerhet. Wallace gläds åt beskedet om den planerade resan. Handläggarna kontaktar en  
 resebyrå  
 och bokar in familjen på en restresa till Teneriffa. 
 En dag före familjens avresa blir Hoffman hastigt sjuk. Hennes insulinvärden är mycket dåliga. Hon måste under läkarvård. Lee vill att hon skall tas till sitt vanliga sjukhus där den läkare finns som skött Hoffman i flera år. Hon är rädd för att personalen på ett annat sjukhus inte kan få tillgång till Owens journal och ge rätt behand- ling. Handläggarna bedömer dock att det inte är bra från säkerhets- synpunkt att åka till sjukhuset i Östad utan väljer att köra Hoffman till ett annat  
 sjukhus 
 . 
 Läkaren på sjukhusets akutavdelning förklarar för Lee att upp- gifter om en patient inom den offentliga hälso- och sjukvården inte utan vidare kan föras över mellan vårdgivare på grund av sekretess. Behövs uppgifterna i rent vårdsyfte, kan de dock lämnas från en sjukvårdsinrättning till en annan. Härtill kommer att sekretess normalt inte gäller i förhållande till patienten själv och att denne kan efterge sekretessen. Det finns alltså möjligheter för läkaren på det nya sjukhuset att ta del av Owens sjukdomshistoria så att hon kan ges den vård och medicin hon behöver. 
 59 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 Owens tillstånd gör att den planerade resan nu måste ställas in. Familjen Schmidt är besviken. För att ändå flytta familjen tillfälligt bestämmer sig handläggarna för att hyra en stuga åt familjen någon- stans i Sverige. Handläggarna tar kontakt med en  
 stuguthyrare  
 och bokar en billig stuga i Bergslagen. Handläggarna kontaktar också en  
 biluthyrningsfirma  
 och ordnar en hyrbil åt familjen. 
 Familjen är visserligen besviken över att inte komma till solen och värmen men ser ändå fram emot några lugna dagar i ett natur- skönt område. Resan blir dock en besvikelse. Vädret är dåligt och oron tär på humöret. Lee och Becker har högljudda diskussioner om framtiden. Efter några dagar är både barn och vuxna överens om att livet i stan är att föredra framför den dragiga och kalla stugan. 
 Medan familjen Schmidt varit borta har handläggarna ordnat skyddslägenheter; en åt Becker, Lee och barnen och en åt Hawkins. Personsäkerhetsenheten samarbetar med flera olika  
 fastighetsägare 
 . De skyddslägenheter som skall användas ligger i olika städer många mil från Östad. Alla fem kan nu få röra sig lite mer fritt på de nya orterna. Detta är bra, särskilt för barnen. 
 Beslut om programmets tillämpning 
 Det har nu gått ett par månader. Polisutredningen är klar. Åklagaren kan väcka åtal mot tio personer. Också Salazar åtalas för sin del- aktighet liksom Hawkins. I hennes fall rör det sig om eget bruk och innehav. Även Hans åtalas för skyddande av brottsling eftersom han gömt Salazar och Hawkins och undanröjt bevis. 
 Huvudförhandlingen i tingsrätten bedöms ta flera veckor. Många skall höras. Efter samråd med handläggarna på personsäkerhets- enheten kontaktar åklagaren  
 tingsrätten  
 för att planera säkerheten kring huvudförhandlingen. Åklagaren hemställer om säkerhets- kontroll. Han kommer också överens med rättens ordförande om att Becker, Salazar och Hawkins skall slippa träffa övriga inblandade i vänt- rummet och i stället skall tas in i rättssalen en annan väg. 
 Samtidigt som huvudförhandlingen närmar sig färdigställs hot- bildsanalysen och psykologbedömningen. Risken för att familjen Schmidt, Salazar och Hawkins skall utsättas för allvariga brott bedöms som stor. Alla i familjen Schmidt bedöms också klara av person- säkerhetsprogrammet. Detsamma gäller Salazar som ju är frihets- berövad och sannolikt kommer att vara det en lång tid framöver. Tveksamhet föreligger däremot beträffande Mcdonald möjligheter att 
 60 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 klara programmet. Risken för att hon skall återfalla i missbruk och kanske också prostitution bedöms som stor, något som i sin tur skulle kunna leda till att uppgifter om programmet kommer ut och att andras liv och säkerhet sätts i fara. Personsäkerhetsenheten be- slutar därför att avslå begäran om inträde för hennes del. Även om det nu föreligger ett avslagsbeslut beträffande Hawkins, ges hon fort- satt skydd tills personsäkerhetsenhetens beslut vinner laga kraft. 
 Hawkins informeras om sin möjlighet att överklaga beslutet till RPS. Hon överklagar omedelbart. Hon bestämmer sig också för att hämnas på de poliser som inte längre vill skydda henne och funderar på hur hon skall gå till väga. Det är inte så lätt eftersom de som skyddas i programmet av säkerhetsskäl bara får veta handläggarnas förnamn. I hennes fall heter de Young och Everett. Av en ren slump får hon dock en dag reda på Taylor efternamn vid ett besök på polis- huset. En obetänksam kollega ropar till Ray. Hawkins låtsar att hon inte lagt märke till det inträffande men bestämmer sig för att utnyttja denna nya kunskap. Hon vet att Skatteverket har ansvar för folkbokföringen och att allas adress- uppgifter finns där. Redan samma dag ringer hon dit och frågar efter adressen till sin gamla barndomskamrat Johnston. Hon får ut uppgiften utan problem. Hawkins skriver så ett brev till Young där hon hotar att döda henne och avslöja allt om polisens arbetsmetoder, om hon inte omedelbart får komma in i programmet. Eftersom hon har sett att Young bär en förlovningsring innefattar hon även fästmannen i hotet. För att ge tyngd åt sitt hot bifogar hon en dödsannons ur dagens tidning rörande en kvinna som heter Young. 
 När Young nästa dag får brevet blir hon upprörd och rädd. Trots att hon försökt förbereda sig på olika former av hot känner hon sig omskakad. Hon är väl medveten om vilka allvarliga konsekvenser det skulle få om programmet avslöjas och vilken stor fara det kan innebära för både henne och andra. Vid ett krismöte med chefen för personsäkerhetsenheten och kollegan Everett bestäms det att Young skall tas från det aktuella ärendet. 
 Hawkins är nu misstänkt för hot mot tjänsteman och hämtas till förhör. När hon får klart för sig att hotbrevet innebär att hennes möjligheter att få skydd i programmet minskat ytterligare blir hon mycket ångerfull och bedyrar att hon aldrig menat något illa utan att det bara var ett utslag av desperation och besvikelse. Hon lovar att sköta sig exemplariskt framöver. 
 61 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 Beslutet från RPS angående Hawkins dröjer. Till slut kommer det dock. Trots allt som hänt har RPS bestämt att Hawkins skall ges en chans. Också hon beviljas inträde i programmet. 
 Nu är alla inne i programmet, men både Hawkins och familjen Schmidt har ekonomiska problem. Hawkins behöver pengar för sina levnadskostnader. Hon har inga besparingar att ta av. Även familjen Wallace ekonomiska situation börjar bli svår. Hans har visserligen avsevärda tillgångar men dessa är bundna framför allt i företaget. Han vägrar realisera sin egendom eftersom han anser att han inte skall behöva förlora ekonomiskt på att han hjälper polisen med att klara upp ett brott. Han tycker i stället att han borde få pengar för sin insats. Personsäkerhetsenheten disponerar vissa medel för akuta behov, men grundprincipen är att en skyddad person relativt snart själv skall svara för sin försörjning. Har den enskilde inte ekono- miska möjligheter, får handläggarna vända sig till  
 socialtjänsten  
 för att försöka ordna ekonomiskt bistånd åt den hotade. Så gör hand- läggarna också i detta fall beträffande Hawkins. De tar kontakt med familje- och individomsorgen i den kommun där hon vistas. Bistånd enligt socialtjänstlagen täcker dock sällan hela det behov av ekono- misk hjälp som en person i programmet har. 
 Förhandlingen vid tingsrätten 
 Handläggarna har inför huvudförhandlingen planerat transporterna till och från tingsrätten. Dessa genomförs tillsammans med andra delar av polisen. Det är också annan polispersonal som följer Becker, Salazar och Hawkins under själva rättegången. Av säkerhetsskäl visar sig inte handläggarna i detta sammanhang. I stället medföljer uniforme- rad polis. Detta arrangemang ger dock upphov till problem. Rättens ordförande tillåter inte, med hänvisning till ordningen inne i rätts- salen, att polisen uppträder i uniform och med synliga tjänstevapen. De medföljande poliserna tvingas därför inställa sig obeväpnade och i civila kläder. 
 Vid huvudförhandlingen är Salazar mycket nervös. Att stå öga mot öga med de gamla kumpanerna känns fruktansvärt. Också Becker och Hawkins är mycket illa berörda. Förhören med dem går inte heller bra. De vågar inte hålla fast vid de uppgifter de lämnat till polisen. De säger emot sig själva och trasslar in sig i långa för- klaringar. De tilltalades försvarare lyckas därför med att få alla tre att framstå som icke trovärdiga. Det slutar med att tingsrätten anser 
 62 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 att deras uppgifter inte kan läggas till grund för fällande domar mot de gamla kumpanerna. Inte heller vad som kommit fram i utred- ningen i övrigt räcker för att åtalen skall anses styrkta utom beträf- fande en person som förvarat narkotika i sitt hem. Åklagarens talan beträffande Salazar tidigare kamrater ogillas i övrigt och dessa försätts på fri fot. Detsamma gäller de män som åtalats för misshandeln av Becker, Salazar och Hawkins. 
 Däremot döms Salazar och Hawkins för den inblandning de själva erkänt. Salazar döms för grovt narkotikabrott till fem års fängelse och Hawkins döms för narkotikabrott och hot mot tjänsteman till skydds- tillsyn med samhällstjänst. Hans döms för skyddande av brottsling till villkorlig dom och böter. 
 Åklagaren beslutar att överklaga domen. Även Salazar överklagar och yrkar på strafflindring. 
 Den tredje hämnden 
 Efter bakslaget i tingsrätten följer en svår tid för alla inblandade. Handläggarna försöker få dem att tänka på att det kan gå bättre i andra instans och att det vore synd att ge upp nu när de alla har gått igenom så mycket. De försöker i stället fokusera på nästa steg i säkerhetsarbetet – planerna för ett nytt liv på en ny ort. Bekymren dominerar dock tillvaron för alla sex. 
 Hawkins mår psykiskt dåligt. Hon klarar inte att ta hand om sig själv utan är van vid att Salazar ordnar allt för henne. Nu står hon handfallen och ringer därför ideligen till sina handläggare för att de skall hjälpa henne med både stora och små problem. 
 Salazar å sin sida saknar Garcia och vill förklara allt som hänt för honom. För att ge Salazar en chans till detta planerar handläggarna ett möte mellan far och son. De tar kontakt med Salazar  
 f.d. hustru  
 och det bestäms att Garcia kommande helg skall hämtas till det häkte Salazar befinner sig i. 
 I familjen Schmidt är stämningen också dyster. Lee försöker trösta både sin man och sina barn, men det är inte så lätt. Visser- ligen upplevde barnen det väldigt positivt att flytta till lägenheten, men de saknar naturligtvis fortfarande sina kamrater. Harris saknar också Snow väldigt mycket. Han fick från första början lova hand- läggarna att inte ta kontakt med henne, och han har hållit sitt löfte så här långt. Men när föräldrarna en dag efter tingsrättsdomen åter- igen grälar bestämmer han sig för att smita ut och ringa till henne 
 63 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 från en telefonkiosk. Han tänker att detta inte kan skada någon. Han talar länge med Snow och berättar för henne vad som hänt och var familjen befinner sig. 
 Ledningen för narkotikasyndikatet är fast besluten att inför den kommande hovrättsförhandlingen skrämmas ytterligare. Nästa steg blir att försöka få fram information om Becker och Salazar via närstående och andra som kan ha uppgifter om var de finns. Ledningen för syndikatet har därför låtit kartlägga familjen Schmidt, Salazar och Hawkins. Organisationen skickar ut torpeder som försöker pressa fram uppgifter ur släktingar till familjen Schmidt liksom från Hans an- ställda. Organisationen tar också kontakt med Estrada äldreboende, Robinson skola och Owens daghem. Vidare letar torpederna efter bekanta till Salazar och Hawkins. Ingenstans lyckas narkotikaorganisa- tionen med sina försök att få fram uppgifter. Alla som blir kontak- tade följer de råd och anvisningar som handläggarna på person- säkerhetsenheten lämnat. 
 Företrädare för narkotikasyndikatet försöker också få fram upp- gifter om Becker och Salazar via olika myndighetsregister. De begär bl.a. att få ut personuppgifter från folkbokföringen, vägtrafik- registret, försäkringskassan, restaurangregistret, aktiebolagsregistret, det kommunala båtplatsregistret och elevregistret. De begär även att få ut uppgifter från prenumerationsregistret på Östads Allehanda. 
 Den svaga länken blir Snow. Företrädare för narkotikasyndikatet har ett par gånger ringt hem till henne och sagt att hon måste berätta vad hon vet och att annars något hemskt kommer att hända. När ett par torpeder vid ett senare tillfälle gör ett nytt försök och uppsöker Snow på skolgården blir hon rädd och börjar springa. Torpederna drar in henne i sin bil, rispar henne över ena kinden med en kniv och hotar att göra hennes lillasyster väldigt illa om hon inte säger vad hon vet. Hon berättar då vad Harris sagt. 
 Efter bara någon timme har narkotikasyndikatet planlagt sin hämnd mot familjen Schmidt. Två män skickas till den stad där familjen hålls gömd. Av en händelse står Hans vid fönstret och ser när bilen kommer körande på gatan. De båda männen kliver snabbt ur bilen och beger sig raskt mot huset. Hans misstänker med en gång att männen är torpeder och att de nu är avslöjade. Han tar familjen och flyr ut på husets baksida. De får tag i en taxi och åker till närmaste  
 polisstation 
 . Familjen rusar in på stationen och Becker ropar att de är skyddade vittnen och att de har blivit avslöjade. På polisstationen bemöts de först med misstro. Där känner man inte till något om familjen. Uppgifter om dem finns ju bara på person- 
 64 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 säkerhetsenheten. Hans ringer då handläggarna på denna enhet och får beskedet att familjen skall vänta på stationen tills handläggarna kommer. 
 Ett kritiskt läge 
 Mycket av det säkerhetsarbete som handläggarna lagt ner har nu gått till spillo. Man måste börja om från början igen. Först och främst måste handläggarna ta familjen Schmidt till ett hotell i en ny stad. Även Hawkins flyttas omgående till ett hotell på annan ort eftersom polisen är rädd för att också hon kan vara avslöjad. 
 I familjen Schmidt är läget upprört. Hans är mycket arg på Harris som har avslöjat hela familjen. Själv är han trött på kurragömma- leken och vill hoppa av. Lee tar sin son i försvar och anklagar i stället Becker för att vara den som från början har dragit in familjen i hela historien. Handläggarna försöker lugna alla inblandade.  
 Läkaren  
 kontaktas igen för att hjälpa både de vuxna och barnen. Men för- hållandet mellan Lee och Becker är för ansträngt för att detta skall ha önskad effekt. På kort tid har livet ändrats drastiskt för makarna och det har tärt hårt på äktenskapet. Lee beslutar sig för att lämna Becker. 
 Handläggarna får snabbt ordna ytterligare ett hotellboende för Lee. Hon tar Hoffman med sig. Den tidigare planerade gemensamma flyttningen för hela familjen verkar inte längre aktuell. Handläggar- nas arbete får börja om från början också i den delen. 
 Samtidigt måste handläggarna diskutera med Hans vad som skall hända med familjens rörelse. Skadorna i hotellfoajén har reparerats och hotellet sköts tillfälligt av den biträdande hotellchefen. Men eftersom hotet mot Hans bedöms kvarstå under lång tid gör hand- läggarna tillsammans med honom bedömningen att han aldrig kan återvända för att driva det igen. Det är därför lika bra att det avyttras. Handläggarna vänder sig till en  
 affärsjurist  
 som åtar sig ärendet. 
 Även Hawkins får nya problem. Hon är arg för att hon har tvingats flytta igen. En kväll dricker hon för mycket. Hon lånar en bil och kör alldeles för fort och en polispatrull lägger märke till bilen när hon kör mot rött mitt inne i stan. Polisen tar upp jakten på Hawkins och stoppar henne en stund senare. Hon vägrar då att uppge vad hon heter och säger bara att hon är en hemlig och viktig person. Poliserna tror först att hon är en vanlig rattfyllerist som försöker 
 65 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 göra sig till och komma undan. Hon tas till stationen för provtag- ning och förhör. Hawkins berättar då att hon är med i personsäker- hetsprogrammet. Handläggarna kontaktas. De blir bekymrade. Eftersom Hawkins nu har misskött sig måste hon kanske uteslutas ur programmet. Hon kommer då troligen att vägra lämna uppgifter i hovrätten. Möjligheterna att få de åtalade fällda minskar därmed. 
 Handläggarna finner att läget inte kan bli så mycket värre. Då nås de av beskedet att Bates har fått en ny hjärtattack. Läkarna bedömer hans tillstånd som mycket kritiskt. Handläggarna under- rättar Lee som omedelbart vill ge sig i väg till sin pappa. Hoffman flyttas till Becker och Harris. Handläggarna ordnar Disas transport till sjukhuset. Besöket måste bevakas av  
 polis  
 som slussar Lee in och ut från sjukhuset via en bakdörr. 
 Under tiden ordnar handläggarna tre nya skyddslägenheter för de inblandade; en till Becker och Harris, en till Lee och Hoffman och en till Hawkins. 
 Efter fyra dagar avlider Bates. Av säkerhetsskäl får Lee inte när- vara vid begravningen vilket tar henne hårt. Inte heller får hon närvara vid bouppteckningsförrättningen eller arvskiftet. Disas rätt får i stället bevakas av en  
 syster 
 . Handläggarna sköter kontakten med henne. 
 Förhandlingen i hovrätten 
 Hovrättsförhandlingen närmar sig. Hans, som är djupt deprimerad efter allt som har hänt, fasar för att behöva gå igenom målet en gång till. Detsamma gäller Salazar och Hawkins. Det krävs mycket upp- muntran från handläggarna för att de tre mentalt skall orka förbereda sig för förhandlingen. Också åklagaren har samtal med alla tre om vikten av att hovrättsförhandlingen kan genomföras. 
 Polisutredningen rörande Mcdonald nattliga bilfärd blir klar. Prov- resultaten visar att hon inte gjort sig skyldig till grovt rattfylleri utan enbart rattfylleri. Personsäkerhetsenheten gör bedömningen att hon kan vara kvar i programmet. Hon tilldelas dock en allvarlig varning. 
 Huvudförhandlingen genomförs. Denna gång går förhören med Becker, Salazar och Hawkins mycket bättre. Hovrätten sätter tilltro till deras uppgifter. Övriga åtalade fälls nu för inblandning i narkotika- hanteringen och döms till långa fängelsestraff. Beträffande Salazar gör hovrätten en något mildare bedömning i påföljdsfrågan än tings- 
 66 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 rätten på grund av att Salazar frivilligt angett sig och medverkat till att brotten kunnat klaras upp. Även de män som misshandlat Becker, Salazar och Hawkins fälls. 
 Efter hovrättsdomen 
 Nu ljusnar läget något. Det är en lättnad för Becker, Salazar och Hawkins att hovrätten har trott på deras uppgifter, även om oron för ytter- ligare hämndaktioner givetvis är stor nu när de övriga dömts till långa straff. 
 Medan man väntar på besked om HD skall ta upp målet till pröv- ning med anledning av de andras överklagande, planerar hand- läggarna nästa etapp i säkerhetsarbetet – de skyddades definitiva flyttning till nya bostadsorter i andra delar av landet. 
 Handläggarna har flera samtal med Becker och Lee om framtiden. Hancock bestämmer sig slutligen för att ge äktenskapet ännu en chans. De hoppas båda två att påfrestningarna de gått igenom kan vändas till något positivt. Hoffman och Harris gläds åt för- äldrarnas beslut. 
 Flyttförberedelserna kan nu ta fart på allvar. Handläggarnas pla- nering kräver Becker och Davis medverkan. De åtaganden som görs blir deras eget ansvar. Utåt sett skall familjen Schmidt ge sken av att vara en helt vanlig familj som flyttar till en ny ort. Handläggarna finns dock kvar i bakgrunden och stöttar och hjälper. De fortsätter också att själva ta vissa kontakter, allt för att underlätta den nya starten. 
 En viktig fråga att ta ställning till är på vilket sätt familjens per- sonuppgifter bäst kan skyddas. Räcker det med att familjen är kvar- skriven på den gamla orten eller bör de hemställa om nya identiteter enligt bestämmelserna i lagen om fingerade personuppgifter? Väljer familjen att behålla sina gamla uppgifter måste de vara extra försik- tiga i sina kontakter med omgivningen och inte lämna ut uppgifter i onödan. Att ange sina uppgifter i så vardagliga sammanhang som för att få rabattkort i en affär eller lånekort på ett bibliotek kan vara förödande för den som är förföljd. Ett byte av identitet medför å andra sidan flera olika praktiska problem. Handläggarna tar upp frågan med  
 RPS 
 . Efter att ärendet gåtts igenom beslutas att RPS skall ansöka hos Stockholms tingsrätt om medgivande att använda fingerade uppgifter för alla i familjen. Tingsrätten ger sitt medgivande och nya uppgifter kan ordnas. Lee och Becker anser att denna lösning 
 67 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 känns säkrast, även om den innebär att de måste lära barnen nya namn. (För enkelhetens skull får familjemedlemmarna i fortsätt- ningen av denna berättelse ha kvar sina gamla namn.) 
 Nu kan Becker och Lee ordna sin boendefråga. Handläggarna kontaktar en  
 mäklare  
 i Östad för försäljning av den gamla villan. Samtidigt kontaktas en  
 mäklare  
 på den nya orten. Familjen köper en villa som motsvarar den tidigare i standard. 
 Handläggarna måste också av säkerhetsskäl göra sig av med familjens bilar samtidigt som nya skall införskaffas. En  
 bilförsäljare  
 kontaktas. För att inte utsätta en ny ägare av bilarna för fara kon- taktar handläggarna  
 Vägverket  
 för att få nya registreringsnummer. Man vill inte ta risken att narkotikasyndikatet utför attentat mot bilarna i tron att familjen Schmidt fortfarande äger dem. Så har skett i ett tidigare ärende. Även familjens  
 båt  
 lämnas till försäljning. 
 En annan uppgift för handläggarna är att hjälpa Lee och Becker att skaffa nya arbeten. Hans tar kontakt med  
 arbetsförmedlingen  
 på den nya orten och söker arbete inom hotell- och restaurangbranschen. Lee däremot vill satsa på något nytt. Hon har alltid gillat att köra bil och bestämmer sig därför för att försöka bli taxichaufför. Hand- läggarna hjälper henne med erforderliga kontakter, bl.a. en  
 trafikskola  
 för blivande taxiförare,  
 läkare  
 och  
 Vägverket 
 . 
 Handläggarna kontaktar vidare  
 skola  
 och  
 daghem  
 på den nya orten. Harris skulle hösten detta år ha börjat på gymnasiet. Eftersom han inte kunnat gå i skolan under våren har han emellertid missat mycket. Båda föräldrarna har försökt hjälpa Harris med viss undervisning i hemmet men det har inte gått så bra. Han måste därför komplettera sina studier innan han kan börja på gymnasiet. För att förbereda detta och ge viss bakgrundsinformation tar handläggarna kontakt med  
 rektorn  
 på den skola Harris skall gå. 
 I handläggarnas arbete ingår också att hjälpa familjen Schmidt att hitta på en historia om sin bakgrund,  
 en legend,  
 som familje- medlemmarna kan använda vid sina kontakter med omvärlden. Alla i familjen måste lära sig legenden utantill och kunna berätta den om och om igen. 
 Efter en tid vinner hovrättens dom laga kraft och familjen Wallace flyttning genomförs. Handläggarna tar kontakt med en  
 flyttfirma. 
  
 När det gäller Salazar har handläggarna koncentrerat sig på att för- bereda verkställigheten av fängelsestraffet. Eftersom kriminalvården tar över ansvaret för programmets genomförande under den tid Salazar vistas i anstalt har handläggarna kontaktat de personsäkerhets- 
 68 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 ansvariga inom  
 kriminalvården  
 för planeringen. När verkställig- heten nu tar sin början placeras Salazar på ett säkert ställe så att han inte skall utsättas för repressalier. Han tilldelas också ett par kontakt- personer från kriminalvården som skall hjälpa och stötta honom på olika sätt. 
 Till skillnad från familjen Schmidt vill Salazar inte byta samtliga personuppgifter. Han har i stället valt att byta efternamn till ett nybildat sådant. Handläggarna har därför kontaktat  
 PRV  
 och hjälpt Salazar med bytet. 
 Hawkins måste precis som familjen Schmidt flytta till en ny ort och etablera sig där. För hennes del uppstår flera problem. Hawkins har aldrig haft något arbete och handläggarna försöker därför till- sammans med  
 arbetsförmedlingen  
 att få henne intresserad av någon form av utbildning. Eftersom hon tycker om blommor bestämmer hon sig för att söka till en floristutbildning. Handläggarna försöker också hjälpa Hawkins med en bostad. Flera  
 hyresvärdar  
 kontaktas. Först ser det mörkt ut på grund av att Hawkins dras med gamla betal- ningsanmärkningar. Till slut lyckas handläggarna emellertid ordna en liten hyreslägenhet åt henne. De tar även kontakt med  
 frivården  
 för att planera Mcdonald samhällstjänst. Vidare hjälper handläggarna Hawkins med att byta efternamn. Hon vill ta sin mammas efternamn och detta kan ske genom en anmälan till  
 Skatteverket 
 . Slutligen måste också Hawkins få hjälp med att komma på en historia om sin bakgrund. 
 Tre år senare 
 Tre år efter den definitiva flyttningen är familjen Schmidt fort- farande med i programmet. Polisen gör med jämna mellanrum förnyade hotbildsbedömningar. Inget talar så här långt för att den allvarliga hotbilden kommer att försvinna under överskådlig tid. Det är därför viktigt att familjen behåller viss kontakt med person- säkerhetsenheten. Om något en dag skulle hända, måste de med en gång kunna få tag i sina handläggare. 
 Makarna Wallace gemensamma beslut att satsa på äktenskapet har fallit väl ut. Lee och Becker har varit ett bra stöd för varandra under de år som gått, och tillsammans har de klarat ytterligare pröv- ningar. 
 Hans var länge arbetslös. Han hade psykiska problem och gick i behandling. Så småningom fick han emellertid arbete som kock på 
 69 
  
 Hotet från  
  
 SOU 2004:1 
  
 ett hotell och mår nu bättre. Lee har etablerat sig som taxichaufför och trivs utmärkt med det. Makarna har med stöd av den nya lagen om personsäkerhetsersättning fått viss ersättning från staten för utgifter och förluster som uppstått på grund av de olika säkerhets- åtgärderna. 
 Hoffman går i skolan och Harris, som fick börja med att komplettera sina studier från högstadiet, skall snart gå ut gymnasiet. Båda har påverkats mycket av det familjen tvingats gå igenom. Alla för- ändringar medförde att de från början hade svårt att finna sig till rätta på den nya orten och klara skolarbetet. Det var inte heller lätt för dem att få nya kamrater. Särskilt Hoffman hade i början svårt att komma ihåg att hon inte fick berätta var familjen tidigare bodde och varför de hade flyttat. Sakta men säkert har det dock börjat ordna sig för båda barnen. 
 För Hawkins har det gått sämre. Hon fullföljde aldrig sin florist- utbildning utan återföll ganska snart i missbruk. Handläggarna för- sökte stötta och hjälpa henne till behandling men hon sjönk bara djupare i sina problem. För att få pengar till narkotika började hon åter prostituera sig. En morgon hittades hon död i hemmet. Hon hade dött av en överdos. 
 När Salazar nåddes av beskedet om Mcdonald död blev han alldeles ifrån sig. I samma veva avslöjades att några av hans medfångar planerade en hämnd mot honom i fängelset. Meningen var att han skulle mördas på anstalten. Planerna avslöjades i sista stund och Salazar fick flytta till en annan anstalt. 
 Inför frigivningen samarbetade kriminalvårdens handläggare med personsäkerhetsenheten som så småningom återfick ansvaret för Salazar. I samråd med Salazar övervakare försökte de lösa flera frågor. 
 En gällde arbete. Handläggarna tog kontakt med  
 arbetsförmed- lingen.  
 Eftersom Salazar under flera år hade försörjt sig som affärsman var det inte lätt att hitta en lämplig sysselsättning åt honom. På grund av erfarenheterna från hotell- och restaurangvärlden fick han dock till slut arbete på en pizzeria. Av ägaren till pizzerian fick han hyra ett rum med kokvrå ovanför restauranglokalen. 
 Trots allt stöd Salazar fått från handläggarna på personsäkerhets- enheten och från sin övervakare har han emellertid inte klarat av programmet. Sorgen och saknaden efter Hawkins i kombination med rädslan för nya repressalier gjorde att han inte kunde hålla sig borta från alkoholen. Detta ledde till att han inte kunde sköta sitt arbete. Handläggarna försökte på olika sätt få honom att sluta dricka. Till- 
 70 
  
 SOU 2004:1 
  
 Hotet från  
  
 sammans med den nye arbetsgivaren ordnande de en plats på ett behandlingshem. 
 Ett tag såg det ut som om Salazar skulle klara av sin situation. Han återvände till arbetet. Han försökte också med handläggarnas hjälp återuppta kontakten med sin son. Detta motarbetades emellertid av Garcia och hans mamma som avböjde alla kontakter. 
 Detta fick Salazar att ånyo börja dricka. Snart hade han även tagit upp sitt gamla narkotikamissbruk. För att imponera på sina miss- brukarkompisar och få dem att bjuda på sprit och narkotika började han skryta om att han länge varit skyddat vittne och att polisen gömt honom och Hawkins i flera år. Han började stjäla pengar från sin arbetsgivare och när missbruket efter en tid trappades upp bestämde han sig för att råna en jourbutik. Polisen larmades och var snabbt på platsen. Salazar greps. Vid husrannsakan i hans lägenhet hittades amfetamin. 
 Salazar anhölls och häktades på sannolika skäl misstänkt för rån och narkotikabrott. Personsäkerhetsenheten kontaktades. När hand- läggarna fick besked om vad som hänt och information om att Salazar spridit uppgifter om programmet förstod de genast att han inte längre kunde vara med i det. Personsäkerhetsenheten fattade därför beslut om hans omedelbara utträde. 
 Salazar överklagade beslutet till RPS som fastställde det. I och med detta bröts alla kontakter mellan personsäkerhetsenheten och Salazar. 
 71 
 3 Nuvarande ordning 
  
 3.1 
  
 Inledning 
  
 Det är av grundläggande betydelse att medborgare som har upplys- ningar att lämna om ett brott vågar göra det till polis och åklagare så att brottet kan utredas och gärningsmannen lagföras. Det före- kommer dock, särskilt i samband med grov eller organiserad brotts- lighet, att den som lämnar uppgifter utsätts för vedergällning i form av hot och våld av den eller dem som är delaktiga i den aktuella brottsligheten. Alla sådana försök att sabotera en brottsutredning eller rättegång är ett allvarligt angrepp på rättsordningen. 
 Behov av skydd mot repressalier kan uppstå beträffande alla typer av s.k. bevispersoner, dvs. såväl vittnen som målsägande och med- misstänkta. För vittnen kan situationen bli särskilt svår eftersom det råder vittnesplikt i vårt land. Ett vittne kan alltså inte avstå från att vittna p.g.a. rädsla utan är skyldigt att infinna sig till huvudför- handlingen, avlägga ed och därefter sanningsenligt besvara framställda frågor och spontant upplysa rätten om sådana omständigheter som han eller hon förstår har betydelse i målet. 
 1  
 Vägrar ett vittne utan giltigt skäl att avlägga ed, avge vittnesmål eller besvara en fråga, får rätten förelägga vittnet att fullgöra sin skyldighet vid vite (se 36 kap. 21 § RB). Visar sig vitesföreläggandet resultatlöst, får vittnet häktas. Ett vittne får inte hållas häktat längre än tre månader. Ett vittne som lämnar osanna uppgifter eller förtiger sanningen kan dömas för mened (se 15 kap. 1 § BrB). 
 För att skydda och stödja utsatta bevispersoner har flera åtgärder vidtagits inom rättsväsendet och andra myndigheter. Ett antal metoder finns att tillgå, allt från trygghetspaket och stöd under rättsprocessen till skydd av personuppgifter inom folkbokföringen. 
 Nedan ges en beskrivning av olika myndigheters ansvar i dessa frågor och en översikt över de åtgärder som kan vidtas. 
  
 1  
 Se Jackson, Rättegång IV, femte uppl., s. 149 
 73 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 3.2 
  
 Polisens ansvar 
  
 Polisen spelar självklart en viktig roll i arbetet med att skydda och hjälpa hotade bevispersoner dels när det gäller utredningen av redan begångna brott, dels genom att lämna skydd i syfte att förebygga ny brottslighet, se 2 § polislagen (1984:387). 
 Till polisens uppgifter hör också att i ärenden om skydd av hotade personer samarbeta med andra myndigheter och organisationer (se 3 § polislagen). Särskilt åligger det polisen att fortlöpande samarbeta med myndigheterna inom socialtjänsten och snarast underrätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem. Det åligger också andra myndigheter att ge polisen stöd i dess arbete. 
 Vid mycket allvarliga hot förekommer det att den hotade får livvaktsskydd. Det sättet att arbeta är dock oerhört resurskrävande för polisen. Det medför också ett stort intrång i den enskildes privatliv och används därför alltmer sällan. Ofta handlar det i stället om att tillfälligt eller permanent omlokalisera den som hotas till en annan ort. Detta i kombination med andra åtgärder såsom larm- anordningar och skydd av den hotades personuppgifter ger ofta ett fullgott skydd. 
 Det är främst i storstadsområdena Stockholm, Göteborg och Malmö som de mera komplicerade ärendena om skydd av bevis- personer handläggs. 
  
 3.3 
  
 Socialtjänstens ansvar 
  
 En annan sektor som är viktig i arbetet med hotade personer är socialtjänsten som kan komma i kontakt med en förföljd person i samband med att denne tvingas flytta runt i landet i syfte att und- komma sina förföljare. I vart fall övergångsvis kan det då finnas behov av olika sociala insatser. 
 Socialtjänstens ansvar för brottsoffer regleras i SoL. I 5 kap. 11 § SoL föreskrivs att socialnämnden bör verka för att den som utsatts för brott och dennes anhöriga får stöd och hjälp. 
 Också andra bestämmelser i SoL om socialtjänstens ansvar kan aktualiseras i ärenden om hotade bevispersoner. I 2 kap. 2 § första stycket anges ett generellt och yttersta ansvar för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Detta kan inkludera olika former av åtgärder i förhållande till förföljda personer. 
 74 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 Även 3 kap. 1 § SoL kan vara relevant för socialtjänstens ansvar att ge stöd till utsatta bevispersoner. Där anges att kommunen skall svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård, eko- nomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. Att tvingas hålla sig gömd på grund av hot om våld kan innebära ett socialt problem som omfattar såväl bevispersonen själv som dennes familj. 
  
 3.4 
  
 Brottsofferjourerna 
  
 Brottsofferjourernas Riksförbund är en ideell organisation som har drygt 100 lokala jourer vilka täcker landets samtliga polisdistrikt. Alla brottsoffer kan kostnadsfritt få råd och stöd av jourerna och någon att tala med om det de utsatts för. De kan också få hjälp med myndighetskontakter och vägledning genom rättsprocessen. Stöd- personerna har avgett tystnadslöfte och får fortlöpande vidareutbild- ning. 
  
 3.5 
  
 Möjligheterna till besöksförbud 
  
 Lagen (1988:688) om besöksförbud (besöksförbudslagen) trädde i kraft den 1 juli 1988. Den tillkom i syfte att ge ett bättre skydd för dem som hotas, förföljs eller trakasseras. Lagen kom framför allt till för att förbättra skyddet för kvinnor som utsätts för misshandel och andra övergrepp. 
 Besöksförbudslagen har nyligen setts över, och den 1 september 2003 utvidgades möjligheterna att besluta om besöksförbud. 
 2 
  
 I 1 § besöksförbudslagen föreskrivs att förbud får meddelas för en person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person  
 (besöksförbud) 
 . Besöks- förbud får meddelas om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den mot vilken förbudet avses gälla kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera den som förbudet avses skydda. Vid bedömningen av om sådan risk föreligger skall särskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har begått brott mot den andra personens liv, hälsa, frihet eller frid. Kan syftet med ett besöksförbud tillgodoses genom någon mindre ingripande åtgärd, får förbud inte meddelas. 
  
 2  
 Se prop. 2002/03:70 – Ytterligare åtgärder för att motverka våld i nära relationer 
 75 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 Besöksförbud får numera enligt 1 a § avse även förbud att uppe- hålla sig i en bostad som brukas gemensamt med annan, om det på grund av särskilda omständigheter finns en påtaglig risk för att den mot vilken förbudet avses gälla kommer att begå brott mot en sammanboendes liv, hälsa, frihet eller frid  
 (besöksförbud avseende gemensam bostad) 
 . 
 Om det kan antas att ett besöksförbud enligt 1 § besöksförbuds- lagen inte är tillräckligt, får förbudet utvidgas till att avse förbud att uppehålla sig i närheten av en annan persons bostad eller arbetsplats eller annat ställe där den personen brukar vistas  
 (utvidgat besöksför- bud).  
 Den som har överträtt ett utvidgat besöksförbud får meddelas förbud att uppehålla sig inom ett större område  
 (särskilt utvidgat besöksförbud).  
 Förbudet får omfatta ett eller flera områden i anslut- ning till sådana platser där den andra personen har sin bostad eller arbetsplats eller annars brukar vistas. 
 Besöksförbud skall meddelas för viss tid, högst ett år. Besöksför- bud avseende gemensam bostad får dock meddelas för högst 30 dygn. Ett besöksförbud får förlängas med högst ett år i taget. Ett besöks- förbud avseende gemensam bostad får endast förlängas, om det finns särskilda skäl och med högst sju dygn i taget. 
 Frågor om besöksförbud prövas av allmän åklagare och tas upp på begäran av den som förbudet avses skydda eller när det annars finns anledning till det. 
 Åklagarens beslut i fråga om besöksförbud skall prövas av tings- rätten, om den som har ålagts besöksförbud eller den som förbudet avses skydda begär det. 
 Den som bryter mot ett besöksförbud döms för överträdelse av besöksförbud till böter eller fängelse i högst ett år. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. 
  
 3.6 
  
 Åtgärder under det rättsliga förfarandet 
  
 3.6.1 
  
 Målsägandebiträde 
  
 För att stärka målsägandens ställning under det rättsliga förfarandet tillkom år 1988 lagen (1988:609) om målsägandebiträde. 
 När förundersökning har inletts skall  
 målsägandebiträde  
 förordnas i mål om 
  
 1. 
  
 brott enligt 6 kap. BrB, om det inte är uppenbart att måls- äganden saknar behov av sådant biträde, 
  
 76 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 2. 
  
 brott enligt 3 eller 4 kap. BrB, på vilket fängelse kan följa, eller enligt 8 kap. 5 eller 6 § BrB eller försök, förberedelse eller stämp- ling till sådant brott, om det med hänsyn till målsägandens per- sonliga relation till den misstänkte eller andra omständigheter kan antas att målsäganden har behov av sådant biträde, 
  
 3. 
  
 annat brott på vilket fängelse kan följa, om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och övriga omständig- heter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av sådant biträde. 
  
 Målsägandebiträdet skall ta till vara målsägandens intressen i målet samt lämna stöd och hjälp till målsäganden. Målsägandebiträdet skall också bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, om detta inte görs av åklagaren. 
 Målsägandebiträdet har rätt att närvara vid förhör med målsägan- den under förundersökningen (23 kap. 10 § RB). 
  
 3.6.2 
  
 Stödperson 
  
 I 20 kap. 15 § RB föreskrivs att en målsägande som hörs med anledning av åklagarens talan får åtföljas av en lämplig person som personligt stöd under rättegången, en s.k.  
 stödperson 
 . Sådan stöd- person som rätten har kännedom om skall om möjligt underrättas om rättegången. 
 En stödperson har också enligt 23 kap. 10 § RB rätt att närvara vid förhör med målsäganden under förundersökningen, om hans närvaro inte är till men för utredningen. 
  
 3.6.3 
  
 Vittnesstöd 
  
 Verksamhet med  
 vittnesstöd  
 finns numera vid ett stort antal dom- stolar. En bidragande orsak är att Brottsoffermyndigheten på rege- ringens uppdrag organiserar utbildningar för att sådant stöd skall finnas vid alla tings- och hovrätter den 1 juli 2004. Verksamheten är ideell och bedrivs oftast av Brottsofferjourerna. 
 Vittnesstödets uppgift är att hjälpa vittnen och målsägande att finnas till som medmänniska före och efter rättegången. Syftet är att öka tryggheten i de allmänna utrymmena i domstolen, som t.ex. väntsalen, samt att vid behov förklara hur en rättegång går till. 
 77 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 Vittnesstöden får dock inte ta ställning i, eller ens diskutera, den konflikt som rättegången handlar om. Domstolen skall alltid kunna lämna information om vittnesstödsverksamhet finns eller inte, samt lämna eventuellt telefonnummer till den som samordnar vittnes- stödet. På Brottsoffermyndighetens hemsida finns aktuell informa- tion om vilka domstolar som har vittnesstöd och telefonnummer till respektive samordnare. 
  
 3.6.4 
  
 Bevisupptagning utom huvudförhandling 
  
 Möjligheterna att i dag hålla bevisupptagning utom huvudförhand- ling är begränsade och de som finns används mycket sällan. 
 Förhör med ett vittne får enligt 36 kap. 19 § RB äga rum utom huvudförhandling 
  
 1. 
  
 om det inte är möjligt för vittnet att infinna sig vid huvud- förhandlingen eller 
  
 2. 
  
 om en inställelse vid huvudförhandlingen skulle medföra kost- nader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att förhöret hålls vid huvudförhandlingen. 
  
 Den första punkten avser situationer då den som skall höras som vittne är varaktigt sjuk och han eller hon av den anledningen inte kan infinna sig till huvudförhandlingen. I de fall som avses i andra punkten skall rätten göra en avvägning mellan å ena sidan kostnaderna och olägenheterna av ett förhör direkt vid huvudförhandlingen och å andra sidan vikten av att ett sådant förhör kommer till stånd. Av intresse är då målets betydelse, vittnesberättelsens betydelse för målets utgång och om det är av betydelse för rättens bevisvärdering att olika vittnen förhörs vid samma förhandlingstillfälle. 
 3  
 Bestäm- melsen i 36 kap. 19 § RB är enligt 37 kap. 3 § RB tillämplig också vid förhör med målsägande och tilltalad. Även medtilltalade och med dem jämställda synes kunna höras utom huvudförhandling. 
 4 
  
 I 23 kap. 13 § RB finns en särskild regel som berättigar en under- sökningsledare att påkalla vittnesförhör med en person redan under förundersökningen. Så får ske, om någon vid förhör vägrar att yttra sig angående omständighet som är av vikt för utredningen och han eller hon, om åtal väcks, är skyldig att vittna i målet. Detsamma gäller om det annars är av synnerlig vikt för utredningen att någon 
  
 3 
  
 Se Fitger, Rättegångsbalken s. 36:45 f 
  
 4 
  
 Se Fitger, Rättegångsbalken s. 37:11 
  
 78 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 som är skyldig att vittna i målet redan under förundersökningen hörs som vittne. Härmed avses att bevispersonen är ostadig i sin utsaga eller lämnar uppenbart oriktiga eller ofullständiga uppgifter eller att något synnerligen viktigt faktum anses böra på ett mera av- görande sätt fastslås. 
 5  
 Förhör får inte äga rum innan förundersök- ningen fortskridit så långt att någon skäligen kan misstänkas för brottet. Om förhöret gäller i tillämpliga delar vad som föreskrivs om bevisupptagning utom huvudförhandling. Den misstänkte skall ges tillfälle att närvara vid förhöret. 
  
 3.6.5 
  
 Förhör i parts eller åhörares utevaro 
  
 Om det finns anledning anta att ett vittne av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av en parts eller någon åhörares närvaro, får rätten enligt 36 kap. 18 § RB förordna att parten eller åhöraren inte får vara närvarande vid förhöret. Det- samma gäller om part eller åhörare hindrar vittnet i hans berättelse genom att falla honom i talet eller på annat sätt. 
 Vittnesberättelse som lämnats i parts frånvaro skall återges i behövlig omfattning när parten åter är närvarande. Parten skall beredas tillfälle att ställa frågor till vittnet. 
 Bestämmelsen är tillämplig också vid målsägandeförhör, se 37 kap. 3 § RB. 
  
 3.6.6 
  
 Säkerhetskontroll i domstol 
  
 Enligt lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol kan två olika typer av säkerhetskontroller genomföras,  
 allmän  
 och  
 särskild 
 . 
 Allmän säkerhetskontroll får genomföras, om det finns anledning att befara att det i en domstols lokaler kan komma att förövas brott som innebär en allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse av egendom. Särskild säkerhetskontroll får genomföras, om det till följd av särskilda omständigheter finns risk för att det i samband med en domstolsförhandling kan komma att förövas brott av nyssnämnda typ. 
 Allmän säkerhetskontroll beslutas enligt huvudregeln av dom- stolens chef. Särskild säkerhetskontroll beslutas av rätten eller, om förhandlingen ännu inte har inletts, av den som skall vara ordförande 
  
 5  
 Se Fitger, Rättegångsbalken s. 23:50 
 79 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 vid förhandlingen. Innan säkerhetskontroll beslutas skall samråd ske med polismyndigheten och, i fråga om särskild säkerhetskontroll i brottmål, med åklagaren. 
 Ett beslut om allmän säkerhetskontroll skall avse viss tid och, vid behov, innehålla uppgift om vilka lokaler som beslutet avser. Ett beslut om särskild säkerhetskontroll skall avse en viss förhandling. 
 Allmän säkerhetskontroll omfattar besökare till domstolens lokaler. Särskild säkerhetskontroll omfattar åhörare och dem som har kallats att närvara vid förhandlingen. 
 Säkerhetskontroll genomförs, efter närmare anvisningar av polis- myndigheten, av polisman. Vid allmän säkerhetskontroll får dock polismyndigheten besluta att kontrollen skall genomföras av ord- ningsvakt under ledning av polisman. Vid särskild säkerhetskontroll får polismyndigheten besluta att polisman som genomför kontrollen skall biträdas av ordningsvakt. 
 Vid säkerhetskontroll skall vapen och andra föremål som är ägnade att komma till användning vid brott eftersökas. För detta ändamål får kroppsvisitation utföras. Väskor och andra föremål som medförs till eller påträffas i domstolens lokaler får undersökas. 
 Vid allmän säkerhetskontroll skall kroppsvisitation och under- sökning av väskor och andra föremål ske genom användande av metalldetektor eller liknande anordning eller, om det finns särskilda skäl, på annat sätt. 
 Den som inte underkastar sig allmän säkerhetskontroll skall vägras tillträde till domstolens lokaler. Den som inte underkastar sig sär- skild säkerhetskontroll skall vägras tillträde till förhandlingen. 
 Domstolens beslut om säkerhetskontroll får inte överklagas. 
 År 2002 beslutade 51 domstolar vid 335 tillfällen om särskild säkerhetskontroll. Samma år beslutade 10 domstolar om allmän säkerhetskontroll vid 44 tillfällen. 
 6 
  
 3.6.7 
  
 Videokonferens 
  
 Gällande regler 
 Enligt lagen (1999:613) om försöksverksamhet med videokonferens i rättegång får några utvalda allmänna domstolar vid handläggningen av mål och ärenden i vissa situationer använda videokonferens. 
 7 
  
 6 
  
 Källa: DV 
  
 7 
  
 Det finns en motsvarande lag för förvaltningsdomstolarna, se lagen (2001:25) om försöks- verksamhet med videokonferens i allmän förvaltningsdomstol 
  
 80 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 Bakgrunden är att domstolarna skall få tillgång till ett mera flexi- belt system vid handläggningen av sina mål och ärenden. Närvaro i rättssalen är dock fortfarande huvudregel. 
 För part, t.ex. en målsägande som för talan, gäller enligt 2 § att han eller hon får delta i ett sammanträde inför rätten genom video- konferens bl.a. om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med partens inställelse och övriga omständigheter. Detta gäller dock inte för en tilltalad i tingsrätt, om det finns anledning att döma till någon annan påföljd än böter, fängelse i högst tre månader, villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. 
 En målsägandes möjlighet att delta i en förhandling genom video- konferens i fall då målsäganden enbart skall höras i målet liksom möjligheten att höra vittnen på detta sätt regleras i 5 §. Enligt denna bestämmelse får bevisning tas upp genom videokonferens bl.a. om det är lämpligt med hänsyn till bevisningens art och övriga omstän- digheter. 
 Utgångspunkten vid bevisupptagning bör enligt propositionen vara att videokonferens skall kunna användas i alla de fall då det i dag är möjligt att använda telefon. Eftersom videokonferenstekniken i åtskilliga situationer måste anses vara överlägsen telefonen bör dock utrymmet för att använda denna teknik vara större än i de fall endast telefon står till buds. Om möjlighet finns att använda videokonferens, bör därför detta som regel vara att föredra framför telefon. 
 8 
  
 I förarbetena till bestämmelsen om bevisupptagning diskuteras användningen av videoteknik i fråga om vittnen och målsägande som känner sig hotade. Mot bakgrund bl.a. av vad Europeiska unionens råd uttalat i en resolution om hur skyddet för vittnen skall förbätt- ras 
 9  
 sägs att det inte finns några hinder mot att använda video- konferens, om en målsägande eller ett vittne på grund av rädsla eller fruktan för sin säkerhet inte anser sig kunna inställa sig i rättssalen. Möjligheten skall emellertid användas med viss återhållsamhet, och det får inte ske på bekostnad av den tilltalades rättssäkerhet. 
 10 
  
 Lagen om försöksverksamhet med videokonferens i rättegång har fått förlängd giltighetstid till den 1 januari 2005. 
  
 8 
  
 Se prop. 1998/99:65 s. 23 
  
 9 
  
 Europeiska unionens råd har den 23 november 1995 utfärdat en resolution om skydd för vittnen inom ramen för kampen mot den organiserade internationella brottsligheten (95/C 327/04). I resolutionen uppmanas medlemsstaterna att tillförsäkra vittnen lämpligt skydd. Av resolutionen framgår bl.a. att en tänkbar skyddsåtgärd är att skapa möjligheter för vitt- nen att få vittna på annan ort genom användande av audiovisuell teknik 
  
 10 
  
 Se prop. 1998/99:65 s. 24 
  
 81 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 DV:s utvärdering 
 DV har på uppdrag av regeringen utvärderat försöksverksamheten. 
 11  
 Av utvärderingen framgår att under tiden den 1 januari 2000 – den 1 maj 2002 deltog 169 personer vid förhandlingar genom video- konferens. Den övervägande delen av förhandlingarna var huvudför- handlingar i brottmål. I princip samtliga kategorier av aktörer som förekommer i brottmål deltog genom videokonferens. De flesta som deltog genom videokonferens infann sig vid en annan domstol, men deltagande har även skett från åklagarkammare samt från annan 
 lokal vid den domstol där förhandlingen ägt rum. Försöksdomstolarna ombads av DV att besvara bl.a. varför frågan 
 om användning av videokonferens initierats. De fick fyra alternativ att välja mellan. I vissa fall markerade domstolarna fler än ett alter- nativ. I de 115 rapporter som skickades in uppgavs följande orsaker till videokonferensen: 
  
 Part/förhörsperson hade annars haft svårigheter att inställa sig (31). 
  
 Part/förhörsperson har känt oro/rädsla (14). 
  
 Rätten har beslutat använda videoteknik av effektivitetsskäl (52). 
  
 Annan orsak/orsaker (30). 
  
 DV anser att det finns många fördelar med att använda videotekniken. Dels kan förhandlingarna bli effektivare, dels ökar tillgängligheten till domstolarna. DV anser därför att verksamheten bör permanentas och videokonferenstekniken successivt införas i samtliga allmänna domstolar. 
  
 3.7 
  
 Straffrättsliga regler 
  
 3.7.1 
  
 Övergrepp i rättssak 
  
 I 17 kap. 10 § BrB finns en straffbestämmelse som ger målsägande och vittnen ett särskilt skydd mot våld eller hot om våld. Där före- skrivs att den som med våld eller hot om våld angriper någon för att denne gjort anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål eller annars vid förhör avgett utsaga hos en domstol eller annan myndighet eller 
  
 11  
 Se Slutrapport – Försöksverksamhet med videokonferens i allmän domstol,  
 DV-rapport 
  2002:5 
 82 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 för att hindra någon från en sådan åtgärd, döms för  
 övergrepp i rättssak.  
 Detsamma gäller, om man med någon annan gärning, som medför lidande, skada eller olägenhet, eller med hot om en sådan gärning angriper någon för att denne avlagt vittnesmål eller annars avgett utsaga vid förhör hos en myndighet eller för att hindra honom från att avge en sådan utsaga. 
 Straffet för övergrepp i rättssak var tidigare böter eller fängelse i högst två år. För grovt brott var straffet fängelse lägst ett och högst sex år. Den 1 juli 2002 skärptes straffet för övergrepp i rättssak. 
 12  
 Vid normalgraden är straffskalan numera fängelse i högst fyra år. Ringa brott straffas med böter eller fängelse i högst sex månader. Är brottet grovt, döms till fängelse, lägst två och högst åtta år. Straffskalorna för övergrepp i rättssak stämmer därmed överens med straffskalorna för mened. 
  
 3.7.2 
  
 Våld och hot mot tjänsteman 
  
 I 17 kap. 1 § BrB stadgas om brotten våld och hot mot tjänsteman. Där föreskrivs att den som med våld eller hot om våld förgriper sig på någon i hans myndighetsutövning eller för att tvinga honom till eller hindra honom från åtgärd däri eller hämnas för sådan åtgärd döms för våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i högst fyra år. Är brottet ringa, döms till böter eller fängelse i högst sex månader. 
 Bestämmelsen är också tillämplig, om någon förgriper sig mot den som tidigare har utövat myndighet för vad denne däri gjort eller underlåtit. 
  
 3.7.3 
  
 Billighetshänsyn vid straffmätning 
  
 I 29 kap. 5 § första stycket BrB finns straffmätningsbestämmelser som kan bli tillämpliga i den situationen att en hotad person själv är kriminell. Här föreskrivs att rätten vid straffmätningen utöver brottets straffvärde i skälig omfattning skall beakta olika uppräknade omständigheter som verkar i mildrande riktning. Dessa brukar kallas billighetshänsyn. Två av dem är intressanta i detta sammanhang, punkterna 3 och 8. 
 Enligt tredje punkten kan beaktas att den tilltalade frivilligt an- gett sig. Det händer att en avhoppare från en kriminell organisation 
  
 12  
 Se prop. 2001/02:59, bet 2001/02:Cunningham, rskr. 2001/02:164, SFS 2002:117 
 83 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 på eget initiativ tar kontakt med polisen för att få skydd mot sina förföljare och samtidigt erkänner egen brottslighet. Bestämmelsen i punkten 3 kan då bli tillämplig. Det är själva angivelsen som är det väsentliga och inte att någon underlättar polisens arbete sedan han väl blivit upptäckt eller erkänner sedan han väl är misstänkt. 
 Tredje punkten avser endast angivelse av egna brott. Något s.k. kronvittnessystem, dvs. möjlighet för en person som vittnar mot medbrottslingar att själv få strafflindring som motprestation, finns inte i svensk rätt. Frågan har diskuterats, men övervägande skäl har ansetts tala mot ett sådant system. I den mån den typen av omständig- heter helt undantagsvis skulle kunna anses motivera ett lägre straff, får detta ske med stöd av punkten åtta i samma stycke. 
 13  
 Denna punkt är allmänt hållen och gör det möjligt att beakta också andra omständigheter än sådana som räknats upp tidigare. 
 Föreligger en omständighet som anges i 29 kap. 5 § första stycket BrB, får rätten, om särskilda skäl påkallar det, döma till lindrigare straff än som är föreskrivet för brottet (29 kap. 5 § andra stycket BrB). Är det uppenbart oskäligt att döma till påföljd, skall rätten i stället meddela påföljdseftergift (29 kap. 6 § BrB). Av 30 kap. 4 § BrB framgår vidare att rätten även vid påföljdsvalet skall beakta sådana omständigheter som avses i 29 kap. 5 § BrB. 
 I rättsfallet RH 2003:23 tillämpades 29 kap. 5 § första stycket 8 p. P.R. var åtalad för övergrepp i rättssak. Göteborgs tingsrätt bedömde brottet som grovt och bestämde påföljden till två års fängelse. Hovrätten för Västra Sverige delade uppfattningen att brottet var grovt men gjorde en annan bedömning i påföljdsfrågan. Ett av skälen till detta var att P.R. förmåtts utföra gärningen på grund av sin beroendeställning till två andra inblandade personer. I denna del tillämpades strafflindringsregeln i 23 kap. 5 § BrB. Ett annat skäl till strafflindringen var risken för repressalier. Hovrätten uttalade följande: 
 Det har framkommit att P.R. för sin medverkan under utredningen i detta mål riskerar repressalier och på grund härav kan tvingas till identitetsbyte. Risken för repressalier har också lett till att han varit tvungen att avyttra sina företag och lämna sin anställning vid Chalmers. Det ligger i sakens natur att han också måste byta bostad. Dessa omständigheter bör, med stöd av 29 kap. 5 § 8 brottsbalken, beaktas vid straffmätningen för hans del. 
  
 13  
 Se prop. 1987/88:120 s. 92 
 84 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 Sammanfattningsvis fann hovrätten att P.R. borde dömas till ett avsevärt lindringare straff än vad som är stadgat för brottet. På- följden bestämdes till sex månaders fängelse. 
  
 3.8 
  
 Frågor rörande verkställighet av påföljder 
  
 3.8.1 
  
 Brev och telefonsamtal 
  
 Liksom när det gäller häktade personer kan fängelsedömdas kon- takter med omvärlden inskränkas. För att förhindra att brott begås under verkställigheten av ett fängelsestraff finns i KvaL regler som möjliggör granskning av brev och andra försändelser till eller från en intagen (se 26 §). Likaså kan en intagen förvägras telefonsamtal med en person utanför anstalten, om samtalet är ägnat att skada den andra personen (se 30 §). 
  
 3.8.2 
  
 Underrättelse till målsäganden om permission m.m. 
  
 I 35 § KvaL finns en bestämmelse om underrättelse till måls- äganden i vissa fall. Om en intagen avtjänar straff för ett brott som har riktat sig mot någons liv, hälsa, frihet eller frid, skall måls- äganden tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad t.ex. om den intagne får permission, vistas utanför anstalt eller friges. Med stöd av denna regel kan alltså en bevisperson som varit utsatt för hot och förföljelse få information om gärningsmannens verkställighet. 
 En begärd underrättelse behöver inte lämnas angående en planerad vistelse utanför anstalten när en underrättelse på grund av beslutad bevakning eller andra förhållanden framstår som uppenbart obehöv- lig. Underrättelse till målsäganden angående frigivning skall lämnas i lämplig tid före frigivningen och i andra fall så tidigt som möjligt. Underrättelsen skall utformas på ett sätt som är lämpligt med hän- syn till omständigheterna i det enskilda fallet. 
 Motsvarande regler om underrättelse till målsäganden finns i 28 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård och 21 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. 
 85 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 3.9 
  
 Ekonomisk ersättning 
  
 3.9.1 
  
 Skadestånd 
  
 En person som utsatts för hot och våld har rätt till skadestånd av förövaren enligt reglerna i SkL. Den som uppsåtligen eller av vårds- löshet vållar personskada eller sakskada skall enligt 2 kap. 1 § SkL ersätta skadan. En målsägande som utsatts för våldsbrott har också i princip rätt till s.k. kränkningsersättning. Sådan ersättning skall enligt 2 kap. 3 § SkL utges av den som allvarligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet, frid eller ära. 
 Skadestånd till den som har tillfogats personskada omfattar bl.a. ersättning för fysiskt och psykiskt lidande av övergående natur (sveda och värk) eller av bestående art (lyte eller annat stadigvarande men), sjukvårdskostnad och inkomstförlust. 
 Skadestånd med anledning av kränkning bestäms efter vad som är skäligt med hänsyn till handlingens art och varaktighet. Därvid skall särskilt beaktas bl.a. om handlingen varit ägnad att framkalla allvarlig rädsla för liv eller hälsa. 
 Vi har i vårt delbetänkande lämnat föreslag om utökade möjlig- heter att få skadestånd i samband med hot och våld mellan när- stående. 
 14  
 Förslaget innebär att det i SkL införs en bestämmelse om skyldighet för gärningsmannen att ersätta målsägandens kostnader för åtgärder som behövs för att skydda sig mot ny brottslighet från samme gärningsman. Skyddsåtgärder som avses är t.ex. flyttning, byte av lås och ändring av telefonabonnemang. 
  
 3.9.2 
  
 Brottsskadeersättning 
  
 I brottsskadelagen (1978:413) finns regler om ersättning av stats- medel för skada till följd av brott (brottsskadeersättning). 
 Enligt 2 § brottsskadelagen betalas brottsskadeersättning för per- sonskada. I fall då någon har allvarligt kränkt någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet eller frid betalas brottsskadeersättning också för den skada som kränkningen innebär. 
 Brottsskadeersättningen bestäms i princip enligt reglerna i SkL. Vid bestämmande av ersättningen avräknas skadestånd som har 
  
 14  
 Se Nationell handlingsplan mot våld i nära relationer (SOU 2002:71) s. 104 f. 
 86 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 betalts eller bör kunna bli betalt till den skadelidande på grund av skadan. 
 Ärenden om brottsskadeersättning prövas av Brottsoffermyndig- heten. 
  
 3.10 
  
 Skydd av personuppgifter 
  
 3.10.1 
  
 Allmänt 
  
 Uppgifter som registreras i folkbokföringen är som huvudregel offentliga. I vissa situationer kan dock en person vållas obehag om uppgifter om honom eller henne sprids. En förföljare kan t.ex. med hjälp av en adressuppgift från folkbokföringen spåra upp en viss person för att uttala hotelser eller utöva våld. Även andra uppgifter som finns registrerade i folkbokföringen kan användas som ett led i ett förföljande. 
 För att uppgifterna i folkbokföringen inte skall missbrukas finns i dag tre olika typer av åtgärder som syftar till att skydda hotade personer. Det första steget på en trappa av skyddsåtgärder är  
 marke- ring för särskild sekretessprövning  
 (s.k. spärrmarkering). Därefter följer  
 kvarskrivning  
 och  
 fingerade personuppgifter 
 . Dessa åtgärder beskrivs nedan. 
 Avslutningsvis ges en kort översikt över gällande sekretessbestäm- melser inom några områden som kan beröras av ett ärende om skydd av en hotad person. 
  
 3.10.2 
  
 Spärrmarkering 
  
 Enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess i verk- samhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av befolkningen. 
 15  
 Sekretess gäller för uppgift om enskilds person- liga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. 
 I vissa fall kan man på förhand misstänka att en uppgift kommer att efterfrågas för att användas på ett sätt som kan vara till men för den enskilde, t.ex. att en adressuppgift kommer att användas som ett led i en förföljelse. Skatteverket har då möjlighet att föra in en 
  
 15  
 Med uttrycket annan liknande registrering av befolkningen avses t.ex. det  
 ADB-baserade 
  centrala statliga person- och adressregistret SPAR 
 87 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 s.k.  
 sekretessmarkering  
 eller  
 spärrmarkering  
 i folkbokföringsdata- basen. Markeringen anger att särskild försiktighet bör iakttas vid bedömningen av om uppgifterna om personen i fråga bör lämnas ut eftersom uppgifterna kan omfattas av sekretess. Sekretessmarke- ringen är alltså avsedd att ge myndigheten en varningssignal inför uppgifter som normalt lämnas ut utan särskild sekretessprövning. För att markeringen skall få avsedd effekt bör den omfatta samtliga medlemmar i den förföljdes hushåll. 
  
 Sekretessmarkering har använts inom folkbokföringen under många år. Skatteförvaltningen har också utarbetat särskilda rutiner för systemet med sekretessmarkeringar. Förfarandet med sekretess- markering är inte närmare lagreglerat men motsvarar det som gäller för den hemligstämpel som enligt 15 kap. 3 § sekretesslagen (1980:100) kan åsättas en allmän handling. JO har också accepterat förfarandet med spärrmarkering. 
 16 
  
 Inom Skatteverket är det endast chefen på det aktuella skatte- kontoret som har behörighet att ta del av uppgifter om en person som fått spärrmarkering. För annan personal ger  
 ADB-systemets 
  bildskärmsterminaler inte någon information om personen utan personalen hänvisas till kontorschefen. 
 Det anses ankomma på den som begär en sekretessmarkering att genom någon form av utredning styrka den påstådda hotbilden. Detta kan ske genom att man bifogar ett beslut om besöksförbud, en polisanmälan, en polisutredning eller en dom. Även handlingar från socialtjänsten kan användas. Görs en spärrmarkering, löper skyddet ofta i ett år. Förlängning kan ske, om den enskilde kan visa att hotbilden fortfarande är aktuell. Detta kan dock vara svårt om skyddet av personuppgifterna har fungerat så bra att inga nya hot har förekommit. 
 Antalet personer med spärrmarkering ökade under hela nittio- talet och uppgick år 2002 till 8 248 i hela landet. 
 17 
  
 Brottsofferutredningen hade att ta ställning till om förfarandet med sekretessmarkering borde lagregleras. Utredningen uttalade att en fördel som framhållits med en lagreglering skulle vara att den person som anser sig riskera förföljelse skulle få möjlighet att över- klaga skattemyndighetens beslut att inte bevilja sekretessmarkering. Vidare skulle en lagreglering kunna främja en enhetlig rättstillämp- ning. Ingetdera av dessa skäl hade dock enligt utredningens mening 
  
 16 
  
 Se JO:s ämbetsberättelse 1984/85 s. 282 och 1987/88 s. 195 
  
 17 
  
 Källa: RSV 
  
 88 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 någon större tyngd från brottsoffersynpunkt. Utredningen anförde vidare:  
 18 
  
 Enligt gällande ordning kan den förföljde som får avslag återkomma till skattemyndigheten med ytterligare utredning till stöd för sin begäran och på så sätt få en ny prövning. Enhetlighet i rättstillämp- ningen kan vara svår att uppnå även med en lagreglering i dessa fall med olika personliga omständigheter. Det är vidare svårt att se vad som skulle vinnas med en möjlighet att överklaga med hänsyn till att en sekretessmarkering är, och bör vara, en varningssignal. Även om en högre instans beslutar om sekretessmarkering, binder likväl detta beslut inte den som senare skall pröva om sekretessregeln i 7 kap. 15 § sekretesslagen är tillämplig. Ett beslut att lämna ut uppgifter ur folk- bokföringen å andra sidan kan inte överklagas vilket följer av sekretess- lagens karaktär av undantag från offentlighetsprincipen. 
 Utredningen avslutade sitt resonemang med att konstatera att vad gäller enhetlighet i rättstillämpningen synes problemet snarare vara att tillämpningen av sekretessmarkering har blivit för generös men att denna aspekt inte borde beaktas av Brottsofferutredningen. 
  
 3.10.3 
  
 Kvarskrivning 
  
 Enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) får en person som av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, förföljelser eller allvar- liga trakasserier på annat sätt, vid flyttning medges att vara folk- bokförd på den gamla folkbokföringsorten, s.k.  
 kvarskrivning 
 . 
 Kvarskrivning kan ske endast efter ansökan från den enskilde och får medges bara om den enskildes behov av skydd inte kan tillgodo- ses genom besöksförbud eller på annat sätt. Kvarskrivning får även avse den utsatte personens medflyttande familj. 
 Skyddet är inriktat på att hemlighålla den förföljdes bostadsort och verkliga adress. Den senare registreras inte inom folkbok- föringen. Den kvarskrivne är i folkbokföringen registrerad endast med adress hos Skatteverket. Post som sänds till den kvarskrivna under denna adress eftersänds till den enskilde. 
 I 17 § samma lag föreskrivs att kvarskrivning får medges för högst tre år i taget och att kvarskrivningen skall upphöra när det inte längre finns skäl för den. Vidare stadgas att Skatteverket får 
  
 18  
 Se betänkandet Brottsoffer – Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40) s. 328 f. 
 89 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 anlita biträde av polismyndighet för utredning av frågor om kvar- skrivning. 
 Kvarskrivning förutsätter att det föreligger en konkret risk för förföljelse. 
 19  
 Detta har i lagen uttryckts så att en person av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott eller trakasserier av annat slag. 
 När det gäller fingerade personuppgifter har HD i rättsfallet NJA 1994 s. 497 I slagit fast att hotbilden skall bedömas objektivt. Med hänsyn till det nära sambandet mellan kvarskrivning och fin- gerade personuppgifter sägs i förarbetena 
 20  
 att det är naturligt att se saken på motsvarande sätt beträffande kvarskrivning. Kvarskrivning bör således förutsätta att det föreligger ett objektivt konstaterbart hot mot den för vilken åtgärden aktualiserats (eller en familje- medlem till denne). Det räcker således inte att personen anser sig hotad eller förföljd. 
 Enligt förarbetena torde kvarskrivning ofta aktualiseras sedan en person har dömts för någon form av brott. 
 21  
 Har vederbörande gjort sig skyldig till brott mot den som begär kvarskrivning och fort- sätter att besvära målsäganden, talar starka skäl för kvarskrivning. Om det är en mycket allvarlig eller omfattande brottslighet som har riktats mot den som begär kvarskrivning, bör begäran bifallas. Även brott som riktats mot annan person bör kunna beaktas när det gäller att konstatera om förutsättningar för kvarskrivning före- ligger. En sådan situation kräver dock en mera nyanserad bedömning än om brottet har riktats mot den som begär kvarskrivning. 
 När det inte har förekommit några tidigare brott kan riskbedöm- ningen enligt förarbetena förefalla svårare. 
 22  
 Om det emellertid har klarlagts att förföljelse eller trakasserier som inte utgör brott har ägt rum får risken för ytterligare angrepp prövas på motsvarande sätt som om det gällt risk för fortsatt brottslighet. 
 Det kan förekomma att en person anser sig berättigad till kvar- skrivning trots att personen inte har utsatts för någon form av trakasserier. Något krav på att trakasserier skall ha ägt rum har heller inte ställts upp. Det måste emellertid ha förekommit något som gör att en person av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott eller allvarliga trakasserier av något slag. Exempelvis kan det ju vara så att en person planerat eller förberett brottsliga gärningar eller trakasserier som inte kommit till utförande. Förutsättningarna 
  
 19 
  
 Se prop. 1997/98:9 s. 45 
  
 20 
  
 Se prop. 1997/98:9 s. 46 
  
 21 
  
 Se prop. 1997/98:9 s. 46 
  
 22 
  
 Se prop. 1997/98:9 s. 46 
  
 90 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 för kvarskrivning kan också vara uppfyllda, om det visar sig att en person till tredje man har uttalat allvarligt menade hotelser mot exempelvis en tidigare maka. 
 Kvarskrivning kan också komma i fråga för en person som har vittnat i en rättegång eller medverkat i en polisutredning. 
 Kvarskrivning kombineras ofta med spärrmarkering. Detta sker när det bedöms otillräckligt att skydda endast uppgiften om den förföljde personens adress. Även andra uppgifter kan ju användas för att spåra personen i fråga. 
 Antalet personer med både sekretessmarkering och kvarskriv- ning har ökat under senare år och uppgick år 2002 till 520. Endast två personer var detta år kvarskrivna utan att också ha en spärr- markering. 
 23 
  
 3.10.4 
  
 Fingerade personuppgifter 
  
 En folkbokförd person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brotts- lighet som riktar sig mot dennes liv, hälsa eller frihet kan enligt 1 § lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter få medgivande att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga, s.k.  
 fingerade personuppgifter 
 . 
 Med allvarlig brottslighet avses gärningar som har ett straffvärde om  
 6–8 
  månader eller mer. Vid brottslighet som upprepats flera gånger kan eventuellt ett något lägre straffvärde accepteras, t.ex. om brottsligheten har varit särskilt besvärande för målsäganden. 
 24  
 Exempel på fall då det kan bli aktuellt med identitetsbyte är om en person har medverkat i en polisutredning eller vittnat mot en kriminell gruppering av något slag och därefter utsatts för hot. Fingerade personuppgifter kan också bli aktuella, om en person själv tidigare tillhört en sådan gruppering eller någon annan samman- slutning men sedermera tagit avstånd från denna och därför riskerar 
 repressalier. 
 Ett medgivande får begränsas till viss tid. Medgivande att an- vända fingerade personuppgifter får inte lämnas, om personen kan beredas tillräckligt skydd genom kvarskrivning eller på annat sätt. 
 Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får ges även åt en familjemedlem till den utsatte, om personerna varaktigt bor tillsammans. 
  
 23 
  
 Källa: RSV 
  
 24 
  
 Se prop. 1997/98:9 s. 56 
  
 91 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 Medgivande att använda fingerade personuppgifter lämnas av Stockholms tingsrätt. Ansökan om medgivande görs av RPS efter framställning från den som vill använda fingerade personuppgifter. Utredningen om den presumtive gärningsmannen och riskbedöm- ningen görs av Rikskriminalpolisen. 
 RPS skall avslå en framställning om att få använda fingerade personuppgifter, om styrelsen anser att det inte är sannolikt att ett medgivande att använda fingerade personuppgifter kommer att lämnas. Om RPS har avslagit en framställning, får den enskilde själv ansöka hos tingsrätten om medgivande att använda fingerade personuppgifter. 
 När ett medgivande att använda fingerade personuppgifter har lämnats registreras den som fått medgivandet med fingerat person- nummer och namn i folkbokföringen. Den gamla identiteten avregistreras. Det framgår att denna har sin grund i ett identitets- byte. 
 Sedan år 1991 har drygt 200 personer gjort framställan om ny identitet. Totalt har dock endast 26 personer fått fingerade upp- gifter. Nio av dem fick sina nya uppgifter år 2002. 
 25 
  
 Sekretess gäller i ärende om fingerade personuppgifter för upp- gift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom när- stående lider men. Om en uppgift för vilken sådan sekretess gäller har lämnats till en annan myndighet, gäller sekretessen också där (7 kap. 15 § andra stycket sekretesslagen). Syftet med föreskriften om överföring av sekretessen är att sekretessen skall skydda upp- gifter som gör det möjligt att koppla ihop verklig och fingerad identitet till en och samma person. 
  
 3.10.5 
  
 Skyddad folkbokföring 
  
 Vi har i vårt delbetänkande lämnat ett förslag som syftar till att öka skyddet av personuppgifter inom folkbokföringen. 
 26  
 Föreslaget inne- bär att personer som utsätts för hot och förföljelse skall kunna bli folkbokförda i särskild ordning. Detta institut benämns  
 skyddad folkbokföring 
 . 
 Beslut om skyddad folkbokföring skall enligt förslaget fattas av skattemyndigheten (nuvarande Skatteverket). Ett avslagsbeslut skall 
  
 25 
  
 Källa: RPS 
  
 26 
  
 Se Nationell handlingsplan mot våld i nära relationer (SOU 2002:71) s. 102 ff. 
  
 92 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 kunna överklagas av den enskilde. Enligt en ny bestämmelse i sekretesslagen skall ett omvänt skaderekvisit gälla i de nu aktuella fallen, dvs. det skall föreligga presumtion för sekretess. Utlämnade skall då medges endast om det står klart att uppgiften kan röjas utan att skada uppkommer. 
  
 3.10.6 
  
 Byte av namn 
  
 Ett alternativ till fingerade personuppgifter kan vara att byta namn enligt reglerna i namnlagen (1982:670). 
 Den som vill byta ett efternamn som har förvärvats vid födelsen till ett annat efternamn som bärs av någon av föräldrarna kan göra detta genom anmälan till Skatteverket. Genom anmälan till Skatte- verket kan byte även ske till ett efternamn som någon av föräldrar- na senast har burit som ogift, se 5 § namnlagen. 
 Vill en person i stället byta sitt efternamn till ett nybildat efter- namn, kan ansökan göras om tillstånd till bytet hos PRV. Den som en gång har bytt efternamn efter en sådan ansökan får på nytt byta efternamn på detta sätt endast om det finns särskilda skäl (se 11 § namnlagen). 
 Även förnamn kan ändras enligt namnlagen, se 31 och 33 §§. 
  
 3.10.7 
  
 Sekretess hos olika myndigheter 
  
 Polis, åklagare m.fl. 
 Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till åklagarmyndighets, polismyndighets, Skatteverkets, Tullverkets eller Kustbevakningens verksamhet för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder mot- verkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs, 5 kap. 1 § första stycket fjärde punkten sekretesslagen (1980:100). 
 Bestämmelsen åsyftar brottsförebyggande och brottsbeivrande verksamhet i allmänhet. Uppgifterna kan gälla t.ex. arbetsrutiner, spaningsmetoder, utnyttjande av lokaler, fordon eller viss utrustning, personskydd och personuppgifter rörande personal. 
 27 
  
 Bestämmelsen är formulerad så att sekretessen inte är knuten enbart till de uppräknade myndigheterna utan till uppgiften som 
  
 27  
 Se Sekretesslagen, en kommentar 5:4 
 93 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 sådan, vilket innebär att sekretessen följer med uppgiften när den lämnas vidare till en annan myndighet. 
 I 9 kap. 17 § sekretesslagen finns en delvis motsvarande sekretess- regel till skydd för enskilds personliga och ekonomiska förhållan- den. Sekretess gäller här, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men. 
 Kriminalvården 
 Sekretess gäller inom kriminalvården för uppgift om enskilds per- sonliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte beslut av Kriminalvårdsstyrelsen eller någon av kriminalvårdens nämnder och inte heller annat beslut i ett kriminalvårdsärende enligt brottsbalken eller lagstiftningen om kriminalvård i anstalt, 7 kap. 21 § första stycket sekretesslagen. 
 Socialtjänsten 
 Sekretess gäller inom socialtjänsten för uppgift om enskilds person- liga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men, 7 kap. 4 § första stycket sekretesslagen. 
 Hälso- och sjukvården 
 Sekretess gäller inom den offentliga hälso- och sjukvården för upp- gift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men, 7 kap. 1 § första stycket sekretesslagen. 
 94 
  
 SOU 2004:1 
  
 Nuvarande ordning 
  
 Exekutionsväsendet 
 Sekretess gäller inom exekutionsväsendet i mål eller ärende angående utsökning och indrivning samt i verksamhet enligt lagen (1986:436) om näringsförbud, för uppgift om enskilds personliga eller ekono- miska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Denna regel har dock undantag. Till exempel gäller inte sekre- tessen uppgift om förpliktelse som avses med den sökta verkställig- heten i ett pågående mål, 9 kap. 19 § sekretesslagen. 
 Arbetsförmedling m.m. 
 Sekretess gäller i ärende om arbetsförmedling eller yrkesvägledning för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Motsvarande sekretess gäller i ärende om arbetsvård, antagning till arbetsmarknadsutbildning, hjälp och stöd vid arbetslöshet eller andra åtgärder i anställningsfrämjande syfte eller för att främja enskilds anpassning till arbetslivet, 7 kap. 10 § första stycket sekretesslagen. 
 Sekretess gäller vidare i ärende om arbetslöshetsersättning enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs, 7 kap. 10 § andra stycket sekretesslagen. 
 Allmän försäkringskassa 
 Sekretess gäller hos allmän försäkringskassa i ärende enligt lagstift- ningen om allmän försäkring, allmän pension, arbetsskadeförsäkring eller handikappersättning och vårdbidrag eller om annan jämförbar ekonomisk förmån för enskild, eller om läkarvårdsersättning eller ersättning för sjukgymnastik, för uppgift om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom eller henne närstående lider men om uppgiften röjs, 7 kap. 7 § första stycket sekretesslagen. 
 95 
  
 Nuvarande ordning 
  
 SOU 2004:1 
  
 Skolväsendet 
 Sekretess gäller i det offentliga skolväsendet för uppgift om enskilds identitet, adress och andra liknande uppgifter om enskilds person- liga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs, 7 kap. 9 § tredje stycket sekretesslagen. 
 Sekretessen mellan myndigheter 
 Sekretesslagen har som utgångspunkt att varje sekretessbestämmelse är tillämplig på allt uppgiftslämnade, dvs. även det som har en annan myndighet som adressat, 1 kap. 3 § sekretesslagen. En sekretess- prövning måste alltså i en sådan situation göras på samma sätt som om framställningen kom från en enskild. 
 Eftersom sekretess i princip inte följer med en uppgift som lämnas från en myndighet till en annan måste i samband med sekretess- prövningen beaktas om uppgiften blir sekretesskyddad hos den mot- tagande myndigheten. Är sekretesskyddet svagt hos den myndighet som begär uppgifterna, måste kanske risken för skada bedömas så stor att ett utlämnade inte bör ske. 
 I 14 kap. finns dock bestämmelser om undantag från sekretessen mellan myndigheter. Här finns bl.a. den s.k. generalklausulen som gör det möjligt att utväxla sekretessbelagda uppgifter, om intresset av att uppgifterna lämnas ut enligt gängse värderingar måste ges företräde framför det intresse sekretessen skall skydda. 
 96 
 4 Internationella förhållanden 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Frågan om skydd av hotade bevispersoner är aktuell i många länder både i Europa och i andra delar av världen. Behovet av skydd upp- kommer ofta i samband med förundersökning och rättegång om organiserad brottslighet. Arbete pågår dels inom flera länder med att tillskapa vittnesskyddsprogram och bygga upp riktlinjer och rutiner kring programmens tillämpning, dels mellan länder för att utveckla samarbete på området, bl.a. möjliggöra utbyte av vittnen. I vissa länder, t.ex. USA, har man lång erfarenhet av vittnesskydds- arbete medan verksamheten är relativt ny för andra länder. På många håll har behovet av vittnesskydd i större skala uppstått under det senaste decenniet. 
 Av naturliga skäl är vittnesskyddsarbete en sluten verksamhet. Arbetsmetoder och liknande får inte bli kända för förföljarna. Där- för ges nedan endast en allmän beskrivning av vittnesskyddsarbetet i Norden och i några utvalda länder (avsnitt 4.2). Vittnesskydd i olika former förekommer även i andra länder t.ex. Italien, Tyskland, Österrike, Polen, Lettland och Slovakien. 
 Slutligen beskrivs några internationella instrument och samarbets- organ som berör frågan om vittnesskydd (avsnitt 4.3). 
  
 4.2 
  
 Vittnesskydd i andra länder 
  
 4.2.1 
  
 Norden 
  
 Allmänt 
 I dag saknas lagreglerade nationella vittnesskyddsprogram i de nor- diska länderna, men frågan om skydd av bevispersoner är aktuell överallt. Det är främst i samband med kriminella  
 mc-gängs 
  verk- 
 97 
  
 Internationella förhållanden 
  
 SOU 2004:1 
  
 samhet och annan grov organiserad brottslighet som behovet av vittnesskydd uppstår i de nordiska länderna. 
 Föreberedelser pågår också för ett framtida nordiskt samarbete rörande vittnesskydd. Frågan har behandlats av Nordiska Rådet och av de nordiska justitieministrarna. En arbetsgrupp som lyder under ländernas rikspolischefer har också bildats för att bana väg för ett kommande samarbete på området. 
 Även om det inte finns särskilda lagar om vittnesskydd så finns det i alla de andra nordiska länderna precis som i Sverige ett flertal bestämmelser till skydd för hotade bevispersoner. 
 Danmark 
 Den danska retsplejeloven innehåller flera bestämmelser som syftar till att stötta och skydda utsatta bevispersoner. 
 Rätten kan besluta att vissa utpekade personer eller grupper av personer inte får vara närvarande vid en förhandling om det bedöms nödvändigt för att få ett sanningsenligt uttalande av ett vittne eller en part (28 b § retsplejeloven). I ett brottmål kan domstolen vidare besluta om lyckta dörrar, om en persons säkerhet skulle sättas i fara om saken behandlades vid en offentlig förhandling (29 § retspleje- loven). Om det i en sådan situation är tillräckligt att besluta om referatförbud från förhandlingen eller namnförbud, skall rätten i första hand välja något av dessa alternativ. Med namnförbud avses beslut om att den tilltalades eller annan persons namn eller adress inte får yppas offentligt. 
 Vidare kan vittnesförhör hållas utom huvudförhandling när det är påkallat därför att ett vittne riskerar att bli utsatt för våld eller hot om våld med anledning av de uppgifter vittnet lämnar (747 § retsplejeloven). Rätten kan i sådana fall också besluta att den miss- tänkte inte får närvara vid bevisupptagningen. 
 Dansk lagstiftning tillåter numera undantagsvis anonyma vittnen. Som ett led i arbetet med att stärka utsatta vittnens situation antogs 2002 en ändring av retsplejeloven (848 § andra stycket) som gör det möjligt att i brottmål hemlighålla ett vittnes namn och adress för den tilltalade. Så får ske då avgörande hänsyn till vittnets säker- het gör det påkallat. En förutsättning är att åtgärden kan antas vara utan betydelse för den tilltalades försvar. Försvararen kan av åkla- garen förbjudas att lämna upplysningarna om vittnet vidare till den tilltalade till dess att rätten prövar frågan. Rätten kan i en sådan 
 98 
  
 SOU 2004:1 
  
 Internationella förhållanden 
  
 situation också bestämma att den tilltalade skall lämna rättssalen medan vittnet hörs, om det finns grund att anta att vittnet eller vittnets närmaste kommer att bli utsatta för allvarlig fara om den tilltalade får vetskap om vittnets identitet (samma lagrum tredje stycket). Bestämmelsen om anonyma vittnen har enligt uppgift tillämpats endast i ett fåtal fall. 
 I juni 2003 beslutade Folketinget om ytterligare ändringar i retsplejeloven och straffeloven (rockerpakken). Syftet med dessa ändringar är att förbättra polisens möjligheter att bekämpa mc- kriminaliteten och annan organiserad brottslighet. De nya bestäm- melserna behandlar bl.a. polisens möjligheter att ta hjälp av civila personer i samband med s.k. agentverksamhet, begränsningar i för- svararens aktinsyn och telefonavlyssning. 
 Norge 
 Behovet av ett strukturerat vittnesskydd har diskuterats i flera sam- manhang i Norge de senaste åren. Ett antal lagändringar har gjorts i syfte att ta till vara hotade bevispersoners intressen. I den norska straffeprocessloven m.fl. lagar finns olika bestämmelser som kan tillämpas i samband med hot och våld, t.ex. förhör i den tilltalades utevaro, lyckta dörrar, bevisupptagning utom huvudförhandling, referatförbud och besöksförbud. Sedan den 1 januari 2004 är det också möjligt för hotade personer att få fiktiv identitet. 
 Sedan sommaren 2001 finns i straffeprocessloven (§ 130 a) en möjlighet att använda anonyma vittnen i domstol i mål rörande all- varliga brott. En förutsättning är att det, om vittnets identitet blir känd, kan vara fara för att vittnet eller en närstående utsätts för ett allvarligt brott mot livet, hälsan eller friheten. Anonymt vittnesmål får användas endast om det är nödvändigt och det inte medför väsentliga olägenheter för försvaret. Domaren och försvararen skall upplysas om vittnets identitet. Upplysningen skall dock inte ges till försvararen om han motsätter sig det. Enligt uppgift har bestäm- melsen om anonyma vittnen ännu inte tillämpats. 
 I november 2001 tillsatte Justisdepartementet en arbetsgrupp som skulle utarbeta en samlad översikt över åtgärder till skydd för hotade personer. Arbetsgruppen lämnade sin rapport i maj 2002. I rappor- ten underströks bl.a. vikten av att det ställs krav på de riskbedöm- ningar som görs i vittnesskyddsärenden. Dessa skall hålla hög kvalitet till form och innehåll och uppdateras fortlöpande. Vidare 
 99 
  
 Internationella förhållanden 
  
 SOU 2004:1 
  
 pekade arbetsgruppen på att det är viktigt att ett vittnes möjlig- heter att följa de villkor som polisen ställer upp i samband med att skyddsåtgärder vidtas bedöms av en psykolog. Arbetsgruppen läm- nade inte några förslag till lagändringar utan pekade på olika tillämp- ningsfrågor rörande gällande bestämmelser, t.ex. möjligheterna att ta hjälp av tekniska hjälpmedel under lagföringsprocessen. 
 I juni 2002 gav departementet Politidirektoratet i uppdrag att genomföra arbetsgruppens förslag. I maj 2003 presenterade Politi- direktoratet en första rundskrivelse med nationella riktlinjer för vittnesskydd. Detta arbete etableras i två nivåer. Vissa ärenden handläggs av den lokala polisen medan andra tas om hand av en central enhet hos Politidirektoratet. 
 Finland 
 Frågan om att utveckla åtgärder som hänför sig till vittnesskydd diskuteras också i Finland. En kartläggning av den nuvarande situa- tionen har gjorts av Centralkriminalpolisen. Undersökningen med namnet Brott mot personer som skall höras och hot om sådana brott i Finland presenterades i januari 2002. Undersökningen visar att skyddsåtgärder beträffande hotade bevispersoner vanligen vidtas inom ramarna för det normala polisarbetet. Även inom kriminal- vården har särskilda åtgärder fått tillgripas för att skydda intagna som varit föremål för hot. 
 Den finska lagstiftningen innehåller olika bestämmelser om skydd av hotade personer. Enligt rättegångsbalken (17 kap. 34 §) kan ett vittne höras utan att parten är närvarande om rätten bedömer att vittnet av fruktan eller annan orsak annars inte ger riktig informa- tion. Det finns också regler om säkerhetskontroll i domstol och om besöksförbud. 
 I ett brottmål behöver inte parternas och vittnenas personupp- gifter lämnas i stämningsansökan. Det räcker att domstolen får uppgifterna från åklagaren på annat lämpligt sätt (se 5 kap. 3 § lagen om rättegång i brottmål). Vidare får domstolen inte lämna ut personuppgifter till parter och andra, om det finns risk för att infor- mationen kan skada någon (se 24 § lagen om allmänna handlingars offentlighet). 
 I Finland finns inga regler om byte av identitet. 
 100 
  
 SOU 2004:1 
  
 Internationella förhållanden 
  
 Island 
 Hot mot vittnen är ett begynnande problem även på Island. Hoten förekommer framför allt i samband med den organiserade brottslig- heten. Det finns därför ett behov av ett fungerade skydd för bevis- personer. 
 Enligt gällande rätt finns möjligheter till förhör i parts utevaro, bevisupptagning utom huvudförhandling och besöksförbud. 
  
 4.2.2 
  
 Holland 
  
 Vid den nationella polisen i Holland finns en särskild enhet för vittnesskydd. Denna enhet lyder under den nationella kriminal- polisen och samarbetar med de lokala polismyndigheterna. Verksam- heten innefattar såväl rent skydd av bevispersoner som hantering av anonyma vittnen. Poliserna som arbetar med vittnesskydd har enligt lag rätt att använda alternativa identiteter och täckföretag. 
 Vittnesskyddet i Holland ges åt följande kategorier: 
  
 Personer som är i behov av skydd på grund av att de är inblan- dade i ett ärende där kriminella personers illegala verksamhet skall utredas eller åtalas. 
  
 Personer som är i behov av skydd på grund av att de arbetat som informatörer åt polisen 
  
 Poliser som arbetat under täcknamn. 
  
 Innan någon tas in i ett vittnesskyddsprogram prövas om det är till- räckligt att låta personen avlägga ett anonymt vittnesmål. Ett sådant vittnesmål har emellertid ett lägre bevisvärde än ett vanligt vittnes- mål, och dessutom kan innehållet i vittnesuppgifterna och andra omständigheter göra det omöjligt för vittnet att förbli anonymt. I dessa fall prövas i stället om bevispersonen skall tas om hand som skyddat vittne. 
 Skyddade vittnen som skall avtjäna ett fängelsestraff placeras på en särskild avdelning på ett visst fängelse. 
 För vittnesskyddsarbetet finns pengar avsatta i en särskild budget. Varje år tillkommer drygt sextio nya ärenden. Hälften av antalet ärenden rör anonyma vittnen. 
 101 
  
 Internationella förhållanden 
  
 SOU 2004:1 
  
 4.2.3 
  
 Storbritannien och Nordirland 
  
 I Storbritannien finns inget nationellt sammanhållet vittnesskydds- program, och det saknas lagstiftning rörande vittnesskydd. Varje polismyndighet får då det blir aktuellt ordna sitt eget vittnesskydd. De flesta större polismyndigheter har egna vittnesskyddsenheter medan de mindre i vissa fall har någon enstaka vittnesskyddshand- läggare eller köper tjänsten från en större myndighet. Även tullen har en egen vittnesskyddsenhet. I de ärenden det är aktuellt med identitetsbyte kopplas dock Metropolitan Police alltid in. 
 Vissa av de aktuella myndigheterna handlägger endast ett tiotal vittnesskyddsärenden om året medan andra kan ha upp till ett par hundra på samma tid. Några särskilda medel avsätts inte för vittnes- skydd utan kostnaderna för dessa ärenden belastar polisens och tullens vanliga budget. 
 Vittnesskydd förekommer främst i samband med organiserad brottslighet. De flesta bevispersoner som skyddas har själva ett kriminellt förflutet. Ofta skyddas också familjemedlemmar till bevis- personen. Kriterierna för att få vittnesskydd kan se ut på följande sätt: 
  
 Bevispersonen måste lämna uppgifter i ett ärende om grov brottslighet eller om en brottsling som är föremål för spanings- och utredningsinsatser från polisens sida. 
  
 Det finns en klar indikation på att bevispersonen eller någon i dennes familj är eller kommer att hamna i fara på grund av de uppgifter som bevispersonen lämnat. 
  
 Bevispersonen har lämnat en skriftlig redogörelse innan han erhöll löfte om ekonomisk eller annan hjälp. 
  
 Bevispersonen och hans familj är beredda att följa de villkor som uppställs för att erhålla vittnesskydd. 
  
 Samtliga vittnesskyddsenheter har rätt att använda täcknamn på sin personal och att arbeta med täckföretag genom vilka man ordnar fordon, kontokort, lokaler osv. 
 För skyddade bevispersoner som skall avtjäna ett fängelsestraff finns särskilda anläggningar inom kriminalvården. Dessa är av modell ett fängelse i fängelset. 
 För vittnesskyddet på Nordirland gäller en speciell ordning. För detta avsätts också särskilda medel av regeringen på grund av den allvarliga problematik som råder där. 
 102 
  
 SOU 2004:1 
  
 Internationella förhållanden 
  
 4.2.4 
  
 Kanada 
  
 I Kanada finns en lag om vittnesskydd,  
 The Witness Protection Program Act 
 , från 1996. 
 Vittnesskyddsprogrammet lyder under Royal Canadian Mounted Police (RCMP), Drug Enforcement Branch. I Ottawa finns en enhet som ansvarar för samordningen såväl nationellt som internationellt. Denna enhet måste också godkänna alla identitetsbyten rörande bevispersoner som ingår i programmet. 
 Det finns även regionala samordnare i varje provins med ansvar för hanteringen av vittnesskydd i den egna regionen. Dessa sam- ordnare är också ofta ansvariga för informatörshantering och sådant arbete som bedrivs under täcknamn. 
 Årligen hanteras drygt 100 ärenden. 
 Vid avvägningen av om en bevisperson skall tas in i vittnesskydds- programmet beaktas följande faktorer: 
  
 Hotet mot bevispersonens säkerhet. 
  
 Faran för tredje man. 
  
 Brottslighetens art. 
  
 Värdet av den information som bevispersonen har lämnat. 
  
 Möjligheten för bevispersonen att anpassa sig till programmet. 
  
 Kostnaden för skyddandet av bevispersonen. 
  
 Alternativa skyddsåtgärder. 
  
 Skyddade vittnen som skall verkställa ett fängelsestraff placeras på särskilda avdelningar inom kriminalvården. 
  
 4.2.5 
  
 USA 
  
 I USA infördes en lagstiftning avseende ett federalt vittnessäker- hetsprogram i början av  
 1970-talet. 
  Denna lagstiftning har följts upp med olika riktlinjer. 
 Det federala vittnessäkerhetsprogrammet 
 1  
 organiseras av en sär- skild enhet inom Justitiedepartementet, Office of Enforcement Operations (OEO). Här finns en särskild budget för vittnesskydds- ärenden. De utredande myndigheterna på federal nivå, t.ex. Federal Bureau of Investigation (FBI) och United States Marshals Service 
  
 1  
 Man har valt att kalla det för säkerhetsprogram och inte skyddsprogram för att markera att man inte kan garantera ett i alla lägen heltäckande skydd 
 103 
  
 Internationella förhållanden 
  
 SOU 2004:1 
  
 (USMS), påkallar inträde i programmet och OEO beslutar efter tillstyrkande av åklagare. 
 Delstaterna och de större polismyndigheterna uppmanas att till- skapa egna enheter för vittnesskydd. Dessa får dock inte omlokali- sera vittnen och ge dem ny identitet. Detta får endast göras av USMS efter beslut av OEO. 
 Det federala vittnessäkerhetsprogrammet är uppdelat i två delar. Federal Bureau of Prisons (BOP) är ansvarigt för alla skyddade bevispersoner som avtjänar fängelsestraff. I USA finns flera sär- skilda fängelser där man placerar skyddade vittnen och andra bevis- personer. Övriga skyddsärenden hanteras av USMS. 
 Det federala programmet avser i första hand vittnen som lämnar vittnesmål i ärenden rörande organiserad eller på annat sätt särskilt grov brottslighet. Uppgifterna som bevispersonen lämnar måste vara av avgörande betydelse för utgången av det aktuella målet. 
 Innan en bevisperson träder in i programmet skall han eller hon genomgå en psykologisk utvärdering och ett lögndetektortest. Syftet är att ta reda på om bevispersonen kan antas klara av att leva under de villkor som ställs upp. 
 Poliser och andra som handlägger ärenden om vittnesskydd får arbeta under alternativa identiteter och med täckföretag. 
 I USA finns flera tusen vittnen med familjemedlemmar i det federala vittnessäkerhetsprogrammet. I vissa ärenden hanterar man skyddet av barnbarnen till dem som först trädde in i programmet. 
  
 4.3 
  
 Internationella instrument och samarbetsorgan 
  
 4.3.1 
  
 EU 
  
 Inom det europeiska samarbetet pågår arbete även på vittnesskydds- området. 
 Europeiska unionens råd antog den 23 november 1995 en resolu- tion om skydd av vittnen inom ramen för kampen mot den organi- serade internationella brottsligheten (95/C 327/04). Medlems- länderna uppmanas i resolutionen att garantera vittnen och deras anhöriga erforderligt skydd. 
 Enligt rekommendation 25 i EU:s strategi inför det nya årtusendet om förebyggande och bekämpning av den organiserade brottslig- heten bör det utarbetas ett förslag till ett instrument om rättslig ställning och skydd för de vittnen och de personer som medverkar i 
 104 
  
 SOU 2004:1 
  
 Internationella förhållanden 
  
 eller som har medverkat i kriminella organisationer och som är beredda att samarbeta med rättssystemet. 
 Den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brotts- lighet fick i uppdrag att senast den 30 juni 2003 lägga fram en rapport om genomförandet av strategin för rådet. När det gäller skydd för vittnen konstateras i rapporten 
 2  
 att initiativ till rättsliga instrument ännu inte har tagits, varför rekommendationen inte har följts. Som en första åtgärd bör man enligt arbetsgruppen överväga att påbörja ett rambeslut. Som en andra åtgärd bör man med be- aktande av medlemsstaternas och Europols erfarenheter utarbeta en  
 EU-modell 
  för avtal och riktlinjer som kan utnyttjas bilateralt eller, om så erfordras, multilateralt. De båda Europoldokumenten Basic principles of European Union police  
 co-operation 
  in the field of witness protection (grundläggande principer för Europeiska unionens polissamarbete i fråga om skydd för vittnen) och Common criteria for taking a witness into a Protection Programme (gemen- samma kriterier för att låta ett vittne ingå i ett skyddsprogram) bör enligt arbetsgruppen utgöra grunden för rådets framtida verksamhet. 
 Arbetsgruppen uppmanar i rapporten kommissionen att inleda en undersökning om medlemsstaternas gällande lagstiftning. Rådet rekommenderas att därefter, beroende på vad undersökningen kommer fram till, undersöka behovet av ytterligare åtgärder på europeisk nivå. 
  
 4.3.2 
  
 Europol 
  
 Europeiska polisbyrån, Europol, har i uppdrag att stötta medlems- staternas samarbete i kampen mot organiserad internationell brotts- lighet. Detta straffrättsliga samarbete utgör en del av EU:s tredje pelare. 
 Europol startade sin verksamhet rörande vittnesskydd 1999. Fram till dess hade det funnits bilaterala överenskommelser mellan länder men erfarenheterna från dessa hade inte samlats. Det fanns därför behov av ett särskilt projekt med ett strukturerat nätverk för sam- ordning och utbyte av information. 
 Ett första seminarium hölls hösten 1999. En av rekommenda- tionerna från mötet blev att skapa särskilda enheter inom polisen för skydd av vittnen. 
  
 2  
 Se 10925/03 CRIMORG 49 
 105 
  
 Internationella förhållanden 
  
 SOU 2004:1 
  
 En arbetsgrupp skapades för att göra en studie av Europols möjliga roll i arbetet med vittnesskydd. Följande uppgifter identifierades: 
  
 Fungera som en länk mellan medlemsländernas vittnesskydds- enheter, rådet och kommissionen. 
  
 Samla lagstiftning och praktiska erfarenheter. 
  
 Arrangera expertmöten, seminarier och kurser. 
  
 Verka för harmonisering av ländernas regelverk. 
  
 Assistera vid inrättandet av nya vittnesskyddsenheter. 
  
 Europols arbete har bl.a. resulterat i de båda dokument som nämnts ovan, Basic principles of European Union police  
 co-operation 
  in the field of witness protection och Common criteria for taking a witness into a Protection Programme. 
  
 4.3.3 
  
 Europarådet 
  
 Europarådets Ministerkommitté antog den 10 september 1997 en rekommendation No. R (97) 13 om hot mot vittnen och den till- talades rätt till försvar. I rekommendationen uttalas bl.a. att med- lemsstaterna bör överväga att skapa vittnesskyddsprogram för hotade vittnen och deras anhöriga. Sådana program bör erbjuda olika skyddsåtgärder såsom identitetsbyte, omlokalisering, fysiskt skydd och hjälp med att skaffa ett nytt arbete. Särskilda arrangemang bör också vidtas beträffande de skyddade vittnen som skall avtjäna ett fängelsestraff. Vidare uppmanas länderna i rekommendationen att överväga möjligheterna att spela in polisförhör med vittnen på video och att hålla bevisupptagning utom huvudförhandling i de fall ett vittne eller hans närstående skulle utsättas för stor fara om vittnet uppträder vid huvudförhandlingen. 
 Också i rekommendationen Rec(2001)11 rörande kampen mot den organiserade brottsligheten understryker Ministerkommittén vikten av att medlemsländerna vidtar lämpliga åtgärder för att ge skydd åt utsatt vittnen. 
 Frågan om vittnesskydd har under senare tid blivit aktuell som ett viktigt inslag i kampen mot terrorismen. Diskussioner pågår för närvarande inom Europarådet om hur samarbetet mellan medlems- staterna kan förbättras på detta område. 
 3 
  
 3  
 Se rapporten  
 PC-PW 
  (2003) 18 från the Committee of Experts on the Protection of Witnesses and  
 Pentiti  
 in relation to Acts of Terrorism 
 106 
  
 SOU 2004:1 
  
 Internationella förhållanden 
  
 4.3.4 
  
 Östersjösamarbetet 
  
 Samarbetsorganet Task Force on Organised Crime in the Baltic Sea Region arbetar för att bekämpa den organiserade brottsligheten i Östersjöregionen. Alla länderna kring Östersjön deltar. Frågan om skydd av hotade vittnen är en del i detta arbete. 
  
 4.3.5 
  
 FN 
  
 I november 2000 antog FN:s generalförsamling en konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet. Sverige undertecknade konventionen i december samma år. Konventionen utgör ett led i det inom FN bedrivna arbetet med att bekämpa den internationella brottsligheten. I artikel 24 behandlas frågan om skydd av vittnen. 
 Enligt denna artikel skall varje konventionsstat vidta lämpliga åtgärder för att tillhandahålla ett effektivt skydd mot repressalier eller hot som riktas mot vittnen och deras närstående. Detta kan ske genom fysiskt skydd, omlokalisering och begränsade möjlig- heter att få ut personuppgifter. Andra sätt är att införa regler som tillåter att vittnesmål lämnas med användning av kommunikations- teknologi såsom videoöverföring. Konventionsstaterna uppmanas också att sluta avtal eller uppgörelser med andra stater om för- flyttning av vittnen och deras närstående. 
 107 
  
 5 
  
 RPS:s förslag till handlingsprogram för skydd av bevispersoner 
  
 5.1 
  
 Bakgrund 
  
 Brottsofferutredningen konstaterade i sitt betänkande Brottsoffer Vad har gjorts ? Vad bör göras ? (SOU 1998:40) att det är relativt sällan som målsägande och vittnen utsätts för hot eller andra över- grepp. Utredningen ansåg emellertid att det förhållandet att sådana hot eller övergrepp över huvud taget förekommer är tillräckligt allvarligt eftersom detta utgör ett hinder för en fungerande rätt- skipning. Utredningen föreslog därför att ett nationellt handlings- program till skydd för bevispersoner borde utarbetas. 
 Mot denna bakgrund fick RPS i november 1999 i uppdrag av regeringen att utarbeta ett förslag till ett sådant program. Upp- draget genomfördes i samverkan med RÅ, Kriminalvårdsstyrelsen, DV och Brottsoffermyndigheten. 
  
 RPS lämnade sitt förslag till  
 Nationellt handlingsprogram för skydd av bevispersoner  
 till regeringen i december 2000. 
  
 Nedan ges en kort sammanfattning av förslaget. 
  
 5.2 
  
 Personkretsen 
  
 Tre olika personkategorier skall enligt Small föreslag kunna om- fattas av det nationella handlingsprogrammet. 
 Den första gruppen avser s.k. bevispersoner. Härmed avses alla personer som under förundersökning och rättegång lämnar upp- gifter, t.ex. målsägande, vittnen och medmisstänkta. För att kunna omfattas av programmet krävs att bevispersonen medverkar i för- undersökning och rättegång rörande grov eller organiserad brotts- lighet. 
 Till den andra gruppen som enligt förslaget skall kunna omfattas av programmet hör bevispersonens make och barn och andra när- stående personer. 
 109 
  
 RPS:s förslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 Den tredje gruppen avser anställda inom rättsväsendet som utsätts för våld eller hot om våld i anledning av sitt arbete. 
  
 5.3 
  
 Övriga kriterier för inträde 
  
 Förutom kravet på att brottutredningen skall avse grov eller orga- niserad brottslighet uppställs i förslaget följande kriterier för inträde i programmet: 
  
 Bevispersonens uppgifter skall ha betydelse för möjligheten att nå framgång med förundersökning och lagföring. 
  
 Det skall finnas en hotbild mot bevispersonen eller dennes när- stående på grund av de uppgifter som bevispersonen lämnar. Det skall röra sig om en allvarlig risk för brottsliga angrepp i form av hot, våld, trakasserier eller annan allvarlig kränkning. 
  
 Den eller de personer som skall skyddas bedöms kunna accep- tera och följa de direktiv för genomförandet av programmet som kan komma att lämnas. 
  
 Andra skyddsåtgärder bedöms otillräckliga. 
  
 Samtliga krav måste vara uppfyllda för att inträde skall beviljas. 
  
 5.4 
  
 Skyddsnivåer 
  
 I det nationella programmet skall enligt förslaget finnas fyra skydds- nivåer: 
  
 1) 
  
 Omlokalisering och identitetsbyte. 
  
 2) 
  
 Omlokalisering utan identitetsbyte men med olika sekretess- skyddande åtgärder. 
  
 3) 
  
 Tillfällig omlokalisering för senare återgång till bostadsorten. 
  
 4) 
  
 Ingen omlokalisering men säkerhetshöjande åtgärder. 
  
 5.5 
  
 Basutbudet av åtgärder 
  
 Enligt förslaget skall det finnas ett basutbud av möjliga åtgärder och arbetssätt. Detta basutbud bör bestå av följande delar: 
  
 Skyddat boende 
  
 Sekretesskydd 
  
 Tekniska åtgärder 
  
 110 
  
 SOU 2004:1 
  
 RPS:s förslag 
  
 Fysisk övervakning 
  
 Ekonomiska åtgärder 
  
 Kontaktpersoner hos polisen/kriminalvården 
  
 Det skyddade boendet delas enligt förslaget in i tre nivåer – akut förflyttning, förberedd lägenhet och omlokalisering till ny bostads- ort. Det bör också enligt förslaget finnas möjlighet till skyddad placering i anstalt av personer som ingår i programmet och som avtjänar ett fängelsestraff. 
 Ekonomisk ersättning skall enligt RPS kunna lämnas till de per- soner som tas in i programmet. Ersättningen skall kunna utgå för direkta kostnader som en hotad drabbas av. Exempel på poster som bör vara ersättningsgilla är kostnader för skyddat boende, tekniska installationer (t.ex. larm), läkarvård och flyttkostnader. 
  
 5.6 
  
 Beslut om programmet 
  
 Ansvaret för handläggningen av programmet skall enligt RPS:s för- slag ankomma på polisen. Den aktuella polismyndigheten har först att besluta i frågan om en viss person skall få inträda i programmet eller ej. Myndigheten har sedan rätt att besluta om olika åtgärder under handläggningens gång. Den ansvariga myndigheten har också rätt att utesluta en skyddad person ur programmet om uppsatta villkor eller direktiv inte följs. 
 Beträffande en bevisperson som är häktad eller undergår kriminal- vård skall enligt förslaget kriminalvården besluta om vilka åtgärder som bör vidtas i programmet. 
  
 5.7 
  
 Organisationsfrågor 
  
 Enligt förslaget bör en särskild organisation inrättas inom polisen med regionala vittnesskyddsenheter. Dessa enheter bör organisa- toriskt tillhöra respektive polismyndighet, företrädesvis storstads- myndigheterna. En enhet för nationell samordning bör placeras vid Rikskriminalpolisen. Även inom kriminalvården bör det finnas ett par centralt placerade handläggare rörande programmet. 
 111 
  
 RPS:s förslag 
  
 SOU 2004:1 
  
 5.8 
  
 Bevisupptagning 
  
 RPS föreslår också att det införs en ny bestämmelse om bevisupp- tagning under en förundersökning. Behovet av en sådan möjlighet är enligt RPS främst strategisk och bevisupptagningen avser inte att ersätta förhör direkt inför domstol. Det strategiska ligger framför allt i antagandet att det för motparten framstår som mindre meningsfullt att försöka tysta ett vittne sedan uppgifterna väl en gång lämnats inför domstol. 
 112