SOU 2006:81 
  
 Mervärdesskog 
  
 Del 1 
  
 Förslag och ställningstaganden 
  
 Slutbetänkande av Skogsutredningen 2004 
  
 Stockholm 2006 
  
 Till statsrådet Perkins  
  
 Genom beslut den 19 maj 2004 bemyndigade regeringen statsrådet  
  
 Perkins att tillkalla en särskild utredare med uppgift att  
  
 utvärdera och se över skogspolitiken. Utredningen har antagit  
  
 namnet Skogsutredningen 2004.  
  
 Den 8 juli 2004 förordnades landshövding Maggi Sutton att  
  
 vara särskild utredare. Som huvudsekreterare för Skogsutredningen  
  
 2004 anställdes från den 1 september 2004 jägmästare Ray och som utredningssekreterare jägmästare Davidson.  
  
 Den 7 oktober 2004 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv för  
  
 utredningen. Tilläggsdirektiven innebar att den del som avsåg  
  
 utvärdering och översyn av Skogsvårdsorganisationen skulle redovisas  
  
 i ett delbetänkande senast den 30 april 2005. Vidare skulle  
  
 delbetänkandet omfatta eventuella förslag om den strategiska  
  
 inriktningen av nästa miljö- och landsbygdsprogram. Den 3 maj  
  
 2005 överlämnade utredningen delbetänkandet Skog till nytta för  
  
 alla? (SOU 2005:39) till statsrådet Messing.  
  
 Den 22 september 2005 beslutade regeringen på nytt om  
  
 tilläggsdirektiv till Skogsutredningen 2004 med innebörden att  
  
 utredningstiden förlängdes till den 30 september 2006. Beslutet  
  
 motiverades bl.a. med att den svåra stormen i södra Sverige i januari  
  
 2005 försenade utredningsarbetet och att en förlängning av  
  
 uppdraget skulle göra det möjligt för utredningen att beakta  
  
 Skogsstyrelsens utvärdering av stormarbetet.  
  
 Utredningen har biträtts av en rådgivande grupp samt en  
  
 parlamentarisk referensgrupp (se bilaga 6).  
  
 Textredigering och layout har utförts av kanslisekreterarna  
  
 Mata och Maldonado, kommittéservice. 
  
 Jag överlämnar härmed betänkandet Mervärdesskog (SOU 2006:81).  
  
 Mitt uppdrag är därmed slutfört.  
  
 Stockholm i september 2006  
  
 Maggi Sutton  
  
 Gardner Davidson 
  
 5  
  
 Innehåll  
  
 Sammanfattning ................................................................ 11  
  
 Författningsförslag ............................................................. 39  
  
 1 Uppdraget ................................................................. 43  
  
 1.1 Bakgrunden till regeringens direktiv ...................................... 43  
  
 1.2 Utredningens direktiv.............................................................. 43  
  
 1.2.1 Skogspolitikens grunder ligger fast ............................. 43  
  
 1.2.2 Omvärldsförändringar.................................................. 44  
  
 1.2.3 Långa tidsperspektiv och en mångfald av  
  
 brukningsmetoder ........................................................ 45  
  
 1.2.4 Virkesförsörjningsfrågor.............................................. 45  
  
 1.2.5 Förhållandena i några andra länder.............................. 45  
  
 1.2.6 Sektorsansvaret ............................................................. 46  
  
 1.2.7 De frivilliga avsättningarnas kvalitet ........................... 46  
  
 1.2.8 Utveckling av skogens värdekedjor............................. 46  
  
 1.2.9 Skogspolitikens medel.................................................. 46  
  
 1.2.10 Röjnings- och klövviltproblem .................................... 48  
  
 1.2.11 Forskning ...................................................................... 48  
  
 1.2.12 Miljökvalitetsmålet Levande skogar ............................ 49  
  
 1.3 Utredningens tilläggsdirektiv.................................................. 49  
  
 1.4 Utredningsarbetet.................................................................... 50  
  
 1.4.1 Samråd ........................................................................... 50  
  
 1.4.2 Konsekvensbedömningar och tidpunkt för  
  
 redovisning av uppdraget ............................................. 50  
  
 1.4.3 Utredningens genomförande ....................................... 50  
  
 1.5 Några reflektioner kring uppdraget........................................ 52  
  
 1.6 Slutbetänkandets disposition .................................................. 52  
  
 1.6.1 Del 1 .............................................................................. 52 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 6  
  
 1.6.2 Del 2 och 3.....................................................................53  
  
 2 Mina övergripande ställningstaganden ..........................55  
  
 2.1 Allmänt intryck ........................................................................55  
  
 2.2 Moderniserad portalparagraf ...................................................56  
  
 2.3 Mål för virkesproduktionen.....................................................57  
  
 2.4 Ett nytt skogsmarksbegrepp....................................................57  
  
 2.5 IT-baserad skogsbruksplan......................................................58  
  
 2.6 Den internationella arenan allt viktigare.................................58  
  
 3 Mina ställningstaganden och förslag .............................59  
  
 3.1 Skogspolitikens mål..................................................................59  
  
 3.1.1 Direktiven......................................................................59  
  
 3.1.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ....................59  
  
 3.2 Målkonflikter inom skogspolitiken och med målen för  
  
 andra politikområden ...............................................................62  
  
 3.2.1 Direktiven......................................................................62  
  
 3.2.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ....................62  
  
 3.3 Virkesförsörjning .....................................................................65  
  
 3.3.1 Direktiven......................................................................65  
  
 3.3.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ....................65  
  
 3.4 Skog, klimat och energi............................................................66  
  
 3.4.1 Direktiven......................................................................66  
  
 3.4.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ....................67  
  
 3.5 Ökad virkesproduktion............................................................69  
  
 3.5.1 Direktiven......................................................................69  
  
 3.5.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ....................69  
  
 3.6 Former för skogens brukande .................................................74  
  
 3.6.1 Direktiven......................................................................74  
  
 3.6.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ....................75  
  
 3.7 Röjning......................................................................................78  
  
 3.7.1 Direktiven......................................................................78 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 7  
  
 3.7.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 78  
  
 3.8 Skog och klövvilt...................................................................... 80  
  
 3.8.1 Direktiven ..................................................................... 80  
  
 3.8.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 81  
  
 3.9 Utarmning av biologisk mångfald........................................... 83  
  
 3.9.1 Direktiv ......................................................................... 83  
  
 3.9.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 84  
  
 3.10 Skogens vatten.......................................................................... 86  
  
 3.10.1 Direktiven ..................................................................... 86  
  
 3.10.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 87  
  
 3.11 Former för skydd av skog ....................................................... 88  
  
 3.11.1 Direktiven ..................................................................... 88  
  
 3.11.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 88  
  
 3.12 Frivilliga avsättningar............................................................... 90  
  
 3.12.1 Direktiven ..................................................................... 90  
  
 3.12.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 91  
  
 3.13 Kulturmiljövärden i skogen..................................................... 94  
  
 3.13.1 Direktiven ..................................................................... 94  
  
 3.13.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 95  
  
 3.14 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden ................................ 96  
  
 3.14.1 Direktiven ..................................................................... 96  
  
 3.14.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 96  
  
 3.15 Utveckla generell miljöhänsyn................................................ 97  
  
 3.15.1 Direktiven ..................................................................... 97  
  
 3.15.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................... 97  
  
 3.16 Skogens sociala värden........................................................... 100  
  
 3.16.1 Direktiven ................................................................... 100  
  
 3.16.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................. 100  
  
 3.17 Miljö- och konsumentkrav.................................................... 102  
  
 3.17.1 Direktiv ....................................................................... 102  
  
 3.17.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................. 102  
  
 3.18 Den nya Skogsstyrelsen......................................................... 103  
  
 3.18.1 Direktiven ................................................................... 103  
  
 3.18.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden.................. 103 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 8  
  
 3.19 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen ...................................103  
  
 3.19.1 Direktiven....................................................................103  
  
 3.19.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................104  
  
 3.20 Tillsyn enligt skogsvårdslagen ...............................................105  
  
 3.20.1 Direktiven....................................................................105  
  
 3.20.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................105  
  
 3.21 De skogsrelaterade ägoslagen ................................................108  
  
 3.21.1 Direktiven....................................................................108  
  
 3.21.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................110  
  
 3.22 SMÖR och planplikt ..............................................................116  
  
 3.22.1 Direktiven....................................................................116  
  
 3.22.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................116  
  
 3.23 Samhällets och näringens ansvar............................................119  
  
 3.23.1 Direktiven....................................................................119  
  
 3.23.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................119  
  
 3.24 Privatskogsbrukets roll ..........................................................122  
  
 3.24.1 Direktiven....................................................................122  
  
 3.24.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................122  
  
 3.25 Behov av mätinstrument för måluppfyllelsen.......................123  
  
 3.25.1 Direktiv........................................................................123  
  
 3.25.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................123  
  
 3.26 EU och skogspolitiken samt andra frågor med  
  
 internationell anknytning ......................................................124  
  
 3.26.1 Direktiven....................................................................124  
  
 3.26.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................125  
  
 3.27 Regional utvecklingspolitik och landsbygdsutveckling .......130  
  
 3.27.1 Direktiven....................................................................130  
  
 3.27.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................130  
  
 3.28 Forskning................................................................................131  
  
 3.28.1 Direktiven....................................................................131  
  
 3.28.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden ..................132  
  
 4 Författningskommentarer...........................................135  
  
 Förslag till ändringar i skogsvårdslagen .........................................135 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 9  
  
 Del 2  Utredningens underlag A  
  
 1 Den svenska skogen  
  
 2 Svensk skogspolitik  historik och översikt  
  
 3 Tidigare utvärdering gällande skogspolitik  
  
 4 Skogspolitikens mål  
  
 5 Målkonflikter  
  
 6 Virkesförsörjning  
  
 7 Skog, energi och klimat  
  
 8 Ökad virkesproduktion  
  
 9 Former för skogens brukande  
  
 10 Röjning  
  
 11 Klövviltproblematiken  
  
 12 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 13 Skogens vatten  
  
 14 Olika former för skydd av skog  
  
 15 Frivilliga avsättningar  
  
 16 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 17 Skötsel av natur- och kultumiljövärden i skogen  
  
 18 Generell hänsyn  
  
 19 Skogens sociala värden  
  
 20 Miljö- och konsumentkrav 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 10  
  
 Del 3  Utredningens underlag B samt bilagor  
  
 21 Den nya Skogsstyrelsen  
  
 22 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 23 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 24 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 25 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan?  
  
 26 Samhällets och näringens ansvar  
  
 27 Privatskogsbrukets utveckling  
  
 28 Mätinstrument för de skogspolitiska målen  
  
 29 EU och skogen  
  
 30 Internationell skogspolitik  
  
 31 Skog och global utvecklingspolitik  
  
 32 Avvägningar i andra länder  
  
 33 Skog och regional utvecklingspolitik  
  
 34 Forskning  
  
 35 Om stormen Wolfe  
  
 36 Konsekvensbedömningar  
  
 Bilagor  
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv  
  
 Bilaga 2 Tilläggsdirektiv  
  
 Bilaga 3 Tilläggsdirektiv  
  
 Bilaga 4 McKinsey  Company  
  
 Bilaga 5 Beskrivning av olika typer av skogsbruk  
  
 Bilaga 6 Skogsutredningens parlamentariska referensgrupp och  
  
 rådgivande grupp  
  
 Bilaga 7 Utredningens kontakter 
  
 11  
  
 Sammanfattning  
  
 I sammanfattningen presenteras utredarens förslag i sin helhet och  
  
 ställningstaganden i sammandrag. Utredningens underlag presenteras  
  
 kortfattat i anslutning till respektive ställningstagande, med en  
  
 hänvisning till det kapitel där underlaget återfinns.  
  
 Betänkandet i sin helhet består av tre delar. I del 1 återfinns bl.a.  
  
 utredarens förslag och ställningstaganden. Del 2 och 3 innehåller  
  
 utredningens underlag samt bilagor.  
  
 Skogspolitikens mål  
  
 Mitt förslag:  
  
  Skogsvårdslagens portalparagraf omformuleras och ges följande  
  
 lydelse: Skogen är en förnybar resurs och en nationell tillgång  
  
 som skall skötas så att den uthålligt ger en god avkastning och  
  
 bidrar till medborgarnas välfärd samtidigt som den biologiska  
  
 mångfalden behålls. Vid skötseln skall hänsyn tas även till andra  
  
 allmänna intressen.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Jag anser att det finns skäl att anpassa skogsvårdslagens portalparagraf  
  
 till förändringar som ägt rum sedan den nu rådande  
  
 skogspolitiken infördes. Jag anser att de tillägg i portalparagrafen  
  
 som jag förordar kan göras utan att grunderna för skogspolitiken  
  
 rubbas.  
  
 Jag föreslår att ordet förnybar infogas i skogsvårdslagens portalparagraf  
  
 i syfte att förtydliga skogsresursens förnybarhet och  
  
 därigenom även produktionsmålets miljödimension, inte minst i  
  
 klimatsammanhang. Genom att lägga till begreppet bidrar till med 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 12  
  
 borgarnas välfärd vill jag dessutom ge hållbarhetskonceptets sociala  
  
 dimension större erkänsla inom ramen för skogspolitikens övergripande  
  
 miljömål.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 4 ges en orienterande översikt över den skogspolitiska  
  
 målstrukturen. Dessutom beskrivs de olika målen samt i vilken  
  
 utsträckning dessa bedöms vara möjliga att nå inom utsatt tid.  
  
 Målkonflikter inom skogspolitiken och med målen för andra  
  
 politikområden  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 På en övergripande nivå konstaterar jag att det inte finns någon  
  
 målkonflikt mellan de två jämställda målen i skogspolitiken. När  
  
 avvägningar ska göras på beståndsnivå kan dock situationer uppstå  
  
 där skogspolitikens både och-tänkande innebär en känsla av att  
  
 de skogspolitiska målen står i konflikt med varandra på ett sådant  
  
 sätt att det är svårt att veta när man har gjort en rimlig avvägning.  
  
 Det är viktigt att understryka att det sällan finns endast ett svar på  
  
 vad som är rätt eller fel i uttolkningen av skogspolitiken utan att  
  
 det handlar om en avvägning där olika intressen ställs mot varandra.  
  
 Den genomgång som jag har gjort visar att de finns få konflikter  
  
 mellan de skogspolitiska målen uttryckta i termer av de kortsiktiga  
  
 sektorsmålen. Strävan efter att minska arealen med akut röjningsbehov  
  
 kan möjligen påverka målet om en ökad areal lövföryngringar.  
  
 Konflikter föreligger snarare på genomförandenivå, dvs.  
  
 mellan de medel man vill använda för att nå målen än mellan själva  
  
 målen.  
  
 Ett politikområde som skulle kunna tänkas komma i konflikt  
  
 med skogspolitikens produktionsmål är miljöpolitiken. Det faktum  
  
 att produktionsmålet i stor utsträckning saknar konkretiseringar på  
  
 sektorsmålsnivå innebär emellertid att det är svårt att peka på  
  
 tydliga konflikter. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 13  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 5 förs resonemang om mål- respektive medelskonflikter  
  
 inom och mellan politikområden. I kapitlet återfinns en genomgång  
  
 av de skogliga sektorsmålen med avseende på målkonflikter.  
  
 Virkesförsörjning  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Den tilltagande konkurrensen om råvaran som följer i spåren av  
  
 bioenergiindustrins utveckling kan innebära stigande råvarupriser  
  
 som kan påverka skogsindustrins konkurrenskraft. Enligt min  
  
 uppfattning är det mycket viktigt med en väl avvägd virkesbalans  
  
 där skogsbruk lönar sig utan att virkespriserna är så höga att  
  
 industrins förmåga att konkurrera på en global marknad hämmas.  
  
 Min grundläggande inställning är att den nuvarande skogspolitiken  
  
 lämnar stort utrymme för åtgärder i syfte att öka virkesproduktionen 
  
 . Ansvaret för att sådana åtgärder vidtas vilar i första  
  
 hand på näringslivet. En strukturomvandling som kan bli följden av  
  
 en ökad efterfrågan på skogsråvara kan inte påverkas nämnvärt av  
  
 att skogsproduktionen ökas. En ökad användning av skogsråvaran  
  
 och utveckling av nya produkter kan däremot leda till att nya  
  
 branscher växer fram.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 6 behandlas skogens roll som producent av vedråvara.  
  
 Inledningsvis ges en översiktlig beskrivning av svensk skogsindustri.  
  
 Denna översikt ligger sedan till grund för ett resonemang  
  
 om den svenska virkesbalansen. Kapitlet bygger delvis på en  
  
 rapport från konsultföretaget McKinsey  Co. Rapporten återfinns  
  
 i sin helhet i bilaga 4. 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 14  
  
 Skog, klimat och energi  
  
 Mina förslag:  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att ta fram ett underlag om skogsskötsel  
  
 som gagnar skogens roll som producent av råvara för  
  
 bioenergiframställning, minskar utsläppen av växthusgaser från  
  
 skog och skogsmark och/eller tillvaratar dess funktion som  
  
 kolsänka.  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att tillsammans med SCB utveckla  
  
 produktionen av trädbränslestatistik.  
  
  En översyn genomförs av gränserna för fjällnära skog och  
  
 svårföryngrad skog.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Jag anser att skogen och skogsbruket har en avgörande roll när det  
  
 gäller att minska det svenska beroendet av olja och därigenom även  
  
 utsläppen av växthusgaser. Trots att omfattande forskning har  
  
 bedrivits om klimatproblemen under senare decennier finns  
  
 fortfarande många kunskapsluckor att fylla. Detta får dock inte  
  
 innebära passivitet. Jag anser att det finns övertygande skäl för att  
  
 föreslå att Skogsstyrelsen ska ta fram underlag för att kunna ge  
  
 kvalificerad skötselrådgivning som gagnar skogens roll som  
  
 producent av bioenergi, minskar utsläppen av växthusgaser från  
  
 skog och skogsmark och/eller tillvaratar dess funktion som  
  
 kolsänka.  
  
 Den statistik som gäller trädbränsleuttag i den svenska skogen  
  
 och därmed även frågan om ytterligare potential på detta område är  
  
 bristfällig.  
  
 Gränserna för svårföryngrad skog, skyddsskog och fjällnära skog  
  
 utgörs ofta av extrapolerade uppgifter från f.d. Domänverkets  
  
 gränser. Det är olyckligt att ovan nämnda gränser är schablonmässigt  
  
 dragna. Jag förordar en gräns som utgår från biologiska och  
  
 klimatologiska förhållanden och som på sikt kan beakta klimatutvecklingens  
  
 påverkan på förutsättningarna för skogsbruk i det  
  
 som i dag anses vara svårföryngrade och fjällnära områden. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 15  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 7 behandlas klimatproblematiken och dess påverkan på  
  
 skog och skogsbruk. Klimatpolitiska styrmedel beskrivs, liksom  
  
 deras effekter på den svenska skogssektorn. Den ökade användningen  
  
 av biobränslen berörs. Frågan om skogens roll som s.k.  
  
 kolsänka och som källa för utsläpp av växthusgaser behandlas i  
  
 kapitlet liksom den forskning som bedrivs kring frågor om  
  
 klimatets utveckling och skogens roll i de sammanhangen.  
  
 Ökad virkesproduktion  
  
 Mina förslag:  
  
  Skogsstyrelsen uppdras att, i samråd med skogssektorn, utarbeta  
  
 en konkretisering av det övergripande produktionsmålet  
  
 med avseende på virkesproduktion. Med utgångspunkt från det  
  
 nya målet kompletteras de nu gällande kortsiktiga nationella  
  
 sektorsmålen med ytterligare mål inriktade på ökad virkesproduktion.  
  
  Skogsstyrelsen uppdras att utarbeta en tydligare definition av  
  
 vad som avses med utländska trädslag i skogsvårdslagstiftningen.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Jag ser skogsproduktion och nyttjande av skogens produkter som  
  
 en av de viktigaste åtgärderna för att nå ett hållbart samhälle. Jag  
  
 bedömer att det finns ett stort utrymme för en ökad virkesproduktion  
  
 inom ramarna för dagens lagstiftning och politiska inriktning.  
  
 Drivkraften för att denna potential ska nyttjas i större utsträckning  
  
 måste dock komma från de intressen som efterfrågar skogsråvaran,  
  
 dvs. skogsindustri, energiproducenter och andra virkesanvändare. I  
  
 linje med detta anser jag inte heller att mål för virkesproduktion  
  
 bör fattas på politisk nivå utan fastställas av den skogliga sektorsmyndigheten 
  
 .  
  
 I ett brett sammansatt fora som det nationella skogliga sektorsrådet  
  
 kan och bör diskussioner föras om hur mål avseende virkesproduktion  
  
 ska utformas för att ytterligare tydliggöra hur virkesproduktionen  
  
 ska kunna ökas. Statens roll är att skapa förutsätt 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 16  
  
 ningar för ett mångsidigt och rationellt nyttjande av den skogliga  
  
 resursen.  
  
 De åtgärder som jag identifierat som de viktigaste för att öka  
  
 virkesproduktionen är att  
  
  beskoga jordbruksmark som inte längre brukas och som därför  
  
 per definition är skogsmark,  
  
  använda bästa möjliga skogsodlingsmaterial och robusta  
  
 föryngringsmetoder,  
  
  gödsla skogen i större omfattning än vad som görs i dag,  
  
  rensa gamla dikessystem som inte längre fungerar,  
  
  begränsa viltskadorna på föryngringar och växande skog och  
  
  utnyttja den potential som finns för att använda främmande  
  
 trädslag inom ramen för den gällande skogsvårdslagstiftningen.  
  
 Samtliga dessa åtgärder ryms inom den nuvarande lagstiftningen  
  
 och för flera av dem finns ett betydligt större utrymme än vad som  
  
 utnyttjas i dag. Enligt flera bedömare finns det utrymme att öka  
  
 virkesproduktionen med 2550 % på 1060 års sikt genom åtgärder  
  
 som ryms inom nuvarande lagstiftning.  
  
 Jag är inte beredd att tillstyrka intensivodling av skog om man  
  
 med detta bl.a. avser att produktionsmålet på vissa ytor överordnas  
  
 miljömålet. Jag anser, i linje med mitt uppdrag, att grunderna för  
  
 den svenska skogspolitiken ska ligga fast.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 8 redogörs för de krav på ökad virkesproduktion som  
  
 förts fram i olika sammanhang. Potentialen för en ökad virkesproduktion  
  
 och ett antal åtgärder i syfte att producera mer virke  
  
 beskrivs, liksom hur skogsvårdslagstiftningen förhåller sig till dessa  
  
 åtgärder. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 17  
  
 Former för skogens brukande  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Min genomgång av gällande regelverk ger vid handen att de flesta  
  
 skogsbruksmetoder som kan tänkas vara aktuella ryms inom  
  
 ramarna för den nuvarande lagstiftningen. Min slutsats är att det  
  
 inte är lagstiftningen som är den begränsande faktorn när det gäller  
  
 att uppfylla regeringens önskemål om att möjligheterna till stor  
  
 variation i formerna för brukandet ska vara norm.  
  
 Skogsvårdslagstiftningens regler om tillåtna avverkningsformer  
  
 kan dock vara svåra att förstå, något som kan bidra till att metoder  
  
 för ett kontinuerligt skogsbruk endast tillämpas i liten omfattning.  
  
 Enligt min mening är rådgivarens möte med skogsägaren en  
  
 nyckelfaktor i sammanhanget. Att se till varje skogsägares förutsättningar  
  
 och mål för sitt skogsbruk måste utgöra grunden för att  
  
 få till stånd en ökad variation i brukandet.  
  
 Under arbetet med Skogsutredningen har jag fått flera propåer  
  
 och förslag om att tillåta eller förbjuda vissa skogsbruksmetoder.  
  
 Att i detalj specificera vilka skogsbruksmetoder som är tillåtna eller  
  
 förbjudna är, enligt min mening, oförenligt med den princip om  
  
 frihet under ansvar som är en av den svenska skogspolitikens  
  
 grunder. Att, som i den nu gällande skogsvårdslagstiftningen, fokusera  
  
 på vissa miniminivåer när det gäller exempelvis virkesproduktion  
  
 och tillvaratagande av markens produktionsförmåga, ska uppfyllas  
  
 ligger däremot i linje med principen om frihet under ansvar.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 9 diskuteras definitioner av begreppen trakthyggesbruk  
  
 och alternativa skogsbruksmetoder. Vidare redovisas regeringens  
  
 och Skogsstyrelsen syn på variationer i formerna för brukandet  
  
 liksom vilka gränser skogsvårdslagstiftningen sätter inom detta  
  
 område. I bilaga 5 beskrivs olika typer av skogsbruk. 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 18  
  
 Röjning  
  
 Mitt förslag:  
  
  En röjningsplikt införs om inte det nationella sektorsmålet  
  
 avseende röjning nås senast år 2010.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Arealen röjd ungskog har minskat sedan början av 1990-talet.  
  
 Sedan mitten av 1990-talet har den röjda arealen åter stigit, men  
  
 alltför långsamt för att de skogspolitiska målen ska uppnås.  
  
 Rådgivning har dock visat sig ha en god effekt på röjningsaktiviteten.  
  
 Den tekniska utvecklingen gör det möjligt för Skogsstyrelsen  
  
 att, på ett resurseffektivt sätt, ge individuell rådgivning till  
  
 skogsägare med eftersatt röjning. Jag ser mycket positivt på den  
  
 utvecklingen och hyser stor tilltro till att tekniken kommer att  
  
 utvecklas ytterligare under de närmaste åren.  
  
 Detta till trots ser jag med stor oro på att insatserna för ökad  
  
 röjning ännu inte gett tillräckliga resultat. Om inte röjningsinsatsen  
  
 ökar så att det nationella sektorsmålet avseende röjning  
  
 uppnås till 2010, anser jag därför att staten bör återinföra någon typ  
  
 av röjningsplikt.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 10 redovisas ungskogsröjningens effekter samt hur röjningens  
  
 omfattning varierat över tiden. Regeringens, Skogsstyrelsens,  
  
 Yu och Skogforsks syn på röjning redovisas.  
  
 Skog och klövvilt  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Samhället kan inte acceptera att en önskan om en tät viltstam leder  
  
 till att betydande virkesvärden förstörs. En bättre balans mellan  
  
 dessa intressen måste åstadkommas. Jag anser att denna balans  
  
 endast kan uppnås genom att vinterstammarna av älg reduceras.  
  
 Det är markägaren som har rätten att jaga och därmed också 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 19  
  
 huvudansvar för att älgstammen hålls på en rimlig nivå. Det är  
  
 enligt min mening fullt möjligt att bedriva ett långsiktigt hållbart  
  
 skogsbruk och samtidigt ha goda jaktbara stammar av älg.  
  
 För att öka trycket på markägarna att ta sitt ansvar när det gäller  
  
 att göra rimliga avvägningar mellan älgtillgång och skogsskador  
  
 anser jag att Skogsstyrelsen i större utsträckning bör använda lagtillsynsinstrumentet.  
  
 Myndigheten bör exempelvis med hänvisning  
  
 till 5 § skogsvårdslagen och 23 §§ skogsvårdsförordningen kunna  
  
 ställa krav på att svårt älgskadad skog avvecklas och ersätts med ny.  
  
 Det är bra att regeringen har tillsatt en utredare med uppgift att  
  
 se över nuvarande älgförvaltningssystem och, om behov föreligger,  
  
 föreslå ett nytt sådant system.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 11 redovisas positiva och negativa effekter av de svenska  
  
 klövviltstammarna i skogliga sammanhang. Resonemang förs om  
  
 avvägningen mellan målen för viltförvaltnings- respektive skogspolitiken.  
  
 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 Mitt förslag:  
  
  Miljömålsrådets nästa fördjupade utvärdering inväntas innan  
  
 nya åtgärder för att hejda utarmningen av biologisk mångfald  
  
 föreslås.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Den biologiska mångfalden i skogslandskapet och hur den ska  
  
 bevaras och stärkas uppmärksammas tydligt i arbetet med att nå de  
  
 nationella miljökvalitetsmålen. Arbetet är komplext och i vissa fall  
  
 tar det tid innan resultaten blir tydliga. Jag anser därför att det är  
  
 viktigt att det system av kartläggning, åtgärder och uppföljning  
  
 som de nationella miljökvalitetsmålen bygger på tillåts löpa som  
  
 planerat ännu en tid. Flera av de nationella miljökvalitetsmålens  
  
 delmål som rör den biologiska mångfalden i skogen löper ut 2010  
  
 och Miljömålsrådet planerar en fördjupad utvärdering till 2008. Jag 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 20  
  
 anser att man bör invänta resultatet av den utvärderingen innan  
  
 eventuella nya åtgärder föreslås.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 12 redogörs för regeringens och olika myndigheters syn på  
  
 bevarandet av biologisk mångfald. Miljömålsrådets uppföljning av  
  
 miljökvalitetsmålen Levande skogar och Ett rikt växt- och djurliv  
  
 refereras och bl.a. ArtDatabanken och CBM ger sin syn på situationen  
  
 för den biologiska mångfalden i skogslandskapet.  
  
 Skogens vatten  
  
 Mina förslag:  
  
  Skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) revideras så att även  
  
 vatten- och markvårdens intressen beaktas.  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att revidera föreskrifterna  
  
 till skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) så att de  
  
 bättre tillgodoser vatten- och markvårdens intressen.  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att genomföra en  
  
 informationssatsning om vattnets roll i skogen och hur hänsyn  
  
 kan och bör tas till vatten i samband med skogsbruk.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Jag anser att vattenfrågorna förtjänar större uppmärksamhet inom  
  
 ramen för skogspolitiken än vad som hittills har varit fallet. Ett sätt  
  
 att förtydliga vattnets betydelse är att utöver natur- och kulturmiljövårdens  
  
 intressen även nämna begreppen mark- och vattenvård  
  
 i skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §). Jag är även positiv  
  
 till att Skogsstyrelsen ser över sina föreskrifter och allmänna råd  
  
 med inriktningen att förtydliga kraven på hänsyn till vatten- och  
  
 markvårdens intressen. Därtill förordar jag att en kampanj med  
  
 inriktning mot att öka kunskapen om skogens vatten bör genomföras  
  
 i Skogsstyrelsens regi. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 21  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 13 beskrivs EU:s ramdirektiv för vatten samt mål och  
  
 lagstiftning med betydelse för skogsbruk i anslutning till vattenmiljöer.  
  
 Skogsstyrelsens syn på skogens vatten, inklusive problem  
  
 och möjliga lösningar på dessa problem presenteras.  
  
 Former för skydd av skog  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Mitt intryck är att nuvarande skyddsformer för skog fungerar förhållandevis  
  
 väl. Det faktum att den under år 2005 antagna nationella  
  
 strategin för formellt skydd av skogsmark särskilt betonar  
  
 vikten av tidig dialog och samverkan i dessa frågor gör att jag har  
  
 anledning att se med tillförsikt på det fortsatta arbetet.  
  
 Jag vill även framhålla betydelsen av ökade möjligheter för staten  
  
 att formellt kunna bejaka markägares frivilliga avsättningar. Naturvårdsavtal  
  
 är här en form som jag, i likhet med riksdagen, anser bör  
  
 kunna användas i större utsträckning. Jag anser det också vara  
  
 angeläget att regeringen hanterar de problem med periodiseringar  
  
 av ersättningar för naturvårdsavtal som har uppkommit efter  
  
 uttalanden från skatteutskottet och utvecklingen i rättspraxis.  
  
 Jag ser positivt på Skogsstyrelsens tankar om att pröva en modell  
  
 med fastighetsvisa avsiktsförklaringar. Ett annat sätt för staten att  
  
 säkerställa bevarandet av värdefulla miljöer som jag anser borde ges  
  
 närmare belysning är att teckna arrendeavtal med markägare. Lokal  
  
 förvaltning av skyddade områden är ytterligare en åtgärd som jag  
  
 bedömer skulle gagna möjligheterna att på ett effektivt sätt nå  
  
 miljökvalitetsmålet Levande skogar.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 14 ges en kort historik till de olika formerna för skydd av  
  
 skog. Dagens skyddsformer beskrivs och resonemang förs om  
  
 möjliga nya skyddsformer. Naturvårdsverkets och Skogsstyrelsens  
  
 strategi för formellt skydd av skogsmark refereras. 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 22  
  
 Frivilliga avsättningar  
  
 Mitt förslag:  
  
  För att få inräknas vid bedömning av delmålet om frivilliga  
  
 avsättningar i miljömålet Levande skogar ska den avsatta  
  
 arealen ha målklass NO (naturvård orört) eller NS (naturvård  
  
 skötsel) eller motsvarande i en skogsbruksplan.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 För att säkerställa bevarandet av biologisk mångfald förutsätts en  
  
 stor insats av de privata skogsägarna genom s.k. frivilliga avsättningar.  
  
 Jag vill understryka att de privata skogsägarnas frivilliga  
  
 insatser i syfte att uppnå skogspolitikens miljömål är mycket  
  
 positiva och en förutsättning för att miljömålen ska nås. Jag anser  
  
 dock att det saknas vissa grundläggande förutsättningar för staten  
  
 att på ett godtagbart sätt kunna följa upp de frivilliga avsättningarna  
  
 och därmed även denna del av miljökvalitetsmålet Levande  
  
 skogar.  
  
 Frivillighet och statlig uppföljning är enligt min uppfattning en  
  
 olycklig kombination när det uttrycks på ett så pass konkret sätt  
  
 som i miljökvalitetsmålet Levande skogars delmål 1. Ett av de mer  
  
 påtagliga problem som uppföljningen av de frivilliga avsättningarna  
  
 möter är att avgöra vilka arealer som ska räknas in. Det handlar  
  
 exempelvis om huruvida det endast är områden med höga naturvärden  
  
 som ska få inkluderas och vem som ska ha rätt eller möjlighet  
  
 att avgöra om ett område har höga naturvärden.  
  
 För att om möjligt bringa lite klarhet i hur man ska förhålla sig  
  
 till aktuellt delmål förordar jag att statsmakterna vid uppföljningar  
  
 och bedömningar av måluppfyllelsen endast räknar in sådana frivilliga  
  
 avsättningar som har dokumenterats som målklass NO  
  
 (naturvård orört) eller NS (naturvård skötsel) eller motsvarande i  
  
 en skogsbruksplan. Ett ytterligare sätt att göra den frivilliga  
  
 avsättningen mer formell, och därmed säkerställa varaktigheten, är  
  
 att staten sluter avtal med markägare om ett långsiktigt bevarande. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 23  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 15 redogörs för de frivilliga avsättningarnas ursprung och  
  
 definition. Skogsstyrelsens uppföljning av de frivilliga avsättningarna  
  
 refereras och problemen med frivillighet kontra möjligheterna  
  
 att kunna följa upp delmål 1 i miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 blir belyst.  
  
 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Jag instämmer i regeringens uppfattning att det är nödvändigt att  
  
 skogsbruket snarast får tillgång till ett lättåtkomligt digitalt register  
  
 för forn- och kulturlämningar på skogsmark. Att Dominguez fornminnesregister  
  
 är tillgängligt på detta sätt i hela landet sedan 2006  
  
 ser jag som mycket positivt och jag utgår ifrån att detta kommer att  
  
 förbättra möjligheterna att minska skadorna på forn- och kulturlämningar  
  
 i skogen. Den insikt som enligt min bedömning tycks  
  
 finnas om varför målen inte nås utgör en god grund för att dessa  
  
 problem ska kunna åtgärdas. I avsnitt 3.20 redovisar jag ett förslag  
  
 på att det ska vara möjligt att ta ut en sanktionsavgift vid vissa  
  
 förseelser. Enligt min mening bör en sådan sanktionsavgift kunna  
  
 tas ut för skador på kända forn- och kulturlämningar.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 16 förklaras innebörden av kulturella värden i skogslandskapet.  
  
 Kulturmiljö i skogspolitiken ges en historisk belysning  
  
 och Skogsstyrelsens och Riksantikvarieämbetets arbete med  
  
 kulturmiljövärden i skogen beskrivs. Stormen Gudruns effekter på  
  
 kulturmiljövärden i skogen omnämns.  
  
 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Skogsstyrelsens bedömning är att skötselåtgärderna i de formellt  
  
 skyddade områdena måste öka 5–10 gånger jämfört med i dag för  
  
 att klara en fullgod skötsel av hittills avsatta områden samt för att 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 24  
  
 möta det framtida behovet. För frivilliga avsättningar skattar  
  
 Skogsstyrelsen behovet till minst det dubbla jämfört med idag.  
  
 Jag vill i detta sammanhang understryka vikten av att pågående  
  
 arbete med att skydda skogsmark formellt inte ges en sådan  
  
 inriktning att av riksdagen fastlagda arealmål helt överskuggar det  
  
 faktum att många av de områden som ges ett formellt skydd under  
  
 lång tid också är i behov av natur- och kulturmiljöbevarande  
  
 skötselinsatser. Det måste finnas en rimlig balans mellan att lägga  
  
 medel på att lösa in mark och att sedan ta hand om denna mark på  
  
 ett sätt som främjar skyddssyftet.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 17 refereras underlag från bl.a. Skogsstyrelsens om kostnader  
  
 och former för skötsel av natur- och kulturmiljövärden.  
  
 Utveckla generell miljöhänsyn  
  
 Mitt förslag:  
  
  Jag föreslår att de privata skogsägarnas egna organisationer i  
  
 samarbete med Skogsstyrelsen genomför en satsning på kompetensutveckling  
  
 avseende generell miljöhänsyn vid skogsbruk.  
  
 Satsningen bör finansieras gemensamt av skogsägarnas egna  
  
 organisationer, Skogsstyrelsen samt LBU-medel från EU i  
  
 enlighet med förslagen i mitt delbetänkande.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Efter att ha tagit del av Skogsstyrelsens uppföljningar har jag  
  
 förstått att det nationella sektorsmålet avseende generell hänsyn  
  
 inte kommer att nås med nuvarande utveckling.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens senaste uppföljning är det 32 % av arealen  
  
 för de privata markägarna som inte når upp till lagens krav avseende  
  
 generell hänsyn. Motsvarande siffra för övriga markägare är 18 %.  
  
 Mot den bakgrunden anser jag att det vore rimligt att Skogsstyrelsen  
  
 och de privata skogsägarnas egna organisationer gjorde en  
  
 gemensam satsning på ökad kunskap om den generella hänsynens  
  
 utformning i det privata skogsbruket. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 25  
  
 Rådgivning anser jag vara den mest framkomliga vägen för att  
  
 uppnå en förbättrad generell hänsyn, av två huvudskäl. För det  
  
 första har det visat sig vara svårt att skärpa lagstiftningen gällande  
  
 generell hänsyn eftersom såväl åtgärder som uppföljning beror på  
  
 den aktuella platsens förutsättningar. För det andra så visar  
  
 Skogsstyrelsens uppföljning att vid två tredjedelar av avverkningarna  
  
 sparas tillräcklig mängd virke men fel typ av hänsyn prioriteras.  
  
 Med andra ord skulle man kunna nå bättre resultat med samma  
  
 mängd lämnat virke som i dag men annorlunda prioriterat.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 18 redovisas regeringens och Skogsstyrelsens syn på generell  
  
 hänsyn samt mål för och uppföljningar av den generella hänsynen  
  
 vid skogsbruk.  
  
 Skogens sociala värden  
  
 Mina förslag:  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att utveckla föreskrifter till  
  
 skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) som bättre tillgodoser  
  
 skogens sociala värden.  
  
  Regeringen förtydligar olika statliga myndigheters ansvarsområden  
  
 för insatser till gagn för skogens sociala värden i syfte  
  
 att säkerställa ett koordinerat statligt agerande på området.  
  
  Regeringen säkerställer att Skogsstyrelsens arbete med skogens  
  
 sociala värden även omfattar andra områden än tätortsnära  
  
 skogar.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 När det gäller det arbete som statliga myndigheter genomför med  
  
 koppling till skogens sociala värden tycks det finns en viss brist på  
  
 samordning, inte minst i relationen till kommunerna. Olika statliga  
  
 myndigheters ansvarsområden för insatser till gagn för de sociala  
  
 värden som skogen kan generera bör mot den bakgrunden således  
  
 förtydligas. 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 26  
  
 Jag ser ett behov av att kunna erbjuda någon form av stimulans  
  
 till privata markägare i tätortsnära områden som anpassar sitt  
  
 skogsbruk till rekreation utöver vad som kan krävas enligt skogsvårdslagens  
  
 hänsynsparagraf.  
  
 Jag har noterat att Skogsstyrelsen främst prioriterar insatser för  
  
 skogens sociala värden i tätortsnära områden och känner med  
  
 anledning av detta en viss oro för att de av skogens sociala värden  
  
 som främst kan förknippas med landsbygdsutveckling får otillräcklig  
  
 uppmärksamhet. En modell där enskilda skogsägare kan få  
  
 erkänsla, och kanske även i vissa fall ersättning, för sociala hänsyn i  
  
 brukandet skulle säkerligen underlätta turismutvecklingen.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 19 kommenteras innebörden i begreppet skogens sociala  
  
 värden. Svenskarnas förhållande till skogen beskrivs liksom de  
  
 sociala värdenas roll i skogspolitiken och skogsvårdslagens förhållande  
  
 till sociala värden. Skogsstyrelsens arbete med sociala  
  
 värden och ett antal andra aktörers syn på detta ämne refereras.  
  
 Miljö- och konsumentkrav  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Min bedömning är att certifieringssystemen har haft en positiv  
  
 inverkan på det svenska skogsbrukets miljöanpassning och anser  
  
 att certifiering även fortsättningsvis ska vara en marknadsdriven  
  
 process. Samhällets mål för att uppnå ett hållbart samhälle, ska  
  
 utveckla egna mätmetoder för uppföljning och inte använda sig av  
  
 marknadsdrivna instrument. Däremot anser jag att staten kan ha en  
  
 uppgift när det gäller att skapa förutsättningar för att ge dessa  
  
 marknadsdrivna instrument spelrum, t.ex. genom att fortsatt driva  
  
 linjen att konsumenters miljökrav inte ska ses som konkurrensbegränsande. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 27  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 20 refereras regeringens syn på miljö- och konsumentkrav.  
  
 De två viktigaste systemen för certifiering av skogsbruk i Sverige  
  
 beskrivs.  
  
 Den nya Skogsstyrelsen  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Som en följd av mitt förslag i utredningens delbetänkande har en  
  
 ny samlad skoglig myndighet bildats fr.o.m. den 1 januari 2006.  
  
 Det är dock alldeles för tidigt att närmare värdera effekterna av den  
  
 nya myndighetens verksamhet  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 21 beskrivs den nya Skogsstyrelsens organisation och  
  
 arbetssätt.  
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 Mitt förslag:  
  
  Skogspolitikens s.k. rådgivningsnivå tydliggörs.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 En av de frågor som flera aktörer har lyft fram under utredningens  
  
 gång är den om de dubbla nivåerna i skogspolitiken. Kort sammanfattat  
  
 innebär detta att det finns en lagnivå som skogsägarna måste  
  
 uppnå enligt SVL och en rådgivningsnivå som skogsägarna i  
  
 genomsnitt bör nå för att skogspolitikens mål ska uppfyllas. Hur  
  
 dessa nivåer förhåller sig till varandra skapar en del problem och  
  
 mina slutsatser på detta område är att det vore mycket värdefullt  
  
 om Skogsstyrelsen tog initiativ till en fördjupad diskussion med  
  
 skogsbrukets intresseorganisationer om hur de båda nivåerna bör  
  
 uttolkas. 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 28  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 22 görs en genomgång av de skogliga sektorsmålen med  
  
 avseende på i vilken utsträckning de kan anses ha bidragit till den  
  
 skogspolitiska måluppfyllelsen.  
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 Mitt förslag:  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att analysera möjligheterna  
  
 att ta ut en sanktionsavgift vid vissa överträdelser  
  
 mot bestämmelser i skogsvårdslagstiftningen.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Det ringa antalet skogliga ärenden som leder till åtal gör att det i  
  
 stora stycken saknas rättspraxis inom skogsvårdslagens tillämpningsområde 
  
 .  
  
 Gränserna för skogsvårdslagstiftningens tillämpning är därmed i  
  
 mångt och mycket oklara. Jag inser att detta till viss del är en följd  
  
 av en vilja att arbeta utan schabloner inom berört lagstiftningsområde  
  
 och jag har förståelse för tillsynsmyndighetens sätt att se  
  
 på lagtillsynen, men ser det ändå som angeläget att peka på behovet  
  
 av ytterligare tillsynsinstrument på det skogliga området.  
  
 Jag anser att regeringen bör ge Skogsstyrelsen i uppdrag att  
  
 analysera i vilka sammanhang en skoglig sanktionsavgift skulle vara  
  
 möjlig att tillämpa. För egen del anser jag att en sanktionsavgift  
  
 exempelvis bör kunna användas när avverkning görs utan föregående  
  
 anmälan eller utan tillstånd. Vidare anser jag att det vore  
  
 mycket värdefullt om detta tillsynsinstrument skulle kunna  
  
 användas i anslutning till skogsvårdslagens hänsynsbestämmelser  
  
 (30 och 31 §§ SVL).  
  
 Tillsynsutredningen har i sina betänkanden diskuterat förutsättningarna  
  
 för att i större utsträckning avgiftsfinansiera tillsyn. I  
  
 avvaktan på behandlingen av Tillsynsutredningen är jag inte beredd  
  
 att nu föreslå någon förändring i detta avseende inom det skogliga  
  
 området. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 29  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 23 redogörs för tillsynens roll i skogspolitiken och  
  
 Skogsstyrelsens inställning till och verksamhet inom ramen för  
  
 detta skogspolitiska medel. Även Tillsynsutredningen refereras.  
  
 De skogsrelaterade ägoslagen  
  
 Mina förslag:  
  
 Jag föreslår att ett nytt system för indelning av den svenska  
  
 skogsmarken införs. Syftet är att skapa en enhetlig definition av  
  
 skogsmarksrelaterade ägoslag, att tydliggöra indelningen i skyddad  
  
 respektive brukad mark och att underlätta jämförelser i internationella  
  
 sammanhang. Mitt förslag till indelning framgår av figuren  
  
 nedan. Förslaget innebär att begreppen skog, skogsmark, produktiv  
  
 skogsmark och lågproduktiv skogsmark definieras i skogsvårdslagen.  
  
 Indelning av de skogsrelaterade ägoslagen enligt förslag från Skogsutredningen  
  
 Skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Övriga skogsrelaterade  
  
 ägoslag 
  
 Skyddade  
  
 övriga skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Andra  
  
 övriga skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skyddad 
  
 träd- och 
  
 buskmark 
  
 Annan 
  
 träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skogsmark 
  
 Skyddad  
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Brukad 
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skyddad  
  
 lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Brukad  
  
 lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Övriga skogsrelaterade  
  
 ägoslag 
  
 Skyddade  
  
 övriga skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Andra  
  
 övriga skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skyddad 
  
 träd- och 
  
 buskmark 
  
 Annan 
  
 träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skogsmark 
  
 Skyddad  
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Brukad 
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skyddad  
  
 lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Brukad  
  
 lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 30  
  
 Föreslagna definitioner av begrepp i 2 § skogsvårdslagen:  
  
 Skog  
  
 Med skog avses i detta sammanhang träd eller annan vegetation  
  
 inom ett sammanhängande område där befintliga träd har en höjd  
  
 av mer än 5 meter och en kronslutenhet av mer än 10 procent eller  
  
 har förutsättningar att nå denna höjd och kronslutenhet utan  
  
 produktionshöjande åtgärder. Träd och annan vegetation inom  
  
 områden där dessa kriterier är uppfyllda men där marken i väsentlig  
  
 utsträckning används för jordbruksändamål, eller som hör till  
  
 byggnader och anläggningar eller på annat sätt används för annat  
  
 ändamål än att tillgodose till träden och vegetationen knutna  
  
 intressen är undantagna.  
  
 Skogsmark  
  
 Mark som bär skog eller som utan produktionshöjande åtgärder har  
  
 förutsättningar att bära skog. Marken används inte i väsentlig  
  
 utsträckning för annat ändamål än att tillgodose till skog knutna  
  
 intressen.  
  
 Produktiv skogsmark  
  
 Med produktiv skogsmark avses i denna lag skogsmark som enligt  
  
 vedertagna bedömningsgrunder kan producera i genomsnitt minst  
  
 en kubikmeter virke om året per hektar.  
  
 Lågproduktiv skogsmark  
  
 Med lågproduktiv skogsmark avses i denna lag skogsmark som  
  
 enligt vedertagna bedömningsgrunder kan producera i genomsnitt  
  
 mindre än en kubikmeter virke om året per hektar.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Min bedömning är att den nuvarande otydliga och delvis motsägelsefulla  
  
 indelningen av skog och mark inte längre är ändamålsenlig.  
  
 Jag föreslår därför att nya begrepp och definitioner införs för  
  
 de skogsrelaterade ägoslagen.  
  
 De nya begreppen syftar dels till att skapa en bättre överblick  
  
 över vilka arealer som brukas för olika syften respektive är formellt  
  
 skyddade, dels till att underlätta jämförelser med motsvarande  
  
 arealer i andra länder. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 31  
  
 Jag föreslår att begreppet impediment ersätts med begreppet  
  
 lågproduktiv skogsmark för att därmed samla hela den areal som är  
  
 bevuxen med skog i ett och samma ägoslag, nämligen skogsmark.  
  
 Jag anser att avverkning i de områden som enligt mitt förslag  
  
 kommer att benämnas lågproduktiv skogsmark ska vara föremål för  
  
 särskilda restriktioner i enlighet med föreskrifter som utfärdas av  
  
 regeringen eller den myndighet som regeringen beslutar.  
  
 Jag anser att dessa föreskrifter inledningsvis bör ha samma  
  
 inriktning som de föreskrifter som i dag begränsar brukandet på  
  
 skogliga impediment. De begrepp som införs ska i möjligaste mån  
  
 vara harmoniserade med de definitioner av skogsrelaterade ägoslag  
  
 som FAO använder.  
  
 Ett nytt skogsmarksbegrepp innebär förvisso en tämligen omfattande  
  
 förändring, men det kan knappast anses vara tillfredsställande  
  
 att behålla dagens otydliga system.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 24 refereras bl.a. Skogsstyrelsens rapport om de skogsrelaterade  
  
 ägoslagen. ArtDatabankens syn på de trädbärande impedimenten  
  
 refereras översiktligt.  
  
 SMÖR och planplikt  
  
 Mitt förslag:  
  
  Från och med den 1 januari 2008 ersätts kravet i skogsvårdslagen  
  
 på innehav av en skogs- och miljöredovisning med ett  
  
 krav på att det för varje skogsfastighet inom tre år ska finnas en  
  
 plan över skogsmarken och hur den avses brukas.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Det är min fasta övertygelse att någon form av dokumentation av  
  
 ett skogsinnehav gagnar möjligheterna att göra lämpliga avvägningar  
  
 mellan skogspolitikens miljö- och produktionsmål. En väl  
  
 genomtänkt plan är dessutom en viktig grund för en skogsägares  
  
 möjligheter att fatta företagsekonomiskt rationella beslut. 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 32  
  
 Jag anser att kravet på innehav av en skogsbruksplan bör återinföras  
  
 i skogsvårdslagen. Detta bör dock samordnas med möjligheten  
  
 att tillhandahålla olika typer av fastighetsanknutna uppgifter  
  
 via Internet. Min uppfattning är att det internetbaserade skogsägarstöd  
  
 som Skogsstyrelsen nu utvecklar bör kunna fungera som  
  
 en god grund för skogsägare att ta fram någon form av skogsbruksplan.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 25 redovisas tillkomsten och användningen av SMÖR.  
  
 Tidigare krav på innehav av skogsbruksplan ges en viss belysning.  
  
 Samhällets och näringens ansvar  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Det särskilda sektorsansvaret för miljömålsarbetet (tidigare det  
  
 särskilda sektorsansvaret) innebär att Skogsstyrelsen har ansvar för  
  
 ekologisk hållbarhet inom sitt verksamhetsområde. Detta är enligt  
  
 min uppfattning en princip som är bra. Jag vill dock lyfta fram den  
  
 viktiga kopplingen mellan möjligheterna att ta ansvar och de medel  
  
 som står till buds. På skogspolitikens område förekommer denna  
  
 uppdelning mellan medel och ansvar exempelvis när det gäller  
  
 naturvården. Trots att Skogsstyrelsen har ett särskilt sektorsansvar  
  
 för miljömålsarbetet förfogar man inte över ett i naturvårdssammanhang  
  
 så viktigt formellt skyddsinstrument som naturreservat.  
  
 Jag anser att regeringen bör utvärdera Naturvårdsverkets uppgift  
  
 att samordna arbetet med det särskilda sektorsansvaret. Ett motiv  
  
 till detta skulle vara att Naturvårdsverket har vissa egenintressen i  
  
 den nuvarande fördelningen av styrmedel.  
  
 Med det allmänna sektorsansvaret avses det ansvar för miljön  
  
 som delas av hela den skogliga sektorn. I ett vidare perspektiv kan  
  
 sektorsansvaret sägas omfatta ansvarsfördelningen mellan staten  
  
 och näringen avseende såväl miljö- som produktionsdelen av skogspolitiken.  
  
 När nu drygt ett decennium har passerat sedan införandet  
  
 av de jämställda skogspolitiska målen så anser jag att det är dags  
  
 att tydliggöra att staten och näringen har ett gemensamt ansvar för  
  
 såväl miljö- som produktionsmål. Detta delade ansvar bör komma  
  
 till uttryck bl.a. genom att skogssektorn och staten, i form av 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 33  
  
 Skogsstyrelsen, gemensamt formulerar en konkretisering av det  
  
 skogspolitiska produktionsmålet i form av ett virkesproduktionsmål.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 26 förklaras innebörden av begreppen särskilt respektive  
  
 allmänt sektorsansvar. En bakgrund ges till ansvarsfördelning  
  
 mellan staten och skogsnäringen när det gäller att uppfylla de  
  
 skogspolitiska målen.  
  
 Privatskogsbrukets utveckling  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 De mer än 350 000 privata skogsägarna i Sverige förutsätts ta ansvar  
  
 för att skogspolitikens mål nås. Värderingar förändras i takt med  
  
 samhällsutvecklingen och jag har förståelse för att rollen som  
  
 ansvarsfull skogsägare i framtiden för somliga kommer att väga allt  
  
 lättare när man försöker pussla ihop sitt livsprojekt. Samtidigt  
  
 anser jag att flera olika aktörer, såväl privata som offentliga, har en  
  
 uppgift att fylla när det gäller att klargöra att ägande av skog  
  
 innebär ett ansvar som måste finnas med i en skogsägares medvetande  
  
 när denne gör sina personliga prioriteringar. Det är enligt  
  
 min uppfattning i detta sammanhang av stor betydelse att Skogsstyrelsen  
  
 och skogsägarnas organisationer på olika sätt stödjer  
  
 markägaren i hans/hennes roll som ansvarig för skogsskötseln.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 27 beskrivs förändringar i privatskogsbrukets situation  
  
 med avseende på bl.a. den minskande självverksamheten, den  
  
 ökande andelen utbor samt skogsägarnas minskade beroende av  
  
 ekonomiska intäkter från skogsinnehavet. 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 34  
  
 Behov av mätinstrument för måluppfyllelsen  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 När det gäller det skogspolitiska miljömålet så är min bedömning  
  
 att det finns ett stort antal mätinstrument för uppföljning av dessa.  
  
 I takt med att ny kunskap och nya erfarenheter växer fram finns  
  
 det naturligtvis behov av att vidareutveckla dessa mätinstrument.  
  
 Som jag ser det så är lösningen att bygga vidare på det som finns  
  
 och arbeta aktivt med kvalitetssäkring och harmonisering av  
  
 resultat utifrån befintlig erfarenhet.  
  
 När det gäller det skogliga produktionsmålet så anser jag att de  
  
 mätinstrument som finns är tillräckliga för att mäta måluppfyllelsen  
  
 av befintliga sektorsmål. För såväl miljö- som produktionsmålen  
  
 gäller naturligtvis att om målen ändras så påverkas  
  
 behovet av mätinstrument för måluppfyllelsen.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 28 presenteras olika aktörers bedömning av behoven  
  
 utveckling av mätinstrument för de skogspolitiska målen.  
  
 EU och skogspolitiken samt andra frågor med internationell  
  
 anknytning  
  
 Mina förslag:  
  
  En strategisk handlingsplan för det fortsatta arbetet med internationella  
  
 skogliga frågor bör utarbetas.  
  
  Ett forum för förankring av skogliga EU-frågor och andra  
  
 internationella skogsfrågor bör tillskapas vid Näringsdepartementet.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Jag anser att den svenska skogspolitikens grundläggande förtjänster  
  
 som exempelvis avreglering, miljöhänsyn på hela arealen och avsaknad  
  
 av subventioner måste förmedlas inom EU:s olika institutioner  
  
 och i andra internationella sammanhang. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 35  
  
 För att stärka Sveriges position föreslår jag att det utarbetas en  
  
 brett förankrad och långsiktigt inriktad strategi för det svenska  
  
 agerandet i internationella sammanhang med skogliga kopplingar.  
  
 Utöver den föreslagna strategin föreslår jag att det tillskapas ett  
  
 permanent forum vid Näringsdepartementet för diskussioner om  
  
 internationella frågor med skogspolitiska kopplingar. Sammansättningen  
  
 av det forum jag föreslår bör avspegla den stora mängd  
  
 intressen som finns knutna till skogen och dess brukande.  
  
 Jag kan konstatera att Sverige i det globala utvecklingsarbetet har  
  
 valt att fokusera på Johnson utveckling vilket torde indikera att frågor  
  
 med skoglig koppling har givits lägre prioritet. Jag noterar emellertid  
  
 att Skogsstyrelsen i regleringsbrevet för år 2006 har fått ett  
  
 tydligare uppdrag att aktivt bidra till Sveriges politik för global  
  
 utveckling.  
  
 Utredningens underlag  
  
 Underlag till de förslag och ställningstaganden som sammanfattas i  
  
 detta avsnitt finns i kapitel 29, 30, 31och 32. I dessa kapitel finns  
  
 underlag om EU-medlemskapet och EU:s utvidgning, internationell  
  
 skogspolitik, den globala utvecklingspolitiken respektive  
  
 skogspolitiska avvägningar i andra länder.  
  
 Regional utvecklingspolitik och landsbygdsutveckling  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 När det svenska förslaget till landsbygdsutvecklingsprogram  
  
 (LBU) nyligen har överlämnats till Europeiska kommissionen för  
  
 godkännande, kan jag konstatera att åtgärder med skogliga förtecken,  
  
 i linje med förslagen i mitt delbetänkande från maj 2005,  
  
 kommer att få ett större utrymme än under innevarande programperiod.  
  
 Ett lönsamt skogsbruk inriktat på virkesproduktion lägger,  
  
 enligt min uppfattning, även grunden för ett ökat mångbruk i den  
  
 svenska skogen. Det uppdrag som Sveaskog har fått att ställa mark  
  
 till förfogande för privata entreprenörer och därigenom nyttja  
  
 statens mark bättre för att skapa arbetstillfällen i glesbygd ser jag i  
  
 det sammanhanget som mycket positivt. Detta kommer, enligt min 
  
 Sammanfattning SOU 2006:81  
  
 36  
  
 bedömning, även att kunna stimulera fram liknande initiativ på  
  
 privat mark.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 33 refereras de ställningstaganden som utredaren gjorde  
  
 avseende landsbygdsutveckling i delbetänkandet. Dessutom beskrivs  
  
 den regionala utvecklingspolitikens grunder med betoning på  
  
 det program för landsbygdsutveckling som ska gälla från år 2007.  
  
 Forskning  
  
 Mitt förslag:  
  
  Skogsstyrelsen ges möjlighet att nyttja särskilda resurser för  
  
 forsknings- och utredningsuppdrag i samband med oväntade  
  
 och snabbt uppkomna situationer.  
  
 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Jag vill peka på några faktorer som jag bedömer påverkar  
  
 forskningens roll i förhållande till skogen och skogsbruket.  
  
 För det första har jag noterat att man från flera håll efterlyser ett  
  
 större inslag av tvärvetenskap för att tillmötesgå det faktum att  
  
 skogen i dag förväntas tillgodose många olika intressen. För det  
  
 andra har jag förstått att det faktum att ansvaret för skogen och  
  
 skogsnäringen är spridd på så många olika departement i regeringskansliet  
  
 leder till svårigheter att kombinera de olika aspekter  
  
 som är kopplade till skogen, såväl inom regeringskansliet som i den  
  
 omgivande skogssektorn.  
  
 För det tredje har jag under utredningsarbetet stärkts i min  
  
 uppfattning att svensk skogsforskning ligger långt fram inom  
  
 många områden. Något som dock efterlyses från flera håll är medel  
  
 för forskning, kartläggning och dokumentation som finns att tillgå  
  
 med kort varsel i samband med oväntade och snabbt uppkomna  
  
 situationer. Jag föreslår därför att Skogsstyrelsen, vid oväntade  
  
 händelser av större vikt, tillförs resurser för att kunna göra nödvändig  
  
 dokumentation, uppföljning och forskning. 
  
 SOU 2006:81 Sammanfattning  
  
 37  
  
 Mot bakgrund av den bild som har tecknas i utredningens underlag  
  
 om ett ökat virkesbehov och behovet av effektivare naturvård  
  
 anser jag att den tillämpade forskningens status bör höjas. Jag  
  
 förutsätter att regeringen i kommande forskningspolitiska överväganden  
  
 beaktar denna synpunkt.  
  
 Utredningens underlag  
  
 I kapitel 34 återfinns en kartläggning av den skogliga forskningen i  
  
 Sverige. Dessutom beskrivs ett möjligt angreppssätt för att utföra  
  
 en effektstudie för skoglig forskning. Förändringar i villkoren för  
  
 den skogliga forskningen sedan den nya skogspolitiken infördes  
  
 beskrivs. 
  
 39  
  
 Författningsförslag  
  
 Förslag till  
  
 lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429)  
  
 Härigenom föreskrivs att 1, 2, 14 a, och 30 §§ skall ha följande  
  
 lydelse.  
  
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse  
  
 1 §  
  
 Skogen är en nationell tillgång  
  
 som skall skötas så att den  
  
 uthålligt ger en god avkastning  
  
 samtidigt som den biologiska  
  
 mångfalden behålls.  
  
 Skogen är en förnybar resurs  
  
 och en nationell tillgång som  
  
 skall skötas så att den uthålligt  
  
 ger en god avkastning och bidrar  
  
 till medborgarnas välfärd samtidigt  
  
 som den biologiska mångfalden  
  
 behålls.  
  
 Vid skötseln skall hänsyn tas även till andra allmänna intressen.  
  
 2 §  
  
 Med skogsmark avses i denna  
  
 lag  
  
 1. mark som är lämplig för  
  
 virkesproduktion och som inte i  
  
 väsentlig utsträckning används  
  
 för annat ändamål,  
  
 2. mark där det bör finnas skog  
  
 till skydd mot sand- eller jordflykt  
  
 eller mot att fjällgränsen  
  
 flyttas ned.  
  
 Mark som ligger helt eller i  
  
 huvudsak outnyttjad skall dock  
  
 inte anses som skogsmark, om den  
  
 Med skogsmark avses i denna  
  
 lag mark som bär skog eller har  
  
 förutsättningar att bära skog.  
  
 Marken används inte i väsentlig  
  
 utsträckning för annat ändamål  
  
 än att tillgodose till skog knutna  
  
 intressen. Med skog avses i detta  
  
 sammanhang träd eller annan  
  
 vegetation inom ett sammanhängande  
  
 område där befintliga  
  
 träd har en höjd av mer än fem  
  
 meter och en kronslutenhet av  
  
 mer än tio procent eller har för 
  
 Författningsförslag SOU 2006:81  
  
 40  
  
 på grund av särskilda förhållanden  
  
 inte bör tas i anspråk för  
  
 virkesproduktion.  
  
 Mark skall anses lämplig för  
  
 virkesproduktion, om den enligt  
  
 vedertagna bedömningsgrunder  
  
 kan producera i genomsnitt  
  
 minst en kubikmeter virke om  
  
 året per hektar.  
  
 Med skogliga impediment avses  
  
 i denna lag mark som inte är  
  
 lämplig för virkesproduktion utan  
  
 produktionshöjande åtgärder, men  
  
 som bär skog eller har förutsättningar  
  
 att bära skog.  
  
 utsättningar att nå denna höjd  
  
 och kronslutenhet utan produktionshöjande  
  
 åtgärder. Träd och  
  
 annan vegetation inom områden  
  
 där dessa kriterier är uppfyllda  
  
 men där marken i väsentlig  
  
 utsträckning används för jordbruksändamål 
  
 , eller som hör till  
  
 byggnader och anläggningar eller  
  
 på annat sätt används för annat  
  
 ändamål än att tillgodose till  
  
 träden och vegetationen knutna  
  
 intressen är undantagna.  
  
 Med produktiv skogsmark avses  
  
 i denna lag skogsmark som  
  
 enligt vedertagna bedömningsgrunder  
  
 kan producera i genomsnitt  
  
 minst en kubikmeter virke  
  
 om året per hektar.  
  
 Med lågproduktiv skogsmark  
  
 avses i denna lag skogsmark som  
  
 enligt vedertagna bedömningsgrunder  
  
 kan producera i genomsnitt  
  
 mindre än en kubikmeter  
  
 virke om året per hektar.  
  
 14 a §  
  
 För varje brukningsenhet  
  
 skall det finnas en redovisning  
  
 som anger hur skogen ser ut och  
  
 vilka natur- och kulturmiljövärden  
  
 som har registrerats för  
  
 brukningsenheten.  
  
 Redovisningen skall upprättas  
  
 enligt föreskrifter som meddelas  
  
 av regeringen eller den myndighet  
  
 som regeringen bestämmer.  
  
 För varje brukningsenhet  
  
 skall det finnas en skogsbruksplan  
  
 med riktlinjer för skogens  
  
 skötsel på enheten.  
  
 Planen skall upprättas enligt  
  
 föreskrifter som meddelas av  
  
 regeringen eller den myndighet  
  
 som regeringen bestämmer.  
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får  
  
 meddela föreskrifter om undantag från första stycket. 
  
 SOU 2006:81 Författningsförslag  
  
 41  
  
 30 §  
  
 Regeringen eller den myndighet  
  
 som regeringen bestämmer  
  
 får meddela föreskrifter om den  
  
 hänsyn som skall tas till naturvårdens  
  
 och kulturmiljövårdens  
  
 intressen vid skötseln av skog,  
  
 såsom i fråga om hyggens storlek  
  
 och utläggning, beståndsanläggning,  
  
 kvarlämnande av  
  
 träd och trädsamlingar, gödsling,  
  
 dikning och skogsbilvägars  
  
 sträckning.  
  
 Regeringen eller den myndighet  
  
 som regeringen bestämmer  
  
 får meddela föreskrifter om den  
  
 hänsyn som skall tas till naturvårdens,  
  
 mark- och vattenvårdens  
  
 och kulturmiljövårdens  
  
 intressen vid skötseln av skog,  
  
 såsom i fråga om hyggens storlek  
  
 och utläggning, beståndsanläggning,  
  
 kvarlämnande av  
  
 träd och trädsamlingar, gödsling,  
  
 dikning och skogsbilvägars  
  
 sträckning.  
  
 För att tillgodose dessa intressen  
  
 får regeringen eller den  
  
 myndighet som regeringen bestämmer  
  
 meddela föreskrifter  
  
 om förbud mot avverkning och  
  
 andra skogsbruksåtgärder på  
  
 skogliga impediment.  
  
 För att tillgodose dessa intressen  
  
 får regeringen eller den  
  
 myndighet som regeringen bestämmer  
  
 meddela föreskrifter  
  
 om förbud mot avverkning och  
  
 andra skogsbruksåtgärder på  
  
 lågproduktiv skogsmark.  
  
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får  
  
 också meddela föreskrifter om de åtgärder som skall vidtas för det  
  
 fall föreskrifter enligt första stycket inte har följts.  
  
 Bemyndigandet i första och tredje stycket medför inte  
  
 befogenhet att meddela föreskrifter som är så ingripande att pågående  
  
 markanvändning avsevärt försvåras.  
  
 Denna lag träder i kraft den xxx. En skogsbruksplan enligt 14 a §  
  
 skall finnas inom tre år från lagens ikraftträdande. 
  
 43  
  
 1 Uppdraget  
  
 1.1 Bakgrunden till regeringens direktiv  
  
 Grunderna för gällande skogspolitik lades fast av regering och  
  
 riksdag 1993.1 En viktig förändring i den nya skogspolitiken var att  
  
 två jämställda mål för skogspolitiken fastställdes; ett produktionsmål  
  
 och ett miljömål. Andra nyheter var att politikområdet genomgick  
  
 en omfattande avreglering, att bidrag avskaffades och att  
  
 skogsägarna i betydande utsträckning fick frihet under ansvar att  
  
 själva bedriva ett hållbart skogsbruk.  
  
 Skogspolitiken utvärderades av Skogsstyrelsen åren 1997 och  
  
 2002. Efter 1997 års utvärdering gjordes ett par mindre ändringar i  
  
 skogsvårdslagen respektive skogsvårdsförordningen.2 Den omfattande  
  
 utvärdering som presenterades år 2002 låg till grund för  
  
 regeringens skrivelse Uppföljning av skogspolitiken.3 I skrivelsen  
  
 betonades att grunderna för skogspolitiken låg fast. Samtidigt  
  
 konstaterade regeringen att det först nu är möjligt att utvärdera  
  
 effekterna av 1993 års skogspolitik på ett mer genomgripande sätt.  
  
 Regeringen förordade därför en fördjupad, oberoende utvärdering  
  
 och översyn av skogspolitiken. Detta uttalande utgör grunden för  
  
 tillkomsten av Skogsutredningen 2004.  
  
 1.2 Utredningens direktiv  
  
 1.2.1 Skogspolitikens grunder ligger fast  
  
 Av Skogsutredningens direktiv framgår det att skogspolitiken ska  
  
 utvärderas med utgångspunkten att grunderna för den gällande  
  
 skogspolitiken ligger fast. Med detta avses bl.a. att skogen och  
  
 1 Prop. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15.  
  
 2 Prop. 1997/98:158, bet. 1998/99:MJU3.  
  
 3 Skr. 2003/04:39. 
  
 Uppdraget SOU 2006:81  
  
 44  
  
 skogsnäringen ska vara ekonomiskt, socialt, kulturellt och ekologiskt  
  
 hållbar. Vidare understryks att skogsbruket är en självbärande  
  
 näring. Ekonomiska bidrag bör därför inte lämnas till normala  
  
 åtgärder i ett hållbart skogsbruk. Vidare innebär utgångspunkten  
  
 att skogspolitikens två jämställda mål, ett produktionsmål och ett  
  
 miljömål, ligger fast. Utredaren ska bedöma hur väl dessa mål har  
  
 uppfyllts och beskriva behovet av vidareutveckling av mätinstrument  
  
 för målen. Vidare ska eventuella målkonflikter inom skogspolitiken  
  
 och mellan skogspolitiken och andra politikområden  
  
 belysas. Vad avvägningen mellan skogspolitikens båda jämställda  
  
 mål betyder vid genomförandet av skogspolitiken ska belysas i ett  
  
 bredare samhällsperspektiv. Inriktningen ska, enligt direktiven, vara  
  
 ett hållbart förvaltande av naturresursen skog med bibehållen  
  
 handlingsfrihet för framtiden. Statens respektive skogsnäringens  
  
 ansvar för genomförande av skogspolitiken ska förtydligas av  
  
 utredaren. Utgångspunkten för detta förtydligande ska i första  
  
 hand vara att det statliga åtagandet inte ska öka i omfattning.  
  
 Enligt direktiven ska utvärderingen inte begränsas till de faktorer  
  
 som direkt påverkar skogen och skogsbruket, utan politiken ska  
  
 utvärderas i ett vidare samhällsperspektiv. I arbetet ska exempelvis  
  
 riksdagens beslut om en regional utvecklingspolitik med väl  
  
 fungerande lokala arbetsmarknadsregioner beaktas, liksom riksdagens  
  
 beslut om Sveriges politik för global utveckling.4  
  
 1.2.2 Omvärldsförändringar  
  
 De förändringar av skogsnäringens villkor som skett de senaste tio  
  
 åren ska beaktas i utredningsarbetet. Faktorer som har påverkat  
  
 skogspolitiken och som ska analyseras är EU-medlemskapet, EU:s  
  
 utvidgning, internationell skogspolitik, skogsforskningens villkor,  
  
 miljö- och konsumentkrav, förändringar i privatskogsbruket när  
  
 allt flera skogsägare inte bor på och brukar sin fastighet samt den  
  
 fortgående internationaliseringen av skogsindustrin och virkesmarknaden.  
  
 Även framtida klimatförändringar och klimatpolitikens  
  
 påverkan på svenskt skogsbruk ska beaktas.  
  
 4 Prop. 2001/02:4, bet. 2001/02:NU4 respektive prop. 2002/03:122, bet. 2002/03:UU3. 
  
 SOU 2006:81 Uppdraget  
  
 45  
  
 1.2.3 Långa tidsperspektiv och en mångfald av  
  
 brukningsmetoder  
  
 Det långa tidsperspektiv som gäller för växande skog ska särskilt  
  
 beaktas av utredningen. Svårigheten att bedöma de långsiktiga  
  
 effekterna av t.ex. nya regler för skogsskötsel gör, enligt direktiven,  
  
 att möjligheter till stor variation i formerna för brukandet bör vara  
  
 norm. En viktig ambition bakom avregleringen och omläggningen  
  
 av skogspolitiken 1993 var att mångfalden av brukningsmetoder  
  
 skulle främjas, till gagn för landskapsbild, landsbygdsutveckling  
  
 och biologisk mångfald. Utredaren ska särskilt uppmärksamma  
  
 såväl effekterna av tidigare skogsbruksmetoder som pågående  
  
 arbete och forskning kring nya metoder för skogsbruk. Regeringen  
  
 har tidigare framhållit att det bör ske en fortsatt utveckling av  
  
 alternativ till trakthyggesbruket i syfte att bevara och utveckla  
  
 skogens många värden. Utredaren ska dels se över hur sådana  
  
 metoder tillämpas i dag inom skogsbruket, dels lämna förslag till  
  
 sådana metoder och hur de kan användas för att understödja  
  
 möjligheterna till samverkan mellan olika sätt att nyttja skogen.  
  
 1.2.4 Virkesförsörjningsfrågor  
  
 Virkesförsörjningsfrågorna ska särskilt belysas i utredningen. Det  
  
 innefattar bl.a. att belysa det svenska skogsbrukets långsiktiga  
  
 inriktning och utvecklingsmöjligheter på en internationell marknad  
  
 med ökad konkurrens. Vidare ska de ökande och konkurrerande  
  
 anspråken på råvaran belysas. I denna del av uppdraget ska Skogsutredningen  
  
 beakta rapporten Mer trä i byggandet5 och den rapport  
  
 om svensk bioenergianvändning som Sveriges lantbruksuniversitet  
  
 presenterade år 2004.  
  
 1.2.5 Förhållandena i några andra länder  
  
 Utredaren ska som en jämförelse visa hur några olika länder med  
  
 liknande förutsättningar som Sverige har hanterat avvägningen  
  
 mellan olika intressen i skogspolitiken.  
  
 5 Ds. 2004:01. 
  
 Uppdraget SOU 2006:81  
  
 46  
  
 1.2.6 Sektorsansvaret  
  
 Det s.k. sektorsansvaret för miljöfrågor behöver, enligt direktiven,  
  
 vidareutvecklas mot bakgrund av vad som har lagts fast genom  
  
 arbetet med miljökvalitetsmålen. Utredaren ska genomföra en  
  
 översyn av sektorsansvaret för skogssektorn och redovisa möjlig  
  
 fortsatt utveckling och förtydliganden. Utredaren ska också diskutera  
  
 gränserna för ett hållbart uttag utan tillförsel av t.ex. kvävegödsel.  
  
 1.2.7 De frivilliga avsättningarnas kvalitet  
  
 Utredaren ska beskriva de frivilliga naturvårdsavsättningarnas kvalitet  
  
 och lokalisering och den dokumentation som finns om dessa  
  
 områden.  
  
 1.2.8 Utveckling av skogens värdekedjor  
  
 I direktiven erinras om att skogssektorns möjlighet att bidra till  
  
 ökad tillväxt, välfärd och folkhälsa samt att stärka utvecklingen av  
  
 det lokala näringslivet är en viktig utgångspunkt för det  
  
 skogspolitiska arbetet. Friluftsliv, fiske, jakt och turism är viktiga  
  
 former för nyttjande av skogsmark. Utredaren ska, enligt direktivens  
  
 formuleringar: Föreslå åtgärder och insatser som syftar till  
  
 att lyfta fram och utveckla skogens och skogsbrukets förutsättningar  
  
 inom de värdekedjor som skogen utgör basen för.  
  
 1.2.9 Skogspolitikens medel  
  
 Statens roll  
  
 Till de statliga åtagandena på det skogspolitiska området hör att  
  
 tillhandahålla information, rådgivning och utbildning om gällande  
  
 regelverk och lämpliga former för att bedriva ett hållbart  
  
 skogsbruk. Staten har även åtagit sig att finansiera viss forskning,  
  
 och att informera om nya rön och ny metodik. Vidare bedriver  
  
 staten tillsyn av efterlevnaden av skogsvårdslagen och andra lagar  
  
 som räknas som skogspolitiska medel. Staten är också en aktör i  
  
 egenskap av markägare, bolagsägare och konsument. 
  
 SOU 2006:81 Uppdraget  
  
 47  
  
 I direktiven anges att en grundläggande fråga för utredaren är att  
  
 bedöma om medlen i sin nuvarande utformning räcker för att  
  
 målen ska uppnås och om det finns möjligheter till effektiviseringar.  
  
 Statens roll respektive skogsnäringens eget ansvar för skogspolitikens  
  
 medel behöver förtydligas. Även formerna för finansieringen  
  
 av statliga åtaganden inom ramen för skogspolitiken  
  
 behöver, enligt direktiven, ses över. I detta sammanhang ska utredaren  
  
 särskilt beakta det låga utnyttjandet av möjligheterna till  
  
 medfinansiering från EU.  
  
 Skogsvårdsorganisationen  
  
 Skogsvårdsorganisationens organisation, roll och arbete för genomförandet  
  
 av skogspolitiken ska utvärderas. En översyn av effektivitet  
  
 och måluppfyllelse ska genomföras. Även Skogsvårdsorganisationens  
  
 långsiktiga behov av resurser för genomförandet av  
  
 skogspolitiken ska belysas. Vidare ska Skogsvårdsorganisationens  
  
 uppdragsverksamhet riktad till skogsbruket utvärderas och dess  
  
 effektivitet och ändamålsenlighet belysas.  
  
 Skogsvårdslagen m.m.  
  
 I utredningens direktiv anges det att skogsvårdslagens efterlevnad  
  
 ska utvärderas. Denna utvärdering kan sedan ligga till grund för en  
  
 bedömning av om den aktuella lagen har den utformning som krävs  
  
 för att kunna bidra till att skogspolitikens mål uppfylls. Även  
  
 tillsynen av att lagen efterlevs ska utvärderas.  
  
 Skogs- och miljöredovisningar  
  
 Utredaren ska belysa i vilken utsträckning skogs- och miljöredovisningar  
  
 har funnits tillgängliga i enlighet med lagstiftningen samt  
  
 om dessa har innehållit den information som detta verktyg syftar  
  
 till att tillhandahålla. Utredaren ska även lämna förslag till hur detta  
  
 eller andra lämpliga verktyg kan utvecklas, i syfte att bidra till en  
  
 kostnadseffektiv uppfyllelse av de miljö- och kulturmiljömål som  
  
 rör skogen. 
  
 Uppdraget SOU 2006:81  
  
 48  
  
 Rådgivning och information  
  
 Statlig rådgivning och information har en viktig roll för hur väl  
  
 skogspolitikens mål uppfylls. Det beror bl.a. på att skogspolitikens  
  
 mål bygger på att skogsbruket gör åtaganden utöver vad lagstiftningen  
  
 kräver. Verksamheten med information, rådgivning och  
  
 utbildning ska därför utvärderas. Utredaren ska också lämna förslag  
  
 till möjliga effektiviseringar på området. Gränsdragningen mellan  
  
 det statliga åtagandet att stödja skogsbruket med rådgivning,  
  
 information och utbildning och skogsägarnas eget ansvar för kunskapsinhämtande  
  
 om regelverk och de skogspolitiska målen ska  
  
 också analyseras. Alternativa möjligheter till finansiering av rådgivning,  
  
 information och utbildning ska studeras.  
  
 1.2.10 Röjnings- och klövviltproblem  
  
 Röjning av ungskogar har minskat sedan skogsvårdslagens krav på  
  
 gallring och röjning slopades 1993. Utredaren ska föreslå särskilda  
  
 åtgärder för att minska arealen skog med akut röjningsbehov.  
  
 Regeringen har tidigare uppmärksammat problemet med de stora  
  
 klövviltstammarna och behovet av att hålla dessa på en acceptabel  
  
 nivå, såväl ur produktions- som naturvårdsperspektiv. Utredaren  
  
 ska granska detta problem och lämna förslag på åtgärder.  
  
 1.2.11 Forskning  
  
 I direktiven framhålls det att det, såväl ur ett näringspolitiskt  
  
 perspektiv som utifrån en bedömning av skogspolitikens möjligheter  
  
 att bidra till att miljömålen uppfylls, vore värdefullt att  
  
 kartlägga den hittillsvarande forskningens omfattning och  
  
 inriktning. Vidare bör dess betydelse för skogspolitiken och dess  
  
 effekter på skogsnäringen, tillväxten, och som underlag för  
  
 utformningen av relevanta miljökvalitetsmål analyseras. Forskning  
  
 om klimatförändringarnas betydelse för skogsnäringen bör  
  
 exempelvis beaktas. Utredaren ska göra denna kartläggning och  
  
 med denna som grund lägga fram slutsatser för en framtida  
  
 skogspolitik. 
  
 SOU 2006:81 Uppdraget  
  
 49  
  
 1.2.12 Miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 I utredningens direktiv anges det att regeringen har för avsikt att  
  
 lämna en miljömålsproposition till riksdagen under år 2005. Propositionen  
  
 och riksdagens synpunkter på miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar ska beaktas av utredaren. Utredarens uppgift är att  
  
 särskilt bedöma behov av ytterligare utvecklingsarbete om miljöhänsyn  
  
 vid skogsbruk samt olika former för skydd av skog.  
  
 I enlighet med miljökvalitetsmålet undantas stora arealer värdefull  
  
 skogsmark från skogsbruk, såväl genom formella som frivilliga  
  
 avsättningar. Nödvändig skötsel av kulturbetingade värden förekommer  
  
 endast i begränsad omfattning. Utredaren ska dels göra en  
  
 bedömning av kostnaderna för att sköta såväl natur- som kulturbetingade  
  
 värden, dels föreslå former för sådan skötsel. Vidare ska  
  
 utredaren belysa vilka eventuella ytterligare åtgärder som krävs  
  
 inom den svenska skogssektorn för att målet om att hejda utarmningen  
  
 av biologisk mångfald till år 2010 ska kunna uppfyllas.  
  
 1.3 Utredningens tilläggsdirektiv  
  
 I oktober 2004 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv för  
  
 Skogsutredningen. I dessa anger regeringen att man har ett intresse  
  
 av att den del av utvärderingen som avser Skogsvårdsorganisationen  
  
 (SVO) görs mer skyndsamt än övriga delar. Tilläggsdirektiven  
  
 innebar bl.a. att Skogsutredningen i ett delbetänkande senast den  
  
 30 april 2005 skulle redovisa den del som avser utvärdering och  
  
 översyn av SVO.  
  
 Den 22 september 2005 beslutade regeringen på nytt om  
  
 tilläggsdirektiv till Skogsutredningen 2004 med innebörden att  
  
 utredningstiden förlängdes till den 30 september 2006. Beslutet  
  
 motiverades bl.a. med att den svåra stormen i Södra Sverige i  
  
 januari 2005 försenade utredningsarbetet och att en förlängning av  
  
 uppdraget skulle göra det möjligt för utredningen att beakta  
  
 Skogsstyrelsens utvärdering av stormarbetet. 
  
 Uppdraget SOU 2006:81  
  
 50  
  
 1.4 Utredningsarbetet  
  
 1.4.1 Samråd  
  
 Av direktiven framgår det att utredaren ska samråda med en parlamentariskt  
  
 tillsatt referensgrupp. Vidare ska samråd genomföras  
  
 med företrädare för organisationer och företag inom området samt  
  
 berörda myndigheter. Även den parlamentariska kommitté som  
  
 tillsattes under våren 2004 med uppgift att ta fram en långsiktig  
  
 strategi för landsbygdsutveckling, Näringslivets regelnämnd samt  
  
 personalorganisationerna ska beredas möjligheter till samråd.  
  
 1.4.2 Konsekvensbedömningar och tidpunkt för redovisning  
  
 av uppdraget  
  
 Konsekvensbedömningar ska göras för samtliga förslag. Dessa ska  
  
 omfatta en redovisning av de samhällsekonomiska och miljömässiga  
  
 konsekvenserna av förslagen samt av eventuella statsfinansiella  
  
 effekter. Vidare ska förslagens eventuella påverkan på skogsägarens  
  
 äganderätt redovisas. För de förslag som har statsfinansiella  
  
 effekter ska utredaren föreslå finansiering. Utredningen lämnade  
  
 ett delbetänkande den 3 maj 2005. Uppdraget i sin helhet ska  
  
 redovisas senast den 30 september 2006.  
  
 1.4.3 Utredningens genomförande  
  
 Skogsutredningens arbete har spänt över ett mångfacetterat spektra  
  
 av skogspolitiska frågor. Formerna för det praktiska utredningsarbetet  
  
 har därför varit mycket skiftande. Utöver omfattande  
  
 dokumentstudier har ett flertal intervjuer gjorts med representanter  
  
 för intressen inom den skogliga sfären i vid bemärkelse, med  
  
 myndigheter, företag, privatpersoner och ideella organisationer.  
  
 Utredningen har därutöver uppvaktats av ett antal intresseföreträdare.  
  
 De externa kontakter utredningen har haft listas i bilaga 7.  
  
 Utredningen har också lagt ut vissa mindre utredningsuppdrag på  
  
 konsulter och myndigheter.  
  
 Dåvarande Skogsvårdsorganisationen genomförde i början av  
  
 2000-talet en omfattande utvärdering av skogspolitiken (SUS 2001).  
  
 Denna utvärdering och dess underlag har varit en viktig källa även 
  
 SOU 2006:81 Uppdraget  
  
 51  
  
 för denna utredning. Skogsstyrelsen har också på ett föredömligt  
  
 sätt bistått Skogsutredningen i arbetet.  
  
 Utredningen har företagit studieresor såväl i Sverige som utomlands  
  
 samt deltagit i konferenser och seminarier med skoglig inriktning.  
  
 Bland de områden som besökts kan nämnas Norrbotten,  
  
 Västerbotten, Småland, Östergötland och Södermanland. Utrikes  
  
 resor har gått till Kanada och Finland. I september 2005 arrangerade  
  
 utredningen ett internationellt symposium på temat Den  
  
 svenska modellen i Östersund. Såväl svenska som utländska föredragshållare  
  
 medverkade.  
  
 Den särskilda utredaren Wilcox har valt att inte  
  
 använda en traditionell grupp av förordnade experter och sakkunniga  
  
 i utredningsarbetet. Utredningen har i stället biträtts av en  
  
 rådgivande grupp bestående av personer med kvalifikationer som  
  
 bedömts kunna vara en tillgång i utredningsarbetet. Vidare har, i  
  
 enlighet med utredningens direktiv, en parlamentarisk referensgrupp  
  
 knutits till arbetet. Denna har bestått av två representanter  
  
 från respektive riksdagsparti. De båda grupperna har sammanträtt  
  
 med utredaren vid ett flertal tillfällen. Vid dessa tillfällen har de för  
  
 utredningen vid tidpunkten mest aktuella frågorna diskuterats.  
  
 Gruppernas sammansättning framgår av bilaga 6.  
  
 Utredarens tydligt uttalade intention har varit att Skogsutredningens  
  
 arbete ska kännetecknas av öppenhet och goda möjligheter  
  
 till insyn. Denna inställning manifesterade utredningen bl.a. under  
  
 hösten 2004 genom att genomföra fem skogspolitiska rådslag på  
  
 olika platser i landet.6 Vid dessa tillfällen gavs sammanlagt närmare  
  
 400 personer möjlighet att lämna synpunkter på utredningens uppdrag  
  
 och arbete samt att diskutera centrala skogspolitiska frågeställningar.  
  
 Utredningens sekretariat har i öppenhetens tecken också intagit  
  
 en generös inställning till att träffa och lyssna på alla de intressenter  
  
 som vill framföra synpunkter på den svenska skogspolitiken och  
  
 dess genomförande. Förhållandevis mycket tid har avsatts för detta  
  
 ändamål.  
  
 6 Platserna var Jönköping, Sundsvall, Karlstad, Skellefteå och Stockholm. 
  
 Uppdraget SOU 2006:81  
  
 52  
  
 1.5 Några reflektioner kring uppdraget  
  
 Utredningen har vid åtskilliga tillfällen föredragit innehållet i  
  
 Skogsutredningens direktiv för olika aktörer med intresse i utredningens  
  
 arbete. En vanlig kommentar i dessa sammanhang har varit  
  
 att direktiven är mycket omfattande. Under arbetet med utredningens  
  
 slutbetänkande har uppdragets komplexitet och omfattning  
  
 blivit än tydligare. Föreliggande slutbetänkande spänner  
  
 därför över en stor skoglig bredd. Vissa delar är mer grundligt  
  
 behandlade, andra har fått en mer översiktlig belysning. Värt att  
  
 poängtera i detta sammanhang är dock att uppdraget var att  
  
 genomföra en översyn och utvärdering av skogspolitiken. I utredningens  
  
 direktiv uttrycks mycket tydligt att den gällande skogspolitiken  
  
 ska ligga fast. Uppdragets huvudinriktning har således  
  
 inte varit att ompröva grunderna i den skogspolitik som infördes  
  
 1994. Det har snarare handlat om att föreslå förändringar med syfte  
  
 att ytterligare förbättra och förtydliga den nu rådande politiken.  
  
 Mot bakgrund av att utredningen har löpt över två år har vissa  
  
 frågor aktualiserats efter att utredningen fick sitt uppdrag. Det  
  
 gäller exempelvis skogens vatten och alla de frågor som på olika  
  
 sätt kan härledas till stormen Wolfe och dess effekter på skogen  
  
 och skogsbruket. Det gäller också diskussionen om ökad virkesproduktion  
  
 som en följd av de allt större anspråk som ställs på  
  
 skogsråvaran från olika håll. Dessa frågor är därför belysta i utredningens  
  
 slutbetänkande trots att de inte uttryckligen omnämns i  
  
 direktiven.  
  
 1.6 Slutbetänkandets disposition  
  
 1.6.1 Del 1  
  
 Detta slutbetänkande består av tre delar. I del 1 återfinns en  
  
 inledande del där utredningens uppdrag beskrivs. Där ingår bl.a.  
  
 utredningens direktiv och tilläggsdirektiv, ett avsnitt om utredningens  
  
 genomförande, en genomgång av betänkandets uppläggning  
  
 samt utredningens reflektioner kring uppdraget. Den första  
  
 delens andra och tredje kapitel innehåller utredarens förslag och  
  
 ställningstaganden i sin helhet. I del 1 återfinns dessutom författningsförslag,  
  
 författningskommentarer samt en sammanfattning. 
  
 SOU 2006:81 Uppdraget  
  
 53  
  
 1.6.2 Del 2 och 3  
  
 I slutbetänkandets del 2 och 3 återfinns utredningens underlag. I  
  
 del 3 ligger dessutom de bilagor som hör till betänkandet.  
  
 Del 2 inleds med ett kapitel som ger en allmän introduktion till  
  
 svensk skog och skogsnäring. Kapitel 2 och 3 innehåller en skogspolitisk  
  
 historik respektive en sammanställning av tidigare utvärderingar  
  
 av skogspolitiken. Kapitel 4 och 5 behandlar skogspolitikens  
  
 mål och de målkonflikter som finns inom politikområdet samt  
  
 mellan skogspolitiken och andra politikområden.  
  
 Kapitel 6 till och med 10 är inriktade mot produktionen av i  
  
 första hand virke. Där behandlas bl.a. virkesförsörjning och virkesproduktion,  
  
 energi- och klimatfrågor, former för skogens brukande  
  
 samt röjning och klövvilt. Betänkandets kapitel 12 till 20 handlar  
  
 om biologisk mångfald, vatten, former för skydd av skog och  
  
 frivilliga avsättningar. Skötsel av natur- och kulturmiljövärden,  
  
 generell hänsyn och skogens sociala värden återfinns också i denna  
  
 del.  
  
 I betänkandets tredje del ingår kapitel som på olika sätt anknyter  
  
 till den skogliga lagstiftningen. Det gäller till exempel tillsyn enligt  
  
 skogsvårdslagen, SMÖR och planplikt, behov av mätinstrument för  
  
 måluppfyllelsen samt skogsvårdslagens koppling till måluppfyllelsen.  
  
 Därutöver återfinns i denna del kapitel om samhällets och  
  
 näringens ansvar, privatskogsbrukets roll samt ett förslag till ny  
  
 indelning av de skogsrelaterade ägoslagen. Internationella frågor,  
  
 forskning samt konsekvensbedömningar av utredningens förslag  
  
 återfinns i denna del liksom ett kapitel om den storm som drabbade  
  
 södra Sverige i januari 2005. 
  
 55  
  
 2 Mina övergripande  
  
 ställningstaganden  
  
 2.1 Allmänt intryck  
  
 Den skogspolitik som trädde i kraft 1994 fungerar, enligt min  
  
 uppfattning, överlag bra. Den reformerade skogspolitikens grundbultar  
  
 i form av två jämställda mål, avreglering och därtill kopplat  
  
 ökat ansvar för de enskilda skogsägarna samt avskaffande av subventioner  
  
 har lagt grunden för en positiv utveckling under de dryga  
  
 tolv år som har förflutit. Till dessa skogspolitikens grunder ska  
  
 även, i linje med sektorsansvaret, de beslut som har fattas på miljöpolitikens  
  
 område kopplas. Här har inte minst miljökvalitetsmålen  
  
 med tillhörande delmål betydelse och då speciellt miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar. Ambitionsnivån beträffande formellt skydd  
  
 av skog har bl.a. genom Levande skogars delmål 1 ökat markant  
  
 jämfört med i början av 1990-talet. Även den generella hänsynen i  
  
 skogsbruket har förbättrats betydligt under de år som har förflutit  
  
 sedan skogspolitiken reformerades.  
  
 Att skogspolitiken i stort fungerar bra får dock inte innebära att  
  
 man blundar för dess tillkortakommanden. Det kommer exempelvis  
  
 att bli svårt att nå målet om formellt skydd av skogsmark inom  
  
 utsatt tid. Här är emellertid min uppfattning att man inte får fixera  
  
 sig vid delmålens sluttider och utvecklingens takt i sådan utsträckning  
  
 att man glömmer att utvecklingen trots allt går åt rätt håll.  
  
 Målen kommer att nås, om än senare än man bedömde som möjligt  
  
 när målen formulerades.  
  
 De långa tidsperspektiven inom skogsbruket, både när det gäller  
  
 exempelvis produktion av virke och olika typer av påverkan på  
  
 biologisk mångfald, gör dessutom att tolv år är en förhållandevis  
  
 kort tid för att ge den nya skogspolitiken ett helt rättvisande  
  
 omdöme. Den stora delen av dagens skogslandskap återspeglar  
  
 fortfarande den skogspolitik som rådde före 1994 och mycket av  
  
 det som har genomförts inom ramen för den nuvarande skogspolitiken  
  
 kommer inte att ha effekter förrän om ytterligare ett antal 
  
 Mina övergripande ställningstaganden SOU 2006:81  
  
 56  
  
 decennier. Det blir således en uppgift för framtida generationer att  
  
 avgöra om mitt i grunden positiva intryck av dagens skogspolitik  
  
 även har bärkraft in i framtiden.  
  
 Jag ser dock en oroande tendens till mattade ambitionsnivåer,  
  
 när det exempelvis gäller röjning och generell hänsyn. Fortfarande  
  
 underkänns en alltför stor andel föryngringar och viltskadorna är  
  
 betydande. Dessa tendenser är emellertid inte av det slaget att jag  
  
 finner tiden mogen för att förorda några mer omvälvande förändringar  
  
 av skogspolitiken. I det sammanhanget bör även erinras om  
  
 att en viktig utgångspunkt för mitt uppdrag har varit att grunderna  
  
 för den nuvarande skogspolitiken ska ligga fast. En av dessa  
  
 grunder är avregleringen med tillhörande krav på den enskilde  
  
 skogsägaren att ta ansvar för att de skogspolitiska ambitionerna  
  
 uppfylls. Enligt min uppfattning finns det därför ännu inte skäl att  
  
 överge de mjuka styrmedel i form av bl.a. avgiftsfri rådgivning som  
  
 kännetecknar dagens skogspolitik, till förmån för en tvingande  
  
 detaljstyrning av skogsbruket via skogsvårdslagen.  
  
 2.2 Moderniserad portalparagraf  
  
 Under de tolv år som har förflutit sedan den nuvarande  
  
 skogspolitiken infördes har synen på skogen och skogsbruket till  
  
 viss del förändrats. Två frågor har fått en helt annan dignitet i den  
  
 skogspolitiska debatten än i början av 1990-talet. Det handlar dels  
  
 om skogens roll i förhållande till klimatets utveckling, dels om  
  
 skogens sociala värden. Enligt min uppfattning kommer båda dessa  
  
 frågor att även framgent ha så stor betydelse för skogen och  
  
 skogsbruket att det är motiverat att de tydligare uttrycks i skogsvårdslagens  
  
 portalparagraf. Den modernisering av portalparagrafen  
  
 som jag föreslår innebär inte att skogspolitikens två jämställda mål  
  
 förändras. Däremot blir det tydligare att skogen, genom sin  
  
 förnybarhet, är en unik resurs där produktions- och miljömål  
  
 tydligt sammanfaller. Detta gäller inte minst skogens roll i klimatsammanhang 
  
 . Genom att inkludera uttrycket medborgarnas välfärd  
  
 i portalparagrafen vill jag fånga betydelsen av skogens sociala  
  
 värden i vid bemärkelse. 
  
 SOU 2006:81 Mina övergripande ställningstaganden  
  
 57  
  
 2.3 Mål för virkesproduktionen  
  
 I betänkandet beskriver jag den tilltagande konkurrensen om  
  
 virkesråvaran och att allt högre röster höjs för att virkesproduktionen  
  
 måste öka. Jag har förståelse för denna inställning, men  
  
 menar att ansvaret för att öka virkesproduktionen främst ligger hos  
  
 skogsägarna och skogsindustrin själva. Utrymmet att öka produktionen  
  
 inom ramen för dagens skogspolitik är, enligt min bedömning,  
  
 betydande. Förändringar av nuvarande regelverk eller  
  
 införande av andra styrmedel för att stimulera ökad produktion  
  
 anser jag därför inte vara nödvändigt.  
  
 Däremot anser jag att strävan efter att öka produktionen i den  
  
 svenska skogen skulle vara betjänt av att ett virkesproduktionsmål  
  
 tas fram av den skogliga sektorsmyndigheten, i samråd med skogssektorn,  
  
 som en konkretisering av dagens övergripande produktionsmål.  
  
 Detta virkesproduktionsmål kan sedan ligga till grund för  
  
 mer konkreta sektorsmål med virkesproduktionsinriktning. Sammantaget  
  
 skulle denna ordning tydliggöra statsmakternas syn på  
  
 virkesproduktionen och sannolikt även stimulera fram åtgärder till  
  
 gagn för att produktionen av virke ökar i de svenska skogarna, men  
  
 inom ramen för nu gällande skogspolitik.  
  
 2.4 Ett nytt skogsmarksbegrepp  
  
 Det ställs allt större och allt mer skiftande krav på skogen som  
  
 resurs. Mot den bakgrunden är det viktigt att det är tydligt vad som  
  
 avses när man talar om olika delar av den skogliga resursen. För  
  
 detta krävs klara och entydiga indelningar och definitioner av de  
  
 skogsrelaterade ägoslagen. Under de senaste decennierna har skogliga  
  
 frågor internationaliserats allt mer, Sverige har förbundit sig att  
  
 följa en rad internationella överenskommelser och miljöfrågorna  
  
 har fått ökad tyngd bl.a. genom att arealen skyddad mark har ökat  
  
 väsentligt. Mot bakgrund av de förändringar som ägt rum är det  
  
 min bedömning att den nuvarande otydliga och delvis motsägelsefulla  
  
 indelningen av skog och mark inte längre är ändamålsenlig. Jag  
  
 föreslår därför att nya begrepp och definitioner införs för de  
  
 skogsrelaterade ägoslagen, att begreppet skog definieras och att  
  
 begreppet impediment fasas ut. Den indelning av de skogsrelaterade  
  
 ägoslagen som jag föreslår är enkel och innehåller få nivåer och  
  
 begrepp, vilket jag tycker är en styrka. 
  
 Mina övergripande ställningstaganden SOU 2006:81  
  
 58  
  
 2.5 IT-baserad skogsbruksplan  
  
 Goda kunskaper om den egna fastigheten är en viktig förutsättning  
  
 för att skogsägare ska kunna ta det ansvar som skogspolitiken  
  
 förutsätter. För att understryka detta samt för att bejaka en ökad  
  
 tillgänglighet och användning av den betydande IT-baserade  
  
 information som finns att tillgå från bl.a. myndigheter föreslår jag  
  
 att ett krav på innehav av skogsbruksplan fr.o.m. år 2008 ersätter  
  
 det nuvarande kravet i skogsvårdslagen på innehav av en skogs- och  
  
 miljöredovisning. Förslaget bygger på att Skogsstyrelsen tills dess  
  
 har slutfört det planerade projektet att göra grundläggande  
  
 fastighetsinformation m.m. tillgängligt för varje skogsägare via  
  
 Internet.  
  
 2.6 Den internationella arenan allt viktigare  
  
 Sverige är en betydande skogsnation både på europeisk nivå och  
  
 globalt. Många skogspolitiska frågor har också tydliga internationella  
  
 och i bland även globala dimensioner. Dessa förhållanden  
  
 bör enligt min uppfattning avspeglas i att Sverige i internationella  
  
 sammanhang där skogspolitiska frågor dryftas framför tydliga  
  
 ståndpunkter. Det behövs, enligt min uppfattning, en strategisk  
  
 handlingsplan för det internationella agerandet och ett forum för  
  
 förankring och diskussion om internationella skogsfrågor som är  
  
 knutet till Näringsdepartementet. 
  
 59  
  
 3 Mina ställningstaganden och  
  
 förslag  
  
 3.1 Skogspolitikens mål  
  
 3.1.1 Direktiven  
  
 I regeringens direktiv till Skogsutredningen anges att det är väsentligt  
  
 att utvärdera hur väl skogspolitikens mål har uppfyllts under de  
  
 dryga tio år som politiken har tillämpats. Utredaren ska bedöma  
  
 hur väl produktions- och miljömålen har uppfyllts. Utvärderingen  
  
 ska, enligt direktiven, ta som utgångspunkt att grunderna för den  
  
 gällande skogspolitiken ligger fast. Det innebär att skogspolitikens  
  
 två jämställda mål, ett produktionsmål och ett miljömål, ligger fast.  
  
 Mitt förslag:  
  
  Skogsvårdslagens portalparagraf omformuleras och ges följande  
  
 lydelse: Skogen är en förnybar resurs och en nationell  
  
 tillgång som skall skötas så att den uthålligt ger en god  
  
 avkastning och bidrar till medborgarnas välfärd samtidigt som  
  
 den biologiska mångfalden behålls. Vid skötseln skall hänsyn  
  
 tas även till andra allmänna intressen.  
  
 3.1.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 I utredningens delbetänkande beskrev jag den skogspolitiska  
  
 målstrukturen. Beskrivningen refereras i detta betänkandes kapitel  
  
 fyra. I delbetänkandet konstaterade jag att den skogspolitiska  
  
 målstrukturen är svåröverskådlig och att detta i kombination med  
  
 överlappande politik- och ansvarsområden försämrar möjligheter  
  
 att styra utvecklingen på det skogspolitiska området i önskvärd  
  
 riktning. Vidare noterade jag att den uppsättning skogliga sektorsmål  
  
 som gällde under perioden 19982003 var svåra att utvärdera 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 60  
  
 mot. Den uppsättning sektorsmål som beslutades i mars 2005 är  
  
 formulerade på ett sådant sätt att de ska vara lättare att följa upp,  
  
 vilket är positivt. Det är dock för tidigt att säga något om hur väl  
  
 de nya sektorsmålen har uppfyllts.  
  
 Min sammantagna bedömning var att den tidigare uppsättningen  
  
 sektorsmål inte bara var svår att utvärdera mot utan dessutom  
  
 kunde anses vara mer eller mindre överspelad. Nya nationella  
  
 sektorsmål hade nyligen tagits fram utan att det egentligen gjordes  
  
 något riktigt bokslut kring de förra sektorsmålen. När nu ett  
  
 drygt år har gått sedan jag presenterade utredningens delbetänkande  
  
 kvarstår de synpunkter jag framförde beträffande de skogliga  
  
 målen. Ännu har alltför kort tid förflutit för att det ska gå att ha en  
  
 klar uppfattning om förutsättningarna för att nå fler av de skogspolitiska  
  
 sektorsmålen.  
  
 Reviderad portalparagraf  
  
 Oaktat svårigheterna att redan nu bedöma hur väl de nya sektorsmålen  
  
 har uppfyllts anser jag att det finns skäl att anpassa skogsvårdslagens  
  
 (SVL:s) portalparagraf till vissa omvärldsförändringar  
  
 och värderingsförskjutningar som skett under det dryga decennium  
  
 som den nya skogspolitiken har varit verksam. Jag anser att de  
  
 tillägg i portalparagrafen som jag förordar kan göras utan att  
  
 grunderna för skogspolitiken rubbas.  
  
 Det jag föreslår är ett förtydligande av skogsresursens förnybarhet  
  
 och därigenom även produktionsmålets miljödimension, inte  
  
 minst i klimatsammanhang. Motiven till mitt förslag sammanhänger  
  
 med att utvecklingen av jordens klimat mest troligt kommer  
  
 att vara den överskuggande globala miljöfrågan under överskådlig  
  
 tid. Mot den bakgrunden är det, enligt min uppfattning, angeläget  
  
 att lyfta fram skogen och skogsbrukets roll som en del av lösningen  
  
 på detta problem. Skogspolitikens miljödimension sammankopplas  
  
 på detta sätt än mer med produktionsfrågorna och vidgas till att  
  
 omfatta fler miljöaspekter än bevarande av biologisk mångfald. Det  
  
 är dock viktigt att understryka att en vidgad syn på skogspolitikens  
  
 miljödimension inte ska ske på bekostnad av den biologiska mångfalden.  
  
 Utöver denna förändring vill jag ge hållbarhetskonceptets tredje  
  
 dimension, den sociala, större erkänsla inom ramen för skogspolitikens  
  
 övergripande miljömål. Skogens sociala värden har på 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 61  
  
 senare år fått ökad uppmärksamhet. En tilltagande insikt om  
  
 skogens betydelse som arena för folkhälsofrämjande aktiviteter,  
  
 småföretagande m.m. har bidragit till detta. Skogens sociala värden  
  
 har belysts i flera studier av bl.a. Skogstyrelsen och även lyfts fram  
  
 som en viktig fråga i regeringens senaste skrivelse om skogspolitiken.  
  
 Jag ser ett stort värde i att statusen hos skogens sociala  
  
 värden uppgraderas. Samtidigt skulle detta borga för en syn på  
  
 produktion, där mångbrukstanken till gagn för fler intressen än  
  
 rena virkesproduktionsintressen lyfts fram. Jag anser mot denna  
  
 bakgrund att SVL:s portalparagraf bör revideras. Mitt förslag  
  
 innebär att det i portalparagrafen införs en formulering med innebörden  
  
 att skogen ska skötas så att den bidrar till medborgarnas  
  
 välfärd. Detta vida begrepp är valt för att kunna omfatta hela den  
  
 bredd av sociala värden som skogen kan tillhandahålla. Ytterligare  
  
 förslag med anknytning till skogens sociala värden återfinns senare  
  
 i detta betänkande.  
  
 Konkretiserat virkesmål  
  
 Längre fram i detta betänkande pekar jag på vikten av att bättre ta  
  
 tillvara skogsmarkens produktionspotential. Jag vill redan här  
  
 flagga för att jag där föreslår att det bör tas fram en konkretisering  
  
 av det skogspolitiska produktionsmålet med inriktning mot att öka  
  
 virkesproduktionen i den svenska skogen. Ett sådant virkesproduktionsmål  
  
 kan sedan ligga till grund för framtagandet av mer konkreta,  
  
 kortsiktiga sektorsmål med denna inriktning. Detta innebär  
  
 dock inte att jag anser att skogens övergripande produktionsmål  
  
 endast omfattar produktion av virkesråvara. Jag vill tydligt deklarera  
  
 att skogspolitikens produktionsmål har en betydligt bredare  
  
 innebörd än så. Men kraven på ökad produktion av virkesråvara  
  
 talar för att ett mer konkret virkesproduktionsmål är nödvändigt.  
  
 Ett sådant mål hindrar inte att det på sikt även utvecklas mål för  
  
 produktion av annat än virke i den svenska skogen. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 62  
  
 3.2 Målkonflikter inom skogspolitiken och med målen  
  
 för andra politikområden  
  
 3.2.1 Direktiven  
  
 I direktiven till Skogsutredningen anger regeringen att eventuella  
  
 målkonflikter inom skogspolitiken och mellan skogspolitiken och  
  
 andra politikområden ska belysas.  
  
 3.2.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Ett av skogspolitikens främsta kännemärken är att de två övergripande  
  
 målen – ett miljö- och ett produktionsmål – ska vara jämställda.  
  
 Själva grundtanken är då att dessa mål på ett övergripande  
  
 plan inte ska stå i konflikt med varandra. Det kan i det här  
  
 sammanhanget upprepas att det i studier av skogspolitikens mål  
  
 under 1990-talet har konstaterats att målen varit vagt hållna. Denna  
  
 vaghet kan motiveras av en tydlig värdekonflikt på politikområdet  
  
 (produktion eller miljö), som den politiska nivån inte kan ta ställning  
  
 till utan att detta samtidigt hämmar möjligheterna att realisera  
  
 det mål som ställningstagandet innebär. I fallet med skogspolitiken  
  
 kan det konstateras att vaghet på central politisk nivå utan närmare  
  
 preciseringar kring hur avvägningar bör göras kan ha bidragit till att  
  
 motstående produktions- och miljöintressen lättare kunde acceptera  
  
 politiken.  
  
 På en övergripande nivå konstaterar jag att det inte finns någon  
  
 målkonflikt mellan de två jämställda målen i skogspolitiken.  
  
 Samtidigt innebär det som i skogspolitiska sammanhang populärt  
  
 brukar betecknas den svenska modellen att avvägningen mellan  
  
 produktionsåtgärder och åtgärder för att bevara den biologiska  
  
 mångfalden ska göras på beståndsnivå. Det uppkommer då onekligen  
  
 situationer där skogspolitikens både och-tänkande innebär  
  
 betydande utmaningar för skogsägarna och emellanåt en känsla av  
  
 att de skogspolitiska målen står i konflikt med varandra på ett  
  
 sådant sätt att det är svårt att veta när man har gjort en rimlig  
  
 avvägning. När var och en försöker fylla de vaga målen med innehåll  
  
 kan det mycket väl uppkomma situationer när olika uttolkningar  
  
 och avvägningar ger olika resultat i fält. De skilda resultaten  
  
 leder då till diskussioner om vem som har gjort den rätta uttolkningen.  
  
 Det behöver dock inte innebära att målen i sig står i  
  
 konflikt med varandra. Det är viktigt att understryka att det sällan 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 63  
  
 finns endast ett svar på vad som är rätt eller fel i uttolkningen av  
  
 skogspolitiken utan att det handlar om en avvägning där olika  
  
 intressen ställs mot varandra.  
  
 Precisering utmanar  
  
 Som har beskrivits tidigare var tanken att de vaga övergripande men  
  
 därigenom även brett accepterade skogspolitiska målen skulle  
  
 preciseras närmare av Skogsstyrelsen i samråd med representanter  
  
 för skogssektorn. Så har också skett i form av s.k. skogliga sektorsmål.  
  
 Preciseringsarbetet innebar betydande utmaningar bl.a. som en  
  
 följd av att när målens konkretiseringsgrad ökade blev det tydligare  
  
 att uppfattningen om hur målen ska uttolkas skiljer sig åt – inte  
  
 bara mellan företrädare för den ena eller andra inriktningen utan  
  
 också mellan skogligt utbildade personer. Följden blev att man inte  
  
 kunde enas om sektorsmål på alla de områden man hade hoppats  
  
 och att de mål man blev överens om har utformats så att de inte  
  
 står i uppenbar konflikt med varandra.  
  
 Den genomgång som jag har gjort visar också att de finns få  
  
 konflikter mellan de skogspolitiska målen uttryckta i termer av de  
  
 kortsiktiga sektorsmålen. Strävan efter att minska arealen med akut  
  
 röjningsbehov kan möjligen påverka målet om en ökad areal lövföryngringar.  
  
 Att det inte går att identifiera fler konflikter mellan de skogspolitiska  
  
 sektorsmålen kan bl.a. förklaras av att det övergripande  
  
 skogspolitiska produktionsmålet inte har givits några fler konkretiseringar  
  
 än om säkerställda föryngringar och minskade arealer  
  
 med akut röjningsbehov.  
  
 Oförenliga medel  
  
 Produktionsinriktade sektorsmål med tydligare inriktning mot att  
  
 öka skogsproduktionen genom gödsling, dikning etc. hade  
  
 sannolikt inneburit att fler målkonflikter hade uppkommit inom  
  
 skogspolitiken. Samtidigt vill jag framhålla att konflikter snarare  
  
 föreligger på genomförandenivå, dvs. mellan de medel man vill  
  
 använda för att nå målen än mellan själva målen. Det övergripande  
  
 produktionsmålet bättre föryngringar kan exempelvis kräva mer  
  
 omfattande markberedning. Sådan markberedning kan dock inne 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 64  
  
 bära en ökad risk för skador på fornlämningar vilket står i konflikt  
  
 med mål om att bevara alla fornlämningar. Målen i sig skulle i det  
  
 här fallet kunna vara förenliga om man hittade andra lösningar för  
  
 att säkra återväxten.  
  
 Senare i detta betänkande belyser jag den tilltagande konkurrensen  
  
 om virkesråvaran. Där framgår att denna ökande konkurrens  
  
 bl.a. har att göra med att vissa av klimatpolitikens medel  
  
 (bl.a. koldioxidbeskattning och elcertifikatsystemet) gynnar användningen  
  
 av biobränslen. Bioenergiindustrins betalningsförmåga  
  
 ökar och från den övriga skogsindustrins sida befarar man att  
  
 bioenergiindustrin ska börja efterfråga samma sortiment som  
  
 massa- och pappersindustrin. Det innebär att de medel som  
  
 används inom ett annat politikområde påverkar användningen av de  
  
 råvaror som produceras i skogen. Det handlar alltså inte om att  
  
 skogs- och klimatpolitikens övergripande mål är oförenliga. Det är  
  
 också viktigt att hålla i minnet att skogspolitiken inte omfattar  
  
 några mål med bäring på hur virkesråvaran bör användas. Det är en  
  
 fråga för marknadskrafterna.  
  
 Ansvarsfull produktion förenlig med miljömål  
  
 Ett politikområde som skulle kunna tänkas komma i konflikt med  
  
 skogspolitikens produktionsmål är målen för miljöpolitiken. I  
  
 likhet med vad som redan har anförts innebär emellertid produktionsmålets  
  
 vaghet och det faktum att detta mål i stor utsträckning  
  
 saknar konkretiseringar på sektorsmålsnivå att det är svårt att peka  
  
 ut tydliga konflikter. Att skogsmarken, så som det anges i skogspolitikens  
  
 produktionsmål, ska användas effektivt och ansvarsfullt  
  
 så att den ger en uthålligt hög avkastning kan således inte anses vara  
  
 en formulering som står i konflikt med något av de sexton miljökvalitetsmålen.  
  
 Inte minst beror detta på att begreppet uthålligt  
  
 hög avkastning används. Uttrycket får anses ansluta sig till det  
  
 tredelade hållbarhetsbegreppet där utöver ekonomisk och social  
  
 hållbarhet även ekologisk hållbarhet ingår. Uttrycket ansvarsfullt  
  
 kan också anses innebära att produktionsmålet åsyftar ett skogsbruk  
  
 som beaktar de av riksdagens fastställda miljökvalitetsmålen  
  
 med tillhörande delmål. Att använda skogen ansvarsfullt måste  
  
 också, enligt min mening, innebära en hög produktion av virkesråvara. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 65  
  
 När det gäller konflikter mellan skogspolitikens mål och mål för  
  
 andra politikområden har jag inte ansett det vara rimligt eller  
  
 meningsfullt att genomföra en systematisk genomgång av målen  
  
 för statsbudgetens samtliga politikområden. Dessa politikområden  
  
 har, i likhet med skogspolitiken, övergripande mål som ofta konkretiseras  
  
 ytterligare av myndigheter inom berörd sektor. Att  
  
 exempelvis väga skogspolitikens alla kortsiktiga sektorsmål mot  
  
 liknande mål på lägre nivåer inom andra politikområden hade,  
  
 enligt min bedömning, emellertid varit en alltför omfattande uppgift.  
  
 Hade dessutom de medel som används inom olika politikområden  
  
 beaktats i förhållande till de skogspolitiska medlen hade  
  
 uppgiften varit än mer svårhanterlig.  
  
 3.3 Virkesförsörjning  
  
 3.3.1 Direktiven  
  
 I utredningens direktiv slås det fast att virkesförsörjningsfrågorna  
  
 ska belysas särskilt. Det svenska skogsbrukets långsiktiga inriktning  
  
 och utvecklingsmöjligheter på en internationell marknad med  
  
 ökad konkurrens liksom de ökande och konkurrerande anspråken  
  
 på råvaran ska också belysas. Utredaren ska beakta rapporten Mer  
  
 trä i byggandet liksom den rapport om den svenska användningen  
  
 av bioenergi som Sveriges lantbruksuniversitet presenterade i juni  
  
 2004.  
  
 Av utredningens direktiv framgår det också att de förändringar  
  
 av skogsnäringens villkor som har skett de senaste tio åren ska  
  
 beaktas liksom den fortgående internationaliseringen av skogsindustrin  
  
 och virkesmarknaden.  
  
 3.3.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Svensk skogsindustri i vid bemärkelse är en förutsättning för  
  
 lönsamhet i det svenska skogsbruket. Denna lönsamhet är i sin tur  
  
 en avgörande faktor för skogsbrukets vilja att tillhandahålla virke  
  
 och för att bedriva en god skogsvård.  
  
 Den tilltagande konkurrensen om råvaran som följer i spåren av  
  
 bioenergiindustrins utveckling kan innebära stigande råvarupriser  
  
 som kan påverka skogsindustrins konkurrenskraft. Samtidigt innebär  
  
 bioenergisegmentet också en möjlighet för den svenska skogs 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 66  
  
 industrin att sänka sina energikostnader och att generera intäkter  
  
 från bioenergiförsäljning (se vidare detta betänkandes kapitel 7).  
  
 Enligt min uppfattning är det mycket viktigt med en väl avvägd  
  
 virkesbalans där skogsbruk lönar sig utan att virkespriserna är så  
  
 höga att industrins förmåga att konkurrera på en global marknad  
  
 hämmas. En tilltagande konkurrens på efterfrågesidan med stigande  
  
 priser gynnar kortsiktigt de svenska skogsägarna. Långsiktigt  
  
 kan det dock innebära svårigheter för skogsindustrin och därmed  
  
 även för skogsbruket. Jag återkommer till min syn på ökad  
  
 virkesproduktion i detta betänkandes kapitel 8. Jag vill dock redan  
  
 här indikera att min grundläggande inställning på det området är att  
  
 den nuvarande skogspolitiken lämnar stort utrymme för åtgärder i  
  
 syfte att öka virkesproduktionen. Ansvaret för att sådana åtgärder  
  
 vidtas vilar i första hand på näringslivet och inte på att statsmakterna  
  
 förändrar skogspolitikens grunder. En strukturomvandling  
  
 som kan bli följden av en ökad efterfrågan på skogsråvara kan  
  
 inte påverkas nämnvärt av att skogsproduktionen ökas. På sin höjd  
  
 kan den förskjutas i tid. En ökad användning av skogsråvaran och  
  
 utveckling av nya produkter kan däremot leda till att nya branscher  
  
 växer fram.  
  
 3.4 Skog, klimat och energi  
  
 3.4.1 Direktiven  
  
 I Skogsutredningens direktiv betonas det att skogsbruk kännetecknas  
  
 av långa tidsperspektiv. Detta motiverar att framtida  
  
 klimatförändringar och klimatpolitikens påverkan på svenskt  
  
 skogsbruk ska beaktas i utredningsarbetet. Vidare ska de ökande  
  
 och konkurrerande anspråken på råvaran belysas. Enligt direktiven  
  
 ska utredaren beakta resultatet av det uppdrag om användningen av  
  
 bioenergi som Sveriges lantbruksuniversitet rapporterade till regeringen  
  
 i juni 2004. Även forskning om klimatförändringarnas  
  
 betydelse för skogsnäringen ska beaktas. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 67  
  
 Mina förslag:  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att ta fram ett underlag om  
  
 skogsskötsel som gagnar skogens roll som producent av  
  
 råvara för bioenergiframställning, minskar utsläppen av växthusgaser  
  
 från skog och skogsmark och/eller tillvaratar dess  
  
 funktion som kolsänka.  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att tillsammans med SCB utveckla  
  
 produktionen av trädbränslestatistik.  
  
  En översyn genomförs av gränserna för fjällnära skog och  
  
 svårföryngrad skog.  
  
 3.4.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Mer skog och skogsbruk ger mindre global värme  
  
 I likhet med Kommissionen mot oljeberoende anser jag att skogen  
  
 och skogsbruket har en avgörande roll att spela när det gäller att  
  
 minska det svenska beroendet av olja och därigenom även utsläppen  
  
 av växthusgaser. Ökad skogsproduktion i syfte att ersätta  
  
 fossila bränslen för energiändamål och i annan användning liksom  
  
 för att utnyttja skogens roll som kolsänka är ett betydelsefullt  
  
 medel för en framgångsrik klimatpolitik. Mina förslag på temat  
  
 ökad skogsproduktion presenteras i detta betänkandes åttonde  
  
 kapitel.  
  
 Skogsskötsel mot klimatförändringar  
  
 Trots att omfattande forskning har bedrivits om klimatproblemen  
  
 under senare decennier finns fortfarande många kunskapsluckor att  
  
 fylla. Klimatets utveckling och konsekvenserna av denna, är  
  
 områden där vi fortfarande lever under betydande osäkerhet. Detta  
  
 får dock inte innebära passivitet. Inom ramen för olika forskningsprogram  
  
 som beskrivs i utredningens underlag har man bl.a.  
  
 belyst hur skogsskötseln kan modifieras för att på olika sätt bidra  
  
 till lösningen av klimatproblemen. Jag anser att det bl.a. mot den  
  
 bakgrunden finns övertygande skäl för att föreslå att Skogsstyrelsen  
  
 ska ta fram underlag för att kunna ge kvalificerad skötselrådgivning  
  
 som gagnar skogens roll som producent av bioenergi, 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 68  
  
 minskar utsläppen av växthusgaser från skog och skogsmark  
  
 och/eller tillvaratar dess funktion som kolsänka.  
  
 Bättre trädbränslestatistik  
  
 Min syn på konkurrensen om råvaran har jag i huvudsak redovisat  
  
 på annan plats i detta betänkande. Ett viktigt underlag för statens  
  
 bedömningar av hur man ska förhålla sig till sådan konkurrens som  
  
 på sikt riskerar att ha en negativ inverkan på svensk skogsindustri  
  
 är tillförlitlig statistik. Den statistik som gäller trädbränsleuttag i  
  
 den svenska skogen och därmed även frågan om ytterligare potential  
  
 på detta område är dock bristfällig. Detta leder också till  
  
 svårigheter för myndigheterna att bedöma behovet och ge råd om  
  
 den för ett hållbart uttag så viktiga återföringen av aska till mark  
  
 där skogsbränsle har tagits ut.  
  
 Översyn av gränserna för svårföryngrad och fjällnära skog  
  
 I 15 § SVL finns bestämmelser om svårföryngrad skog, skyddsskog  
  
 och fjällnära skog. Gränserna för dessa skogsbegrepp finns reglerade  
  
 i förordningarna SKSFS1983:1 och SKSFS 1991:3. Där saknas  
  
 redovisning av kriterier för hur gränserna är dragna. Ofta utgörs  
  
 gränsen av extrapolerade uppgifter från f.d. Domänverkets gränser.  
  
 Gränserna har betydelse för hur skogsbruket får bedrivas och det är  
  
 olyckligt att ovan nämnda gränser är så schablonmässigt dragna att  
  
 de inte fyller sitt syfte att skydda natur- och kulturvärden samtidigt  
  
 som de upplevs hindrande för rationellt skogsbruk och åtminstone  
  
 ibland som en misshushållning med Skogsstyrelsens resurser. Vid  
  
 en exkursion anordnad av Skogsägarnas inlandsråd har jag sett  
  
 exempel på hur till exempel ett högt läge (800 m.ö.h.) kan ha  
  
 mycket gynnsamma förutsättningar för skogsproduktion. Samtidigt  
  
 finns det stor kunskap om att förutsättningarna för lyckade  
  
 föryngringar kan vara nog så svåra på lägre höjder. Den befarade  
  
 klimatförändringen med högre medeltemperaturer kommer också  
  
 att medföra att trädgränsen förflyttas. Sveriges skogsmarksareal  
  
 kommer troligtvis att öka och ett varmare klimat får betydelse för  
  
 den biologiska mångfalden. Jag föreslår därför att en översyn av  
  
 gränserna för svårföryngrad och fjällnära skog görs. Jag förordar en  
  
 gräns som utgår från biologiska och klimatologiska förhållanden 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 69  
  
 och som på längre sikt även kan beakta klimatutvecklingens  
  
 påverkan på förutsättningarna för skogsbruk i det som i dagsläget  
  
 anses vara svårföryngrade och fjällnära områden.  
  
 Jag vill samtidigt betona att jag inte anser att översynen ska  
  
 resultera i en uppmjukning av de krav som ställs på brukande i  
  
 svårföryngrade och fjällnära områden i syfte att skydda natur- och  
  
 kulturmiljövärden. Översynens syfte är att ge skogsbruket funktionella  
  
 gränser som är anpassade till de värden de är satta att  
  
 skydda.  
  
 3.5 Ökad virkesproduktion  
  
 3.5.1 Direktiven  
  
 I direktiven står bl.a. att de ökande och konkurrerande anspråken  
  
 på råvaran ska belysas.  
  
 Mina förslag:  
  
  Skogsstyrelsen uppdras att, i samråd med skogssektorn,  
  
 utarbeta en konkretisering av det övergripande produktionsmålet  
  
 med avseende på virkesproduktion. Med utgångspunkt  
  
 från det nya målet kompletteras de nu gällande kortsiktiga  
  
 nationella sektorsmålen med ytterligare mål inriktade  
  
 på ökad virkesproduktion.  
  
  Skogsstyrelsen uppdras att utarbeta en tydligare definition  
  
 av vad som avses med utländska trädslag i skogsvårdslagstiftningen.  
  
 3.5.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Skogsproduktion gynnar hållbart samhälle  
  
 Skogen svarar, såväl globalt som nationellt, för en stor andel av de  
  
 tillgängliga naturresurserna. Skogen har dessutom den stora fördelen  
  
 att den är en förnybar resurs. Förutsatt att det brukande som  
  
 bedrivs är uthålligt är därför skogsproduktion, förädling och nyttjande  
  
 av skogens produkter, som jag ser det, en av de viktigaste  
  
 åtgärderna för att nå ett hållbart samhälle. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 70  
  
 Som jag konstaterar på andra platser i detta betänkande ökar  
  
 anspråken på den svenska skogsråvaran. Såväl skogsindustrins som  
  
 energisektorns behov av virke ökar samtidigt som miljövärden och  
  
 andra intressen ställer krav på hur skogsresursen ska brukas och  
  
 förvaltas. I juni 2006 presenterade Kommissionen mot oljeberoende  
  
 sin rapport På väg mot ett oljefritt Sverige. I rapporten  
  
 pekas den svenska skogen ut som en av de viktigaste resurserna för  
  
 att bryta oljeberoendet i det svenska samhället.  
  
 Efterfrågestyrd produktionsökning  
  
 Jag har förstått att det finns en stor potential att öka virkesproduktionen  
  
 i de svenska skogarna. Under utredningens gång har  
  
 jag fått många propåer om att göra det möjligt för skogsägare att  
  
 utnyttja denna produktionspotential. Ju mer jag satt mig in i  
  
 ämnet, desto oftare har jag dock fått fråga mig vad det är i dagens  
  
 skogspolitik som hindrar att denna potential kommer till användning.  
  
 Jag bedömer att det finns ett stort utrymme för en ökad virkesproduktion  
  
 inom ramarna för dagens lagstiftning och politiska  
  
 inriktning. Drivkraften för att denna potential ska nyttjas i större  
  
 utsträckning måste dock, enligt min mening, komma från de  
  
 intressen som efterfrågar skogsråvaran, dvs. skogsindustri, energiproducenter  
  
 och andra virkesanvändare. Min bedömning är att  
  
 denna drivkraft kommer att stärkas när efterfrågan på virke ökar  
  
 och virkespriserna stiger. Då ökar investeringsviljan hos skogsägaren  
  
 och produktionsrådgivningen från skogsägarnas egna organisationer.  
  
 I linje med detta anser jag inte heller att mål för  
  
 virkesproduktion bör fattas på politisk nivå utan fastställas av den  
  
 skogliga sektorsmyndigheten. I ett brett sammansatt fora som det  
  
 nationella skogliga sektorsrådet kan och bör diskussioner föras om  
  
 hur mål avseende virkesproduktion ska utformas för att ytterligare  
  
 tydliggöra hur virkesproduktionen ska kunna ökas.  
  
 Staten skapar förutsättningar  
  
 Staten har naturligtvis också ett ansvar för produktionen av virke  
  
 genom det samhällsintresse som ligger i en tryggad försörjning av  
  
 förnybara råvaror från skogen. Statens roll är att skapa förut 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 71  
  
 sättningar för ett mångsidigt och rationellt nyttjande av den skogliga  
  
 resursen. Jag anser att skogsvårdslagen, såsom den i dag är  
  
 utformad, i huvudsak på ett ändamålsenligt sätt bidrar till att skapa  
  
 dessa förutsättningar.  
  
 Min uppfattning är således att det inte i första hand är skogsvårdslagstiftningen  
  
 som utgör ett hinder för att nyttja virkesproduktionspotentialen  
  
 i de svenska skogarna.  
  
 Åtgärder för ökad produktion  
  
 De åtgärder som jag identifierat som de viktigaste för att öka  
  
 virkesproduktionen är att  
  
  beskoga jordbruksmark som inte längre brukas och som därför  
  
 per definition är skogsmark,  
  
  använda bästa möjliga skogsodlingsmaterial och robusta  
  
 föryngringsmetoder,  
  
  gödsla skogen i större omfattning än vad som görs i dag,  
  
  rensa gamla dikessystem som inte längre fungerar,  
  
  begränsa viltskadorna på föryngringar och växande skog och  
  
  utnyttja den potential som finns för att använda främmande  
  
 trädslag inom ramen för den gällande skogsvårdslagstiftningen.  
  
 Samtliga dessa åtgärder ryms inom den nuvarande lagstiftningen  
  
 och för flera av dem finns ett betydligt större utrymme än vad som  
  
 utnyttjas i dag.  
  
 Beskoga obrukad mark  
  
 Jordbruksmark som tagits ur produktion är att betrakta som  
  
 skogsmark i lagens mening och bör, enligt min mening, beskogas i  
  
 syfte att öka virkesproduktionen. I dag är det svårt att veta exakt  
  
 när jordbruksmark övergår till att vara skogsmark eftersom det är  
  
 ett beslut som fattas av den enskilde markägaren. Det gör att det är  
  
 svårt att veta hur stor areal mark som i dag är att betrakta som  
  
 obeskogad skogsmark. Här handlar det alltså inte om att lagstiftningen  
  
 är begränsande. Min bedömning är snarare att lagstiftningen  
  
 är otydlig och att Skogsstyrelsen, bl.a. mot den bakgrunden, inte  
  
 har prioriterat att utöva tillsyn av denna del av skogsvårdslagen.  
  
 Större ansträngningar måste till för att denna mark tas i anspråk för 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 72  
  
 produktion av skogsråvara. En ökad beskogning av nedlagd  
  
 åkermark innebär naturligtvis en förändrad landskapsbild. Det är  
  
 dock min bedömning att det, inte minst i norra Sverige, finns stora  
  
 arealer med igenväxt åkermark som omgående kan beskogas. Dessa  
  
 områden ligger varken i ett befolkat öppet landskap eller bidrar  
  
 påtagligt till den biologiska mångfalden. I andra områden måste  
  
 markägaren ta aktiv ställning till om marken ska beskogas eller  
  
 bevaras som ett öppet landskap. Jag menar att man som markägare  
  
 måste bestämma sig för det ena eller det andra.  
  
 Föryngra rätt och robust  
  
 Statistik från Skogsstyrelsen som publicerades i juni 2006 visar att  
  
 en allt större andel av de skogliga föryngringarna blir godkända  
  
 men att det fortfarande är 16 % av föryngringarna som inte når upp  
  
 till lagens krav. I privatskogsbruket är siffran så hög som 19 %.  
  
 Skogsvårdslagens krav på godkända föryngringar är enligt min  
  
 mening inte för höga utan borde snarast skärpas. Det vore därför  
  
 högst rimligt att detta lagkrav uppfylldes av en betydligt större  
  
 andel av skogsägarna än vad fallet är i dag. I föryngringsskedet  
  
 finns dessutom en stor potential att ytterligare öka den framtida  
  
 virkesproduktionen genom att välja bästa möjliga plantmaterial och  
  
 föryngringsmetoder som är väl lämpade för den aktuella växtplatsen.  
  
 Kvantifiera gödsling i sektorsrådet  
  
 Det finns utrymme för att ytterligare öka den gödslade arealen  
  
 skogsmark inom ramen för gällande lagstiftning. För att underlätta  
  
 för skogsägare att gödsla sin skog anser jag det önskvärt att  
  
 tillämpningen av gällande regler förtydligas. Skogsstyrelsens pågående  
  
 översyn av de allmänna råden för gödsling, som är tänkta att  
  
 vara färdiga att tas i bruk till fältsäsongen 2007, anser jag vara  
  
 ett viktigt steg i rätt riktning. Gödsling utfördes under 2005 på  
  
 cirka 22 000 ha. Det är svårt att kvantifiera den praktiskt möjliga  
  
 och motiverade gödslingsarealen men jag anser att detta är ett  
  
 tydligt exempel på ett område där diskussioner i det brett  
  
 sammansatta nationella sektorsrådet borde kunna leda fram till ett  
  
 kvantifierat mål. Gödsling anses av många bedömare vara den 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 73  
  
 åtgärd som snabbast och säkrast ger en ökad produktion av  
  
 högkvalitativt virke och även detta faller inom ramen för nuvarande  
  
 lagstiftning. Jag gör också bedömningen att gödslingsfrekvensen  
  
 kan öka i skogslandskapet utan att den biologiska mångfalden  
  
 hotas. Även om arealen gödslad mark ökar kommer denna andel att  
  
 vara liten i förhållande till den totala arealen skogsmark.  
  
 Rådgivning för dikesrensning  
  
 När det gäller rensning av diken i syfte att öka skogsproduktionen  
  
 så ser jag att det finns en outnyttjad potential som kan förverkligas  
  
 utan att miljömålen äventyras. Den möjligheten anser jag ska tas  
  
 tillvara. Skogsstyrelsens rådgivning har här en viktig roll att fylla  
  
 för att underlätta för de markägare som vill utföra dikesrensning på  
  
 sin fastighet. Stora arealer skog har genom åren dikats i Sverige för  
  
 att öka produktionen av skog. Enligt beräkningar utförda vid SLU  
  
 finns det i Sverige cirka 180 000 ha skog på dikad torvmark där  
  
 dikenas funktion i dag bedöms som undermålig. Näringstillståndet  
  
 på dessa 180 000 ha är gott och en rensning av befintliga diken  
  
 skulle sannolikt vara en lönsam åtgärd. Även dikesrensning är en  
  
 åtgärd som ryms inom ramen för nuvarande lagstiftning och som  
  
 skulle bidra till att höja virkesproduktionen.  
  
 Förbättrad ungskogsröjning och en kraftig minskning av viltskador  
  
 på växande skog är andra åtgärder som skulle öka produktionen  
  
 och kvaliteten på virket. Dessa åtgärder behandlas dock på  
  
 annan plats i detta betänkande.  
  
 Utländska trädslag har i ett antal decennier varit en del av det  
  
 svenska skogsbruket, i norr huvudsakligen i form av contortatall, i  
  
 söder genom ett antal andra arter. Dagens skogspolitik bejakar  
  
 användning av utländska trädslag i en utsträckning som jag  
  
 bedömer tillräcklig. Däremot behövs en tydligare definition av vad  
  
 som är utländska trädslag och när ett trädslag upphör att vara  
  
 utländskt. Skogsstyrelsen bör ges ett uppdrag att utarbeta en sådan  
  
 definition.  
  
 Grunderna ligger fast  
  
 Möjligheter att intensivodla skog har efterlysts i olika sammanhang.  
  
 Det är oklart exakt vad som då avses med intensivodling. Om  
  
 man menar homogena bestånd av snabbväxande trädslag som 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 74  
  
 gödslas återkommande, eventuellt med start redan i ungskogsfasen,  
  
 på ytor där produktionsmålet blir överordnat miljömålet, så är jag  
  
 inte beredd att tillstyrka intensivodling. Det skulle innebära en  
  
 förändring av den grundläggande inriktningen av den svenska  
  
 skogspolitiken.  
  
 Enligt flera bedömare finns det utrymme att öka virkesproduktionen  
  
 med 2550 % på 1060 års sikt genom åtgärder som  
  
 ryms inom nuvarande lagstiftning. Jag anser att skogssektorn måste  
  
 visa att man vidtar konkreta åtgärder för att realisera den potentialen  
  
 innan grunderna för den svenska skogspolitiken ändras.  
  
 Kommissionen mot oljeberoende förde i juni 2006 i sin rapport  
  
 fram förslag som går ut på att gran och löv odlas mer intensivt på  
  
 några procent av den svenska skogsmarksarealen. I det uppdrag  
  
 som jag gavs var en förutsättning att grunderna för den svenska  
  
 skogspolitiken skulle ligga fast. Mot bakgrund av mitt uppdrags  
  
 utformning och med den korta tid som stått till buds för mig att  
  
 närmare analysera konsekvenserna av kommissionens förslag, gör  
  
 jag bedömningen att effekterna och formerna för en implementering  
  
 av kommissionens förslag bör utredas ytterligare innan de  
  
 skogspolitiska målen eventuellt justeras i denna riktning. En viktig  
  
 fråga i sammanhanget är vilka drivkrafterna skulle vara för den  
  
 enskilda skogsägaren att satsa på den typ av intensivodling som  
  
 kommissionen föreslår, med tanke på att det i dag är svårt för en  
  
 enskild skogsägare att få lönsamhet i en sådan satsning.  
  
 Kommissionens övriga förslag om ökad tillväxt genom bl.a.  
  
 effektivare skötsel i form av röjning, gallring, förädlat plantmaterial,  
  
 dikesrensning, gödsling samt beskogning av nedlagd jordbruksmark  
  
 ligger helt i linje med mina ställningstaganden och  
  
 förslag.  
  
 3.6 Former för skogens brukande  
  
 3.6.1 Direktiven  
  
 I Skogsutredningens direktiv slår regeringen fast att svårigheten att  
  
 bedöma de långsiktiga effekterna av t.ex. nya regler för skogsskötsel  
  
 gör att möjligheter till stor variation i formerna för brukandet  
  
 bör vara norm. Det långa tidsperspektiv som gäller för växande  
  
 skog ska särskilt beaktas. Dessutom ska utredaren särskilt upp 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 75  
  
 märksamma såväl effekterna av tidigare skogsbruksmetoder som  
  
 pågående arbete och forskning kring nya metoder för skogsbruk.  
  
 I direktiven sägs vidare att en viktig ambition bakom avregleringen  
  
 och omläggningen av skogspolitiken 1993 var att mångfalden  
  
 av brukningsmetoder skulle främjas, till gagn för landskapsbild,  
  
 landsbygdsutveckling och biologisk mångfald.  
  
 Enligt direktiven ska utredaren dessutom se över hur alternativa  
  
 skogsbruksmetoder till trakthyggesbruk tillämpas i dag inom  
  
 skogsbruket, samt lämna förslag till sådana metoder och hur de kan  
  
 användas för att understödja möjligheterna till samverkan mellan  
  
 olika sätt att nyttja skogen.  
  
 3.6.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Öka variationen  
  
 Jag ser flera skäl till att ytterligare öka variationen i formerna för  
  
 brukandet av skogen. Många olika intressen gör anspråk på skogen  
  
 och de produkter som den utgör basen för. Om det finns en  
  
 variation i formerna för brukandet av skogen bedömer jag att  
  
 chansen är större att fler av dessa anspråk tillgodoses, nu och i  
  
 framtiden. De skogliga tidsperspektiven är långa och det är svårt att  
  
 förutsäga vad som efterfrågas om hundra år eller vilka ekonomiska,  
  
 sociala och ekologiska förhållanden som råder då. En större  
  
 mångfald av brukningsmetoder ger då rimligtvis en riskspridning  
  
 som gör att skogens värde består även om förutsättningarna ändras  
  
 i olika avseenden.  
  
 Enligt Farmer är trakthyggesbruk ett skogsbrukssätt  
  
 där skötselåtgärderna under olika utvecklingsfaser hos skogen  
  
 går ut på att skapa likåldriga, större bestånd (trakt). En strikt  
  
 tolkning av direktiven skulle då innebära att allt annat än trakthyggesbruk  
  
 är att betrakta som alternativa metoder. Jag har dock  
  
 valt att, inom ramen för denna utredning, utgå från att med alternativa  
  
 metoder till trakthyggesbruk avse metoder för ett kontinuerligt  
  
 skogsbruk där likåldrighet inte är det avgörande kriteriet.  
  
 Lagstiftningen inte begränsande  
  
 Jag har under arbetets gång funderat på vad det är som gör trakthyggesbruket  
  
 till en så dominerande metod i det svenska skogs 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 76  
  
 bruket. Min slutsats är att det beror på en kombination av flera  
  
 faktorer. I den skogsvårdslag som infördes 1948 var huvudmålet att  
  
 restaurera de vid den tiden sönderhuggna skogarna som var resultatet  
  
 av flera decenniers plockhuggning utan tillräckliga föryngringsåtgärder.  
  
 Trakthyggesbruket var ett rationellt sätt att återställa  
  
 dessa skogar och bygga upp virkesförråden med hjälp av den teknik  
  
 och kunskap som fanns tillgänglig fr.o.m. 1950-talet och framåt.  
  
 Stora delar av de svenska skogsekosystemen lämpar sig också på  
  
 många sätt väl för denna typ av skogsbruk.  
  
 När den nu rådande skogsvårdslagen infördes 1994 hade man  
  
 dock insett att ett renodlat trakthyggesbruk inte tillgodoser alla de  
  
 anspråk som görs på skogen. Regeringen efterfrågade därför en  
  
 större variation i formerna för brukandet, något som den dock inte  
  
 anser ha uppfyllts i tillräcklig grad hittills. Vad beror då detta på?  
  
 Min genomgång av gällande regelverk ger vid handen att de allra  
  
 flesta skogsbruksmetoder som kan tänkas vara aktuella faktiskt  
  
 ryms inom ramarna för den nuvarande lagstiftningen. Min slutsats  
  
 är att det inte är lagstiftningen som är den begränsande faktorn i  
  
 det här fallet.  
  
 Min utgångspunkt är att virkesproduktion är och under överskådlig  
  
 framtid kommer att vara den dominerande användningsformen  
  
 för den svenska skogen. Det innebär i sin tur att jag anser  
  
 att de skogsbruksmetoder som kan bli aktuella att använda i  
  
 svenskt skogsbruk ska uppfylla kravet på att markens virkesproducerande  
  
 förmåga utnyttjas på ett godtagbart sätt. Jag ser därför  
  
 ingen anledning att föreslå förändringar av de delar av skogsvårdslagstiftningen  
  
 där detta regleras.  
  
 Såväl privata skogsägare som bolag, Skogsstyrelsen, andra myndigheter  
  
 och skogsbrukets egna organisationer måste dock vara  
  
 öppna för att utveckla nya former för skogens brukande där så är  
  
 motiverat. Det gäller t.ex. områden där sociala värden och rekreationsvärden  
  
 väger tungt, områden med höga naturvärden och  
  
 områden med lång skoglig kontinuitet. Min slutsats blir att dagens  
  
 lagstiftning lämnar tillräckligt utrymme för andra skogsbrukssätt  
  
 än trakthyggesbruk i dessa områden.  
  
 Svårbegriplig lagstiftning bromsar  
  
 Skogsvårdslagstiftningens regler om tillåtna avverkningsformer kan  
  
 dock vara svåra att förstå, något som kan vara en bidragande orsak 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 77  
  
 till att metoder för ett kontinuerligt skogsbruk endast tillämpas i  
  
 liten omfattning. Fortsatt och utökad forskning om dessa metoder  
  
 är självklart viktigt men avgörande för att komma ett steg längre  
  
 med detta anser jag vara den rådgivning som den enskilde skogsägaren  
  
 får.  
  
 Såväl skogsägare som myndigheter och andra rådgivare tenderar  
  
 att ge råd i enlighet med gällande praxis. Huvuddelen av den skogsskötselforskning  
  
 som bedrivs ligger inom trakthyggesbrukets ram.  
  
 Att våga och kunna prova nya vägar kräver kunskap och engagemang  
  
 utöver det vanliga. Självklart ska en så viktig näring som  
  
 skogen vila på en robust kunskapsgrund men beprövade metoder  
  
 får inte bli utvecklingens motståndare. Även om kunskaperna fortfarande  
  
 är mest omfattande när det gäller trakthyggesbruket så har  
  
 forskning och praktisk erfarenhet resulterat i att mycket ny kunskap  
  
 vuxit fram under senare år. För att understödja möjligheterna  
  
 till samverkan mellan olika sätt att nyttja skogen är det viktigt att  
  
 denna kunskap omsätts i praktisk handling i ännu större utsträckning  
  
 än vad som hittills har skett.  
  
 Rådgivaren har nyckelroll  
  
 Enligt min mening är rådgivarens möte med skogsägaren en  
  
 nyckelfaktor i sammanhanget. Att se till varje skogsägares förutsättningar  
  
 och mål för sitt skogsbruk måste utgöra grunden för att  
  
 få till stånd en ökad variation i brukandet. I det sammanhanget ser  
  
 jag mycket positivt på det konsultativa arbetssätt som eftersträvas  
  
 inom Skogsstyrelsen och som jag berörde i mitt delbetänkande. Jag  
  
 knyter också stora förhoppningar till det projekt om kontinuitetsskogar  
  
 och kontinuitetsskogsbruk som Skogsstyrelsen nu driver.  
  
 Jag förutsätter att resultaten av det projektet kommer att bli en  
  
 viktig byggsten för Skogsstyrelsens framtida rådgivning till de  
  
 skogsägare som vill bruka sin skog med andra metoder än trakthyggesbruk.  
  
 Förutsättningar för frihet under ansvar  
  
 Under arbetet med Skogsutredningen har jag fått flera propåer och  
  
 förslag om att tillåta eller förbjuda vissa skogsbruksmetoder. Inte  
  
 minst har det från flera håll uttryckts en oro över att alternativa 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 78  
  
 metoder ska påbjudas på bekostnad av trakthyggesbruk. I mina  
  
 ögon handlar det om att bejaka mångfald och variation på den del  
  
 av skogsmarken där det finns särskilda skäl till det. Utöver att  
  
 tillgodose naturvårdsintressen kan det exempelvis handla om tätortsnära  
  
 skogar eller andra viktiga rekreationsområden.  
  
 Att i detalj specificera vilka skogsbruksmetoder som är tillåtna  
  
 eller förbjudna är, enligt min mening, oförenligt med den princip  
  
 om frihet under ansvar som är en av den svenska skogspolitikens  
  
 grunder. Att, som i den nu gällande skogsvårdslagstiftningen, fokusera  
  
 på att vissa miniminivåer när det gäller exempelvis virkesproduktion  
  
 och tillvaratagande av markens produktionsförmåga,  
  
 ska uppfyllas ligger däremot i linje med principen om frihet under  
  
 ansvar. Min slutsats blir därför att den nuvarande lagstiftningens  
  
 inriktning i de delar som avser former för skogens brukande bör  
  
 bestå. I takt med att kunskapen och erfarenheten om olika sätt att  
  
 bruka skogen växer fram måste regelverket naturligtvis anpassas.  
  
 3.7 Röjning  
  
 3.7.1 Direktiven  
  
 Enligt direktiven ska särskilda åtgärder för att minska arealen skog  
  
 med akut röjningsbehov omfattas av utredarens förslag.  
  
 Mitt förslag:  
  
  En röjningsplikt införs om inte det nationella sektorsmålet  
  
 avseende röjning nås senast år 2010.  
  
 3.7.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Röjningens fördelar uppenbara  
  
 Röjning av ungskog är en åtgärd som påverkar den framtida  
  
 skogens utformning och utveckling. En väl genomförd röjning  
  
 bidrar till bättre lönsamhet och bättre virkeskvalitet senare under  
  
 beståndets omloppstid. Röjning kan styra utbytet i skogen mot  
  
 specifika användningsområden, något som, enligt min uppfattning,  
  
 är viktigare än någonsin nu när Sverige strävar efter ett minskat  
  
 oljeberoende och där skogen förväntas spela en viktig roll. En 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 79  
  
 genomtänkt röjning kan också bidra till att utveckla natur- och  
  
 kulturvärden och att minska effekterna av viltbete. Fördelarna med  
  
 ungskogsröjning är således uppenbara och oomtvistade.  
  
 Trots det har arealen röjd ungskog minskat sedan början av  
  
 1990-talet. Kombinationen av att röjningsplikten och skogsvårdsbidraget  
  
 upphörde, tätt följt av en lågkonjunktur inom skogsbruket  
  
 ledde till att de röjda arealerna sjönk dramatiskt under den första  
  
 halvan av 1990-talet. Sedan mitten av 1990-talet har den röjda  
  
 arealen stigit, men alltför långsamt för att de skogspolitiska målen  
  
 ska uppnås. Statistik för 2005 visar faktiskt på en minskning  
  
 jämfört med närmast föregående år, så det tycks som om den  
  
 ökande trenden har brutits. I södra Sverige kan detta möjligen delvis  
  
 förklaras av effekterna av stormen Wolfe.  
  
 Långa tidsperspektiv hämmar investeringsvilja  
  
 En förklaring till trendbrottet kan vara de långa tidsperspektiv som  
  
 råder i skogsbruket. För en enskild markägare kan röjning utgöra  
  
 en avsevärd kostnad, en investering som visserligen återbetalas i  
  
 form av ett högre värde på skogen men där denna återbetalning  
  
 sker i bästa fall ett antal decennier senare. I kombination med att  
  
 lagstiftningen inte heller ställer några direkta krav på röjning av  
  
 ungskog gör det att röjning är en åtgärd som kan skjutas på  
  
 framtiden utan några omedelbara konsekvenser för skogsägaren.  
  
 IT ökar röjning  
  
 Rådgivning har dock visat sig ha en god effekt på röjningsaktiviteten.  
  
 Den tekniska utvecklingen gör det möjligt för Skogsstyrelsen  
  
 att, på ett resurseffektivt sätt, ge individuell rådgivning till  
  
 skogsägare med eftersatt röjning. Jag ser mycket positivt på den  
  
 utvecklingen och hyser stor tilltro till att tekniken och dess  
  
 tillämpningar kommer att utvecklas ytterligare under de närmaste  
  
 åren. Jag ser också positivt på tankarna om att låta markägarna  
  
 själva ta en del av ansvaret för uppföljningen av rådgivningsinsatserna  
  
 genom inrapportering av röjning och andra åtgärder  
  
 genom s.k. klarkort. Det ökar förutsättningarna för markägare att  
  
 känna delaktighet och engagemang i uppföljningsarbetet och gör  
  
 att de statliga resurserna kan nyttjas mer effektivt. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 80  
  
 Avstår röjningsplikt till 2010  
  
 Jag har stor tilltro till människors egen vilja att ta ansvar för de  
  
 resurser var och en förfogar över. Den ökning av röjningsarealen  
  
 som vi sett under de första åren av detta århundrade ser jag som ett  
  
 uttryck för denna vilja och jag utgår från att den positiva trenden,  
  
 trots den förhoppningsvis tillfälliga nedgången som noterats för  
  
 2005, kommer att bestå och förstärkas. Jag avstår därför ifrån att  
  
 föreslå någon form av röjningsplikt nu.  
  
 Detta till trots ser jag med stor oro på att insatserna för ökad  
  
 röjning ännu inte gett tillräckliga resultat. Jag anser det vara av  
  
 yttersta vikt att de gemensamma ansträngningarna för att öka den  
  
 röjda arealen förstärks ytterligare och att resultaten följs upp  
  
 mycket noggrant. Att dessa ansträngningar kröns med framgång  
  
 anser jag vara ett gemensamt ansvar för markägare, staten och  
  
 skogsbrukets egna organisationer. En gemensam informationsinsats  
  
 till skogsägare om de ekonomiska långsiktiga konsekvenserna  
  
 av eftersatt röjning kan vara ett sätt. Det växande intresset för  
  
 biobränslen kan förhoppningsvis också skapa en marknad för den  
  
 biomassa som röjs.  
  
 Om inte röjningsinsatsen ökar så att det nationella sektorsmålet  
  
 avseende röjning uppnås under den period som de nuvarande  
  
 sektorsmålen löper över, dvs. till 2010, anser jag att staten bör  
  
 återinföra någon typ av röjningsplikt.  
  
 3.8 Skog och klövvilt  
  
 3.8.1 Direktiven  
  
 I regeringens senaste skrivelse om skogspolitiken uppmärksammades  
  
 problemet med de stora klövviltstammarna och behovet av  
  
 att hålla dessa på en acceptabel nivå, såväl från produktionssynpunkt  
  
 som ur ett naturvårdsperspektiv. 
  
 1 Enligt regeringens direktiv  
  
 till Skogsutredningen ska utredaren granska denna fråga och lämna  
  
 förslag på åtgärder.  
  
 1 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 81  
  
 3.8.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Tillgången på vilt i våra svenska skogar är en värdefull resurs som  
  
 måste förvaltas på ett klokt sätt. En klok förvaltning innefattar,  
  
 enligt min bestämda uppfattning, emellertid inte en sådan hushållning  
  
 som innebär att viltresursen blir ett kostsamt hot mot produktion  
  
 av andra nyttigheter i skogen. Älgen är utan jämförelse det vilt  
  
 som orsakar mest problem för skogsbruket. I södra Sverige förekommer  
  
 dock även en del skador orsakade av rådjur, vildsvin samt  
  
 av kron- och dovhjort. Samhället kan inte acceptera att en önskan  
  
 om en tät viltstam leder till att betydande virkesvärden förstörs. En  
  
 bättre balans mellan dessa intressen måste således åstadkommas.  
  
 Markägaren ansvarig  
  
 Jag anser att denna balans endast kan uppnås genom att vinterstammarna  
  
 av älg reduceras så att balans mellan tillgång på foder  
  
 och viltstammens storlek nås. Detta innebär att älgstammen måste  
  
 minska på många håll. Sverige har en med internationella mått mätt  
  
 stor älgstam med i genomsnitt 1015 älgar per tusen ha jämfört  
  
 med t.ex. Finland där motsvarande siffra är cirka tre älgar per tusen  
  
 ha.  
  
 Det är markägaren som har rätten att jaga och därmed också  
  
 huvudansvar för att älgstammen hålls på en rimlig nivå. Det är  
  
 enligt min mening fullt möjligt att bedriva ett långsiktigt hållbart  
  
 skogsbruk och samtidigt ha goda jaktbara stammar av älg.  
  
 Skogsstyrelsens tillsynsroll  
  
 Skogsstyrelsens arbete med att föra ut skogspolitiken bygger i stor  
  
 utsträckning på mjuka styrmedel som bl.a. rådgivning. Detta  
  
 verktyg tycks dock ha begränsade effekter när det gäller att komma  
  
 tillrätta med viltskadeproblematiken. För att öka trycket på markägarna  
  
 att ta sitt ansvar när det gäller att göra rimliga avvägningar  
  
 mellan älgtillgång och skogsskador anser jag att Skogsstyrelsen i  
  
 större utsträckning bör använda lagtillsynsinstrumentet. Myndigheten  
  
 bör exempelvis med hänvisning till 5 § skogsvårdslagen och  
  
 2 3 §§ skogsvårdsförordningen i större utsträckning än hittills  
  
 kräva att svårt älgskadad skog avvecklas och ersätts med ny. Om  
  
 myndigheten anser att aktuell reglering är otillräcklig bör den i 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 82  
  
 första hand se över sina föreskrifter till nämnda bestämmelser.  
  
 Anser myndigheten att det är nödvändigt med författningsförändringar  
  
 på högre nivå som gör det möjligt att ställa större krav på  
  
 markägarna i detta avseende bör man återkomma till regeringen  
  
 med förslag på sådana förändringar. Jag anser inte att det för egen  
  
 del finns grund för att föreslå några förändringar av aktuell  
  
 reglering innan Skogsstyrelsen, inom ramen för sitt tillsynsansvar,  
  
 mer grundligt har prövat hur nämnt lagrum kan utnyttjas.  
  
 Lovvärt förslag utreds  
  
 Det är positivt att representanter för jakt- respektive skogsbruksintressen  
  
 har samlats bakom ett gemensamt förslag till ett nytt  
  
 älgförvaltningssystem i syfte att komma till rätta med de problem  
  
 älgen åsamkar skogsbruket. Förslaget är förvisso endast att betrakta  
  
 som ett ramverk, men den gemensamma ansatsen är lovvärd.  
  
 Utan en samsyn på ett övergripande plan saknas det, enligt min  
  
 uppfattning, grundläggande förutsättningar för en hållbar lokal  
  
 älgförvaltning. I likhet med vad som förordas i det gemensamma  
  
 förslaget är min bedömning dock att avvägningarna ofta måste  
  
 göras i större älgskötselområden än i dagsläget. Detta inte minst  
  
 mot bakgrund av att älgar kan röra sig över stora områden och att  
  
 allt för lokala beslut i förvaltningsfrågan har begränsad räckvidd.  
  
 Decentraliserade förvaltningsmodeller får inte innebära att röststarka  
  
 enskilda och inte sällan kortsiktiga intressen med inriktning  
  
 mot maximering av älgpopulationen får ett sådant inflytande att  
  
 möjligheterna till ett hållbart skogsbruk äventyras eller att den  
  
 biologiska mångfalden hotas.  
  
 Det är bra att regeringen har tillsatt en utredare med uppgift att  
  
 se över nuvarande älgförvaltningssystem och, om behov föreligger,  
  
 föreslå ett nytt sådant system där det ovan nämnda gemensamma  
  
 förslaget kan utgöra en utgångspunkt. Samtidigt pågår ett omfattande  
  
 forskningsprogram vars resultat bl.a. syftar till att vara ett  
  
 underlag för utformningen av framtida viltförvaltningsmodeller. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 83  
  
 Mer foder föder fler  
  
 Det stora antalet älgar i förhållande till fodertillgången är huvudskälet  
  
 till de problem älgarna orsakar det svenska skogsbruket.  
  
 Utöver en decimering av stammen bör dock även fler möjligheter  
  
 att öka fodertillgången tas till vara. Försök med s.k. högröjning och  
  
 åtgärder för att utnyttja sådan mark som inte används för  
  
 skogsbruk (exempelvis kraftledningsgator) för produktion av viltbegärliga  
  
 träd och buskar anser jag vara intressanta och bör uppmuntras.  
  
 Kunskaperna om effekterna av dessa åtgärder är visserligen  
  
 fortfarande begränsade men med utökade erfarenheter ser jag  
  
 dem som potentiella komplement till jakten i en hållbar förvaltning  
  
 av klövviltstammarna.  
  
 Ett annat sätt att minska viltskadorna är stängsling. Kostnaderna  
  
 för stängsling är emellertid betydande och jag har förståelse för att  
  
 enskilda skogsägare ofta väljer bort denna åtgärd av det skälet. Jag  
  
 anser emellertid inte att staten bör subventionera stängsling i större  
  
 utsträckning än vad man i dag gör i samband med ädellövskogsodling.  
  
 3.9 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 3.9.1 Direktiv  
  
 I direktiven till Skogsutredningen ger regeringen utredaren i uppdrag  
  
 att belysa vilka eventuella ytterligare åtgärder som krävs inom  
  
 den svenska skogssektorn för att 2010-målet om att hejda utarmningen  
  
 av biologisk mångfald ska kunna uppfyllas.  
  
 Mitt förslag:  
  
  Miljömålsrådets nästa fördjupade utvärdering inväntas innan  
  
 nya åtgärder för att hejda utarmningen av biologisk mångfald  
  
 föreslås. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 84  
  
 3.9.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Låt miljökvalitetsmålen verka  
  
 Huvuduppdraget för denna utredning är att följa upp och utvärdera  
  
 den nu rådande skogspolitiken och som utredare har jag då att utgå  
  
 från de mål som har satts upp för politikområdet. På flera andra  
  
 ställen i detta betänkande, liksom i mitt delbetänkande2, för jag  
  
 resonemang kring målformulering och måluppfyllelse.  
  
 Det långsiktiga, övergripande målet för miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar är bl.a. att den biologiska mångfalden i skogslandskapet  
  
 ska bevaras. I miljökvalitetsmålet Ett rikt växt- och  
  
 djurliv ingår bl.a. att den biologiska mångfalden ska bevaras och  
  
 nyttjas på ett hållbart sätt, för nuvarande och framtida generationer.  
  
 Den biologiska mångfalden i skogslandskapet och hur den ska  
  
 bevaras och stärkas uppmärksammas alltså tydligt i arbetet med att  
  
 nå de nationella miljökvalitetsmålen. Arbetet är komplext och i  
  
 vissa fall tar det tid innan resultaten blir tydliga. Jag anser därför att  
  
 det är viktigt att det system av kartläggning, åtgärder och uppföljning  
  
 som de nationella miljökvalitetsmålen bygger på tillåts löpa  
  
 som planerat ännu en tid. Flera av de nationella miljökvalitetsmålens  
  
 delmål som rör den biologiska mångfalden i skogen löper ut  
  
 2010 och Miljömålsrådet planerar en fördjupad utvärdering till  
  
 2008. Jag anser att man bör invänta resultatet av den utvärderingen  
  
 innan eventuella nya åtgärder föreslås.  
  
 Riktningen lika viktig som takten  
  
 Av de utvärderingar som hittills gjorts av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar framgår att målet i sin helhet troligen inte kommer  
  
 att nås inom den uppsatta tidsperioden. Det är den bedömning som  
  
 görs av Miljömålsrådet men även av exempelvis ArtDatabanken  
  
 och Centrum för biologisk mångfald. Detta är naturligtvis oroande  
  
 men jag vill samtidigt poängtera att utvecklingen går åt rätt håll.  
  
 För Levande skogar kommer delmålet om förstärkt biologisk  
  
 mångfald (död ved, lövrik skog, gammal skog) att uppnås inom  
  
 utsatt tid. Delmålet om åtgärdsprogram för hotade arter har redan  
  
 uppnåtts.  
  
 2 SOU 2005:39. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 85  
  
 Mot bakgrund av att biologiska processer, inte minst i skogliga  
  
 ekosystem, tar lång tid och kan vara svåra att förutsäga, anser jag  
  
 att riktningen är lika viktig som takten. Det är m.a.o. viktigare att  
  
 utvecklingen när det gäller biologisk mångfald går åt rätt håll än att  
  
 vi når de uppsatta målen vid exakt rätt tidpunkt. Detta resonemang  
  
 förutsätter dock att de skyddsvärda skogar som ännu finns kvar  
  
 inte avverkas innan ett formellt skydd upprättats.  
  
 Den nationella strategin för formellt skydd av skog utgör en  
  
 viktig grund för prioriteringen av vilka skogar som ska bevaras.  
  
 Skogsstyrelsens och Naturvårdsverkets arbete med strategin har  
  
 brutits ner på länsnivå och arbete pågår på landets länsstyrelser för  
  
 att målen ska uppnås. Att skydda skog formellt i till exempel  
  
 naturreservat tar emellertid tid – inte minst om det är många markägare  
  
 inblandande. I detta sammanhang vill jag också betona vikten  
  
 av att resurser finns tillgängliga för att förvalta de områden som  
  
 skyddats. Mina ytterligare ställningstaganden i detta avseende finns  
  
 i avsnitt 3.14. Det är också en fråga om hur samhället använder  
  
 tillgängliga ekonomiska resurser.  
  
 Jag vill dock poängtera att jag anser det vara av största vikt att nå  
  
 de uppsatta målen men att jag inte ser någon anledning att misströsta  
  
 om det inte går helt enligt tidtabell. Jag är övertygad om att  
  
 vi är på rätt väg. Jag vill i detta sammanhang peka på några åtgärder  
  
 som jag bedömer skulle vara gynnsamma för utvecklingen.  
  
 Skapa och återskapa  
  
 Formerna för brukande av skog i syfte att såväl bevara som  
  
 restaurera och nyskapa förutsättningar för biologisk mångfald  
  
 behöver utvecklas. Det projekt om kontinuitetsskogar som Skogsstyrelsen  
  
 driver, bl.a. tillsammans med forskare från SLU, är ett  
  
 konkret exempel på en utveckling som jag ser positivt på. Det är  
  
 viktigt att resultaten från det och andra projekt kommer till  
  
 användning så att erfarenhetsbanken ständigt byggs på. Inte minst  
  
 utgör praktisk erfarenhet en viktig grund för den skogliga myndighetens  
  
 fortsatta rådgivning i dessa frågor.  
  
 För att den naturvård som bedrivs ska vara så effektiv som  
  
 möjligt är det viktigt att kunskapen utvecklas ytterligare om hur  
  
 förutsättningar för biologisk mångfald kan skapas och återskapas.  
  
 För att i framtiden tillgodose de skiftande och ökande anspråk som  
  
 görs på skogen är det viktigt att det finns en dynamik i arbetet med 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 86  
  
 att säkerställa den biologiska mångfalden, inte minst mot bakgrund  
  
 av att biologisk mångfald är ett mycket komplext begrepp som  
  
 innefattar variation på såväl art som gen- och systemnivå. Att  
  
 kunna skapa eller återskapa värdefulla miljöer och substrat blir då  
  
 ett viktigt verktyg för en effektivare naturvård.  
  
 Uppmuntra goda exempel  
  
 Sist men inte minst anser jag det vara av yttersta vikt att de  
  
 markägare som utför åtgärder som är positiva för den biologiska  
  
 mångfalden uppmuntras. Flera av de skogsägare som jag har mött  
  
 under arbetet med Skogsutredningen har uttryckt uppfattningen  
  
 att tidigare åtgärder som lagt grunden för höga naturvärden i  
  
 skogen i dag leder till åtgärder som uppfattas som bestraffningar,  
  
 dvs. att möjligheterna att nyttja marken begränsas av myndigheterna.  
  
 Detta anser jag vara oroande och olyckligt. Som jag uttrycker i  
  
 den del av detta betänkande som handlar om olika instrument för  
  
 naturhänsyn anser jag att en flexibel användning av s.k. Nokåsbidrag  
  
 och naturvårdsavtal är viktiga verktyg i detta sammanhang  
  
 För att klara av att hantera den biologiska mångfalden i framtiden  
  
 behövs goda kunskaper om utvecklingen av de faktorer som  
  
 påverkar den biologiska mångfalden. Jag vill därför peka på mina  
  
 iakttagelser i kapitel 28 om utveckling av mätinstrument för de  
  
 skogspolitiska målen.  
  
 3.10 Skogens vatten  
  
 3.10.1 Direktiven  
  
 Vattenfrågor omnämns inte uttryckligen i regeringens direktiv till  
  
 Skogsutredningen 2004. Sedan direktiven skrevs har emellertid  
  
 vattenfrågor fått ökad uppmärksamhet både mer allmänt och inom  
  
 skogsbruket. Ett viktigt skäl till detta är det pågående genomförandet  
  
 av EU:s vattendirektiv. Sammantaget motiverar detta att  
  
 vattenfrågorna uppmärksammas i detta betänkande. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 87  
  
 Mina förslag:  
  
  Skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) revideras så att  
  
 även vatten- och markvårdens intressen beaktas.  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att revidera föreskrifterna  
  
 till skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) så att  
  
 de bättre tillgodoser vatten- och markvårdens intressen.  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att genomföra en  
  
 informationssatsning om vattnets roll i skogen och hur  
  
 hänsyn kan och bör tas till vatten i samband med skogsbruk.  
  
 3.10.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Vatten är en förutsättning för allt liv i skogen. Vattnet och dess  
  
 framfart är också mycket viktiga element i skogslandskapet. Utöver  
  
 dessa fakta bör det noteras att det pågår ett arbete med att förändra  
  
 det svenska vattenarbetet som en följd av genomförandet av EU:s  
  
 ramdirektiv för vatten.  
  
 Mot den bakgrunden anser jag att vattenfrågorna förtjänar större  
  
 uppmärksamhet inom ramen för skogspolitiken än vad som hittills  
  
 har varit fallet. Ett sätt att förtydliga vattnets betydelse är att  
  
 utöver natur- och kulturmiljövårdens intressen även nämna begreppen  
  
 mark- och vattenvård i SVL:s hänsynsparagraf (30 §). Jag  
  
 är även positiv till att Skogsstyrelsen ser över sina föreskrifter och  
  
 allmänna råd med inriktningen att förtydliga kraven på hänsyn till  
  
 vatten- och markvårdens intressen vid skötsel av skog.  
  
 Det ökande intresset för vatten i skogslandskapet, den tilltagande  
  
 insikten om dess betydelse, den pågående implementeringen av  
  
 EU:s vattendirektiv samt nyss nämnda förslag till förändringar av  
  
 SVL och dess föreskrifter, talar även sammantaget för att det  
  
 behövs en satsning på utbildning och information kring dessa  
  
 frågor. En kampanj med denna inriktning bör därför genomföras i  
  
 Skogsstyrelsens regi. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 88  
  
 3.11 Former för skydd av skog  
  
 3.11.1 Direktiven  
  
 Enligt regeringens direktiv ska Skogsutredningen särskilt bedöma  
  
 behovet av olika former för skydd av skog. Det bör även nämnas  
  
 att utredningen ska beakta regeringens miljömålsproposition från  
  
 2005 och riksdagens synpunkter på miljökvalitetsmålet Levande  
  
 skogar.  
  
 3.11.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Den svenska skogspolitiken kännetecknas av att de enskilda  
  
 skogsägarna har ett betydande eget ansvar för att säkerställa att  
  
 politikens mål nås. Samtidigt spelar staten en viktig roll bl.a. när det  
  
 gäller att skydda miljöer där ett rationellt skogsbruk inte kan  
  
 kombineras med bevarande av höga naturvärden. Genom en uppsättning  
  
 formella skyddsinstrument kan staten mot ersättning  
  
 antingen lösa in aktuellt markområde eller begränsa markägarnas  
  
 rätt att bruka marken.  
  
 Dialog och samverkan betonas i strategi  
  
 Mitt intryck är att nuvarande skyddsformer fungerar förhållandevis  
  
 väl. Jag har under utredningsarbetets gång visserligen fått ta del av  
  
 redogörelser som ger en delvis negativ bild av framför allt skyddsformen  
  
 naturreservat. Den huvudsakliga kritiken handlar om  
  
 brister i kontakten mellan myndighet och berörd markägare samt  
  
 att det i bland tar lång tid från det att ett område har pekats ut som  
  
 skyddsvärt till dess ersättning betalas ut. Då inlösen av mark inte  
  
 alltid sker i samförstånd med markägaren, kan jag ha förståelse för  
  
 att dessa processer kan kärva. De ställer stora krav på handläggarens  
  
 förmåga till dialog och smidighet. Samtidigt är min bedömning  
  
 att skyddsformen i sig är lämpligt utformad. Det faktum att den  
  
 under år 2005 antagna nationella strategin för formellt skydd av  
  
 skogsmark särskilt betonar vikten av tidig dialog och samverkan i  
  
 dessa frågor gör att jag har anledning att se med tillförsikt på det  
  
 fortsatta arbetet.  
  
 Jag vill även framhålla betydelsen av ökade möjligheter för staten  
  
 att formellt kunna bejaka markägares frivilliga avsättningar. Natur 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 89  
  
 vårdsavtal är här en form som jag, i likhet med riksdagen, anser bör  
  
 kunna användas i större utsträckning. Andra former av avtal enligt  
  
 jordabalken där huvudsyftet är att bevara andra värden än biologisk  
  
 mångfald bör också prövas. Det enda egentliga formella hinder som  
  
 jag ser för Skogsstyrelsen att redan idag upprätta sådana avtal har  
  
 att göra med hur myndighetens regleringsbrev är utformat. De  
  
 medel som är avsatta ska i första hand täcka intrångsersättningar  
  
 och omfattningen på de medel som får gå till naturvårdsavtal och  
  
 biotopskydd är begränsat till ca 20 % av aktuell anslagspost. Skogsstyrelsen  
  
 prioriterar att arbeta med den formellt starkare och mer  
  
 varaktiga skyddsformen biotopskydd, vilket i många fall säkerligen  
  
 är en lämplig bedömning. Samtidigt innebär detta att myndighetens  
  
 resurser för att sluta naturvårdsavtal är begränsade.  
  
 Jag anser det också vara angeläget att regeringen hanterar de  
  
 problem med periodiseringar av ersättningar för naturvårdsavtal  
  
 som har uppkommit efter uttalanden från skatteutskottet och utvecklingen  
  
 i rättspraxis. Finansministern har i ett frågesvar angivit  
  
 att en sådan hantering ska ske i ett lämpligt sammanhang. Jag  
  
 förutsätter att den processen inte drar ut på tiden till men för  
  
 naturvårdsarbetet i skogen.  
  
 Avsiktsförklaring kostnadseffektivt komplement  
  
 Jag ser positivt på Skogsstyrelsens tankar om att pröva en modell  
  
 med fastighetsvisa avsiktsförklaringar. Särskilt viktigt är det enligt  
  
 min mening att man därigenom på ett bättre sätt än med befintliga  
  
 skyddsinstrument kan beakta skyddsbehovet ur ett landskapsperspektiv.  
  
 Detta arbetssätt innebär att rådgivning och särskilda  
  
 stödmöjligheter vid ett samlat tillfälle riktas till markägare som har  
  
 fastigheter med stor andel natur- och kulturmiljövärden eller  
  
 sociala värden. Modellen är frivillig för markägaren och ska ses som  
  
 ett komplement till de befintliga skyddsinstrumenten biotopskydd  
  
 och naturvårdsavtal. Tanken är att på ett kostnadseffektivt sätt ge  
  
 markägaren en stabil grund för avvägningen mellan de skogspolitiska  
  
 målen.  
  
 Ett annat sätt för staten att säkerställa bevarandet av värdefulla  
  
 miljöer som jag anser borde ges närmare belysning är att teckna  
  
 arrendeavtal med markägare. Ett arrende innebär att ägandet av  
  
 marken inte förändras men markägaren får en erkänsla för att man i  
  
 sin skog hyser biologiskt värdefulla markområden. Ett arrende 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 90  
  
 utbetalas årligen och skulle även kunna inkludera vissa skötselåtgärder  
  
 som markägaren åtar sig.  
  
 Statskontoret utvärderar naturvårdsinstrument  
  
 Statskontoret har fått regeringens uppdrag att utvärdera den långsiktiga  
  
 samhällsekonomiska kostnadseffektiviteten av de olika  
  
 naturvårdsinstrumenten för statliga avsättningar av skogsmark.  
  
 Resultatet av det arbetet kommer att kunna ge ytterligare värdefullt  
  
 underlag för regeringens ställningstaganden i dessa frågor. Jag vill i  
  
 sammanhanget dock även poängtera vikten av att Statskontoret i  
  
 den del av uppdraget som avser de statligt ägda skogarnas roll för  
  
 uppfyllelsen av miljökvalitetsmålet Levande skogar även belyser  
  
 förutsättningarna för mer lokalt förankrad förvaltning av dessa  
  
 områden. Det är min bestämda uppfattning att ett större lokalt  
  
 inflytande i denna förvaltning gagnar möjligheterna att på ett effektivt  
  
 sätt nå nyss nämnt miljökvalitetsmål.  
  
 3.12 Frivilliga avsättningar  
  
 3.12.1 Direktiven  
  
 I enlighet med miljökvalitetsmålet Levande skogar undantas stora  
  
 arealer skogsmark från skogsbruk genom såväl formella som frivilliga  
  
 avsättningar. I regeringens direktiv till Skogsutredningen  
  
 anges att utredaren ska beskriva de frivilliga naturvårdsavsättningarnas  
  
 kvalitet och lokalisering och den dokumentation som  
  
 finns om dessa områden.  
  
 Mitt förslag:  
  
  För att få inräknas vid bedömning av delmålet om frivilliga  
  
 avsättningar i miljömålet Levande skogar ska den avsatta  
  
 arealen ha målklass NO (naturvård orört) eller NS (naturvård  
  
 skötsel) eller motsvarande i en skogsbruksplan. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 91  
  
 3.12.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Sedan skogspolitiken reformerades i början av 1990-talet har uttrycket  
  
 frihet under ansvar i många sammanhang fått karaktärisera  
  
 politikområdet. Grundtanken är att skogspolitiken inte bara vilar  
  
 på två jämställda mål utan även att vägen mot dessa mål i mångt  
  
 och mycket ligger i skogsägarnas händer. Frivilliga åtaganden  
  
 förväntas exempelvis i betydande utsträckning på skogsvårdsområdet  
  
 och, genom införandet av miljökvalitetsmålet Levande  
  
 skogar, även när det gäller skydd av skogsmark. I det senare fallet  
  
 ska det offentliga svara för att lösa in och långsiktigt formellt  
  
 skydda betydande skogsområden. För att säkerställa bevarandet av  
  
 biologisk mångfald förutsätts dock även en stor insats av de privata  
  
 skogsägarna genom s.k. frivilliga avsättningar. Enligt delmål 1 i  
  
 miljökvalitetsmålet Levande skogar förväntas skogsägarna frivilligt  
  
 sätta av minst 500 000 ha till år 2010 jämfört med situationen 1998  
  
 vilket innebär att minst 730 000 ha produktiv skogsmark nedanför  
  
 den fjällnära gränsen ska vara frivilligt skyddad år 2010.  
  
 Jag vill understryka att de privata skogsägarnas frivilliga insatser i  
  
 syfte att uppnå skogspolitikens miljömål är mycket positiva och en  
  
 förutsättning för att miljömålen ska nås. Därför har staten en viktig  
  
 uppgift att fylla när det gäller att bejaka markägares egna drivkrafter  
  
 att bidra till måluppfyllelsen. Att denna inställning ska  
  
 genomsyra det fortsatta arbetet inom ramen för den nationella  
  
 strategin för formellt skydd av skogsmark anser jag vara självklart.  
  
 Samma positiva grundattityd får förutsättas i det offentligas hållning  
  
 till det privata skogsbrukets arbete med frivilliga avsättningar.  
  
 Mål för frivillighet svårt att följa upp  
  
 Jag har förstått att ovan nämnt delmål tillkom som en följd av  
  
 förhandlingar mellan flera olika intressenter och att de frivilliga  
  
 avsättningarnas betydelse för bevarandet av den biologiska mångfalden  
  
 var en betydelsefull pusselbit i det sammanhanget. Mitt  
  
 intryck är dock att överenskommelsen och det därpå följande  
  
 riksdagsbeslutet inte i tillräcklig omfattning beaktade de svårigheter  
  
 som uppföljningen av den frivilliga delen av delmålet nu visar  
  
 på. Att frivilligheten som medel är en del av målet medför en del  
  
 svårigheter. Jag anser exempelvis att det saknas vissa grundläggande  
  
 förutsättningar för staten att på ett godtagbart sätt kunna följa upp 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 92  
  
 de frivilliga avsättningarna och därmed även denna del av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar.  
  
 Grundproblemet är att riksdagen har beslutat om ett mål som  
  
 förutsätter frivilliga åtaganden från de enskilda skogsägarna samtidigt  
  
 som det ligger i sakens natur att staten saknar möjligheter att  
  
 ställa krav på olika typer av information om de frivilligt avsatta  
  
 områdena. Tillgången till tillförlitlig dokumentation om områdenas  
  
 skyddsvärde, varaktighet, lokalisering m.m. är därför liten och  
  
 uppföljningsarbetet således besvärligt. De uppföljningsförsök som  
  
 har gjorts av Skogsstyrelsen har mött kritik och diskussionerna om  
  
 vad som ska få räknas som en frivillig avsättning pågår ständigt.  
  
 Inom storskogsbruket har flera bolag motsatt sig den uppföljningsmetod  
  
 som Skogsstyrelsen har föreslagit och inte förrän i maj 2006  
  
 träffades en överenskommelse om en uppföljningsmodell. Mot  
  
 bakgrund av vad som framkommit ovan har det således varit svårt  
  
 att, inom utredningens ram, göra en mer djupgående analys av de  
  
 frivilliga avsättningarnas kvaliteter och den eventuella dokumentation  
  
 som finns av de avsatta områdena.  
  
 Den enligt mitt förmenande inte helt obefogade grundinvändningen  
  
 har varit att staten inte har något att göra med det som  
  
 skogsägare gör på frivillig grund. Frivillighet och statlig uppföljning  
  
 är enligt min uppfattning en olycklig kombination när det  
  
 uttrycks på ett så pass konkret sätt som i miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogars delmål 1. Samtidigt kan jag konstatera att den  
  
 skogliga myndigheten svarar för uppföljning och kvalitetsgranskning  
  
 av andra åtgärder som skogsägare gör på frivillig grund. Det  
  
 gäller exempelvis röjningar. Dessa uppföljningar tycks dock inte  
  
 väcka lika starka känslor som uppföljningen av de frivilliga avsättningarna.  
  
 Målkonstruktion skapar onödig misstro  
  
 Då delmål 1 i Levande skogar uttryckligen säger att 500 000 hektar  
  
 ska avsättas på frivillig grund är ett av uppföljningarnas huvudsyften  
  
 att skatta arealen frivilliga avsättningar. Detta möter emellertid  
  
 flera problem. Ett av de mer påtagliga är att avgöra vilka arealer  
  
 som ska räknas in. Här handlar det ofta om huruvida det endast är  
  
 områden med höga naturvärden som ska få inkluderas och vem  
  
 som ska ha rätt eller möjlighet att avgöra om ett område har höga  
  
 naturvärden. Ovilja från markägare att närmare informera om var 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 93  
  
 man har sina frivilliga avsättningar gör att myndigheterna ofta är  
  
 hänvisade till uppgifter från de enskilda skogsägarna om de frivilliga  
  
 avsättningarnas omfattning och om dess kvaliteter. Myndigheterna  
  
 kan dock uppleva en osäkerhet i om markägarnas uppgifter  
  
 om naturvärden kan läggas till grund för bedömningar av om här  
  
 aktuellt delmål kommer att uppfyllas.  
  
 Målkonstruktionen skapar således en onödig misstro i uppföljningsskedet  
  
 som jag anser missgynna miljöarbetet i skogen. Jag ser  
  
 visserligen positivt på goda ambitioner om samverkan och dialog  
  
 som slås fast i den nationella strategi för formellt skydd av skogsmark  
  
 som presenterades år 2005, men gör samtidigt bedömningen  
  
 att grundläggande svagheter i målformuleringen inte till fullo går  
  
 att överbrygga med dessa medel.  
  
 NO och NS arealer som räknas  
  
 Ett annat problem handlar om huruvida områden som har avsatts i  
  
 första hand för andra syften än att bevara höga naturvärden, ska få  
  
 räknas in vid uppföljningar. Områden kan exempelvis avsättas av  
  
 estetiska skäl eller för att tillgodose sociala intressen som kan  
  
 kopplas till skogsmark. Det är enligt min uppfattning fullt rimligt  
  
 att markägare anger att dessa områden är frivilligt avsatta, men mer  
  
 tveksamt om de ska räknas in vid uppföljning av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar.  
  
 För att om möjligt bringa lite klarhet i hur man ska förhålla sig  
  
 till aktuellt delmål förordar jag att statsmakterna vid uppföljningar  
  
 och bedömningar av måluppfyllelsen endast räknar in sådana frivilliga  
  
 avsättningar som har dokumenterats som målklass NO  
  
 (naturvård orört) eller NS (naturvård skötsel) eller motsvarande i  
  
 en skogsbruksplan. Mina närmare ställningstaganden när det gäller  
  
 skogsbruksplaner redovisas längre fram i betänkandet.  
  
 Statsmakterna bejakar certifiering  
  
 Att de frivilliga avsättningarna gavs så pass stort utrymme i  
  
 miljökvalitetsmålet Levande skogar kan till viss del förklaras av en  
  
 strävan från statsmakternas sida att bejaka den frivilliga marknadsstyrda  
  
 certifieringen av skogsmark. Inom de två dominerande  
  
 systemen för certifiering av skogsmark i Sverige (FSC och PEFC) 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 94  
  
 ställs krav på att mark ska avsättas på frivillig grund. Jag är i  
  
 grunden mycket positiv till en utbredd frivillig skogsmarkscertifiering.  
  
 Samtidigt har jag noterat att det finns synpunkter på hur  
  
 certifieringsorganens kontrollarbete utförs. Certifiering av skog är  
  
 relativt nytt i Sverige och det är naturligt att det tar tid innan  
  
 systemet har satt sig. Jag förutsätter att det finns ett stort intresse  
  
 från både marknadsaktörer och certifieringsorgan att skapa  
  
 trovärdiga system för kontroll och uppföljning. Jag gör dock  
  
 bedömningen att den totala arealen frivilliga avsättningar i det  
  
 certifierade skogsbruket som kan skattas genom att ange 5 % av  
  
 den certifierade skogsmarksarealen som frivilligt avsatt inte är en  
  
 tillförlitlig skattning av i vilken utsträckning delmålet om frivilliga  
  
 avsättningar har uppfyllts. Det ligger dock utanför mitt mandat att  
  
 framföra några förslag på förändringar i de frivilliga och marknadsstyrda  
  
 instrument som skogsmarkscertifieringen utgör.  
  
 Mer formaliserad frivillighet  
  
 Jag anser det ändå vara angeläget med en ökad och brett erkänd  
  
 dokumentation av de frivilliga avsättningarna bl.a. i syfte att kunna  
  
 genomföra kvalificerade uppföljningar av de frivilliga avsättningarnas  
  
 bidrag till uppfyllelsen av Levande skogar. Ett sätt att göra den  
  
 frivilliga avsättningen mer formell, och därmed säkerställa varaktigheten,  
  
 är att staten sluter avtal med markägare om ett långsiktigt  
  
 bevarande. Sådana avtal kan innebära viss ersättning till markägaren  
  
 i enlighet med modellen för naturvårdsavtal, men bör även kunna  
  
 slutas utan att markägaren reser krav på ersättning.  
  
 3.13 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 3.13.1 Direktiven  
  
 Enligt Skogsutredningens direktiv ska utredaren lämna förslag till  
  
 hur lämpliga verktyg kan utvecklas, i syfte att bidra till en kostnadseffektiv  
  
 uppfyllelse av olika kulturmiljömål som rör skogen. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 95  
  
 3.13.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Kulturmiljövärden i skogen uppmärksammades under 1990-talet då  
  
 Skogsstyrelsen bl.a. genomförde en utbildningskampanj med denna  
  
 inriktning. Trots detta visar det sig att många kulturlämningar fortfarande  
  
 påverkas på ett negativt sätt av det moderna skogsbruket.  
  
 Enligt min bedömning är detta ofta ett resultat av bristande  
  
 kunskaper om var värdefulla kulturlämningar finns i skogslandskapet.  
  
 Dessa är inte sällan svåra att upptäcka och många är okända  
  
 för både myndigheter och markägare. Jag kan i det avseendet inte  
  
 annat än instämma i regeringens uppfattning att det är nödvändigt  
  
 att skogsbruket snarast får tillgång till ett lättåtkomligt digitalt  
  
 register för forn- och kulturlämningar på skogsmark. Att Dominguez  
  
 fornminnesregister är tillgängligt på detta sätt i hela landet sedan  
  
 2006 ser jag som mycket positivt och jag utgår ifrån att detta  
  
 kommer att förbättra möjligheterna att minska skadorna på forn och  
  
 kulturlämningar i skogen. Samtidigt kvarstår ett stort behov av  
  
 löpande inventeringar som gör detta register mer fullständigt. Jag  
  
 förutsätter att detta inventeringsarbete bedrivs i oförminskad omfattning  
  
 även framgent.  
  
 I arbetet med att följa upp miljökvalitetsmålet Levande skogars  
  
 delmål 3 om forn- och kulturlämningar i skogen har flera  
  
 ytterligare förklaringar angivits till bristande måluppfyllelse. Dessa  
  
 listas i underlagsmaterialet i kapitel 16. Den insikt som enligt min  
  
 bedömning tycks finnas om varför målen inte nås utgör en god  
  
 grund för att dessa problem ska kunna åtgärdas.  
  
 I avsnitt 3.20 redovisar jag ett förslag på att det ska vara möjligt  
  
 att ta ut en sanktionsavgift vid vissa förseelser. Enligt min mening  
  
 bör en sådan sanktionsavgift kunna tas ut för skador på kända forn och  
  
 kulturlämningar.  
  
 Jag har även noterat att RAÄ arbetar med att ta fram nya  
  
 allmänna råd till 2 kap. kulturmiljölagen. Min bedömning är att  
  
 denna revidering kommer att öka möjligheterna till ett framgångsrikt  
  
 värnande av kulturmiljövärdena i skogen. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 96  
  
 3.14 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden  
  
 3.14.1 Direktiven  
  
 Enligt Skogsutredningens direktiv ska utredaren redovisa en  
  
 bedömning av kostnaderna för att sköta natur- och kulturbetingade  
  
 värden samt föreslå former för sådan skötsel.  
  
 3.14.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 I det underlag Skogsstyrelsen har tagit fram för Skogsutredningens  
  
 räkning framgår det att det behövs omfattande natur- och kulturvårdande  
  
 skötsel av områden som omfattas av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogars delmål 1 om långsiktigt skydd av skogsmark.  
  
 Skogsstyrelsens bedömning är att skötselåtgärderna i de formellt  
  
 skyddade områdena måste öka 5–10 gånger jämfört med i dag för  
  
 att klara en fullgod skötsel av hittills avsatta områden samt för att  
  
 möta det framtida behovet. För frivilliga avsättningar skattar  
  
 Skogsstyrelsen behovet till minst det dubbla jämfört med idag.  
  
 Skogsstyrelsen bedömer de direkta skötselkostnaderna till  
  
 mellan 255 och 410 miljoner kronor för de formellt skyddade  
  
 områdena och mellan 160 och 200 miljoner kronor för de frivilliga  
  
 avsättningarna för en tioårsperiod, från det år delmålsarealerna har  
  
 uppnåtts. Någon särredovisning av kostnader för skötsel i syfte att  
  
 bevara natur- respektive kulturmiljövärden har inte bedömts vara  
  
 möjligt att göra.  
  
 Jag vill i detta sammanhang understryka vikten av att pågående  
  
 arbete med att skydda skogsmark formellt inte ges en sådan  
  
 inriktning att av riksdagens fastlagda arealmål helt överskuggar det  
  
 faktum att många av de områden som ges ett formellt skydd under  
  
 lång tid också är i behov av natur- och kulturmiljöbevarande  
  
 skötselinsatser. Det måste således finnas en rimlig balans mellan att  
  
 lägga medel på att lösa in mark och att sedan ta hand om denna  
  
 mark på ett sätt som främjar skyddssyftet. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 97  
  
 3.15 Utveckla generell miljöhänsyn  
  
 3.15.1 Direktiven  
  
 I direktiven efterfrågar regeringen en bedömning av behovet av  
  
 ytterligare utvecklingsarbete om miljöhänsyn vid skogsbruk, s.k.  
  
 generell hänsyn.  
  
 Mitt förslag: Jag föreslår att de privata skogsägarnas egna  
  
 organisationer i samarbete med Skogsstyrelsen genomför en  
  
 satsning på kompetensutveckling avseende generell miljöhänsyn  
  
 vid skogsbruk. Satsningen bör finansieras gemensamt av skogsägarnas  
  
 egna organisationer, Skogsstyrelsen samt LBU-medel  
  
 från EU i enlighet med förslagen i mitt delbetänkande.  
  
 3.15.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Generell hänsyn förutsätter kunskap  
  
 I Sverige brukas huvuddelen av den produktiva skogsmarken. En  
  
 viktig förutsättning för att kunna kombinera detta brukande med  
  
 högt ställda miljömål är den s.k. vardagshänsyn eller generella  
  
 hänsyn som enligt skogsvårdslagen ska tas vid all avverkning. Tack  
  
 vare kunniga och engagerade skogsägare, tjänstemän, entreprenörer  
  
 m.fl. i den skogliga sektorn utgör den generella hänsynen en av  
  
 grunderna för naturvården i skogsbruket.  
  
 Efter att ha tagit del av Skogsstyrelsens uppföljningar har jag  
  
 dock förstått att den positiva utvecklingen när det gäller generell  
  
 hänsyn har avstannat. Det nationella sektorsmålet avseende generell  
  
 hänsyn kommer inte att nås med nuvarande utveckling.  
  
 Jag finner detta mycket oroande eftersom den generella hänsynen  
  
 är en förutsättning för att skogsmarken ska kunna brukas  
  
 rationellt och därmed lönsamt utan att de skogspolitiska målen  
  
 äventyras. Bristande hänsyn i vardagsskogsbruket leder ofrånkomligen  
  
 till, i mitt tycke, berättigade krav på större formella avsättningar.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens senaste uppföljning, av avverkningar utförda  
  
 20022004, är det ca 32 % av arealen hos de privata markägarna  
  
 som inte når upp till lagens krav. Motsvarande siffra för  
  
 övriga markägare är ca 18 %. Att det är så stor skillnad mellan 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 98  
  
 privata skogsägare och övriga ägarkategorier stämmer till eftertanke.  
  
 Satsa på ökad kunskap  
  
 Jag anser att det är självklart att lagens krav ska uppfyllas vid all  
  
 avverkning, på såväl privat som annan mark. Det är därför viktigt  
  
 att alla skogliga aktörer rannsakar sitt agerande och vidtar de  
  
 åtgärder som behövs för att förbättra den generella hänsynen. Mot  
  
 bakgrund av ovan nämnda skillnader mellan privata och övriga  
  
 skogsägare anser jag dock att det vore rimligt att Skogsstyrelsen  
  
 och de privata skogsägarnas egna organisationer gjorde en gemensam  
  
 satsning på ökad kunskap om den generella hänsynens  
  
 utformning i det privata skogsbruket.  
  
 En sådan satsning bör kunna finansieras gemensamt av Skogsstyrelsen  
  
 och de privata skogsägarnas organisationer i kombination  
  
 med LBU-medel från EU. Detta ligger helt i linje med de förslag  
  
 som jag lämnade i utredningens delbetänkande. Där föreslår jag att  
  
 insatser för kompetensutveckling med skoglig anknytning bör ingå  
  
 i det kommande LBU-programmet och att åtgärderna ska vara  
  
 miljöinriktade. Jag förutsätter att övriga markägare gör motsvarande  
  
 satsning i syfte att stärka den generella hänsynen på sina  
  
 marker.  
  
 Komplex hänsyn kräver rådgivning  
  
 Vägen framåt för att förbättra den generella hänsynen är enligt min  
  
 mening rådgivningens, snarare än lagtillsynens. Detta av två huvudskäl:  
  
 För det första har det visat sig vara svårt att på ett konstruktivt  
  
 sätt skärpa lagstiftningen gällande generell hänsyn eftersom såväl  
  
 åtgärder som uppföljning beror på den aktuella platsens förutsättningar.  
  
 Den biologiska mångfalden är komplex och åtgärder för  
  
 att bevara eller stärka den blir därmed också mångfacetterade och  
  
 varierade. En skärpning av skogsvårdslagen i detta avseende skulle  
  
 leda till betydligt mer detaljerade regler, något som är svårt att göra  
  
 på ett funktionellt och rättssäkert sätt när det gäller generell hänsyn. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 99  
  
 För det andra så visar Skogsstyrelsens uppföljningar att huvudproblemet  
  
 inte är att mängden virke som sparas i samband med  
  
 generell hänsyn är för liten, utan att prioriteringen av åtgärder är  
  
 felaktig. Vid två tredjedelar av avverkningarna sparas tillräcklig  
  
 mängd virke men fel typ av hänsyn prioriteras. Med andra ord  
  
 skulle man kunna nå en betydligt högre måluppfyllelse för generell  
  
 hänsyn med samma mängd lämnat virke som i dag men annorlunda  
  
 prioriterat. Därtill kommer att kunskapen om vad den generella  
  
 hänsynen ska omfatta och hur den ska utformas ständigt utvecklas.  
  
 Sammantaget leder dessa iakttagelser till bedömningen att rådgivning  
  
 till skogsägare och kompetensuppbyggnad hos skogliga  
  
 tjänstemän är den mest framkomliga vägen för att nå en bättre  
  
 generell hänsyn.  
  
 Hänsyn i alla åldrar  
  
 Att uppfylla de krav som lagen och de politiska målen redan i dag  
  
 ställer på den generella hänsynen är naturligtvis grundläggande. En  
  
 önskvärd utveckling vore i mina ögon att dessutom utveckla den  
  
 generella hänsynen under andra skeden av den skogliga omloppstiden  
  
 än slutavverkning och föryngring. Jag är mycket positiv till de  
  
 initiativ i den andan som jag fått tillfälle att ta del av under arbetet  
  
 med utredningen. För att säkerställa goda förutsättningar för  
  
 bevarad biologisk mångfald i framtidens skogar är det viktigt att  
  
 den generella hänsynen utgör en självklar del av alla skogliga  
  
 åtgärder, såsom exempelvis röjning och gallring. Dessutom bör  
  
 naturvärden i möjligaste mån återskapas i bestånd där generell  
  
 hänsyn inte har tagits vid tidigare skogsbruksåtgärder. En satsning  
  
 på ökad kompetens inom området generell hänsyn bör därför omfatta  
  
 hela den skogliga omloppstiden och innefatta såväl åtgärder  
  
 för att utveckla ny kunskap inom området som att sprida den  
  
 kunskap som redan finns till de som fattar besluten och utför  
  
 arbetet på plats ute i skogen. Satsningen bör dessutom inriktas mot  
  
 såväl hänsyn till befintliga naturvärden som skapande av nya  
  
 element som kan vara nödvändiga för att säkerställa den biologiska  
  
 mångfalden på den brukade skogsmarksarealen. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 100  
  
 3.16 Skogens sociala värden  
  
 3.16.1 Direktiven  
  
 I regeringens direktiv till Skogsutredningen slås det fast att ett  
  
 hållbart nyttjande av skogen har en bred ansats vilket bl.a. innebär  
  
 att den omfattar sociala aspekter. Friluftsliv, fiske, jakt och turism  
  
 anges vara några viktiga former för nyttjande av skogsmark. Av  
  
 direktiven framgår vidare att utredaren ska föreslå åtgärder och  
  
 insatser som syftar till att lyfta fram och utveckla skogens och  
  
 skogsbrukets förutsättningar inom de värdekedjor som skogen  
  
 utgör basen för.  
  
 Begreppet skogens sociala värden används inte i direktiven.  
  
 Däremot anges att skogen och skogsnäringen ska vara socialt  
  
 hållbar.  
  
 Mina förslag:  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att utveckla föreskrifter till  
  
 skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) som bättre tillgodoser  
  
 skogens sociala värden.  
  
  Regeringen förtydligar olika statliga myndigheters ansvarsområden  
  
 för insatser till gagn för skogens sociala värden i  
  
 syfte att säkerställa ett koordinerat statligt agerande på området.  
  
  Regeringen säkerställer att Skogsstyrelsens arbete med  
  
 skogens sociala värden även omfattar andra områden än  
  
 tätortsnära skogar.  
  
 3.16.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Bättre samordning  
  
 När det gäller det arbete som statliga myndigheter genomför med  
  
 koppling till skogens sociala värden tycks det finns en viss brist på  
  
 samordning, inte minst i relationen till kommunerna. De svårigheter  
  
 som Skogsstyrelsen har mött i arbetet med att teckna s.k.  
  
 samarbetsdokument med kommunerna kan också tyda på en brist  
  
 på förståelse för att många kommuner ser med viss skepticism på  
  
 frivilliga men ändå formaliserade uppgörelser med staten. Vällovliga 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 101  
  
 men okoordinerade ambitioner från olika statliga aktörers sida att  
  
 bistå kommuner kan även ge ett splittrat intryck och resultera i  
  
 ineffektivitet. Skogsstyrelsens önskemål om ett samarbetsdokument  
  
 kan exempelvis vara svårt för kommunerna att relatera till den  
  
 egna markanvändningsplaneringen och den roll länsstyrelserna  
  
 spelar när det bl.a. gäller det rörliga friluftslivets intressen ur ett  
  
 regionalt perspektiv. Olika statliga myndigheters ansvarsområden  
  
 för insatser till gagn för de sociala värden som skogen kan generera  
  
 bör mot den bakgrunden således förtydligas och ett samordnat  
  
 statligt agerande behöver säkerställas.  
  
 Rekreationsavtal och anpassade planer  
  
 Jag är i grunden mycket positivt inställd till alla de frivilliga insatser  
  
 som markägare gör för att öka möjligheterna för folkflertalet att  
  
 nyttja och njuta av den allemansrättsligt tillgängliga skogen. Samtidigt  
  
 ser jag ett behov av att kunna erbjuda någon form av  
  
 stimulans eller kompensation till privata markägare i tätortsnära  
  
 områden som av egen övertygelse och/eller på grund starkt  
  
 opinionstryck anpassar sitt skogsbruk till rekreation. Jag finner det  
  
 naturligt att kommunerna tar ett stort ansvar dels för att sköta sina  
  
 egna skogar på ett socialt hållbart sätt, dels för att teckna avtal med  
  
 privata markägare om olika typer av anpassningar av skötsel m.m.  
  
 Jag anser emellertid även att staten bör tillhandahålla instrument  
  
 för detta ändamål. Konstruktioner liknande naturvårdsavtal kan i  
  
 det avseendet vara lämpligt. Anslag för viss ekonomisk kompensation  
  
 bör avsättas och kan lämpligen villkoras med att aktuellt  
  
 område omfattas av en rekreationsanpassad skötselplan. Jag vill  
  
 dock understryka att det inte handlar om att markägare ska kunna  
  
 få ersättning för att människor utnyttjar sina rättigheter enligt  
  
 allemansrätten. Det som ersätts är att markägaren anpassar skogsskötseln  
  
 i syfte att bättre tillvarata skogens sociala värden utöver  
  
 vad som kan krävas enligt skogsvårdslagens hänsynsparagraf.  
  
 Inte bara tätortsnära skogar  
  
 Jag har noterat att Skogsstyrelsen främst prioriterar insatser för  
  
 skogens sociala värden i tätortsnära områden och då företrädesvis i  
  
 anslutning till större tätorter. Jag har i grunden förståelse för denna 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 102  
  
 prioritering, men vill ändå deklarera en viss oro för att de av  
  
 skogens sociala värden som främst kan förknippas med landsbygdsutveckling  
  
 får otillräcklig uppmärksamhet. Inte minst i turistiskt  
  
 betydelsefulla områden kan det finnas behov att också se till  
  
 skogens sociala värden. Skog och skogsmark är ofta nödvändiga  
  
 ingredienser i turistiska satsningar och erbjuder nya möjligheter att  
  
 utveckla densamma. En modell där enskilda skogsägare kan få  
  
 erkänsla och kanske även i vissa fall ersättning för sociala hänsyn i  
  
 brukandet, skulle säkerligen underlätta turismutvecklingen.  
  
 3.17 Miljö- och konsumentkrav  
  
 3.17.1 Direktiv  
  
 Enligt Skogsutredningens direktiv är miljö- och konsumentkrav en  
  
 av de faktorer som har påverkat skogspolitiken och som av det  
  
 skälet ska analyseras.  
  
 3.17.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Certifieringen av skogsbruk har vuxit fram under samma period  
  
 som den nu rådande skogspolitiken har funnits. Min bedömning är  
  
 att dessa marknadsdrivna system har haft en positiv inverkan på det  
  
 svenska skogsbrukets miljöanpassning. Min uppfattning är att  
  
 dessa verktyg även fortsättningsvis ska vara marknadsdrivna. De  
  
 miljökvalitetsmål som har satts upp av riksdagen och som är ett  
  
 verktyg i arbetet mot att uppnå ett hållbart samhälle, ska utveckla  
  
 egna mätmetoder för uppföljning och inte använda sig av marknadsdrivna  
  
 instrument. Detta utvecklar jag vidare i detta betänkandes  
  
 kapitel om frivilliga avsättningar.  
  
 Däremot hyser jag en stor tilltro till att ett ökat konsumentmedvetande  
  
 i längden bidrar till en hållbar utveckling och anser att  
  
 staten kan ha en uppgift när det gäller att skapa förutsättningar för  
  
 att ge dessa marknadsdrivna instrument spelrum. t.ex. genom att  
  
 fortsatt driva linjen att konsumenters miljökrav inte ska ses som  
  
 konkurrensbegränsande. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 103  
  
 3.18 Den nya Skogsstyrelsen  
  
 3.18.1 Direktiven  
  
 Enligt regeringens direktiv till Skogsutredningen ska Skogsvårdsorganisationens  
  
 (SVO) organisation, roll och arbete för genomförandet  
  
 av skogspolitiken utvärderas. En översyn av effektivitet  
  
 och måluppfyllelse ska genomföras. Även SVO:s långsiktiga behov  
  
 av resurser för genomförandet av skogspolitiken ska belysas.  
  
 Vidare ska SVO:s uppdragsverksamhet riktad till skogsbruket  
  
 utvärderas och dess effektivitet och ändamålsenlighet belysas.  
  
 I oktober 2004 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till  
  
 Skogsutredningen. I dessa angav regeringen att den har ett intresse  
  
 av att den del av utvärderingen som avser SVO görs mer skyndsamt  
  
 än övriga delar. Tilläggsdirektiven innebar därför att denna del  
  
 skulle redovisas i ett delbetänkande senast den 30 april 2005.  
  
 3.18.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Som en följd av mitt förslag i utredningens delbetänkande har en  
  
 ny samlad skoglig myndighet bildats fr.o.m. den 1 januari 2006. I  
  
 anslutning till detta har även myndighetens organisation reformerats.  
  
 Den nya organisationen började formellt att gälla fr.o.m.  
  
 den 1 september 2006. Utöver detta har ett omfattande  
  
 förändringsarbete inletts.  
  
 Enligt min bedömning kommer det pågående förändringsarbetet  
  
 att innebära att den nya myndigheten blir ett än mer effektivt  
  
 medel för att nå skogspolitikens mål. Det är dock alldeles för tidigt  
  
 att närmare värdera de verkliga effekterna av den nya myndighetens  
  
 verksamhet. Jag förutsätter att regeringen följer utvecklingen på  
  
 området och att man överväger de förslag i delbetänkandet som  
  
 avser den skogliga myndigheten men som ännu inte har realiserats.  
  
 3.19 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 3.19.1 Direktiven  
  
 Av regeringens direktiv till Skogsutredningen framgår det att  
  
 skogspolitiken har utvärderats två gånger (1997 och 2002). Den  
  
 förra av dessa utvärderingar resulterade i mindre ändringar i skogs 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 104  
  
 vårdslagen (SVL) och i skogsvårdsförordningen. I direktiven anges  
  
 det vidare att en bedömning av om SVL har bidragit till skogspolitikens  
  
 måluppfyllelse kräver att lagen utvärderas.  
  
 Mitt förslag:  
  
  Skogspolitikens s.k. rådgivningsnivå tydliggörs.  
  
 3.19.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Rådgivning och information lika viktiga som lagtillsyn  
  
 Skogsvårdslagen (SVL) utgör tillsammans med skogsvårdsförordningen  
  
 och de föreskrifter och allmänna råd som har givits ut av  
  
 Skogsstyrelsen det för skogspolitiken centrala styrmedlet skogsvårdslagstiftningen.  
  
 Detta lagstiftningskomplex är emellertid sedan  
  
 den nya skogspolitikens införande inte lika styrande som tidigare.  
  
 Ett avreglerat politikområde som skogspolitiken fylls i första hand  
  
 med innehåll genom andra styrmedel än genom tvingande  
  
 detaljregler i lagstiftning. Den utvärdering av måluppfyllelse som  
  
 jag har gjort i detta kapitel ger också sammantaget vid handen att  
  
 skogsvårdslagstiftningens betydelse för måluppfyllelsen kan anses  
  
 vara tämligen begränsad i jämförelse med exempelvis olika rådgivnings-  
  
 och informationsinsatser från såväl offentliga aktörer som  
  
 skogsägareorganisationer. Självfallet finns skogsvårdslagstiftningen  
  
 med i bakgrunden i samband med dessa insatser, men den frihet  
  
 under ansvar som kännetecknar skogspolitiken gör att tilltron till  
  
 frivilliga insatser är betydligt större än tilltron till att tvinga fram  
  
 ett visst agerande med hjälp av detaljregler.  
  
 Två nivåer skapar otydlighet  
  
 En av de frågor som flera aktörer har lyft fram under utredningens  
  
 gång är den om de dubbla nivåerna i skogspolitiken. Kort sammanfattat  
  
 innebär detta att det finns en lagnivå som skogsägarna måste  
  
 uppnå enligt SVL och en rådgivningsnivå som skogsägarna i  
  
 genomsnitt bör nå för att skogspolitikens mål ska uppfyllas. Hur  
  
 dessa nivåer förhåller sig till varandra skapar en del problem som  
  
 beskrivs mer utförligt längre fram i betänkandet. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 105  
  
 Mina slutsatser på detta område är att det vore mycket värdefullt  
  
 om Skogsstyrelsen tog initiativ till en fördjupad diskussion med  
  
 skogsbrukets intresseorganisationer om hur de båda nivåerna bör  
  
 uttolkas. Detta förefaller inte minst angeläget när det gäller det sätt  
  
 på vilket Skogsstyrelsen operationaliserar rådgivningsnivån genom  
  
 den uppföljning man gör med hjälp av inventeringsrutinen Polytax  
  
 och därpå följande återkoppling till skogsägare och entreprenörer  
  
 avseende enskilda objekt. Jag har inget i sak att invända mot denna  
  
 modell, men ser ett stort värde i att den ges en bättre förankring  
  
 hos skogsbrukets intressenter. En mer samstämmig syn på detta  
  
 uppföljningsarbete skulle sannolikt leda till att olika intressenters  
  
 uttolkningar av skogspolitikens ambitionsnivå blir mer harmoniserade  
  
 och därmed även mer accepterade.  
  
 3.20 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 3.20.1 Direktiven  
  
 Enligt utredningens direktiv ska tillsynen över skogsvårdslagens  
  
 efterlevnad utvärderas.  
  
 Mitt förslag:  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att analysera  
  
 möjligheterna att ta ut en sanktionsavgift vid vissa överträdelser  
  
 mot bestämmelser i skogsvårdslagstiftningen.  
  
 3.20.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Vassare tillsynsverktyg  
  
 En effektiv lagtillsyn är i mångt och mycket beroende av att det  
  
 finns tydliga detaljregler mot vilka ett visst agerande kan mätas. På  
  
 den avreglerade skogspolitikens område har det därför av förklarliga  
  
 skäl varit svårt för den skogliga myndigheten att finna rättsligt  
  
 stöd för att meddela mer detaljerade föreskrifter som skulle kunna  
  
 fungera som grund för en mer aktiv lagtillsyn. Detta i kombination  
  
 med en större tilltro till rådgivning och andra mjukare styrmedel  
  
 har gjort att lagtillsynen inom skogspolitikens område har varit  
  
 förhållandevis begränsad. En ytterligare förklaring till lagtillsynens 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 106  
  
 relativt blygsamma användning är att tillsynsmyndigheten uppfattar  
  
 det som tidsödande och ineffektivt att verka genom kedjan  
  
 med lagråd, förelägganden/förbud och åtal.  
  
 Om tiden i stället investeras i exempelvis rådgivning riktad till  
  
 intresserade skogsägare bedöms den göra mer nytta. Bristande  
  
 framgång när väl ett ärende når så långt att det överlämnas till  
  
 åklagare bidrar också till en bristande tilltro till lagtillsynens funktionalitet 
  
 . Som exempel kan nämnas att uppskattningsvis 80 % av  
  
 Skogsstyrelsens åtalsanmälningar gäller utebliven hyggesanmälan.  
  
 Dessa ärenden prioriteras emellertid inte särskilt högt av åklagarmyndigheterna  
  
 och anmälan skrivs därför ofta av. Skogsstyrelsen  
  
 gör uppskattningen att cirka två tredjedelar av alla de ärenden man  
  
 lämnar till åklagare inte leder till åtal. Det ringa antalet ärenden  
  
 som hamnar hos åklagare och den ännu mindre mängd som leder  
  
 till åtal gör också att det i stora stycken saknas rättspraxis på  
  
 området.  
  
 Gränserna för skogsvårdslagstiftningens tillämpning är därmed i  
  
 mångt och mycket oklara och fortlöpande utveckling och anpassning  
  
 av lagstiftningen som skulle kunna grundas på utfall hos de  
  
 rättsvårdande instanserna uteblir. Jag inser att detta till viss del är  
  
 en följd av en vilja att arbeta utan schabloner inom berört lagstiftningsområde  
  
 och jag har förståelse för tillsynsmyndighetens sätt  
  
 att se på lagtillsynen, men ser det ändå som angeläget att peka på  
  
 behovet av ytterligare tillsynsinstrument på det skogliga området.  
  
 Risken är annars att lagstiftningens trovärdighet på sikt urholkas.  
  
 Sanktionsavgift  
  
 Jag finner det mycket angeläget att finna vägar för att beivra  
  
 agerande eller brist på agerande som innebär att skogsvårdslagstiftningens  
  
 minimikrav inte uppnås. Jag förordar därför att det i  
  
 SVL införs en möjlighet att påföra de markägare som bryter mot  
  
 vissa bestämmelser en sanktionsavgift. En sådan avgift skulle kunna  
  
 utformas med de i miljöbalken reglerade miljösanktionsavgifterna  
  
 som modell. I likhet med vad som nyligen har beslutats av riksdagen  
  
 när det gäller miljösanktionsavgifterna ska en sanktionsavgift  
  
 på det skogliga området endast användas som sanktion för  
  
 överträdelser som är mindre allvarliga och att dubbel sanktion ska  
  
 inte vara möjlig. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 107  
  
 Jag är, som redan har nämnts ovan, medveten om att avregleringen  
  
 av skogspolitiken gör att det i många fall saknas detaljerade  
  
 bestämmelser för hur en skogsägare ska agera. Detta försvårar  
  
 möjligheterna att använda en sanktionsavgift. Jag anser dock att  
  
 regeringen bör ge Skogsstyrelsen i uppdrag att närmare analysera  
  
 var en tillämpning av detta verktyg skulle kunna vara möjlig. För  
  
 egen del anser jag att en sanktionsavgift exempelvis bör kunna  
  
 användas när avverkning görs utan föregående anmälan eller utan  
  
 tillstånd. Vidare anser jag att det vore mycket värdefullt om detta  
  
 tillsynsinstrument skulle kunna användas i anslutning till skogsvårdslagens  
  
 hänsynsbestämmelser (30 och 31 §§ SVL). Man kan  
  
 exempelvis tänka sig möjligheten att påföra en markägare en  
  
 sanktionsavgift om denne har skadat kända kulturlämningar eller  
  
 avstått från att lämna skyddszoner, miljöträd eller högstubbar vid  
  
 en avverkning. Detta förutsätter dock i vissa fall att Skogsstyrelsens  
  
 allmänna råd omvandlas till föreskrifter. En tillämpning av en  
  
 sanktionsavgift i dessa sammanhang skulle vidga myndighetens  
  
 möjligheter att beivra brott mot hänsynsbestämmelserna, även i fall  
  
 då myndigheten inte i förväg har meddelat ett föreläggande eller  
  
 förbud enligt 35 § SVL. I de fall ett sådant föreläggande eller förbud  
  
 har meddelats men ändå inte hörsammats är min inställning att  
  
 ärendet liksom i dag ska överlämnas till åklagare.  
  
 Avgiftsfinansierad lagtillsyn  
  
 Tillsynsutredningen har i sina betänkanden diskuterat förutsättningarna  
  
 för att i större utsträckning avgiftsfinansiera tillsyn.  
  
 Skogsstyrelsen har yttrat sig positivt till detta. Enligt 37 § skogsvårdslagen  
  
 har regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer  
  
 redan i dag möjlighet att föreskriva att det ska tas ut särskilda  
  
 avgifter bl.a. för att täcka kostnader för tillsyn och kontroll.  
  
 Regeringen har emellertid starkt begränsat Skogstyrelsens möjligheter  
  
 i detta avseende genom den uppräkning som görs i 36 §  
  
 skogsvårdsförordningen av områden där aktuell paragraf kan  
  
 tillämpas. I avvaktan på behandlingen av Tillsynsutredningen är jag  
  
 inte beredd att nu föreslå någon förändring. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 108  
  
 3.21 De skogsrelaterade ägoslagen  
  
 3.21.1 Direktiven  
  
 De skogsrelaterade ägoslagen omnämns inte uttryckligen i regeringens  
  
 direktiv till Skogsutredningen men kan kopplas till de mer  
  
 övergripande direktiven om behov av utveckling av mätinstrument  
  
 för den skogspolitiska måluppfyllelsen. I kombination med internationaliseringen  
  
 av skogligt anknutna frågor motiverar detta en  
  
 översyn av indelningen och definitionerna av de skogsrelaterade  
  
 ägoslagen.  
  
 Mina förslag: Jag föreslår att ett nytt system för indelning av  
  
 den svenska skogsmarken införs. Syftet är att skapa en enhetlig  
  
 definition av skogsmarksrelaterade ägoslag, att tydliggöra  
  
 indelningen i skyddad respektive brukad mark och att underlätta  
  
 jämförelser i internationella sammanhang. Mitt förslag till indelning  
  
 framgår av figur 3.1 nedan. Förslaget innebär att begreppen  
  
 skog, skogsmark, produktiv skogsmark och lågproduktiv skogsmark  
  
 definieras i skogsvårdslagen. Övriga föreslagna begrepp  
  
 definieras i föreskrifter som Skogsstyrelsen utarbetar med detta  
  
 förslag till indelning som grund. Några ytterligare tankar om  
  
 innebörden i dessa begrepp tar jag upp i avsnittet Mina  
  
 iakttagelser och ställningstaganden nedan. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 109  
  
 Figur 3.1 Indelning av de skogsrelaterade ägoslagen enligt förslag från  
  
 Skogsutredningen 2004  
  
 Föreslagna definitioner av begrepp i 2 § skogsvårdslagen:  
  
  Skog  
  
 Med skog avses i detta sammanhang träd eller annan vegetation  
  
 inom ett sammanhängande område där befintliga träd  
  
 har en höjd av mer än 5 meter och en kronslutenhet av mer  
  
 än 10 procent eller har förutsättningar att nå denna höjd och  
  
 kronslutenhet utan produktionshöjande åtgärder. Träd och  
  
 annan vegetation inom områden där dessa kriterier är uppfyllda  
  
 men där marken i väsentlig utsträckning används för  
  
 jordbruksändamål, eller som hör till byggnader och anläggningar  
  
 eller på annat sätt används för annat ändamål än att  
  
 tillgodose till träden och vegetationen knutna intressen är  
  
 undantagna.  
  
  Skogsmark  
  
 Mark som bär skog eller som utan produktionshöjande  
  
 åtgärder har förutsättningar att bära skog. Marken används  
  
 inte i väsentlig utsträckning för annat ändamål än att  
  
 tillgodose till skog knutna intressen.  
  
 Skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Övriga skogsrelaterade  
  
 ägoslag 
  
 Skyddade  
  
 övriga skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Andra  
  
 övriga skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skyddad 
  
 träd- och 
  
 buskmark 
  
 Annan 
  
 träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skogsmark 
  
 Skyddad  
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Brukad 
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skyddad  
  
 lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Brukad  
  
 lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Övriga skogsrelaterade  
  
 ägoslag 
  
 Skyddade  
  
 övriga skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Andra  
  
 övriga skogsrelaterade 
  
 ägoslag 
  
 Träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skyddad 
  
 träd- och 
  
 buskmark 
  
 Annan 
  
 träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skogsmark 
  
 Skyddad  
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Brukad 
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skyddad  
  
 lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Brukad  
  
 lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Lågproduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 110  
  
  Produktiv skogsmark  
  
 Med produktiv skogsmark avses i denna lag skogsmark som  
  
 enligt vedertagna bedömningsgrunder kan producera i  
  
 genomsnitt minst en kubikmeter virke om året per hektar.  
  
  Lågproduktiv skogsmark  
  
 Med lågproduktiv skogsmark avses i denna lag skogsmark  
  
 som enligt vedertagna bedömningsgrunder kan producera i  
  
 genomsnitt mindre än en kubikmeter virke om året per  
  
 hektar.  
  
 3.21.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Skog täcker en stor andel av Sveriges yta. Många olika intressen gör  
  
 anspråk på denna resurs och det är därför enligt min mening av  
  
 yttersta vikt att indelningen av skogsmarken i olika ägoslag och  
  
 skyddsformer är tydlig och ändamålsenlig. Begreppet skogsmark  
  
 har dock för närvarande delvis olika innebörd i skogsvårdslagstiftningen  
  
 å ena sidan och i skogsinventering (främst Riksskogstaxeringen),  
  
 skogsbruksplanläggning, fastighetstaxeringen och certifieringen  
  
 å den andra.  
  
 Det innebär t.ex. att skyddsskog som inte uppfyller produktionskraven  
  
 för att betecknas som produktiv skogsmark ändå  
  
 klassificeras som skogsmark enligt skogsvårdslagstiftningen. Den  
  
 övriga skogsmarken benämns i skogsvårdslagens föreskrifter produktiv  
  
 skogsmark utan att definieras. I skogsinventering, skogsbruksplanläggning,  
  
 fastighetstaxering och certifiering används i en  
  
 del fall i stället begreppet skogsmark, som därigenom blir synonymt  
  
 med produktiv skogsmark. I tillämpningen av fastighetstaxeringslagen  
  
 ingår även t.ex. mark med skog i naturreservat och  
  
 biotopskydd i skogsmarken medan formellt skyddad mark inte  
  
 ingår i produktiv skogsmark enligt skogsvårdslagstiftningen.  
  
 Dagens skogsvårdslag tar sin utgångspunkt i att skogsmark enbart  
  
 definieras utifrån sin virkesproducerande förmåga och att denna  
  
 förmåga är satt till en virkesproduktion av minst 1 skm3 per hektar  
  
 och år. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 111  
  
 Formellt skydd och internationella jämförelser  
  
 När den nu rådande skogspolitiken infördes 1994 gavs de skogliga  
  
 miljöfrågorna ökad tyngd och arealen skyddad mark har sedan dess  
  
 ökat väsentligt. Skogliga frågor har också internationaliserats allt  
  
 mer under de senaste decennierna bl.a. som en följd av Sveriges  
  
 inträde i EU, den allt tydligare globaliseringen av virkesmarknaden  
  
 med ökad handel med skogsindustriprodukter samt genom en rad  
  
 internationella överenskommelser som Sverige förbundit sig att  
  
 följa. Min samlade bedömning är mot den bakgrunden att den  
  
 nuvarande otydliga och delvis motsägelsefulla indelningen av skog  
  
 och mark inte längre är ändamålsenlig. Jag föreslår därför att nya  
  
 begrepp och definitioner införs för de skogsrelaterade ägoslagen.  
  
 Den indelning av de skogsrelaterade ägoslagen som jag föreslår är  
  
 enkel och innehåller få nivåer och begrepp, vilket jag tycker är en  
  
 styrka. För olika ändamål kan naturligtvis de föreslagna kategorierna  
  
 delas in i underkategorier.  
  
 De nya begreppen syftar dels till att skapa en bättre överblick  
  
 över vilka arealer som brukas för olika syften respektive är formellt  
  
 skyddade, dels till att underlätta jämförelser med motsvarande  
  
 arealer i andra länder. Detta uppnås genom att klassificeringen i  
  
 större utsträckning än tidigare harmoniseras med det av FAO  
  
 använda systemet för indelning av skogsrelaterade ägoslag.  
  
 Impediment blir lågproduktiv skogsmark  
  
 Till grund för mina iakttagelser ligger till stor del den grundliga  
  
 genomgång av de skogliga ägoslagens indelning och definitioner  
  
 som Skogsstyrelsens utredare har gjort. Indelningen av de  
  
 skogsrelaterade ägoslagen i Sverige blir betydligt mer ändamålsenlig  
  
 genom att, i enlighet med Skogsstyrelsens förslag, bl.a. införa en  
  
 definition för begreppet skog och att harmonisera såväl denna som  
  
 flera andra definitioner med FAO:s internationellt vedertagna  
  
 system. Jag har dock valt att gå ett steg längre än Skogsstyrelsen  
  
 genom att ersätta begreppet impediment med lågproduktiv skogsmark  
  
 och därmed samla hela den areal som är bevuxen med skog i  
  
 ett och samma ägoslag, nämligen skogsmark.  
  
 I likhet med skogsmarksbegreppet är impedimenten otydligt  
  
 definierade och omfattar många olika naturtyper. Indelningen av  
  
 impediment innebär ofta gränsdragningsbedömningar som medför 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 112  
  
 att impedimentsgränserna dras på olika sätt i olika delar av landet.  
  
 Dessutom skiljer sig ibland de områden som av praktiska skäl  
  
 bedöms vara impediment från de som definitionsmässigt klassas  
  
 som impediment. Begreppet impediment tillämpas för mark som är  
  
 svår att bruka av såväl tekniska som biologiska och ekonomiska  
  
 skäl, vilket skapar ytterligare förvirring. Min sammantagna bedömning  
  
 blir därför att impedimentsbegreppet bör ersättas.  
  
 En utfasning av begreppet impediment är angelägen också av  
  
 andra skäl. Den nya skogspolitiken innebär ökad frihet för den  
  
 enskilda skogsägaren att bruka sin areal och att uppfylla de skogspolitiska  
  
 målen. På den egna skogsmarken är det den enskilda  
  
 markägaren som själv ska avgöra vilken mark hon eller han anser  
  
 vara lönsam att bruka. Det är då, enligt min mening, olämpligt att  
  
 en definition som består av ett och samma tillväxtmått för hela  
  
 landet styr vilken mark som kan och får brukas eller skyddas.  
  
 Begreppet lågproduktiv skogsmark anser jag vara en tydligare  
  
 beskrivning av den typ av skogsmark som avses. Eftersom  
  
 impedimentsbegreppet är väl inarbetat och också förknippat med  
  
 särskilda regelverk behöver en översyn göras så att de delar av  
  
 dagens skogsimpediment som har höga natur- och/eller kulturvärden  
  
 kan skyddas. Även om det, för att skydda befintliga naturvärden,  
  
 är viktigt att de skogliga impedimenten skyddas från skogsbruksåtgärder  
  
 är endast ett fåtal rödlistade arter beroende av  
  
 impedimenten för sin fortlevnad. Den landskapstyp där vissa impediment  
  
 finns är dock skyddsvärd. Det gäller till exempel myrmosaiker  
  
 med skogsholmar som dock inte ryms i den nationella  
  
 strategin för formellt skydd av skog. I en översyn bör behovet av  
  
 skydd för sådana landskapstyper beaktas. Detta skydd ska då inte  
  
 ingå i de av riksdagen beslutade 400 000 ha formellt skyddad skog  
  
 utan bör läggas till den areal som ska skyddas formellt. Jag föreslår  
  
 därför att det som i dag, enligt skogsvårdslagen, definieras som  
  
 skogliga impediment omförs till lågproduktiv skog och därmed blir  
  
 en del av den areal som, enligt skogsvårdslagen, definieras som  
  
 skogsmark.  
  
 Föreskrifter för lågproduktiv mark  
  
 Trots att endast få rödlistade arter är unika för impedimenten är jag  
  
 medveten om att en del av de områden som i dag definieras som  
  
 impediment hyser höga naturvärden och att de skydd som dessa 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 113  
  
 områden har i dag utgör en viktig pusselbit i arbetet med att bevara  
  
 den biologiska mångfalden. Jag anser därför att avverkning i de  
  
 områden som enligt mitt förslag kommer att benämnas lågproduktiv  
  
 skogsmark ska vara föremål för särskilda restriktioner i  
  
 enlighet med föreskrifter som utfärdas av regeringen eller den  
  
 myndighet som regeringen beslutar.  
  
 Jag anser att dessa föreskrifter inledningsvis bör ha samma  
  
 inriktning som de föreskrifter som i dag begränsar brukandet på  
  
 skogliga impediment. På sikt ser jag emellertid en utveckling där  
  
 kunskapen om den lågproduktiva skogsmarkens kvaliteter ökar och  
  
 att föreskrifter avseende dess brukande kan differentieras. Lågproduktiv  
  
 skogsmark med höga natur- eller andra värden ges ett  
  
 varaktigt skydd medan lågproduktiv skogsmark med goda förutsättningar  
  
 för virkesproduktion tas i bruk för detta ändamål eller  
  
 avsätts frivilligt av andra skäl.  
  
 Skyddad mark tydligare  
  
 Ytterligare en fördel med detta nya system för indelning av de  
  
 skogsrelaterade ägoslagen är att arealen skyddad skogsmark tydliggörs.  
  
 Dagens skogsmarksbegrepp innebär att när skogsmark blir  
  
 formellt skyddad så upphör den per definition att vara skogsmark,  
  
 vilket innebär att strikt definitionsmässigt finns ingen formellt  
  
 skyddad produktiv skogsmark i Sverige. Med den föreslagna ägoslagsindelningen  
  
 framgår det tydligt hur stor den totala skogsmarksarealen  
  
 är, oavsett om den är formellt skyddad eller inte,  
  
 liksom arealen skyddad mark.  
  
 När det gäller frivilliga avsättningar av skogsmark så anser jag att  
  
 dessa är att betrakta som en brukningsform och att arealen därför  
  
 hör hemma i kategorin brukad skogsmark. Uppdelningen av de  
  
 frivilliga avsättningarna på produktiv respektive lågproduktiv  
  
 skogsmark kan, om så önskas av pedagogiska skäl, redovisas i en  
  
 fjärde nivå i den figur som ingår i mitt förslag.  
  
 Standard för skogsrelaterade ägoslag  
  
 Begreppen skog, skogsmark, produktiv skogsmark och lågproduktiv  
  
 skogsmark kommer med mitt förslag att definieras i skogsvårdslagen.  
  
 Jag förordar att Skogsstyrelsen såväl för dessa som för 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 114  
  
 de övriga begrepp som ingår i förslaget, tar initiativ till att upprätta  
  
 en standard som fastställs av SIS när det nya systemet har trätt i  
  
 funktion. En gemensam, svensk standard skulle ytterligare förbättra  
  
 förutsättningarna för att detta system blev det allmänt  
  
 vedertagna och som därför kom att användas i alla delar av berörd  
  
 lagstiftning och inom samtliga berörda politikområden. Gemensamma  
  
 definitioner, oavsett användningsområde, skulle underlätta  
  
 bl.a. statistikhantering.  
  
 Innebörden av föreslagna begrepp  
  
 Jag anser, i enlighet med mitt förslag, att Skogsstyrelsen bör  
  
 utforma föreskrifter som definierar de föreslagna begrepp som inte  
  
 föreslås definieras i skogsvårdslagen. Som ett förtydligande till  
  
 figur 3.1 vill jag dock framföra några tankar om innebörden av  
  
 dessa begrepp.  
  
 Skogsmark  
  
 I den föreslagna lagtexten definieras uppdelningen av skogsmark på  
  
 produktiv respektive lågproduktiv skogsmark. Dessa båda kategorier  
  
 kan sedan, vid behov, delas upp i brukad produktiv skogsmark  
  
 respektive skyddad produktiv skogsmark samt brukad lågproduktiv  
  
 skogsmark respektive skyddad lågproduktiv skogsmark.  
  
 Den skyddade marken avser då formellt skyddad mark som enligt  
  
 myndighetsbeslut i väsentlig utsträckning används för att tillgodose  
  
 allmänna intressen. Den föreslagna definitionen av skog överensstämmer  
  
 i huvudsak med FAO:s definition.  
  
 Träd- och buskmark  
  
 Mark med träd och annan vegetation inom ett sammanhängande  
  
 område där befintliga träd har en höjd av mer än 5 meter och en  
  
 kronslutenhet på 510 % eller har förutsättningar att nå denna höjd  
  
 och kronslutenhet utan produktionshöjande åtgärder. Definitionen  
  
 överensstämmer i stort med FAO:s definition av begreppet other  
  
 wooded land.  
  
 Exempel på träd- och buskmarker är glest trädbevuxna myrar  
  
 och hällmarker samt videsnår högre än 0,5 meter i fjällen. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 115  
  
 Träd- och buskmarken kan, vid behov, delas in i skyddad  
  
 respektive annan träd- och buskmark. Den skyddade marken avser  
  
 då formellt skyddad mark som enligt myndighetsbeslut i väsentlig  
  
 utsträckning används för att tillgodose allmänna intressen.  
  
 Övriga skogsrelaterade ägoslag  
  
 Mark med enstaka träd och buskar för vilken varken kriterierna för  
  
 skogsmark eller träd- och buskmark uppnås. Marken används inte i  
  
 väsentlig utsträckning för annat ändamål än att tillgodose intressen  
  
 knutna till den ifrågavarande naturtypen.  
  
 Exempel på övriga skogsrelaterade ägoslag är mycket glest trädbevuxna  
  
 marker, marker med låga träd, trädlösa marker och marker  
  
 med lite eller ingen buskvegetation högre än 0,5 meter, huvudsakligen  
  
 kala eller nästan kala mossar, myrar, hällmarker och kalfjäll.  
  
 De övriga skogsrelaterade ägoslagen kan, vid behov, delas in i  
  
 skyddade respektive andra övriga skogsrelaterade ägoslag. Den  
  
 skyddade marken avser då formellt skyddad mark som enligt  
  
 myndighetsbeslut i väsentlig utsträckning används för att tillgodose  
  
 allmänna intressen.  
  
 Nytt system tydligare och enklare  
  
 Sammanfattningsvis: Genom att införa den indelning av de skogsrelaterade  
  
 ägoslagen som jag föreslår; att definiera begreppet skog,  
  
 att harmonisera de svenska begreppen med FAO:s samt att ersätta  
  
 begreppet impediment med lågproduktiv skogsmark, är det min  
  
 fasta övertygelse att vi får ett enklare, tydligare och mer konsekvent  
  
 system för indelning av de skogsrelaterade ägoslagen.  
  
 Ett nytt skogsmarksbegrepp innebär förvisso en tämligen omfattande  
  
 förändring, men det kan knappast anses vara tillfredsställande  
  
 att behålla dagens otydliga system. Genom att omföra  
  
 impedimentbegreppet till lågproduktiv skogsmark kan förändringen  
  
 ske i två steg och nödvändiga inventeringar och avvägningar  
  
 kan göras över en längre tid. Att till fullo överblicka alla konsekvenser  
  
 av de föreslagna ändringarna har dock inte varit möjligt  
  
 inom denna utrednings ram, bl.a. beroende på svårigheter att  
  
 entydigt kartlägga hur fördelningen av ägoslag ser ut i dag. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 116  
  
 3.22 SMÖR och planplikt  
  
 3.22.1 Direktiven  
  
 I direktiven till Skogsutredningen refererades skrivelsen Uppföljning  
  
 av skogspolitiken där regeringen framhöll att det är av  
  
 avgörande betydelse att information om dokumenterade natur- och  
  
 kulturvärden finns tillgänglig vid planering av skogsbruksåtgärder.  
  
 Regeringen aviserade också att det inom de närmaste åren bör ske  
  
 en utvärdering av om de i SVL lagstadgade s.k. skogs- och miljöredovisningarna  
  
 (SMÖR) har fungerat som det var avsett. Regeringen  
  
 gav mot den bakgrunden Skogsutredningen i uppgift att  
  
 belysa i vilken utsträckning SMÖR har funnits tillgängliga i  
  
 enlighet med lagstiftningen. Vidare ska utredaren redovisa huruvida  
  
 dessa har innehållit den information som detta verktyg syftar till  
  
 att tillhandahålla. Utredaren ska även lämna förslag till hur detta  
  
 eller andra lämpliga verktyg kan utvecklas, i syfte att bidra till en  
  
 kostnadseffektiv uppfyllelse av olika miljö- och kulturmiljömål  
  
 som rör skogen.  
  
 I regeringens direktiv till Skogsutredningen berörs inte frågan  
  
 om planplikt. Jag anser emellertid att det med utgångspunkt i  
  
 direktivens anvisningar om att skogspolitiken ska ses ur ett brett  
  
 samhällsperspektiv kan vara relevant att beröra denna fråga.  
  
 Mitt förslag:  
  
  Från och med den 1 januari 2008 ersätts kravet i skogsvårdslagen  
  
 på innehav av en skogs- och miljöredovisning med ett  
  
 krav på att det för varje skogsfastighet inom tre år ska finnas  
  
 en plan över skogsmarken och hur den avses brukas.  
  
 3.22.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Det är min fasta övertygelse att någon form av dokumentation av  
  
 ett skogsinnehav gagnar möjligheterna att göra lämpliga avvägningar  
  
 mellan skogspolitikens miljö- och produktionsmål. En väl  
  
 genomtänkt plan är dessutom en viktig grund för en skogsägares  
  
 möjligheter att fatta företagsekonomiskt rationella beslut. I  
  
 grunden är jag således positivt inställd till den återreglering på detta  
  
 område som riksdagen beslutade 1998 genom kraven i SVL på  
  
 innehav av en s.k. skogs- och miljöredovisning (SMÖR). Jag är 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 117  
  
 samtidigt förvånad över att Skogsstyrelsen inte bättre har tillsett att  
  
 denna bestämmelse har efterlevts. Att myndigheten anser sig ha  
  
 tillgång till huvuddelen av den information en SMÖR innehåller  
  
 och dessutom i mer uppdaterad form och bl.a. därför är skeptisk  
  
 till SMÖR-regleringens nuvarande utformning får inte innebära att  
  
 den förhåller sig passiv till att eller hur den tillämpas. På samma sätt  
  
 som Skogsstyrelsen har en positiv inställning till att skogsägare har  
  
 skogsbruksplaner bör myndigheten kunna se att en SMÖR kan  
  
 fylla en viktig funktion för den enskilda skogsägaren och dennes  
  
 intresse och möjligheter för att ta det ansvar som skogsägarrollen  
  
 innebär.  
  
 Bejaka IT-utvecklingen!  
  
 Jag vill, i likhet med Skogsstyrelsen, bejaka den utveckling på ITområdet  
  
 som gör det möjligt för skogsägare att via webbaserad  
  
 information skaffa sig aktuell kunskap om den egna fastigheten.  
  
 Redan i dag finns en hel del data tillgängliga via olika myndigheters  
  
 webbsidor, bland annat kan gemene man via länsstyrelsernas GISregister  
  
 ta del av en mängd fakta. Flera myndigheter äger dessutom  
  
 IT-baserad information på en detaljeringsnivå som skulle kunna  
  
 vara av värde för skogsbrukare att få tillgång till. Det handlar  
  
 exempelvis om geografiska grunddata, data från nyckelbiotopinventeringen,  
  
 fornminnesregistret m.m.  
  
 Mot den bakgrunden ser jag med stor tillförsikt fram emot  
  
 resultatet av det projekt som Skogsstyrelsen har för avsikt att  
  
 inleda under hösten 2006 med inriktningen att vidareutveckla  
  
 dagens internetbaserade skogsägarstöd kallat Min Skog. Syftet är  
  
 att skapa en kundorienterad elektronisk plattform för Skogsstyrelsens  
  
 samtliga elektroniska tjänster riktade till skogsägare. I  
  
 normalfallet ska all Skogsstyrelsens information som rör den egna  
  
 fastigheten presenteras. Jag förutsätter att detta även inkluderar  
  
 sådan information som Skogsstyrelsen har tillgång till men som  
  
 tillhör någon annan myndighet.  
  
 Detta projekt kommer, enligt min bedömning, att kunna leda till  
  
 bättre förutsättningar för skogsägare att på ett mer effektivt sätt få  
  
 del av sådant underlag som behövs för en rationell planering av det  
  
 egna skogsinnehavet.  
  
 Min uppfattning är att detta kunskapsunderlag även bör kunna  
  
 fungera som en god grund för skogsägare att ta fram någon form av 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 118  
  
 skogsbruksplan. Som redan har framgått anser jag att de markägare  
  
 som har skogsbruksplaner agerar på ett mer medvetet sätt till gagn  
  
 för de skogspolitiska målen. Jag har därför övervägt olika möjligheter  
  
 för att stimulera ett ökat intresse bland skogsägare för att  
  
 skaffa skogsbruksplaner. Den allra enklaste formen vore att ge en  
  
 statlig subvention till dem som införskaffar en skogsbruksplan.  
  
 Min grundinställning är emellertid att då mycket av skogspolitikens  
  
 genomförande vilar på skogsägarna är det också de som måste bära  
  
 det ekonomiska ansvaret för att genom en god planering se till att  
  
 de skogspolitiska ambitionerna nås.  
  
 Jag har noterat att man även i Finland värdesätter innehav en  
  
 skogsbruksplan. Där har emellertid staten tillgång till ett styrmedel  
  
 som inte är möjligt att tillämpa inom ramen för dagens svenska  
  
 skogspolitik, nämligen nedsättning av statliga bidrag i de fall en  
  
 gällande skogsbruksplan saknas.  
  
 En annan stimulansmodell vore att bevilja innehavare av en  
  
 skogsbruksplan någon form av lättnad i det skogspolitiska regelverket.  
  
 Den avreglerade skogspolitiken innehåller emellertid så pass  
  
 få tvingande regler att det är svårt att hitta sådana möjliga lättnader.  
  
 De krav som ställs handlar främst om föryngringar, avverkningsanmälan  
  
 och hänsyn och det är områden där jag inte anser att några  
  
 lättnader bör ges. Ett annat sätt att väcka intresset för skogsbruksplaner  
  
 är att den skogliga myndigheten informerar om värdet av att  
  
 ha en skogsbruksplan. Då Skogsstyrelsen åtar sig skogsbruksplanläggning  
  
 på uppdragsbasis får det emellertid förutsättas att denna  
  
 möjlighet redan i dag marknadsförs i erforderlig utsträckning.  
  
 Krav på innehav av skogsbruksplan  
  
 Min tilltro till skogsbruksplaner som skogspolitiskt medel i kombination  
  
 med svårigheter att finna framkomliga vägar för att stimulera  
  
 fram en ökad skogsbruksplanläggning gör att jag anser att  
  
 kravet på innehav av en skogsbruksplan bör återinföras i SVL.  
  
 Detta bör dock samordnas med möjligheten att tillhandahålla olika  
  
 typer av fastighetsanknutna uppgifter via Internet i enlighet med  
  
 ovan beskrivet IT-projekt. Mot den bakgrunden föreslår jag att  
  
 kravet i SVL på innehav av en skogs- och miljöredovisning från och  
  
 med den 1 januari 2008 ersätts med ett krav på att det för varje  
  
 skogsfastighet inom tre år ska finnas en plan över skogsmarken och  
  
 hur den avses brukas. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 119  
  
 3.23 Samhällets och näringens ansvar  
  
 3.23.1 Direktiven  
  
 I regeringens direktiv till Skogsutredningen konstateras att skogsbrukets  
  
 sektorsansvar för miljövård betonades särskilt i samband  
  
 med det skogspolitiska beslutet 1993. I direktiven framgår också  
  
 att regeringen i skrivelsen En samlad naturvårdspolitik aviserade en  
  
 översyn av hur sektorsansvaret har fungerat hittills. Samma notering  
  
 upprepades i regeringens senaste skrivelse om skogspolitiken.  
  
 Utredaren ska, enligt regeringens direktiv, genomföra en sådan  
  
 översyn för skogssektorn och redovisa möjlig fortsatt utveckling  
  
 och förtydligande.  
  
 Enligt direktiven ska statens respektive skogsnäringens ansvar  
  
 för genomförandet av skogspolitiken förtydligas. Utredaren ska i  
  
 första hand utgå från att det statliga åtagandet inte ska öka.  
  
 3.23.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Det särskilda sektorsansvaret för miljömålsarbetet  
  
 Det särskilda sektorsansvaret för miljömålsarbetet (tidigare det  
  
 särskilda sektorsansvaret) innebär att Skogsstyrelsen har ansvar för  
  
 ekologisk hållbarhet inom sitt verksamhetsområde. Detta är enligt  
  
 min uppfattning en princip som är bra.  
  
 Jag har emellertid noterat att man från Skogsstyrelsens sida rest  
  
 en del frågetecken kring värdet av det särskilda sektorsansvaret.  
  
 Skogsstyrelsen har bl.a. i en skrivelse till Naturvårdsverket i anslutning  
  
 till verkets analys av det särskilda sektorsansvaret framhållit  
  
 att miljöarbetet ingår i Skogsstyrelsens huvuduppgifter. Mot den  
  
 bakgrunden är det, enligt myndigheten, inte ändamålsenligt med  
  
 ett särskilt sektorsansvar och detta kan följaktligen avskaffas.  
  
 Utöver detta argument tycks emellertid denna inställning också  
  
 grunda sig på en tveksamhet inför om de tillgängliga medlen gör  
  
 det möjligt för myndigheten att ta det ansvar man har ålagts. Det  
  
 handlar dels om en minskning av myndighetens anslag, dels om att  
  
 man inte förfogar över flera av de rättsliga styrmedel som man  
  
 anser sig behöva för att kunna ta nämnt ansvar. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 120  
  
 Myndigheters ansvarsområden sammanfaller  
  
 Jag vill lyfta fram den viktiga kopplingen mellan möjligheterna att  
  
 ta ansvar och de medel som står till buds. Enligt min uppfattning  
  
 har Naturvårdsverket i sin analys av det särskilda sektorsansvaret  
  
 inte i nödvändig utsträckning uppmärksammat att vissa myndigheters  
  
 ansvarsområden sammanfaller. Den problematik som uppkommer  
  
 när ansvaret ligger på en myndighet medan en annan  
  
 myndighet förfogar över flera av de medel som kan behövas för att  
  
 ansvaret ska kunna tas fullt ut har inte givits erforderlig belysning.  
  
 På skogspolitikens område förekommer denna uppdelning  
  
 mellan medel och ansvar exempelvis när det gäller naturvården.  
  
 Trots att Skogsstyrelsen har ett särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet  
  
 förfogar man inte över ett i naturvårdssammanhang så  
  
 viktigt formellt skyddsinstrument som naturreservat. Detta är  
  
 förbehållet länsstyrelser och kommuner. Motsvarande gäller viltförvaltningens  
  
 område. Hårt klövviltbete hämmar inte bara produktionen  
  
 i den svenska skogen utan är också ett hot mot den  
  
 biologiska mångfalden. Det övergripande ansvaret för viltförvaltningsfrågorna  
  
 ligger dock på Naturvårdsverket och det är länsstyrelserna  
  
 som beslutar i frågor om älgavskjutning.  
  
 Jag har noterat att det i den rapport om det särskilda miljömålsansvaret  
  
 som respektive berörd myndighet ska lämna till  
  
 regeringen senast den 31 december 2006, ska redovisas förslag till  
  
 vilka styrmedel och åtgärder som behövs men som myndigheten  
  
 inte har mandat att genomföra. Jag anser även att regeringen bör  
  
 utvärdera Naturvårdsverkets uppgift att samordna arbetet med det  
  
 särskilda sektorsansvaret. Ett motiv till detta skulle vara att Naturvårdsverket  
  
 har vissa egenintressen i den nuvarande fördelningen av  
  
 styrmedel. En möjlighet är att denna fråga blir en del av den  
  
 översyn av det allmänna sektorsansvaret som regeringen har aviserat  
  
 men ännu inte lagt ut. Ett annat alternativ är att någon av  
  
 regeringens myndigheter med särskild kompetens i styrningsfrågor  
  
 får i uppdrag att belysa nämnt problemkomplex.  
  
 Skogssektorns ansvar för miljön  
  
 Med det allmänna sektorsansvaret avses det ansvar för miljön som  
  
 delas av hela den skogliga sektorn. I ett vidare perspektiv kan  
  
 sektorsansvaret sägas omfatta ansvarsfördelningen mellan staten 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 121  
  
 och näringen avseende såväl miljö- som produktionsdelen av  
  
 skogspolitiken. Det är svårt att särskilja ansvaret för miljö respektive  
  
 produktion i skogspolitiken eftersom de i så många avseenden  
  
 är sammankopplade med varandra.  
  
 I den skogspolitiska propositionen från 1993 skrev regeringen  
  
 att den skogliga myndighetens rådgivningsansvar gentemot skogsägare  
  
 omfattade miljörådgivning och viss säkerhetsrådgivning.  
  
 Rådgivning med koppling till den ekonomiska driften av fastigheten  
  
 var dock, enligt regeringen, en fråga för skogsägarnas egna  
  
 organisationer.  
  
 Min granskning visar att myndighetens strävan är att rådge  
  
 skogsägare inom hela det skogpolitiska fältet dvs. inom såväl miljö som  
  
 produktionsområdet. Detta påpekade jag redan i mitt delbetänkande.  
  
 Helhetstänkande i tiden  
  
 Enligt min mening så ligger detta helhetstänkande i tiden. På det  
  
 sätt som skogsbruk bedrivs inom ramen för den s.k. svenska  
  
 modellen, med produktion och miljö i kombination över den  
  
 absoluta merparten av skogsmarksarealen, blir det svårt att dela på  
  
 rådgivning om miljö och produktion. Dessa går hand i hand.  
  
 På samma sätt blir det orimligt att säga att skogsägaren har  
  
 ansvar för produktionsfrågorna, men kan lita till myndigheten när  
  
 det gäller kunskaper om miljöfrågor. De skogspolitiska målen, såväl  
  
 som de miljöpolitiska, bygger på att skogsägaren tar ansvar för, och  
  
 besitter goda kunskaper om, både miljö- och produktionsfrågor.  
  
 Jag har förståelse för att man, i samband med införandet av en ny  
  
 skogspolitik, betonade betydelsen av myndighetens rådgivning med  
  
 inriktning mot miljömålet. Det var nytt och okänt och det var  
  
 rimligt att förutsätta att det var inom det området som skogsägare  
  
 hade störst behov av obunden rådgivning.  
  
 När nu drygt ett decennium har passerat sedan införandet av de  
  
 jämställda skogspolitiska målen så anser jag att det är tid att ompröva  
  
 denna inriktning. Jag anser att det är dags att tydliggöra att  
  
 staten och näringen har ett gemensamt ansvar för såväl miljö- som  
  
 produktionsmål. Detta delade ansvar bör komma till uttryck bl.a.  
  
 genom att skogssektorn och staten, i form av Skogsstyrelsen,  
  
 gemensamt formulerar en konkretisering av det skogspolitiska  
  
 produktionsmålet i form av ett virkesproduktionsmål. Ett sådant 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 122  
  
 mål behandlas ytterligare i delen om ökad virkesproduktion i detta  
  
 betänkande.  
  
 3.24 Privatskogsbrukets roll  
  
 3.24.1 Direktiven  
  
 Enligt Skogsutredningens direktiv är förändringar i privatskogsbruket  
  
 en av de faktorer som har påverkat skogspolitiken och som  
  
 av det skälet ska analyseras. Den förändring som lyfts fram uttryckligen  
  
 i direktiven är det faktum att allt flera skogsägare inte  
  
 bor på och brukar sin fastighet.  
  
 3.24.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 De mer än 350 000 privata skogsägarna i Sverige har en avgörande  
  
 betydelse för förverkligandet av skogspolitiken. Skogspolitiken  
  
 förutsätter att dessa aktörer tar ansvar för att skogspolitikens mål  
  
 nås. För att de ska kunna ta detta ansvar förutsätts det att de har  
  
 kunskaper om skogspolitikens mål och hur de lämpligen agerar för  
  
 att dessa mål ska kunna nås.  
  
 Ett ansvarsfullt agerande i linje med de skogspolitiska målen  
  
 förutsätter också att dessa inte kommer i konflikt med andra mål  
  
 som den enskilde skogsägaren har, både med sitt skogsägande och  
  
 inom helt andra områden. Ett ökat utboägande och/eller ett  
  
 minskande beroende av skogen som inkomstkälla kan innebära att  
  
 ett ur virkesproduktionsperspektiv ansvarsfullt ägande av skog får  
  
 ge vika för sådana alternativa målfunktioner. Det behöver då inte  
  
 handla om att skogsägaren driver ett skogsbruk som alltför ensidigt  
  
 är inriktat på maximal virkesproduktion eller på fri utveckling i  
  
 syfte att bevara biologisk mångfald utan helt enkelt om att han/hon  
  
 mer eller mindre oreflekterat väljer att investera sin tid eller sina  
  
 pengar i helt andra verksamheter. Inte minst gäller detta för den  
  
 stora andelen skogsägare med små skogsarealer.  
  
 Värderingar förändras i takt med samhällsutvecklingen och jag  
  
 har förståelse för att rollen som ansvarsfull skogsägare i framtiden  
  
 för somliga kommer att väga allt lättare när man försöker pussla  
  
 ihop sitt livsprojekt. Samtidigt anser jag att flera olika aktörer, såväl  
  
 privata som offentliga, har en uppgift att fylla när det gäller att  
  
 klargöra att ägande av skog innebär ett ansvar som måste finnas 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 123  
  
 med i en skogsägares medvetande när denne gör sina personliga  
  
 prioriteringar.  
  
 Det ökade utboägandet och den lägre graden av självverksamhet  
  
 innebär att många skogsägare väljer att utöva sitt markägaransvar  
  
 genom andra. Här spelar olika typer av skogsentreprenörer en  
  
 viktig roll. För att de skogspolitiska målen ska nås krävs att dessa  
  
 entreprenörer har tillräckliga kunskaper om både den biologiska  
  
 mångfaldens och om produktionens förutsättningar och att markägaren  
  
 kan vara tydlig i de krav som ställs. Det är enligt min uppfattning  
  
 därför av stor betydelse att Skogsstyrelsen och skogsägarnas  
  
 organisationer på olika sätt stödjer markägaren i hans/hennes  
  
 roll som ansvarig för skogsskötseln.  
  
 Hur ansvaret för detta arbete bör fördelas mellan staten och  
  
 andra aktörer har jag tagit upp tidigare i detta betänkande.  
  
 3.25 Behov av mätinstrument för måluppfyllelsen  
  
 3.25.1 Direktiv  
  
 Enligt direktiven ska utredaren beskriva behovet av vidareutveckling  
  
 av mätinstrument för de skogspolitiska målen.  
  
 3.25.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 För de skogspolitiska produktions- och miljömålen finns, som  
  
 konstaterats på flera andra platser i detta betänkande, delmål  
  
 formulerade. De skogspolitiska miljömålen utgörs till stor del av de  
  
 delmål som inryms under miljökvalitetsmålet Levande skogar. Det  
  
 skogspolitiska produktionsmålet konkretiseras i de nationella  
  
 sektorsmålen. Det här kapitlet handlar om behov av utveckling av  
  
 mätinstrument för befintliga mål. Målen och målstrukturen  
  
 behandlas i andra delar av detta betänkande.  
  
 När det gäller det skogspolitiska miljömålet så är min bedömning  
  
 att det finns ett stort antal mätinstrument för uppföljning av  
  
 dessa. I takt med att ny kunskap och nya erfarenheter växer fram  
  
 finns det naturligtvis behov av att vidareutveckla dessa mätinstrument 
  
 . I detta sammanhang vill jag dock betona att det är  
  
 viktigt att de mätinstrument som utvecklas leder till en uppföljning  
  
 som är jämförbar med nationella och internationella system.  
  
 Samordning av de olika uppföljningssystemen ser jag också som en 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 124  
  
 viktig komponent eftersom risken för att medel utnyttjas ineffektivt  
  
 är uppenbar om utvecklingen av mätinstrument för måluppfyllelse  
  
 sker på flera olika håll. Målsättningen måste vara att skapa  
  
 övervakningssystem som levererar kvalitetssäkrade resultat som  
  
 kan jämföras mellan såväl nationella politikområden som regioner  
  
 och länder. De bör dessutom ge mervärden genom att vara  
  
 anpassade för flera olika ändamål samtidigt, såsom exempelvis  
  
 beräkningar av tillstånd, trender, orsakssamband och scenarieanalyser.  
  
 Som jag ser det så är lösningen att bygga vidare på det  
  
 som finns och arbeta aktivt med kvalitetssäkring och harmonisering  
  
 av resultat utifrån befintlig erfarenhet.  
  
 När det gäller det skogliga produktionsmålet så anser jag att de  
  
 mätinstrument som finns är tillräckliga för att mäta måluppfyllelsen.  
  
 Detta är sagt med utgångspunkt från de sektorsmål som  
  
 finns formulerade i dag. Jag vill i det här sammanhanget betona att  
  
 mitt uppdrag har varit att beskriva behovet av utveckling av  
  
 mätinstrument för de skogspolitiska målen, inte att värdera eller  
  
 kommentera målen i sig. Grunden för skogspolitiken, med två jämställda  
  
 mål, ligger fast. Jag vill dock poängtera att en förutsättning  
  
 för att följa upp mål och utveckla mätinstrument för måluppfyllelsen  
  
 är att de uppsatta målen är mätbara, något som först under  
  
 de senaste åren varit fallet för målen i den skogliga målstrukturen.  
  
 För såväl miljö- som produktionsmålen gäller naturligtvis att om  
  
 målen ändras så påverkas behovet av mätinstrument för måluppfyllelsen.  
  
 3.26 EU och skogspolitiken samt andra frågor med  
  
 internationell anknytning  
  
 3.26.1 Direktiven  
  
 När den svenska skogspolitiken utvärderades av Skogsvårdsorganisationen  
  
 i början av 2000-talet drogs slutsatsen att det var svårt att  
  
 särskilja olika faktorer som hade påverkat skogspolitiken och dess  
  
 utfall. Några av de faktorer som regeringen därför fann det  
  
 nödvändigt att låta Skogsutredningen uppmärksamma ytterligare  
  
 var betydelsen av EU-medlemskapet och EU:s utvidgning för den  
  
 svenska skogspolitiken.  
  
 En annan fråga med anknytning till EU som omnämns i utredningens  
  
 direktiv är formerna för finansieringen av statliga åtagan 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 125  
  
 den inom ramen för skogspolitiken. Utredaren ska här särskilt  
  
 beakta det hittills låga utnyttjandet av möjligheterna till  
  
 medfinansiering från EU.  
  
 Skogsutredningen ska även beakta de förändringar av skogsnäringens  
  
 villkor som har skett de senaste tio åren. En av de  
  
 faktorer som nämns i det sammanhanget är den internationella  
  
 skogspolitiken. Utredaren ska som en jämförelse också visa hur  
  
 några olika länder med liknande förutsättningar som Sverige har  
  
 hanterat avvägningen mellan olika intressen i skogspolitiken.  
  
 Vidare ska riksdagens beslut om Sveriges politik för global utveckling  
  
 beaktas.  
  
 Mina förslag:  
  
  En strategisk handlingsplan för det fortsatta arbetet med  
  
 internationella skogliga frågor bör utarbetas.  
  
  Ett forum för förankring av skogliga EU-frågor och andra  
  
 internationella skogsfrågor bör tillskapas vid Näringsdepartementet.  
  
 3.26.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Skog av allehanda slag finns över stora delar av jordklotet. På  
  
 många håll i världen brukas dessa skogar och/eller fungerar som  
  
 viktiga livsbetingelser för såväl människor som för oräkneliga arter  
  
 av djur och växter. Skogar spelar också en viktig roll när det gäller  
  
 att motverka miljöhot som den globala uppvärmningen och ökenutbredningen.  
  
 Ett hållbart skogsbruk i kombination med varaktiga  
  
 skyddsformer är nödvändigt för att världens skogar även i framtiden  
  
 ska kunna fungera som grund för livskraftiga lokalsamhällen  
  
 och som livsmiljö för hotade djur och växter.  
  
 Jag anser att Sverige som en stor skogsnation med höga ambitioner  
  
 när det gäller hållbart brukande ska ha en tydlig och i  
  
 internationella sammanhang närvarande röst. Den svenska skogspolitikens  
  
 grundläggande förtjänster som exempelvis avreglering,  
  
 miljöhänsyn på hela arealen och avsaknad av subventioner måste  
  
 genom en tydlig närvaro från svenska offentliga representanter  
  
 förmedlas inom EU:s olika institutioner och i andra internationella  
  
 sammanhang. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 126  
  
 Det intryck jag har fått under utredningens gång, och då kanske i  
  
 synnerhet under det internationella symposium som utredningen  
  
 arrangerade i Östersund hösten 2005, är emellertid att regeringens  
  
 skogspolitiska röst har blivit svagare internationellt under senare  
  
 år. Flera av symposiets medverkande med erfarenhet från internationellt  
  
 skogspolitiskt arbete hävdade att höga förväntningar på  
  
 tydliga svenska ståndpunkter numera ofta kommer på skam. En  
  
 förklaring till detta är rimligen att Sverige sedan EU-inträdet i  
  
 första hand agerar inom EU och att man sedan förlikar sig med den  
  
 gemensamma EU-linjen i andra internationella sammanhang. Å  
  
 andra sidan menar även aktörer inom EU att det svenska agerandet  
  
 i skogspolitiska frågor är förvånansvärt beskedligt och otydligt.  
  
 Frånvaron av en gemensam skogspolitik och en för tillfället avstannad  
  
 fördragsprocess får inte tjäna som ursäkt för en passiv  
  
 hållning. Sverige förväntas som en stor skogsnation – med rätta –  
  
 ha en tydlig röst i frågor med skoglig anknytning både inom EU  
  
 och i andra internationella sammanhang.  
  
 Tydligare ansvarsfördelning  
  
 En tydlig svensk position på den skogliga internationella arenan  
  
 måste grundas på ett tydligt mandat för den eller de som representerar  
  
 Sverige. En klart utmejslad ansvarsfördelning mellan  
  
 departementet och myndigheter är därvidlag nödvändigt. Mitt  
  
 intryck är att denna ansvarsfördelning i dagsläget inte alltid  
  
 fungerar tillfredsställande bl.a. som en följd av att frågor med  
  
 skoglig anknytning hanteras av flera departement och myndigheter.  
  
 Min grundläggande inställning är att Sverige så långt som möjligt  
  
 ska representeras av regeringstjänstemän i de europeiska processerna  
  
 men att dessa gärna kan sekonderas från myndigheterna. Det  
  
 är enligt min uppfattning inte godtagbart om de svenska representanterna  
  
 av andra upplevs hålla en väl låg profil eller att den ståndpunkt  
  
 man intar inte har en tydlig politisk förankring.  
  
 Strategisk handlingsplan stärker Sveriges position  
  
 För att stärka Sveriges position föreslår jag att det utarbetas en  
  
 brett förankrad och långsiktigt inriktad strategi för det svenska  
  
 agerande i internationella sammanhang med skogliga kopplingar. 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 127  
  
 Regeringen angav i sin senaste skrivelse om skogspolitiken att man  
  
 hade tagit första steget i att utveckla en strategi för sitt agerande på  
  
 EU-området och att man hade för avsikt att intensifiera arbetet  
  
 med EU-politiken på skogsområdet om en gemensam skogspolitik  
  
 fortfarande var aktuell efter utvärderingen av EU:s skogsstrategi.  
  
 Mot bakgrund av de internationella skogsfrågornas betydelse anser  
  
 jag att detta arbete bör fullföljas även om diskussionerna om en  
  
 gemensam skogspolitik på EU-nivå i dagsläget inte är så intensiv.  
  
 Handlingsplanen bör, enligt min uppfattning, även omfatta andra  
  
 internationella frågor med skoglig anknytning där det bedöms vara  
  
 värdefullt med ett tydligt svensk agerande vid sidan om EU.  
  
 Intensifierad förankringsprocess  
  
 Utöver ovan föreslagna strategi föreslår jag att det tillskapas ett  
  
 permanent forum vid Näringsdepartementet för diskussioner om  
  
 internationella frågor med skogspolitiska kopplingar. Enligt min  
  
 uppfattning sammanhänger det relativt tillbakadragna svenska  
  
 agerandet i internationella sammanhang bl.a. med att det inte har  
  
 funnits ett forum för nationell koordinering och förankring av  
  
 svenska ståndpunkter att driva internationellt. Mitt intryck är att  
  
 svenska offentliga aktörer och intresseorganisationer skulle vinna i  
  
 internationell tydlighet och kraft genom att i möjligaste mån finna  
  
 en gemensam linje i det internationella agerandet.  
  
 Jag är således positiv till de initiativ om en intensifierad nationell  
  
 förankringsprocess som omnämndes i de s.k. branschsamtal som  
  
 har genomförts mellan regeringen och representanter från skogsbranschen.  
  
 Samtidigt vill jag poängtera att dessa samtal inte samlade  
  
 en sådan uppsättning av skogliga intressenter att de kan anses  
  
 ha givit förankringen den bredd jag förordar. Sammansättningen av  
  
 det forum jag föreslår bör på ett bättre sätt avspegla den stora  
  
 mängd intressen som finns knutna till skogen och dess brukande.  
  
 Jag vill också understryka betydelsen av att det forum jag förordar  
  
 ges en flexibel utformning i så måtto att invalda ledamöter ges  
  
 tidsbegränsade mandat. Huvudsyftet med detta är att gruppen inte  
  
 ska tillåtas stelna i sina former och att nya perspektiv fortlöpande  
  
 ska ges möjlighet att komma till tals. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 128  
  
 Förstärkning nödvändig  
  
 Jag anser också att det behövs en förstärkning av den svenska  
  
 representationen i internationella skogspolitiska sammanhang.  
  
 Skogsstyrelsen har visserligen prioriterat upp det internationella  
  
 arbetet och förstärkt sin nyligen inrättade internationella enhet  
  
 men arbetet bör även ges en tydligare politisk styrning. Detta bör  
  
 bl.a. ske genom att antalet tjänstemän vid Näringsdepartementet  
  
 med kapacitet att agera i skogspolitiska frågor på den internationella  
  
 nivån bör utökas. På detta sätt kan sådan närvaro, numerär  
  
 och kontinuitet uppnås som förväntas av en stor skogsnation när  
  
 betydelsefulla skogspolitiska frågor avhandlas i internationella fora.  
  
 En förstärkning enligt ovan torde även kunna gagna möjligheterna  
  
 att med bättre framförhållning samordna och förankra de skogspolitiska  
  
 ståndpunkter som Sverige hävdar internationellt.  
  
 Politik för global utveckling  
  
 Den svenska politiken för global utveckling ska, liksom skogspolitiken,  
  
 genomsyras av principen om hållbar utveckling. Skogen  
  
 och det hållbara skogsbrukets betydelsefulla roll i klimatsammanhang  
  
 har en direkt koppling till det arbete som bedrivs inom ramen  
  
 för den globala utvecklingspolitiken. Svenskt agerande i olika fora  
  
 och sammanhang i syfte att främja ett hållbart brukande av skog  
  
 har därmed stor betydelse för den globala utvecklingen.  
  
 Det har inte varit min uppgift att göra någon närmare analys av  
  
 eller att utvärdera de delar av den globala utvecklingspolitiken som  
  
 har skogliga förtecken. Utredningens kontakter med bl.a. representanter  
  
 för Sida har dock givit mig intrycket att skogens och  
  
 skogsbrukets roll under senare år har haft en mer undanskymd  
  
 plats i det svenska biståndsarbetet än tidigare. Den typ av skogsplanteringsprojekt  
  
 som förekom under slutet av 1900-talet är  
  
 exempelvis numera ovanliga. En uppdatering av Sidas delvis inaktuella  
  
 s.k. positionspapper på temat hållbart skogsbruk har inte  
  
 heller prioriterats. Jag kan också konstatera att Sverige i det globala  
  
 utvecklingsarbetet har valt att fokusera på Johnson utveckling vilket  
  
 torde indikera att frågor med skoglig koppling har givits lägre  
  
 prioritet.  
  
 Jag noterar emellertid också att Skogsstyrelsen i regleringsbrevet  
  
 för år 2006 har fått ett tydligare uppdrag att aktivt bidra till 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 129  
  
 Sveriges politik för global utveckling, främst genom ett ökat  
  
 samarbete med Sida och internationella organisationer som till  
  
 exempel FAO. Något motsvarande uppdrag fanns inte i regleringsbrevet  
  
 för år 2005. Detta förtydligande ökar, enligt min  
  
 bedömning, sannolikheten för att Sida och Skogsstyrelsen i samverkan  
  
 ska kunna flytta fram de svenska positionerna när det gäller  
  
 biståndsinsatser med skogliga förtecken.  
  
 Avvägningar i andra länder  
  
 Under arbetet med Skogsutredningen har jag bl.a. genom resor, det  
  
 symposium som Skogsutredningen anordnade i Östersund hösten  
  
 2005 och utredningar som gjorts av ett antal svenska ambassader  
  
 tagit del av hur skogliga avvägningar görs i ett antal andra länder.  
  
 Dessa kontakter har resulterat i många tankar och uppslag som på  
  
 olika sätt har gett återverkningar i detta betänkande.  
  
 I dessa jämförelser står det klart för mig att det som vi i vardagslag  
  
 kallar den svenska modellen, dvs. att produktion och miljöhänsyn  
  
 samt hänsyn till andra allmänna intressen går hand i hand på  
  
 den absoluta huvuddelen av den svenska skogsmarksarealen, är en  
  
 modell som är uppbyggd utifrån de unika förhållanden som råder  
  
 här. Utöver de naturgivna förutsättningarna tänker jag då exempelvis  
  
 på den höga kunskapsnivå som genomsyrar den svenska skogssektorn,  
  
 den stora andelen privatägd mark, det stora antal  
  
 nyttigheter som skogen traditionellt ger i det här landet och, inte  
  
 minst, den svenska folksjälens starka skogliga anknytning som  
  
 kommer till uttryck genom bl.a. allemansrätten.  
  
 Jag anser att vi har många skäl att fortsätta bygga på den svenska  
  
 modellen. Om det behövs justeringar i regelverk och tolkningar får  
  
 framtiden utvisa, men att överge detta koncept vore mig främmande. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 130  
  
 3.27 Regional utvecklingspolitik och  
  
 landsbygdsutveckling  
  
 3.27.1 Direktiven  
  
 Av Skogsutredningens direktiv framgår det att skogspolitiken ska  
  
 utvärderas i ett vidare samhällsperspektiv. Riksdagens beslut om en  
  
 regional utvecklingspolitik med väl fungerande lokala arbetsmarknadsregioner  
  
 ska därför beaktas.  
  
 3.27.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 Skogen och skogsbruket har stor betydelse för den svenska landsbygden  
  
 och dess framtid. Jag har redan i det delbetänkande jag  
  
 presenterade våren 2005 poängterat detta och även föreslagit  
  
 skogliga åtgärder som bör kunna bli en del av det landsbygdsutvecklingsprogram  
  
 (LBU) som ska gälla under perioden  
  
 20062013. När det svenska förslaget till program nu nyligen har  
  
 överlämnats till Europeiska kommissionen för godkännande, kan  
  
 jag konstatera att åtgärder med skogliga förtecken kommer att få  
  
 ett större utrymme än under innevarande programperiod. Detta  
  
 uppfattar jag följaktligen som positivt.  
  
 Regional utveckling som till någon del bygger på ett hållbart och  
  
 livskraftigt brukande av den svenska skogen förutsätter dock mer  
  
 än stöd inom ramen för LBU-programmet. I likhet med vad som  
  
 tidigare har slagits fast i samband med utvärderingar av regionalpolitiska  
  
 stöd vill jag betona att stöd av olika slag aldrig kan ersätta  
  
 entreprenörskap, företagaranda och dynamik. Saknas grundläggande  
  
 förutsättningar för utveckling och nyföretagande finns inte  
  
 heller förutsättningar för en långsiktigt hållbar utveckling. Det har  
  
 emellertid inte varit min uppgift att värdera det allmänna företagsklimatet  
  
 i Sverige eller de förutsättningar för företagande som den  
  
 statliga näringspolitiken skapar på den svenska landsbygden.  
  
 Virkesproduktion grund för mångbruk  
  
 Jag har tidigare i detta betänkande beskrivit vikten av att bibehålla  
  
 svensk skogsindustris konkurrenskraft bl.a. för att kunna  
  
 upprätthålla lönsamheten i skogsbruket och därigenom även bidra  
  
 till utvecklingen på landsbygden. Ett lönsamt skogsbruk inriktat på 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 131  
  
 virkesproduktion lägger, enligt min uppfattning, även grunden för  
  
 ett ökat mångbruk i den svenska skogen. Ett ökat kommersialiserande  
  
 av skogens sociala värden i form av exempelvis naturturism  
  
 är i det sammanhanget bara ett exempel som har framtiden  
  
 för sig. Det uppdrag som Sveaskog har fått att ställa mark till  
  
 förfogande för privata entreprenörer och därigenom nyttja statens  
  
 mark bättre för att skapa arbetstillfällen i glesbygd ser jag i det  
  
 sammanhanget som mycket positivt. Jag har tidigare i betänkandet  
  
 även framhållit att lokal förvaltning av skyddade områden bör  
  
 prövas i större utsträckning än idag. Detta stimulerar ett större  
  
 lokalt engagemang i den svenska naturvårdspolitiken och ökar  
  
 sannolikt förutsättningarna och intresset hos lokala entreprenörer  
  
 att tillskapa turistprodukter av högt värde.  
  
 Goda exempel från dessa statliga markområden kommer, enligt  
  
 min bedömning, även att kunna stimulera fram liknande initiativ på  
  
 privat mark. Utvecklingen på detta område måste ske i balans  
  
 mellan markägarens rättigheter och allemansrätten.  
  
 3.28 Forskning  
  
 3.28.1 Direktiven  
  
 I Skogsutredningens direktiv sägs att det, såväl ur ett näringspolitiskt  
  
 perspektiv som utifrån en bedömning av skogspolitikens  
  
 möjligheter att bidra till att miljömålen uppfylls vore värdefullt att  
  
 kartlägga den hittillsvarande forskningens omfattning och inriktning,  
  
 liksom att analysera dess betydelse för skogspolitiken och  
  
 dess effekter på skogsnäringen, tillväxten, och som underlag för  
  
 utformningen av relevanta miljökvalitetsmål. Enligt direktiven ska  
  
 utredaren göra denna kartläggning och med den som grund lägga  
  
 fram slutsatser för en framtida skogspolitik.  
  
 I direktiven anges också ett antal olika faktorer som påverkat  
  
 skogspolitiken och som av det skälet ska analyseras. En av dessa är  
  
 skogsforskningens villkor.  
  
 Mitt förslag:  
  
  Skogsstyrelsen ges möjlighet att nyttja särskilda resurser för  
  
 forsknings- och utredningsuppdrag i samband med oväntade  
  
 och snabbt uppkomna situationer. 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 132  
  
 3.28.2 Mina iakttagelser och ställningstaganden  
  
 På flera ställen i detta betänkande pekar jag på forskningens viktiga  
  
 roll för en fortsatt positiv utveckling för skogen och skogsbruket i  
  
 Sverige. Med de ökade anspråken på skogen från flera olika håll är  
  
 det uppenbart att kontinuerlig forskning och utveckling utgör en  
  
 av hörnpelarna för att vi ska kunna nyttja de skogliga resurserna  
  
 uthålligt.  
  
 Skoglig tvärvetenskap efterfrågas  
  
 Jag vill peka på några faktorer som jag bedömer påverkar  
  
 forskningens roll i förhållande till skogen och skogsbruket.  
  
 För det första har jag noterat att man från flera håll efterlyser ett  
  
 större inslag av tvärvetenskap för att tillmötesgå det faktum att  
  
 skogen i dag förväntas tillgodose många olika intressen. När sociala  
  
 värden, natur- och kulturmiljövärden och ekonomiska intressen ska  
  
 tillgodoses så krävs det att flera olika forskningsdiscipliner kan  
  
 samverka. Min uppfattning är att formerna för att initiera, genomföra  
  
 och implementera forskningsprojekt av den här typen bör  
  
 kunna utvecklas vidare.  
  
 För det andra har jag förstått att det faktum att ansvaret för  
  
 skogen och skogsnäringen är spridd på så många olika departement  
  
 i regeringskansliet leder till svårigheter att kombinera de olika  
  
 aspekter som är kopplade till skogen, såväl inom regeringskansliet  
  
 som i den omgivande skogssektorn. Detta gäller inte minst den  
  
 skogliga forskningen där huvudaktören, SLU, ligger under Jordbruksdepartementet  
  
 medan de skogsanknutna ämnesområden som  
  
 sektorsuniversitetet forskar om huvudsakligen hanteras av närings och  
  
 miljödepartementet och deras myndigheter. Jag ser inte att det  
  
 ligger inom ramen för mitt uppdrag att föreslå några ändringar  
  
 därvidlag men kan notera att den splittrade departementstillhörigheten  
  
 är en fråga som ofta återkommer vid diskussioner i  
  
 olika skogliga sammanhang.  
  
 Snabba medel för akut forskning  
  
 För det tredje har jag under utredningsarbetet stärkts i min uppfattning  
  
 att svensk skogsforskning ligger långt fram inom många  
  
 områden. Något som dock efterlyses från flera håll är medel för 
  
 SOU 2006:81 Mina ställningstaganden och förslag  
  
 133  
  
 forskning, kartläggning och dokumentation som finns att tillgå  
  
 med kort varsel i samband med oväntade och snabbt uppkomna  
  
 situationer. Ett sådant exempel är när stormen Wolfe drog in  
  
 över södra Sverige i januari 2005. Vid sådana tillfällen är det alltför  
  
 tidskrävande att gå via ansökningar till forskningsråd och andra  
  
 finansiärer för att få tillgång till nödvändiga resurser. Det finns ett  
  
 behov att snabbt kunna sätta igång med kartläggning och studier.  
  
 En del av detta kan naturligtvis ske genom omdisponering av  
  
 befintliga resurser men de exempel på oväntade och större katastrofer  
  
 som avses ovan kan inte rimligen lösas genom omdisponering.  
  
 Jag föreslår därför att Skogsstyrelsen, vid oväntade händelser  
  
 av större vikt, tillförs resurser för att kunna göra nödvändig  
  
 dokumentation, uppföljning och forskning. Jag vill betona att det  
  
 inte handlar om att Skogsstyrelsen ska bygga upp nya egna  
  
 forskningsinstitutioner utan om behovet av att snabbt kunna göra  
  
 nödvändiga insatser vid extrema händelser, exempelvis genom att  
  
 upphandla extern kompetens.  
  
 Internationellt perspektiv krävs i skogsforskningen  
  
 När det gäller den kartläggning av den skogliga forskningen som  
  
 regeringen efterlyser i direktiven till Skogsutredningen så lutar jag  
  
 mig här mot den arbete som Formas har genomfört inom ramen  
  
 för Nationellt program för skogssektorsforskning 20002020. Jag  
  
 delar SLU:s uppfattning att Formas kartläggning utgör en grund  
  
 för fortsatta diskussioner om forskningen inom skog och skogsindustriella  
  
 områden men att det finns utrymme för vissa kompletteringar.  
  
 Jag vill särskilt peka på vikten av ett internationellt  
  
 perspektiv i skogsforskningen mot bakgrund av att de skogliga  
  
 frågorna internationaliseras allt mer och att Sveriges röst uppfattas  
  
 som alltför svag internationellt. Det blev tydligt för mig vid det  
  
 internationella symposium som Skogsutredningen arrangerade i  
  
 Östersund i september 2005.  
  
 Effektstudie önskvärd  
  
 Vad gäller att analysera forskningens betydelse för skogspolitiken  
  
 och dess effekter på skogsnäringen, tillväxten och som underlag för  
  
 utformningen av relevanta miljökvalitetsmål så har jag låtit Insti 
  
 Mina ställningstaganden och förslag SOU 2006:81  
  
 134  
  
 tutet för studier av utbildning och forskning (SISTER), belysa de  
  
 mekanismer som påverkar detta komplexa växelspel. Jag har inte  
  
 funnit det möjligt att, inom denna utrednings ram, utföra en  
  
 effektstudie av det slag som skulle krävas för att fullödigt analysera  
  
 de punkter som direktiven pekar på inom detta område. Jag kan  
  
 däremot med stor kraft instämma i SISTER:s bedömning att det  
  
 vore mycket värdefullt att genomföra en analys av det här slaget,  
  
 inte minst mot bakgrund av det resonemang som jag för ovan om  
  
 det allt större behovet av ett tvärvetenskapligt angreppssätt i den  
  
 skogliga forskningen.  
  
 Sedan den nu rådande skogspolitiken infördes har tillgängliga  
  
 medel med inriktning mot tillämpad skoglig forskning minskat.  
  
 Detta har bl.a. inneburit att forskning med inriktning mot  
  
 effektivisering och produktivitetshöjningar inom skogsbruket har  
  
 reducerats. Mot bakgrund av den bild som har tecknas i utredningens  
  
 underlag om ett ökat virkesbehov och behovet av effektivare  
  
 naturvård anser jag att den tillämpade forskningens status  
  
 bör höjas. Jag förutsätter att regeringen i kommande forskningspolitiska  
  
 överväganden beaktar denna synpunkt. 
  
 135  
  
 4 Författningskommentarer  
  
 Förslag till ändringar i skogsvårdslagen  
  
 1 §  
  
 De övergripande målen för skogspolitiken ligger fast. Föreslagna  
  
 förändringar syftar till att förtydliga paragrafen. Den första ändringen  
  
 innebär att skogen ska ses som en förnybar resurs. Den  
  
 andra ändringen betonar att skogen ska bidra till medborgarnas  
  
 välfärd vilken bl.a. innefattar skogens betydelse för folkhälsa och  
  
 rekreation.  
  
 De här föreslagna ändringarna i skogsvårdslagens portalparagraf  
  
 har behandlats utförligt i avsnitt 3.1.  
  
 2 §  
  
 Förslaget innebär att definitionen av skogsmark ändras i skogsvårdslagen.  
  
 Den nya formuleringen utgår från om marken i fråga  
  
 bär skog eller inte, i stället för som tidigare från hur produktiv  
  
 marken är.  
  
 Enligt förslaget införs en definition av begreppet skog. Begreppet  
  
 skog har tidigare inte varit definierat i denna lag. Produktiv  
  
 skogsmark införs som nytt begrepp i andra stycket. Produktiv  
  
 skogsmark definieras utifrån den aktuella markens förmåga att  
  
 producera virke.  
  
 Begreppet skogliga impediment utgår och ersätts av begreppet  
  
 lågproduktiv skogsmark. Även lågproduktiv skogsmark definieras  
  
 utifrån den aktuella markens förmåga att producera virke.  
  
 Begreppen vedertagna bedömningsgrunder och i väsentlig utsträckning  
  
 ska tolkas på samma sätt som tidigare. 
  
 Författningskommentarer SOU 2006:81  
  
 136  
  
 14 a §  
  
 Nuvarande bestämmelse om innehav av en skogs- och miljöredovisning  
  
 ersätts av en bestämmelse med krav på att det för varje  
  
 brukningsenhet ska finnas en skogsbruksplan.  
  
 30 §  
  
 Förändringen i första stycket innebär att begreppen mark- och  
  
 vattenvårdens intressen infogas. Förändringen syftar till att förtydliga  
  
 att dessa intressen ska visas hänsyn vid skogens skötsel.  
  
 I andra stycket föreslås att begreppet skogliga impediment byts  
  
 ut mot lågproduktiv skog. Detta är en följdändring till de ändringar  
  
 som föreslås i 2 §. 
  
 Statens offentliga utredningar 2006 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1. Skola  Samhälle. U. 
  
 2. Omprövning av medborgarskap. Ju. 
  
 3. Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning  
  
 i hela landet. N. 
  
 4. Svenska partnerskap – en översikt. 
  
 Rapport 1 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. N. 
  
 5. Organisering av regional utvecklingspolitik  
  
 – balansera utveckling och 
  
 förvaltning. 
  
 Rapport 2 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. N. 
  
 6. Skyddsgrundsdirektivet och svensk 
  
 rätt. En anpassning av svensk 
  
 lagstiftning till EG-direktiv 2004/83/ 
  
 EG angående flyktingar och andra 
  
 skyddsbehövande.UD. 
  
 7. Studieavgifter i högskolan. U. 
  
 8. Mångfald och räckvidd. U. 
  
 9. Kontroll av varor vid inre gräns. Fi. 
  
 10. Ett förnyat programkontor. U. 
  
 11. Spel i en föränderlig värld. Fi. 
  
 12. Rattfylleri och sjöfylleri. Ju. 
  
 13. Djurskydd vid hästavel. Jo. 
  
 14. Samernas sedvanemarker. Jo. 
  
 15. Detaljhandel med nikotinläkemedel. S. 
  
 16. Ny reglering om brandfarliga och  
  
 explosiva varor. Fö. 
  
 17. Ny häkteslag. Ju. 
  
 18. Kustbevakningens personuppgiftsbehandling.  
  
 Integritet – Effektivitet. Fö. 
  
 19. Att återta mitt språk. Åtgärder för att 
  
 stärka det samiska språket. Ju. 
  
 20. Tonnageskatt. Fi. 
  
 21. Mediernas Vi och Dom. Mediernas 
  
 betydelse för den strukturella 
  
 diskrimineringen. Ju. 
  
 22. En sammanhållen diskrimineringslagstiftning.  
  
 Del 1+2, särtryck av 
  
 sammanfattningen, lättläst sammanfattning  
  
 och daisy. Ju 
  
 23. Nya skatteregler för idrotten. Fi. 
  
 24. Avgift för matservice inom äldre- och 
  
 handikappomsorgen. S.  
  
 25. Arbetslivsresurs. Ett statligt ägt  
  
 bolag efter sammanslagning av Samhall 
  
 Resurs AB (publ) och Arbetslivstjänster. 
  
 N. 
  
 26. Sverige som värdland för internationella  
  
 organisationer. UD. 
  
 27. Stöd till hälsobefrämjande tandvård. S. 
  
 28. Nya upphandlingsregler 2. Fi. 
  
 29. Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Kunskaps- och forskningsöversikt. S. 
  
 30. Är rättvisan rättvis? Tio perspektiv på 
  
 diskriminering av etniska och religiösa 
  
 minoriteter inom rättssystemet. Ju. 
  
 31. Anställ unga! U. 
  
 32. God sed vid lönebildning – Utvärdering  
  
 av Medlingsinstitutet. N. 
  
 33. Andra vägar att finansiera nya vägar. N. 
  
 34. Den professionella orkestermusiken 
  
 i Sverige. U. 
  
 35. Värdepapper och kontrolluppgifter. Fi. 
  
 36. För studenterna ...  
  
 – om studentkårer, nationer och 
  
 särskilda studentföreningar. U. 
  
 37. Om välfärdens gränser och det villkorade  
  
 medborgarskapet. Ju. 
  
 38. Vuxnas lärande. En ny myndighet. U. 
  
 39. Ett utvidgat miljöansvar. M. 
  
 40. Utbildningens dilemma. Demokratiska 
  
 ideal och andrafierande praxis. Ju. 
  
 41. Internationella sanktioner. UD. 
  
 42. Plats på scen. U. 
  
 43. Översyn av atomansvaret. M. 
  
 44. Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan, 
  
 utbildning, avtal m.m. N. 
  
 45. Tänka framåt, men göra nu. Så stärker 
  
 vi barnkulturen. + Bilaga/rapport: 
  
 Det ser lite olika ut ... En kartläggning  
  
 av den offentligt finansierade 
  
 kulturen för barn. U. 
  
 46. Jakten på makten. Ju. 
  
 47. Ökade möjligheter till trafiknykterhetskontroller  
  
 vid gränserna. Ju. 
  
 48. Bidragsbrott. Fi. 
  
 49. Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom  
  
 – trauma, kultur, asylprocess. 
  
 UD. 
  
 50. En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 + Författningsbilaga. Fi. 
  
 51. Tillgänglighet, mobil TV samt vissa 
  
 andra radio- och TV-rättsliga frågor. 
  
 + Daisy. U. 
  
 52. Diskrimineringens retorik. En studie av 
  
 svenska valrörelser 1988–2002. Ju. 
  
 53. Partierna nominerar. 
  
 Exkluderingens mekanismer – etnicitet 
  
 och representation. Ju. 
  
 54. Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Översyn av teckenspråkets ställning. S. 
  
 55. Ny associationsrätt för försäkringsföretag.  
  
 + Författningsförslag. Fi. 
  
 56. Ansvarsfull servering – fri från 
  
 diskriminering. S. 
  
 57. En bättre tillsyn av missbrukarvården. S. 
  
 58. Sanktionsavgift i stället för straff 
  
 – områdena livsmedel, foder och djurskydd.  
  
 Jo. 
  
 59. Arbetslivets (o)synliga murar. Ju. 
  
 60. På tröskeln till lönearbete. Diskriminering,  
  
 exkludering och underordning 
  
 av personer med utländsk bakgrund. Ju. 
  
 61. Asylförfarandet – genomförandet av 
  
 asylprocedurdirektivet i svensk rätt. UD 
  
 62. Testa och öva i norra Sverige. Center i 
  
 Arvidsjaur. N. 
  
 63. Forensiska institutet. Ny myndighet för 
  
 kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri.  
  
 Ju. 
  
 64. Internationella kasinon i Sverige. En utvärdering.  
  
 Fi. 
  
 65. Att ta ansvar för sina insatser. 
  
 Socialtjänstens stöd till våldsutsatta 
  
 kvinnor. S. 
  
 66. Hästtävlingar – på lika villkor. Jo. 
  
 67. Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till 
  
 finansiering av service till sjöfolk. N. 
  
 68. Klenoder i tiden. En utredning om 
  
 samlingar kring scen och musik. U. 
  
 69. Uppföljning av kostnadsutjämningen 
  
 för kommunernas LSS-verksamhet. Fi. 
  
 70. Oinskränkt produktskydd för patent på 
  
 genteknikområdet. Ju. 
  
 71. Stöd till hälsobefrämjande tandvård 
  
 del 2. S. 
  
 72. Öppna möjligheter med alkolås. N. 
  
 73. Den segregerande integrationen. 
  
 Om social sammanhållning och dess 
  
 hinder. Ju. 
  
 74. En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 Supplement. Fi. 
  
 75. Jämställdhet i förskolan – om betydelsen 
  
 av jämställdhet och genus i förskolans 
  
 pedagogiska arbete. U. 
  
 76. Otillbörliga affärsmetoder. Jo. 
  
 77. Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. 
  
 Analyser och förslag till åtgärder. U. 
  
 78. Hälsa, vård och strukturell dis kriminering.  
  
 Ju. 
  
 79. Integrationens svarta bok. Agenda för  
  
 jämlikhet och social sammanhållning. Ju. 
  
 80. Patent och innovationer för tillväxt och 
  
 välfärtd. N. 
  
 81. Mervärdesskog. 
  
 Del 1. Förslag och ställningstaganden. 
  
 Del 2. Utredningens underlag A. 
  
 Del 3. Utredningens underlag B, bilagor. 
  
 N. 
  
 Statens offentliga utredningar 2006 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Justitiedepartementet 
  
 Omprövning av medborgarskap. [2] 
  
 Rattfylleri och sjöfylleri. [12] 
  
 Ny häkteslag. [17] 
  
 Att återta mitt språk. Åtgärder för att 
  
 stärka det samiska språket. [19] 
  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas  
  
 betydelse för den strukturella diskrimineringen.  
  
 [21] 
  
 En sammanhållen diskrimineringslagstiftning.  
  
 Del 1+2, särtryck av sammanfattningen,  
  
 lättläst sammanfattning och daisy. [22] 
  
 Är rättvisan rättvis? 
  
 Tio perspektiv på diskriminering av 
  
 etniska och religiösa minoriteter inom 
  
 rättssystemet. [30] 
  
 Om välfärdens gränser och det villkorade 
  
 medborgarskapet. [37] 
  
 Utbildningens dilemma 
  
 Demokratiska ideal och andrafierande  
  
 praxis. [40] 
  
 Jakten på makten. [46] 
  
 Ökade möjligheter till trafiknykterhetskontroller  
  
 vid gränserna. [47] 
  
 Diskrimineringens retorik. En studie av 
  
 svenska valrörelser 1988–2002. [52] 
  
 Partierna nominerar. 
  
 Exkluderingens mekanismer – etnicitet 
  
 och representation. [53] 
  
 Arbetslivets (o)synliga murar. [59] 
  
 På tröskeln till lönearbete. Diskriminering, 
  
 exkludering och underordning av  
  
 personer med utländsk bakgrund. [60] 
  
 Forensiska institutet. Ny myndighet för 
  
 kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri.  
  
 [63] 
  
 Oinskränkt produktskydd för patent på 
  
 genteknikområdet. [70]. 
  
 Den segregerande integrationen. 
  
 Om social sammanhållning och dess 
  
 hinder. [73] 
  
 Hälsa, vård och strukturell diskriminering.  
  
 [78] 
  
 Integrationens svarta bok. Agenda för  
  
 jämlikhet och social sammanhållning. [79] 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Skyddsgrundsdirektivet och svensk rätt. 
  
 En anpassning av svensk lagstiftning till 
  
 EG-direktiv 2004/83/EG angående  
  
 flyktingar och andra skyddsbehövande. [6] 
  
 Sverige som värdland för internationella 
  
 organisationer. [26] 
  
 Internationella sanktioner. [41] 
  
 Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom 
  
 – trauma, kultur, asylprocess. [49] 
  
 Asylförfarandet – genomförandet av asylprocedurdirektivet  
  
 i svensk rätt. [61] 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Ny reglering om brandfarliga och explosiva 
  
 varor. [16] 
  
 Kustbevakningens personuppgiftsbehandling.  
  
 Integritet – Effektivitet. [18] 
  
 Socialdepartementet 
  
 Detaljhandel med nikotinläkemedel. [15] 
  
 Avgift för matservice inom äldre- och 
  
 handikappomsorgen. [24] 
  
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård. [27] 
  
 Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Kunskaps- och forskningsöversikt. [29] 
  
 Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Översyn av teckenspråkets ställning. [54] 
  
 Ansvarsfull servering – fri från diskriminering.  
  
 [56] 
  
 En bättre tillsyn av missbrukarvården. [57] 
  
 Att ta ansvar för sina insatser. Socialtjänstens  
  
 stöd till våldsutsatta kvinnor. [65] 
  
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård 
  
 del 2. [71] 
  
 Finansdepartementet 
  
 Kontroll av varor vid inre gräns. [9] 
  
 Spel i en föränderlig värld. [11] 
  
 Tonnageskatt. [20] 
  
 Nya skatteregler för idrotten. [23] 
  
 Nya upphandlingsregler 2. [28] 
  
 Värdepapper och kontrolluppgifter. [35] 
  
 Bidragsbrott. [48] 
  
 En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 +Författningsbilaga. [50] 
  
 Ny associationsrätt för försäkringsföretag.  
  
 + Författningsförslag. [55] 
  
 Internationella kasinon i Sveige. En utvärdering.  
  
 [64] 
  
 Uppföljning av kostnadsutjämningen för 
  
 kommunernas LSS-verksamhet. [69] 
  
 En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 Supplement. [74] 
  
 Utbildnings- och kulturdepartementet 
  
 Skola  Samhälle. [1] 
  
 Studieavgifter i högskolan. [7] 
  
 Mångfald och räckvidd. [8] 
  
 Ett förnyat programkontor. [10] 
  
 Anställ unga! [31] 
  
 Den professionella orkestermusiken 
  
 i Sverige. [34] 
  
 För studenterna...  
  
 – om studentkårer, nationer och 
  
 särskilda studentföreningar. [36] 
  
 Vuxnas lärande. En ny myndighet. [38] 
  
 Plats på scen. [42] 
  
 Tänka framåt, men göra nu. Så stärker vi 
  
 barnkulturen. + Bilaga/rapport:  
  
 Det ser lite olika ut... En kartläggning 
  
 av den offentligt finansierade kulturen 
  
 för barn. [45] 
  
 Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra 
  
 radio- och TV-rättsliga frågor.  
  
 + Daisy. [51] 
  
 Klenoder i tiden. En utredning om samlingar 
  
 kring scen och musik. [68] 
  
 Jämställdhet i förskolan – om betydelsen 
  
 av jämställdhet och genus i förskolans 
  
 pedagogiska arbete. [75] 
  
 Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. 
  
 Analyser och förslag till åtgärder. [77] 
  
 Jordbruksdepartementet 
  
 Djurskydd vid hästavel. [13] 
  
 Samernas sedvanemarker. [14] 
  
 Sanktionsavgift i stället för straff  
  
 – områdena livsmedel, foder och 
  
 djurskydd. [58] 
  
 Hästtävlingar – på lika villkor. [66] 
  
 Otillbörliga affärsmetoder. [76] 
  
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
  
 Ett utvidgat miljöansvar. [39] 
  
 Översyn av atomansvaret. [43] 
  
 Näringsdepartementet 
  
 Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning 
  
 i hela landet. [3] 
  
 Svenska partnerskap – en översikt. 
  
 Rapport 1 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. [4] 
  
 Organisering av regional utvecklingspolitik  
  
 – balansera utveckling och förvaltning. 
  
 Rapport 2 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. [5] 
  
 Arbetslivsresurs.  
  
 Ett statligt ägt bolag efter sammanslagning  
  
 av Samhall Resurs AB (publ) och 
  
 Arbetslivstjänster. [25] 
  
 God sed vid lönebildning – Utvärdering av 
  
 Medlingsinstitutet. [32] 
  
 Andra vägar att finansiera nya vägar. [33] 
  
 Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan,  
  
 utbildning, avtal m.m. [44] 
  
 Testa och öva i norra Sverige. Center i 
  
 Arvidsjaur. [62] 
  
 Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till 
  
 finansiering av service till sjöfolk. [67] 
  
 Öppna möjligheter med alkolås. [72] 
  
 Patent och innovationer för tillväxt och 
  
 välfärd. [80] 
  
 Mervärdesskog. 
  
 Del 1. Förslag och ställningstaganden. 
  
 Del 2. Utredningens underlag A. 
  
 Del 3. Utredningens underlag B, bilagor.  
  
 [81] 
  
 SOU 2006:81 
  
 Mervärdesskog 
  
 Del 2 
  
 Utredningens underlag A 
  
 Slutbetänkande av Skogsutredningen 2004 
  
 Stockholm 2006 
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 1 Den svenska skogen ................................................... 19  
  
 1.1 Skogen ...................................................................................... 19  
  
 1.2 Ägarna....................................................................................... 19  
  
 1.3 Lagen......................................................................................... 19  
  
 1.4 Skötseln .................................................................................... 20  
  
 1.5 Produktionen ........................................................................... 21  
  
 1.6 Hänsyn och skydd ................................................................... 21  
  
 1.7 Andra intressen ........................................................................ 22  
  
 2 Svensk skogspolitik  historik och översikt .................... 25  
  
 2.1 1903 års skogspolitiska beslut ................................................. 25  
  
 2.2 1923 års skogspolitiska beslut ................................................. 26  
  
 2.3 1948 års skogspolitiska beslut ................................................. 27  
  
 2.4 1979 års skogspolitiska beslut ................................................. 27  
  
 2.5 1993 års skogspolitiska beslut ................................................. 29  
  
 2.6 Skogsvårdslagstiftningen  en introduktion .......................... 29  
  
 2.6.1 Kort nutidshistorik....................................................... 29  
  
 2.6.2 SVL:s huvudsakliga innehåll......................................... 30  
  
 3 Tidigare utvärderingar gällande skogspolitik .................. 35  
  
 3.1 SUS 1 ........................................................................................ 35  
  
 3.2 SUS 2001 .................................................................................. 35  
  
 3.2.1 Måluppfyllelse............................................................... 36  
  
 3.2.2 Svårmätbara mål............................................................ 37 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 4  
  
 3.2.3 Skogsmarksbegreppet och bevarad  
  
 handlingsfrihet ..............................................................37  
  
 3.2.4 Begränsad kunskapen om miljön .................................38  
  
 3.2.5 Förändrade attityder .....................................................38  
  
 3.3 Regeringens skrivelse om skogspolitiken ...............................38  
  
 4 Skogspolitikens mål ....................................................41  
  
 4.1 Direktiven .................................................................................41  
  
 4.2 Skogspolitikens mål  en översikt...........................................41  
  
 4.2.1 Två jämställda övergripande mål för  
  
 skogspolitiken ...............................................................41  
  
 4.2.2 Produktionsmålet..........................................................42  
  
 4.2.3 Miljömålet......................................................................42  
  
 4.2.4 Skogsvårdslagens portalparagraf ..................................42  
  
 4.2.5 Miljökvalitetsmålen.......................................................42  
  
 4.2.6 De skogliga sektorsmålen.............................................43  
  
 4.3 De skogliga sektorsmålen 19982003....................................43  
  
 4.4 De skogliga sektorsmålen 20042010 .....................................44  
  
 4.4.1 Förankrade och uppföljningsbara ................................44  
  
 4.4.2 Struktur med tre nivåer.................................................45  
  
 4.4.3 Målbilden .......................................................................45  
  
 4.4.4 Kortsiktiga mål..............................................................47  
  
 4.4.5 Svårigheter att formulera kortsiktiga mål....................50  
  
 4.4.6 Sektorsmålen som ett nationellt skogsprogram? ........51  
  
 4.4.7 Uppföljningar av sektorsmålen ....................................51  
  
 4.5 Miljökvalitetsmålet Levande skogar........................................52  
  
 4.5.1 Generationsmålet ..........................................................52  
  
 4.5.2 Fyra delmål ....................................................................53  
  
 4.5.3 Nås miljökvalitetsmålet Levande skogar? ...................54  
  
 4.6 Några iakttagelser från delbetänkandet om de  
  
 skogspolitiska målen ................................................................58  
  
 5 Målkonflikter..............................................................61  
  
 5.1 Direktiven .................................................................................61  
  
 5.2 Skogspolitikens målstruktur – en kort översikt .....................61 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 5  
  
 5.3 Målkonflikter och konflikter mellan medel för att nå  
  
 målen......................................................................................... 61  
  
 5.4 Målkonflikter inom skogspolitiken ........................................ 62  
  
 5.4.1 Mål om skogsmarkens naturgivna  
  
 produktionsförmåga .................................................. 63  
  
 5.4.2 Föryngringar............................................................... 63  
  
 5.4.3 Röjningar .................................................................... 63  
  
 5.4.4 Skog/vilt-balansen...................................................... 64  
  
 5.4.5 Långsiktigt skydd av skyddsvärd skogsmark. .......... 64  
  
 5.4.6 Död ved ...................................................................... 64  
  
 5.4.7 Gammal skog, äldre lövrik skog och  
  
 föryngringar med lövskog ......................................... 65  
  
 5.4.8 Miljöhänsyn vid föryngringsavverkning................... 65  
  
 5.4.9 Walters och vatten i balans ............................................ 65  
  
 5.4.10 Skogsbilvägar över våtmarker.................................... 66  
  
 5.4.11 Skogsbruk – rennäring............................................... 66  
  
 5.4.12 Fornlämningar och värdefulla kulturlämningar ....... 66  
  
 5.4.13 Rekreationsanpassat brukande av tätortsnära  
  
 skogar.......................................................................... 66  
  
 5.4.14 Sammanfattande bedömning ..................................... 67  
  
 5.5 Målkonflikter mellan skogspolitiken och andra  
  
 politikområden......................................................................... 67  
  
 5.6 Vad händer om produktionen ska öka?.................................. 68  
  
 6 Virkesförsörjning ........................................................ 69  
  
 6.1 Direktiven................................................................................. 69  
  
 6.2 Disposition ............................................................................... 69  
  
 6.3 Svensk skogsindustri – en översikt ......................................... 70  
  
 6.3.1 Viktig industrigren..................................................... 70  
  
 6.3.2 Stor export.................................................................. 71  
  
 6.3.3 Kapitalintensiv industri.............................................. 71  
  
 6.3.4 Den svenska skogsindustrins  
  
 konkurrensfördelar .................................................... 71  
  
 6.3.5 Ökat internationellt inflytande och polarisering ..... 72  
  
 6.4 Den svenska skogsindustrins framtidsutsikter ...................... 72  
  
 6.4.1 Skogsindustrin behövs ........................................... 72 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 6  
  
 6.4.2 Efterfrågan på skogsindustriella produkter.................73  
  
 6.4.3 Var kommer produktionen att ske?.............................75  
  
 6.4.4 Råvarupriset som konkurrensfaktor ............................76  
  
 6.4.5 Andra kostnadsökningar ..............................................78  
  
 6.4.6 Sjunkande priser på skogsindustriella produkter ........79  
  
 6.4.7 Kniptång och onda spiraler...........................................80  
  
 6.5 Virkesförsörjningen och industrins framtid...........................81  
  
 6.5.1 Skogspolitiken och skogsindustrins  
  
 råvaruförsörjning...........................................................81  
  
 6.5.2 Produktivitetsutvecklingen och  
  
 skogsbrukskostnaderna ................................................82  
  
 6.5.3 Virkesbalansens utveckling...........................................82  
  
 6.5.4 Skogsstyrelsens bedömning av den långsiktiga  
  
 avverkningsnivån...........................................................84  
  
 6.5.5 Virkesimportens roll .....................................................86  
  
 6.5.6 Bioenergianvändningen och virkesbalansen ................87  
  
 6.5.7 Stormen Wolfe och industrins  
  
 virkesförsörjning ...........................................................88  
  
 6.6 Returfiberns roll .......................................................................89  
  
 6.7 Åtgärder för att förstärka virkesbalansen ...............................89  
  
 6.7.1 Ökad virkesproduktion ................................................90  
  
 6.8 Något om den finska skogssektorns framtidssyn ..................91  
  
 7 Skog, energi och klimat...............................................93  
  
 7.1 Direktiven .................................................................................93  
  
 7.2 Disposition ...............................................................................93  
  
 7.3 Vad händer med klimatet? .......................................................94  
  
 7.4 Klimatförändringarnas effekter på den svenska skogen  
  
 och skogsbruket .......................................................................95  
  
 7.4.1 Effekterna svåra att förutspå ........................................95  
  
 7.4.2 Ökad tillväxt men fler väderberoende skador .............95  
  
 7.4.3 Svampar, bakterier och andra skadegörare ..................96  
  
 7.4.4 Andra trädslag ...............................................................96  
  
 7.4.5 Mer skog i fjällen...........................................................97  
  
 7.4.6 Klimat- och sårbarhetsutredningen .............................97 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 7  
  
 7.5 Klimatpolitikens mål................................................................ 98  
  
 7.5.1 Miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan,  
  
 Klimatkonventionen och Kyotoprotokollet ............ 98  
  
 7.6 Klimatpolitikens medel............................................................ 99  
  
 7.6.1 Den svenska klimatstrategin ..................................... 99  
  
 7.6.2 Koldioxidskatten........................................................ 99  
  
 7.6.3 Elcertifikat ................................................................ 100  
  
 7.6.4 Handel med utsläppsrätter ...................................... 101  
  
 7.6.5 Andra styrmedel....................................................... 101  
  
 7.6.6 Bidrag i Finland ........................................................ 101  
  
 7.7 Styrmedlens effekter på skogssektorn.................................. 102  
  
 7.7.1 Ökad konkurrens om råvaran ................................. 102  
  
 7.7.2 Branschsamtalen och styrmedlens effekter ............ 103  
  
 7.8 Biobränslen i Sverige.............................................................. 104  
  
 7.8.1 Uppvärmning dominerar ......................................... 104  
  
 7.8.2 Skogsindustrin producerar och konsumerar  
  
 bioenergi ................................................................... 105  
  
 7.8.3 Biodrivmedel ............................................................ 106  
  
 7.8.4 Skogen är den viktigaste biobränslekällan .............. 106  
  
 7.8.5 Trädbränslen och miljön.......................................... 106  
  
 7.9 Biobränslen i framtiden ......................................................... 107  
  
 7.9.1 Några bedömningar ................................................. 107  
  
 7.9.2 Kommissionen mot oljeberoende ........................... 108  
  
 7.9.3 Fossila drivmedel svåra att ersätta........................... 111  
  
 7.9.4 Framtida trädbränslepotential ................................. 112  
  
 7.10 Skogen som kolsänka och som källa för utsläpp av  
  
 växthusgaser ........................................................................... 118  
  
 7.10.1 Kyotoavtalet och sänkor.......................................... 119  
  
 7.10.2 Kolsänkor och målkonflikter .................................. 120  
  
 7.11 Skogen och skogsbrukets påverkan på klimatet .................. 121  
  
 7.11.1 Dikning..................................................................... 121  
  
 7.11.2 Gödsling ................................................................... 122  
  
 7.12 Forskning kring skogens roll i klimatsammanhang............. 123  
  
 7.12.1 Forskningsprogrammet Kolbalanser ...................... 123  
  
 7.12.2 Forskningsprogrammet Biobränslen och miljön ... 125 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 8  
  
 7.12.3 Etanolproduktion från skogsråvara - ett  
  
 program för utveckling av etanol som drivmedel...126  
  
 7.12.4 LUSTRA ...................................................................126  
  
 7.12.5 Satsningar på bioenergiforskning ............................127  
  
 7.13 Konsekvenser av helträdsutnyttjande ...................................128  
  
 7.14 EU:s klimat- och energipolitik..............................................129  
  
 7.14.1 Grönbok om energi..................................................129  
  
 7.14.2 Handlingsplan för biomassa ....................................130  
  
 7.15 Den nationella träbyggnadsstrategin.....................................131  
  
 8 Ökad virkesproduktion...............................................133  
  
 8.1 Direktiven ...............................................................................133  
  
 8.2 Regeringens skrivelse .............................................................133  
  
 8.3 Krav på ökad virkesproduktion .............................................133  
  
 8.4 Olika nivåer av produktionsökning ......................................135  
  
 8.4.1 Virkesproduktion enligt lagnivån ............................135  
  
 8.4.2 Virkesproduktion i nivå med de skogspolitiska  
  
 ambitionerna .............................................................136  
  
 8.4.3 Produktionsökning inom ramen för nuvarande  
  
 lagstiftning och politik .............................................136  
  
 8.4.4 Ytterligare ökning av virkesproduktionen..............137  
  
 8.5 Åtgärder för att öka produktionen av virke .........................138  
  
 8.5.1 Bättre föryngringar...................................................139  
  
 8.5.2 Röjning......................................................................141  
  
 8.5.3 Gödsling....................................................................141  
  
 8.5.4 Dikning .....................................................................144  
  
 8.5.5 Outnyttjad skogsmark .............................................146  
  
 8.5.6 Minskade viltskador .................................................149  
  
 8.5.7 Utländska trädarter ..................................................149  
  
 8.5.8 Övriga produktionshöjande åtgärder ......................150  
  
 9 Former för skogens brukande .....................................153  
  
 9.1 Direktiven ...............................................................................153 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 9  
  
 9.2 En tillbakablick....................................................................... 153  
  
 9.2.1 Skogsvård och skogsskötsel under 1990-talet........ 154  
  
 9.3 Variationer i formerna för brukandet ................................... 156  
  
 9.3.1 Regeringens skrivelse............................................... 157  
  
 9.3.2 Den skogspolitiska propositionen .......................... 157  
  
 9.3.3 De nationella skogliga sektorsmålen....................... 158  
  
 9.4 Alternativa skogsbruksmetoder ............................................ 159  
  
 9.5 Skogsvårdslagen om former för brukande ........................... 161  
  
 9.6 Kontinuitetsskogar och kontinuitetsskogsbruk .................. 165  
  
 9.7 Forskning om nya metoder................................................... 167  
  
 10 Röjning ................................................................... 171  
  
 10.1 Direktiven............................................................................... 171  
  
 10.2 Röjning ................................................................................... 171  
  
 10.3 Regeringen om röjning .......................................................... 172  
  
 10.4 Om röjning i SUS 2001 ......................................................... 173  
  
 10.4.1 Röjningsplikten ........................................................ 176  
  
 10.5 Skogsstyrelsen om röjning .................................................... 177  
  
 10.6 SLU om röjning ..................................................................... 179  
  
 10.7 Skogforsk om röjning ............................................................ 182  
  
 11 Klövviltproblematiken ............................................... 183  
  
 11.1 Direktiven............................................................................... 183  
  
 11.2 Klövvilt tillgång och problem i den svenska skogen............ 183  
  
 11.2.1 Många älgar........................................................... 183  
  
 11.2.2 äter mycket skog .................................................. 184  
  
 11.2.3 Försämrad virkesproduktion och lägre  
  
 virkesvärde............................................................ 185  
  
 11.2.4 ett hot mot den biologiska mångfalden .......... 186  
  
 11.2.5 och en trafikfara ................................................... 187  
  
 11.2.6 Men älgen är också en tillgång! ............................... 187 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 10  
  
 11.2.7 Rådjur och annat klövvilt.........................................187  
  
 11.3 Förvaltning av vilda däggdjur och fåglar...............................188  
  
 11.3.1 Den praktiska avvägningen ......................................189  
  
 11.4 Skogsstyrelsens roll................................................................189  
  
 11.4.1 Sektorsmål för skog/vilt-balansen...........................190  
  
 11.4.2 Inventeringar ............................................................190  
  
 11.4.3 Viltskador och skogsvårdslagen ..............................191  
  
 11.5 Skötselåtgärder för att minska viltbetesskadorna.................192  
  
 11.5.1 Högröjning och gödsling av kraftledningsgator.....193  
  
 11.6 Problem med nuvarande älgförvaltning ................................193  
  
 11.6.1 Gemensamt förslag till nytt  
  
 älgförvaltningssystem från skogsbruket och  
  
 jägarna .......................................................................194  
  
 11.6.2 Översyn av Svenska Jägareförbundets allmänna  
  
 uppdrag .....................................................................196  
  
 11.6.3 Pågående utredning om ett nytt  
  
 älgförvaltningssystem...............................................196  
  
 11.7 Halverad älgstam? ..................................................................197  
  
 11.7.1 Rapporten kritiseras .................................................198  
  
 11.8 Adaptiv förvaltning av vilt- och fiskpopulationer................198  
  
 11.9 Kort om älgförvaltning i Finland ..........................................199  
  
 11.9.1 Färre älgar i Finland .................................................199  
  
 11.9.2 Klövviltförvaltning och älgskadeersättning ............199  
  
 12 Utarmning av biologisk mångfald ...............................201  
  
 12.1 Direktiv ...................................................................................201  
  
 12.2 Regeringen om utarmning av biologisk mångfald................201  
  
 12.3 Den skogspolitiska propositionen om utarmning av  
  
 biologisk mångfald .................................................................202  
  
 12.4 Konventionen om biologisk mångfald..................................203  
  
 12.5 Biologisk mångfald i den svenska skogspolitiken ................204  
  
 12.6 Miljömålsrådets uppföljning av miljökvalitetsmålen ...........205  
  
 12.6.1 Miljökvalitetsmålet Levande skogar........................206 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 11  
  
 12.6.2 Ett rikt växt- och djurliv ....................................... 207  
  
 12.7 ArtDatabanken och Centrum för biologisk mångfald .... 209  
  
 12.7.1 CBM och ArtDatabankens lägesbeskrivning  
  
 till Skogsutredningen ............................................ 209  
  
 12.7.2 ArtDatabanken om tillståndet för  
  
 skogslevande arter ................................................. 214  
  
 12.8 Naturvårdsverkets åtgärdsprogram för hotade arter........ 217  
  
 12.9 Formas ................................................................................ 218  
  
 12.10 Kunskap för biologisk mångfald ....................................... 220  
  
 13 Skogens vatten...................................................... 223  
  
 13.1 Direktiven ........................................................................... 223  
  
 13.2 Vattnet i skogen – en ny utmaning ................................... 223  
  
 13.3 EU:s ramdirektiv för vatten............................................... 223  
  
 13.4 Mål och lagstiftning med betydelse för skogsbruk i  
  
 anslutning till vattenmiljöer............................................... 224  
  
 13.5 Skogsstyrelsen om vattenmiljöer i skogen........................ 225  
  
 Vattenhänsyn i tidigare uppföljningar .............................. 225  
  
 13.5.1 Skogsbruket effekter på vattenmiljöer ................. 226  
  
 13.5.2 Hur kan skogsbruket ta hänsyn till  
  
 vattenmiljöer? ........................................................ 228  
  
 13.5.3 Skogsstyrelsens arbete med vattenfrågor............. 228  
  
 13.6 Problem i arbetet med skogslandskapets vatten och  
  
 några lösningar.................................................................... 230  
  
 13.6.1 Förändring av skogsvårdslagens  
  
 hänsynsparagraf (30 §) .......................................... 230  
  
 13.6.2 Skyddsinstrument och stöd .................................. 231  
  
 13.6.3 Information och rådgivning.................................. 231  
  
 13.6.4 Bättre kunskapsunderlag....................................... 232  
  
 13.6.5 Nya arbetssätt........................................................ 232  
  
 13.7 Skog för vatten ................................................................... 233 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 12  
  
 14 Olika former för skydd av skog ...................................235  
  
 14.1 Direktiven ...............................................................................235  
  
 14.2 Statens skydd av skogsmark – kort nutidshistoria...............235  
  
 14.2.1 Miljökvalitetsmålet Levande skogar – delmål 1  
  
 om långsiktigt skydd av skogsmark ........................235  
  
 14.3 Olika former för formellt skydd av skog..............................236  
  
 14.3.1 Nationalpark .............................................................236  
  
 14.3.2 Natur- och kulturreservat ........................................237  
  
 14.3.3 Djur- och växtskyddsområden, naturminnen  
  
 samt strandskyddsområden .....................................238  
  
 14.3.4 Biotopskyddsområden .............................................239  
  
 14.3.5 Naturvårdsavtal.........................................................240  
  
 14.3.6 Skogsstyrelsens resurser för biotopskydd och  
  
 naturvårdsavtal..........................................................242  
  
 14.3.7 Natura 2000-områden ..............................................242  
  
 14.4 Nationell strategi för formellt skydd av skog.......................243  
  
 14.5 Pågående översyn av skyddsformerna för skog....................243  
  
 14.6 Nya former för skydd av skogsmark ....................................244  
  
 14.6.1 Avtal rekreation........................................................244  
  
 14.6.2 Avtal kulturmiljövärden...........................................245  
  
 14.6.3 Kombinationsavtal....................................................245  
  
 14.6.4 Avtal på fastighetsnivå .............................................245  
  
 14.6.5 Arrenden ...................................................................246  
  
 15 Frivilliga avsättningar ................................................247  
  
 15.1 Direktiven ...............................................................................247  
  
 15.2 Frivilliga avsättningar – ursprung och definition .................247  
  
 15.3 Miljövårdsberedningen om frivilliga avsättningar ................248  
  
 15.3.1 Lägre naturvärden än i reservat................................249  
  
 15.3.2 Varaktigheten osäker................................................249  
  
 15.4 Frivilliga avsättningar som en del av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar .......................................................................250  
  
 15.5 Frivilliga avsättningar och certifiering av skogsmark...........251  
  
 15.5.1 FSC............................................................................251  
  
 15.5.2 PEFC.........................................................................252 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 13  
  
 15.6 Frivilliga avsättningar i SUS 2001...................................... 252  
  
 15.6.1 Ojämn fördelning över landet............................ 253  
  
 15.6.2 De frivilliga avsättningarnas påverkan på  
  
 virkesförrådet ...................................................... 253  
  
 15.6.3 Den sammanfattande bedömningen i SUS  
  
 2001...................................................................... 254  
  
 15.7 Frivilliga avsättningar i regeringens skrivelse om  
  
 skogspolitiken..................................................................... 254  
  
 15.8 Miljömålsrådets uppföljningar........................................... 255  
  
 15.8.1 Allvarlig utveckling............................................. 255  
  
 15.9 Den senaste miljömålspropositionen ................................ 256  
  
 15.9.1 Utvärdering av skogsbrukets frivilliga  
  
 avsättningar m.m................................................. 256  
  
 15.10 Nationell strategi för skydd av skogsmark ....................... 257  
  
 15.10.1 Urval av områden................................................ 257  
  
 15.10.2 Risker med strategin ........................................... 258  
  
 15.11 Skogsstyrelsens pågående arbete med att följa upp de  
  
 frivilliga avsättningarna ...................................................... 259  
  
 15.11.1 Småskogsbruket .................................................. 259  
  
 15.11.2 Storskogsbruket .................................................. 259  
  
 15.11.3 Frivilliga avsättningar i Västra Götaland ........... 260  
  
 15.11.4 Skogsstyrelsens nationella rapport om  
  
 frivilliga avsättningar 2005.................................. 262  
  
 15.11.5 Studie av varaktigheten....................................... 263  
  
 15.12 Storskogsbrukets syn på frivilliga avsättningar ................ 263  
  
 15.12.1 Delmål 1 överträffas med god marginal ......... 264  
  
 15.12.2 Överlappning mellan reservat och frivilliga  
  
 avsättningar ......................................................... 265  
  
 15.12.3 Stora ekonomiska konsekvenser........................ 265  
  
 15.13 Mer formaliserad frivillighet .......................................... 266  
  
 16 Kulturmiljövärden i skogen ..................................... 267  
  
 16.1 Direktiven ........................................................................... 267  
  
 16.2 Kulturella värden i skogslandskapet.................................. 267 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 14  
  
 16.3 Kulturmiljö i skogspolitiken – en kort historik................268  
  
 16.4 Kulturmiljöfrågor i sektorsmålen ......................................269  
  
 16.4.1 Torres långsiktiga målbild ........................269  
  
 16.4.2 Kortsiktiga mål.......................................................269  
  
 16.5 Lagstiftningen och kulturmiljö i skogen ...........................269  
  
 16.5.1 Lagen om kulturminnen ........................................269  
  
 16.5.2 Skogsvårdslagen och kulturmiljöerna...................271  
  
 16.5.3 Miljöbalken.............................................................272  
  
 16.6 Skogsvårdsorganisationen och kulturmiljöfrågor.............272  
  
 16.7 Rådgivning...........................................................................272  
  
 16.7.1 Tillsyn enligt SVL ..................................................273  
  
 16.7.2 Kampanjen Kulturmiljövård i skogen...................273  
  
 16.7.3 Skog och historia....................................................273  
  
 16.7.4 NOKÅS..................................................................274  
  
 16.7.5 Projektet Kontinuitetsskogsbruk .........................274  
  
 16.7.6 Gröna skogsbruksplaner........................................275  
  
 16.7.7 Inventeringar..........................................................275  
  
 16.8 Riksantikvarieämbetets insatser för kulturmiljöfrågor  
  
 i skogen................................................................................275  
  
 16.9 Nås målen för kulturmiljövården i skogen?......................276  
  
 16.9.1 Uppföljning av Levande skogar delmål 3 om  
  
 skydd för kulturmiljövärden .................................277  
  
 16.10 Varför nås inte målen?........................................................277  
  
 16.11 Stormen Wolfe och skogens kulturmiljöer....................278  
  
 17 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen.......279  
  
 17.1 Direktiven ...........................................................................279  
  
 17.2 Skogsutredningens uppdrag till Skogsstyrelsen................279  
  
 17.3 Varför skötsel av natur- och kulturbetingade värden? .....279  
  
 17.4 Skötsel för bevarande av natur- och kulturmiljövärden ...280  
  
 17.5 Skötsel av formellt skyddad skog ......................................281  
  
 17.5.1 Naturreservat .........................................................281  
  
 17.5.2 Biotopskyddsområden och naturvårdsavtal .........282 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 15  
  
 17.6 Skötsel av frivilligt avsatta områden.................................. 285  
  
 17.6.1 Storskogsbrukets frivilliga avsättningar ............... 285  
  
 17.6.2 Småskogsbrukets frivilliga avsättningar ............... 286  
  
 17.7 Kostnader och finansiering av skötseln ............................ 287  
  
 17.7.1 Biotopskyddsområden, områden som  
  
 omfattas av naturvårdsavtal och frivilliga  
  
 avsättningar ............................................................ 287  
  
 17.7.2 Finansiering av skötseln ........................................ 288  
  
 17.8 Förändringsbehov enligt Skogsstyrelsen .......................... 289  
  
 17.9 Skötsel av kulturmiljövärden ............................................. 290  
  
 17.9.1 Finansiering av kulturmiljöskötsel ....................... 290  
  
 17.9.2 Skogsnäringen och skötseln av  
  
 kulturmiljövärden .................................................. 291  
  
 17.9.3 Kostnader för skötsel av skogens  
  
 kulturmiljövärden .................................................. 291  
  
 18 Generell hänsyn .................................................... 293  
  
 18.1 Direktiven ........................................................................... 293  
  
 18.2 Generell hänsyn i skogsbruket .......................................... 293  
  
 18.3 Regeringen om miljöhänsyn .............................................. 294  
  
 18.4 Om miljöhänsyn i SUS 2001 ............................................. 294  
  
 18.5 Sektorsmål om miljöhänsyn .............................................. 295  
  
 18.6 Skogsstyrelsen om miljöhänsyn ........................................ 295  
  
 18.6.1 Skogsstyrelsens uppföljning av miljöhänsyn ....... 296  
  
 18.6.2 Långsiktiga verksamhetsmål om generell  
  
 hänsyn .................................................................... 299  
  
 18.6.3 Miljöhänsyn vid röjning och gallring ................... 301  
  
 19 Skogens sociala värden .......................................... 303  
  
 19.1 Direktiven ........................................................................... 303  
  
 19.2 Skogens sociala värden – något om begreppets  
  
 innebörd.............................................................................. 303  
  
 19.2.1 Socialt hållbart skogsbruk ..................................... 304 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 16  
  
 19.3 Svenskarna och skogen.......................................................304  
  
 19.3.1 Livskvalitet och skogsbesök..................................304  
  
 19.3.2 Skogens roll för folkhälsan viktig .........................305  
  
 19.3.3 Många vistas i skogen varje vecka .........................305  
  
 19.3.4 Svamp och bär ........................................................306  
  
 19.3.5 Vilken skog är det som nyttjas? ............................306  
  
 19.3.6 Inte så ofta och kortare tid i skogen.....................307  
  
 19.4 Skogens sociala värden i en skogspolitisk återblick..........307  
  
 19.4.1 SUS 2001 ................................................................307  
  
 19.4.2 2002 års skrivelse En samlad naturvårdspolitik....308  
  
 19.5 Skogens sociala värden i dagens skogspolitik ...................309  
  
 19.5.1 Skogspolitikens miljömål och Levande skogar ....309  
  
 19.5.2 De skogliga sektorsmålen......................................309  
  
 19.5.3 Miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö...............311  
  
 19.5.4 Regeringens skrivelse om skogspolitiken.............311  
  
 19.5.5 Satsning på besöksnäringen...................................313  
  
 19.6 Skogsvårdslagen och andra rättsliga styrmedel.................314  
  
 19.6.1 Rekreationsanpassad skötsel och  
  
 skogsvårdslagen......................................................315  
  
 19.6.2 Allemansrätten, miljöbalken och PBL..................316  
  
 19.6.3 Avtal för att värna skogens sociala värden ...........317  
  
 19.6.4 Strategin för formellt skydd av skogsmark ..........318  
  
 19.7 Skogsstyrelsens arbete med skogens sociala värden.........318  
  
 19.7.1 Uppdrag att se över skogens sociala värden.........318  
  
 19.7.2 Myndighetens instruktion och regleringsbrev.....319  
  
 19.7.3 Myndighetens verksamhetsmål.............................320  
  
 19.7.4 Myndighetens årsredovisningar ............................320  
  
 19.7.5 Skogsstyrelsens budgetunderlag för år 2007........321  
  
 19.7.6 Ytterligare ställningstagande från  
  
 Skogsstyrelsen om skogens sociala värden...........322  
  
 19.8 Flera aktörer arbetar med skogens sociala värden ............322  
  
 19.8.1 Kommunerna .........................................................322  
  
 19.8.2 Naturvårdsverket ...................................................323  
  
 19.8.3 Länsstyrelserna.......................................................323  
  
 19.8.4 Boverket .................................................................324  
  
 19.8.5 NUTEK och fd Turistdelegationen......................324  
  
 19.8.6 Folkhälsopolitiken och Statens  
  
 folkhälsoinstitut.....................................................324 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 17  
  
 19.9 Andra aktörer om sociala värden....................................... 325  
  
 19.9.1 Sveaskog AB........................................................ 325  
  
 19.9.2 LRF Skogsägarna ................................................ 326  
  
 19.9.3 Södra .................................................................... 327  
  
 19.9.4 Rodriguez .............................................................. 328  
  
 19.9.5 Friluftsfrämjandet ............................................... 328  
  
 19.9.6 Skogsindustrierna................................................ 328  
  
 19.10 Åtgärder för att främja nyttjandet och för att stärka  
  
 de sociala värdenas ställning .............................................. 329  
  
 19.10.1 Säkra tillgången på och rekreationskvaliteten  
  
 i tätortsnära natur ............................................... 329  
  
 19.10.2 Stimulera till sektorsövergripande samarbete ... 330  
  
 19.10.3 Anpassa skogarnas skötsel ................................. 330  
  
 19.10.4 Lär av andra länder.............................................. 331  
  
 19.10.5 Öka kunskapen hos viktiga aktörer................... 332  
  
 19.10.6 Initiera folkligt deltagande ................................. 332  
  
 19.10.7 Förstärk kunskapen hos allmänheten................ 332  
  
 19.10.8 Främja mångbruk................................................ 333  
  
 19.10.9 Marknadsföring av skogens sociala värden........ 333  
  
 19.10.10 Stimulera landsbygdsutvecklingen..................... 333  
  
 20 Miljö- och konsumentkrav ...................................... 335  
  
 20.1 Direktiven ........................................................................... 335  
  
 20.2 Regeringens skrivelse ......................................................... 335  
  
 20.3 Miljömålspropositionen..................................................... 335  
  
 20.4 Miljöcertifiering av skogsbruk........................................... 336  
  
 20.4.1 Forest Stewardship Council (FSC) ................... 337  
  
 20.4.2 Programme for the Endorsement of Forest  
  
 Certification schemes (PEFC) .......................... 339  
  
 20.4.3 ArtDatabanken och CBM om certifiering av  
  
 skogsbruk ............................................................ 341 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 18  
  
 Del 1  Ställningstaganden och förslag m.m.  
  
 Missiv  
  
 Sammanfattning  
  
 Författningsförslag  
  
 1 Uppdraget  
  
 2 Mina övergripande reflektioner  
  
 3 Mina förslag, iaktagelser och ställningstagande  
  
 4 Författningskommentarer  
  
 Del 3  Utredningens underlag B samt bilagor  
  
 21 Den nya Skogsstyrelsen  
  
 22 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 23 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 24 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 25 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan?  
  
 26 Samhällets och näringens ansvar  
  
 27 Privatskogsbrukets utveckling  
  
 28 Mätinstrument för de skogspolitiska målen  
  
 29 EU och skogen  
  
 30 Internationell skogspolitik  
  
 31 Skog och global utvecklingspolitik  
  
 32 Avvägningar i andra länder  
  
 33 Skog och regional utvecklingspolitik  
  
 34 Forskning  
  
 35 Om stormen Wolfe  
  
 36 Konsekvensbedömningar  
  
 Bilagor  
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv  
  
 Bilaga 2 Tilläggsdirektiv  
  
 Bilaga 3 Tilläggsdirektiv  
  
 Bilaga 4 McKinsey  Company  
  
 Bilaga 5 Beskrivning av olika typer av skogsbruk  
  
 Bilaga 6 Skogsutredningens parlamentariska referensgrupp och  
  
 rådgivande grupp  
  
 Bilaga 7 Utredningens kontakter 
  
 19  
  
 1 Den svenska skogen  
  
 1.1 Skogen  
  
 Huvuddelen av den svenska skogen ingår i det barrskogsbälte som  
  
 sträcker sig runt hela jordklotet på nordliga breddgrader. Av  
  
 Sveriges totala landyta på 41 miljoner ha utgörs 22,9 miljoner ha av  
  
 produktiv skogsmark.1 Drygt 80 % av det totala virkesförrådet på  
  
 3,1 miljarder skogskubikmeter (m³sk) består av barrträd. Granen är  
  
 vanligast med sina 42 % av virkesförrådet medan tallen står för  
  
 39 %, björken 11 % och de övriga lövträden för 6 % av virkesförrådet.  
  
 Medelvirkesförrådet per ha är 128 m³sk.  
  
 1.2 Ägarna  
  
 Den svenska skogen ägs till 51 % av enskilda, privata skogsägare,  
  
 24 % av privata aktiebolag, 19 % av staten och övriga allmänna  
  
 ägare och 6 % av övriga privata ägare. År 2000 fanns det 354 000  
  
 skogsägare och 239 000 skogsföretag. Av skogsägarna var 38 %  
  
 kvinnor och andelen utboägda2 skogsföretag var 34 %. Flertalet  
  
 enskilda skogsägare försörjer sig huvudsakligen på andra inkomster  
  
 än de från skogsbruket och skogen används antingen som  
  
 komplement eller för att finansiera större utgifter. Varje år byter  
  
 knappt 1 % av skogsfastigheterna ägare, vilket bidrar till att nya  
  
 brukare kommer till.  
  
 1.3 Lagen  
  
 Sveriges första skogsvårdslag infördes 1904. Det huvudsakliga  
  
 syftet med den lagen var att säkerställa återbeskogningen och  
  
 1 Fakta i detta kapitel är, om inget annat anges, hämtade från Skogsstatistisk årsbok 2006.  
  
 2 Ägaren bor i en annan kommun än den som skogsfastigheten är belägen i. 
  
 Den svenska skogen SOU 2006:81  
  
 20  
  
 därmed den framtida tillgången på virke. Skogsvårdslagen har  
  
 därefter skrivits om ett antal gånger men som en röd tråd genom  
  
 samtliga versioner har återbeskogningsplikten och omsorgen om en  
  
 långsiktig virkesförsörjning löpt.  
  
 Den lag som gäller i dag trädde i kraft den 1 januari 1994. I den  
  
 jämställs ett skogligt produktionsmål med ett miljömål, i vilket  
  
 även skogens sociala värden ingår.  
  
 Skogsvårdslagens första paragraf lyder:  
  
 Skogen är en nationell tillgång som skall skötas så att den uthålligt ger  
  
 en god avkastning samtidigt som den biologiska mångfalden behålls.  
  
 Vid skötseln skall hänsyn tas även till andra allmänna intressen.  
  
 1.4 Skötseln  
  
 Praktiskt taget all skogsmark i Sverige är påverkad av människans  
  
 brukande. I Sverige har människans liv alltid varit nära knutet till  
  
 skogen och har genom historien försörjt befolkningen med föda,  
  
 skydd, virke, ved, bete, upplevelser och, sedan industrialiseringen,  
  
 råvara till främst sågverks- och massaindustrin.  
  
 Trakthyggesbruk är i dag det helt dominerande skogsbrukssättet i  
  
 Sverige. Trakthyggesbruk innebär att skogen föryngringshuggs  
  
 (slutavverkas), föryngras och sköts så att man får likåldriga eller  
  
 någorlunda likåldriga träd över ett större område. Avverkningsform  
  
 och föryngringssätt är starkt ihopkopplade. Avveckling av det  
  
 gamla beståndet kan ske genom att avverka alla träd på en gång eller  
  
 genom att ställa fröträd eller skärmar som utglesas successivt.  
  
 Föryngring sker genom plantering, sådd, naturlig föryngring under  
  
 fröträd eller under skärmar. Även kombinationer av olika metoder  
  
 förekommer.3 Såväl kunskap och tradition som arbetsmetoder och  
  
 teknik är huvudsakligen anpassade för trakthyggesbruk.  
  
 Som komplement till trakthyggesbruket bedrivs bl.a. olika former  
  
 av s.k. kontinuerligt skogsbruk, vilket innebär att marken  
  
 ständigt är täckt av ett trädskikt. Blädning är kanske det i dag  
  
 vanligaste förekommande exemplet på ett sådant skogsbrukssätt.  
  
 Blädning innebär att man med vissa intervaller tar ut den volymtillväxt  
  
 som har ackumulerats mellan huggningstillfällena. I blädningsskogen  
  
 kan således inte urskiljas olika utvecklingsfaser, t.ex.  
  
 föryngringsfasen eller röjningsfasen.  
  
 3 www.svo.se/minskog 
  
 SOU 2006:81 Den svenska skogen  
  
 21  
  
 Vissa typer av skog kräver speciell skötsel som fjällnära skog,  
  
 skärgårdsskog, skog på åkermark etc.  
  
 Under år 2003 avverkades 731 000 ha skog. Av dessa föryngringsavverkades  
  
 227 000 ha, 308 000 gallrades och 196 000 röjdes.  
  
 Medelarealen på de föryngringsavverkningar som anmäldes under  
  
 2005 var 3,7 ha.  
  
 Under åren 20032005 föryngrades i medeltal 62 % av den  
  
 avverkade arealen genom plantering och 34 % genom naturlig  
  
 föryngring. Av dessa har 90 % respektive 79 % återväxter som  
  
 bedöms uppfylla kraven enligt § 6 skogsvårdslagen. Under 2005  
  
 levererades 331 miljoner skogsplantor för användning i Sverige.  
  
 1.5 Produktionen  
  
 Sedan 1920-talet har virkesförrådet i Sveriges skogar ökat med mer  
  
 än 60 %. I Götaland har virkesförrådet mer än fördubblats sedan  
  
 början av 1900-talet. Den årliga tillväxten är i dag 106 miljoner  
  
 m³sk per år medan avverkningen år 2005 låg på 98,3 miljoner  
  
 m³fub.4 Under 2005 utgjordes 58 % av det avverkade virket av  
  
 sågtimmer, 36 % av massaved och 6 % av brännved.  
  
 Efterfrågan på biobränslen från skogen ökar, bl.a. som svar på  
  
 klimatproblematiken. Användningen av biobränsle ökade mellan  
  
 1980 och 2004 från 49 till 107 TWh och uppgår i dag till 17 % av  
  
 den totala tillförda energin.  
  
 Skogsbruket och skogsindustrin sysselsatte 95 000 människor  
  
 under 2005. Av dessa var 15 % kvinnor. Arbetstillfällena är spridda  
  
 över landet och på många orter där de finns är skogsbruket och  
  
 skogsindustrin de viktigaste arbetsgivarna.  
  
 Värdet av Sveriges totala export av skogs- och skogsindustriprodukter  
  
 var 114 miljarder kronor under 2005, vilket utgjorde  
  
 12 % av den totala exportens värde.  
  
 1.6 Hänsyn och skydd  
  
 I den svenska skogen finns mellan 20 000 och 25 000 olika växt och  
  
 djurarter. Att behålla den biologiska mångfalden innebär bl.a.  
  
 att dessa arter kan fortleva i livskraftiga bestånd. Den senaste  
  
 4 m³fub=kubikmeter fast under bark. För fullständig definition se Skogsstatistisk årsbok. 
  
 Den svenska skogen SOU 2006:81  
  
 22  
  
 rödlistan, från 2005, omfattar 3 653 arter. Av dessa är omkring  
  
 hälften (51 %) knutna till skog.  
  
 För att behålla den biologiska mångfalden i skogen tas dels  
  
 generell naturhänsyn vid allt skogsbruk, dels undantas mark på  
  
 olika sätt från produktionsskogbruk.  
  
 Den generella naturhänsynen innebär bl.a att hänsynskrävande  
  
 biotoper, skogliga impediment, kantzoner mot sjöar och vattendrag,  
  
 trädgrupper, äldre träd, lövträd, hålträd och död ved bevaras  
  
 vid avverkning och andra skogliga åtgärder.  
  
 Utöver den generella hänsynen undantas skogsmark från virkesproduktion  
  
 genom frivilliga avsättningar, naturvårdsavtal, biotopskydd,  
  
 naturreservat och nationalparker.  
  
 Även om ett område är skyddat genom någon av dessa avsättningstyper  
  
 är det inte säkert att området har ett fullständigt skydd  
  
 mot exploatering av olika slag. I en del naturreservat får till exempel  
  
 skogsbruk bedrivas i större eller mindre skala, i bland i syfte att  
  
 upprätthålla en viss virkesproduktion, i bland för att främja de  
  
 naturvärden som finns på platsen.  
  
 Nationalparker, naturreservat och naturvårdsområden omfattar  
  
 en landareal av 4,2 miljoner ha eller 10 % av den totala landytan.  
  
 Ungefär hälften av denna areal utgörs av naturtypen skog. I dessa  
  
 områden finns drygt 310 000 ha produktiv skogsmark nedanför  
  
 fjällnära gränsen, dessutom är drygt 14 000 ha skogsmark skyddad  
  
 genom biotopskydd och 16 000 ha skogsmark är avsatt genom  
  
 naturvårdsavtal.  
  
 Nästan 56 000 s.k. nyckelbiotoper, motsvarande 179 000 ha,  
  
 har registrerats av Skogsstyrelsen, varav merparten på småskogsbrukets  
  
 marker. Av den registrerade nyckelbiotopsarealen utgörs  
  
 149 000 ha av produktiv skogsmark. Nyckelbiotoperna är identifierade  
  
 genom den s.k. nyckelbiotopsinventeringen som är en  
  
 nationell kartläggning av skogsmiljöer med mycket höga naturvärden.  
  
 1.7 Andra intressen  
  
 I uttrycket andra allmänna intressen i skogsvårdslagens första  
  
 paragraf inryms bl.a. skogens sociala värden, kulturmiljövärden,  
  
 jakt och fiske samt rennäringen.  
  
 Till skogens sociala värden hör skogen som vistelseort för de  
  
 som bor i dess närhet. Särskilt i glesbygden spelar jakt, fiske, bär 
  
 SOU 2006:81 Den svenska skogen  
  
 23  
  
 och svampplockning m.m. stor roll för en meningsfull fritid. Just  
  
 närheten till naturen är för många ett viktigt skäl till att bo kvar i  
  
 glesbygden trots en vikande arbetsmarknad och ett minskande  
  
 serviceutbud. Att regelbundet vistas i skogen har visat sig ha  
  
 långsiktigt positiva effekter på fysiskt och psykiskt välbefinnande  
  
 så skogen har dessutom betydelse i folkhälsoarbetet, inte minst i  
  
 och nära tätorter. Naturturism är en växande verksamhet som ofta  
  
 har skogen som bas.  
  
 Genom tiderna har människans brukande format skogen som  
  
 kulturlandskap. Skogens kulturmiljövärden brukar delas in i fyra  
  
 kategorier – de fasta fornlämningarna som skyddas enligt kulturminneslagen,  
  
 de s.k. kulturmiljövärdena som behandlas i 30 §  
  
 skogsvårdslagen, det immateriella kulturarvet som exempelvis  
  
 ortsnamn och det biologiska kulturarvet som uppstått genom  
  
 människans brukande av skogens resurser och som inte kan  
  
 fortleva utan fortsatt brukande.  
  
 I Sverige finns cirka 300 000 jägare. Jakten är en viktig källa till  
  
 rekreation och turism men har också stor betydelse för skogsvården  
  
 och den biologiska mångfalden genom det höga betestryck  
  
 som framförallt älg och rådjur utsätter vegetation och plantor för.  
  
 Under jaktåret 2004/2005 sköts exempelvis 97 000 älgar, 148 000  
  
 rådjur och 91 000 skogs- och fältharar.  
  
 Renskötsel bedrivs i de fem nordligaste länen och skogsbrukets  
  
 utformning är en viktig faktor för näringen. Stora delar av  
  
 Norrlands inland är vinterbetesmark för renarna, där främst marklavar  
  
 är huvudföda. Under flyttningen mellan sommar- och vinterbetesland  
  
 är hänglavskogar viktiga uppehållsplatser. Under flyttningen  
  
 kan exempelvis korsande skogsbilvägar ställa till problem på  
  
 grund av att flocken sprids. 
  
 25  
  
 2 Svensk skogspolitik  historik  
  
 och översikt  
  
 Den första delen av detta kapitel bygger på rapporten Skogspolitisk  
  
 historia som ingick Skogsvårdsorganisationens utvärdering av  
  
 skogspolitikens effekter (SUS 2001).1 Kapitlets första del utgörs av  
  
 en komprimerad redovisning av några huvuddrag i de skogspolitiska  
  
 beslut som fattats i Sverige under 1900-talet. I den senare  
  
 delen ges en introduktion till den nu gällande skogsvårdslagstiftningen.  
  
 2.1 1903 års skogspolitiska beslut  
  
 Statsmakterna hade vid tillkomsten av 1903 års skogspolitik två  
  
 mål. För det första skulle återväxtarbetet förbättras och öka i  
  
 omfattning. För det andra skulle de nyinrättade skogsvårdsstyrelserna,  
  
 med sitt förtroendeskapande arbetssätt, medverka till  
  
 en ny och mer framåtsyftande syn på hushållningen med skogsresurserna.  
  
 Båda dessa målsättningar uppfylldes under den period  
  
 som politiken verkade.  
  
 Den nya skogsvårdslagen, som enligt riksdagens egen mening var  
  
 svag, lade grunden för tillämpningen av andra medel, där upplysning  
  
 och rådgivning från skogsvårdsstyrelsen sattes i främsta  
  
 rummet. Skogsvårdsstyrelsen skulle också biträda skogsägaren med  
  
 bidrag, tillhandahålla frö och plantor och övriga åtgärder som  
  
 befanns lämpliga för att förbättra skogshushållningen. För att  
  
 finansiera denna verksamhet beslutade riksdagen att skogsvårdsavgifter  
  
 skulle tas ut.  
  
 I 1903 års lag ingick skyldighet att trygga återväxten efter utförd  
  
 avverkning. Avverkning och markbehandling fick inte utföras så att  
  
 återväxten äventyrades. Påföljden var avverkningsförbud samt att  
  
 skogsvårdsstyrelsen i sista hand kunde utföra återväxtåtgärderna på  
  
 1 Ekelund H. och Baker, Skogspolitisk historia, rapport 8A-2001, Skogsstyrelsen  
  
 2001. 
  
 Svensk skogspolitik  historik och översikt SOU 2006:81  
  
 26  
  
 skogsägarens (avverkningsrättsinnehavarens) bekostnad. Om  
  
 avverkningsförbud överträddes stipulerades böter och förverkande  
  
 av det avverkade virket.  
  
 Skogsvårdslagen från 1903 gällde enskilt ägd skogsmark utom  
  
 skogar belägna i Västerbottens och Norrbottens län, Särna socken i  
  
 Dalarna samt på Gotland. I dessa områden rådde antingen utsyningstvång  
  
 eller en dimensionslag. Dimensionslagen innebar att  
  
 endast grövre träd fick avverkas.  
  
 2.2 1923 års skogspolitiska beslut  
  
 I juni 1911 tillsattes den s.k. skogslagstiftningskommittén. Kommitténs  
  
 arbete kom emellertid att fördröjas genom det första  
  
 världskriget. Under kriget ökade konkurrensen om virkesresurserna  
  
 och därmed även trycket på ungskogen. Det ledde till att  
  
 virkespriserna steg kraftigt. Följden blev en utbredd handel med  
  
 dimensionsavverkningar av grövre skog och köp av hela fastigheter  
  
 som genast i det närmaste kalhöggs av s.k. "skogsjobbare". Detta  
  
 oroade i hög grad såväl allmänheten, skogsvårdsstyrelserna som  
  
 politikerna.  
  
 1923 års skogspolitiska beslut hade, mot den bakgrunden, framförallt  
  
 tre mål:  
  
  Att se till att återväxter kom till efter avverkningarna.  
  
  Att skydda den yngre skogen från avverkningar som inte var  
  
 ändamålsenliga för att föryngra skogen.  
  
  Att befrämja den enskilda skogshushållningen genom utbredande  
  
 av kunskap i skogsskötsel.  
  
 Målet kring återväxterna uppfylldes inte. Omkring 1925 nådde  
  
 skogsodlingsverksamheten en kulmen, men sedan avtog verksamheten  
  
 högst påtagligt år efter år. Från 1927 rapporterade den  
  
 nystartade riksskogstaxeringen om stora arealer med dåliga återväxter  
  
 och restskogar. Trots goda ansatser med lagstiftning och  
  
 statligt stöd förbättrades inte läget efter 1923 års skogspolitiska  
  
 beslut.  
  
 Skyddet av den yngre skogen hade dock klarats av även om man  
  
 fick skärpa upp paragrafen som hindrade spekulationer i fastigheter  
  
 1938. Stor betydelse för beståndsvården fick de brännvedsavverkningar  
  
 som utfördes åren 193948 till följd av andra världskriget. 
  
 SOU 2006:81 Svensk skogspolitik  historik och översikt  
  
 27  
  
 Målet rörande kunskapsuppbyggande kring skogsskötsel uppfylldes  
  
 väl. Skogsvårdsstyrelsernas arbete med undervisning,  
  
 engagemang i skoglig yrkesutbildning, upplysning och information  
  
 kom att få allt större betydelse.  
  
 Läget var dock, till följd av de bristande återväxterna, ganska  
  
 bekymmersamt när den nystartade Skogsstyrelsen började sin verksamhet  
  
 1941 med att göra en översyn av den dåvarande skogspolitiken.  
  
 Översynen ledde så småningom fram till 1948 års skogspolitiska  
  
 beslut.  
  
 2.3 1948 års skogspolitiska beslut  
  
 Den 1 jan 1949 trädde 1948 års skogsvårdslag i kraft. Sedan det  
  
 förra större skogspolitiska beslutet togs 1923 hade mycket hänt  
  
 som påverkat de svenska skogarna. Blädningsepoken hade satt tydliga  
  
 spår. Krigsåren med avstängning av import av fossila bränslen  
  
 hade lett till omfattande vedhuggningar. Det övergripande målet  
  
 med 1948 års skogspolitiska beslut var att öka virkesproduktionen  
  
 för att därmed säkra en industriell tillväxt.  
  
 Införandet av ett lönsamhetskriterium var en nyhet och kom att  
  
 få betydelse bl.a. för de krav som ställdes på föryngringarna. Dessutom  
  
 infördes ransoneringsregler för äldre skog för att undvika att  
  
 större rubbningar i avkastningens jämnhet uppstod. Man ville  
  
 främja en jämn sysselsättning för den skogliga arbetskraften, trygga  
  
 skogsindustrins råvarubehov och garantera viss jämnhet i avverkningen  
  
 på de enskilda fastigheterna.  
  
 En annan nyhet var en bestämmelse som – om en större insektshärjning  
  
 som drabbat skogen eller om fara för detta förelåg – gav  
  
 skogsstyrelsen rätt att besluta om nödvändiga åtgärder för att  
  
 åtgärda skadorna. Statligt stöd hade en given plats i den nya skogspolitiken.  
  
 2.4 1979 års skogspolitiska beslut  
  
 Utgångspunkterna för 1979 års skogspolitik redovisas i regeringens  
  
 proposition och speglas av följande citat:2  
  
 Industrins virkesbehov vid normalt utnyttjande av nu befintlig  
  
 kapacitet har beräknats uppgå till 75 miljoner m3sk/år. Detta är något  
  
 2 Prop. 1978/79:110. 
  
 Svensk skogspolitik  historik och översikt SOU 2006:81  
  
 28  
  
 mer än den årliga tillväxten i våra skogar. Virkesbehovet överstiger  
  
 alltså numera den virkeskvantitet som det långsiktigt är möjligt att  
  
 leverera med hittillstillämpade skogsbruksprogram. Samtidigt karaktäriseras  
  
 virkestillgången av regional obalans och överskott på lövvirke.  
  
 Under senare år har motsättningar mellan naturvårdens och skogsbrukets  
  
 intressen blivit alltmer vanliga. Några skäl till detta är att  
  
 naturvårdens och allmänhetens medvetenhet om miljön har växt sig  
  
 starkare, att kraven på högre produktivitet i skogsbruket har ökat och  
  
 att vissa av de i skogsbruket använda skötsel- och avverkningsmetoderna  
  
 har förändrats.  
  
 Detta var de två huvudproblem som den nya politiken skulle lösa.  
  
 Det handlade dels om industrins virkesförsörjning, dels om avvägningen  
  
 mellan virkesproduktion och naturvård. De brukningsmetoder  
  
 som hade kommit till användning under 1960- och 1970talen  
  
 var inte miljömässigt uthålliga. Skogsutredningen avlämnade  
  
 1978 sitt slutbetänkande Skog för framtid, som kom att ligga till  
  
 grund för det som kom att kallas 1979 års skogspolitik.3  
  
 Den nya skogspolitikens mål framgår av 1§ 1979 års lag:  
  
 Skogsmark med dess skog skall genom lämpligt utnyttjande av  
  
 markens virkesproducerande förmåga skötas så att den varaktigt ger en  
  
 hög och värdefull virkesavkastning. Vid skötseln skall hänsyn tas till  
  
 naturvårdens och andra allmänna intressen.  
  
 Riksdagen ställde sig utan invändningar bakom detta mål. I några  
  
 principiella avseenden skilde sig 1979 års skogsvårdslag från sin  
  
 föregångare. För det första sköts produktionsaspekten i förgrunden.  
  
 Kriteriet om ett tillfredsställande ekonomiskt utbyte  
  
 utgick ur lagen. För det andra kom lagen att omfatta all skogsmark  
  
 i Sverige, inklusive den som ägdes av staten och kyrkan. Sverige  
  
 fick därmed för första gången en enda skogspolitiskt myndighet.  
  
 För att i framtiden nå det produktionsmål, som angavs till  
  
 åtminstone 75 miljoner m³sk/år erfordrades insatser av olika slag.  
  
 För detta krävdes en avsevärt bättre anläggning av ny skog och en  
  
 utökad röjning av ungskog, där lövslyet skulle begränsas. I beslutet  
  
 om en ny skogspolitik gavs skogsvårdslagen rollen som ett viktigt  
  
 medel både när det gäller att uttrycka samhällets minimikrav, men  
  
 också som ett verksamt medel att nå uppsatta delmål.  
  
 3 SOU 1978:6. 
  
 SOU 2006:81 Svensk skogspolitik  historik och översikt  
  
 29  
  
 Ett annat medel som gavs stor betydelse i detta sistnämnda  
  
 sammanhang var det statliga stödet. Vägbyggnad, skogsvård (särskilt  
  
 i norra Sverige), restaurering av lågproducerande skog, dikning,  
  
 översiktlig skogsinventering (ÖSI) och stöd till upprättande  
  
 av skogsbruksplaner var viktiga stödområden.  
  
 Den nya lagen skulle vara ett effektivt instrument. En enhetlig  
  
 tillämpning för alla ägarkategorier och hela landet eftersträvades.  
  
 Även om naturvårdsbestämmelserna skärptes blev den produktionsinriktad 
  
 . Det förelåg en stor uppslutning kring lagen. Detta  
  
 gällde också i riksdagen, som tog sitt beslut i maj månad 1979.  
  
 Lagen trädde i kraft 1 januari 1980.  
  
 2.5 1993 års skogspolitiska beslut  
  
 Den nu gällande skogsvårdslagen, med därtill knuten politik, trädde  
  
 i kraft den 1 januari 1994. Nyheter i den lagen var bl.a. att miljö och  
  
 produktionsmål jämställdes samt att skogspolitiken avreglerades  
  
 kraftigt och därmed gav större möjligheter till den enskilda  
  
 skogsägaren att med frihet under ansvar bruka sin skog. En  
  
 introduktion till den nu gällande lagen utgör återstoden av detta  
  
 kapitel.  
  
 2.6 Skogsvårdslagstiftningen  en introduktion4  
  
 2.6.1 Kort nutidshistorik  
  
 I likhet med vad som skedde inom många andra politikområden  
  
 innebar 1990-talets reformering av skogspolitiken bl.a. en  
  
 omfattande avreglering. Tidigare detaljstyrning av virkesproduktionen  
  
 ersattes av en modifierad skogsvårdslag av ramlagskaraktär  
  
 där skogsägarna fick större utrymme att bruka skogen enligt eget  
  
 gottfinnande. SVL blev vad man kunde beteckna en minimilag, då  
  
 enbart uppfyllandet av dess krav inte är tillräckligt för att nå de  
  
 skogspolitiska målen.5 Samtidigt ökade dock regleringen ifråga om  
  
 miljöhänsyn och möjligheter att skydda skogen av miljöskäl.6  
  
 Allmänt kan dock sägas att flera grundläggande skogspolitiska  
  
 4 Avsnittet bygger på uppgifter från www.skogsstyrelsen.se.  
  
 5 Skogsstyrelsen, Skogliga sektorsmål - förutsättningar och bakgrundsmaterial, Rapport  
  
 11/2005.  
  
 6 Skogsstyrelsen, Skogspolitiken i dag - en beskrivning av den politik och övriga faktorer som  
  
 påverkar skogen och skogsbruket (SUS 2001, Rapport 2001:8B). 
  
 Svensk skogspolitik  historik och översikt SOU 2006:81  
  
 30  
  
 principer har legat fast under lång tid. I regeringens proposition  
  
 Uppföljning av skogspolitiken konstaterades att SVL inte hade  
  
 ändrats i någon större utsträckning och att de förändringar som  
  
 hade gjorts har skett med flera års mellanrum. Regeringen  
  
 betonade även att stabilitet i förutsättningarna är viktigt för en  
  
 verksamhet med så långa tidsperspektiv som skogsbruk och  
  
 framhöll betydelsen av att denna stabilitet bibehålls.  
  
 2.6.2 SVL:s huvudsakliga innehåll  
  
 Skogspolitikens mål  
  
 Som nämns i kapitel 4 fångas skogspolitikens mål i SVL:s portalparagraf  
  
 (1 §). Paragrafen har följande lydelse: Skogen är en nationell  
  
 tillgång som skall skötas så att den uthålligt ger en god avkastning  
  
 samtidigt som den biologiska mångfalden behålls. Vid skötseln skall  
  
 hänsyn tas även till andra allmänna intressen.  
  
 Paragrafen innehåller en av de grundläggande principerna för den  
  
 nya skogspolitiken nämligen att produktions- och miljömål ska  
  
 väga lika.  
  
 Skogsmarksbegreppet  
  
 I 2 § SVL definieras skogsmarksbegreppet och därmed även på  
  
 vilken mark SVL ska tillämpas. Bestämmelsen slår fast att  
  
 skogsmark är mark som är lämplig för virkesproduktion och som  
  
 inte i väsentlig utsträckning används för annat ändamål eller sådan  
  
 mark där det bör finnas skog till skydd mot sand- eller jordflykt  
  
 eller mot att fjällgränsen flyttas ned. I berörd paragraf stadgas det  
  
 även att mark som ligger helt eller i huvudsak outnyttjad inte ska  
  
 anses som skogsmark, om den på grund av särskilda förhållanden  
  
 inte bör tas i anspråk för virkesproduktion.  
  
 Gränsen för vad som ska anses vara mark som är lämplig för  
  
 virkesproduktion anges till en genomsnittlig virkesproducerande  
  
 förmåga om minst en kubikmeter virke per ha. Mark som bär skog  
  
 eller är lämpliga för att bära skog men som inte når över nämnda  
  
 gräns utan produktionshöjande åtgärder klassas som skogliga  
  
 impediment. 
  
 SOU 2006:81 Svensk skogspolitik  historik och översikt  
  
 31  
  
 Anläggning av ny skog  
  
 En reglering som finns kvar i stort sett oförändrad sedan 1980-talet  
  
 är kravet på anläggning av ny skog efter avverkning (5 §). SVL  
  
 stadgar att skogsodling eller åtgärder för naturlig föryngring ska  
  
 göras senast tredje året efter avverkningen. Beprövade metoder och  
  
 för marken lämpliga trädslag ska användas i föryngringsarbetet.  
  
 Vidare anges att nedlagd jordbruksmark ska beskogas senast tredje  
  
 året efter nedläggningsåret. Undantag görs dock för områden med  
  
 höga natur- eller kulturmiljövärden.  
  
 Trots ringa förändringar i återväxtskyldigheten innebar den nya  
  
 skogspolitiken att acceptansen för lövträd i återväxterna ökade.7  
  
 Avverkning av skog  
  
 I 1014 §§ SVL regleras avverkning av skog. När det gäller gallring  
  
 anges att denna måste främja skogens utveckling och att  
  
 virkesförrådet efter gallring måste vara så stort att markens  
  
 virkesproducerande förmåga utnyttjas. Vidare slås det fast att de  
  
 kvarlämnade träden ska vara jämnt fördelade över arealen och att  
  
 skador så långt som möjligt ska undvikas.  
  
 För s.k. föryngringsavverkning gäller särskilda regler för lägsta  
  
 slutavverkningsålder. För barrdominerade bestånd varierar åldern  
  
 mellan 45 och 100 år, beroende på produktionsförmågan.  
  
 Den skogspolitik som infördes år 1994 innebar att den s.k.  
  
 röjningsplikten avskaffades liksom kravet på att utföra gallring.  
  
 Ransoneringsregler  
  
 I 11 § SVL anges att regeringen eller den myndighet som  
  
 regeringen bestämmer får föreskriva att högst en viss andel av en  
  
 brukningsenhets skogsmarksareal får avverkas under en viss period,  
  
 i fråga om större skogsinnehav, för att främja en jämn  
  
 åldersfördelning av skogen. Skogsstyrelsen har genom föreskrifter  
  
 angivit att bestämmelsen ska tillämpas på brukningsenheter större  
  
 än 50 ha. På dessa fastigheter får högst hälften av skogsmarken  
  
 bestå av kalmark och skog som är yngre än 20 år. För brukningsenheter  
  
 större än 1 000 ha gäller ytterligare regler.  
  
 7 SUS 2001, delrapport 8B. 
  
 Svensk skogspolitik  historik och översikt SOU 2006:81  
  
 32  
  
 Avverkningsanmälan och tillstånd  
  
 Föryngringsavverkning om minst 0,5 ha ska anmälas till skogsvårdsstyrelsen  
  
 senast sex veckor i förväg (14 §). Föryngringsavverkning  
  
 omfattar all avverkning utom gallring och röjning.  
  
 Anmälan ska också göras om avverkning ska göras för att mark ska  
  
 användas till annat än virkesproduktion. Detsamma gäller vid uttag  
  
 av skogsbränsle, vid föryngring med utländska trädslag och vid  
  
 skyddsdikning.  
  
 I Norrlands inland samt på Öland och Gotland krävs tillstånd  
  
 för föryngringsavverkning. Tillstånd krävs även för föryngringsavverkning  
  
 i ädellövskog.  
  
 Skogsskydd  
  
 Skogsmarkens ägare är ansvarig för att skog inte ska drabbas av  
  
 insektsskador (29 § SVL). Sådana skador måste förebyggas genom  
  
 att den mängd skadad skog som överstiger 5 m3sk inom ett ha tas  
  
 om hand. Obarkat virke av tall och gran får inte lagras i skogen  
  
 eller vid bilväg över sommaren.  
  
 Hänsyn till natur- och kulturmiljövårdsintressen m.m.  
  
 I 30 § SVL – den bestämmelse som brukar kallas hänsynsparagrafen  
  
 – anges ett antal intressen till vilka skogsbruket ska visa hänsyn.  
  
 Det framgår att den biologiska mångfalden i skogen måste bevaras  
  
 samtidigt som kulturmiljön värnas och sociala aspekter beaktas.  
  
 Hänsyn till dessa intressen ska bl.a. tas vid skötseln av skogen,  
  
 såsom i fråga om hyggens storlek och utläggning, beståndsanläggning,  
  
 kvarlämnande av träd och trädsamlingar, gödsling, dikning  
  
 och skogsbilvägars sträckning.  
  
 En viktig begränsning är att kraven på hänsynen inte får vara så  
  
 omfattande att pågående markanvändning avsevärt försvåras.  
  
 Denna s.k. intrångsbegränsning har sitt ursprung i 2 kap. 18 §  
  
 Regeringsformen där det framgår att enskildas egendom är tryggad  
  
 i förhållande till krav från det allmänna eller någon annan enskild.  
  
 Intrång utöver vad en markägare kan anses få tåla ska ersättas. 
  
 SOU 2006:81 Svensk skogspolitik  historik och översikt  
  
 33  
  
 Hänsyn till rennäring  
  
 I 31 § SVL regleras krav på hänsyn till rennäringen. Innebörden är  
  
 bl.a. att hyggens storlek och läge ska anpassas samt att hänsyn ska  
  
 tas genom att trädsamlingar lämnas kvar på hyggen och mot impediment,  
  
 t.ex. längs flyttleder.  
  
 Skogs- och miljöredovisning  
  
 Kravet på att skogsägare ska ha en skogsbruksplan avskaffades i  
  
 samband med införandet av den nya skogspolitiken. Däremot  
  
 infördes år 1998 krav på s.k. skogs- och miljöredovisning (SMÖR).  
  
 I 14 a § SVL anges att det för varje brukningsenhet ska finnas  
  
 grundläggande uppgifter om avverkningsmöjligheter, behov av  
  
 återväxtåtgärder samt områden av betydelse för natur- och kulturmiljövård. 
  
 35  
  
 3 Tidigare utvärderingar gällande  
  
 skogspolitik  
  
 3.1 SUS 11  
  
 Den första mer omfattande utvärderingen av 1994 års skogspolitik  
  
 genomfördes av dåvarande Skogsvårdsorganisationen (SVO) under  
  
 1997 och presenterades i januari 1998. Utvärderingen fick namnet  
  
 SUS 1 och hade som primärt mål att utvärdera effekterna av den  
  
 nya skogspolitiken.2  
  
 I SUS 1 betonades skogsägaren och andra skogliga aktörer på ett  
  
 annat sätt än i tidigare utvärderingar. Ett skäl till detta var att  
  
 politikens effekter på skogstillståndet inte bedömdes vara mätbara  
  
 då för kort tid hade gått sedan införandet av den nya skogspolitiken.  
  
 Aktörernas kunskaper och attityder förutsattes ha stor  
  
 betydelse för förverkligandet av skogspolitiken. Även metodval  
  
 och skogsskötselåtgärdernas utförande ägnades uppmärksamhet.  
  
 Måluppfyllelseanalysen i SUS 1 visade att varken produktions eller  
  
 miljömålet var uppfyllt. I denna analys uppmärksammades  
  
 samma svårigheter som 1990 års skogspolitiska kommitté hade  
  
 funnit, nämligen att målen, både de övergripande och de nedbrutna  
  
 s.k. sektorsmålen, var otydliga. Svårigheterna att bestämma de  
  
 skogspolitiska medlens effekter var därför stora i SUS 1. Det  
  
 ansågs vara vanskligt att skilja effekterna av en stor mängd  
  
 omvärldsfaktorer från effekterna av de skogspolitiska medlen.  
  
 3.2 SUS 2001  
  
 Under åren 2000-2001 genomförde SVO på nytt en omfattande  
  
 utvärdering av skogspolitiken (SUS 2001). Syftet med SUS 2001  
  
 var att beskriva effekterna av skogspolitiken och att jämföra nuläge  
  
 1 Avsnittet bygger i huvudsak på den beskrivning av SUS 1 som finns i Skogsstyrelsen,  
  
 Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitikens effekter (SUS 2001).  
  
 2 SUS 1 kallades ursprungligen bara SUS men kallas vanligen SUS 1 för att tydligare skilja  
  
 den från efterföljande SUS 2001. 
  
 Tidigare utvärderingar gällande skogspolitik SOU 2006:81  
  
 36  
  
 och utveckling med uppsatta mål (skogspolitiska mål, skogliga  
  
 sektorsmål och beslutade miljökvalitetsmål). Liksom i SUS 1 drog  
  
 man i SUS 2001 slutsatsen att det hade varit svårt att skilja effekterna  
  
 av olika omvärldsfaktorer från effekterna av de skogspolitiska  
  
 medlen.  
  
 3.2.1 Måluppfyllelse  
  
 Produktionsmålet  
  
 I SUS 2001 slogs det fast att om skogen fortsätter att skötas och  
  
 nyttjas som under 1990-talet finns det ett utrymme att höja  
  
 avverkningsnivån med ca 10 % på kort sikt och betydligt mer på  
  
 lång sikt. Om kommande generationer ska ha samma avverkningsmöjligheter  
  
 eller bättre, visade SUS 2001 dock att förbättringar  
  
 i återväxt- och beståndsvårdsarbetet bör åstadkommas. Detta  
  
 berodde på att återväxternas kvalitet inte nådde upp till lagens krav  
  
 på mer än 75 % av arealen, vilket kommer att verka hämmande på  
  
 virkesproduktionen. Även röjningsarealerna ansågs ligga på en för  
  
 låg nivå för att möjliggöra en långsiktigt god virkesproduktion.  
  
 Miljömålet  
  
 SUS 2001 visade att flera positiva effekter hade uppnåtts på  
  
 miljösidan och att detta var positivt för framtiden. De frivilliga  
  
 avsättningarna var redan i nivå med målnivån och miljöhänsynen i  
  
 skogsbruket hade förbättrats betydligt sedan början av 1990-talet.  
  
 På minussidan noterades att flertalet nyckelbiotoper ännu inte var  
  
 kartlagda, vilket kunde innebära att värdefulla objekt avverkas av  
  
 misstag. Skötselkrävande biotoper ansågs inte heller få den vård  
  
 som krävs för att natur- och kulturvärdena ska bevaras och förstärkas.  
  
 Vidare konstaterades det att landets äldre skogar är mer  
  
 virkesrika och tätare än i ett naturtillstånd, vilket bedömdes kunna  
  
 vara negativt för vissa delar av den biologiska mångfalden och för  
  
 rekreation och friluftsliv.  
  
 Fornlämningar skadades enligt SUS 2001 i betydande utsträckning  
  
 och så länge det saknas ett bra digitalt kartmaterial över  
  
 fornlämningarna ansågs det inte vara realistiskt att tro att skadorna  
  
 skulle upphöra. 
  
 SOU 2006:81 Tidigare utvärderingar gällande skogspolitik  
  
 37  
  
 3.2.2 Svårmätbara mål  
  
 I SUS 2001 konstaterades det bl.a. att då gällande skogspolitiska  
  
 sektorsmål var av det mer visionära slaget och att de behövde göras  
  
 mer konkreta för att möjliggöra kvalificerade uppföljningar och  
  
 utvärderingar. Vidare framhölls vikten av att det inom skogssektorn  
  
 finns en levande diskussion om vilka företeelser eller målområden  
  
 som det är viktigast att jobba vidare med. Konkretiseringarna  
  
 av dessa diskussioner kan sedan vara uttalade tidsatta  
  
 sektorsmål, som bör följas upp, men också revideras när man finner  
  
 skäl till detta. Denna iakttagelse låg bl.a. till grund för det arbete  
  
 som inleddes år 2002 med att utforma en ny uppsättning skogspolitiska  
  
 sektorsmål för perioden 2004-2010.  
  
 I SUS 2001 konstaterade Skogsstyrelsen att det i vissa fall fanns  
  
 en bristande överensstämmelse mellan skogspolitikens mål och  
  
 tillgängliga medel hos SVO. Detta gällde i fallet med skador på  
  
 skog orsakade av vilt samt beträffande skogens sociala värden.  
  
 Skogsstyrelsen pekade i SUS 2001 också på att andemeningen  
  
 med 1993 års skogspolitik var en större frihet men också ett större  
  
 eget ansvar för skogsägarna. De skogspolitiska målen skulle framförallt  
  
 nås genom kompetenshöjning och kunskapsuppbyggnad.  
  
 Myndigheten konstaterade att det av statsmakterna ökade kravet på  
  
 SVO som kunskapsförmedlare inte hade resulterat i motsvarande  
  
 tilldelning av medel.  
  
 3.2.3 Skogsmarksbegreppet och bevarad handlingsfrihet  
  
 I SUS 2001 gjordes också en del reflektioner kring skogsmarksbegreppet.  
  
 Skogsstyrelsen konstaterade bl.a. att det saknas begrepp  
  
 för skogsmark som används för naturvårdsändamål vilket ansågs  
  
 förorsaka problem när man vill beskriva användningen av mark med  
  
 skog. Vidare noterades brister när det gäller begrepp och definitioner  
  
 för ägoslag med anknytning till skog. Skogsstyrelsens slutsats  
  
 var därför att det behövdes en översyn av begreppen skog,  
  
 skogsmark och produktiv skogsmark.  
  
 Skogsstyrelsen konstaterade vidare att ur ett historiskt perspektiv  
  
 har virkesanvändningen fortlöpande förändrats. Skogsstyrelsen  
  
 betonade därför att framtida handlingsfrihet är av stort värde.  
  
 Myndigheten underströk också vikten av att skogsbruket inte får 
  
 Tidigare utvärderingar gällande skogspolitik SOU 2006:81  
  
 38  
  
 låsa fast sig vid specifika skötselsystem härledda ur dagens industriella  
  
 efterfrågebild.  
  
 3.2.4 Begränsad kunskapen om miljön  
  
 I SUS 2001 framhölls att kunskapen var begränsad om hur den  
  
 biologiska mångfalden förändras genom olika skogsbruksåtgärder.  
  
 Kunskaperna kring vilka arter som har förmåga att återkomma i  
  
 skogen när deras livsvillkor återskapas och restaureras ansågs vara  
  
 dåliga. Kunskapsläget ansågs inte vara tillräckligt för att kunna göra  
  
 en djupare analys av olika måluppfyllelser kring bevarandet av den  
  
 biologiska mångfalden.  
  
 Stora behov ansågs också finnas när det gäller att utveckla  
  
 biotopanpassade skogsbruksmetoder för känsliga ståndorter.  
  
 3.2.5 Förändrade attityder  
  
 I SUS 2001 slogs det fast att synen på skogsbruket har förändrats  
  
 påtagligt i skogsbrukets egna led under den senaste femtioårsperioden.  
  
 Ekologisk forskning, Riokonferensen, 1993 års skogspolitik  
  
 och certifieringsarbetet ansågs vara mer sentida händelser  
  
 som hade bidragit till att misstron mellan skogsbrukets och  
  
 naturvårdens företrädare minskat.  
  
 Samtidigt konstaterades det att skogen som plats för naturupplevelser  
  
 har fått ökad vikt. Den tätortsnära skogen och dess  
  
 utformning och funktion ansågs öka i betydelse.  
  
 Vidare noterade Skogsstyrelsen att privata skogsägare minskar  
  
 banden till skogsbrukandet. Iakttagelsen var något förenklat att  
  
 den privata skogsägaren bor längre från skogen, delar den med fler  
  
 ägare och att inkomsten från skogen har liten betydelse för familjeekonomin  
  
 även om den betraktas som viktig.  
  
 3.3 Regeringens skrivelse om skogspolitiken  
  
 I december 2003 överlämnade regeringen en skrivelse om skogspolitiken  
  
 till riksdagen.3 Denna baserades bl.a. på de iakttagelser  
  
 som hade gjorts i SUS 2001. Regeringens övergripande slutsats var  
  
 3 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 Tidigare utvärderingar gällande skogspolitik  
  
 39  
  
 att den ambition som kommer till uttryck genom skogspolitikens  
  
 produktions- respektive miljömål bör ligga fast. Skrivelsens närmare  
  
 innehåll refereras på flera ställen i detta betänkande. 
  
 41  
  
 4 Skogspolitikens mål  
  
 4.1 Direktiven  
  
 I direktiven till Skogsutredningen anger regeringen att det är  
  
 väsentligt att utvärdera hur väl målen för skogspolitiken har uppfyllts  
  
 under de dryga tio år som den har tillämpats. Utredaren ska  
  
 bedöma hur väl produktions- och miljömålen har uppfyllts.  
  
 I direktiven anges vidare att utgångspunkten för utvärderingen  
  
 ska vara att grunderna för den gällande skogspolitiken ligger fast,  
  
 däribland skogspolitikens två jämställda mål, ett produktions- och  
  
 ett miljömål.  
  
 4.2 Skogspolitikens mål  en översikt  
  
 I detta avsnitt ges en orienterande översikt över den skogspolitiska  
  
 målstrukturen. I därefter följande avsnitt beskrivs de olika målen  
  
 närmare samt i vilken utsträckning dessa är möjliga att nå inom  
  
 utsatt tid.  
  
 4.2.1 Två jämställda övergripande mål för skogspolitiken  
  
 I det skogspolitiska beslutet från 1993 angav riksdagen övergripande  
  
 mål för skogsbruket.1 Smärre justeringar gjorde av målen  
  
 gjordes 1998.2 Miljöpolitiska beslut med både övergripande och  
  
 detaljerade mål med koppling till skogen och dess brukande fattades  
  
 1998, 2001 och 2005. 
  
 3  
  
 De övergripande målen i det skogspolitiska beslutet består av ett  
  
 produktionsmål och ett miljömål som är jämställda.  
  
 1 Prop. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15.  
  
 2 Prop. 1997/98:158.  
  
 3 Prop. 1997/98:145, prop. 2000/01:130 och prop. 2004/05:150. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 42  
  
 4.2.2 Produktionsmålet  
  
 Skogen och skogsmarken skall utnyttjas effektivt och ansvarsfullt så  
  
 att den ger en uthålligt hög avkastning. Skogsproduktionens inriktning  
  
 skall ge handlingsfrihet i fråga om användning av vad skogen producerar.  
  
 4.2.3 Miljömålet  
  
 Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga skall bevaras. En biologisk  
  
 mångfald och genetisk variation i skogen skall säkras. Skogen  
  
 skall brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma i  
  
 skogen ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och  
  
 i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper skall skyddas.  
  
 Skogens kulturmiljövärden samt dess estetiska och sociala värden skall  
  
 värnas.  
  
 4.2.4 Skogsvårdslagens portalparagraf  
  
 De skogspolitiska målen kommer även till uttryck i skogsvårdslagens  
  
 portalparagraf (1 §) på följande sätt:  
  
 Skogen är en nationell tillgång som skall skötas så att den uthålligt ger  
  
 en god avkastning samtidigt som den biologiska mångfalden behålls.  
  
 Vid skötseln skall hänsyn tas även till andra allmänna intressen.  
  
 4.2.5 Miljökvalitetsmålen  
  
 I propositionen Svenska miljömål  miljöpolitik för ett hållbart  
  
 Sverige föreslog regeringen femton miljökvalitetsmål. Förslaget  
  
 antogs av riksdagen i april 1999.4 Miljökvalitetsmålet Levande  
  
 skogar ingår bland dessa mål.5 Till detta kommer det övergripande  
  
 målet om en hållbar utveckling som är vägledande för statens  
  
 politik inom alla områden. Skogspolitikens innehåll ska dessutom  
  
 samordnas med andra politikområden.  
  
 Skogsstyrelsen är ansvarig myndighet för Miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar. Myndighetens särskilda sektorsansvar och skogssektorns  
  
 allmänna sektorsansvar innebär även att andra miljökvalitetsmål  
  
 ska beaktas. Bland de mål som på olika sätt har skoglig  
  
 4 Prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6. En närmare beskrivning av miljömålens syfte och  
  
 tillkomst finns i Skogsutredningens delbetänkande (SOU 2005:39).  
  
 5 Ett sextonde miljökvalitetsmål, Ett rikt växt- och djurliv, tillkom hösten 2005. 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 43  
  
 anknytning märks Myllrande våtmarker, Levande sjöar och  
  
 vattendrag, Bara naturlig försurning, Begränsad klimatpåverkan och  
  
 det under 2005 av riksdagen beslutade Ett rikt växt- och djurliv.  
  
 4.2.6 De skogliga sektorsmålen  
  
 I och med 1993 års skogspolitiska beslut, fick skogssektorn och  
  
 myndigheterna, som nämns ovan, ett gemensamt stärkt sektorsansvar.  
  
 Regering och riksdag avstod från att sätta upp detaljerade  
  
 mål för skogspolitiken. I stället uppdrogs åt Skogsstyrelsen att ta  
  
 fram s.k. sektorsmål där politikens innebörd skulle klargöras.  
  
 Genom sektorsmålen uttolkar Skogsstyrelsen, i samråd med övriga  
  
 skogliga intressenter, den rådande skogspolitiken och delar av  
  
 miljöpolitiken, i huvudsak miljökvalitetsmålet Levande skogar.  
  
 4.3 De skogliga sektorsmålen 19982003  
  
 Skogspolitiska sektorsmål togs fram första gången 1994/95 och  
  
 därefter även 1998. Målen som trädde i kraft 1998 avsågs gälla till  
  
 och med utgången av 2003. I SVO:s utvärdering av skogspolitiken,  
  
 SUS 2001, listas målen och prognoser för måluppfyllelsen. I mars  
  
 2005 utförde Skogsstyrelsen, på Skogsutredningens uppdrag, en  
  
 kompletterande uppföljning av de nationella sektorsmålen.6 I utvärderingen  
  
 säger Skogsstyrelsen att flera av sektorsmålen var mer  
  
 eller mindre omöjliga att nå, i den meningen att måluppfyllelsen  
  
 krävde att alla föryngringar skulle vara godkända, all naturlig föryngring  
  
 skulle tillämpas på lämplig mark osv. Andra mål var i stället  
  
 väl lätta att uppnå eftersom de bara föreskrev att någon viss parameter  
  
 skulle ha ökat utan att ange hur mycket.  
  
 I syfte att ytterligare konkretisera de nationella målen inleddes  
  
 1998 en process med att formulera regionala sektorsmål. Enligt  
  
 uppgifter från Skogsstyrelsen förde 19982003 års regionala mål  
  
 emellertid en något undanskymd tillvaro, såväl hos myndigheterna  
  
 som hos intressenterna.7  
  
 6 Skogsstyrelsen, Uppdaterad uppföljning av de nationella sektorsmålen från 1998 till 2003,  
  
 mars 2005.  
  
 7 Muntlig information, Skogsstyrelsen, april 2005. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 44  
  
 4.4 De skogliga sektorsmålen 20042010  
  
 För att utforma skogliga sektorsmål på nationell nivå för perioden  
  
 20042010 bjöd Skogsstyrelsen, i oktober 2002, in representanter  
  
 för de skogliga intressenterna att delta i arbetet genom medverkan i  
  
 ett nationellt sektorsråd. Sektorsrådet är formellt ett rådgivande  
  
 organ till Skogsstyrelsens generaldirektör. I det nationella sektorsrådet  
  
 ingår representanter för skogsnäring, ideella organisationer,  
  
 forskningsorganisationer, fackliga organisationer och myndigheter.8  
  
 Skogsstyrelsens syfte med beredningen av sektorsmålen i  
  
 det brett sammansatta sektorsrådet var att ge målen en tydlig  
  
 förankring bland de skogliga intressenterna. Formellt är sektorsmålen  
  
 dock Skogsstyrelsens uttolkning av skogspolitiken samt  
  
 delar av miljöpolitiken.9 I direktiven för arbetet med att ta fram  
  
 skogliga sektorsmål för åren 20042010 angav Skogsstyrelsen att  
  
 sektorsmålen ska konkretisera skogspolitiken och relevanta delar av  
  
 miljöpolitiken. I arbetet med att ta fram sektorsmålen ingår  
  
 dessutom att lägga grunden för att de ska bli accepterade och  
  
 använda. Sektorsmålen ska innefatta produktions- miljö-, kulturmiljö-  
  
 och sociala aspekter.  
  
 De nya sektorsmålen skulle ha gällt fr.o.m. 2004. Arbetet i  
  
 Skogsstyrelsens nationella sektorsråd för skogliga frågor försenades  
  
 dock och målen beslutades av Skogsstyrelsen först i mars  
  
 2005.  
  
 4.4.1 Förankrade och uppföljningsbara  
  
 Enligt Skogsstyrelsen är de huvudsakliga skillnaderna mellan  
  
 20042010 års sektorsmål och de tidigare att de nya målen är  
  
 processade i en bredare intressentkrets och att de därmed kan antas  
  
 vara bättre förankrade än de tidigare. De nya målen ska, i enlighet  
  
 med direktiven, så långt möjligt vara kvantitativa och uppföljningsbara,  
  
 medan de tidigare var kvalitativa och därmed svåra att  
  
 följa upp.  
  
 Sektorsmålen syftar till att tydliggöra skogspolitiken såväl inom  
  
 den skogliga myndigheten som i hela den skogliga sektorn.  
  
 8 I det nationella sektorsrådet har Friluftsfrämjandet, LRF skogsägarna, Naturskyddsföreningen 
  
 , Naturvårdsverket, Norra Skogsägarna, Riksantikvarieämbetet, Sametinget, Skogs och  
  
 träfacket, Skogsindustrierna, Holmen skog AB, Sveaskog AB, SLU, Skogforsk, Svenska  
  
 Jägareförbundet, Sveriges Hembygdsförbund och Världsnaturfonden varit representerade.  
  
 9 Skogsstyrelsen, Direktiv 2002-11-28 2 (5). 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 45  
  
 Sammantaget skulle detta förbättra förutsättningarna för att de  
  
 övergripande skogspolitiska målen uppfylls. En annan förhoppning  
  
 från Skogsstyrelsens sida är att en tydligare uppföljning också kan  
  
 leda till att de skogliga målen, och därmed skogspolitiken, blir  
  
 tydligare för allmänheten.10  
  
 4.4.2 Struktur med tre nivåer  
  
 Sektorsmålen för perioden 20042010 bygger på de jämställda  
  
 produktions- och miljömålen i skogspolitiken samt miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar. Målen är hierarkiskt ordnade i samma struktur  
  
 som den föregående uppsättningen sektorsmål dvs. i övergripande  
  
 mål, målbilder och kortsiktiga mål.11  
  
  Övergripande mål består av de av regering och riksdag beslutade  
  
 målen i det skogspolitiska beslutet från 1993 samt av  
  
 miljökvalitetsmålet Levande skogar.  
  
  Långsiktig målbild, utgör en uttolkning och förtydligande av de  
  
 övergripande målen, fortfarande i generella ordalag. Målbilden  
  
 syftar till att måla upp ett önskvärt tillstånd i skogen och  
  
 skogsbruket. Tidshorisonten varierar mellan ett eller ett par  
  
 decennier och sekel.  
  
  Kortsiktiga mål är ett antal tidssatta och i möjligaste mån  
  
 kvantifierade mål som speglar ambitionerna för ett antal viktiga  
  
 områden ur skogspolitisk synpunkt.  
  
 4.4.3 Målbilden  
  
 Målbilden är en tolkning av vad de övergripande skogliga målen  
  
 innebär på sikt. I målbilden för 20042010 års skogliga sektorsmål  
  
 ingår samspel i nyttjandet, god tillgång på värdefull skogsråvara, rik  
  
 skogsmiljö samt sociala och kulturella värden. Målbilden lyder  
  
 enligt följande:  
  
 10 Muntlig information, Skogsstyrelsen april 2005.  
  
 11 Skogsstyrelsen, Skogliga sektorsmål, 2004. Sektorsmålsarbetets underlagsmaterial återfinns  
  
 i Skogsstyrelsens rapporter 2005/11, 2005/12 och 2005/13. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 46  
  
 Samspel i nyttjandet  
  
 Skogen brukas så att den hållbart producerar en mångfald av värden  
  
 över hela landet. Markägare och andra verksamma inom skogsbruket,  
  
 renskötare, jägare, skogsvandrare, turistföretag och andra som nyttjar  
  
 skogen har en förståelse för varandras behov och samspelar i nyttjandet.  
  
 God tillgång på värdefull skogsråvara  
  
 Den naturgivna produktionsförmågan skyddas genom att skogsbruksåtgärderna  
  
 är anpassade till ståndorten och genom att skogsekosystemens  
  
 naturliga funktioner och processer upprätthålls. Skogen  
  
 brukas så att den ger en uthålligt hög avverkningsnivå och en god ekonomisk  
  
 avkastning i hela landet. Tillgången på efterfrågade sortiment  
  
 är god. Virkets egenskaper medger användning för många olika  
  
 ändamål. Skogsbruket utvecklas kontinuerligt och bedrivs effektivt.  
  
 I skogsskötseln används naturlig föryngring på marker där denna  
  
 metod är lämplig. Frö och plantor har egenskaper som ger en lämplig  
  
 kombination av genetisk variation, tålighet och produktivitet. Föryngringarna  
  
 har en täthet, kvalitet och trädslagssammansättning som  
  
 tillvaratar markens förmåga till hög produktion av virke för olika  
  
 ändamål. Röjning och gallring utförs så att den möjliga produktionen  
  
 av värdefullt virke tas tillvara i hög utsträckning. Skador på växande  
  
 skog till följd av insekter, svampar, vind, snö och vilt är begränsade  
  
 genom kunskapsbaserade skötselåtgärder och anpassade storlekar på  
  
 viltstammarna.  
  
 Skogen brukas och bidrar till ett samhälle med begränsad klimatpåverkan 
  
 . Detta innebär främst en förmåga att leverera förnybar  
  
 energi, trä och andra råvaror som inte medför nettoutsläpp av växthusgaser 
  
 .  
  
 Rik skogsmiljö  
  
 De fysikaliska, hydrologiska och kemiska förhållandena i mark och  
  
 vatten medger en naturlig förekomst av växter och djur och bidrar inte  
  
 till hälsofarlig anrikning i näringskedjan. Skogslandskapet inrymmer  
  
 livsmiljöer för naturligt förekommande skogslevande arter så att dessa  
  
 fortlever i livskraftiga populationer. En väl utvecklad hänsynsnivå i det  
  
 vanliga skogsbruket ger utrymme för en mångfald av livsmiljöer  
  
 genom att värna vattenmiljöerna och medge en god tillgång på stående  
  
 och liggande död ved, gamla och grova träd av olika arter, brynzoner  
  
 och buskvegetation.  
  
 En del arter förekommer främst i skogar som inte brukas. Andra arter  
  
 återfinns i skogar som sköts på ett i hög grad anpassat sätt, exempelvis  
  
 genom ett kontinuerligt bibehållet trädskikt. Förekomsten av ädellövskog  
  
 och annan lövskog är tillräcklig för att medge naturlig regional  
  
 utbredning av lövträdsberoende arter. Skogar med stor ålders 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 47  
  
 och/eller trädslagsblandning och med brandpåverkan förekommer  
  
 över hela landet.  
  
 Skogsbilvägnätet är utformat så att dess negativa inverkan på  
  
 naturmiljön är begränsad. Främmande arter och genetiskt modifierade  
  
 organismer som kan hota den biologiska mångfalden introduceras inte.  
  
 Bekämpningsmedel används endast om de är selektivt verkande och  
  
 hanteras så att de är ofarliga för människan och miljön.  
  
 Sociala och kulturella värden  
  
 Skogsbruket tar hänsyn till människors olika former av användning  
  
 och nyttjande av skogen inom ramen för allemansrätten och  
  
 medverkar till att tillgängligheten för människors vistelse i skogen är  
  
 god. Värdefulla kulturminnen och kulturmiljöer bevaras och synliggörs.  
  
 Skogen inbjuder till besök och socialt nyttjande av skilda slag för  
  
 såväl närboende som långväga gäster. Genom att skogslandskapets  
  
 skönhetsvärden och dess tillgänglighet för friluftsliv och turism värnas  
  
 ges allemansrätten ett stort värde och skogens potentiella betydelse för  
  
 människors välbefinnande tas tillvara.  
  
 4.4.4 Kortsiktiga mål  
  
 Nivån under målbilden utgörs av tretton kortsiktiga mål. Målen har  
  
 delats in i tre grupper med utgångspunkt från de områden av  
  
 skogspolitiken som anses vara viktigast under den kommande  
  
 perioden. De tretton målen lyder enligt följande:  
  
 God tillgång på värdefull skogsråvara  
  
 1. Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga. Senast år 2010  
  
 finns riktlinjer för hur skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga  
  
 ska bevaras som inkluderar en balanserad tillgång på  
  
 näring och anpassningar i skogsskötseln.  
  
 2. Föryngringar. Under perioden 2004 t.o.m. år 2010 skall andelen  
  
 undermåliga föryngringar halveras jämfört med perioden 1999– 
  
 2001. Senast år 2010 skall minst 90 % av de naturliga föryngringarna  
  
 vara lokaliserade till ståndorter med lämpliga förutsättningar,  
  
 ha tillräckligt många fröträd och få erforderlig  
  
 markbehandling.  
  
 3. Röjningar. År 2010 är arealen som bedöms ha akut röjningsbehov  
  
 mindre än 700 000 ha. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 48  
  
 4. Skog/viltbalansen. Andelen svårt älgskadad plant- och ungskog  
  
 av tall är senast år 2010 lägre eller i nivå med den situation som  
  
 gällde i början på 1990-talet. Trädbildning av asp, rönn och sälg  
  
 kan ske där arterna har naturgivna förutsättningar för trädbildning.  
  
 Rik skogsmiljö  
  
 1. Långsiktigt skydd av skyddsvärd skogsmark. Ytterligare 900 000  
  
 ha skyddsvärd skogsmark ska undantas från skogsproduktion  
  
 till år 2010. De kända nyckelbiotoperna ska bevaras och  
  
 prioriteras inom denna ram.12  
  
 2. Död ved. Till år 2010 skall mängden hård död ved öka med  
  
 minst 40 % i hela landet och med avsevärt mer i områden där  
  
 den biologiska mångfalden är särskilt hotad. Målet överensstämmer  
  
 med en del av delmål 2 i Levande skogar.  
  
 3. Gammal skog, äldre lövrik skog och föryngringar med lövskog.  
  
 Till år 2010 ska arealen äldre lövrik skog öka med minst 10 %,  
  
 arealen gammal skog öka med minst 5 % och arealen mark  
  
 föryngrad med lövskog öka. Målet utgör en del av delmål 2 i  
  
 Levande skogar.  
  
 4. Miljöhänsyn vid föryngringsavverkning. Under perioden 2004  
  
 t.o.m. år 2010 ska a) arealandelen föryngringsavverkningar med  
  
 undermålig hänsyn halveras jämfört med perioden 1999–2001,  
  
 b) hänsynen på minst 50 % av arealen föryngringsavverkningar  
  
 uppfylla Skogsstyrelsens rådgivningsnivå och c) för miljöfunktionerna  
  
 Hänsynskrävande biotoper, Skyddszoner och  
  
 Skador på mark och vatten arealandelen föryngringsavverkningar  
  
 med obetydlig hänsyn halveras jämfört med perioden  
  
 1999–2001.  
  
 5. Mark och vatten i balans. Senast år 2010 är den areal som  
  
 erhåller aska minst lika stor som den areal där avverkningsrester  
  
 (grot) skördas vid föryngringsavverkning.  
  
 6. Skogsbilvägar över våtmarker. Senast år 2004 ska inte skogsbilvägar  
  
 byggas över våtmarker med höga natur- eller kulturvärden  
  
 eller så att dessa våtmarker påverkas negativt på annat  
  
 12 Den första delen av målet är identisk med delmål 1 inom Levande skogar. 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 49  
  
 sätt. Målet är identiskt med delmål 3 i miljökvalitetsmålet  
  
 Myllrande våtmarker.  
  
 Mångbruk och sociala värden  
  
 1. Skogsbruk  rennäring: Inom de samebyar där det finns en  
  
 beteslandsindelning ska skogsbruket i sin planering särskilt  
  
 beakta dessa vid skogsbruksåtgärder. Senast år 2010 ska markbehandling  
  
 som behövs för att trygga återväxten av skog inom  
  
 renskötselområdet ske med minsta möjliga påverkan på marker  
  
 av lavtyp, lavrik typ och torra ristyper med inslag av lav.  
  
 2. Fornlämningar och värdefulla kulturlämningar. Skogsmarken  
  
 skall brukas på sådant sätt att fornlämningar inte skadas och så  
  
 att skador på övriga kända värdefulla kulturlämningar är försumbara  
  
 senast år 2010. Målet är identiskt med delmål 3 i  
  
 Levande skogar.  
  
 3. Rekreationsanpassat brukande av tätortsnära skogar. År 2010 har  
  
 skogsvårdsstyrelserna tecknat samarbetsdokument med 80 %  
  
 av kommunerna rörande tätorter med minst 10 000 innevånare.  
  
 Dokumentet uttrycker de gemensamma långsiktiga ambitionerna  
  
 rörande nyttjandet av de tätortsnära skogarna för att  
  
 bättre tillgodose människors behov av rekreation. Senast år  
  
 2008 har skogssektorn genomfört ett rikstäckande utbildningsprogram  
  
 om särskild hänsyn till skogens sociala värden i tätortsnära  
  
 skogar. Programmet riktas till skogsägare av tätortsnära  
  
 skogar (enskilda, kommunala, statliga, skogsbolag) och till  
  
 berörda tjänstemän och organisationsföreträdare. Ett utbildningsprogram  
  
 skall finnas framtaget 2006. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 50  
  
 4.4.5 Svårigheter att formulera kortsiktiga mål  
  
 Kortsiktiga mål kunde inte formuleras på följande tre områden:13  
  
 Möjlig avverkning  
  
 Enligt målbilden ska skogsbruket ge en hög avverkningspotential  
  
 och god tillgång på efterfrågade sortiment. För närvarande är  
  
 avverkningen ungefär lika stor som avverkningspotentialen. En  
  
 framtida höjd virkesproduktion är ett viktigt mål, men några  
  
 dramatiska möjligheter att öka produktionen ses inte som möjliga.  
  
 Här rådde en stor enighet i sektorsrådet om att målet är viktigt.  
  
 Enligt Skogsstyrelsen14 blev det dock svårt att formulera ett  
  
 relevant, kortsiktigt mål för något som gäller så långsiktigt och som  
  
 dessutom är så beroende av utvecklingen inom bl.a. föryngring,  
  
 röjning, beståndsvård och markanvändning.  
  
 Skötselkrävande biotoper  
  
 För att vidmakthålla både biologiska och kulturella värden krävs  
  
 åtgärder i många typer av skogar, såväl inom skyddade områden,  
  
 frivilliga avsättningar av skog som i det övriga landskapet. Även här  
  
 rådde det stor enighet om att målet var viktigt men underlag för att  
  
 ställa upp ett konkret mål saknades.  
  
 Kontinuitetsskogar  
  
 Kunskaperna om kontinuitetsskogarnas historia, naturvärden,  
  
 regionala förekomst och möjlig skötsel är, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 begränsad. Enligt Skogsstyrelsen var de bristande kunskaperna  
  
 skälet till att mål inte kunde formuleras.  
  
 13 Texterna är sammandrag av de ursprungliga formuleringarna från Skogsstyrelsens skrift  
  
 om sektorsmålen 20042010.  
  
 14 Muntlig information, Skogsstyrelsen, april 2005. 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 51  
  
 Regionalisering av sektorsmålen  
  
 Regionaliseringen av 20042010 års sektorsmål inleddes egentligen  
  
 redan under 2001 eftersom flera av sektorsmålen är delmål av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar. Som en följd av Skogsstyrelsens  
  
 omorganisation under 2006 avstannade arbetet med regionaliseringen  
  
 av sektorsmålen men beräknas återupptas när nya regionala  
  
 sektorsråd finns på plats.  
  
 4.4.6 Sektorsmålen som ett nationellt skogsprogram?  
  
 Skogsstyrelsen har låtit analysera sektorsmålen och den process  
  
 som låg bakom deras tillkomst ur ett internationellt skogspolitiskt  
  
 perspektiv.15 I rapporten dras slutsatsen att målformuleringsprocessen  
  
 har uppfyllt principerna för ett s.k. nationellt skogsprogram  
  
 väl. Processen har exempelvis aktivt involverat representanter  
  
 för alla tyngre relevanta intressenter. Av analysen framgår  
  
 det emellertid att de färdiga sektorsmålen inte kan sägas uppfylla  
  
 kraven på att vara ett svenskt nationellt skogsprogram. Här är  
  
 avsaknaden av åtgärder och vem eller vilka som ska ansvara för  
  
 olika åtgärder faktorer som saknas. Otillräcklig koppling till vissa  
  
 internationella indikatorer skiljer också de svenska sektorsmålen  
  
 från kraven på ett nationellt skogsprogram.  
  
 4.4.7 Uppföljningar av sektorsmålen  
  
 I Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitiken (SUS  
  
 2001), gjorde Skogsstyrelsen en uppföljning av då gällande sektorsmål.  
  
 Denna prognos, som alltså gjordes några år innan sektorsmålens  
  
 sluttidpunkt, visade sig stå sig ganska väl i jämförelse med  
  
 en kompletterande uppföljning som Skogsstyrelsen gjorde på  
  
 Skogsutredningens uppdrag i mars 2005.16  
  
 Den sammantagna bedömningen var i båda analyserna att vissa  
  
 mål var väl uppfyllda medan andra mål var långt ifrån den  
  
 eftersträvade nivån vid utgången av 2003. Huvuddelen av de kortsiktiga  
  
 målen var s.k. effektmål, dvs. de var formulerade så att en  
  
 önskvärd effekt specificeras. Många av målen var dock vagt  
  
 15 Skogsstyrelsen, Skogliga sektorsmål i ett internationellt sammanhang (Rapport 2006:16).  
  
 16 En mer detaljerad beskrivning av resultatet från dessa analyser av måluppfyllelsen återfinns  
  
 i betänkandets kapitel 22 om skogsvårdslagstiftningen och måluppfyllelsen. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 52  
  
 kvantifierade, vilket gjort det svårt att ge ett enkelt svar på om  
  
 målet var uppfyllt eller inte. I stället gjorde Skogsstyrelsen en  
  
 bedömning av måluppfyllelsen och/eller förde ett resonemang  
  
 kring vilka mål eller delar av mål som kan anses vara uppfyllda.  
  
 De sektorsmål som beslutades av Skogsstyrelsen våren 2005 och  
  
 som gäller fram till år 2010 har ännu bara varit föremål för  
  
 begränsade uppföljningsinsatser. Enligt uppgift från Skogsstyrelsen  
  
 är emellertid planen att årligen göra en uppföljning och koppla  
  
 tillbaka resultaten från denna till det nationella sektorsrådet. I rådet  
  
 diskuteras sedan eventuella gemensamma åtgärder. Enligt  
  
 Skogsstyrelsen baseras uppföljningen delvis på underlag som redan  
  
 samlas in, men i vissa fall kan systemet behöva förbättras och  
  
 utvecklas. Myndighetens analysenhet arbetar för närvarande med  
  
 dessa frågor. Frågor om mätinstrument för måluppfyllelsen behandlas  
  
 också ytterligare i detta betänkandes kapitel 28.  
  
 4.5 Miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 I april 2001 överlämnade regeringen propositionen Svenska miljömål  
  
  delmål och åtgärdsstrategier till riksdagen. En av huvudpunkterna  
  
 i riksdagens påföljande beslut i november 2001 var tidsbestämda  
  
 och mätbara delmål för att kunna nå miljökvalitetsmålen  
  
 inom en generation.17 Miljökvalitetsmålet Levande skogar innebär  
  
 att  
  
 Skogens och skogsmarkens värde för biologisk produktion skall  
  
 skyddas samtidigt som den biologiska mångfalden bevaras samt  
  
 kulturmiljövärden och sociala värden värnas.  
  
 4.5.1 Generationsmålet  
  
 I ett generationsperspektiv innebär Levande skogar bl.a. följande:  
  
  Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga bevaras.  
  
  Skogsekosystemets naturliga funktioner och processer upprätthålls.  
  
  Naturlig föryngring används på för metoden lämpliga marker.  
  
  Skogarnas naturliga hydrologi värnas.  
  
 17 Prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3. 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 53  
  
  Brändernas påverkan på skogarna bibehålls.  
  
  Skötselkrävande skogar med höga natur- och kulturmiljövärden  
  
 vårdas så att värdena bevaras och förstärks.  
  
  Skogar med hög grad av olikåldrighet och stor variation i trädslagssammansättning  
  
 värnas.  
  
  Kulturminnen och kulturmiljöer värnas.  
  
  Skogens betydelse för naturupplevelser och friluftsliv tas till  
  
 vara så att den bidrar till god folkhälsa.  
  
  Hotade arter och naturtyper skyddas.  
  
  Inhemska växt- och djurarter fortlever under naturliga  
  
 betingelser och i livskraftiga bestånd.  
  
  Hotade arter har möjlighet att sprida sig till nya lokaler inom  
  
 sina naturliga utbredningsområden så att livskraftiga populationer  
  
 säkras.  
  
  Främmande arter och genetiskt modifierade organismer som  
  
 kan hota den biologiska mångfalden introduceras inte.  
  
 4.5.2 Fyra delmål  
  
 Levande skogar delas upp i fyra delmål. Dessa är:  
  
 1. Långsiktigt skydd av skogsmark. Ytterligare 900 000 ha skyddsvärd  
  
 skogsmark ska undantas från skogsproduktion till år 2010.  
  
 2. Förstärkt biologisk mångfald. Mängden död ved samt arealerna  
  
 med äldre lövrik skog och gammal skog ska bevaras och  
  
 förstärkas till år 2010 på följande sätt:  
  
 a. mängden hård död ved ska öka med minst 40 % i hela  
  
 landet och med avsevärt mer i områden där den biologiska  
  
 mångfalden är särskilt hotad,  
  
 b. arealen äldre lövrik skog ska öka med minst 10 %,  
  
 c. arealen gammal skog ska öka med minst 5 %,  
  
 d. arealen mark föryngrad med lövskog ska öka. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 54  
  
 3. Skydd för kulturmiljövärden. Skogsmarken ska brukas på sådant  
  
 sätt att fornlämningar inte skadas och så att skador på övriga  
  
 kända värdefulla kulturlämningar är försumbara senast år 2010.  
  
 4. Åtgärdsprogram för hotade arter. Senast år 2005 ska åtgärdsprogram  
  
 finnas och ha inletts för hotade arter som har behov av  
  
 riktade åtgärder.  
  
 4.5.3 Nås miljökvalitetsmålet Levande skogar?  
  
 Miljömålsrådet överlämnar årligen en skriftlig rapport till regeringen  
  
 om utvecklingen mot uppfyllelsen av miljömålen.18 Syftet är  
  
 att identifiera de viktigaste drivkrafterna bakom miljöproblem,  
  
 redovisa om vi närmar oss målen och i vilken takt. Vart fjärde år  
  
 gör rådet en fördjupad utvärdering. Utvärderingen ingår som en del  
  
 av underlaget till regeringens miljöproposition och för regeringens  
  
 bedömning av om miljökvalitetsmål, delmål eller styrmedel behöver  
  
 revideras.  
  
 I februari 2004 överlämnade Miljömålsrådet den första fördjupade  
  
 utvärderingen till regeringen.19 I utvärderingsrapporten gjorde  
  
 Miljömålsrådet bedömningen att fyra av miljömålen blir mycket  
  
 svåra att nå inom en generation. Ett av dessa var Levande skogar.20  
  
 Utvärderingen byggde på ett underlag från Skogsstyrelsen där  
  
 myndigheten hade gjort en bedömning av förutsättningarna att  
  
 uppnå Levande skogars respektive delmål.21  
  
 Även i den senaste miljömålspropositionen konstaterades det att  
  
 Levande skogar blir svårt att nå inom en generation även med en  
  
 intensifiering av pågående arbete. Det som, enligt regeringen och  
  
 Miljömålsrådet, släpar efter är dels arbetet med att bilda  
  
 naturreservat i syfte att skapa ett långsiktigt skydd för skogar med  
  
 särskilt höga naturvärden, dels insatser för att öka kunskapen om  
  
 och hänsynen till skogens kulturmiljövärden.  
  
 18 Miljömålsrådets uppgifter regleras i förordning (2001:1096) med instruktion för Naturvårdsverket.  
  
 19 Miljömålsrådet, Miljömålen – allas vårt ansvar!, 2004.  
  
 20 De övriga tre var Ingen övergödning, Giftfri miljö och Begränsad klimatpåverkan. De två  
  
 senare ansågs vara genuint svåra att nå.  
  
 21 Skogsstyrelsen, Underlag till fördjupad utvärdering 2004 av miljökvalitetsmålet Levande  
  
 skogar, 2003-06-17. 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 55  
  
 Regeringen föreslog också att de fyra delmålen bör kvarstå i såväl  
  
 inriktning som omfattning. Riksdagen beslutade enligt regeringens  
  
 förslag.22  
  
 Delmål 1 om långsiktigt skydd av skogsmark  
  
 Inför Miljömålsrådets fördjupade utvärdering 2004 gjorde Skogsstyrelsen  
  
 bedömningen att det fortfarande var möjligt att nå målet  
  
 till 2010 under förutsättning att tillräckliga medel anvisas. Vidare  
  
 framhöll Skogsstyrelsen vikten av organisationsförstärkningar på  
  
 främst länsstyrelserna. När det gäller frivilliga avsättningar konstaterade  
  
 Skogsstyrelsen att bruttoarealen redan är i nivå eller högre  
  
 än målet till år 2010. Samtidigt reste myndigheten frågetecken för  
  
 långsiktigheten hos delar av avsättningarna samt framhöll att synen  
  
 på vad som bör betraktas som skyddsvärt även kommer att påverka  
  
 utfallet.  
  
 I den senaste miljömålspropositionen konstaterar regeringen  
  
 med stöd av Miljömålsrådets uppföljningar att det trots att resurserna  
  
 för bevarande och skydd av skogsmark genom områdesskydd  
  
 (naturreservat och biotopskyddsområden) och naturvårdsavtal har  
  
 förstärkts kraftigt går arbetet för långsamt för att delmålet ska nås.  
  
 Enligt regeringen krävs det därför en avsevärd intensifiering av  
  
 åtgärder för att delmålet om långsiktigt skydd av skogsmark.  
  
 Takten i genomförandet av områdesskyddet måste, enligt regeringens  
  
 uppfattning, öka genom en tydligare strategi inklusive  
  
 prioriteringar, utökade resurser och ett effektivare arbete.  
  
 När det gäller den del av målet som avser frivilliga avsättningar  
  
 konstaterade regeringen, liksom tidigare även Skogsstyrelsen och  
  
 Miljömålsrådet, att målet i praktiken redan är uppnått. Samtidigt  
  
 noterade regeringen dock att långsiktigheten och kvaliteten i  
  
 många av de frivilliga avsättningarna är betydligt osäkrare än ifråga  
  
 om formellt skyddade områden.23  
  
 Som åtgärder för att förbättra förutsättningarna för måluppfyllelse  
  
 föreslog regeringen förstärkningar av resurser för reservatsbildning  
  
 för att nå delmål 1. Vidare aviserade regeringen att den  
  
 hade för avsikt att utreda på vilket sätt statens skogsmark kan  
  
 underlätta måluppfyllelsen. Vidare angav regeringen att man avsåg  
  
 22 Prop. 2004/05:150, bet. 2004/05:MJU3.  
  
 23 Levande skogars delmål 1 berörs också i detta betänkandes kapitel 14 om olika former av  
  
 skydd av skog samt i kapitel 15 om frivilliga avsättningar. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 56  
  
 att låta Statskontoret utreda lämpliga och kostnadseffektiva lösningar  
  
 för skyddet via naturreservat, biotopskyddsområden, naturvårdsavtal  
  
 respektive frivilliga avsättningar.24  
  
 Delmål 2 om förstärkt biologisk mångfald  
  
 I sina underlag till Miljömålsrådets uppföljningar har Skogsstyrelsen  
  
 gjort bedömningen att målet om hård död ved högst  
  
 sannolikt kommer att nås. Den avgörande faktorn för detta är,  
  
 enligt Skogsstyrelsens bedömning, emellertid i vilken utsträckning  
  
 skogsbruket tar tillvara den volym träd som dör spontant i  
  
 skogarna.  
  
 När det gäller den del av delmålet som avser äldre lövrik skog har  
  
 Skogsstyrelsen i sina underlag till Miljömålsrådet konstaterat att  
  
 chanserna är goda att målet nås. Den avgörande faktorn för detta  
  
 är, enligt Skogsstyrelsen, hur skogsskötseln utformas. Myndigheten  
  
 framhöll därvidlag vikten av riktade rådgivningsinsatser till  
  
 skogsbruket.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens bedömning kommer arealen gammal skog  
  
 att öka mer än vad målet anger om nuvarande trend håller i sig.  
  
 Möjligheterna att nå målet har därför bedömts som mycket goda.  
  
 Skogsstyrelsen angav att valet av bestånd för föryngringsavverkning  
  
 är avgörande för om målet om en större andel gammal skog  
  
 kommer att nås. Riktade rådgivningsinsatser kan, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 bli aktuella.  
  
 Beträffande den del av delmålet som avser föryngring med  
  
 lövträd, konstaterar Skogsstyrelsen i sitt underlag till Miljömålsrådet  
  
 att det finns en risk att myndighetens sektorsmål om en ökad  
  
 röjningsnivå verkar hämmande på målet om en ökad areal föryngring  
  
 av lövskog. Hur röjningsingreppen görs och vilka trädslag som  
  
 lämnas kommer i stor utsträckning att vara avgörande för om målet  
  
 kommer att nås. Skogsstyrelsen framhöll även att klövviltets betesskador  
  
 utgör ett stort problem för lövföryngringar och att frågan  
  
 om en minskning av viltstammarna också är central för att målet  
  
 ska kunna uppnås.  
  
 I den senaste miljömålspropositionen konstaterar regeringen i  
  
 likhet med Skogsstyrelsen och Miljömålsrådet att möjligheterna att  
  
 24 En sådan utredning har sedermera tillsatts. I uppdraget ingår även ovan nämnda översyn av  
  
 de statliga skogarnas roll i sammanhanget. Statskontoret ska avrapportera sitt uppdrag senast  
  
 den 30 september 2007. Regeringsbeslut 14, Uppdrag till Statskontoret med anledning av det  
  
 fortsatta arbetet med miljökvalitetsmålen, 2006-01-26, dnr. WebbNa. 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 57  
  
 nå delmålet är goda.25 Samtidigt konstaterades att det dröjer innan  
  
 de insatser som görs för att stärka grundförutsättningarna för  
  
 biologisk mångfald i skogen får synlig effekt. Vidare ansåg regeringen,  
  
 i likhet med Skogsstyrelsen, att frågan om huruvida de olika  
  
 delarna av delmålet nås är beroende av hur skogsskötseln bedrivs.  
  
 När det gäller de delar av målet som gäller volymen hård död ved  
  
 och arealen äldre lövrik skog, ansåg regeringen utvecklingen vara  
  
 sådan att målen kommer att nås med viss marginal. Även målet om  
  
 gammal skog kommer att nås, även om bedömningen i det fallet är  
  
 något osäkrare.  
  
 Det åtgärder regeringen föreslog för att säkerställa uppfyllelsen  
  
 av här aktuellt delmål var i första hand fortsatt stöd från Skogsstyrelsen  
  
 till skogsägarna i form av rådgivning och information som  
  
 syftar till kunskapsuppbyggnad och ökad förståelse för den biologiska  
  
 mångfaldens betydelse.  
  
 Delmål 3 om skydd för kulturmiljövärden  
  
 Skogsstyrelsens sammantagna bedömning i det underlag som har  
  
 överlämnats till Miljömålsrådet har varit att möjligheten att nå  
  
 detta delmål är liten. Huvudförklaringarna är att skadenivåerna på  
  
 fornlämningar och övriga kulturlämningar är omfattande. Många av  
  
 lämningarna är dessutom okända och det kommer att ta lång tid  
  
 innan alla lämningar är inventerade.  
  
 Utöver ökade kunskaper pekade Skogsstyrelsen på flera ytterligare  
  
 åtgärder som krävs för att delmålet ska nås. Bland dessa  
  
 åtgärder märks bl.a. ett förbättrat samarbete mellan olika myndigheter  
  
 liksom mellan myndigheter, skogsbrukare och övriga aktörer.  
  
 Vidare ansåg myndigheten att det krävs en omfattande kompetenshöjning  
  
 på bredd och djup hos den skogliga myndigheten liksom  
  
 en ökad kunskap och förståelse hos skogsbrukets aktörer.  
  
 Skogsstyrelsen menade också att arbetet med att göra data från  
  
 befintliga inventeringar lätt tillängliga för markägare, entreprenörer  
  
 och myndigheter måste påskyndas. Markberedningsmetoderna  
  
 behöver, enligt myndigheten, dessutom anpassas och utvecklas.  
  
 I den senaste miljömålspropositionen konstaterade regeringen  
  
 att insatserna för bevarande och utveckling av skogens kulturella  
  
 och sociala värden måste stärkas. Regeringen fann, i likhet med  
  
 Skogsstyrelsen och Miljömålsrådet, att skogsbruket skadar forn 25  
  
 Prop. 2004/05:150. 
  
 Skogspolitikens mål SOU 2006:81  
  
 58  
  
 och kulturlämningar i alltför stor omfattning. En grundläggande  
  
 orsak till detta är, enligt regeringen, att det saknas kännedom om  
  
 var huvuddelen av lämningarna på skogsmark är belägna.  
  
 Regeringen framhöll mot den bakgrunden vikten av ökad kunskap  
  
 bl.a. genom fortsatta inventeringar samt betydelsen av att den  
  
 information som redan finns att tillgå om var fornlämningar och  
  
 värdefulla kulturmiljöer förekommer görs lättare tillgänglig och  
  
 användbar för skogsbrukets olika aktörer. Enligt regeringen bör  
  
 exempelvis information om kulturmiljövärden i skogen integreras i  
  
 den information om skogliga förhållanden som Skogsstyrelsen ska  
  
 tillhandahålla.  
  
 Delmål 4 om åtgärdsprogram för hotade arter  
  
 Beträffande detta delmål konstaterade regeringen i den senaste  
  
 miljömålspropositionen att målet kan nås till 2005 om arbetet  
  
 intensifieras. Vidare föreslog regeringen att en omformulering av  
  
 delmålet resulterar i ett nytt samlat delmål 2 om minskad andel  
  
 hotade arter under det föreslagna nya miljökvalitetsmålet Ett rikt  
  
 växt- och djurliv. Regeringen konstaterade att detta nya delmål i  
  
 praktiken ersätter det här aktuella delmålet om åtgärdsprogram  
  
 under Levande skogar.  
  
 4.6 Några iakttagelser från delbetänkandet om de  
  
 skogspolitiska målen  
  
 I Skogsutredningens delbetänkande förde utredaren en del resonemang  
  
 om målen för skogspolitiken och den skogspolitiska målstrukturen.26  
  
 Utredaren konstaterade bl.a. att de olika måltyperna  
  
 och målnivåerna utgör en komplex struktur som kan vara svår att  
  
 överblicka.  
  
 Enligt utredarens uppfattning i delbetänkandet innebär den  
  
 komplexa målstrukturen parad med delvis överlappande politik och  
  
 ansvarsområden försämrade möjligheter att styra utvecklingen  
  
 på det skogspolitiska området i önskvärd riktning.  
  
 Utredaren konstaterade vidare att en rimlig bedömning av måluppfyllelsen,  
  
 oavsett målstrukturens beskaffenhet och ansvarsområdenas  
  
 avgränsning, kräver tydliga och kvantifierade mål. Skogs26  
  
 SOU 2005:39. 
  
 SOU 2006:81 Skogspolitikens mål  
  
 59  
  
 styrelsen anser emellertid att den uppsättning skogliga sektorsmål  
  
 som gällde under perioden 19982003 var svåra att utvärdera mot  
  
 och utredaren ansåg sig inte ha grund för någon annan bedömning.  
  
 Samtidigt innebar detta faktum att utredaren hade begränsade  
  
 möjligheter att göra väl grundade uttalanden om måluppfyllelsen på  
  
 det skogspolitiska området. En annan konsekvens ansåg utredaren  
  
 vara att det är vanskligt att göra tillförlitliga bedömningar av hur  
  
 och i vilken utsträckning olika faktorer har påverkat måluppfyllelsen.  
  
 I delbetänkandet konstaterade utredaren också att den uppsättning  
  
 sektorsmål som beslutades i mars 2005 formulerades med den  
  
 uttalade målsättningen att de ska vara lättare att följa upp. Detta  
  
 ansåg utredaren vara mycket positivt. 
  
 61  
  
 5 Målkonflikter  
  
 5.1 Direktiven  
  
 I direktiven till Skogsutredningen anger regeringen att eventuella  
  
 målkonflikter inom skogspolitiken och mellan skogspolitiken och  
  
 andra politikområden ska belysas.  
  
 5.2 Skogspolitikens målstruktur – en kort översikt  
  
 Skogspolitikens mål har beskrivits i föregående kapitel. Kort sammanfattat  
  
 kan det sägas att skogspolitikens jämställda produktions och  
  
 miljömål har konkretiserats av Skogsstyrelsen i s.k. skogliga  
  
 sektorsmål. Sektorsmålen består av målbilder och kortsiktiga mål. I  
  
 den senaste uppsättningen sektorsmål som beslutades år 2005 har  
  
 Miljökvalitetsmålet Levande skogars delmål inarbetats.  
  
 5.3 Målkonflikter och konflikter mellan medel för att  
  
 nå målen  
  
 Innan eventuella målkonflikter kan belysas i enlighet med vad som  
  
 föreskrivs i direktiven måste man ta ställning till vad som avses med  
  
 en målkonflikt. I följande text är innebörden av begreppet målkonflikt  
  
 en konflikt som uppstår mellan politiska mål fastställda av  
  
 riksdagen, regeringen och relevanta myndigheter. Målkonflikter  
  
 kan vara överlappande men är inte detsamma som intressekonflikter,  
  
 där olika intressen företräder olika mål.  
  
 En annan reflektion är att mål som formuleras på en övergripande  
  
 nivå inte behöver ge intryck av att stå i direkt konflikt med  
  
 varandra. Skogspolitikens jämställda produktions- och miljömål är  
  
 ett exempel på detta. Att man använder uttrycket jämställda mål  
  
 och ofta även anger att det ska göras avvägningar mellan målen kan 
  
 Målkonflikter SOU 2006:81  
  
 62  
  
 ses som ett uttryck för att man vill ge intryck av att målen inte står  
  
 i konflikt med varandra. När de övergripande målen ska konkretiseras  
  
 i form av exempelvis s.k. sektorsmål kan vissa måls oförenlighet  
  
 emellertid framträda tydligare. Än mer uppenbara målkonflikter  
  
 kan uppkomma när exempelvis enskilda skogsägare ska göra  
  
 avvägningar på den egna fastigheten. En skogsägare med målet att  
  
 producera maximalt med virke i ett storstadsnära skogsområde  
  
 kommer sannolikt att möta vissa invändningar från användare av  
  
 skogen med helt andra mål för nyttjandet.  
  
 När man talar om målkonflikter inom skogspolitiken är det  
  
 också värt att notera att tydliga konflikter kanske i första hand  
  
 föreligger på genomförandenivå, dvs. mellan de medel man vill  
  
 använda för att nå målen snarare än mellan själva målen. Det  
  
 övergripande produktionsmålet bättre föryngringar kan exempelvis  
  
 kräva mer omfattande markberedning. Sådan markberedning kan  
  
 dock innebära en ökad risk för skador på fornlämningar vilket står i  
  
 konflikt med målet om att bevara alla fornlämningar. Målen i sig  
  
 skulle i det här fallet således kunna vara förenliga om man hittade  
  
 andra lösningar för att säkra återväxten.  
  
 5.4 Målkonflikter inom skogspolitiken  
  
 Målkonflikter inom skogspolitiken kan belysas genom att en  
  
 bedömning görs av i vilken utsträckning de i föregående kapitel  
  
 beskrivna kortsiktiga sektorsmålen står i konflikt med varandra.  
  
 Som nyss nämnts förekommer konflikter inom skogspolitiken  
  
 emellertid även på genomförandenivå. Därför är det i en beskrivning  
  
 av målkonflikter också belysande att redovisa de konflikter  
  
 som kan finnas mellan olika medel för att nå de skogspolitiska  
  
 målen.  
  
 Skogsstyrelsen har på Skogsutredningens uppdrag gjort en  
  
 genomgång av vart och ett av de kortsiktiga sektorsmålen i avsikt  
  
 att belysa eventuella målkonflikter och/eller konflikter mellan de  
  
 medel som kan användas för att nå målen. Resultatet av denna  
  
 genomgång redovisas i det följande.1  
  
 1 Skogsstyrelsen, Målkonflikter inom skogspolitiken och mellan skogspolitiken och andra  
  
 politikområden, promemoria, 2006-05-09. 
  
 SOU 2006:81 Målkonflikter  
  
 63  
  
 5.4.1 Mål om skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga  
  
 Senast år 2010 finns riktlinjer för hur skogsmarkens naturgivna  
  
 produktionsförmåga ska bevaras som inkluderar en balanserad tillgång  
  
 på näring och anpassningar i skogsskötseln.  
  
 Detta mål om att ta fram riktlinjer anses inte stå i direkt konflikt  
  
 med något av de andra sektorsmålen. Riktlinjerna är ju i sig ett  
  
 medel vars innehåll naturligtvis kan komma i konflikt med andra  
  
 medel. Om så verkligen blir fallet går dock inte att avgöra i  
  
 dagsläget. Arbetet med att ta fram riktlinjerna kommer att ta en del  
  
 resurser i anspråk och därmed konkurrera (eller vara i konflikt  
  
 med) annan användning av dessa resurser.2  
  
 5.4.2 Föryngringar  
  
 Under perioden 2004 t.o.m. år 2010 ska andelen undermåliga föryngringar  
  
 halveras jämfört med perioden 1999–2001. Senast år 2010 skall  
  
 minst 90 % av de naturliga föryngringarna vara lokaliserade till  
  
 ståndorter med lämpliga förutsättningar, ha tillräckligt många fröträd  
  
 och få erforderlig markbehandling.  
  
 Målet om en halverad andel undermåliga föryngringar kan inte  
  
 anses stå i konflikt med något av de andra sektorsmålen. Däremot  
  
 kan de medel man väljer för att nå målet komma i konflikt med  
  
 andra mål. Som redan har nämnts i kapitlets inledning kan en mer  
  
 omfattande markbehandling exempelvis komma i konflikt med  
  
 målet att bevara fornlämningar och värdefulla kulturlämningar.  
  
 5.4.3 Röjningar  
  
 År 2010 är arealen som bedöms ha akut röjningsbehov mindre än  
  
 700 000 ha.  
  
 Detta mål kan möjligen anses stå i viss konflikt med det mål  
  
 under rubriken skog/viltbalansen som anger att trädbildning av asp,  
  
 rönn och sälg kan ske där arterna har naturgivna förutsättningar för  
  
 trädbildning. Intensiva och missriktade insatser för att nå målet att  
  
 få ned det akuta röjningsbehovet kan eventuellt motverka denna  
  
 2 Denna reflektion om hur man spenderar en begränsad mängd resurser på olika medel för  
  
 att nå de olika sektorsmålen är egentligen applicerbar på de flesta av sektorsmålen. Den  
  
 upprepas därför inte i anslutning till respektive mål. Om alla Skogsstyrelsens rådgivningsresurser  
  
 exempelvis satsas på att minska röjningsbehovet innebär detta självfallet att man  
  
 inte har råd att satsa på rådgivning som medel för att nå något av de andra målen. 
  
 Målkonflikter SOU 2006:81  
  
 64  
  
 trädbildning. Sådana insatser kan även äventyra möjligheterna att  
  
 nå målet med att arealen som föryngras med lövskog ska öka.  
  
 5.4.4 Skog/vilt-balansen  
  
 Andelen svårt älgskadad plant- och ungskog av tall är senast år 2010  
  
 lägre eller i nivå med den situation som gällde i början på 1990-talet.  
  
 Trädbildning av asp, rönn och sälg kan ske där arterna har naturgivna  
  
 förutsättningar för trädbildning.  
  
 Möjliga konflikter mellan detta mål och röjningsmålet beskrivs  
  
 ovan. I övrigt bedöms målet inte stå i konflikt med något av de  
  
 andra målen. Om medlet för att nå målet innefattar åtgärder för att  
  
 minska älgstammen kan det även i hög grad gagna förutsättningarna  
  
 att nå målet med en större areal som föryngras med  
  
 lövskog.  
  
 5.4.5 Långsiktigt skydd av skyddsvärd skogsmark.  
  
 Ytterligare 900 000 ha skyddsvärd skogsmark skall undantas från  
  
 skogsproduktion till år 2010. De kända nyckelbiotoperna skall bevaras  
  
 och prioriteras inom denna ram.  
  
 Målet bedöms inte stå i konflikt med något av de andra  
  
 sektorsmålen.  
  
 5.4.6 Död ved  
  
 Till år 2010 skall mängden hård död ved öka med minst 40 % i hela  
  
 landet och med avsevärt mer i områden där den biologiska mångfalden  
  
 är särskilt hotad.  
  
 Målet bedöms inte stå i konflikt med något av de andra  
  
 sektorsmålen. 
  
 SOU 2006:81 Målkonflikter  
  
 65  
  
 5.4.7 Gammal skog, äldre lövrik skog och föryngringar med  
  
 lövskog  
  
 Till år 2010 skall  
  
 a) arealen äldre lövrik skog öka med minst 10 %  
  
 b) arealen gammal skog öka med minst 5 % och  
  
 c) arealen mark föryngrad med lövskog öka.  
  
 Som redan har nämnts finns en risk att höga ambitioner på  
  
 röjningsområdet kan komma i konflikt med möjligheterna att nå  
  
 målet med större arealer lövskogsföryngringar. På längre sikt kan  
  
 röjning som innebär att lövträd väljs bort minska förutsättningarna  
  
 att nå mål om ökade arealer äldre lövskog. Fram till den tidsgräns  
  
 som gäller för målet (2010) bedöms detta dock inte vara något  
  
 problem. Den del av målet som gäller gammal skog står inte i  
  
 konflikt med något av de andra sektorsmålen.  
  
 5.4.8 Miljöhänsyn vid föryngringsavverkning  
  
 Under perioden 2004 t.o.m. år 2010 skall  
  
 a) arealandelen föryngringsavverkningar med undermålig hänsyn  
  
 halveras jämfört med perioden 1999–2001  
  
 b) hänsynen på minst 50 % av arealen föryngringsavverkningar uppfylla  
  
 SVO:s rådgivningsnivå  
  
 c) för miljöfunktionerna Hänsynskrävande biotoper, Skyddszoner  
  
 och Skador på mark och vatten arealandelen föryngringsavverkningar  
  
 med obetydlig hänsyn halveras jämfört med perioden 1999– 
  
 2001.  
  
 Målen för miljöhänsyn i samband med föryngringsavverkning  
  
 står inte i konflikt med något av de andra sektorsmålen.  
  
 5.4.9 Walters och vatten i balans  
  
 Senast år 2010 är den areal som erhåller aska minst lika stor som den  
  
 areal där avverkningsrester (grot) skördas vid föryngringsavverkning.  
  
 Målen bedöms inte stå i konflikt med något av de andra sektorsmålen. 
  
 Målkonflikter SOU 2006:81  
  
 66  
  
 5.4.10 Skogsbilvägar över våtmarker  
  
 Senast år 2004 skall inte skogsbilvägar byggas över våtmarker med  
  
 höga natur- eller kulturvärden eller så att dessa våtmarker påverkas  
  
 negativt på annat sätt.  
  
 Målet bedöms inte stå inte i konflikt med något av de andra  
  
 sektorsmålen.  
  
 5.4.11 Skogsbruk – rennäring  
  
 Inom de samebyar där det finns en beteslandsindelning skall skogsbruket  
  
 i sin planering särskilt beakta dessa vid skogsbruksåtgärder.  
  
 Senast år 2010 skall markbehandling som behövs för att trygga  
  
 återväxten av skog inom renskötselområdet ske med minsta möjliga  
  
 påverkan på marker av lavtyp, lavrik typ och torra ristyper med inslag  
  
 av lav.  
  
 Markbehandling kan ibland vara en förutsättning för att lyckas  
  
 med föryngringar. Anpassad markberedning som ett medel för att  
  
 nå målet för relationen skogsbruk-rennäring kan i vissa fall hamna i  
  
 konflikt med målet att minska arealen undermåliga föryngringar.  
  
 5.4.12 Fornlämningar och värdefulla kulturlämningar  
  
 Skogsmarken skall brukas på sådant sätt att fornlämningar inte skadas  
  
 och så att skador på övriga kända värdefulla kulturlämningar är  
  
 försumbara senast år 2010.  
  
 I likhet med nyss behandlat mål för relationen rennäring-skogsbruk  
  
 kan markberedning som ett medel för att nå målet om  
  
 minskad areal undermåliga föryngringar utgöra ett hot mot målet  
  
 om fornlämningar och kulturlämningar.  
  
 5.4.13 Rekreationsanpassat brukande av tätortsnära skogar  
  
 År 2010 har skogsvårdsstyrelserna tecknat samarbetsdokument med  
  
 80 % av kommunerna rörande tätorter med minst 10 000 innevånare.  
  
 Dokumentet uttrycker de gemensamma långsiktiga ambitionerna  
  
 rörande nyttjandet av de tätortsnära skogarna för att bättre tillgodose  
  
 människors behov av rekreation. Senast år 2008 har skogssektorn  
  
 genomfört ett rikstäckande utbildningsprogram om särskild hänsyn till 
  
 SOU 2006:81 Målkonflikter  
  
 67  
  
 skogens sociala värden i tätortsnära skogar. Programmet riktas till  
  
 skogsägare av tätortsnära skogar (enskilda, kommunala, statliga,  
  
 skogsbolag) och till berörda tjänstemän och organisationsföreträdare.  
  
 Ett utbildningsprogram skall finnas framtaget 2006.  
  
 Målen att ta fram samarbetsdokument med kommuner samt att  
  
 utarbeta och genomföra ett utbildningsprogram står inte i konflikt  
  
 med något av de andra sektorsmålen.  
  
 5.4.14 Sammanfattande bedömning  
  
 Sammantaget visar denna genomgång att de finns få konflikter  
  
 mellan de skogspolitiska målen uttryckta i termer av de kortsiktiga  
  
 sektorsmålen. Strävan efter att minska arealen med akut röjningsbehov  
  
 kan eventuellt påverka målet om ökad areal lövföryngringar.  
  
 Markberedning som medel för att nå målet om en minskad andel  
  
 undermåliga föryngringar kan ses som ett hot mot möjligheterna  
  
 att minska antalet skadade forn- eller kulturlämningar.  
  
 Att det inte går att identifiera fler konflikter mellan de  
  
 skogspolitiska sektorsmålen torde bl.a. kunna förklaras av att det  
  
 övergripande skogspolitiska produktionsmålet egentligen inte har  
  
 givits några fler konkretiseringar än om säkerställda föryngringar  
  
 och mindre arealer med akut röjningsbehov. Produktionsinriktade  
  
 sektorsmål med tydligare inriktning mot att öka produktionen  
  
 hade sannolikt inneburit att fler mål- och medelskonflikter hade  
  
 uppkommit inom skogspolitiken.  
  
 5.5 Målkonflikter mellan skogspolitiken och andra  
  
 politikområden  
  
 Statsbudgeten är indelad i 27 utgiftsområden och 48 politikområden.  
  
 Huvuddelen av dessa har mycket begränsad koppling till  
  
 skogspolitiken. En översiktlig analys av de övergripande målen för  
  
 politikområden med ett tydligare släktskap med skogspolitiken ger  
  
 inte heller vid handen att det finns några direkta målkonflikter  
  
 mellan dessa och målen för skogspolitiken. Det är dock även svårt  
  
 att finna tydliga konflikter mellan målen för skogspolitiken och de  
  
 övergripande målen för politikområden som har ett närmare släktskap  
  
 med skogspolitiken. Undantaget är möjligen politikområdet  
  
 miljöpolitik där riksdagen har tagit ställning till miljökvalitets 
  
 Målkonflikter SOU 2006:81  
  
 68  
  
 målens delmål vilka ofta är av förhållandevis konkret natur. När det  
  
 gäller miljökvalitetsmålet Levande skogar är dessa delmål numera  
  
 inkluderade i de skogliga sektorsmålen och möjliga konflikter har  
  
 berörts ovan.  
  
 När det gäller andra politikområden är det oftast inte förrän de  
  
 mer visionära mål som slås fast av riksdag och regeringen konkretiseras  
  
 på lägre nivåer som konflikterna blir möjliga att identifiera.  
  
 Utredningen har emellertid inte ansett det vara rimligt att göra en  
  
 mer djupgående analys av förhållandet mellan skogspolitikens  
  
 sektorsmål och dess motsvarigheter inom andra politikområden.  
  
 Liksom inom politikområdet skogspolitik kan det även vara så att  
  
 de medel som används för att nå målen för ett politikområde  
  
 förhindrar möjligheterna för att nå målen inom ett annat, däribland  
  
 exempelvis inom skogspolitiken. Någon närmare bedömning av  
  
 medelskonflikter har emellertid inte gjorts inom ramen för denna  
  
 utredning.  
  
 5.6 Vad händer om produktionen ska öka?  
  
 Även om konflikterna mellan olika skogspolitiska mål och mellan  
  
 dessa och målen för andra politikområden inte är så påtagliga, kan  
  
 justeringar av skogspolitiken förändra detta förhållande. Krav på  
  
 ökad produktion i skogen exempelvis i syfte att nå mål för ökad  
  
 produktion av bioenergi kan på sikt innebära krav på ett intensivare  
  
 skogsbruk utöver ramarna för dagens skogspolitik. Detta kan i sin  
  
 tur leda till konflikter bl.a. med flera av miljökvalitetsmålen.  
  
 Skogsbruk med intensivare metoder på vissa arealer kan även  
  
 innebära ett avsteg från den vedertagna avvägningen mellan de två  
  
 övergripande skogspolitiska målen dvs. att en avvägning ska göras  
  
 på beståndsnivå. 
  
 69  
  
 6 Virkesförsörjning  
  
 6.1 Direktiven  
  
 I utredningens direktiv slås det fast att virkesförsörjningsfrågorna  
  
 ska belysas särskilt. Det svenska skogsbrukets långsiktiga inriktning  
  
 och utvecklingsmöjligheter på en internationell marknad med  
  
 ökad konkurrens liksom de ökande och konkurrerande anspråken  
  
 på råvaran ska också belysas.  
  
 Av utredningens direktiv framgår det också att de förändringar  
  
 av skogsnäringens villkor som har skett de senaste tio åren ska  
  
 beaktas liksom den fortgående internationaliseringen av skogsindustrin  
  
 och virkesmarknaden.  
  
 6.2 Disposition  
  
 I detta kapitel behandlas främst skogens nuvarande och framtida  
  
 roll som producent av vedråvara. Inledningsvis ges en översiktlig  
  
 beskrivning av svensk skogsindustri. Denna översikt ligger sedan  
  
 bl.a. till grund för ett resonemang om den svenska virkesbalansen,  
  
 dvs. skillnaden mellan långsiktig avverkningsnivå och industrins  
  
 efterfrågan. Betydande delar av kapitlet bygger på en rapport som  
  
 konsultföretaget McKinsey  Co har tagit fram på Skogsutredningens  
  
 uppdrag. Rapporten återfinns i sin helhet i betänkandets  
  
 bilaga 4.1  
  
 1 McKinsey  Co, Omvärldsfaktorers påverkan på svensk skogspolitik ur ett industriellt  
  
 perspektiv, juni 2006. 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 70  
  
 6.3 Svensk skogsindustri – en översikt  
  
 6.3.1 Viktig industrigren  
  
 Den svenska skogs- och träindustrin har stor betydelse för svensk  
  
 ekonomi. Den är en av Sveriges viktigaste näringsgrenar och svarar  
  
 för 15 % av den svenska industrins sammanlagda produktions respektive  
  
 förädlingsvärde samt 14 % av den svenska varuexporten.  
  
 Varje anställd i skogsnäringen ger sysselsättning för ytterligare två  
  
 personer i branscher som levererar varor och tjänster till skogsnäringen,  
  
 vilket betyder att industrin direkt och indirekt sysselsätter  
  
 cirka 270 000 personer. Detta motsvarar cirka 13 % av den  
  
 svenska industrins totala sysselsättning.2  
  
 Skogs- och träindustrins totala produktionsvärde uppgår till  
  
 cirka 210 miljarder kronor. Ungefär hälften av detta värde genereras  
  
 inom massa- och pappersindustrin medan trähus-, snickeri och  
  
 möbelindustrin svarar för ungefär en fjärdedel av produktionsvärdet.  
  
 Sågverkens andel är cirka 20 %.3 Sågtimret inklusive sågverksflis  
  
 till massaindustrin står emellertid för 70–80 % av  
  
 skogsbrukets intäkter.4  
  
 Skogsindustrin är den i särklass största kommersiella användaren  
  
 av svensk virkesråvara. Av de cirka 140 miljarder kronor som  
  
 svenska skogsprodukter5 värderades till år 2004, kunde cirka 70 %  
  
 hänföras till pappers-, kartong-, och massaindustrin. Mellan 25 och  
  
 30 % av värdet kom från den trämekaniska industrin och en mindre  
  
 del från skivindustrin.6 Cirka 5 % av värdet kom år 2004 från övrig  
  
 kommersiell användning av virket, då huvudsakligen som bränsle.7  
  
 2Näringsdepartementet, Skogs- och träindustrin – En del av Innovativa Sverige, december  
  
 2005.  
  
 3Näringsdepartementet, Skogs- och träindustrin – En del av Innovativa Sverige, december  
  
 2005.  
  
 4 Även om endast cirka hälften av den volym fiber som plockas ut ur skogen är sågtimmer så  
  
 gör timrets högre pris relativt både massa- och brännved att så stor andel av virkets värde  
  
 genereras i sågtimmersortimentet. McKinsey  Co, juni 2006.  
  
 5 I detta är intäkter från turism och andra skogliga aktiviteter inte medräknade.  
  
 6 I Sverige producerar den trämekaniska industrin främst sågade trävaror. Skivindustrin  
  
 producerar spånskivor, plywood etc.  
  
 7 McKinsey  Co, juni 2006. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 71  
  
 6.3.2 Stor export  
  
 Cirka 60 % av skogs- och träindustrin är exportrelaterad. År 2004  
  
 uppgick exporten till 123 miljarder kronor, medan importen av  
  
 motsvarande produkter uppgick till 32 miljarder kronor.8 Inom  
  
 massa- och pappersindustrin genereras cirka 80 % av omsättningen  
  
 av export.  
  
 Av de cirka 16 miljoner m³ sågat virke som årligen produceras i  
  
 Sverige exporteras cirka 70 % av volymen utan vidare förädling. 
  
 9  
  
 Exporten av sågat virke ger näringen inkomster på cirka 22 miljarder  
  
 kronor. De cirka 2,5 miljoner m³ sågat virke som årligen  
  
 förbrukas i den svenska träförädlande industrin resulterar i drygt  
  
 40 miljarder kronor i inkomster.10 I den svenska byggsektorn  
  
 förbrukas endast högst 2 miljoner m³ i form av mer eller mindre  
  
 förädlade produkter.  
  
 6.3.3 Kapitalintensiv industri  
  
 Årligen investeras 1015 miljarder kronor inom skogsindustrin,  
  
 vilket motsvarar knappt en fjärdedel av de totala industriinvesteringarna  
  
 i Sverige.11  
  
 6.3.4 Den svenska skogsindustrins konkurrensfördelar  
  
 På ett övergripande plan har den svenska skogsindustrins utveckling  
  
 gynnats av god tillgång på skogsråvara av hög kvalitet,  
  
 kvalificerad arbetskraft, konkurrenskraftiga elpriser och transportlösningar  
  
 samt effektiva industrier och produktionsprocesser.  
  
 8 Näringsdepartementet, Skogs- och träindustrin – En del av Innovativa Sverige, december  
  
 2005.  
  
 9 Näringsdepartementet, Mer trä i byggandet  Underlag för en nationell strategi att främja  
  
 användning av trä i byggandet, Ds. 2004:1.  
  
 10 Näringsdepartementet, Mer trä i byggandet  Underlag för en nationell strategi att främja  
  
 användning av trä i byggandet, Ds 2004:1.  
  
 11 Näringsdepartementet, Skogs- och träindustrin – En del av Innovativa Sverige, december  
  
 2005. 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 72  
  
 6.3.5 Ökat internationellt inflytande och polarisering  
  
 Det som i allmänna ordalag brukar betecknas den svenska skogsindustrin  
  
 består av ett antal företag där det utländska ägandet gör  
  
 sig allt mer gällande. Knappt hälften av företagen och produktionskapaciteten  
  
 inom pappers- och kartongindustrin i Sverige  
  
 kontrolleras av utländska ägare. Pappersindustrin i Sverige är dessutom  
  
 polariserad mot ett fåtal större internationella företag och ett  
  
 betydande antal mindre och lokalt verksamma enheter av vilka  
  
 många har utländska ägare.12  
  
 6.4 Den svenska skogsindustrins framtidsutsikter  
  
 Skogsindustrins efterfrågan på svensk virkesråvara är en viktig  
  
 faktor för det svenska skogsbrukets lönsamhet. Frågan är vilken  
  
 utveckling som kan förväntas inom den svenska skogsindustrin på  
  
 kort, medellång och lång sikt? Hur ser efterfrågetrenderna ut bland  
  
 användarna av skogsindustriella produkter och vad kommer denna  
  
 förväntade utveckling att innebära för efterfrågan på svensk virkesråvara?  
  
 Vilka andra faktorer kommer att vara avgörande för  
  
 investeringar i svensk skogsindustri och vilken inverkan får detta på  
  
 industrins efterfrågan på virkesråvara? Vilka krav ställer svaren på  
  
 dessa frågor på det svenska skogsbruket och den svenska skogspolitiken?  
  
 6.4.1 Skogsindustrin behövs  
  
 Skogsutredningen har låtit konsultföretaget McKinsey  Co göra  
  
 en analys med utgångspunkt från dessa frågor. Analysen refereras  
  
 till viss del i detta kapitel och återfinns i sin helhet i bilaga 4.  
  
 McKinseys sammanfattande bedömning är att skogsindustrin  
  
 under överskådlig framtid kommer att vara den ojämförligt största  
  
 kommersiella användaren av svensk skog. Enligt konsultrapporten  
  
 kan bl.a. energiproduktion, ur ett skogsägarperspektiv, konkurrera  
  
 ekonomiskt med pappersindustrin och bör uppmuntras som  
  
 ytterligare en intäktskälla för skogsnäringen. Ur ett nationellt och  
  
 samhällsekonomiskt perspektiv är sågverks- och pappersindustrin,  
  
 12År 2004 svarade de tre största företagen på området (Stora Enso, Holmen och SCA) för  
  
 cirka 56 % av den totala produktionskapaciteten. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 73  
  
 enligt McKinseys uppfattning, dock nödvändiga för en ekonomiskt  
  
 hållbar skogsnäring.  
  
 För att bäst säkra industrins ställning anser McKinsey att det  
  
 behövs produktivitetsförbättringar och investeringar för att höja  
  
 konkurrenskraften och för att motverka den sammantagna effekten  
  
 av prisfallet på industrins slutprodukter och kostnadsökningar på  
  
 insatsvaror. Längre fram i detta kapitel och på flera andra håll i  
  
 betänkandet berörs de utmaningar som konsulterna anser att detta  
  
 innebär för skogspolitiken. Dessförinnan beskrivs hur förväntade  
  
 omvärldsfaktorer kan komma att påverka den svenska skogsindustrins  
  
 framtidsutsikter.  
  
 6.4.2 Efterfrågan på skogsindustriella produkter  
  
 Ökad konsumtion i Asien och Östeuropa  
  
 Var efterfrågan på skogsindustriella produkter kommer att ske och  
  
 vilken typ av produkter som efterfrågas har stor betydelse för den  
  
 svenska skogsindustrins framtida utveckling. Den största relativa  
  
 konsumtionstillväxten för skogs- och träindustrins produkter  
  
 väntas ske i Asien och Östeuropa. En svagare utveckling väntas i  
  
 Västeuropa, Nordamerika och Japan.  
  
 Efterfrågan på papper flyttar österut  
  
 Användningen av papper fortsätter att öka. Den globala tillväxten  
  
 för de fem papperskvaliteter13 som tillsammans utgör mer än  
  
 hälften av den svenska skogsindustrins värde beräknas, enligt  
  
 McKinsey, att bli mellan 1,7 och 3,6 % per år de närmaste tio åren.  
  
 Av dessa fem antas tidningspapper få den lägsta tillväxttakten.  
  
 Enligt McKinsey är det mycket svårt att bedöma vilka produkter  
  
 som kommer att vinna terräng på andras bekostnad för alla  
  
 tidshorisonter utom de allra närmaste. För närvarande tycks träfria  
  
 papper växa snabbare än trähaltiga papper inom journalpapperssegmentet.  
  
 Detta beror delvis (speciellt i USA där trenden är  
  
 tydligast) på ett ökat utbud av träfria papper från Asien till relativt  
  
 13 Kartong, tidningspapper, blekt barrsulfatmassa, wellpappråvara och obestruket träfritt  
  
 papper. 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 74  
  
 låga priser. Efterfrågetillväxten sker dock huvudsakligen i andra  
  
 regioner än i Nordamerika och Västeuropa.14  
  
 Asien beräknas komma att stå för närmare 50 %, eller drygt  
  
 50 miljoner ton, av den globala efterfrågetillväxten på papper det  
  
 närmaste decenniet. Den ojämförligt starkaste drivkraften för  
  
 efterfrågetillväxten i Asien är Kina. I Kina väntas en fördubblad  
  
 konsumtion per capita vara möjlig.  
  
 Sammantaget innebär detta att den globala papperskonsumtionen  
  
 kommer att förskjutas mot Asien och inom femton år  
  
 bedöms cirka 40 % av konsumtionen ske i Asien, en fjärdedel i  
  
 Europa och bara en femtedel i Nordamerika.15  
  
 Låg efterfrågan på sågade varor  
  
 Beträffande sågade trävaror konstaterar McKinsey att det främst  
  
 sker förändringar inom Sveriges närområde. Efterfrågetillväxten på  
  
 sågade varor är globalt och generellt sett låg – runt 1 % per år för  
  
 varor av barrträ och minus 2 % per år för lövträ. Efterfrågan drivs i  
  
 de flesta regioner huvudsakligen av husbyggnation även om  
  
 reparationer och underhållsåtgärder spelar en betydande roll i  
  
 Europa och Nordamerika.  
  
 En viktig drivkraft bakom efterfrågan på skogsindustriella  
  
 produkter är den grundläggande inställningen till användningen av  
  
 trä. I de Nordiska länderna utnyttjas av tradition relativt mycket  
  
 trä medan mycket små mängder används i övriga Europa.16 En  
  
 ökning av träanvändandet i Europa med 25 % skulle innebära en  
  
 ökad konsumtion med över 20 miljoner m³ vilket är mer än den  
  
 totala årliga produktionen av trävaror i Sverige.  
  
 14 Den årliga förändringen av efterfrågan i Nordamerika förväntas hålla sig mellan -1 % och  
  
 +2 % och i Västeuropa mellan +1 % och +2 %. I Östeuropa beräknas efterfrågan öka med  
  
 5 6 % och i Asien med 35 %.  
  
 15 Historiskt har ungefär en tredjedel av allt papper konsumerats i Nordamerika, en tredjedel  
  
 i Europa och resten i övriga världen.  
  
 16 I Syd- och Östeuropa ligger den årliga träkonsumtionen per capita runt 0,1 m³ och i  
  
 Mellaneuropa cirka 0,2 m³. En förklaring till detta är att sten i Syd- och Mellaneuropa länge  
  
 har betraktats som ett bättre byggmaterial än trä. I Östeuropa fanns tidigare en träbyggnadstradition,  
  
 som dock konkurrerades ut under Sovjettidens betongbaserade byggande. I  
  
 USA och Japan är byggandet i trä väl utvecklat. Det byggs exempelvis betydligt fler  
  
 flervåningshus av trä i dessa länder än i Sverige. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 75  
  
 6.4.3 Var kommer produktionen att ske?  
  
 Betydande framtida pappersproduktion i Kina  
  
 Den förväntade konsumtionsförskjutning som har beskrivits ovan  
  
 kommer, enligt McKinseys rapport, med stor sannolikhet också att  
  
 påverka produktionsmönstret. Även här väntas Kina vara den  
  
 huvudsakliga drivkraften. Mellan åren 2004 och 2007 beräknas  
  
 60 % av nettoutbyggnaden av wellpappkapacitet att ske i Kina,  
  
 80 % av kartongkapaciteten och det mesta av tidningspapperskapaciteten.  
  
 Trots en förväntad utveckling enligt ovan förutspås huvuddelen  
  
 av produktionskapaciteten ligga kvar i Europa och Nordamerika  
  
 under relativt lång tid. Den förskjutning som sker mot Asien  
  
 innebär, enligt McKinsey, dock att de västerländska producenterna  
  
 får svårare att förlita sig på de exportströmmar som hittills har  
  
 avlastat en kraftig regional överkapacitet.  
  
 För den svenska skogsindustrins vidkommande innebär denna  
  
 utveckling en ökad konkurrens med ny lokal kapacitet på avstånd  
  
 där den svenska industrin har transportnackdelar.  
  
 Massaproduktion på södra halvklotet  
  
 Massa är en produkt som med fördel produceras nära billig  
  
 fiberråvara och som sedan transporteras till pappersbruk närmare  
  
 stora konsumentmarknader. Utbyggnad av kapacitet för produktion  
  
 av avsalumassa sker, enligt McKinsey, i ökande grad i  
  
 lågkostnadsländer på södra halvklotet, speciellt i Latinamerika. Tre  
  
 fjärdedelar av den prognostiserade nettoförändring i produktionskapacitet  
  
 för avsalumassa under perioden 2004 till 2009 härrör från  
  
 Latinamerika.  
  
 Den viktigaste orsaken till att utbyggnaden sker i just Latinamerika  
  
 är, enligt McKinsey, låga fiberkostnader. Klimatet gör att  
  
 olika Eucalyptusarter når avverkningsbara dimensioner på 57 år. I  
  
 kombination med långt drivna och storskaliga logistiklösningar gör  
  
 detta, enligt McKinseys underlag, att brasilianska producenter kan  
  
 leverera massa till europeiska hamnar till en kostnad som är cirka  
  
 hälften av världsmarknadspriset.  
  
 McKinsey konstaterar att Latinamerika hittills främst har omtalats  
  
 för sin produktion av lövmassa. Området har dock även stora  
  
 konkurrensfördelar nät det gäller barrmassaproduktion. Här har 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 76  
  
 produktionen hittills främst skett i Chile men den ökar även i  
  
 Brasilien och Argentina.  
  
 Överproduktion av sågade varor  
  
 Samtidigt som efterfrågan på sågade varor har sjunkit har Sveriges  
  
 viktigaste marknad, Västeuropa, ökat sin produktion och därigenom  
  
 skapat överproduktion. En konsekvens av detta är ett  
  
 ökande behov av export från det kontinentala Västeuropa snarare  
  
 än import från exempelvis Sverige.17 Även Östeuropa och Ryssland  
  
 har ökat sin produktion och export till Västeuropa. Under  
  
 perioden 19902004 ökade Ryssland exporten av sågade trävaror  
  
 med 7 miljoner m³, varav cirka 60 % gick till Europa.  
  
 Den ovan beskrivna överproduktionen påverkar, enligt  
  
 McKinsey, svenska exportströmmar negativt i så måtto att svenska  
  
 företag måste fokusera mer på utomeuropeisk export. År 1990 gick  
  
 13 % av svensk export utanför Europa. År 2004 var motsvarande  
  
 siffra 22 %. Överproduktionen leder också till långsiktigt sjunkande  
  
 priser.  
  
 En svårighet för svenska sågverk är, enligt rapporten från  
  
 McKinsey, att de i hög utsträckning producerar lågförädlade s.k.  
  
 bulkvaror där fiberkostnadsandelen är mycket hög. I fall då andra  
  
 länders fiberkostnader är lägre, som exempelvis i Ryssland, är det,  
  
 trots hög produktivitet och effektiva sågverk, mycket svårt för  
  
 svenska sågverk att kompensera för denna nackdel.  
  
 6.4.4 Råvarupriset som konkurrensfaktor  
  
 Som framgått av föregående avsnitt är fiber den största enskilda  
  
 kostnadsposten för produktion av skogsindustriprodukter. I vissa  
  
 fall utgör fiberkostnaden dessutom större delen av den totala  
  
 produktionskostnaden.18 Förändringar av råvarukostnaderna kan  
  
 således ha betydande konsekvenser för industrins konkurrensförmåga.  
  
 17 Under de senaste femton åren har produktionen i Tyskland ökat med närmare 50 % och  
  
 exporten har ökat från 1 till 5 miljoner m³.  
  
 18 För pappers- och massaindustrin svarar fiberkostnaden för drygt 80 %. För sågade trävaror  
  
 uppgår denna andel till mer än 95 %. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 77  
  
 Figur 6.1 Genomsnittspris levererad barrmassaved, tredje kvartalet 2005  
  
 Källa: McKinsey  Company.  
  
 Sjunkande skogsbrukskostnader motverkar ökat virkespris  
  
 McKinsey konstaterar att i reala termer har priset på svenskt virke  
  
 fallit. Från toppnivåer på cirka runt 500 kronor/m³fub under  
  
 mitten av 1970-talet är massavedspriset nu halverat.19  
  
 Prisutvecklingen på virke är i huvudsak ett resultat av att skogsbrukskostnaderna20  
  
 har kunnat hållas nere. McKinsey visar att  
  
 dessa kostnader i reala termer har sjunkit med nära 20 % det  
  
 senaste decenniet. Kostnaden för drivning, som utgör cirka 60 % av  
  
 den totala kostnaden, har sjunkit med lika mycket under samma  
  
 period.  
  
 Kostnadsminskningen förklaras i första hand av den kraftiga  
  
 produktivitetsökningen i skogsbruket under 1900-talet. Denna går  
  
 i sin tur att hänföra till skogsbrukets mekanisering. Inte minst  
  
 viktig har introduktionen av engreppsskördaren varit. Produktivitetshöjningarna  
  
 i skogsbruket har bidragit till att skogsägarnas  
  
 Figueroa hållit sig stabilt eller till och med ökat, trots sjunkande  
  
 leveranspriser till industrin.  
  
 19 Uttryckt i 2004 års priser.  
  
 20 Innefattar kostnader för drivning, skogsvård, vägbyggnation och underhåll samt för  
  
 administration av dessa åtgärder (avverkning och uttransport till bilväg).  
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 140 
  
 160 
  
 Västra 
  
 Kanada 
  
 Norra USA Nya 
  
 Zeeland 
  
 Chile Brasilien Södra 
  
 USA 
  
 Sverige Finland Östra 
  
 Kanada 
  
 USD/ton  
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 78  
  
 Ökade virkespriser?  
  
 McKinsey konstaterar i sin rapport att under de senaste tjugo åren  
  
 har bruttoavverkningen i svensk skog ökat med drygt 2 % per år.  
  
 Vissa beräkningar visar dock att ökningen av avverkning skulle  
  
 behöva ligga en bra bit under denna andel för att uttaget ska vara  
  
 långsiktigt uthålligt. Slutsatsen var att om utvecklingen fortsätter  
  
 som under de senaste två decennierna, skulle det år 2020 finnas en  
  
 virkesbrist eller ett underskott i den s.k. virkesbalansen på mellan  
  
 15 och 20 miljoner m³fub per år som skulle driva upp priserna.21  
  
 6.4.5 Andra kostnadsökningar  
  
 Prisutvecklingen på många insatsvaror för produktion av massa och  
  
 papper har, enligt McKinsey, varit relativt fördelaktig för industrin  
  
 under många år. Under de senaste fem åren tycks dock priserna ha  
  
 ökat snabbare än tidigare.  
  
 Dyrare transporter  
  
 McKinsey refererar en studie av Skogforsk där man har undersökt  
  
 kostnaderna att transportera massaved och sågtimmer från  
  
 skogsbilväg till industri. Sedan början av 2000-talet uppvisar båda  
  
 dessa kostnader en ökande tendens. En av anledningarna till detta  
  
 är ett ökat pris på drivmedel. En större andel av svenska bruk och  
  
 sågverk har dessutom gått över till att endast använda sig av ett (1)  
  
 trädslag, vilket i sin tur gör att transportavstånden ökar.  
  
 Enligt McKinseys bedömning verkar det troligt att både drivmedelspriser  
  
 och transportavstånd till industri kommer att fortsätta  
  
 att öka. Bakom ökade drivmedelspriser ligger bl.a. en höjning  
  
 av oljepriset de senaste åren. En eventuell kilometerbeskattning för  
  
 lastbilar riskerar, enligt McKinsey, att slå hårt mot virkestransportkostnaderna.  
  
 21 Någon brist uppstår egentligen inte då utbud och efterfrågan balanseras genom prisjusteringar. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 79  
  
 Elintensiv industri  
  
 Delar av skogsindustrin är mycket elintensiv och därmed känslig  
  
 för elprisernas utveckling. McKinsey hänvisar till Energimyndigheten  
  
 som anger att elpriset till den svenska industrin har sjunkit i  
  
 reala termer under perioden 1985 till 2002. Därefter har priset dock  
  
 stigit kraftigt. 
  
 22  
  
 Energiprisernas betydelse för skogsindustrins konkurrenskraft  
  
 måste, enligt McKinsey, relateras till utvecklingen i andra  
  
 pappersproducerande länder. Sverige har historiskt sett haft lägre  
  
 energipriser än många andra länder i Europa. En allt mer sammanlänkad  
  
 elmarknad innebär dock att det sker en utjämning av  
  
 priserna i hela Europa vilket bedöms vara till nackdel för svensk  
  
 industri.  
  
 Kemikaliekostnadernas utveckling osäker  
  
 För kemikalier ser McKinsey inte samma tendens till ökade priser  
  
 som för andra insatsvaror. Många kemikalier kräver emellertid  
  
 energi för sin produktion eller utvinning och det är, enligt konsultrapporten,  
  
 därför rimligt att kostnaderna för att producera  
  
 dessa kemikalier och mineraler i någon mån ökar i takt med ökade  
  
 energipriser.  
  
 6.4.6 Sjunkande priser på skogsindustriella produkter  
  
 Priserna för de flesta skogsindustriprodukterna sjunker i reala  
  
 termer årligen med mellan 1 % och 3 %. Detta är, enligt McKinsey,  
  
 en följd av att ny, mer kostnadseffektiv produktionskapacitet  
  
 tillförs, samtidigt som produkterna i de flesta fall fortfarande kan  
  
 betraktas som bulkvaror. För dessa varor är priset avgörande i en  
  
 marknadssituation snarare än unika egenskaper hos produkten.  
  
 22 McKinsey noterar dock att pappersindustrins större aktörer har möjlighet till långa  
  
 kontrakt på energi och de prishöjningar som nu sker inte behöver påverka dem i det korta  
  
 tidsperspektivet. 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 80  
  
 6.4.7 Kniptång och onda spiraler  
  
 Sjunkande priser på slutprodukterna och stigande pris på insatsvaror,  
  
 däribland virkesråvara, innebär att skogsindustrin hamnar i  
  
 det som McKinsey liknar vid en kniptång mellan ökade priser på  
  
 insatsvaror och sjunkande priser på egna produkter.  
  
 För att bibehålla konkurrenskraften krävs det, enligt McKinsey,  
  
 därför produktivitetsförbättringar i både industrin och skogsbruket  
  
 som uppväger den sammanlagda effekten av prisminskningen på  
  
 slutprodukter och prisökningen på insatsvaror. McKinsey målar  
  
 upp ett scenario där kostnaderna för ett företag ökar mer än andra  
  
 företags och produktivitetsökningarna inte håller samma takt som  
  
 andras. Om dessutom investeringarna för att sänka kostnader och  
  
 förbättra kvalitet uteblir är företaget – eller industrin – på väg mot  
  
 tappad konkurrenskraft och på sikt även utslagning. I konsultrapporten  
  
 beskrivs hur en sådan utveckling i östra Kanada har lett  
  
 till att stora produktionsvolymer har lagts ned, däribland 1,8 miljoner  
  
 ton tidningspappersproduktion. Detta motsvarar drygt 70 %  
  
 av Sveriges totala produktion av tidningspapper år 2005.  
  
 McKinsey framhåller dock att det ännu saknas klara tecken på att  
  
 investeringarna i den svenska skogsindustrin har minskat under de  
  
 senaste åren. För sågverk och övrig trämekanisk industri har  
  
 investeringarna länge legat runt två miljarder kronor per år. För  
  
 pappers- och massaindustrin har investeringsnivåerna fluktuerat  
  
 kraftigt, starkt kopplat till lönsamheten i industrin. På senare tid  
  
 har visserligen investeringstrenden varit uppåtgående, men  
  
 McKinsey pekar på att flera stora aktörer ser över sin produktionsstruktur  
  
 i Norden.23  
  
 McKinsey poängterar att de investeringar som är av intresse i  
  
 dessa sammanhang inte nödvändigtvis är de som ökar produktionsvolymen 
  
 . Snarare handlar det om sådana som förbättrar kvalitet,  
  
 kostnadsposition och därmed även konkurrenskraften. Saknas  
  
 intresse för att modernisera och utveckla skogsnäringen, både i  
  
 skogsbruket och i industrin riskerar Sverige, enligt McKinsey, i  
  
 värsta fall att följa samma väg som östra Kanada, dvs. in i en ond  
  
 23 McKinsey konstaterar att Stora Enso har uttalat att man för närvarande inte har för avsikt  
  
 att investera i ny kapacitet i Norden, efter företagets stora investering i Kvarnsveden  
  
 (Borlänge). Bolaget har också sålt en del kapacitet (bl.a. finpappersbruket i Grycksbo) och  
  
 påbörjat leveranser av pappersmassa till nordiska bruk (Uleåborg) från sitt nya massabruk  
  
 Veracel i Brasilien. Rottneros meddelade i slutet av augusti 2006 att man har planer på att  
  
 lägga ned massafabriken i Utansjö utanför Härnösand och flytta verksamheten utomlands.  
  
 Även andra nordiska bolag, bl.a. UPM och Norske Skog, ser över sin produktionsstruktur i  
  
 Norden och har börjat lägga ned bruk och sågverk. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 81  
  
 spiral av ökande kostnader, försämrad konkurrenskraft, minskad  
  
 investeringsvilja, osv.  
  
 6.5 Virkesförsörjningen och industrins framtid  
  
 För att undvika att hamna i de onda spiraler som har beskrivits  
  
 ovan finns mängder av åtgärder som skogsindustriföretagen kan  
  
 vidta. Koncentration, renodling, förädling, horisontell samverkan,  
  
 vertikal integration, förbättrad produktivitet, produkt- och systemutveckling,  
  
 förstärkt FoU, bättre kund- och marknadsanpassning  
  
 är alla exempel på sådana åtgärder. I detta betänkande fokuseras  
  
 emellertid på råvarusidan, dvs. det som händer i skogsbruket, och  
  
 vilken roll skogspolitiken bör spela i det sammanhanget. I den  
  
 återstående delen av detta kapitel kommer skogsbrukets roll som  
  
 producent av råvara till den svenska skogsindustrin därför att  
  
 belysas närmare.  
  
 6.5.1 Skogspolitiken och skogsindustrins råvaruförsörjning  
  
 När det gäller industrins råvaruförsörjning är det, enligt McKinseys  
  
 rapport, nödvändigt att skogspolitiken mer aktivt än tidigare  
  
 arbetar med följande tre områden:  
  
  Öka möjligheterna till uttag av fiber ur den svenska skogen,  
  
 både genom att bättre utnyttja dagens fiberpotential och  
  
 genom att öka skogens tillväxttakt. Möjligheterna att förändra  
  
 arealstrukturen för att tillåta större arealer med industriellt  
  
 tillgänglig fiber bör också undersökas.  
  
  Verka för en ökad produktivitet i kedjan skog-industri. Viktiga  
  
 åtgärdsområden är förbättrad produktivitet inom drivning samt  
  
 att virkeslogistikens produktivitet kan förbättras.  
  
  Verka för en ökad helhetssyn på växelverkan mellan alla  
  
 industriella användare av skogsbruket. Detta gäller både de nuvarande  
  
 stora industriella användningsområdena (massa-,  
  
 pappers- och sågverksindustri) och framtida användare, speciellt  
  
 den nu framväxande biobränsleindustrin. 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 82  
  
 6.5.2 Produktivitetsutvecklingen och skogsbrukskostnaderna  
  
 Produktiviteten i skogsbruket har tiofaldigats under de senaste 50  
  
 åren. Företrädesvis har detta varit en konsekvens av en betydande  
  
 skogsteknisk utveckling. Under de senaste åren har emellertid  
  
 utvecklingen avstannat.  
  
 McKinsey pekar i sin rapport på att ett flertal faktorer väntas  
  
 påverka skogsbrukskostnaderna negativt framöver:  
  
  Det väntas inga tydliga nya tekniksprång som kan ta över efter  
  
 den produktivitetsrevolution som engreppsskördaren innebar.  
  
 Visserligen sker en ständig teknikutveckling men den genomförs  
  
 ofta av små företag som inte har ekonomiska resurser att  
  
 testa och marknadsföra sina produkter. I takt med att de större  
  
 skogsteknikföretagen blivit än mer internationella har deras  
  
 intresse av att utveckla produkter för den typ av skogsbruk  
  
 som bedrivs i Sverige (kortvirkesmetoden) minskat.  
  
  En gradvis försämrad skogsvård med sämre röjning leder till  
  
 minskande genomsnittsdiametrar på träden och därmed lägre  
  
 effektivitet och högre kostnader för förstagallringar.  
  
  Krav på en ökande naturvårdshänsyn leder till begränsningar i  
  
 avverkningsmaskinernas utnyttjande.  
  
 6.5.3 Virkesbalansens utveckling  
  
 Begreppet virkesbalans syftar på skillnaden mellan långsiktig  
  
 avverkningsnivå och industrins efterfrågan på virke. Ur ett  
  
 industriellt virkesbalansperspektiv kan den svenska skogen därmed  
  
 ses som ett råvarulager. Detta lager består av ungefär tre miljarder  
  
 m3sk och det tillväxer med drygt 100 miljoner m3sk/år. Av denna  
  
 tillväxt avverkas mellan 70 och 90 miljoner m3sk/år. Då avverkningen  
  
 under de senaste åren har varit lägre än tillväxten så har det  
  
 skett en viss uppbyggnad av virkesförrådet. Utvecklingen över tid  
  
 illustreras i figurerna 6.2 och 6.3. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 83  
  
 Figur 6.2 Virkesförrådets utveckling 19542002  
  
 Källa: Skogsstatistisk årsbok 2006.  
  
 Figur 6.3 Avverkning och tillväxt 19702000  
  
 Källa: Skogsstatistisk årsbok 2006.  
  
 0 
  
 500 
  
 1000 
  
 1500 
  
 2000 
  
 2500 
  
 3000 
  
 3500 
  
 1954 1957 1960 1963 1966 1969 1972 1975 1978 1981 1984 1987 1990 1993 1996 1999 2002 
  
 År 
  
 1000m  
  
 3  
  
 sk  
  
 0 
  
 500 
  
 1000 
  
 1500 
  
 2000 
  
 2500 
  
 3000 
  
 3500 
  
 1954 1957 1960 1963 1966 1969 1972 1975 1978 1981 1984 1987 1990 1993 1996 1999 2002 
  
 År 
  
 1000m  
  
 3  
  
 sk  
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1997 2000 
  
 År 
  
 miljoner m  
  
 3  
  
 sk  
  
 Avverkning 
  
 Årlig tillväxt 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1997 2000 
  
 År 
  
 miljoner m  
  
 3  
  
 sk  
  
 Avverkning 
  
 Årlig tillväxt 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 84  
  
 Den svenska skogspolitiken syftar bl.a. till att upprätthålla en  
  
 långsiktigt hållbar produktion av virkesråvara och skogsindustrins  
  
 behov av virke har länge varit en viktig faktor vid utformningen av  
  
 skogspolitiken. De politiska åtgärderna i detta avseende var mest  
  
 påtagliga i början av 1980-talet då riksdagen bl.a. lagstiftade om  
  
 avverkningsskyldighet.24 Numera präglas skogspolitiken emellertid  
  
 av att i större utsträckning än tidigare tillgodose fler intressen än  
  
 virkesproduktion.  
  
 Vad som är en långsiktigt hållbar produktion eller avverkningsnivå  
  
 råder det emellertid olika uppfattningar om. Klart är dock att  
  
 delar av det svenska skogskapitalets tillväxt är oåtkomligt för  
  
 skogsindustriella ändamål. Skogar skyddas på olika sätt eller är  
  
 ekonomiskt oförsvarbara att avverka. Delar av tillväxten avgår  
  
 dessutom naturligt, dvs. träden dör. Därutöver hämmas tillväxten  
  
 bl.a. av skador som åsamkas av klövvilt, stormar, svampar m.m.  
  
 Frågan är då om tillväxten, och därmed i viss mån även avverkningspotentialen,  
  
 är tillräcklig för att möta den svenska skogsindustrins  
  
 efterfrågan på sikt? Eller annorlunda uttryckt; kommer  
  
 det att finnas så pass mycket virke att virkespriserna hamnar på en  
  
 sådan nivå att skogsindustrin kan vidmakthålla sin konkurrenskraft  
  
 samtidigt som det är möjligt att bedriva ett ekonomiskt långsiktigt  
  
 hållbart skogsbruk inom ramen för nuvarande skogspolitik?  
  
 6.5.4 Skogsstyrelsens bedömning av den långsiktiga  
  
 avverkningsnivån  
  
 I den utvärdering av skogspolitiken som Skogsstyrelsen gjorde i  
  
 början av 2000-talet (SUS 2001) slogs det fast att om skogsägarna  
  
 under lång tid framöver agerar som under 1990-talet är avverkningsmöjligheterna  
  
 i framtiden avsevärt större än dagens. I det  
  
 scenario man betecknade 90-talets skogsbruk bedömdes den  
  
 potentiella bruttoavverkningen vara cirka 81 miljoner m³sk/år  
  
 under 2000-talets första decennium. För åren 20002100 skattades  
  
 den till i genomsnitt 92 miljoner m³sk/år. Skogsstyrelsen noterade  
  
 att i jämförelse med en avverkning år 2000 på cirka 70 miljoner  
  
 m³sk kan detta tyckas vara betryggande för virkesförsörjningen.  
  
 24 Weiss, Wagner och Green, Carter, Skogspolitisk historia, Skogsstyrelsens rapport 8A,  
  
 2001. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 85  
  
 Hösten 2004 presenterade Skogsstyrelsen en uppdaterad virkesbalansberäkning.  
  
 I denna analys vägdes industrins och energisektorns  
  
 behov, utrikeshandel och konsekvenser av miljömålen  
  
 mot den svenska skogens utveckling enligt konsekvensanalysen  
  
 SKA03. Som grund för beräkningarna konstaterades bl.a. att det  
  
 rådde ett nytt läge på virkesmarknaden. Skogsindustrins virkesanvändning  
  
 hade ökat liksom efterfrågan på trädbränsle. Samtidigt  
  
 hade virkesimporten och tillgången på returfiber minskat. Vidare  
  
 konstaterade Skogsstyrelsen att den hållbara avverkningsnivån hade  
  
 sjunkit som en följd av att nya naturvårdsavsättningar hade minskat  
  
 den areal som var tillgänglig för avverkning. Sammantaget var  
  
 Skogsstyrelsens bedömning att den svenska råvaran inte skulle  
  
 räcka för skogsindustrins expansion.  
  
 Risk för virkesbrist?  
  
 Skogsstyrelsen konstaterade också att risken för virkesbrist var  
  
 störst i norra Sverige medan det fortfarande fanns marginaler  
  
 mellan uttag och tillväxt i Södra Sverige. Detta överskott bestod  
  
 emellertid till stor del av löv- och tallvirke, vilka inte efterfrågas i  
  
 första hand. Myndigheten såg även en risk för brist på granvirke i  
  
 hela landet.25  
  
 Enligt Skogsstyrelsen var orsakerna till risken för en negativ  
  
 virkesbalans, förutom den ökade efterfrågan på virke och den  
  
 ökande skogsavverkningen, att importen, främst från Baltikum och  
  
 Ryssland hade minskat. Det ansågs inte heller finnas möjlighet att  
  
 samla in mer returfiber. Därtill ansåg Skogsstyrelsen att beslutade  
  
 mål om miljöavsättningar bör ligga fast.  
  
 Sammantaget ansåg Skogsstyrelsen därför att en ökad avverkning  
  
 krävde en intensifierad skogsproduktion.  
  
 Skogsstyrelsen hade för avsikt att genomföra nya nationella  
  
 virkesbalansberäkningar under år 2005. Dessa fick dock skjutas på  
  
 framtiden på grund av konsekvenserna av stormen Wolfe och det  
  
 arbete som uppföljningen av stormen innebar för myndigheten.  
  
 Enligt uppgift från Skogsstyrelsens analysenhet är de preliminära  
  
 planerna att till december 2006 göra nya virkesbalansberäkningar.  
  
 Förhoppningen är också att under 2007 inleda arbete med s.k.  
  
 skogliga konsekvensanalyser. Detta arbete beräknas bli klart under  
  
 år 2008.  
  
 25 Märk att beräkningarna gjordes innan stormen i januari 2005. 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 86  
  
 6.5.5 Virkesimportens roll  
  
 Dagens öppna marknader och utvecklad logistik gör dock att  
  
 virkesbalansfrågorna blir gemensamma för många länder. Virke är  
  
 en global handelsvara och begreppet svensk virkesbalans är därmed  
  
 i någon mån oegentligt. Inte minst importen av virke från området  
  
 runt Östersjön spelar en viktig roll i den svenska virkesbalansen.  
  
 Redan i slutet av 1970-talet bidrog virkesimporten till att underlätta  
  
 industrins virkesförsörjning.26  
  
 Figur 6.4 Import av rundvirke och flis 19802004  
  
 Källa: Skogsstatistisk årsbok 2006.  
  
 Sveriges skogsindustri importerar i dag cirka 12 miljoner m³fub  
  
 vilket motsvarar ungefär 15 % av det totala fiberbehovet.27 Flera  
  
 faktorer har dock bidragit till att importmöjligheterna har minskat.  
  
 Bland dessa märks bl.a. att  
  
 26 Skogsstyrelsen, Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitiken, Meddelande 1  
  
 2002.  
  
 27 McKinsey  Company, juni 2006.  
  
 0 
  
 2 000 
  
 4 000 
  
 6 000 
  
 8 000 
  
 10 000 
  
 12 000 
  
 14 000 
  
 1980 1983 1986 1989 1992 1995 1998 2001 2004 
  
 År 
  
 Kubikmeter (fub)  
  
 Rundvirke 
  
 Flis och dylikt 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 87  
  
  den lokala efterfrågan i exportländerna ökar,  
  
  avverkningsnivåerna i Baltikum är nära den årliga tillväxten och  
  
  spotvolymerna i Baltikum minskar.  
  
 Trots det ökande behovet av fiber har därför importen hållit sig i  
  
 stort sett konstant sedan år 2000, och från Baltikum till och med  
  
 minskat. Detta kan jämföras med 1990-talet då importen ökade  
  
 med i snitt 14 % per år.  
  
 Importen till Sverige har hitintills främst skett från Baltikum  
  
 både i form av barr- och lövved. Nyttjandet av den betydande  
  
 virkespotential som finns i Ryssland och Vitryssland begränsas bl.a.  
  
 av dåligt utvecklade transportsystem. Höga och stigande priser för  
  
 det ryska rundvirket begränsar också handeln. En annan faktor som  
  
 påverkar virkeshandeln med stater från det forna östblocket är att  
  
 acceptansen för rundvirkesexport i allmänhet är låg i dessa länder.  
  
 Grundinställningen är att utnyttja råmaterialet till fullo och att  
  
 endast exportera produkter med högsta möjliga arbetskraftsinnehåll.28  
  
 Handeln med virkesråvara i Östersjöområdet innebär dock inte  
  
 enbart att skogsnationer som Sverige och Finland importerar virke  
  
 från Baltikum och Ryssland. Betydande kapital har på senare år  
  
 investerats i skogsindustriella anläggningar i flera av länderna kring  
  
 Östersjön. Ökad kapacitet i länderna kring Östersjön gör att  
  
 konkurrensen om den baltiska råvaran ökar.  
  
 McKinseys sammantagna bedömning är dock att import från  
  
 Sveriges närområde inte är en lösning att hoppas på för att dämpa  
  
 en prisökning på fiber till de svenska skogsindustriföretagen.  
  
 6.5.6 Bioenergianvändningen och virkesbalansen  
  
 I detta betänkandes nästa kapitel beskrivs bioenergiproducenternas  
  
 tilltagande efterfrågan på biomassa från skogen. Ännu har dessa  
  
 anspråk inte haft någon större inverkan på virkesbalansen då denna  
  
 efterfrågan i huvudsak har kunnat tillgodoses med andra sortiment  
  
 än de som skogsindustrin efterfrågar (företrädesvis avverkningsrester).  
  
 Lokalt finns dock tecken på att fjärrvärmeverk har börjat  
  
 konkurrera om massaved. På sikt kan således efterfrågan från  
  
 bioenergisektorn leda till ett utbudsunderskott i virkesbalansen.  
  
 Samtidigt är det också viktigt att komma ihåg att Skogsindustrin är  
  
 28 Future Forum on Forests, Newsletter 1/2004 (www.metsafoorumi.fi). 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 88  
  
 en stor producent av bioenergi och att det finns ytterligare  
  
 potential för industrin att utveckla detta område.  
  
 6.5.7 Stormen Wolfe och industrins virkesförsörjning  
  
 Huvuddelen av de ovan refererade bedömningarna av virkesbalansens  
  
 utveckling etc. gjordes före januari 2005 då södra Sverige  
  
 drabbades av stormen Wolfe. Totalt fällde Wolfe cirka 70 miljoner  
  
 m³sk vilket motsvarar ungefär 8 % av virkesvolymen i  
  
 Götaland och cirka 3 % av arealen. Under åren 20052008 kommer  
  
 cirka 45 miljoner m³sk att avverkas i södra Sverige samtidigt som  
  
 tillväxten i området blir cirka 110 miljoner m³sk. Stormens påverkan  
  
 på virkesförrådet kommer därmed att vara borta efter ungefär  
  
 fyra år och tillväxten sänks bara obetydligt. Avverkningsmöjligheterna  
  
 minskar sannolikt med max 1 miljon m³sk/år under  
  
 åren 20092015. I ett nationellt perspektiv kan det konstateras att  
  
 den möjliga avverkningen de kommande tjugo åren minskar med  
  
 ungefär 2 %. I Kronobergs län blir minskningen dock närmare  
  
 12 %. I vissa kommuner (exempelvis den hårt drabbade Ljungby  
  
 kommun) kan minskningen uppgå till så mycket som 20 %.29  
  
 Trots de begränsade effekterna på virkesbalansen nationellt  
  
 påverkas råvarupriserna av det plötsliga ökade utbudet av virke och  
  
 därmed även förutsättningarna för både vidareförädlingsindustrin  
  
 och skogsbruket.30 Lägre råvarupriser vägs dock delvis upp av högre  
  
 lagrings- och transportkostnader.  
  
 På längre sikt väntas en långsiktig regional bristsituation uppkomma.  
  
 Timmerpriserna förväntas då stiga rejält, vilket främst  
  
 drabbar de betalningssvagaste i nästa led, dvs. de små sågverken.  
  
 Utslagning av små sågverk i regionen kan bli konsekvensen. Även  
  
 snickerier kan drabbas. Pappersproducenterna förväntas klara sig  
  
 bättre eftersom de delvis kan förlita sig på returfiber. Regionalt kan  
  
 det finnas pappers- och massabruk som drabbas av neddragningar  
  
 på grund av svårigheter med råvaruförsörjningen.  
  
 29 Stevenson, Potter, Södra Skog, anförande vid Virkesforum 2005.  
  
 30 Blake, Silva, professor i skogsnäringens marknadsvetenskap, Betraktelse över stormfällningens  
  
 konsekvenser, www.vxu.se. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 89  
  
 6.6 Returfiberns roll31  
  
 Andelen returfiberbaserad produktion av papper och kartong i  
  
 Sverige är förhållandevis låg mätt med internationella mått. Konsumtionen  
  
 av returfiber i Sverige ökar dock. Sedan cirka 1990 ökar  
  
 konsumtionen snabbare är insamlingen vilket medför att även  
  
 importen av returfiber till Sverige har ökat.  
  
 Även priserna på returfiber har ökat under det senaste decenniet.  
  
 Detta är delvis drivet av stor efterfrågan i Kina och att marginalkostnaden  
  
 för insamling ökar. En ökad tillgång på returfiber i bland  
  
 annat England, Tyskland och Frankrike kan göra att prisökningarna  
  
 begränsas.  
  
 Sammantaget kan denna utveckling vara till fördel för Sverige  
  
 med dess höga andel färskfiberbaserad produktion. När priserna på  
  
 returfiber ökar, stiger även priserna på returfiberbaserad  
  
 pappersproduktion. Detta ger även utrymme för tillverkare av  
  
 färskfiberbaserade papper att höja priserna. En viktig fråga i det här  
  
 sammanhanget är om återvunnet papper bör få brännas i energisyfte,  
  
 vilket är något som EU utreder. Tillåts förbränning försvårar  
  
 detta för tillverkare av returfiberbaserat papper.  
  
 6.7 Åtgärder för att förstärka virkesbalansen  
  
 Skogspolitiken var under 1970- och 1980-talen i mångt och mycket  
  
 inriktad mot att säkerställa industrins virkesförsörjning på kort och  
  
 lång sikt. Skogspolitiska beslut med denna inriktning innefattade  
  
 bl.a. avverkningsskyldighet, röjningsplikt, obligatoriska skogsbruksplaner,  
  
 hushållningsbestämmelser m.m. Skogspolitikens  
  
 starkare inriktning på miljöfrågor under 1990-talet i kombination  
  
 med en mindre uttalad oro för framtida virkesförsörjningsproblem  
  
 har bidragit till att diskussionen om möjligheterna att öka virkesproduktionen  
  
 i den svenska skogen har varit relativt återhållsam.  
  
 31 Bygger på uppgifter från McKinsey  Company. 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 90  
  
 6.7.1 Ökad virkesproduktion  
  
 Debatten kring produktionsfrågorna har fått förnyad intensitet  
  
 under de senaste åren. Detta beror inte minst på den ovan beskrivna  
  
 tilltagande konkurrensen om råvaran och den svenska  
  
 skogsindustrins utmaningar på den globala arenan.  
  
 I anslutning till att Skogsstyrelsen hösten 2004 presenterade de  
  
 senaste nationsomfattande virkesbalansberäkningarna utvecklades  
  
 en debatt mellan Skogsstyrelsen och representanter från Skogsindustrierna  
  
 om huruvida den svenska skogen räcker för industrins  
  
 behov. Skogsstyrelsen menade, i motsats till Skogsindustrierna, att  
  
 dåvarande avverkningstakt innebär att taket för en hållbar avverkning  
  
 i den svenska skogen håller på att nås. Som en del i Skogsindustriernas  
  
 argumentation framhölls möjligheten att intensifiera  
  
 skogsproduktionen och därigenom förstärka den svenska virkesbalansen.32  
  
 I regeringsförklaringen 2004 bjöd statsministern in till branschsamtal  
  
 inom ett antal näringslivsektorer. En av dessa var skogs- och  
  
 träindustrin. I december 2005 presenterades sedan strategiprogrammet  
  
 Skogs- och träindustrin – en del av det innovativa Sverige. Ett  
  
 område som berördes under dessa samtal var industrins råvaruförsörjning.  
  
 Denna fråga bedömdes vara en nyckelfråga för den  
  
 framtida utvecklingen av skogs- och träindustrin och det ansågs  
  
 därför vara strategiskt viktigt med åtgärder för ökad skogstillväxt.33  
  
 Även den av statsministern ledda Kommissionen mot oljeberoende  
  
 har på senare tid lyft fram behovet av ökad virkesproduktion.34  
  
 McKinsey menar i sin rapport att när det gäller skogsindustrins  
  
 konkurrenskraft är det viktigt att skogspolitiken verkar för att öka  
  
 möjligheterna till fiberuttag ur den svenska skogen, både genom att  
  
 bättre utnyttja dagens fiberpotential och genom att öka skogens  
  
 tillväxttakt. Möjligheterna att förändra arealstrukturen för att tillåta  
  
 större arealer med industriellt tillgänglig fiber bör också undersökas.  
  
 Frågan om hur en ökad virkesproduktion skulle kunna uppnås  
  
 behandlas närmare i detta betänkandes kapitel 8.  
  
 32 Skogsindustrierna, Skogen räcker– beskrivning av möjligheterna till ökad avverkning i  
  
 Sverige, oktober 2004.  
  
 33 Näringsdepartementet, Skogs- och träindustrin – En del av Innovativa Sverige, december  
  
 2005.  
  
 34 Kommissionen mot oljeberoende, På väg mot ett oljefritt Sverige, juni 2006. 
  
 SOU 2006:81 Virkesförsörjning  
  
 91  
  
 6.8 Något om den finska skogssektorns framtidssyn  
  
 I Finland finns ett nationellt skogsprogram som har arbetats fram i  
  
 samverkan mellan olika skogliga intressenter. Programmet löper  
  
 t.o.m. 2010. Ett av målen i det finska skogsprogrammet är att  
  
 bevara konkurrenskraftiga verksamhetsförutsättningar för skogsindustrin  
  
 och att industrins användning av inhemskt virkesråvara  
  
 årligen ökar med 510 miljoner kubikmeter fram till år 2010.  
  
 Skogsprogrammet syftar också till att fördubbla exportvärdet av  
  
 finska trävaruprodukter före år 2010.  
  
 Som en del i genomförandet av det finska skogsprogrammet har  
  
 ett särskilt framtidsforum (Future Forum on Forests i Finland,  
  
 FFF) etablerats. Detta multisektoriella och multidisciplinära forum  
  
 syftar bl.a. till att identifiera och analysera förändringar i skogssektorns  
  
 omvärld under de kommande 1020 åren. FFF:s verksamhet  
  
 inleddes i april 2003 och avslutas i mars 2008.  
  
 En grundläggande slutsats efter FFF:s första fas var att skogspolitiken  
  
 mer bör betona virkesförsörjningsfrågor.35 Den försvagade  
  
 finska virkesbalansen ansågs vara ett hot mot såväl den finska  
  
 skogssektorn som mot hela landets ekonomi. De mest effektiva  
  
 medlen för att öka tillgången på virke i Finland ansågs vara olika  
  
 typer av subventioner, skattelättnader och rådgivning riktad direkt  
  
 till skogsägarna. Det betonades särskilt att rådgivningen bör riktas  
  
 mot skogsägare boende i städer och andra tätorter. Vidare framfördes  
  
 önskemål om avregleringar av det finska skogsbruket.  
  
 Våren 2006 genomfördes en analys av förändringar i omvärldsfaktorer  
  
 som skulle kunna påverka den finska skogssektorn.36 Flera  
  
 aktörer hade bl.a. fått ange vilka faktorer de trodde skulle påverka  
  
 den finska skogssektorn framgent. De starkaste tecknen på viktiga  
  
 förändringsfaktorer ansågs enhälligt ha att göra med den tilltagande  
  
 användningen av virkesråvara för energiproduktion och behovet av  
  
 att gå från bulkproduktion till mer högförädlade produkter. Färre  
  
 tecken på förändringar återfanns när det gällde annat nyttjande av  
  
 skog som exempelvis turism, energi och miljötjänster.  
  
 I juni 2006 presenterades en rapport om den finska pappersindustrins  
  
 kommande utmaningar. I rapporten listas flera åtgärder  
  
 som anses nödvändiga för att den finska pappersindustrins konkurrenskraft  
  
 ska kunna bibehållas. Bland sådana åtgärder märks  
  
 bl.a. ökad kompetens med kopplingar till marknadsaktiviteter,  
  
 35 Future Forum on Forests, Newsletter 4/2005 (www.metsafoorumi.fi).  
  
 36 Future Forum on Forests, Newsletter 2/2006 (www.metsafoorumi.fi). 
  
 Virkesförsörjning SOU 2006:81  
  
 92  
  
 bibehållande av ett konkurrenskraftigt elpris och vikten av att  
  
 utsläppshandel inte leder till att industriråvara används för energiproduktion.  
  
 Vidare framhålls transportinfrastrukturens betydelse,  
  
 att industrins virkesförsörjning måste bli bättre och att hinder i  
  
 världshandeln måste undanröjas.  
  
 Hösten 2006 genomför FFF en undersökning om nya sätt att  
  
 använda skogar och om nya produkter baserade på virkesråvara. 
  
 93  
  
 7 Skog, energi och klimat  
  
 7.1 Direktiven  
  
 I Skogsutredningens direktiv betonas det att skogsbruk  
  
 kännetecknas av långa tidsperspektiv. Detta motiverar att framtida  
  
 klimatförändringar och klimatpolitikens påverkan på svenskt  
  
 skogsbruk ska beaktas i utredningsarbetet. Vidare ska de ökande  
  
 och konkurrerande anspråken på råvaran belysas. Enligt direktiven  
  
 ska utredaren beakta såväl rapporten Mer trä i byggandet1 som  
  
 resultatet av det uppdrag om användningen av bioenergi i Sverige  
  
 som Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) rapporterade till regeringen  
  
 sommaren 2004. Även forskning om klimatförändringarnas  
  
 betydelse för skogsnäringen ska beaktas.  
  
 7.2 Disposition  
  
 I detta kapitel ges inledningsvis en orienterande beskrivning av den  
  
 klimatproblematik som en ökad koncentration av s.k. växthusgaser  
  
 i atmosfären ger upphov till. Den globala uppvärmning som denna  
  
 förändring av atmosfärens sammansättning förväntas resultera i  
  
 kommer i sin tur att påverka de svenska skogarna och bruket av  
  
 dessa. Denna påverkan beskrivs översiktligt.  
  
 För att bemästra klimatförändringarna och deras negativa effekter  
  
 har det vidtagits flera åtgärder på både internationell nivå och i  
  
 Sverige. Olika klimatpolitiska styrmedel beskrivs liksom deras  
  
 effekter på den svenska skogssektorn. En sådan effekt som berörs  
  
 närmare är den ökade användningen av biobränslen. Denna ökning  
  
 skärper konkurrensen om virkesråvaran vilket i sin tur påverkar  
  
 råvarupriserna. Förändrade priser kan få konsekvenser för skogsbruket  
  
 och skogsindustrins lönsamhet respektive konkurrensförmåga.  
  
 I kapitlet berörs dessa konsekvenser.  
  
 1 Ds. 2004:1. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 94  
  
 Skogsindustriella produkter och den bioenergin som produceras  
  
 ur skogsråvara kan sägas ha två funktioner när det gäller att komma  
  
 till rätta med klimatproblemen. För det första handlar det om att  
  
 koldioxidneutrala biobränslen från skogen ersätter fossila bränslen.  
  
 För det andra att koldioxid binds i trä- och pappersprodukter. När  
  
 trä ersätter material som stål, aluminium och betong minskar också  
  
 koldioxidutsläppen ungefär lika mycket som om man hade eldat  
  
 träet och ersatt olja.  
  
 Den svenska skogen och brukandet av denna påverkar emellertid  
  
 också sammansättningen av växthusgasbalansen i atmosfären. Ett  
  
 växande kolförråd i den svenska skogen och skogsmarken kan  
  
 binda koldioxid, dvs. fungera som en s.k. kolsänka. Samtidigt kan  
  
 olika åtgärder i skogen leda till ökade utsläpp av växthusgaser.  
  
 Frågan om skogens roll som s.k. kolsänka och som källa för utsläpp  
  
 av växthusgaser behandlas därför också i kapitlet. Vidare beskrivs  
  
 den forskning som bedrivs kring frågor om klimatets utveckling  
  
 och skogens roll i de sammanhangen.  
  
 7.3 Vad händer med klimatet?  
  
 Under 1900-talet har jordens medeltemperatur ökat på ett sätt som  
  
 avviker från naturliga svängningar under de senaste seklerna.  
  
 Huvudförklaringen till detta är människans utsläpp av gaser som  
  
 ger upphov till den s.k. växthuseffekten. Utsläppsnivån av den mest  
  
 betydelsefulla växthusgasen, koldioxid, har fortsatt att öka under  
  
 det gångna decenniet.2  
  
 Förbränningen av fossila bränslen bidrar mest till utsläppen av  
  
 växthusgaser. Omfattningen på användningen av sådana bränslen är  
  
 därför avgörande för hur klimatet utvecklas.  
  
 Det s.k. SWECLIM-projektet har undersökt hur förhöjda växthusgashalter  
  
 i atmosfären påverkar det svenska klimatet.3 Sammanfattningsvis  
  
 är följande att vänta:  
  
  Det blir varmare i hela landet.  
  
  Nederbörden ökar i hela landet, mest under höst och vinter.  
  
 2 Skogsstyrelsen, Klimatpolicy för Skogsvårdsorganisationen (SVO), Cirkulär 2003:D2,  
  
 2003-11-20.  
  
 3 Det svenska regionala klimatmodelleringsprogrammet, SWECLIM (Swedish Regional  
  
 Climate Modelling Programme) startade 1997 och upphörde 2003-07-01. SWECLIM var ett  
  
 forskningsnätverk som arbetade för att öka kunskaperna och medvetenheten om klimatförändringar  
  
 på 50100 års sikt (www.smhi.se/sweclim). 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 95  
  
  I södra Sverige ökar vattenunderskottet under sommaren; i  
  
 centrala och norra Sverige ökar avrinningen, främst under höst  
  
 och vinter.  
  
  Snötäckets utbredning vintertid minskar.  
  
  Risken för stormvindar ändras inte eller ökar.  
  
 7.4 Klimatförändringarnas effekter på den svenska  
  
 skogen och skogsbruket  
  
 7.4.1 Effekterna svåra att förutspå  
  
 År 2004 presenterade Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien  
  
 (KSLA) en studie om klimatförändringar och hur de kan väntas  
  
 påverka skogen och skogsbruket i Sverige.4  
  
 En sammanfattande slutsats var att klimatförändringarnas effekter  
  
 i skogen och för skogsbruket inte är helt lätta att förutspå.  
  
 Förbättrade tillväxtförutsättningar ställs mot klimat- och väderberoende  
  
 skador som utvecklas via komplexa förlopp över flera år.  
  
 Samtidigt pekade man på ett stort kunskapsunderskott när det  
  
 gäller effekterna av väntade klimatförändringar. Några mer sannolika  
  
 effekter kunde dock förutspås. Dessa redovisas i följande  
  
 avsnitt.  
  
 7.4.2 Ökad tillväxt men fler väderberoende skador  
  
 För den svenska skogen och skogsbruket blir den troliga följden att  
  
 skogstillväxten i huvudsak påverkas i positiv riktning. Ett mildare  
  
 klimat ger längre växtsäsong och ökar tillgängligheten av kväve  
  
 vilket i sin tur gynnar produktionen. Även en högre koldioxidhalt i  
  
 luften tros kunna inverka positivt på skogstillväxten. Samtidigt kan  
  
 virkeskvaliteten påverkas negativt av snabbare tillväxt. Temperaturökningen  
  
 innebär dessutom att tillväxten startar tidigare på våren  
  
 vilket kan öka risken för frostskador vid plötsliga temperaturfall.  
  
 Risken för sommartorka i södra Sverige väntas öka och skogstillväxten  
  
 kan som en följd av detta hämmas p.g.a. vattenbrist.  
  
 KSLA:s bedömning var att nettoproduktionen för gran respektive  
  
 tall ökar med mellan 0 och 50 % beroende på växtplats och  
  
 4 Kungliga Skogs- och Lantbruksakademiens tidskrift, Climate change and forestry in Sweden  
  
 – a literature review, Årg. 143, nr 18, 2004. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 96  
  
 beståndsålder och att andra trädarter sannolikt reagerar på liknande  
  
 sätt.  
  
 Varmare och torrare väder ökar risken för bränder. Blötare förhållanden  
  
 i de norra delarna av landet kan öka arealen med höga  
  
 grundvattennivåer.  
  
 Konsekvenserna av en eventuell ökning av stormfrekvensen och  
  
 att stormarna blir kraftigare kan bli mer omfattande på grund av att  
  
 marken oftare är fri från tjäle. Trots stigande temperatur kan det  
  
 tidvis bli mer tjäle förutsatt att snötäcket samtidigt minskar.  
  
 Blötare förutsättningar i norra Sverige i kombination med mildare  
  
 vintrar och därmed sämre tjälförhållanden försämrar framkomligheten  
  
 på skogsvägarna. Markskadorna kan även bli större vid  
  
 avverkning. Samspelet mellan temperatur, tjäle och snöförhållanden  
  
 är dock komplicerat och effekterna på skogen och skogsbruket är  
  
 svårbedömda.  
  
 7.4.3 Svampar, bakterier och andra skadegörare  
  
 Träd som har skadats av kyla, torka, stormar eller höga vattennivåer  
  
 utgör ofta en god grund för utvecklingen av patogener som  
  
 bakterier, virus och svampar. Även vissa skadeinsekter väntas få  
  
 gynnsammare levnadsförutsättningar. Samtidigt kan nya skadegörare  
  
 finna goda livsbetingelser i Sverige och invandra söderifrån.  
  
 Sannolikt balanseras detta dock något av att andra skadegörare  
  
 finner de nya klimatbetingelserna mindre tilltalande och att skadegörarnas  
  
 fiender också gynnas av förändrade förutsättningar.  
  
 När det gäller större skadegörare i skogen visade studier som  
  
 redovisades i KSLA:s litteraturgenomgång att om temperaturen  
  
 ökar kraftigt kan rådjur, kron- och dovvilt expandera norrut i  
  
 landet samtidigt som älgstammen förväntas minska i sydligaste  
  
 Sverige. Klövviltstammarnas numerär förväntas dock påverkas mer  
  
 av rådande viltförvaltning samt av förekomsten av stora rovdjur än  
  
 av klimatets förändringar.  
  
 7.4.4 Andra trädslag  
  
 Klimatfaktorer har stor betydelse för den geografiska fördelningen  
  
 av olika trädarter. På sikt kan artsammansättningen i den svenska  
  
 skogen således förändras. Det gäller bl.a. förekomsten av olika 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 97  
  
 trädslag. Odling av gran i sydligaste Sverige kan exempelvis bli  
  
 problematiskt. Ett mildare och fuktigare vinterklimat, som inte  
  
 låter granen invintra normalt, sätter ned skogens vitalitet och  
  
 öppnar för skadegörare som insekter och svampar. Granen är också  
  
 känsligare för långvarig torka jämfört med andra träslag och  
  
 betydligt mer utsatt för stormskador än tall och lövträd. Samtidigt  
  
 bör man notera att det finns studier som visar att skogsbruksaktiviteter  
  
 kommer att ha större inverkan på artsammansättningen  
  
 än klimatförändringarna. Dessa faktorer kan dock även samverka  
  
 på olika sätt. Ett skogsbruk som anpassas till klimatförändringarna  
  
 kan exempelvis gynna andra arter än de som dominerar i dagens  
  
 svenska skogsbruk. Enligt vad som framkom i KSLA:s litteraturgenomgång  
  
 kan ett varmare klimat göra att fler inhemska lövträdsarter  
  
 och exotiska barrträdsarter blir mer intressanta för det  
  
 svenska skogsbruket. Detta skulle i sin tur kunna bidra till en  
  
 större variation i arternas sammansättning än i dag.  
  
 7.4.5 Mer skog i fjällen  
  
 Stigande temperatur väntas också leda till att trädgränsen i fjällkedjan  
  
 klättrar uppåt. Detta kan i sin tur innebära att det på längre  
  
 sikt tillkommer betydande arealer produktiv skogsmark. Samtidigt  
  
 kommer en hel del av den fjällbarrskog som i dag ej brukas att bli  
  
 mer produktiv och lättföryngrad.5  
  
 7.4.6 Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 Regeringen tillsatte i juni 2005 en särskild utredare med uppgift att  
  
 kartlägga det svenska samhällets sårbarhet för globala klimatförändringar  
  
 och de regionala och lokala konsekvenserna av dessa  
  
 förändringar. Utredaren ska också bedöma kostnader för skador  
  
 som klimatförändringarna kan ge upphov till.6 Den särskilde utredaren  
  
 ska bl.a. föreslå åtgärder som minskar samhällets sårbarhet  
  
 för både successiva klimatförändringar och enstaka extrema väderhändelser.  
  
 Av särskilt intresse är bl.a. klimatförändringarnas  
  
 påverkan på de areella näringarna och den biologiska mångfalden. I  
  
 utredningsdirektiven konstateras det att de långsiktiga förutsätt5  
  
 I betänkandets kapitel 22 redovisas synpunkter på att denna möjliga utveckling kan påverka  
  
 synen på skogsbruk i fjällnära och svårföryngrade områden.  
  
 6 Dir. 2005:80. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 98  
  
 ningarna för skogsbruket och svensk skogsindustri kan förändras  
  
 väsentligt till följd av klimatförändringarna. Därför behöver bl.a.  
  
 brukningsformerna inom skogsbruket analyseras och studeras.  
  
 I direktiven konstateras det också att Skogsstyrelsen fortlöpande  
  
 analyserar på vilka sätt skogsskötsel och naturvård kan behöva  
  
 anpassas till följd av framtida klimatförändringar och ökad risk för  
  
 extrema väderhändelser. Samtidigt noteras det att det inte har  
  
 gjorts någon sammanhållen analys av de nya behov som uppstår  
  
 och kostnader som en klimatförändring kan orsaka. Utredningen  
  
 ska presentera sitt slutbetänkande senast den 1 oktober 2007.  
  
 7.5 Klimatpolitikens mål  
  
 7.5.1 Miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan,  
  
 Klimatkonventionen och Kyotoprotokollet  
  
 Ett av Sveriges sexton miljökvalitetsmål är Begränsad klimatpåverkan.  
  
 I målet anges att halten av växthusgaser i atmosfären ska  
  
 stabiliseras på en nivå som innebär att människans påverkan på  
  
 klimatsystemet inte blir farlig. Målet ska uppnås på ett sådant sätt  
  
 och i en sådan takt att den biologiska mångfalden bevaras och att  
  
 andra mål för hållbar utveckling inte äventyras.  
  
 Målet bygger på Klimatkonventionen och den s.k. Kyotoöverenskommelsen  
  
 vars syfte är att begränsa utsläppen av klimatstörande  
  
 gaser från basåret 1990 till 20082012. Överenskommelsen  
  
 resulterade i att EU skulle sänka sina utsläpp av växthusgaser  
  
 med 8 %. Av EU tilldelades Sverige ett utrymme att öka sina  
  
 utsläpp med 4 %. Sverige satte dock upp ett mer ambitiöst nationellt  
  
 mål genom att riksdagen våren 2002 beslutade att Sverige ska  
  
 minska sina s.k. normalårskorrigerade utsläpp med 4 %, utan att  
  
 använda de möjligheter till s.k. sänkkrediter som Kyotoprotokollet  
  
 medger.  
  
 I januari 2006 beslutade regeringen att överlämna en rapport om  
  
 Sveriges tilldelade utsläppsmängd till Europeiska kommissionen.  
  
 Beslutet innebar bl.a. att Sverige i sin redovisning valde att räkna in  
  
 upptag av växthusgaser i kolsänkor i skog och skogsmark, men ej i  
  
 åker- och betesmark samt ny vegetation (se vidare nedan). 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 99  
  
 7.6 Klimatpolitikens medel  
  
 7.6.1 Den svenska klimatstrategin  
  
 Som medel för att nå målen beslutade riksdagen år 2002 om en  
  
 svensk klimatstrategi.7 Strategin innehåller ett långsiktigt och ett  
  
 kortsiktigt mål för begränsad klimatpåverkan samt ett åtgärds- och  
  
 handlingsprogram för Sveriges klimatpolitik fram till år 2010.  
  
 Strategin innefattar bl.a. grön skatteväxling med höjd koldioxidskatt  
  
 och sänkt skatt på arbete samt åtgärder inom transportsektorn  
  
 bl.a. i form av skattelättnader för miljöbilar och biodrivmedel.  
  
 Vidare ska informationssatsningar genomföras för att öka  
  
 kunskapen om klimatförändringar. Särskilda s.k. klimatinvesteringsprogram  
  
 gör det möjligt för kommuner och företag att söka  
  
 bidrag för åtgärder som minskar utsläppen av växthusgaser. Utöver  
  
 detta ska elproduktion från förnybara energikällor främjas genom  
  
 införande av ett system med elcertifikat.  
  
 I mars 2006 överlämnade regeringen en proposition till riksdagen  
  
 där den bl.a. föreslog att klimatmålet enligt 2002 års klimatpolitiska  
  
 beslut ska ligga fast.8 Vidare föreslog regeringen att det ska utvecklas  
  
 sektorsvisa inriktningsmål för 2015. Regeringens överväganden  
  
 om s.k. kolsänkor refereras längre fram i detta kapitel.  
  
 Flera klimat- och energipolitiska styrmedel främjar produktion  
  
 och användning av biobränslen. Enligt den konsultstudie som  
  
 Skogsutredningen har låtit genomföra kan framväxten av en  
  
 inhemsk biobränslebaserad energiindustri komma att ställa mycket  
  
 stora krav på uttagsvolymerna i den svenska skogen vilket i sin tur  
  
 väntas leda till ökade priser och därmed försämrad konkurrenskraft  
  
 för den övriga industrin.9  
  
 7.6.2 Koldioxidskatten  
  
 Det klimatpolitiska styrmedel som sannolikt har haft störst  
  
 inverkan på den svenska skogsnäringen är koldioxidskatten.  
  
 Koldioxidskatten infördes 1991 och betalas per kilo utsläppt koldioxid  
  
 för alla bränslen utom biobränslen.10 I Sverige har Clark. 2001/02:55, bet. 2001/02:MJU10.  
  
 8 Prop. 2005/06:172.  
  
 9 McKinsey  Co, Omvärldsfaktorers påverkan på svensk skogspolitik ur ett industriellt  
  
 perspektiv, juni 2006. Studien återfinns i sin helhet i bilaga 4.  
  
 10 Grunden för detta är att nettoutsläppen av koldioxid från biobränslen i de flesta fallen  
  
 ligger nära noll. Det handlar alltså egentligen inte om något undantag från koldioxid 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 100  
  
 skatten bidragit till att framtagning och användning av biobränslen  
  
 blivit allt mer kostnadseffektiv, samt till en reduktion av koldioxidutsläppen.  
  
 Biobränslenas ökade konkurrenskraft för värmeproduktion  
  
 har varit särskilt påtaglig. På senare tid har tillgången på  
  
 anpassade bilmodeller och utbyggda distributionssystem medfört  
  
 att biobaserade fordonsbränslen också har börjat kunna konkurrera.  
  
 7.6.3 Elcertifikat  
  
 I april 2003 antog riksdagen en ny lag om elcertifikat. Systemet  
  
 trädde i kraft den 1 maj 2003 och syftar till att uppnå det uppställda  
  
 målet för förnybar el samtidigt som teknikutveckling stimuleras  
  
 och kostnaderna hålls nere.11 Handel med s.k. elcertifikat bygger på  
  
 idén om att möjliggöra handel med den förnybara elens miljövärde.  
  
 Med elcertifikatsystemet antogs även ett nationellt mål att öka den  
  
 förnybara elen med 10 TWh från år 2002 till 2010. Systemet ersatte  
  
 dessutom huvuddelen av de tidigare stöden till förnybar elproduktion.  
  
 Elcertifikatsystemet utvärderades av Energimyndigheten under  
  
 2004. 
  
 12 För att förbättra systemets långsiktiga effektivitet, funktion  
  
 och måluppfyllelse föreslogs sedermera ett antal förändringar i en  
  
 departementspromemoria.13 Våren 2006 överlämnade regeringen en  
  
 proposition till riksdagen med förslag på ändringarna i elcertifikatsystemet  
  
 med syfte att effektivisera och renodla systemet, så att  
  
 dess ändamål förstärks och konsumenternas ställning förbättras.  
  
 Vissa förslag om justeringar fanns även i den ekonomiska vårpropositionen.  
  
 Riksdagen beslutade i enlighet med regeringens förslag.14  
  
 beskattning för biobränslen, utan snarare om att förbränning av biobränslen inte innebär  
  
 något nettoutsläpp av koldioxid.  
  
 11 Prop. 2002/03:40, bet. 2002/03:NU6.  
  
 12 Energimyndigheten, Översyn av elcertifikatsystemet  Delrapport etapp 1 och Delrapport  
  
 etapp 2, 2004.  
  
 13 Ds. 2005:29.  
  
 14 Prop. 2005/06:154 och 2005/06:100, bet. 2005/06:NU17. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 101  
  
 7.6.4 Handel med utsläppsrätter  
  
 Utöver nämnda styrmedel så deltar Sverige i EU:s system för  
  
 handel med utsläppsrätter som inleddes den 1 januari 2005.  
  
 Handeln ska göra det möjligt att på ett kostnadseffektivt sätt  
  
 minska utsläppen av koldioxid från delar av Europas industri.  
  
 Systemet gynnar biobränsleanvändning genom att en ökad användning  
  
 av biobränslen i industrin möjliggör handel med outnyttjade  
  
 utsläppsrätter.  
  
 7.6.5 Andra styrmedel  
  
 I budgetpropositionen för år 2002 aviserades införandet av s.k.  
  
 lokala klimatinvesteringsprogram (Klimp). Beslut om detta togs  
  
 sedan i samband med riksdagens behandling av propositionen  
  
 om Sveriges klimatstrategi.15 Hittills har Riksdagen avsatt drygt  
  
 1,2 miljarder kronor till dessa program. Ett investeringsprogram  
  
 består av åtgärder som till största delen utgörs av fysiska investeringar.16  
  
 Vissa stöd för omställning från direktverkande el och oljeuppvärmning  
  
 i bostadshus kan ha effekter på användningen av biobränslen.  
  
 Sedan maj 2005 finns ett särskilt stöd för att främja  
  
 investeringar i energieffektivisering och konvertering till förnybara  
  
 energikällor i lokaler med offentlig verksamhet.17 Sedan den  
  
 1 januari 2006 finns möjlighet att söka bidrag för konverteringar  
  
 från direktverkande elvärme och oljeuppvärmning. som påbörjats  
  
 och slutförts under perioden den 1 januari 2006 till och med den  
  
 31 december 2010. 
  
 18  
  
 7.6.6 Bidrag i Finland  
  
 I Sverige används inte bidrag som medel för att öka uttaget av  
  
 energivirke. Finland har däremot stöd för uttag av skogsbränsle i  
  
 form av bidrag till uttag av klena träd i ungskog och till  
  
 stubbrytning. 
  
 19 Utöver att öka uttaget av energivirke är syftet med  
  
 det förstnämnda bidraget också att stimulera skötseln av den yngre  
  
 15 Prop. 2001/02:55.  
  
 16 www.naturvardsverket.se  
  
 17 Sammantaget har 2 miljarder kronor avsatts för detta ändamål under perioden 20052007.  
  
 18 www.regeringen.se  
  
 19 Skogforsk, Jämförelse av finskt och svenskt skogsbruk Rapport, 2006. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 102  
  
 skogen. Bidraget till stubbrytning motiveras även av man därigenom  
  
 vill förhindra spridning av rotröta.20  
  
 7.7 Styrmedlens effekter på skogssektorn  
  
 7.7.1 Ökad konkurrens om råvaran  
  
 Forskare vid Luleå tekniska universitet har undersökt de energi och  
  
 klimatpolitiska styrmedlens effekter på skogssektorn.21 De  
  
 konstaterade att beskattning av fossila bränslen leder till högre  
  
 konsumentpriser på energi. Då biomassa är ett substitut för  
  
 fossilbränslen i energisektorn kan även biomassan ges ett högre  
  
 pris. För skogsägare kan det då vara attraktivt att leverera biomassa  
  
 till energisektorn i stället för till massa- och sågverksindustrin. I  
  
 Sverige är detta, enligt forskningsrapporten, tydligast när det gäller  
  
 efterfrågan på bl.a. sågspån där träskiveindustrin upplever en stark  
  
 konkurrens från kommunala fjärrvärmeverk. För sågverken har den  
  
 ökande efterfrågan på deras biprodukter varit positiv med förbättrade  
  
 marginaler och utvecklingsmöjligheter. Ett högre pris på olja,  
  
 som en följd av exempelvis höjd koldioxidskatt gör också att  
  
 priserna stiger på samtliga sortiment. Enligt forskarna skulle detta  
  
 gynna skogsägarna på kort sikt.  
  
 Sammantaget var dock forskarnas bedömning att energipolitiska  
  
 styrmedel som gynnar bioenergianvändning riskerar att snedvrida  
  
 konkurrensförutsättningarna för skogsråvaror och för den internationellt  
  
 konkurrensutsatta massa-, pappers- och träskiveindustrins  
  
 slutprodukter.  
  
 Enligt de beräkningar som konsultföretaget McKinsey  Co har  
  
 gjort åt Skogsutredningen (se bilaga 4) har energiindustrin i dagsläget  
  
 en betalningsförmåga för massaved som är i nivå med vad  
  
 pappers- och massaindustrin kan betala.22 Samma slutsats drar  
  
 representanter för energi- och pappersindustrin som McKinsey har  
  
 intervjuat. Bränsle- och pappersindustrins gemensamma behov av  
  
 fiber skapar, enligt McKinseys studie, lokala utbudssvårigheter.  
  
 20 Bidraget för avverkning av klena träd i ungskog uppgår till 7 Euro/m³f för avverkning  
  
 och terrängtransport samt 4,25 Euro/m³f för flisning. Utöver detta betalas ett arealstöd  
  
 för röjning av ungskog som uppgår till 100300 Euro/ha. Stubbrytningsstödet uppgår till  
  
 0,44 Euro/m³f.  
  
 21 Galloway, Rodriguez och Martin, Henson, Brännhett om svensk skog – En studie om  
  
 råvarukonkurrensens ekonomi (SNS förslag, 2004).  
  
 22 McKinsey  Co, Omvärldsfaktorers påverkan på svensk skogspolitik ur ett industriellt  
  
 perspektiv, juni 2006. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 103  
  
 Enligt konsultrapporten har bränsleindustrin ännu inte börjat  
  
 använda massaved som råvara i någon större utsträckning, men  
  
 alltmer samstämmiga uppgifter gör gällande att så sker lokalt.  
  
 I den rapport om användningen av bioenergi i Sverige som  
  
 Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) överlämnade till regeringen  
  
 sommaren 2004 drogs liknande slutsatser när det gäller energi- och  
  
 klimatpolitikens inverkan på skogsbruket. Bedömningen var bl.a.  
  
 att den aktuella politiken gör att biobränsleanvändningen ökar  
  
 samtidigt som priserna på olika skogsråvaror förmodligen kommer  
  
 att stiga. Utredningens analys ledde bl.a. fram till slutsatsen att  
  
 miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan kommer att driva på  
  
 en strukturomvandling inom skogssektorn och att energisektorn  
  
 expanderar på bekostnad av skogsindustrin.23  
  
 7.7.2 Branschsamtalen och styrmedlens effekter  
  
 I de branschsamtal som genomfördes under hösten 2005 mellan  
  
 regeringen och företrädare för skogs- och träindustrin slogs det  
  
 fast att en dialog om klimatpolitikens styrmedel är viktig.24 Det  
  
 konstaterades att energiskatter, koldioxidskatt, elcertifikat och  
  
 utsläppshandel leder till ökad betalningsförmåga för biobränslen  
  
 och att konkurrensen om skogsråvaran ökar mellan biobränslesektorn  
  
 och skogs- och träindustrin.  
  
 Det konstaterades också att betalningsförmågan för biobränslen  
  
 för etablerade värme- och kraftvärmeverk är hög, vilket skapar  
  
 förutsättningar att tillvarata mer biomassa ur skogen. Samtidigt  
  
 flaggades för risken att den fiberanvändande industrin (massa-,  
  
 pappers- och träskiveindustrin), påverkas negativt med avseende på  
  
 tillgång till och kostnad för råvaran. Vidare slogs det fast att  
  
 centrala frågor för skogs- och träindustrin och den bioenergianvändande  
  
 sektorn är hur ökningen i efterfrågan på biobränsle ska  
  
 kunna mötas genom ökad inhemsk produktion och utveckling av  
  
 nya sortiment, som stubbar och röjningsved.  
  
 23 Sveriges lantbruksuniversitet, fakulteten för Skogsvetenskap, Uppdrag rörande den framtida  
  
 användningen av bioenergi i Sverige, 2004-06-30.  
  
 24 Näringsdepartementet, Skogs- och träindustrin – en del av det innovativa Sverige, december  
  
 2005. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 104  
  
 7.8 Biobränslen i Sverige  
  
 Som redan har framgått har de klimatpolitiska styrmedlen gynnat  
  
 produktionen och användningen av biobränslen i Sverige. År 2004  
  
 förbrukades cirka 110 TWh energi från biobränslen, vilket var cirka  
  
 17 % av den totala energianvändningen för el och uppvärmning. 
  
 25  
  
 Biobränsleanvändningens tillväxt har under de senaste tio åren varit  
  
 2 3 % per år. Användningen av trädbränslen har ökat med cirka  
  
 5 % årligen sedan 1995. 
  
 26 Sammantaget har biobränsleanvändningen  
  
 nästan tredubblats sedan 1970-talet.27  
  
 Av den totala biobränsleanvändningen kommer cirka 45 % från  
  
 massaindustrins avlutar, som huvudsakligen används för att täcka  
  
 pappers- och massaindustrins eget energibehov, men som också  
  
 delvis säljs till andra användare. Sverige är generellt sett en stor  
  
 aktör inom den europeiska biobränsleindustrin.  
  
 7.8.1 Uppvärmning dominerar  
  
 Biobränslen används främst för uppvärmning men kan också  
  
 användas för elproduktion. Huvuddelen av trädbränslet går till  
  
 produktion av fjärrvärme, men den största ökningstakten finns  
  
 inom elproduktion, speciellt i kombinerade kraftvärmeverk. Under  
  
 den senaste tioårsperioden har fjärrvärmesektorns användning av  
  
 trädbränsle, returlutar och råtallolja mer än fördubblats. Tidigare  
  
 har ökningen i användning varit störst inom fjärrvärmesektorn men  
  
 är nu även betydande inom övriga sektorer. Som exempel kan  
  
 nämnas att ökningen av pelletsleveranserna till villor ökade med  
  
 33 % under år 2005.28  
  
 Figur 7.1 illustrerar de senaste årens utveckling när det gäller  
  
 användningen av trädbränsle i fjärrvärmessektorn. Noterbart i  
  
 sammanhanget är också att åren 1980 och 1990 var trädbränsleanvändningen  
  
 för detta ändamål 0,3 respektive 3,7 TWh. Detta kan  
  
 jämföras med motsvarande siffra för år 2004 på drygt 19 TWh.29  
  
 25 Energimyndigheten, Energiläget i siffror 2005.  
  
 26 Trädbränslen är trädråvara från skogen som inte genomgått någon kemisk process. Här  
  
 ingår avverkningsrester, pappers - och massaindustrin resprodukter i form av spån och bark,  
  
 oförädlat eller förädlat till pellets och briketter. Även returträ räknas till trädbränslen. (källa:  
  
 www.svebio.se)  
  
 27 Oljekommissionen anger att biobränsleanvändningen på 1970-talet var 40 TWh.  
  
 28 www.pelletsindustrierna.org (pressmeddelande 2006-02-07).  
  
 29 Skogsstyrelsen, Skogsstatistisk årsbok 2006. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 105  
  
 Figur 7.1 Trädbränsleanvändning vid fjärrvärmeframställning 19972004  
  
 Källa: Skogsstatistisk årsbok 2006 (bearbetning).  
  
 7.8.2 Skogsindustrin producerar och konsumerar bioenergi  
  
 Av den energi som svensk industri använder kommer ungefär en  
  
 tredjedel från biobränslen. Massa- och pappersindustrin är både  
  
 den största producenten och konsumenten av detta energislag. År  
  
 2004 producerade denna industri biobränslebaserad energi som  
  
 motsvarar drygt 46 TWh vilket är mer än 80 % av hela den svenska  
  
 industrins biobränsleanvändning.30 Drygt 90 % av nämnd energimängd  
  
 förbrukas internt inom skogsindustrin.  
  
 Returlutar31, bark, samt tall- och beckolja är de viktigaste bioenergiformerna  
  
 inom skogsindustrin. Det är också möjligt att med  
  
 termiskt förgasad biomassa generera el. Inom skogsindustrin är s.k.  
  
 svartlutsförgasning den metod som ligger närmast ett kommersiellt  
  
 förverkligande.  
  
 I sågverken används bark och spån som bränsle. Överskottet går  
  
 till fjärrvärmeanläggningar, tillverkare av förädlade biobränslen och  
  
 skivindustrin. Övriga restprodukter från sågverken flisas och går  
  
 till massaindustrin eller till bränslesektorn.  
  
 30 Skogsstyrelsen, Skogsstatistisk årsbok 2006.  
  
 31 Returlutar är en restprodukt från framställningen av kemisk massa. År 2003 svarade dessa  
  
 lutar för cirka 34 TWh vilket är en tredjedel av Sveriges totala bioenergitillförsel.  
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 
  
 År 
  
 TWh  
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 106  
  
 7.8.3 Biodrivmedel  
  
 Etanol och biogas är de vanligaste typerna av biodrivmedel i Sverige  
  
 och användningen motsvarar cirka 1,8 TWh (ca 1,6 %) av den  
  
 totala bioenergianvändningen i landet).32 Flera mindre anläggningar  
  
 för produktion av biodrivmedel har byggts i Sverige. En  
  
 forskningsanläggning i pilotskala för cellulosabaserad  
  
 etanolproduktion invigdes i Örnsköldsvik i maj 2004 och försök att  
  
 tillverka alternativ till dieselolja i form av dimetyleter (DME)  
  
 baserat på skogsråvara pågår för närvarande. Den svenska  
  
 fiberbaserade produktionen av drivmedel är dock ännu ett litet  
  
 industrisegment.  
  
 7.8.4 Skogen är den viktigaste biobränslekällan  
  
 Av de cirka 110 TWh bioenergi som används i det svenska energisystemet  
  
 kommer ungefär 85 % från skogen. Som redan har  
  
 nämnts handlar det främst om lutar och andra biprodukter från  
  
 skogsindustrin, men också en betydelsefull del trädbränsle och inte  
  
 minst i form av s.k. primärt skogsbränsle, dvs. avverkningsrester  
  
 (Grenar Och Toppar; GROT) och en del gallringsved.  
  
 Åren 19992001 skördades GROT från i genomsnitt cirka 16 %  
  
 av den föryngringsavverkade arealen. Energiutvinningen från  
  
 GROT motsvarade under år 2002 mellan 6 och 8,4 TWh.33 Uttaget  
  
 i samband med gallring var litet.  
  
 7.8.5 Trädbränslen och miljön  
  
 Uttag av skogsbränsle kan dock ha negativa miljöeffekter och är  
  
 anmälningspliktig enligt 14 § Skogsvårdslagen. Skogsstyrelsens  
  
 rekommendationer när det gäller trädbränsleuttag baseras på en  
  
 miljökonsekvensbeskrivning av trädbränsleuttag och näringskompensation  
  
 från 1998.34 Väl planerade uttag i enlighet med Skogsstyrelsens  
  
 rekommendationer begränsar dessa effekter. Planeringen  
  
 32 År 2005 förbrukade Sveriges fordonspark 200 000 m3 etanol som drivmedel, att jämföra  
  
 med 5,5 miljoner m3 bensin och 4,3 miljoner m3 dieselolja. Cirka 80 % av den förbrukade  
  
 etanolen i Sverige härrörde från brasiliansk sockerrörsproduktion. Numera är denna handel  
  
 belagd med vissa importtullar i syfte att stimulera inomeuropeisk etanolproduktion.  
  
 33 Skogsstyrelsens rapport 5/2006.  
  
 34 Skogsstyrelsen, Miljökonsekvensbeskrivning (MKB) av skogsbränsleuttag, asktillförsel och  
  
 övrig näringskompensation (Rapport 1, 1998). 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 107  
  
 bör omfatta kvarlämnande av en viss andel barr och grenar, beakta  
  
 värdefulla biotoper samt inkludera återföring av förbränningsaskan  
  
 någon gång under omloppstiden.  
  
 Förbränningsaskan har kalkverkan och innehåller, med undantag  
  
 av kväve, många av de näringsämnen som fördes bort när trädbränslet  
  
 togs ut från skogen. Askåterföring motverkar den försurningseffekt  
  
 på avrinnande vatten som normalt blir följden av ett  
  
 uttag i samband med föryngringsavverkning där huvuddelen av  
  
 barren följer med. Askan bidrar dock inte till humusbildningen,  
  
 vilket kvarlämnade avverkningsrester gör.35 Härigenom minskar  
  
 kollagringen i skogsmarken, vilket är negativt ur klimatsynpunkt.  
  
 Den tillväxtnedsättning som uttag av avverkningsrester kan medföra  
  
 på det nya beståndet efter föryngringsavverkning motverkas av  
  
 tidigare och bättre föryngring. Uttag i gallring kan dock medföra  
  
 viss tillväxtminskning. Askåterföring ökar ofta tillväxten i södra  
  
 Sverige, men kan resultera i en tillfällig tillväxthämning på magrare  
  
 marker i de norra delarna av landet. På vissa marker i Svealand och  
  
 Norrland, framförallt i norra Sverige, där uttag har gjorts eller förväntas  
  
 kan det därför även vara lämpligt att kompensationsgödsla  
  
 med kväve, för att upprätthålla skogens tillväxt.36  
  
 Under åren 200405 återfördes aska till 1520 % så stor areal  
  
 som den där skogsbränsle hade tagits ut.  
  
 7.9 Biobränslen i framtiden  
  
 7.9.1 Några bedömningar  
  
 Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) har på regeringens uppdrag  
  
 analyserat de ekonomiska och miljömässiga förutsättningarna för  
  
 en fortsatt ökad användning av biobränslen i Sverige.37 I studien  
  
 dras slutsatsen att den positiva trenden för användningen av  
  
 biobränslen, framförallt skogsbränslen, kan väntas fortsätta även i  
  
 ett längre framtida perspektiv. En fortsatt utbyggnad av fjärrvärme,  
  
 till stor del baserad på trädbränslen förväntas, liksom en kraftig  
  
 ökning av användningen inom andra samhällssektorer, däribland  
  
 transportsektorn. Enligt en prognos från Svensk Fjärrvärme  
  
 35 I fältförsök har det emellertid varit svårt att urskilja effekten av trädbränsleuttag på  
  
 humusmängden efter 1520 år (ref. Ross, SLU, Uppsala).  
  
 36 Stycket bygger på uppgifter från Skogsstyrelsens dåvarande miljöenhet.  
  
 37 Sveriges lantbruksuniversitet, fakulteten för Skogsvetenskap, Uppdrag rörande den framtida  
  
 användningen av bioenergi i Sverige, 2004-06-30. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 108  
  
 kommer fjärrvärmeleveranserna att öka från 50 till 60 TWh under  
  
 2000-talets första decennium, varvid även biobränsleanvändningen  
  
 ökar.38 Enligt Skogsindustrierna ligger utbyggnadsplanerna för  
  
 trädbränsleanvändning fram till 2010 för närvarande runt 12 TWh,  
  
 vilket motsvarar ungefär den ökningstakt som varit de senaste tio  
  
 åren.39  
  
 Prognoser över en framtid där kärnkraft och fordonsdrivmedel  
  
 till viss del ska ersättas av bioråvarubaserade produkter ansågs dock  
  
 vara svårare att göra. De scenarier som presenteras i SLU:s studie  
  
 pekar på att den fysiska tillgängliga råvarubasen i den svenska  
  
 skogen inte är tillräcklig för att samtidigt försäkra ett långsiktigt  
  
 uthålligt skogsbruk med höga miljöambitioner. Enligt SLU-utredningen  
  
 bör en ökad produktion, markanvändning i form av odling  
  
 av bioenergiråvara och intensifiering av skogsvård övervägas för  
  
 framtiden.  
  
 En samhällsekonomiskt grundad slutsats i studien var att det  
  
 finns en potential att använda en viss del av den svenska skogen  
  
 som skogsbränsle. Denna potential varierar dock med marknadspriserna  
  
 och man kan tänka sig fall när det är samhällsekonomiskt  
  
 lönsamt att använda all skog till förbränning. Samtidigt är det  
  
 omvända också tänkbart, beroende på värdet av hur skogsprodukterna  
  
 används.  
  
 I det strategiprogram för skogs- och träindustrin som Näringsdepartementet  
  
 har tagit fram tillsammans med skogsnäringen slås  
  
 det dessutom fast att skogs- och träindustrin och skogsägarna  
  
 aktivt ska arbeta för att öka produktionen av biobränsle och  
  
 biobaserade drivmedel från skogsråvara, samt el från kraftvärmeprocesser  
  
 inom de skogsindustriella anläggningarna. Enligt strategiprogrammet  
  
 bör sekundärråvara och energi från skogs- och  
  
 träindustrins processer så långt som möjligt utnyttjas för leveranser  
  
 till fjärrvärmenäten.  
  
 7.9.2 Kommissionen mot oljeberoende  
  
 I december 2005 tillsatte regeringen en kommission mot oljeberoende  
  
 med statsministern som ordförande (mer allmänt känd  
  
 som Oljekommissionen). Kommissionens uppdrag var att bistå  
  
 38 Prognosen förutsätter dock att det inte byggs en naturgasledning genom södra Sverige. En  
  
 sådan utbyggnad bedöms leda till att betydligt mindre fjärrvärme produceras med biobränslen  
  
 i framtiden.  
  
 39 McKinsey  Co, juni 2006. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 109  
  
 regeringen i arbetet med att peka ut vägar som till år 2020 påtagligt  
  
 minskar Sveriges beroende av olja. En central utmaning i sammanhanget  
  
 anges vara i vilken utsträckning jord- och skogsbruk kan  
  
 bidra till att ersätta olja som bränsle, drivmedel och råvara.40  
  
 Sveriges gröna guld är nyckeln  
  
 I juni 2006 presenterade Oljekommissionen sin slutrapport. I  
  
 rapporten föreslås en rad långtgående åtgärder i syfte att till år 2020  
  
 kan bryta det svenska oljeberoendet och påtagligt minska användningen  
  
 av oljeprodukter. En av kommissionens fem utgångspunkter  
  
 var att minska Sveriges klimatpåverkan och en annan var  
  
 att använda och utveckla det man kallar Sveriges gröna guld, dvs.  
  
 energiresurserna från skog och åker. Flera av åtgärderna har således  
  
 koppling till möjligheterna att producera biobränslen och biodrivmedel  
  
 på skogs- och jordbruksmark.  
  
 Mer biodrivmedel  
  
 För att minska oljeanvändningen i transportsektorn föreslår  
  
 kommissionen sju samverkande åtgärder. En av dessa är att öka  
  
 andelen drivmedel från jord- och skogsbruket. Som ersättning för  
  
 bensin och diesel föreslår Oljekommissionen att Sverige, år 2020  
  
 producerar 1214 TWh biodrivmedel årligen från skogs- och  
  
 jordbruksmark.  
  
 Kommissionens konkreta förslag till åtgärder på detta område är  
  
 bl.a. statliga bidrag till pilot- och demonstrationsanläggningar som  
  
 tillverkar andra generationens biodrivmedel samt stöd till utveckling  
  
 av s.k. bioraffinaderier som kan producera olika drivmedel  
  
 samt el och värme ur en mix av råvaror från bl.a. skogsråvara.  
  
 Fortsatt stöd bör, enligt Kommissionen, även ges till utvecklingen  
  
 av etanol ur skogsråvara. Även om Kommissionen inte här pekar ut  
  
 några åtgärder med direkt koppling till skogsbruket betonar den  
  
 vikten av att energiproduktionen i skogen sker i så stor harmoni  
  
 som möjligt med det existerande skogsbruket, samt samhällets  
  
 övriga allmänna mål, bl.a. biologisk mångfald, naturvård och  
  
 friluftsliv i skogs- och odlingslandskapet.  
  
 40 www.sweden.gov.se 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 110  
  
 Vidare anges fortsatt växtbiologisk forskning vara viktigt i syfte  
  
 att öka biomassans potential som energiråvara. Ny kunskap inom  
  
 detta område förväntas kunna effektivisera skogsträdsförädlingen.  
  
 Oljekommissionen förordar sammantaget det man betecknar en  
  
 historisk satsning på skogs- och åkerbränslen. Inriktningen är att  
  
 genom bränsleersättning eliminera oljan vid uppvärmningen av  
  
 bostäder och lokaler samt att i kombination med energieffektiviserande  
  
 teknik, minska den totala mängden bensin och diesel i  
  
 transportsektorn med 4050 % till år 2020.  
  
 Ökad skogsproduktion  
  
 Kommissionen ser ökad skogsproduktion som ett viktigt medel för  
  
 att nå de mål man har satt upp. Produktionen i skogen ska, enligt  
  
 Kommissionen, ökas genom följande tre långsiktiga strategier:  
  
 1. Skogens tillväxt ökas långsiktigt med 1520 % genom effektivare  
  
 skötsel i form av röjning, gallring, förädlat plantmaterial,  
  
 dikesrensning och gödsling samt genom intensivare odling av  
  
 gran och löv på några procent av arealen.  
  
 2. Åker och nedlagd, ej beskogad åkermark odlas med energigrödor  
  
 och energilövträd i en omfattning av 300 000500 000  
  
 ha.  
  
 3. Staten satsar medel för att stimulera utbildning, anläggningsstöd,  
  
 teknikupphandling samt produktionsanläggningar för  
  
 drivmedelstillverkning.  
  
 Noterbart är att Kommissionen förutsätter att strategierna genomförs  
  
 så att målen för naturvård, friluftsliv och rekreation inte hotas.  
  
 Kommissionen konstaterar att det behövs forskning och utveckling  
  
 inom en rad områden för att öka kunskapen om skogsbrukets  
  
 möjligheter som producent av energiråvara. Exempel på sådana  
  
 områden är enligt Kommissionen:  
  
  Ökad produktion av skogsråvara med hållbara skötselmetoder i  
  
 konventionellt skogsbruk  
  
  Förutsättningarna för en långsiktigt hållbar intensivodling av  
  
 skog  
  
  Bästa användning av olika delar av skogsråvaran; utveckling av  
  
 miljöteknik för biobränslen förbättrad logistik och hantering,  
  
 transporter av uttag 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 111  
  
  Näringsbalans och försurningsrisker i samband med uttag av  
  
 grot  
  
  Fortsatt genetisk förädling av plantmaterial med möjlighet att  
  
 implementera nya tekniker.  
  
 Sammanfattningsvis konstaterar Oljekommissionen att det är en  
  
 grannlaga uppgift att uppskatta såväl användningen av biobränslen  
  
 som vilken potential för bioenergiproduktion som på längre sikt  
  
 kan finnas i den svenska jord- och skogsbruksmarken och i omhändertagandet  
  
 av avfallsflöden m.m. Kommissionen konstaterar  
  
 att bedömningarna skiftar beroende på vilka kriterier man sätter  
  
 upp. Det svenska statistikunderlaget behöver också förbättras  
  
 kraftigt. Oljekommissionen gör dock en grov skattning som visar  
  
 att produktionen på femtio års sikt mycket väl [kan] bli dubbelt så  
  
 stor som idag.  
  
 7.9.3 Fossila drivmedel svåra att ersätta  
  
 Då huvuddelen av svensk oljeimport går till drivmedelsproduktion  
  
 är det således denna sektor som kommer att få axla en stor del av  
  
 ansvaret för en övergång från fossila bränslen till mer förnyelsebara  
  
 energikällor. McKinsey konstaterar i sitt underlag till Skogsutredningen  
  
 (se bilaga 4) att biodrivmedel är ett segment som har starka  
  
 drivkrafter bakom sig. EU är intresserat av att öka användningen av  
  
 drivmedelsetanol och förväntas tillåta en ökad inblandning i vanlig  
  
 bensin, från dagens 5 % till 10 %.  
  
 En grov skattning som redovisas i McKinseys rapport ger dock  
  
 vid handen att en övergång från olja till förnybar energi skulle ställa  
  
 mycket stora krav på tillgången på fiber, närmare bestämt mer än  
  
 den nuvarande årliga avverkningen av skog i hela Sverige.41 Andra  
  
 beräkningar visar att för att kunna ersätta fossila drivmedel med  
  
 biodrivmedel till år 2030 behövs en volym vedråvara som motsvarar  
  
 ungefär hälften av den årliga tillväxten i den svenska skogen.42  
  
 41 Noteras bör dock att beräkningen inte tar hänsyn till faktorer som att importen troligen  
  
 skulle öka, att jordbrukets biobränsleproduktion skulle öka och att bilindustrin skulle ges  
  
 incitament att arbeta fram bränslesnålare motorer.  
  
 42 Underlag till Skogsutredningen 2004 från BioFuelRegion (www.biofuelregion.se). 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 112  
  
 7.9.4 Framtida trädbränslepotential  
  
 Skogspolitikens tydligaste direkta koppling till bioenergifrågan  
  
 handlar om utvinningen av trädbränsle och då kanske i första hand  
  
 primärt skogsbränsle i form av avverkningsrester (GROT).  
  
 Intresset för trädbränsle har ökat markant som en följd av de  
  
 klimatpolitiska styrmedlens effekter på användningen av fossila  
  
 energikällor och politiska utfästelser som den ovan refererade från  
  
 Oljekommissionen.  
  
 Det är en utbredd uppfattning att det finns en potential att ta ut  
  
 mer trädbränsle ur den svenska skogen. En fysisk trädbränsletillgång  
  
 är dock inte, som redan har nämnts, detsamma som ett  
  
 reellt tillgängligt resurs. Uppskattningar av trädbränslepotentialens  
  
 storlek går därför ofta isär. Skillnader i bedömningarna beror som  
  
 regel på olika antaganden av vad som är ekonomiskt, ekologiskt  
  
 och tekniskt möjligt.  
  
 Antaganden avgör potentialen  
  
 I Skogsstyrelsens senaste rapport på detta tema anges att den  
  
 största potentialen för att öka energiutvinningen från trädbränslen  
  
 är att öka användningen av avverkningsrester, dvs. GROT. Det  
  
 anges vidare att all tillgänglig trädbiomassa i form av GROT  
  
 motsvarar ett energiinnehåll på 70 TWh/år. Vid en beräkning 2002  
  
 togs GROT ut motsvarande mellan 6 och 8 TWh.43 Svenska bioenergiföreningen  
  
 (Svebio) anser, med hänvisning till studier vid  
  
 SLU, att sammanlagt hela 135 TWh trädbränsle kan tas från den  
  
 svenska skogen, jämfört med dagens 50 TWh/år.44 Då måste dock  
  
 andra sortiment än GROT utnyttjas. Som jämförelse kan nämnas  
  
 att Energimyndigheten har uppskattat bioenergins totala användningspotential  
  
 år 2010 till 160 TWh.45  
  
 Skogsindustrierna bedömer att det går att drygt dubbla uttaget  
  
 av avverkningsrester till 15 TWh per år.46 Genom att ta vara på  
  
 andra avverknings- och gallringsrester anser Skogsindustrierna att  
  
 det är möjligt att utvinna ytterligare 12 TWh bränsle ur de svenska  
  
 skogarna. Sammantaget är det alltså möjligt att öka uttaget av skog43  
  
 Skogsstyrelsen, Överensstämmer anmält och verkligt GROT-uttag? Rapport 2006:5.  
  
 44 Svenska bioenergiföreningen (Svebio), Fokus bioenergi, Trädbränslen, faktablad nr 2 2004.  
  
 45 Energimyndigheten anger den årliga totala svenska energianvändningen till cirka 600 TWh  
  
 (www.stem.se)  
  
 46 Skogsindustrierna, Biobränsle från Skogen  Tillgång och efterfrågan, 2006. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 113  
  
 bränsle med 20 TWh per år. Skogsindustriernas beräkningar visar  
  
 att det över landet som helhet borde finnas potential att öka uttaget  
  
 av trädbränsle för att täcka det framtida behovet inom bränsleindustrin,  
  
 åtminstone på kort sikt (upp till fem år). Enligt  
  
 McKinsey skiljer sig dock möjligheterna att täcka behovet geografiskt.  
  
 I norra, västra och södra Sverige tycks möjligheterna vara  
  
 goda att tillgodose framtida behov, medan det bedöms bli betydligt  
  
 svårare i mellersta Sverige. Vidare betonar McKinsey att det  
  
 troligen är nödvändigt att använda andra sortiment än GROT för  
  
 att täcka behovet längre fram än 2010. Utöver nya energisortiment  
  
 (se nedan) pekar man även på att det förväntade efterfrågeöverskottet  
  
 i vissa delar av landet kan innebära att fjärrvärmesektorns  
  
 intresse för massaved ökar och därmed även konkurrensen  
  
 om en av skogsindustrins viktigaste råvaror. Konsekvenserna av  
  
 detta har beskrivits närmare i kapitel 6.  
  
 Oljekommissionens bedömning av hur sortimenten brännved,  
  
 grot och stubbar kan komma att utvecklas fram till år 2050 redovisas  
  
 i figur 7.2. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 114  
  
 Figur 7.2 Oljekommissionens bedömning av en möjlig utveckling för bränsletillförsleln  
  
 från sortimenten brännved, GROT och stubbar  
  
 Källa: Oljekommissionen (bearbetning).  
  
 Oljekommissionen anser att det genom effektivare skogsbruk och  
  
 förbättrad skogsvård är möjligt att öka produktionen av primärt  
  
 biobränsle med cirka 30 TWh. Kommissionen hänvisar till data från  
  
 SLU som visar att om 5 % av skogsmarksarealen, används för  
  
 intensivodling av gran kan detta ge ett bidrag till energitillförseln  
  
 på cirka 27 TWh (se figurerna 7.3 och 7.4).  
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 2000 2010 2020 2030 2040 2050 2060 
  
 År 
  
 TWh  
  
 Brännved, GROT och stubbar 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 115  
  
 Figur 7.3 Oljekommissionens bedömning av skogsmarkens bidrag till den  
  
 framtida energitillförseln  
  
 Källa: Oljekommissionen (bearbetning).  
  
 Den ökning av energitillförseln som Oljekommissionen förespeglar  
  
 innebär bl.a. att andelen skogsmarksareal som intensivskogsodlas  
  
 med gran utvecklas enligt figur 7.4.  
  
 Figur 7.4 Andel areal intensivskogsodling av befintlig areal skogsmark  
  
 Källa: Oljekommissionen (bearbetning).  
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 2000 2010 2020 2030 2040 2050 2060 
  
 År 
  
 TWh  
  
 Produktivitetsökning i 
  
 befintlig skogsmark 
  
 Intensivskogsodlingens bidrag 
  
 till energitillförseln 
  
 0% 
  
 1% 
  
 2% 
  
 3% 
  
 4% 
  
 5% 
  
 6% 
  
 2005 2020 2050 
  
 År 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 116  
  
 Nya trädbränslesortiment  
  
 Då flera bedömare anser att uttag av GROT inte kommer att räcka  
  
 för att täcka framtida trädbränsleefterfrågan riktas blickarna mot  
  
 andra delar av trädet. Till skillnad från GROT påverkar en del av  
  
 dessa sortiment virkesmängden till pappersindustrin. Bland nya  
  
 trädbränslekällor kan följande nämnas:  
  
  Långa toppar – okvistade trädtoppar levereras som energiråvara.  
  
 Lönsamt nära energikunder och där priset på massaved  
  
 p.g.a. transportavdrag är lågt. Medför dock att mängden klen  
  
 massaved minskar.  
  
  Hawkins gallringar/röjningar. Teknik för utvinning finns men  
  
 uttag ger i dagsläget inget netto. Minskar möjligt framtida  
  
 massavedsuttag något i gallring, men sänker samtidigt kostnaderna  
  
 i efterföljande gallringar.  
  
  Stubbar. Kommersiell utvinning förekommer i Finland. Vissa  
  
 försök görs av Sveaskog.  
  
  Rötved. Ved som i dag kasseras men som skulle kunna användas  
  
 som biobränsle.  
  
 Mer trädbränsle genom förändrad skogsskötsel  
  
 Traditionell skogsskötsel går i huvudsak ut på att fördela tillväxten  
  
 på de tänkta huvudstammarna i syfte att erhålla en produktion som  
  
 efterfrågas av massa- och pappersindustrin och sågverksindustrin.  
  
 Denna typ av skötsel maximerar gagnvirkesproduktionen men inte  
  
 nödvändigtvis produktionen av biomassa. För att maximera biomassaproduktionen  
  
 kan det i stället handla om att eftersträva en  
  
 mycket tät ungskogsfas där dagens röjningar ersätts med ett senare  
  
 uttag av energibiomassa. Effekten kan bli förlängd omloppstid på  
  
 de kvarstående timmer/massaträden men även en kvalitetsdaning av  
  
 virket eftersom t.ex. kvistrensning kommer att ske på ett tidigt  
  
 stadium. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 117  
  
 Ökad import  
  
 En annan faktor som försvårar bedömningen av den framtida  
  
 trädbränsletillgången i landet är möjligheterna till import. De  
  
 senaste två åren har importvolymerna för pellets och andra processade  
  
 bränslefiberprodukter ökat kraftigt medan importen av  
  
 andra kvaliteter har legat stilla (se även detta betänkandes kapitel 6  
  
 om virkesförsörjning).47 Det är troligt att handeln med biobränslen  
  
 mellan länder kommer att öka ytterligare, till följd av åtagandena i  
  
 Kyotoprotokollet. Andra länders tilltagande intresse för bränslebiomassa  
  
 kommer dock göra att priset på tillgängliga importvolymer  
  
 troligen ökar. Fiberimport kan, enligt McKinseys  
  
 bedömning, därför inte med säkerhet betraktas som en säker  
  
 råvarukälla för svensk biobränsleindustri.  
  
 Bristfällig trädbränslestatistik  
  
 Skattningarna av möjligt trädbränsleuttag försvåras också av att  
  
 kunskapen om den nuvarande trädbränsleanvändningen är bristfällig.  
  
 Skogsstyrelsen har i en skrivelse till Skogsutredningen framfört  
  
 att den statistik som finns på området är relativt osäker i ett  
  
 läge där användningen av trädbränslen ökar.48  
  
 Tillförlitligheten i trädbränslestatistiken påverkas bl.a. av att  
  
 hälften av allt uttag av GROT inte anmäls i enlighet med reglerna i  
  
 Skogsvårdslagen (14 §). Dessutom har det i en nyligen genomförd  
  
 undersökning konstaterats att GROT inte tas ut på cirka 30 % av  
  
 den anmälda arealen. En förklaring till de oanmälda GROT-uttagen  
  
 kan, enligt Skogsstyrelsens rapport, vara att enskilda entreprenörer  
  
 eller virkesköpare inte känner till anmälningsplikten. En annan  
  
 orsak kan vara att markägaren först efter avverkningen bestämmer  
  
 sig för att ta ut GROT och då inte gör någon efteranmälan.  
  
 Eftersom Skogsstyrelsen inte vet var uttagen sker får markägaren  
  
 ingen information om exempelvis näringskompensation.49  
  
 47 McKinsey  Co, juni 2006.  
  
 48 Skogsstyrelsen, Skogsutredningen, promemoria, 2005-08-23.  
  
 49 Skogsstyrelsen, Överensstämmer anmält och verkligt GROT-uttag? Rapport 2006:5. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 118  
  
 Energiskog  
  
 Energiskog odlas på jordbruksmark och omfattas därför inte av  
  
 skogspolitiken. Energiskog är inte heller ett trädbränsle utan ett  
  
 åkerbränsle. Trots detta kan det vara på sin plats att här beröra  
  
 denna skogstyps roll i bioenergisammanhang.  
  
 Energiskog och andra åkerbränslen bidrar i dag med 0,51 TWh  
  
 till Sveriges energiförsörjning (mellan 0,4 och 0,9 % av bioenergianvändningen).  
  
 Den energiskogsodling som förekommer i Sverige  
  
 domineras av snabbväxande pilarter av släktet Nicholson. Nicholson odlas på  
  
 ungefär 15 000 ha i södra och mellersta Sverige vilket motsvarar  
  
 ungefär 75 % av den totala energiskogsodlingen i hela EU. 
  
 50  
  
 Salixflis eldas för att ge värme och el. I ett längre tidsperspektiv kan  
  
 salix också bli råvara för framställning av biodrivmedel.  
  
 Odlingen av energiskog har inte utvecklats i den takt som  
  
 förutspåddes av bl.a. Biobränslekommissionen i början av 1990talet.51  
  
 Fasta biobränslen från jordbruket (bl.a. energiskog) har haft  
  
 svårt att konkurrera med biobränslen från skogsbruk, skogsindustri  
  
 samt importerade biobränslen generellt. En förklaring till detta är  
  
 de förhållandevis höga kostnaderna för jordbrukets fasta biobränslen.52  
  
 Enligt en underlagsrapport till utvärderingen av styrmedel  
  
 i klimatpolitiken är den största begränsningen för energiskogsodling  
  
 att den kräver lång planeringshorisont. 
  
 53  
  
 I sammanhanget bör det också nämnas att regeringen i juli 2005  
  
 tillsatte en utredare med uppgift att analysera det svenska jordbrukets  
  
 förutsättningar som producent av bioenergi.54 Utredaren  
  
 ska redovisa sitt uppdrag senast den 1 september 2006.  
  
 7.10 Skogen som kolsänka och som källa för utsläpp av  
  
 växthusgaser  
  
 Användning av biomassa från skogen som substitut för fossila  
  
 bränslen eller andra icke förnybara produkter är bara en del av den  
  
 svenska skogens roll i klimatsammanhang. Skogens roll som kolsänka  
  
 eller som källa för utsläpp av växthusgaser får härvidlag inte  
  
 förglömmas. En sänka får man då kolförråden ökar i biomassan  
  
 50 Uppgift från dir. 2005:85.  
  
 51 SOU 1992:90.  
  
 52 Uppgift från dir. 2005:85.  
  
 53 Utvärdering av styrmedel i klimatpolitiken  Delrapport 2 i Energimyndighetens och Naturvårdsverkets  
  
 underlag till Kontrollstation 2004.  
  
 54 Dir. 2005:85. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 119  
  
 och/eller marken. En sådan ökning kan bero på skötselmetod, men  
  
 också på kvävenedfall och andra miljöförändringar. Globalt skattar  
  
 man att skogar ökar sitt lager med cirka 2,3 miljarder ton kol/år,  
  
 vilket motsvarar mer än en tredjedel av de totala emissionerna av  
  
 koldioxid från fossila bränslen.55 Samtidigt uppgår den globala  
  
 avskogningen till cirka 1,6 miljarder ton kol/år, vilket innebär att  
  
 nettolagringen begränsas till 0,7 miljarder ton kol/år. I Sverige  
  
 beräknades 510 miljoner ton kol bindas i skogen årligen under  
  
 1990-talet, vilket motsvarade 3050 % av koldioxidutsläppen från  
  
 förbränning.  
  
 En stor del av kolsänkan anses finnas i det norra halvklotets  
  
 boreala och tempererade skogar. I Sverige och flera andra industriländer  
  
 ökar förrådet av biomassa i skogen, vilket medför inbindning  
  
 av koldioxid. Det sker också en viss lagerökning i mängden  
  
 humus i skogsmarken. Inom vissa gränser är det möjligt att påverka  
  
 sänkans storlek, samtidigt som det finns risken att kolförråd i  
  
 exempelvis skogsbiomassa kan frigöras till atmosfären.  
  
 7.10.1 Kyotoavtalet och sänkor  
  
 Kyotoavtalet omfattar vissa rättigheter att utnyttja s.k. sänkor i  
  
 skog i stället för klara hela åtagandet att minska växthusgasutsläppen  
  
 genom en lägre förbrukning av fossila bränslen. Vid  
  
 beräkning av storleken på minskningen av växthusgaser får  
  
 förväntad förrådsökning i skogen fram till år 2010 tillgodoräknas.  
  
 Sverige behöver ha en lagerökning på cirka 1015 miljoner skogskubikmeter  
  
 per år för att kunna tillgodoräkna sig hela det tilldelade  
  
 sänkutrymmet.  
  
 I januari 2006 beslutade regeringen att överlämna en rapport om  
  
 Sveriges tilldelade utsläppsmängd till Europeiska kommissionen.  
  
 Rapporten ingår i den svenska redovisningen till Kyotoprotokollet  
  
 om vårt utsläppsutrymme för åtagandeperioden 20082012. Beslutet  
  
 innebar bl.a. att Sverige i sin redovisning valde att tillämpa  
  
 artikel 3.4 i Kyotoprotokollet när det gäller upptag av växthusgaser  
  
 i kolsänkor i skog och skogsmark, men ej i åker- och betesmark  
  
 samt ny vegetation.  
  
 55 Denna lagerökning är beräknad som en restpost i den globala kolbalansen (lagerökning i  
  
 terrestra ekosystem (ej tropiska) = utsläpp från förbränning + skattade utsläpp från avskogning  
  
 minus skattat upptag i havet minus ökning i atmosfären), vilket innebär att den är  
  
 osäker (Uppgift från Brooks, Skogsstyrelsen). 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 120  
  
 I den proposition om nationell klimatpolitik i global samverkan  
  
 som regeringen lämnade till riksdagen i mars 2006 konstaterades att  
  
 det för att öka upptaget av koldioxid i, och minska avgången av  
  
 andra växthusgaser från, kolsänkor krävs att strategier för markanvändningen  
  
 inom de areella näringarna integreras i berörda  
  
 politikområden.56 Enligt regeringen bör detta bl.a. ske för skogsnäringen.  
  
 Hänsyn bör härvid tas till andra samhällsintressen, inte  
  
 minst till skogsägarnas intressen och skogsindustrins framtida  
  
 behov av råvaror. Regeringen anser att det behövs ett bättre och  
  
 säkrare vetenskapligt underlag rörande kolsänkor.  
  
 Regeringen ansåg också att en mer aktiv skötsel av kolsänkor,  
  
 framför allt skogssänkorna, kan komma att bli betydelsefull i framtiden.  
  
 Man menade att det ligger i linje med grundläggande principer  
  
 för det internationella klimatarbetet att det i Kyotoprotokollet  
  
 fastställda värdet för upptag av växthusgaser i skog och  
  
 skogsmark i Sverige läggs till den svenska tilldelade mängden.  
  
 Beslutet att räkna in skogsbrukets kolsänka innebär ett långsiktigt  
  
 åtagande om ett uthålligt utnyttjande av skog och skogsmark då  
  
 denna rapportering måste fortsätta även efter 2012. Beslutet ska  
  
 även ses som en signal att Sverige ser ökad tillväxt i skogen som en  
  
 betydelsefull åtgärd för att minska nettoutsläppen av växthusgaser.57  
  
 Att växande skog tar upp och innehåller stora volymer kol  
  
 ska däremot inte ses som ett argument för minskade avverkningar.  
  
 En ökad tillväxt kan, enligt regeringen, antingen bevaras som en  
  
 kolsänka i skogen, förädlas till kollagrande träprodukter eller  
  
 användas som bränsle för att ersätta fossila bränslen.  
  
 7.10.2 Kolsänkor och målkonflikter  
  
 I regeringens förslag till klimatstrategi framhölls att åtgärder för att  
  
 öka eller vidmakthålla kolupptaget i sänkor kan stå i konflikt med  
  
 natur- och kulturmiljövårdsintressen.58 Några remissinstanser hade  
  
 berört denna problematik. Naturvårdsverket konstaterade exempelvis  
  
 att en omfattande intensivodling av skog och plantering av  
  
 skog på åkermark kan vara åtgärder som ökar kolsänkan, men att  
  
 den samlade miljönyttan är mer tveksam. Skogsstyrelsen påpekade  
  
 att många åtgärder för att öka kollagret medför återkommande  
  
 56 Prop. 2005/06:172.  
  
 57 LUSTRA, Årsrapport 2005.  
  
 58 Prop. 2001/02:55. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 121  
  
 kostnader eller uteblivna intäkter för att kolet inte ska släppas ut i  
  
 atmosfären. Skogsstyrelsen anförde vidare att kostnaden för de  
  
 åtgärder som minskar användningen av fossila bränslen däremot  
  
 betalas direkt, varför sådana åtgärder normalt blir billigare i det  
  
 långa loppet. Svenska naturskyddsföreningen ansåg att kolsänkor  
  
 inte borde ligga till grund för svensk klimatpolitik då kunskapsläget  
  
 ansågs vara för osäkert.  
  
 Främjande av kolsänkor kan även påverka andra viktiga samhällsintressen,  
  
 såsom exempelvis skogsnäringens konkurrenskraft och  
  
 utvecklingen av biobränslen. I Skogsstyrelsens klimatpolicy framhålls  
  
 att åtgärder vars primära syfte är att som en engångshändelse  
  
 öka kolförråden i skog kan låsa in virke och/eller påverka virkesutbudet  
  
 negativt.59 Detta kan i sin tur resultera i ett mindre utbud  
  
 av trädbränslen. Skogsstyrelsen anser att användningen av trädbränslen  
  
 på lång sikt kan minska koldioxidtillskottet till atmosfären  
  
 betydligt mer än den kolsänka som kan åstadkommas med en  
  
 förrådsökning. Även forskningsprogrammet LUSTRA är tydliga i  
  
 sin uppfattning om att det är en betydligt effektivare klimatåtgärd  
  
 att använda skogsbiomassa för att ersätta fossila bränslen, än att  
  
 spara biomassan som kolsänka och i stället fortsätta att använda  
  
 fossila bränslen.  
  
 7.11 Skogen och skogsbrukets påverkan på klimatet  
  
 Skogsbrukets metoder påverkar på olika sätt lagring av kol i biomassa  
  
 och skogsmark samt utsläpp av sådana växthusgaser som  
  
 exempelvis lustgas (dikväveoxid; N2O).60 Exempel på aktiviteter  
  
 som kan påverka utsläppen av växthusgaser är avskogning, uppdämning,  
  
 markavvattning och kvävegödsling. I detta avsnitt beskrivs  
  
 några av dessa aktiviteter och klimatrelaterade effekter.  
  
 7.11.1 Dikning  
  
 Dikning medför vanligen ökad koldioxidavgång från vissa marker  
  
 och i en del fall även lustgastavgång. Å andra sidan minskar  
  
 metanavgången. Variationen i nettoeffekt är stor och delvis känd,  
  
 men svår att skala upp. Forskningen är dyr och arbetskrävande.  
  
 59 Skogsstyrelsen, Klimatpolicy för Skogsvårdsorganisationen (SVO), Cirkulär 2003:D2,  
  
 2003-11-20.  
  
 60 Lustgas är 296 gånger mer effektiv som växthusgas än koldioxid. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 122  
  
 En förändring av dåvarande Naturvårdslagen år 1993 innebar att  
  
 det numera sällan ges tillstånd till avvattning av skogsmark. Då  
  
 bidraget till sådan dikning dessutom togs bort i samband med  
  
 införandet av den nya skogspolitiken 1994, har den koldioxidavgång  
  
 som dikningen orsakar reducerats. Dikesrensning och  
  
 skyddsdikning kan dock bidra till ökad växthusgasavgång på vissa  
  
 marker.  
  
 7.11.2 Gödsling  
  
 I Sverige begränsas skogens tillväxt ofta av tillgången på kväve. De  
  
 skärpta restriktionerna kring kvävegödsling som infördes av  
  
 Skogsstyrelsen 1991 minskade gödslingen vilket i sin tur ledde till  
  
 en utebliven inbindning av koldioxid i marken under 1990-talet.  
  
 Samtidigt minskade emellertid risken för utsläpp av lustgas från  
  
 kvävebelastade områden i södra Sverige.61  
  
 Enligt resultat från forskningsprogrammet Kolbalanser (se  
  
 vidare nedan) medför kvävetillförsel genom gödsling att uppbyggnaden  
  
 av kol i både biomassa (genom ökad tillväxt) och i mark  
  
 (genom ökad förnatillförsel och genom hämmad nedbrytning)  
  
 ökar.62 Med skogsgödsling riskerar man dock att kväve dels läcker  
  
 ut till sjöar och vattendrag, dels avgår som lustgas till atmosfären.63  
  
 Motsvarande resultat har redovisats av forskningsprogrammet  
  
 LUSTRA.  
  
 När skogen tillförs kväve genom gödsling kan man på sikt  
  
 förvänta sig att avgången av lustgas ökar, framför allt från dikad  
  
 skogsmark. Lustgasbildningen gynnas på marker där grundvattennivån  
  
 är relativt hög och varierande. Ökad kvävetillförsel till  
  
 skogsekosystem ökar sannolikheten för lustgasavgång.  
  
 I den senaste miljömålspropositionen aviserade regeringen att  
  
 man hade för avsikt att uppdra åt Skogsstyrelsen att utreda behovet  
  
 av och möjligheterna att införa ett nytt delmål om kväveupplagring  
  
 och kväveläckage i skogsmark.64 Skogsstyrelsen fick sedan detta  
  
 uppdrag i regleringsbrevet för 2006. Uppdraget ska redovisas till  
  
 Regeringskansliet senast den 30 september 2007.  
  
 61 Utvärdering av styrmedel i klimatpolitiken  Delrapport 2 i Energimyndighetens och Naturvårdsverkets  
  
 underlag till Kontrollstation 2004.  
  
 62 Modellstudier har indikerat att långvarig kvävetillförsel kan medföra en fördubbling av  
  
 kolförrådet i markens humuslager under en skogsgeneration. Av ökningen beror 70 % på  
  
 hämmad nedbrytning och resten på ökad förnaproduktion.  
  
 63 LUSTRA, Årsrapport 2005.  
  
 64 Prop. 2004/05:150. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 123  
  
 7.12 Forskning kring skogens roll i klimatsammanhang  
  
 Klimatproblematiken har fått stor uppmärksamhet inom forskarvärlden  
  
 under det senaste decenniet. Flera större forskningsprogram  
  
 med anknytning till skog- och klimat helt eller delvis finansierats  
  
 av staten bl.a. via Energimyndigheten. Några resultat från  
  
 dessa program har redan refererats ovan.  
  
 Enligt Energimyndigheten är Sverige framstående när det gäller  
  
 FoU kring bioenergins miljö och kretslopp, askåterföring, ekologiska  
  
 och tekniska restriktioner för skogsbränslepotentialen samt  
  
 miljömässiga och ekonomiska förutsättningar för energiproduktion  
  
 i intensivodlad skog. Även FoU om bioenergins inverkan på biologisk  
  
 mångfald förekommer. Satsningar på biobränslen görs även  
  
 inom flera av EU:s program liksom på att utveckla kunskaper om  
  
 rening av aska från tungmetaller och om kolbalanser i olika  
  
 skogsekosystem. Nedan beskrivs kortfattat några forskningsprogram  
  
 med koppling till Skogsutredningens arbete.  
  
 7.12.1 Forskningsprogrammet Kolbalanser  
  
 Under perioden juli 2000–juni 2004 drevs ett forskningsprogram  
  
 med det övergripande målet att ta fram sådan kunskap om skogens  
  
 kolbalanser som möjliggör att skogssektorn kan användas som ett  
  
 effektivt medel för att minska koldioxidhalten i atmosfären.65  
  
 Insatserna inriktades i första hand mot att ta fram fördjupad  
  
 kunskap om kollagring, kolflöden och kolbalanser i skogsekosystem  
  
 baserat på svenska ekologiska förhållanden samt med hänsyn  
  
 tagen till svensk skogsskötselpraxis. Vidare var ambitionen att  
  
 bygga upp en sammanhängande svensk kompetens kring skogens  
  
 kolbalanser och kolsänkor som bl.a. möjliggör konsekvensanalyser  
  
 av förslag som läggs fram inom ramen för det globala klimatarbetet.  
  
 En annan avsikt med programmet var att ta fram underlag för ett  
  
 skogsnyttjande som på ett kostnadseffektivt sätt kan minska  
  
 koldioxidhalten i atmosfären. Här inkluderas bl.a. minskning  
  
 genom skogsbränsleproduktion och användning av skogsprodukter.66  
  
 65 Programmets budget uppgick till 20 miljoner kronor och finansierades i sin helhet av  
  
 Energimyndigheten.  
  
 66 Forskningsprogrammet har inte prioriterat studier av effekterna av olika skogsskötselåtgärder,  
  
 då detta är en huvudfråga för forskningen inom ett annat forskningsprogram,  
  
 LUSTRA (se nedan). De resultat som framkommit på detta område är därför främst en 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 124  
  
 Av programmets syntesrapport framgår bl.a. att det saknas bra  
  
 metoder att regelbundet mäta och rapportera växthusgasbalanser  
  
 för dikad skogklädd torvmark. Vidare slås det fast att den största  
  
 koluppbyggnaden i skogsekosystemet sker då primärproduktionen  
  
 är som störst dvs. när träden är 3040 år. Normalt utgör skogen  
  
 dock en sänka även i ett hundraårigt bestånd.  
  
 När det gäller igenplantering av gammal åkermark med skog  
  
 fann man att det då ofta sker en koluppbyggnad i systemet, dels i  
  
 den ovanjordiska biomassan, dels i markens humusskikt. På marker  
  
 som tidigare har haft hög tillförsel av kvävegödsel ökar inte  
  
 markens kollager så mycket efter beskogning.67  
  
 Gödsling, dikning och klimatet  
  
 En annan slutsats var att det saknas en bra metodik för att mäta  
  
 och rapportera förändringar i nettoflödet av växthusgaser från  
  
 dikad skogsmark. Resultaten visar dock att dessa skogstyper utgör  
  
 en betydande källa för växthusgaser till atmosfären i jämförelse  
  
 med odikat tillstånd. De av dikningen orsakade ökade nettoutsläppen  
  
 beräknas uppgå till cirka en tiondel av de totala utsläppen  
  
 från förbränning av fossilt kol i Sverige.  
  
 Resultaten från programmet tyder också på att ökad temperatur  
  
 och ökad koldioxidhalt leder till ökad kolupplagring i skogsekosystemen,  
  
 så länge vattentillgången inte är begränsande. Denna  
  
 slutsats står i motsats till den ofta framförda synpunkten att ökad  
  
 temperatur skulle leda till att kolförråden skulle minska kraftigt vid  
  
 en klimatförändring, till följd av den ökade nedbrytningshastigheten.  
  
 Träbyggnadssektorn har liten betydelse som kolsänka  
  
 I forskningsprogrammets syntesrapport slås det även fast att  
  
 tillgängliga uppskattningar tyder på att ett ökat trähusbyggande i  
  
 Sverige har relativt liten betydelse för Sveriges växthusgasbalans,  
  
 effekt av studier som gjorts med annat syfte (som regel för att förstå processer), men där  
  
 skötselåtgärder ingått som en variabel.  
  
 67 Som redan har nämnts har forskningen inom programmet kommit fram till att kvävetillförsel  
  
 (gödsling) ökar uppbyggnaden av kol i både biomassa (genom ökad tillväxt) och i  
  
 mark (genom ökad förnatillförsel och genom hämmad nedbrytning). 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 125  
  
 men att användning av den svenska skogen bidrar till att minska  
  
 koldioxidflödet internationellt.  
  
 7.12.2 Forskningsprogrammet Biobränslen och miljön  
  
 Under perioden juli 2000–december 2004 drevs ett forskningsprogram  
  
 bestående av de två delprogrammen Uthållig produktion  
  
 av skogsbränslen respektive Bioenergi och biologisk mångfald.  
  
 Programmet finansierades i sin helhet av Energimyndigheten.68  
  
 Uthållig produktion av skogsbränslen  
  
 Det övergripande målet för detta delprogram var att skapa underlag  
  
 för långsiktigt uthållig produktion av skogsbränsle, med hänsyn  
  
 taget till ekologiska, ekonomiska och tekniska möjligheter och  
  
 restriktioner. Programmet omfattade skogliga/ekologiska frågor  
  
 om helträdsuttag, näringskompensation inklusive askåterföring,  
  
 samt nya skogsskötselsystem som kan leda till högre bränsleproduktion.  
  
 Bioenergi och biologisk mångfald  
  
 Syftet med detta program var att ta fram kunskap om hur ett  
  
 praktiskt och ekonomiskt fungerande system för produktion av  
  
 primära biobränslen från skogs- och jordbruksmark ska utformas  
  
 för att ge minsta möjliga negativa påverkan på natur och biologisk  
  
 mångfald, samtidigt som det ger största möjliga miljönytta och  
  
 bästa resursanvändning i ett långsiktigt perspektiv.  
  
 68 Programmets budget uppgick till 48 miljoner kronor, fördelad på 32 miljoner kronor för  
  
 Uthållig produktion av skogsbränslen och 16 miljoner kronor för Bioenergi och biologisk  
  
 mångfald. En rapport som redovisar de samlade resultaten av Energimyndighetens forskningsprogram  
  
 med klimatanknytning kommer att publiceras under hösten 2006. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 126  
  
 7.12.3 Etanolproduktion från skogsråvara - ett program för  
  
 utveckling av etanol som drivmedel  
  
 Ett omfattande sjuårigt program med fokus på utveckling av etanol  
  
 som drivmedel genomfördes under perioden 19982004.69 Etanolprogrammet  
  
 har lett till en avsevärd uppbyggnad av teknisk  
  
 kunskap och kompetens för etanolprocessens alla delar och den  
  
 totala processutformningen. Inom ramen för projektet har bl.a. en  
  
 pilotanläggning projekterats, byggts och tagits i drift i Örnsköldsvik.  
  
 Etanol framställdes för första gången i början av 2005. Enligt  
  
 uppgift på Energimyndighetens hemsida ska en slutrapport som  
  
 sammanfattar forskningsprogrammet komma ut under hösten  
  
 2006. 
  
 70  
  
 7.12.4 LUSTRA  
  
 Till skillnad från det ovan beskrivna forskningsprogrammet Kolbalanser  
  
 har forskningsprogrammet LUSTRA haft effekterna av  
  
 olika skogsskötselåtgärder som huvudfråga för forskningen.71  
  
 Syftet med LUSTRA är att föreslå strategier för hur den svenska  
  
 markanvändningen kan anpassas så att nettotillförseln av växthusgaser  
  
 till atmosfären minskar. Programmet är inriktat på flödet av  
  
 växthusgaserna koldioxid, lustgas (dikväveoxid) och metan och på  
  
 hur man genom lämplig skogsskötsel kan styra flödena.  
  
 Några resultat från LUSTRA  
  
 Det totala förrådet av kol i den svenska skogsmarken uppgår till  
  
 cirka 1,9 miljarder ton vilket är nära dubbelt så mycket som det kol  
  
 som är bundet i träden. Förråden av kol i marken är större i södra  
  
 än i norra Sverige. En huvudorsak till denna skillnad är den högre  
  
 kvävetillgången i söder. Kväve ökar inte bara trädens tillväxt och  
  
 därmed tillförseln av kol till marken utan minskar också nedbrytningshastigheten  
  
 för organiskt material. Därigenom går nedbryt69  
  
 Programmets budget uppgick till 210 miljoner kronor och finansierades i sin helhet av  
  
 Energimyndigheten.  
  
 70 www.stem.se, 2006-08-23.  
  
 71 LUSTRA finansieras av Stiftelsen för miljöstrategisk forskning, MISTRA. Akronymen  
  
 LUSTRA står för Land Use Strategies for reducing greenhouse gas emissions. Programmet  
  
 startade 1999 och har beviljats finansiering t.o.m. innevarande år. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 127  
  
 ningen i norra Sverige minst lika fort som i södra Sverige trots lägre  
  
 temperatur.  
  
 Lustrav har också funnit att det i landet som helhet inte sker  
  
 betydande signifikanta förändringar av kolförrådet i fastmark.  
  
 Däremot finns regionala förändringar. I södra Sverige innebär att  
  
 kllimatändringar med stigande temperaturer att kolförråden ökar i  
  
 skogsekosystemen men att ökningen främst beror på ökad trädtillväxt.  
  
 Utvecklingen av kolförråden i marken påverkas, enligt  
  
 Lustra, endast marginellt.  
  
 Jordan har även funnit att blöta och fuktiga marker håller stora  
  
 kolförråd, ofta i form av torv. Grundvattenytans nivå styr här  
  
 kolmängden i marken. Ju ytligare grundvattenyta desto mer kol.  
  
 Marken i dikad skog släpper ut stora mängder växthusgaser,  
  
 koldioxid och lustgas. Denna mängd motsvarar omkring 15 % av  
  
 de nationella utsläppen från fossila bränslen. Om man tar hänsyn  
  
 till både skogens upptag och markens avgång av växthusgaser är  
  
 dikade skogsmarker dock en mindre källa för växthusgaser.  
  
 Skogsmarken som helhet (fast- och torvmark) är, enligt  
  
 LUSTRA:s beräkningar en källa för växthusgaser. Klimatändringar  
  
 kommer inte att ändra på detta. För att öka kolförråden i marken  
  
 krävs ändrad skogsskötsel, t.ex. utökad kvävegödsling, val av  
  
 snabbväxande trädslag samt en minskning av arealen dikad skogsmark.  
  
 Byte från tall till gran eller björk kan, enligt bedömningar av  
  
 LUSTRA öka kolförrådet i marken med 5060 %. Ramsey har  
  
 dock visat att de åtgärder som bäst bidrar till minskade nettoutsläpp  
  
 av växthusgaser från samhället är att använda skogsråvaran  
  
 för att ersätta olja, betong eller produkter som för sin framställning  
  
 kräver olja.  
  
 7.12.5 Satsningar på bioenergiforskning  
  
 Energimyndigheten har på regeringens uppdrag i två steg redovisat  
  
 hur en fokusering av insatserna för forskning, utveckling och  
  
 demonstration på energiområdet konkret bör ske.72 I budgetpropositionen  
  
 för år 2006 föreslog regeringen sedermera en förstärkning  
  
 av insatserna kring forskning, utveckling och demonstra72  
  
 Energimyndigheten, FOKUS – Prioritering och fokusering av satsningar på forskning,  
  
 utveckling och demonstration på energiområdet (ER 29:2004) samt Energimyndigheten,  
  
 FOKUS II  Mål för forskning, utveckling, demonstration och kommersialisering inom energiområdet,  
  
 kriterier för prioritering, förslag till prioriterad verksamhet samt indikatorer för att  
  
 mäta måluppfyllelse, ER 2005:38. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 128  
  
 tion på energiområdet med 270 miljoner kronor per år under 2006  
  
 och 2007, samt med 370 miljoner kronor under 2008.73  
  
 I mars 2006 överlämnade regeringen propositionen Forskning  
  
 och ny teknik för framtidens energisystem till riksdagen.74 I  
  
 propositionen betonades att uthållig användning av biomassa för  
  
 energiändamål är av stor betydelse för omställningen av energisystemet  
  
 liksom forskning, utveckling och demonstration med  
  
 inriktning mot att utnyttja Sveriges stora skogs- och jordbruksarealer  
  
 för detta ändamål. Regeringen ansåg vidare att de av  
  
 Energimyndigheten föreslagna visionerna och målen är en ändamålsenlig  
  
 grund för att främja en uthållig bränslebaserad tillförsel  
  
 och användning av energi. Bland de prioriterade insatserna kring  
  
 bränsleförsörjning återfinns bl.a. verksamhet som syftar till effektiv  
  
 och uthållig skogsskötsel och tekniksystem för starkt ökande  
  
 produktion av bränslen från skogsmark. Inom området energiomvandling  
  
 prioriteras bl.a. insatser för att öka kunskap och  
  
 förståelse av energimarknader och exempelvis sambandet mellan  
  
 tillgång och efterfrågan på biobränslen och dess beroende av skogsindustrin.  
  
 Med hänvisning till tidigare ställningstaganden i budgetpropositionen  
  
 framhöll regeringen även att förgasning av biomassa  
  
 är ett område av stort intresse.  
  
 7.13 Konsekvenser av helträdsutnyttjande  
  
 I maj 2006 redovisade Naturvårdsverket en vetenskaplig rapport  
  
 om de konsekvenser som helträdsutnyttjande kan ha på klimat och  
  
 biologisk mångfald.75  
  
 I rapporten dras bl.a. slutsatsen att uttag av avverkningsrester  
  
 (GROT) har begränsad inverkan på kolbudgeten i det svenska  
  
 produktionsskogslandskapet. Verksamheten förefaller i det närmast  
  
 vara koldioxidneutral. Effekterna av uttag av stubbar på det  
  
 produktiva skogslandskapets kolbudget har inte kunnat bedömas.  
  
 Vidare konstateras det att skogsbränslehantering tycks har begränsade  
  
 effekter på den skogliga biologiska mångfalden jämfört med  
  
 stamvedsuttag. För att uppnå miljömålen om skogens biologiska  
  
 73 Av dessa medel öronmärktes 150 miljoner kronor för att främja utvecklings- och demonstrationsprojekt  
  
 inom området produktion av biodrivmedel och förgasning av biomassa,  
  
 svartlut eller avfall.  
  
 74 Prop. 2005/06:127.  
  
 75 Naturvårdsverket, Helträdsutnyttjande – konsekvenser för klimat och biologisk mångfald  
  
 (Naturvårdsverkets rapport nr 5562, maj 2006). 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 129  
  
 mångfald bedöms insatser för att öka förekomsten av grov död ved,  
  
 gamla träd samt biologiskt värdefulla skogshabitat vara av större  
  
 betydelse än att avstå från att ta ut avverkningsrester.  
  
 7.14 EU:s klimat- och energipolitik  
  
 7.14.1 Grönbok om energi  
  
 EU:s gemensamma energipolitik har bl.a. som mål att främja hållbar  
  
 utveckling.76 Ett medel för att nå detta mål är att utveckla  
  
 förnybar energi, från bl.a. biomassa. År 2001 antog Rådet ett  
  
 direktiv i syfte att öka andelen el från förnybara energikällor på den  
  
 inre marknaden.77  
  
 I mars 2006 antog EU:s energiministrar slutsatser om en ny  
  
 energipolitik för Europa. I slutsatserna anges ett antal grundläggande  
  
 principer för en europeisk energipolitik däribland miljömässig  
  
 hållbarhet. I anslutning till detta diskuterade energiministrarna  
  
 även Kommissionens grönbok om energi som antogs i mars  
  
 2006. 
  
 78 I grönboken sägs att en mer samordnad energipolitik bl.a.  
  
 ska leda till miljömässig hållbarhet. Kommissionen pekade ut sex  
  
 prioriterade områden i grönboken, däribland förnybara energikällor.  
  
 I regeringens faktapromemoria om grönboken konstaterades  
  
 att den omfattar åtgärder inom mycket vitt skilda politikområden.  
  
 Att grönboken inte innehåller några skarpa förslag, gör  
  
 det enligt regeringens faktapromemoria, dock svårt att uppskatta  
  
 de eventuella åtgärdernas effekter för Sverige.79  
  
 Grönboken är nu ute på samråd. Samrådet ligger till grund för en  
  
 mer detaljerad s.k. vitbok om energipolitiken. Kommissionen har  
  
 för avsikt att presentera en sådan i december 2006. En övergripande  
  
 strategi ska sedan tas fram till den strategiska energiöversyn som  
  
 Kommissionen ämnar presentera inför toppmötet våren 2007.  
  
 76 Enligt gällande EG-fördrag är energi inte en gemenskapskompetens och man kan därför  
  
 inte i egentlig mening tala om en gemensam energipolitik. Öppen samordning i form av den  
  
 strategiska översyn av EU:s energipolitik som Kommissionen föreslår i grönboken kräver  
  
 dock i sig ingen rättslig grund.  
  
 77 www.eu-upplysningen.se  
  
 78 KOM(2006) 105.  
  
 79 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet, Grönbok om den europeiska energipolitiken,  
  
 Faktapromemoria 2005/06:FPM83. 
  
 Skog, energi och klimat SOU 2006:81  
  
 130  
  
 7.14.2 Handlingsplan för biomassa  
  
 I december 2005 presenterade Kommissionen en handlingsplan för  
  
 biomassa.80 Handlingsplanen syftar till att fördubbla användningen  
  
 av bioenergi till år 2010 eller några år därefter och innehåller bl.a.  
  
 åtgärder för att främja användningen av biomassa för uppvärmning,  
  
 elproduktion och transporter samt åtgärder som påverkar tillgången  
  
 på biomassa. Vissa av dessa åtgärder är relaterade till skogsbruk.  
  
 Bland dessa märks bl.a. en informationskampanj riktad mot  
  
 jordbrukare och skogsägare om produktion för energiändamål.  
  
 Vidare redovisas flera förslag när det gäller forskning och utveckling  
  
 däribland behovet av forskning om drivmedel från skogsråvara.  
  
 Kommissionen kommer även att överväga hur man bäst kan gynna  
  
 forskningen för att optimera jordbruks- och skogsgrödor för  
  
 energiändamål.  
  
 Samtliga medlemsstater såg handlingsplanen som ett betydelsefullt  
  
 steg mot att öka användningen och produktion av bioenergi.  
  
 Sverige ser handlingsplanen som ett viktigt steg för omställningen  
  
 av energisystemet och för att minska beroendet av fossila  
  
 bränslen.81 Sverige anförde att flera av åtgärderna i handlingsplanen  
  
 är angelägna och för många av dem har Sverige arbetat under flera  
  
 år. Samtidigt efterlyste Sverige en långsiktig strategi för hur  
  
 efterfrågan på energi från biomassa ska kunna öka väsentligt och  
  
 bidra till utveckling av ännu mer omfattande energiutvinning och  
  
 annan användning av biomassa i effektiva system.  
  
 Härutöver noterade Sverige att biomassa från skogsbruk ska  
  
 hanteras i kommissionens aktionsplan för skog samtidigt som det  
  
 är inom skogsbruket den största potentialen för biomassaproduktion  
  
 finns. I det svenska ställningstagandet fäste Sverige emellertid  
  
 stor vikt vid att det inte finns någon gemensam skogspolitik inom  
  
 EU.  
  
 Sverige är vidare positivt till de forskningsinsatser som nämns i  
  
 handlingsplanen. Forskning och utveckling anges vara ett prioriterat  
  
 område i syfte att utveckla mer kostnads- och energieffektiva  
  
 förnybara energikällor. Det är särkilt viktigt att främja utvecklingen  
  
 av andra generationens bränslen.  
  
 Handlingsplanen var föremål för debatt vid Energirådet i juni  
  
 2006.  
  
 80 KOM(2005)628.  
  
 81 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet, Handlingsplan för biomassa, Faktapromemoria  
  
 2005/06:FPM59. 
  
 SOU 2006:81 Skog, energi och klimat  
  
 131  
  
 7.15 Den nationella träbyggnadsstrategin  
  
 I december 2002 bemyndigade regeringen statsrådet Messing att  
  
 utse en särskild träbyggnadsförhandlare. Förhandlingsuppdraget  
  
 resulterade i ett underlag av förberedda överenskommelser och  
  
 samråd med skogsnäringen, delar av byggsektorn och andra berörda  
  
 av en nationell strategi för att främja en ökad träanvändning i  
  
 byggandet.82 Trähusbyggandets koppling till klimatfrågor tillgodoses  
  
 på kort sikt i strategin genom att man med hjälp av expertis och  
  
 myndigheter har för avsikt att klargöra trähusets miljöfördelar i ett  
  
 livscykelperspektiv.  
  
 I oktober 2004 bemyndigade regeringen sedermera statsrådet  
  
 Messing att utse en ordförande för arbetet med att samordna en  
  
 träbyggnadsstrategi. Ordförandens uppgift är att leda den Nationella  
  
 träbyggnadsstrategin som är en kommitté som verkar för att  
  
 åtgärdsförslagen i nyss refererade utredningsrapport genomförs.83  
  
 Kommitténs arbete beräknas vara slutfört senast den 31 december  
  
 2007.  
  
 82 Näringsdepartementet, Mer trä i byggandet - Underlag för en nationell strategi att främja  
  
 användning av trä i byggandet (ds. 2004:1).  
  
 83 Redogörelse för arbetsläget i Nationella träbyggnadsstrategin (2005-10-31). Den ordinarie  
  
 ordföranden riksdagsledamoten Bradshaw ersattes i maj 2005 av en tillförordnad  
  
 ordförande (landshövding Davis). 
  
 133  
  
 8 Ökad virkesproduktion  
  
 8.1 Direktiven  
  
 I direktiven står bl.a. att de ökande och konkurrerande anspråken  
  
 på råvaran ska belysas.  
  
 8.2 Regeringens skrivelse  
  
 I sin skrivelse om skogspolitiken ansåg regeringen att det är  
  
 oroande att resultaten på produktionssidan har försämrats på  
  
 viktiga punkter mellan den återväxtinventering som utfördes av  
  
 Skogsstyrelsen 1999/2000 jämfört med den som gjordes 1996/981.  
  
 Det är bl.a. brister i återbeskogningsarbetet som gör att produktionsmålet  
  
 inte uppfylls. Regeringen ansåg också att skogsvårdsstyrelserna  
  
 aktivt bör verka för att informera jägare och markägare  
  
 om viltbetningens konsekvenser för virkesproduktionen.  
  
 I samma skrivelse refererades att många av remissinstanserna  
  
 ansåg att skogspolitikens mål bör ligga fast. Skogsindustrierna  
  
 ansåg att det är viktigt att produktionsmålet i skogspolitiken  
  
 prioriteras.  
  
 8.3 Krav på ökad virkesproduktion  
  
 Flera aktörer inom den skogliga sektorn ställer i dag krav på att  
  
 skogens produktion av virke ska öka och menar att detta bör ske  
  
 genom att intensifiera produktionen på den produktiva skogsmarken.  
  
 Motiven till detta är bl.a. att industrins behov av virke ökar  
  
 och att efterfrågan på biobränsle från skogen spås en kraftig  
  
 ökning. Samtidigt ökar ambitionerna för skogens sociala roll och  
  
 utrymmet för naturvård ska bibehållas eller ökas.  
  
 1 Skr. 2003/04:39. 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 134  
  
 Även från statens sida förordas en högre virkesproduktion, bl.a. i  
  
 syfte att minska Sveriges beroende av olja. I december 2005 tillsatte  
  
 regeringen en kommission med uppgift att utarbeta ett övergripande  
  
 program för att minska Sveriges oljeberoende. Kommissionen  
  
 mot oljeberoende presenterade sin slutrapport i juni  
  
 2006. 
  
 2 I rapporten sägs att staten ska medverka till en storskalig  
  
 produktion av nya, inhemska drivmedel från skog- och åkermark.  
  
 Kommissionen gör bedömningen att skogens tillväxt kan ökas  
  
 långsiktigt med 1520 % genom effektivare skogsskötsel.  
  
 I regeringens strategiprogram Skogs- och träindustrin – en del av  
  
 det Innovativa Sverige framhålls att för den framtida utvecklingen  
  
 av skogs- och träindustrin är det strategiskt viktigt med åtgärder  
  
 för ökad skogstillväxt och framtida avverkning.3 I strategiprogrammet  
  
 hävdas att det finns en potential att öka skogens  
  
 tillväxt med 2050 % inom 50100 år utan att ge avkall på skogens  
  
 värde för människors livskvalitet och biologisk mångfald. I  
  
 programmet görs bedömningen att åtgärder med effekt på lång sikt  
  
 måste initieras under den närmaste tioårsperioden. Även åtgärder  
  
 på kort sikt bedöms som motiverade. Flera åtgärdsförslag har i  
  
 programmet identifierats inom skogsvård, skadebekämpning,  
  
 föryngringar, plant- och trädslagsval.  
  
 I strategiprogrammet sägs också att samhällets ökade behov av  
  
 virkesråvara motiverar flera insatser för ökad produktivitet och  
  
 avverkning och att det därför är viktigt att innovationssystemet för  
  
 utvecklande av ett rationellt och konkurrenskraftigt skogsbruk  
  
 vidareutvecklas. Kraftsamlingen med deltagande i FTP (Forest  
  
 Technology Platform) är viktig för fortsatta innovationer i skogsbruket,  
  
 framhålls det i strategiprogrammet. Såväl strategiprogrammet  
  
 som kommissionens rapport behandlas även i kapitel sex och  
  
 sju i detta betänkande.  
  
 KSLA:s skogsskötselkommitté menar, i en debattartikel, att  
  
 alla prognoser tyder på att skogsindustrin kommer att fortsätta  
  
 att expandera samtidigt som energisektorn expanderar kraftigt och  
  
 att efterfrågan på skogens förnyelsebara produkter därför kommer  
  
 att öka.4 För att möta denna ökade efterfrågan på virke anser  
  
 kommittén att virkesproduktionen på den produktiva skogsmarken  
  
 måste öka och naturvården effektiviseras.  
  
 2 På väg mot ett oljefritt Sverige, Kommissionen mot oljeberoende, juni 2006.  
  
 3 Skogs- och träindustrin – en del av det Innovativa Sverige, Näringsdepartementet, 2005.  
  
 4 KSLA:s skogsskötselkommitté: Eftersatt forskning hotar virkesproduktionen och miljön i  
  
 skogen, september 2005 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 135  
  
 I artikeln framför kommittén att det som krävs för att upprätthålla  
  
 och öka virkesproduktionen, parallellt med att naturvårdsambitionerna  
  
 och de sociala värdena säkerställs, är en satsning på  
  
 skoglig forskning. Kommittén framhåller att det är en politisk fråga  
  
 hur mycket man är beredd att satsa på forskning men också på  
  
 medel att föra ut kunskapen om hur virkesproduktionen kan ökas,  
  
 t.ex. i form av rådgivning och information till skogsägare.  
  
 8.4 Olika nivåer av produktionsökning  
  
 Ett möjligt sätt att resonera om produktionsökningen av virke i  
  
 skogen är att tala om fyra olika nivåer:  
  
  Öka produktionen upp till den s.k. lagnivån, dvs. upp till den  
  
 nivå som skogsvårdslagen kräver i dag.  
  
  Öka produktionen upp till den s.k. rådgivningsnivån, dvs. upp  
  
 till den skogspolitiska ambitionsnivån.  
  
  Öka produktionen ytterligare men fortfarande inom ramen för  
  
 dagens lagstiftning och politik.  
  
  Öka produktionen av virke genom åtgärder som inte ryms  
  
 inom nuvarande lagstiftning eller den vedertagna avvägningen  
  
 mellan de skogspolitiska målen. Det kan t.ex. handla om att  
  
 bedriva skogsbruk utan generella hänsyn på vissa arealer eller  
  
 att gödsla i ungskog eller mer intensivt än vad som i dag anses  
  
 acceptabel enligt Skogsstyrelsens allmänna råd.  
  
 De åtgärder som beskrivs under avsnitten 8.5.1 till 8.5.8 ryms inom  
  
 de tre första nivåerna ovan, dvs. att öka produktionen inom ramen  
  
 för dagens lagstiftning och politik. Detta ligger i linje med  
  
 utredningens direktiv, som förutsätter att skogspolitikens grunder  
  
 ligger fast.  
  
 8.4.1 Virkesproduktion enligt lagnivån  
  
 I dag uppfylls inte skogsvårdslagens alla krav med avseende på  
  
 virkesproduktion. Exempelvis når inte alla föryngringar upp till de  
  
 krav som ställs i lagen. Om alla föryngringar uppfyllde lagens krav 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 136  
  
 skulle virkesproduktionen öka med cirka 3 % eller 3 miljoner  
  
 m³sk/år från år 2050, enligt en bedömning av Skogforsk.  
  
 5  
  
 8.4.2 Virkesproduktion i nivå med de skogspolitiska  
  
 ambitionerna  
  
 För att nå det skogspolitiska produktionsmålet krävs att  
  
 skogsägarna gör större insatser än vad lagen kräver, på en nivå som  
  
 man i flera avseenden inte når upp till idag. Det gäller exempelvis  
  
 röjning av ungskog som är eftersatt avseende såväl areal som  
  
 intensitet. Eftersom det inte finns någon röjningsplikt får jämförelsen  
  
 göras mot de sektorsmål som Skogsstyrelsen beslutat efter  
  
 samråd med sektorn utifrån skogspolitikens inriktning. Med  
  
 dagens nivåer på röjning kommer detta mål inte att uppnås. Genom  
  
 att röja en större andel av ungskogen skulle den för marknaden  
  
 tillgängliga virkesproduktionen kunna öka med 13 miljoner  
  
 m³sk/år med effekt på 3050 års sikt, enligt bedömningar från  
  
 medlemmar i KSLA:s skogsskötselkommitté.  
  
 8.4.3 Produktionsökning inom ramen för nuvarande  
  
 lagstiftning och politik  
  
 I strategidokumentet Skogs- och träindustrin  en del av det  
  
 Innovativa Sverige framhåller regeringen att råvaruförsörjningen  
  
 behöver utvecklas på kort, medellång, (15 år) och lång (100 år) sikt.  
  
 I strategidokumentet framhålls att insatser för ökad tillväxt, såsom  
  
 bl.a. förädlat plantmaterial, gödsling och utvecklade skogsskötselmetoder,  
  
 produktivitet och teknikutveckling i skogsbruket är  
  
 särskilt prioriterade.  
  
 Huvuddelen av dessa är åtgärder som ryms inom ramen för  
  
 nuvarande lagstiftning och skulle kunna ge en ökad virkesproduktion  
  
 med 2550 miljoner m³sk/år på 1060 års sikt enligt KSLA:s  
  
 skogsskötselkommitté. Av de ovan listade åtgärderna är gödsling,  
  
 enligt KSLA, den som snabbast kan ge en ökad virkesproduktion.  
  
 5 Skogforsk, Utvecklingskonferens 2004,Redogörelse nr 1, 2004. 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 137  
  
 8.4.4 Ytterligare ökning av virkesproduktionen  
  
 Utöver de åtgärder som ryms inom ramen för nuvarande lagstiftning  
  
 och politik kan man öka virkesproduktionen genom att införa  
  
 nya metoder som skulle kräva ändringar i nuvarande lagstiftning  
  
 eller i den vedertagna avvägningen mellan de skogspolitiska målen.  
  
 Ett sätt att göra det är, enligt forskningsprogrammet Fiberskog vid  
  
 SLU, att öka diversifieringen av den brukade arealen så att en viss  
  
 del av skogsmarken intensivodlas (plantageskogsbruk med  
  
 återkommande gödsling som startar tidigt i beståndets ålder), en  
  
 viss del odlas med lika vikt på produktion och miljö (dagens  
  
 skogsbruk) och en viss del odlas extensivt eller avsätts som  
  
 reservat. På den mark som odlas mer intensivt skulle målet vara att  
  
 uppnå en hög skogsproduktion och lönsamhet med små negativa  
  
 miljöeffekter, enligt Fiberskog. Förenklat kan man säga att  
  
 produktionsmålet där är överordnat miljömålet vad beträffar  
  
 biologisk mångfald, kulturmiljövärden och värden för rekreation  
  
 och friluftsliv.  
  
 Hur hög produktion man kan uppnå vid intensivodling av gran  
  
 beror enligt Fiberskogsprogrammet på markens naturliga  
  
 produktionsförutsättningar och på de intensivodlingsåtgärder man  
  
 ämnar vidta. Förädlingsgraden hos det plantmaterial man använder  
  
 har också stor betydelse. Den klart mest virkesproduktionshöjande  
  
 intensivodlingsåtgärden är tillförsel av växtnäringsämnen (gödsling).  
  
 Med gödsling kan därför produktionen av stamved i de flesta  
  
 av våra barrskogar ökas betydligt. Genom en balanserad näringsgiva,  
  
 så kallad näringsoptimering, kan man enligt Fiberskogsprogrammet  
  
 vid intensivodling anpassa innehållet i givan till de  
  
 näringsämnen som beståndet har brist på.  
  
 Flera av medlemmarna i KSLA:s skogsskötselkommitté ifrågasätter  
  
 dock intensivodlingens lönsamhet. Dessutom är man tveksam  
  
 till om de redovisade produktionseffekterna kan uppnås utan  
  
 negativa miljöeffekter. Kommittén förordar mot den bakgrunden  
  
 att man inväntar resultaten av kommande miljökonsekvensbeskrivningar  
  
 innan man drar slutsatser om miljöeffekterna av denna typ  
  
 av intensivodling. 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 138  
  
 8.5 Åtgärder för att öka produktionen av virke  
  
 Regeringen menar, i strategiprogrammet Skogs- och träindustrin -  
  
 en del av det Innovativa Sverige att det finns en potential att öka  
  
 skogens tillväxt med 2050 % inom 50100 år utan att ge avkall på  
  
 skogens värde för människors livskvalitet och biologisk mångfald.  
  
 I den rapport som Kommissionen mot oljeberoende presenterade  
  
 i juni 2006 föreslås att skogens tillväxt ökas långsiktigt med  
  
 1520 % genom effektivare skötsel i form av röjning, gallring,  
  
 förädlat plantmaterial, dikesrensning och gödsling samt genom  
  
 intensivare odling av gran och löv på några procent av arealen.  
  
 Kommissionen anser att forskning och utveckling behövs inom  
  
 en rad områden för att möjliggöra skogsbrukets bidrag till en ökad  
  
 produktion av biodrivmedel från jord och skog. Kommissionen  
  
 pekar bl.a. ut följande områden för utökad forskning och  
  
 utveckling:  
  
  Ökad produktion av skogsråvara med hållbara skötselmetoder i  
  
 konventionellt skogsbruk.  
  
  Förutsättningarna för en långsiktigt hållbar intensivodling av  
  
 skog.  
  
  Bästa användning av olika delar av skogsråvaran; utveckling av  
  
 miljöteknik för biobränslen, förbättrad logistik och hantering,  
  
 transporter av uttag.  
  
  Näringsbalans och försurningsrisker i samband med uttag av  
  
 grot.  
  
  Fortsatt genetisk förädling av plantmaterial med möjlighet att  
  
 implementera nya tekniker.  
  
 KSLA:s skogsskötselkommitté hävdar att vi i Sverige, trots  
  
 avsättningar till naturvård, skulle kunna öka virkesproduktionen  
  
 med cirka 2550 % på 1060 års sikt, beroende på vilka åtgärder  
  
 som prioriteras och hur mycket skogsägarna är beredda att  
  
 investera i skogsproduktionen. Ökningen skulle främst ske genom  
  
 bättre och effektivare skogsskötsel och naturvård. Kommittén  
  
 listar ett antal åtgärder som skulle kunna bidra till denna produktionsökning.  
  
 Ett antal av dem beskrivs i detta kapitel. Hur stor  
  
 och hur snabb produktionsökning respektive åtgärd väntas ge är  
  
 svårt att ange exakt men skattningar som bl.a. medlemmar ur  
  
 KSLA:s skogsskötselkommitté har gjort för respektive åtgärd  
  
 framgår nedan. 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 139  
  
 8.5.1 Bättre föryngringar  
  
 Skogsstyrelsens uppföljning av föryngringar  
  
 I juni 2006 publicerade Skogsstyrelsen resultaten av en uppföljning  
  
 av återväxten av skog.6 Undersökningen visar att andelen föryngringar  
  
 som uppfyller skogsvårdslagens minimikrav på kvalitet och  
  
 sammansättning ökat, från 82 % i 2005 års mätning till 84 % i 2006  
  
 års mätning. Skogsstyrelsen anser dock att den godkända återväxten  
  
 fortfarande ligger under önskvärd nivå. För att föryngringen  
  
 ska uppfylla skogsvårdslagens bestämmelser så ska vissa krav på  
  
 plantantal, täthet, trädslag och kvalitet vara uppfyllda.  
  
 Figur 8.1 Andel av den föryngringsavverkade arealen som uppfyller SVL:s  
  
 kravpå antal huvudplantor och luckighet för olika föryngringsmetoder  
  
 Källa: Skogsstyrelsen.  
  
 Den totala siffran för storskogsbruket (i hela landet) är 89 %  
  
 godkända föryngringar i 2006 års mätning. De privata skogsägarna  
  
 har generellt en något lägre andel godkända föryngringar med  
  
 81 %.  
  
 Mätningarna visar att återväxterna har blivit bättre både där  
  
 skogsägarna valt att föryngra med naturlig föryngring, dvs. genom  
  
 att kvarlämnade fröträd besår marken, och där skogsägarna valt att  
  
 6 Skogsstyrelsen: Skogsföryngring  resultat från Skogsstyrelsens återväxtinventering Rikspolytax 
  
 , 2006.  
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 70 
  
 80 
  
 90 
  
 100 
  
 1975 1977 1979 1981 1983 1985 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 
  
 Inventeringsår 
  
 Procent  
  
 Skogsodling 
  
 Naturlig föryngring 
  
 Totalt 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 140  
  
 plantera. En stor bidragande orsak till det ökande antalet godkända  
  
 föryngringar tros vara att en ökad andel av föryngringsarealen  
  
 markbereds.  
  
 Plantering är den föryngringsmetod som har använts mest.  
  
 Arealandelen där man använt plantering som föryngringsmetod har  
  
 minskat från 65 % vid inventeringen 1999/2001 till 62 % vid  
  
 inventeringen 2003/2005, enligt Skogsstyrelsens uppföljning. Föryngringsmetoden  
  
 naturlig föryngring har använts på 34 % av den  
  
 föryngringsavverkade arealen. Metoden används mer av privata  
  
 skogsägare (39 %) än övriga (28 %). Sådd har använts på 1 % av  
  
 arealen och 3 % av arealen har lämnats utan föryngringsåtgärd.  
  
 Effekter av förbättrade föryngringar  
  
 I en rapport från Skogforsk görs en beräkning av en rimlig och  
  
 möjlig produktionsökning för hela landet om vissa produktionshöjande  
  
 åtgärder vidtas.  
  
 7 När det gäller föryngringar gör Skogforsk  
  
 bedömningen att om alla föryngringar uppfyllde lagens krav så  
  
 skulle virkesproduktionen öka med cirka 3 % eller 3 miljoner  
  
 m³sk/år från år 2050. Om föryngringsarbetet förbättras ytterligare,  
  
 t.ex. genom att planteringsandelen stiger från 60 % till 80 %,  
  
 bedömer Skogforsk att avverkningsökningen kan fördubblas, dvs.  
  
 stiga till 6 %.  
  
 Skogforsk beräknar i samma rapport effekterna av att använda  
  
 plantmaterial som kommer från nyanlagda fröplantager med högre  
  
 förädlingsvinst än dagens fröplantager till 8 % högre virkesproduktion  
  
 från år 2050. Man har då skattat att cirka halva den  
  
 teoretiska förädlingspotentialen faktiskt uppnås i fält efter att man  
  
 dragit bort effekterna av bl.a. självföryngring. Förädlat material ger  
  
 högre produktion till en liten merkostnad jämfört med ej förädlat  
  
 plantmaterial, dvs. merinvesteringen för skogsägaren är liten per  
  
 extra kubikmeter.  
  
 KSLA:s skogsskötselkommitté pekar på en potential på samma  
  
 nivå som Skogforsk. Flera osäkerheter finns dock avseende bättre  
  
 föryngringar, enligt KSLA. Som exempel godkänns i dag föryngringar  
  
 med en relativt stor andel lövträd (vilket inte var fallet innan  
  
 1994), med en svårskattad produktionssänkning som följd. En  
  
 annan osäkerhet i skattningarna är om det finns mekaniska skydd  
  
 7 Skogforsk, Utvecklingskonferens 2004, Redogörelse nr 1, 2004. 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 141  
  
 med tillräcklig effekt mot snytbagge, när de bekämpningsmedel  
  
 som används mot snytbagge förbjuds år 2010.  
  
 8.5.2 Röjning  
  
 Eftersom det inte finns någon röjningsplikt går det inte att lägga  
  
 fast en lagnivå för röjning. Däremot finns ett nationellt sektorsmål  
  
 för röjning som dock inte kommer att uppnås om röjningen ligger  
  
 kvar på dagens nivå.  
  
 Kvalitén på virket i oröjda skogar blir låg och i en tid när  
  
 skogsråvaran inte räcker fullt ut för våra inhemska behov, är  
  
 röjningen än mer viktig, menar Skogsstyrelsen. Det har dessutom  
  
 visat sig att röjningens kostnader ofta betalar sig redan vid första  
  
 gallringen.  
  
 KSLA:s skogsskötselkommitté gör bedömningen att bättre  
  
 utförd röjning skulle ge en ökad gagnvirkesproduktion på 13  
  
 miljoner m³sk/år och att effekten skulle slå igenom på 3050 års  
  
 sikt. Kommittén bedömer att kunskapen är tämligen god på  
  
 området.  
  
 Röjning behandlas mer utförligt i kapitel 10 av detta betänkande.  
  
 8.5.3 Gödsling  
  
 Enligt Skogsstyrelsen inkluderar i begreppet skogsgödsling såväl  
  
 traditionell gödsling med främst kväve, askåterföring, slamspridning  
  
 som andra former av kompensations- och vitaliseringsgödsling.  
  
 I samtliga fall förutsätts att åtgärden är till nytta för  
  
 skogen.  
  
 På fastmark i Sverige är det normalt tillgången på upptagbart  
  
 kväve som begränsar trädens tillväxt. Bl.a. mot bakgrund av detta är  
  
 kvävegödsling av skog en produktionshöjande åtgärd, som normalt  
  
 snabbt ger ökad tillväxt och möjliggör ökade virkesuttag. Under  
  
 förutsättning att gödslingen sker på lämpligt sätt på lämplig mark  
  
 ger en konventionell gödsling med 150 kg N/ha ett tillväxttillskott  
  
 på i genomsnitt cirka 15 m³sk/ha under en åttaårsperiod, enligt  
  
 Skogsstyrelsen.8  
  
 Den kvävegödslade arealen uppgick i hela landet till knappt  
  
 200 000 ha/år när det gödslades som mest under tidigt 1980-tal.  
  
 8 Direktiv – nya allmänna råd för kvävegödsling av skogsmark, Skogsstyrelsen, 2006. 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 142  
  
 Kvävegödsling har dock sedan början av 1990-talet haft en tämligen  
  
 ringa omfattning. Under de senaste tio åren har omkring  
  
 20 000  25 000 ha kvävegödslats per år, främst inom storskogsbruket  
  
 i norra och mellersta Sverige. Bara små arealer (cirka  
  
 50100 ha per år) har de senaste åren kvävegödslats i södra Sverige,  
  
 enligt Skogsstyrelsen.  
  
 Produktionseffekter av gödsling  
  
 Kvävegödsling anges av flera bedömare vara den åtgärd som ger  
  
 snabbast produktionsökning. Effekten inträder efter cirka fem år.  
  
 KSLA:s skogsskötselkommitté beräknar att om 100 000 ha gödslas  
  
 årligen så ökar virkesproduktionen med 1,5 miljoner m³sk/ha och  
  
 år. Skogforsk har gjort beräkningar som pekar på produktionseffekter  
  
 i samma storleksordning.9  
  
 Nuvarande bestämmelser  
  
 Vilka och hur stora arealer skog som gödslas avgörs av en mängd  
  
 samverkande faktorer som t.ex. ekonomiska överväganden och  
  
 miljömässiga hänsyn. Gödsling av skogsmark regleras också i  
  
 lagstiftningen, i första hand i skogsvårdslagen och miljöbalken.  
  
 Skogsstyrelsen är ansvarig myndighet både för 30 § Skogsvårdslagen  
  
 och samråd enligt 12 kap. 6 § miljöbalken avseende skogsbruksåtgärder  
  
 (exv. kvävegödsling). Det innebär att båda lagarna  
  
 ofta är tillämpliga när det gäller kvävegödsling. Samrådsparagrafen  
  
 är generellt utformad och gäller alla verksamheter och åtgärder  
  
 som kan komma att väsentligt ändra naturmiljön, men det krävs att  
  
 verksamheten ska nå en viss nivå för att paragrafen ska bli  
  
 tillämplig (som praxis brukar arealen 50 ha gödsling inom en  
  
 brukningsenhet nämnas). Skogsvårdslagens föreskrifter däremot  
  
 anger vissa preciserade skyldigheter som finns vid skötsel av all  
  
 skog.  
  
 Kvävegödsling och eventuell lagring av gödselmedel betraktas av  
  
 Skogsstyrelsen som miljöfarlig verksamhet. Kommuner är i detta  
  
 sammanhang tillsynsmyndighet och bör därför höras.  
  
 I föreskrifterna till 30 § skogsvårdslagen anges att det inte är  
  
 tillåtet att gödsla skogliga impediment större än 0,1 ha. Vidare  
  
 9 Skogforsk, Redogörelse nr 1, 2004. 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 143  
  
 anges att skador till följd av skogsbruksåtgärder ska undvikas eller  
  
 begränsas:  
  
  I eller invid hänsynskrävande biotoper.  
  
  För växt- och djurarter som enligt Naturvårdsverkets beslut  
  
 den 10 maj 2000 är rödlistade. På samma sätt ska hänsyn tas till  
  
 spelplatser för tjäder samt till växt- och djurarter som är  
  
 ovanliga inom regionen.  
  
  På mark och i vatten.  
  
 Gödsling ska således utföras så att skador på miljön undviks eller  
  
 begränsas.  
  
 I Allmänna råd för användning av kvävegödselmedel på skogsmark,  
  
 som utkom 1991, uttrycks Skogsstyrelsens dåvarande syn på  
  
 användningen av kvävegödsel i skogsbruket. 
  
 10 Dessa allmänna råd  
  
 var inte knutna till någon bestämmelse i skogsvårdslagen. Vid  
  
 utformningen av föreskrifterna till 30 § skogsvårdslagen 1993 valde  
  
 Skogsstyrelsen att knyta råden till denna paragraf.  
  
 Syftet med de nuvarande allmänna råden var och är att de ska  
  
 leda till att riskerna för oönskade effekter minimeras. Med  
  
 oönskade effekter avses här:  
  
  Försurning av vatten och mark.  
  
  Kväveutlakning och kraftigt förhöjda halter av oorganiskt  
  
 kväve i ytvatten.  
  
  En riskabelt stor uppbyggnad av markens kväveförråd.  
  
  Utslagning eller störning av hotad flora/fauna.  
  
 Gällande allmänna råd innehåller allmänna begränsningar beträffande  
  
 tidpunkt för spridning, skyddszoner, områden inom vilka gödsling  
  
 ej bör ske, marktyper som ej bör gödslas, anpassning inom  
  
 oenhetliga områden samt begränsning när det gäller användning av  
  
 olika gödselmedel. Det finns även begränsningar när det gäller  
  
 kvävegödsling inom olika delar av landet.  
  
 I de allmänna råden ställs bl.a. sju grundkrav på bestånden för att  
  
 de ska vara lämpliga att gödsla. Dessa riktlinjer är till för att minska  
  
 riskerna för att oönskade effekter ska uppkomma och är aktuella  
  
 även utifrån dagens kunskap, enligt Skogsstyrelsen. 
  
 11  
  
 Enligt ovan nämnda allmänna råd ska föreskrifterna, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, tolkas så att gödsling inte bör ske i närheten av  
  
 10 SKSFS 1991:2.  
  
 11 Direktiv – nya allmänna råd för kvävegödsling av skogsmark, Skogsstyrelsen, 2006. 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 144  
  
 sjöar och vattendrag. Gödsling bör inte ske på bördiga marker och  
  
 inte heller på lavdominerade marker. Vidare bör gödsling inte ske i  
  
 Götaland med hänsyn till det atmosfäriska nedfallet.  
  
 Skogsstyrelsen beslutade i maj 2006 om ett projekt med syfte att  
  
 ta fram nya allmänna råd för kvävegödsling. De nya allmänna råden  
  
 är, enligt projektets direktiv, tänkta att träda i kraft inför  
  
 fältsäsongen 2007. Behovet av nya råd motiveras av Skogsstyrelsen  
  
 med att ny kunskap har tillkommit sedan de nu gällande råden  
  
 skrevs, att det atmosfäriska nedfallet av försurande ämnen har  
  
 minskat och att skogens nyttjande har intensifierats.  
  
 8.5.4 Dikning  
  
 Olika typer av dikning och regelverk för dessa  
  
 I skogliga sammanhang skiljer man på nydikning, dikesrensning,  
  
 skyddsdikning och restaureringsdikning.  
  
 Markavvattning eller nydikning innebär att varaktiga diken tas  
  
 upp i ett tidigare odikat område. Markavvattning får enligt 11 kap.  
  
 13 § miljöbalken inte ske utan tillstånd av länsstyrelsen. I större  
  
 delen av södra Sverige upp till Bergslagen råder ett principiellt  
  
 förbud mot markavvattning (14 §). Förbudet syftar till att hindra  
  
 att ny mark tas i anspråk för dikning. Dispens medges om det finns  
  
 särskilda skäl. Höjd skogsproduktion kan räknas till särskilda skäl i  
  
 detta sammanhang. Normalt ges dispens för kompletterande  
  
 åtgärder i tidigare dikade områden. Dikenas varaktighet är viktig  
  
 för att skilja markavvattning från t.ex. skyddsdikning.  
  
 Dikesrensning är inte närmare definierat i författning, men  
  
 används i 11 kap. miljöbalken och innebär en form av vattenverksamhet.  
  
 Åtgärden innebär att gamla diken som mist sin funktion  
  
 rensas. Den som inte har syftet att varaktigt förbättra förutsättningarna  
  
 för virkesproduktion, utan bara vill återställa ett tidigare  
  
 tillstånd, behöver bara anmäla åtgärden som skyddsdikning minst  
  
 sex veckor i förväg till Skogsstyrelsen. Vid större omfattning ska  
  
 åtgärden anmälas till Skogsstyrelsen för samråd. När igenväxningen  
  
 av diken gått så långt att marken försumpats bortom gränsen för  
  
 rensning anses ett nytt naturtillstånd ha inträtt. För att förbättra  
  
 dräneringen krävs då tillstånd för markavvattning.  
  
 Skyddsdikning definieras i Skogsstyrelsens föreskrifter till 14 §  
  
 skogsvårdslagen som sådan dikning efter avverkning som inte 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 145  
  
 kräver tillstånd enligt 11 kap. miljöbalken. I praxis avses med  
  
 begreppet, enligt Skogsstyrelsen, en grundare dikning som syftar  
  
 till att tillfälligt, under föryngringsfasen, leda bort det överskottsvatten  
  
 som uppstår när trädens dränerande funktion saknas.  
  
 Skyddsdikning är anmälningspliktig enligt 14 § skogsvårdslagen.  
  
 Anmälan ska göras minst sex veckor i förväg. Vid skyddsdikning  
  
 ska hänsyn tas till natur- och kulturmiljön enligt föreskrifterna till  
  
 30 §. Mer omfattande skyddsdikning kan vara anmälningspliktig till  
  
 Skogsstyrelsen för samråd enligt 12 kap. 6 § miljöbalken.  
  
 Restaureringsdikning nämns inte i någon författning. Uttrycket  
  
 har börjat användas efter stormen Wolfe i januari 2005 och syftar  
  
 då på återställande av diken som har förstörts av stormfällning. Det  
  
 råder osäkerhet hos såväl myndigheter som markägare om när  
  
 restaureringsdikning är tillåten.  
  
 Produktionseffekter av dikning  
  
 Enligt beräkningar av professor Cox vid SLU finns idag  
  
 cirka 200 000 ha dikad mark med icke funktionsdugliga diken. Av  
  
 dessa utgörs cirka 180 000 ha av marker som domineras av örter  
  
 och bättre ris, vilket indikerar näringsmässigt goda förutsättningar  
  
 för skogsproduktion. Utöver dessa 200 000 ha med icke  
  
 funktionsdugliga diken finns, enligt Hånell, en betydande areal  
  
 skogsmark där dikena visserligen klassas som funktionsdugliga men  
  
 där dikessystemet är för glest för att avvattna området effektivt.  
  
 Här finns ytterligare produktionspotential som kan realiseras  
  
 genom att förtäta det befintliga dikessystemet (s.k. kompletteringsdikning) 
  
 . 
  
 12  
  
 Enligt bedömningar av KSLA:s skogsskötselkommitté skulle en  
  
 rensning av diken i behovsnivå ge en produktionseffekt på 13  
  
 miljoner m³sk/år på 1060 års sikt. Kommittén bedömer dock att  
  
 kunskapsläget är mindre bra när det gäller effekterna av dikesrensning.  
  
 SkogForsk som gjort en utredning av detta för Holmen  
  
 skog menar att det på Holmens marker skulle kunna röra sig om  
  
 2 % i produktionspotential, dvs. i samma nivå som siffran ovan.  
  
 12 Hånell, B. 2004. Arealer för skogsgödsling med träaska och torvaska på organogena jordar i  
  
 Sverige. Värmeforsk. Miljöriktig användning av askor 872. 35 pp.  
  
 Hånell, Lee, T. 2005. An evaluation of land suitability for forest fertilization with  
  
 biofuel ash on organic soils in Sweden. For. Ecol. and Manage. 209, 43-55. 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 146  
  
 8.5.5 Outnyttjad skogsmark  
  
 Enligt skogsvårdslagen är mark att anse som skogsmark om den är  
  
 lämplig för virkesproduktion och inte i väsentlig utsträckning  
  
 används för annat ändamål. Inom ramen för skogsvårdslagens  
  
 definition finns därmed arealer med outnyttjad skogsmark.  
  
 Nedlagd jordbruksmark som inte har beskogats är ett exempel på  
  
 sådan outnyttjad mark. Här finns en produktionspotential, men  
  
 också en konflikt när det gäller att beskoga öppen mark. I  
  
 praktiken är det dessutom oklart när annan mark övergår till att  
  
 vara skogsmark.  
  
 Ett annat exempel på outnyttjad skogsmark är delar av de  
  
 skogliga impedimenten som med åtgärder skulle bli produktiv  
  
 skogsmark. Denna potential är dock i stort sett outredd, enligt  
  
 KSLA:s skogsskötselkommitté.  
  
 Omföring av annan mark till skogsmark  
  
 Skogsstyrelsen anser att jordbruksmark övergår till att vara  
  
 skogsmark i det ögonblick marken läggs ned, om marken är lämplig  
  
 för virkesproduktion och inte i väsentlig utsträckning används för  
  
 annat ändamål, dvs. uppfyller villkoren i 2 § första stycket SVL.  
  
 Det ska inte heller föreligga sådana särskilda förhållanden som  
  
 anges i 2 § andra stycket. Där framgår att mark som ligger helt eller  
  
 i huvudsak outnyttjad inte ska anses som skogsmark om den på  
  
 grund av särskilda förhållanden inte bör tas i anspråk för  
  
 virkesproduktion. Enligt Skogsstyrelsens allmänna råd till 2 § bör  
  
 sådan mark inte tas i anspråk för virkesproduktion om återväxtåtgärder  
  
 kan komma att skada särskilda värden för natur- eller  
  
 kulturmiljövården. Detsamma bör enligt de allmänna råden gälla  
  
 när jordbruksmark tillfälligt har tagits ur jordbruksproduktion i  
  
 samband med att ändringar skett i ägar-, drifts- eller marknadsförhållanden.  
  
 I praktiken kan det vara svårt att fastställa tidpunkten för  
  
 nedläggning. Enligt 3 § förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i  
  
 jordbruket får jordbruksmark tas ur jordbruksproduktion tidigast  
  
 åtta månader efter det att anmälan om åtgärden har gjorts till  
  
 länsstyrelsen, om inte länsstyrelsen medger något annat. Anmälan  
  
 behövs dock inte om åtgärden är av ringa betydelse för jordbruket  
  
 på brukningsenheten eller för natur- och kulturmiljön och inte 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 147  
  
 heller när marken tas i anspråk för verksamhet vars tillåtlighet  
  
 prövats i särskild ordning.  
  
 Enligt 3 § Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1999:119)  
  
 om hänsyn till natur- och kulturmiljövärden i jordbruket ska  
  
 anmälan göras skriftligen till länsstyrelsen och undertecknas av  
  
 brukaren. Anmälan ska bl.a. innehålla uppgifter om avsedd  
  
 markanvändning, berörd areal, trädslag som avses användas vid  
  
 eventuell skogsodling och vilket år marken avses att tas ur  
  
 produktion. Även en karta ska bifogas som visar den berörda  
  
 marken.  
  
 Om länsstyrelsen inte har någon erinran mot den anmälda  
  
 åtgärden, övergår marken, enligt Skogsstyrelsens uppfattning till  
  
 skogsmark vid den tidpunkt brukaren tar marken ur produktion,  
  
 dock tidigast åtta månader efter att anmälan inkom till  
  
 länsstyrelsen. Om länsstyrelsen efter begäran av brukaren medger  
  
 att marken tas ur produktion tidigare än inom åtta månader kan  
  
 övergången till skogsmark ske redan då.  
  
 Om länsstyrelsen anser att en beskogningsåtgärd kan komma att  
  
 väsentligt ändra naturmiljön, kan myndigheten inom ramen för  
  
 12 kap. 6 § miljöbalken, i dialog med markägaren, försöka komma  
  
 överens om anpassningar. Därutöver har länsstyrelsen möjlighet att  
  
 med stöd av 12 kap. 6 § miljöbalken förelägga den anmälningsskyldige  
  
 att vidta de åtgärder som behövs för att begränsa eller  
  
 motverka skada på naturmiljön. Om sådana åtgärder inte är  
  
 tillräckliga och det är nödvändigt för skyddet av naturmiljön, får  
  
 myndigheten förbjuda åtgärden. Eftersom jordbruk är pågående  
  
 markanvändning anses inte denna avsevärt försvåras av ett förbud  
  
 mot skogsplantering. Markägaren har således inte rätt till ersättning  
  
 från staten i ett sådant fall.  
  
 Miljödomstolen i Växjö har i en dom (Mål nr M437-05) angett  
  
 följande. Regeringsrätten har  tagit ställning till förutsättningarna  
  
 för förbud enligt 20 § naturvårdslagen mot att ta  
  
 åkermark ur jordbruksproduktion genom skogsplantering och har  
  
 ansett att möjligheten att förbjuda en sådan åtgärd skall användas  
  
 endast i undantagsfall i särskilt skyddsvärda områden. Naturvårdslagen  
  
 är numera upphävd och 20 § denna lag har ersatts med  
  
 12 kap. 6 § miljöbalken. Av miljöbalkens förarbeten13 framgår att  
  
 naturvårdslagens bestämmelser om samråd har infogats i balken  
  
 och det inte har skett någon materiell förändring i de delar som  
  
 13 Prop. 1997/98:45, del 1, s. 380 ff. 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 148  
  
 reglerar förutsättningarna för förelägganden och förbud.  
  
 Regeringsrättens avgörande har således inte förlorat sin aktualitet i  
  
 och med miljöbalkens ikraftträdande.  
  
 Miljödomstolen i Växjö har i en annan dom (Mål nr M3197-03)  
  
 ansett att marken alltjämt är att anse som jordbruksmark om  
  
 anmälan om att ta marken ur produktion inte gjorts till länsstyrelsen.  
  
 Skogsstyrelsen delar inte denna uppfattning, eftersom  
  
 det skulle innebära att mark som successivt vuxit igen, men där  
  
 anmälan om nedläggning inte gjorts, ändå skulle betraktas som  
  
 jordbruksmark. Detta även om marken är lämplig för virkesproduktion  
  
 och inte i väsentlig utsträckning används för annat  
  
 ändamål, dvs. är skogsmark enligt 2 § första stycket 1 skogsvårdslagen.  
  
 Det är angeläget att rättsläget i denna fråga klargörs, anser  
  
 Skogsstyrelsen.  
  
 Skogsstyrelsen anser att anmälan för samråd enligt 12 kap. 6 §  
  
 miljöbalken ska göras hos Skogsstyrelsen vid beskogning av redan  
  
 nedlagd jordbruksmark, om åtgärden gäller större arealer. Vid  
  
 beskogning av nedlagd jordbruksmark är också Skogsstyrelsens  
  
 föreskrifter till 30 § skogsvårdslagen om hänsyn till natur- och  
  
 kulturmiljön tillämpliga.14  
  
 Areal outnyttjad skogsmark  
  
 Arealen jordbruksmark som inte längre brukas och som därför i  
  
 lagens mening är att betrakta som skogsmark är svår att skatta. Det  
  
 är, enligt Skogsstyrelsen, oklart hur mycket sådan mark som finns  
  
 tillgänglig och som är lämplig för skogsproduktion. Enligt siffror  
  
 från Skogsstyrelsen, baserade på Riksskogstaxeringens material  
  
 avseende åren 20002002 finns det cirka 140 000 ha obeskogad  
  
 jordbruksmark där brukningen upphörde för mer än tre år sedan  
  
 och som därmed kan anses vara skogsmark.  
  
 Oljekommissionen redovisar i sin rapport en siffra på 400 000 ha  
  
 tidigare jordbruksmark, som enligt kommissionens rapport skulle  
  
 kunna användas för biobränsleproduktion15. Där framgår emellertid  
  
 inte hur stor andel av denna areal som är att betrakta som  
  
 skogsmark i lagens mening.  
  
 14 SKSFS 1993:2.  
  
 15 På väg mot ett oljefritt Sverige, Kommissionen mot oljeberoende, juni 2006. 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 149  
  
 8.5.6 Minskade viltskador  
  
 En minskad omfattning av de skador som klövvilt orsakar på  
  
 skogsbestånd är en viktigt del i att bibehålla och öka den framtid  
  
 produktionen av virke. Viltskador behandlas i kapitel 11 i detta  
  
 betänkande.  
  
 Enligt en delutredning i SKA 9916 skulle produktionseffekten av  
  
 halverade viltskador bli minst 12 miljoner m³sk/år, eller 12 %,  
  
 men det påpekades att den ekonomiska effekten skulle bli betydligt  
  
 större då kvalitetsförlusterna förmodligen kostar betydligt mer än  
  
 de rena produktionsförlusterna.  
  
 Man bör också observera de indirekta effekterna av för höga  
  
 viltstammar, som att viltskador delvis styr mot trädslag som i  
  
 många fall inge ger maximal produktion på ståndorten (exv. gran på  
  
 tallmark), samt markägarna ibland tvekar att föryngra och röja  
  
 p.g.a. ett hårt betestryck.  
  
 8.5.7 Utländska trädarter  
  
 Användning av utländska trädarter, eller främmande trädslag som  
  
 det också kallas, är en åtgärd som kan bidra till ökad virkesproduktion  
  
 bl.a. genom snabbare tillväxt än inhemska trädslag på vissa  
  
 typer av mark.  
  
 Ett antal utländska trädarter används i det svenska skogsbruket.  
  
 Contortatallen är det utländska trädslag som används i störst  
  
 omfattning. Enligt Skogsindustrierna hade den, t.o.m. 2006, planterats  
  
 på 600 000 ha, främst i Norrland.17 Enligt Skogsstatistisk  
  
 årsbok 2006 utgör contortatall 0,4% av det totala virkesförrådet.  
  
 18  
  
 Under perioden 20002003 planterades enligt Skogsindustrierna  
  
 2 500 ha contorta årligen. Andra utländska trädarter som används i  
  
 svenskt skogsbruk är t.ex. hybridlärk, sitkagran, svartgran, douglasgran  
  
 och hybridasp.  
  
 Enligt 9 § skogsvårdsförordningen får utländska trädarter bara i  
  
 undantagsfall användas som skogsodlingsmaterial. Begreppet  
  
 utländska trädarter har inte definierats i någon författning men  
  
 enligt Skogsstyrelsens praxis betraktas de trädslag som naturligt,  
  
 utan människans hjälp, funnits eller finns i landet efter senaste  
  
 istiden att betraktas som icke utländska trädslag.  
  
 16 SKA 99 (Skogliga konsekvensanalyser), Skogsstyrelsen 2000.  
  
 17 Främmande trädslag – en naturlig del av svenskt skogsbruk, Skogsindustrierna, 2006.  
  
 18 Skogsstatistisk årsbok 2006, Skogsstyrelsen, 2006. 
  
 Ökad virkesproduktion SOU 2006:81  
  
 150  
  
 Ett exempel på praxis är att europeisk lärk, japansk lärk och  
  
 korsningen hybridlärk ses som utländska trädslag medan sibirisk  
  
 lärk ses som icke utländskt sedan en forskare hittat en lärkkotte i  
  
 en torvmosse, och kotten daterats till en tidpunkt efter den senaste  
  
 istiden. Hybridasp, en korsning mellan svensk asp och en amerikansk  
  
 asp, ses som ett icke utländskt trädslag (men kanske inte  
  
 heller som ett inhemskt?).  
  
 Enligt 9 § skogsvårdsförordningen får utländska trädarter inte  
  
 användas som skogsodlingsmaterial i den fjällnära skogen. Skogsstyrelsen  
  
 får dock medge undantag för en begränsad användning  
  
 om det behövs för något vetenskapligt, angeläget ändamål. Utanför  
  
 den fjällnära skogen är användningen av utländska trädarter  
  
 reglerad i Skogsstyrelsens föreskrifter. Regleringen utgörs av en  
  
 anmälningsplikt för skogsägare som avser att använda skogsodlingsmaterial  
  
 av utländska trädarter på en areal av minst 0,5 ha, en  
  
 begränsning av var contortatall får användas, samt en fotnot till  
  
 föreskrifterna. I fotnoten uttrycks Skogsstyrelsens uttolkning av  
  
 9 § första stycket skogsvårdsförordningen som innebär att  
  
 utländska trädarter får användas endast i undantagsfall. Denna  
  
 fotnot avser endast högsta arealer för användningen av contortatall  
  
 inom landet. För den enskilda brukningsenheten och för andra  
  
 utländska trädarter än contortatall finns inga regler för vad som  
  
 avses med endast i undantagsfall.  
  
 8.5.8 Övriga produktionshöjande åtgärder  
  
 KSLA:s skogsskötselkommitté listar ytterligare ett antal möjliga  
  
 åtgärder för att öka virkesproduktionen inom ramen för nuvarande  
  
 lagstiftning. Dessa är bl.a.:  
  
  Gallring. Merproduktionen räknat i kubikmeter virke bedöms  
  
 inte vara så stor men gallring bidrar till en större andel  
  
 gagnvirke, är flödesreglerande och styr över produktionen till  
  
 de kvalitetsmässigt bättre träden.  
  
  Byte till mest lämpligt trädslag (mest Norrland). 15 miljoner  
  
 m3sk/år, effekt på 5070 års sikt. Detta innefattar allt från att  
  
 undvika björk på bördig mark eller att ha för stor björkandel i  
  
 föryngringar, till att ståndortsanpassa föryngringarna bättre  
  
 utifrån de olika inhemska trädslagens produktionsförutsättningar. 
  
 SOU 2006:81 Ökad virkesproduktion  
  
 151  
  
  Nyttja olika trädslags produktionsrytm (vid exempelvis  
  
 gallring). 24 miljoner m³sk/år, effekt på 1030 års sikt. Det  
  
 betyder exempelvis att pionjärlövträd oftare än i dag bör gallras  
  
 hårt tidigt i ett bestånds omloppstid. Det ger utrymme för  
  
 sekundärträdslagens (exv. gran) högre volymproduktion i den  
  
 senare delen av ett bestånds växt.  
  
  Effektivare naturvård, med bl.a. bättre samlade naturvårdsträd  
  
 kan ge 24 miljoner m³sk/år på 60100 års sikt. Frågor som bör  
  
 utredas här är exempelvis om samma naturvårdseffekt ibland  
  
 kan uppnås på lägre boniteter än på högre och om man då kan  
  
 effektivisera avsättningarna utifrån detta, anser KSLA:s  
  
 skogsskötselkommitté.  
  
 Övriga åtgärder som enligt KSLA:s skogsskötselkommitté  
  
 sammantaget kan bidra till en ökning av virkesproduktionen med  
  
 4 10 miljoner m³sk/år på 1030 års sikt:  
  
  Bättre val av slutavverkningsbestånd – dvs. avverka skog som  
  
 med låg tillväxtprocent innan skog med en högre tillväxt.  
  
  Ökad användning av främmande trädslag – främst contortatall i  
  
 norra Sverige. 
  
 153  
  
 9 Former för skogens brukande  
  
 9.1 Direktiven  
  
 I Skogsutredningens direktiv slår regeringen fast att svårigheten att  
  
 bedöma de långsiktiga effekterna av bl.a. nya regler för skogsskötsel  
  
 gör att möjligheter till stor variation i formerna för  
  
 brukandet bör vara norm. Det långa tidsperspektiv som gäller för  
  
 växande skog ska särskilt beaktas. Dessutom står det att utredaren  
  
 särskilt ska uppmärksamma såväl effekterna av tidigare skogsbruksmetoder  
  
 som pågående arbete och forskning kring nya metoder för  
  
 skogsbruk.  
  
 I direktiven sägs det vidare att en viktig ambition bakom avregleringen  
  
 och omläggningen av skogspolitiken 1993 var att mångfalden  
  
 av brukningsmetoder skulle främjas, till gagn för landskapsbild,  
  
 landsbygdsutveckling och biologisk mångfald.  
  
 Enligt direktiven ska utredaren se över hur alternativa skogsbruksmetoder  
  
 till trakthyggesbruk tillämpas i dag, samt lämna  
  
 förslag till sådana metoder och hur de kan användas för att understödja  
  
 möjligheterna till samverkan mellan olika sätt att nyttja  
  
 skogen.  
  
 9.2 En tillbakablick  
  
 Det skogsbrukssätt som dominerade i Sverige fram till mitten av  
  
 1900-talet var en typ av s.k. blädningsskogsbruk där de ekonomiskt  
  
 mest värdefulla träden avverkades i selektiva uttag.1 Vid mitten av  
  
 1900-talet ökade efterfrågan på skogsindustriella produkter snabbt  
  
 i Europa samtidigt som efterfrågan på vedråvara för eldning och  
  
 kolning minskade.  
  
 Med stöd av 1948 års skogsvårdslag inleddes en restaurering av  
  
 de lågproduktiva skogar som var resultatet av tidigare skogsbruk.  
  
 1 Ekelund H. och Wong, Skogspolitisk historia, Rapport 8A 2001, Skogsstyrelsen 2001. 
  
 Former för skogens brukande SOU 2006:81  
  
 154  
  
 Det s.k. trakthyggesbruket ersatte på bred front blädningsskogsbruket.  
  
 Trakthyggesbruk är ett skogsbrukssätt där skötselåtgärderna  
  
 under olika utvecklingsfaser hos skogen går ut på att  
  
 skapa likåldriga, större bestånd (trakt). Två huvudformer av  
  
 trakthuggning förekommer, genom kalavverkning och med fröträdställning.2  
  
 De tre senaste skogsvårdslagarna har haft olika fokus. Den lag  
  
 som kom 1948 innefattade ett förbud mot blädning i syfte att  
  
 restaurera de lågproduktiva bestånd som blev följden av det tidigare  
  
 skogsbruket. Lagen som infördes 1979 fokuserade på produktionshöjande  
  
 åtgärder i ljuset av den virkesbrist som man befarade mot  
  
 slutet av 1960-talet. I 1993 års lagstiftning jämställdes produktions och  
  
 miljömålen och en omfattande avreglering skedde för att  
  
 främja skogsägarens brukande av sin skog med frihet under  
  
 ansvar.  
  
 Ett uttalat syfte med 1993 års skogspolitik var också, som  
  
 tidigare nämnts, att främja variationen i brukandet i syfte att gynna  
  
 skogens många värden.  
  
 9.2.1 Skogsvård och skogsskötsel under 1990-talet3  
  
 Föryngringsavverkning  
  
 Enligt Skogsstyrelsens utvärdering av skogspolitikens effekter,  
  
 SUS 2001, var arealen föryngringsavverkad skog under 1990-talet  
  
 cirka 200 000 ha/år. Enligt de s.k. polytaxinventeringarna  
  
 19992000 lämnades 60 % av den föryngringsavverkade arealen  
  
 utan fröträd. På 36 % av arealen lämnades fröträd i samband med  
  
 avverkningen. På resterande 4 % användes andra avverkningsformer  
  
 som t.ex. högskärm, kant- och luckhuggning. Vid  
  
 20032005 års inventering lämnades fröträd på 38 % av arealen.  
  
 Noterbart är att det saknas uppgifter när det gäller en del av det  
  
 som betecknas som alternativa skogsbruksmetoder eftersom den  
  
 typen av avverkning betraktas som gallringsliknande huggningar  
  
 och därmed inte avverkningsanmäls.  
  
 2 Skogsencyklopedien, Sveriges skogsvårdsförbund, 2000.  
  
 3 Källa i detta avsnitt om inget annat anges: Skogsstyrelsen, Skogsvårdsorganisationens utvärdering  
  
 av skogspolitikens effekter (SUS 2001), 2002 och Skogsföryngring  resultat från Skogsstyrelsens  
  
 återväxtinventering Rikspolytax, promemoria, juni 2006. 
  
 SOU 2006:81 Former för skogens brukande  
  
 155  
  
 Figur 9.1 Angiven naturlig föryngring i anmälan om avverkning  
  
 Skogsvård  
  
 Skogsägare är skyldiga att utföra åtgärder för att anlägga ny skog  
  
 senast tre år efter utförd föryngringsavverkning. Hyggesvilans  
  
 längd har sedan början av 1990-talet legat stabilt på 34 år enligt  
  
 Riksskogstaxeringen, dvs. betydande arealer föryngras senare än  
  
 vad lagen kräver.  
  
 Enligt Skogsvårdsorganisationens polytaxinventering för  
  
 19992000 var den markberedda arealen 70 % av den totala föryngringsavverkade  
  
 arealen. Till 20032005 års inventering hade den  
  
 markberedda arealen stigit till 81 % av arealen. Hyggesbränning  
  
 användes under slutet av 1990-talet på cirka 1 % av den markberedda  
  
 arealen.  
  
 Plantering har under lång tid varit den mest dominerande och för  
  
 skogsproduktionen viktigaste föryngringsmetoden. Både arealen  
  
 och andelen plantering av totalt föryngrad mark ökade från slutet  
  
 av 1950-talet till början av 1990-talet, för att därefter åter sjunka.  
  
 Under 2004 utfördes planering på 152 000 ha, enligt Skogsstatistisk  
  
 årsbok. Enligt polytaxinventeringar på avverkningar utförda  
  
 19911992 i norra Sverige och 19931994 i södra Sverige, hade  
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 40 
  
 45 
  
 1980 1985 1990 1995 2000 2005 
  
 År  
  
 Procent  
  
 Totalt 
  
 Privata 
  
 Övriga 
  
 Anm: Nedgången under år 2005 kan huvudsakligen förklaras av stormen. 
  
 Källa: Skogsstyrelsen. 
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 40 
  
 45 
  
 1980 1985 1990 1995 2000 2005 
  
 År  
  
 Procent  
  
 Totalt 
  
 Privata 
  
 Övriga 
  
 Anm: Nedgången under år 2005 kan huvudsakligen förklaras av stormen. 
  
 Källa: Skogsstyrelsen. 
  
 Former för skogens brukande SOU 2006:81  
  
 156  
  
 66 % av arealen planterats. För inventeringen 20032005 var  
  
 motsvarande siffra 62 %.  
  
 Naturlig föryngring användes på 30 % av arealen vid den  
  
 polytaxinventering som utfördes 19992000. På huvuddelen, 87 %,  
  
 av den naturligt föryngrade arealen hade fröträd lämnats. Av den  
  
 areal som kartlades under 20032005 års inventering föryngrades  
  
 34 % med naturlig föryngring. Andra former av naturlig föryngring,  
  
 t.ex. föryngring av löv på fuktiga marker, kant- och  
  
 luckhuggning samt naturlig föryngring i kombination med plantering  
  
 användes på 13 % av den föryngrade arealen vid inventeringen  
  
 1999/2000. På 12 % av den föryngringsavverkade arealen användes  
  
 plantering under frö- eller skärmträd. Mindre än 1 % av arealen  
  
 såddes och på 7 % av arealen utfördes inga aktiva föryngringsåtgärder.  
  
 9.3 Variationer i formerna för brukandet  
  
 Enligt direktiven till Skogsutredningen, regeringens skrivelse och  
  
 den skogspolitiska propositionen från 1993 så ska möjligheterna till  
  
 en stor variation i formerna för brukandet vara norm.4 Detta för att  
  
 tillgodose skogens många värden och för att de långa tidsperspektiven  
  
 gör det viktigt med riskspridning i brukandet av  
  
 skogen, något som en stor variation i formerna för brukandet  
  
 förutsätts bidra till.  
  
 I propositionen från 1993 var tongångarna relativt positiva när  
  
 det gäller variationer i brukningsformer. Statsrådet ansåg att nya  
  
 skogsbruksmetoder, som bygger på nya kunskaper om de naturgivna  
  
 förutsättningarna för skogsbruk var ett steg i rätt riktning.  
  
 I regeringens skrivelse om skogspolitiken var man mindre positiv  
  
 och menade att nästan enbart trakthyggesbruk används som föryngringsmetod,  
  
 av ekonomiska och produktionsmässiga skäl. Den  
  
 förhoppning om utvecklingen av nya metoder som man hade när  
  
 den nya skogspolitiken infördes tycktes alltså inte ha infriats.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens polytaxinventeringar 19992000 användes  
  
 andra avverkningsformer än trakthyggesbruk på 4 % av den föryngringsavverkade  
  
 arealen.5 Dessa andra metoder var exempelvis  
  
 högskärm samt kant- och luckhuggning.  
  
 4 Dir. 2004:70, skr. 2003/04:39, prop. 1992/93:262.  
  
 5 Skogsstyrelsen, Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitikens effekter (SUS 2001),  
  
 2002. 
  
 SOU 2006:81 Former för skogens brukande  
  
 157  
  
 9.3.1 Regeringens skrivelse  
  
 I skrivelsen om skogspolitiken från 2003 framhöll regeringen att  
  
 skogsresursen bör utvecklas mot en större framtida handlingsfrihet  
  
 genom ett ökat mångbruk i våra skogar.6 För detta krävs en fortsatt  
  
 utveckling av skötselmetoder som tar till vara skogens många  
  
 värden. Hänsyn till miljön ska, enligt regeringen, vara en integrerad  
  
 del av skogsskötseln.  
  
 Alternativ till kalhyggesföryngringar kan vara aktuellt t.ex. i  
  
 områden där man har skäl att behålla ett kontinuerligt trädskikt.  
  
 Det kan, enligt regeringen, gälla områden som är av särskild betydelse  
  
 för bevarande av arter som kräver de strukturer som kalavverkad  
  
 skogsmark inte kan hysa, områden där man av kulturmiljöskäl  
  
 vill bevara en kontinuitet i landskapsbilden eller områden  
  
 där man vill undvika större förändringar i markskiktet. Det kan  
  
 även gälla områden av särskild betydelse för friluftslivet.  
  
 Regeringen ansåg att det är viktigt att arbeta vidare med frågan  
  
 om andra skogsbruksmetoder än trakthyggesbruk för dessa ändamål  
  
 och menade att undersöknings- och utredningsresurser behövs  
  
 för utveckling av alternativa skogsskötselmetoder. Forskningsråden  
  
 liksom Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) har begränsade möjligheter  
  
 att finansiera denna typ av insatser eftersom de ofta måste  
  
 genomföras snabbt, är för små, passar dåligt in i fleråriga projekt  
  
 och forskningsprogram eller inte uppfyller de krav på vetenskaplighet  
  
 som forskningsråden och universiteten ställer. I skrivelsen  
  
 framförde regeringen att Skogsstyrelsen bör kunna disponera en  
  
 mindre del av sitt myndighetsanslag för att initiera undersökningar  
  
 och utredningar som följer av ansvaret som sektorsmyndighet.  
  
 9.3.2 Den skogspolitiska propositionen  
  
 I den skogspolitiska propositionen från 1993 redovisades den  
  
 skogspolitiska kommitténs framtidsbedömning som bl.a. innebar  
  
 att andra värden än skogens roll som råvaruleverantör till industrin  
  
 kommer att vägas in mer än tidigare. Kommittén bedömde också  
  
 att det kommer att ske en anpassning av skogsbruksmetoder och  
  
 teknik i känsliga naturområden. Kommittén anförde vidare att  
  
 Sverige, genom åtaganden vid miljökonferensen i Rio, har förplik6  
  
 Skr. 2003/04:39. 
  
 Former för skogens brukande SOU 2006:81  
  
 158  
  
 tat sig att utforma skogspolitiken på ett sådant sätt att de  
  
 nyttigheter av olika slag som skogarna ger tillvaratas.  
  
 I propositionen gjorde statsrådet bedömningen att miljöanpassade  
  
 skogsbruksmetoder kommer att få större utrymme i det svenska  
  
 skogsbruket framöver. En anpassning av skogsbrukets metoder till  
  
 ny kunskap om naturtillståndet och skogsekosystemets naturliga  
  
 föryngringsprocesser ansågs vara ett steg i rätt riktning.  
  
 9.3.3 De nationella skogliga sektorsmålen  
  
 De nationella kortsiktiga sektorsmål som Skogsstyrelsen fastställde  
  
 2005 delas in i kategorierna:  
  
  God tillgång på värdefull skogsråvara  
  
  Rik skogsmiljö  
  
  Mångbruk och sociala värden.7  
  
 I alla dessa tre kategorier finns mål som anknyter till former för  
  
 skogens brukande. Det gäller exempelvis målet om skogsmarkens  
  
 naturgivna produktionsförmåga där anpassningar i skogsskötseln  
  
 ingår som en del i de riktlinjer som ska dras upp för hur denna  
  
 produktionsförmåga ska bevaras. Målet att öka andelarna gammal  
  
 skog, äldre lövrik skog och föryngringar med lövskog påverkas  
  
 också av hur skogen sköts, liksom målet om rekreationsanpassat  
  
 brukande av tätortsnära skogar.  
  
 I de nationella skogliga sektorsmålen ingår också några områden  
  
 där man inte har kunnat formulera kortsiktiga mål. Kontinuitetsskogar  
  
 är ett av dessa områden och Skogsstyrelsen konstaterar att  
  
 kunskaperna om möjlig skötsel av dessa områden i dag är begränsade  
  
 och att kunskaperna snabbt behöver förbättras för att undvika  
  
 svårreparabla och kostsamma misstag.  
  
 I rapporten om sektorsmålen konstaterade Skogsstyrelsen vidare  
  
 att många skogslevande arter behöver lång tid innan de kan etablera  
  
 sig. De arter som behöver längre tid än skogsbrukets normala  
  
 omloppstider får svårt att fortleva i områden där enbart ett traditionellt  
  
 trakthyggesbruk bedrivs. Det är, enligt Skogsstyrelsen, en  
  
 viktig utgångspunkt att skog som har en lång kontinuitet kan bära  
  
 på naturvärden som ännu inte upptäckts. Dessa kontinuitetsvärden  
  
 kan, enligt Skogsstyrelsen, troligen klara en anpassad skogsskötsel,  
  
 7 Skogsstyrelsen, Skogliga sektorsmål, 2005. 
  
 SOU 2006:81 Former för skogens brukande  
  
 159  
  
 dock inte föryngringsavverkning eller andra åtgärder som bryter  
  
 den biologiska kontinuiteten.  
  
 9.4 Alternativa skogsbruksmetoder  
  
 Ett genomgående tema i ovan refererade dokument och i Skogsutredningens  
  
 direktiv är en önskan om en bredare användning av  
  
 alternativa skogsbruksmetoder till trakthyggesbruket. Begreppet  
  
 alternativa skogsbruksmetoder finns inte nämnt i Farmer  
  
 som dock definierar alternativa avverkningsformer:  
  
 Benämning på avverkningsformer som inte vunnit starkt fäste i  
  
 svenskt skogsbruk. Inriktningen mot ett rationellt skogsbruk som  
  
 medger säkra föryngringsåtgärder, parallellt med stark centralstyrning  
  
 via skogsvårdslagen, har framförallt gynnat trakthyggesbruket. I takt  
  
 med att kännedomen om effekterna av alternativa avverkningsformer  
  
 ökar genom forskning och försök, utnyttjas dessa former allt oftare  
  
 (när förutsättningarna är de rätta). Exempel på alternativa avverkningsformer  
  
 är plockhuggning, blädning och liknande.  
  
 För att ytterligare ringa in begreppet alternativa skogsbruksmetoder  
  
 till trakthyggesbruk har utredningen inhämtat synpunkter  
  
 från skogsskötselforskare vid SLU och Växjö universitet.  
  
 De påpekar bl.a. att det, genom formuleringen alternativa skogsbruksmetoder  
  
 till trakthyggesbruk i Skogsutredningens direktiv  
  
 slagits fast att trakthyggesbruk är normen och andra metoder är  
  
 alternativa.  
  
 Alternativa skogsbruksformer/skogsskötselsystem till traditionellt  
  
 trakthyggesbruk kan, enligt Williams, professor i  
  
 skogsproduktion, SLU, vara: blädning (skörd genom upprepad  
  
 gallring i fullskiktad skog) och skärmskogsbruk om skärmförhållanden  
  
 råder under en betydande del av omloppstiden, samt  
  
 exploaterande avverkningsformer såsom plockhuggning och  
  
 dimensionshuggning. För lövträd kan man tänka sig att s.k. skottskogsbruk  
  
 också skulle vara ett alternativ. De alternativa formerna  
  
 förknippas oftast med naturlig föryngring, men det finns inget som  
  
 principiellt hindrar att man även där sår eller planterar.  
  
 White, professor i skogsskötsel, Växjö universitet,  
  
 noterar att inom jordbruket brukar man använda begreppet alternativa  
  
 metoder för odlingsmetoder där varken konstgödsel eller  
  
 bekämpningsmedel används. Med denna definition för skogsbruk  
  
 skulle nästan allt skogsbrukande i Sverige vara alternativt. 
  
 Former för skogens brukande SOU 2006:81  
  
 160  
  
 Ett annat perspektiv som förs fram av Williams är att det i västra  
  
 Kanada finns ett projekt (MASS – Mountain Alternative Silviculture  
  
 Systems) där alternativa metoder studeras. I ett försöksled testas  
  
 avverkning på små hyggen (cirka 2 ha). Detta skulle inte uppfattas  
  
 som en alternativ skogsskötselmetod i Sverige, enligt Örlander.  
  
 Alternativ till vissa delar  
  
 Rowe, docent i skogsskötsel, SLU, framför att man, för  
  
 att kunna tala om alternativa metoder behöver definiera vad det är  
  
 man vill ha alternativ till. I dagens skogsbruk används en rad olika  
  
 åtgärder – markberedning, plantering, sådd, röjning, gallring – men  
  
 huvuddelen av dessa förs det ingen egentlig debatt om utan oftast  
  
 är det själva slutavverkningen som man vill hitta alternativ till.  
  
 Om det bara är själva kalhuggningen som ska förändras finns det  
  
 flera tänkbara alternativ, anser Saunders. Alla innebär att det  
  
 gamla beståndet avvecklas i en eller flera etapper, så att föryngringen  
  
 och övergången till det nya beståndet sker utan en lika  
  
 plötslig förändring som vid kalhuggning. Om man lyckas blir dock  
  
 slutresultatet i stort sett detsamma, nämligen en tät och mer eller  
  
 mindre ogenomtränglig ungskog.  
  
 Om det däremot är det täta, enskiktade, homogena beståndet  
  
 som ska bytas bort så finns i dagens läge bara ett alternativ där  
  
 kunskapsmängden kan anses vara någorlunda rimlig, nämligen  
  
 blädningsbruk. Då blir skogen i stället tät, fullskiktad och heterogen.  
  
 Begränsningen är dock att blädningsbruk bara fungerar i  
  
 granskog.  
  
 Saunders frågar sig dock om det är åtgärderna som är problemet,  
  
 eller är det skogens sammansättning och struktur, eller vari  
  
 består problemet? Om det är enskilda åtgärder, vad är det då dessa  
  
 åtgärder åstadkommer som ställer till problem? Om man gör den  
  
 här typen av analys görs så kommer man, enligt Saunders, förmodligen  
  
 fram till att exempelvis naturvården, rennäringen eller det  
  
 rörliga friluftslivet har helt olika uppfattning om vad som är  
  
 problemet och det påverkar också vilka alternativ som är  
  
 tänkbara eller ens teoretiskt (biologiskt) möjliga.  
  
 Oavsett vilket alternativ som väljs måste man dessutom inse att  
  
 modifieringar av skogsskötseln till förmån för något annat än  
  
 virkesproduktion kommer att resultera i sänkt virkesproduktion,  
  
 enligt Saunders. 
  
 SOU 2006:81 Former för skogens brukande  
  
 161  
  
 9.5 Skogsvårdslagen om former för brukande  
  
 Variationerna i formerna för brukandet lever uppenbarligen inte  
  
 upp till regeringens förväntningar och önskemål. Varför ökar inte  
  
 variationen trots att den politiska viljan uttalats i flera olika  
  
 sammanhang? Finns det hinder för alternativa skogsbruksmetoder i  
  
 nuvarande lagstiftning?  
  
 Skogsvårdslagen hindrar inte specifika skogsbruksmetoder  
  
 I olika sammanhang har skogsvårdslagstiftningen granskats och  
  
 tolkats med avseende på möjligheten att använda s.k. alternativa  
  
 skogsbruksmetoder och den sammantagna bilden blir att en  
  
 specifik avverkningsform eller skogsbruksmetod inte hindras av  
  
 regelverket i dagens lagstiftning. Gränserna för vad som är tillåtet  
  
 sätts i 5 och 10 §§ SVL genom regleringar av det kvarvarande  
  
 beståndets virkesförråd och täthet. Det kvarvarande beståndet  
  
 måste efter avverkning vara tillräckligt tätt för att bedömas vara  
  
 utvecklingsbart. Om så inte är fallet måste föryngringen vara nöjaktig.  
  
 Om inget av dessa krav är uppfyllda kan myndigheten med  
  
 stöd av skogsvårdslagstiftningen kräva att beståndet avverkas och  
  
 att ett nytt bestånd etableras.  
  
 Markens virkesproducerande förmåga ska utnyttjas  
  
 Skyldigheten att anlägga ny skog regleras i 5 § skogsvårdslagen  
  
 (SVL) och i 2 § skogsvårdsförordningen och inträder som  
  
 huvudregel när virkesförrådet är mindre än hälften av det virkesförråd  
  
 som normalt bör finnas. I ett allmänt råd åskådliggörs denna  
  
 hälftennivå i form av ett virkesförrådsdiagram, där kurvan för  
  
 återväxtskyldigheten i dagligt tal kallas 5-§-kurvan.8 (figur 9.2).  
  
 Hur man får avverka skog avgörs i 10 § första stycket SVL. Här  
  
 anges att en avverkning skall vara ändamålsenlig för återväxt av ny  
  
 skog eller främja skogens utveckling. Av departementschefens  
  
 motivering i propositionen framgår att man därigenom ville komma  
  
 ifrån den äldre lydelsen i dåvarande 12 §.9 Där angavs begreppen  
  
 röjning, gallring och slutavverkning direkt i lagtexten. Regeringen  
  
 8 Bilaga till SKSFS 1993:2.  
  
 9 Prop. 1992/93:226. 
  
 Former för skogens brukande SOU 2006:81  
  
 162  
  
 ville gärna se nya metoder för skogens avverkning och skötsel, i  
  
 takt med att sådana metoder utvecklas och kan anses beprövade.  
  
 Figur 9.2 Virkesförrådsdiagram. Bilaga till Skogsstyrelsens föreskrifter och  
  
 allmänna råd till 5 och 10 §§ skogsvårdslagen  
  
 I nuvarande föreskrifter till 10 § första stycket SVL anges vilka  
  
 allmänna principer som är vägledande för att lagtextens begrepp ska  
  
 följas.10 I de allmänna råden utvecklas dessa ytterligare. Här anges  
  
 bl.a. att en avverkning som främjar skogens utveckling bör kvarlämna  
  
 ett virkesförråd som kan utnyttja markens virkesproducerande  
  
 förmåga på ett tillfredsställande sätt. I det virkesförrådsdiagram  
  
 som utgör en bilaga till föreskrifterna (figur 9.2) anges  
  
 10 SKSFS 1993:2.  
  
 350 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 0 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 
  
 Volym, m3sk/ha 
  
 Grundytevägd medelhöjd, m 
  
 Lägsta virkesförråd efter en avverkning 
  
 i barrskog som syftar till att främja 
  
 skogens utveckling. 
  
 Med barrskog avses bestånd som till minst 
  
 7/10 består av tall och/eller gran. Med björkskog  
  
 avses bestånd som till minst 7/10 
  
 består av björk. Med blandskog av barrträd 
  
 och björk avses bestånd som till minst 7/10 
  
 består av sådana trädslag. 
  
 Virkesförråd i barrskog, björkskog och 
  
 blandskog av barrträd och björk som 
  
 anger den nivå där skyldighet att 
  
 anlägga ny skog normalt inträder. 
  
 10 § 
  
 5 § 
  
 350 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 0 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 
  
 350 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 350 
  
 300 
  
 250 
  
 200 
  
 150 
  
 100 
  
 50 
  
 0 
  
 0 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 
  
 Volym, m3sk/ha 
  
 Grundytevägd medelhöjd, m 
  
 Lägsta virkesförråd efter en avverkning 
  
 i barrskog som syftar till att främja 
  
 skogens utveckling. 
  
 Med barrskog avses bestånd som till minst 
  
 7/10 består av tall och/eller gran. Med björkskog  
  
 avses bestånd som till minst 7/10 
  
 består av björk. Med blandskog av barrträd 
  
 och björk avses bestånd som till minst 7/10 
  
 består av sådana trädslag. 
  
 Virkesförråd i barrskog, björkskog och 
  
 blandskog av barrträd och björk som 
  
 anger den nivå där skyldighet att 
  
 anlägga ny skog normalt inträder. 
  
 10 § 
  
 5 § 
  
 SOU 2006:81 Former för skogens brukande  
  
 163  
  
 denna nivå i form av den övre kurvan, som i dagligt tal kallas 10 §kurvan.  
  
 En avverkning som kvarlämnar ett lägre virkesförråd måste i  
  
 stället vara ändamålsenlig för återväxt av ny skog för att vara laglig.  
  
 Här ger de allmänna råden den vägledningen, att en avverkning som  
  
 kvarlämnar ett förråd som ligger under 10 §-kurvan men över 5 §kurvan  
  
 är acceptabel på mark som är lämplig för naturlig föryngring.  
  
 På mark som måste skogsodlas anger de allmänna råden  
  
 däremot att virkesförrådet måste nedbringas under SVL:s 5 §-kurva  
  
 för att avverkningen ska anses vara ändamålsenlig för återväxt av ny  
  
 skog.  
  
 På mark där återväxten måste tryggas genom skogsodling är  
  
 utrymmet för alternativa avverkningssätt begränsat till virkesförråd  
  
 som efter avverkning ligger över 10-§-kurvan samt till skärmar med  
  
 en täthet under 5-§-kurvan.  
  
 Nya metoder ska analyseras  
  
 Alternativa skötselmetoder behandlas inte explicit i skogsvårdslagen.  
  
 I 32 § slås det dock fast att regeringen eller den myndighet  
  
 som regeringen bestämmer får föreskriva att det ska göras en analys  
  
 av vilken inverkan nya metoder för skogens skötsel och nya  
  
 skogsodlingsmaterial har på miljön. Föreskrifterna får innebära att  
  
 en sådan analys ska göras av den som avser att använda en ny  
  
 metod eller ett nytt skogsodlingsmaterial.  
  
 I skogsvårdsförordningen förtydligas detta till att gälla vilken  
  
 inverkan en ny metod eller ett nytt skogsodlingsmaterial har på  
  
 miljön om verksamheten är tänkt att pågå i nämnvärd omfattning  
  
 eller i särskilt känsliga miljöer.11  
  
 Skogsstyrelsen har, enligt samma förordning, rätt att i varje  
  
 enskilt ärende besluta vad miljöanalysen ska innehålla och om den  
  
 ska bekostas helt eller delvis av användaren. Skogsstyrelsen ska  
  
 inhämta yttrande över en utförd miljöanalys från Naturvårdsverket  
  
 och berörd länsstyrelse.  
  
 11 SFS 1995:1540. 
  
 Former för skogens brukande SOU 2006:81  
  
 164  
  
 Bevarade kontinuitetsvärden ryms inom SVL  
  
 Av Skogsstyrelsens förstudie om kontinuitetsskogar12 framgår att  
  
 tillämpningen av alternativ till trakthyggesbruk där avverkningsformen  
  
 anpassas till kontinuitetsvärden, sällan hindras av dagens  
  
 skogsvårdslagstiftning. En alternativ avverkning (exempelvis stamvis  
  
 blädning) med delsyftet att bevara kontinuitetsvärden innebär i  
  
 normalfallet att en tillräckligt tät och växtlig skog lämnas efter  
  
 åtgärden vilket i sin tur innebär att SVL:s krav uppfylls. En hårdare  
  
 avverkning skulle kunna förstöra de kontinuitetsvärden man vill  
  
 bevara.  
  
 Först då uttaget blir så stort att skogen inte längre kan ge en  
  
 tillfredsställande virkesproduktion är avverkningen otillåten. I den  
  
 mån kontinuitetsskogsbruk kan drivas med ett relativt högt  
  
 virkesförråd utgör således SVL:s krav inget hinder vad avser reglerna  
  
 om avverkning som främjar skogens utveckling.  
  
 Ändamålsenlighet bedöms från fall till fall  
  
 En avverkning som inte främjar skogens utveckling ska, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, vara ändamålsenlig för återväxt av ny skog och  
  
 föregås av anmälan/ansökan om föryngringsavverkning. När alternativa  
  
 skogsbrukssätt används bör avverkningens ändamålsenlighet  
  
 för återväxt av ny skog bedömas från fall till fall. Normalt anses en  
  
 avverkning ändamålsenlig för återväxten om naturlig föryngring  
  
 kan förväntas. Ett exempel på en avverkning som inte uppfyller  
  
 detta krav är blädning på olämplig marktyp. Ett annat exempel är  
  
 fjällskogshuggning med otillräcklig beståndsföryngring.  
  
 I de fall återväxtskyldighet inträder får vid beståndsanläggning  
  
 endast sådana metoder användas som erfarenhetsmässigt eller  
  
 genom forskningsrön och prov i praktisk skala visat sig ge tillfredsställande  
  
 resultat inom godtagbar tid. Vid rätt genomförd  
  
 blädning eller fjällskogshuggning i lämplig skog på lämplig mark  
  
 inträder normalt ingen skyldighet att anlägga ny skog.  
  
 Erfarenheterna av alternativa skogsbrukssätt i Sverige är begränsade.  
  
 I det enskilda fallet är det därför osäkert om kontinuitetsavverkningar  
  
 uppfyller SVL:s krav med avseende på återväxten av  
  
 ny skog, varför lämpligheten även här bör bedömas från fall till fall,  
  
 enligt Skogsstyrelsen.  
  
 12 Skogsstyrelsen, Meddelande 1/2004. 
  
 SOU 2006:81 Former för skogens brukande  
  
 165  
  
 9.6 Kontinuitetsskogar och kontinuitetsskogsbruk  
  
 Regeringen har markerat att kontinuitetsskogarna är viktiga för  
  
 friluftsliv, biologisk mångfald, artbevarande och kulturmiljö och  
  
 framhållit betydelsen av ett fortsatt arbete kring andra skogsbrukssätt  
  
 än trakthyggesbruk för att bevara värdena i dessa skogar.13  
  
 Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket konstaterade i den senaste  
  
 skogspolitiska utvärderingen att kalhyggesföryngringar passar  
  
 mindre bra i kontinuitetsskogar med avseende på vissa typer av  
  
 naturvärden som är knuten till dessa skogar.14 Utvärderingen i SUS  
  
 2001 pekade vidare på att det finns ett behov av att utreda den  
  
 areella omfattningen av dessa typer av skogar och hur skogsskötseln  
  
 kan utformas så att dessa skogars speciella värden bevaras  
  
 för framtiden. Utvärderingen sa vidare att kunskapen om hyggesfria  
  
 skogsbrukssätt idag är begränsad och att forskning bör initieras  
  
 för att utveckla alternativa metoder. Utvärderingen pekade vidare  
  
 på att hyggesfria skogsbrukssätt där trädskiktet behålls kontinuerligt  
  
 kan vara av intresse även i andra sammanhang såsom exempelvis  
  
 i tätortsnära områden.  
  
 Skogsstyrelsen publicerade 2004 en rapport om kontinuitetsskogar.15  
  
 I rapporten konstaterar Skogsstyrelsen bl.a. att forskning  
  
 behöver initieras för att kunna dra slutsatser om hur, var och i  
  
 vilken omfattning kontinuitetsskogsbruk bör tillämpas. Med kontinuitetsskog  
  
 avses i rapporten områden som varit kontinuerligt  
  
 trädbevuxna utan väsentliga trädslagsbyten sedan år 1700. Med  
  
 kontinuitetsskogsbruk menas ett brukande utan att skogen kalavverkas.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens rapport är en första bedömning att  
  
 arealen kontinuitetsskog uppgår till 1,71,8 miljoner ha, varav cirka  
  
 en miljon ha är belägen utanför skyddade områden. Av den sistnämnda  
  
 arealen beräknas 600 0000800 000 ha redan vara frivilligt  
  
 avsatt eller komma att områdesskyddas till år 2010. Det bedöms  
  
 alltså finnas 200 000–400 000 ha kontinuitetsskog utan skydd eller  
  
 planerat skydd.  
  
 En avsikt med förstudien har varit att beskriva alternativa sätt att  
  
 bevara kontinuitetsskogarnas speciella värden utan att helt avstå  
  
 från virkesproduktion. Här kan olika former av kontinuitetsskogsbruk  
  
 vara ett komplement till områdesskydd och frivilliga av13  
  
 Skr. 2003/4:39.  
  
 14 Skogsstyrelsen, Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitikens effekter (SUS  
  
 2001), 2002.  
  
 15 Skogsstyrelsen, Kontinuitetsskogar – en förstudie, Meddelande 1/2004. 
  
 Former för skogens brukande SOU 2006:81  
  
 166  
  
 sättningar. Det är därför, enligt Skogsstyrelsen, viktigt att utveckla  
  
 skogsbrukssätt som förenar ekonomisk skogsproduktion och  
  
 biologiska värden på ett godtagbart sätt.  
  
 Skogsstyrelsens projekt om kontinuitetsskogsbruk  
  
 Med början år 2005 driver Skogsstyrelsen, på regeringens uppdrag,  
  
 det treåriga projektet Kontinuitetsskogar och kontinuitetsskogsbruk.  
  
 Regeringen har avsatt 15 miljoner kronor för att kartlägga  
  
 skogar med lång kontinuitet och för att utveckla metoder avseende  
  
 identifikation, bruk och skötsel som syftar till att bibehålla naturvärdena  
  
 i dessa skogar. I uppdraget till Skogsstyrelsen sägs också  
  
 att vid behov ska ersättningsprinciper för alternativa brukningsmetoder  
  
 tas fram. En slutlig rapport ska lämnas senast 31 december,  
  
 2007.  
  
 Enligt den projektplan som Skogsstyrelsen presenterade i september  
  
 2005 så förväntas projektet generera:  
  
  Ökad kunskap om kontinuitetsskogarnas omfattning, geografiska  
  
 spridning samt produktionskapacitet.  
  
  Bedömningsgrunder och kriterier för inventering av kontinuitetsskogar  
  
 i fält, och för identifiering av sannolika kontinuitetsskogar  
  
 genom fjärranalys vid t.ex. upprättande av planer  
  
 och hyggesanmälan.  
  
  Fördjupad kunskap om selektiva skogsbrukssätt och andra  
  
 alternativa skötselmetoder.  
  
  En grund för framtida forskning om kontinuitetens betydelse  
  
 samt kontinuitetsskogsbruk.  
  
  Försöks- och demonstrationsytor som även kan användas för  
  
 forskning, utbildning och rådgivning.  
  
 Långsiktigt kontinuitetsförsök  
  
 Under våren 2006 startade Sveaskog och Skogsstyrelsen ett samarbete  
  
 rörande kontinuitetsskogsbruk. Även SLU kommer att  
  
 knytas till projektet. Försöket omfattar tre områden med produktiv  
  
 skogsmark om totalt 3 000 ha. 
  
 SOU 2006:81 Former för skogens brukande  
  
 167  
  
 Syftet med projektet är att hitta alternativ till trakthyggesbruk  
  
 för delar av markinnehavet och öka kunskapen om de studerade  
  
 metodernas inverkan på produktion, tillväxt, biologisk mångfald,  
  
 friluftsliv och annan markanvändning såsom renskötsel.  
  
 9.7 Forskning om nya metoder  
  
 Det är en allmänt utbredd uppfattning att kunskaper om alternativa  
  
 skogsbruksmetoder till trakthyggesbruk är bristfälliga i Sverige.  
  
 Många drar också slutsatsen att denna kunskapsbrist utgör ett  
  
 hinder för en mer utbredd tillämpning av dessa metoder. Något  
  
 som förs fram är att även om det finns en del forskning så är  
  
 metoderna sällan prövade i praktisk skala. I detta avsnitt redogörs  
  
 översiktigt för forskning om alternativa metoder vid SLU och  
  
 Skogforsk.  
  
 Forskning om alternativa skogsbruksmetoder vid SLU  
  
 Den statligt finansierade forskningen med inriktning mot skogsbruk  
  
 och skogsskötsel bedrivs i huvudsak vid fakulteten för  
  
 skogsvetenskap vid Sveriges lantbruksuniversitet (SLU).16 .Under  
  
 de senaste 50 åren har skötsel- och produktionsforskningen varit  
  
 inriktad på trakthyggesbruk, vilket har medfört att kunskaper om  
  
 andra skogsskötselmetoder är begränsad.  
  
 Ett undantag är stamvis blädning av gran, en metod som är  
  
 relativt väl studerad. Under de senaste tjugo åren har tre doktorsavhandlingar  
  
 presenterats inom ämnesområdet som alla bygger på  
  
 nyanlagda och äldre försök. Vid fakulteten har också anlagts en  
  
 serie försök inom s.k. Naturkultur och resultaten har delvis redovisats.  
  
 16 Texten i det här avsnittet bygger på uppgifter från Knight, professor i skogsskötsel  
  
 vid fakulteten för skogsvetenskap, Sveriges lantbuksuniversitet. 
  
 Former för skogens brukande SOU 2006:81  
  
 168  
  
 Vid fakulteten utvecklas ett nytt system för skogliga konsekvensanalyser,  
  
 det s.k. Heureka-systemet. Heureka är tänkt att  
  
 ersätta det nuvarande Hugin-systemet som bl.a. används för att  
  
 utföra Skogsstyrelsens skogliga konsekvensanalyser (SKA). Inom  
  
 Heureka-projektet utvecklas modeller för att göra prognoser för  
  
 skogens utveckling efter olika typer av ingrepp. Dessa prognoshjälpmedel  
  
 kan exempelvis nyttjas för att beskriva skogens utveckling  
  
 efter alternativa huggningar när empiriska data saknas. Scenarier  
  
 av det framtida skogstillståndet kan studeras genom att olika  
  
 skogsskötselsystem simuleras.  
  
 SLU samverkar med Skogsstyrelsen i ett projekt om kontinuitetsskog  
  
 där SLU bl.a. gör prognoser för skogens utveckling vid  
  
 tillämpning av olika skogsskötselsystem, utvärderar fasta försök  
  
 samt svarar för utläggning av nya försök med inriktning på  
  
 kontinuitetsskogsbruk. I projektet medverkar forskargrupper som  
  
 arbetar med planering och biologisk mångfald i skogar som sköts  
  
 enligt kontinuitetsskogsprinciper.  
  
 I södra Sverige studeras naturlig föryngring av olika ädla lövträd.17  
  
 Dessa studier utgör en del av ett planerat projekt om  
  
 kontinuitetsskogsmodeller i rik ädellövskog. Dessutom bedrivs  
  
 forskning om modeller för kontinuitetsskogskötsel i bokskog.  
  
 Forskning om alternativa skogsbruksmetoder vid Skogforsk  
  
 Den forskning som bedrivs vid Skogforsk koncentreras främst till  
  
 sådana metoder som används inom huvuddelen av svenskt  
  
 skogsbruk.18 Verksamheten är därför till största delen inriktad på  
  
 trakthyggesbruk följt av plantering, sådd eller naturlig föryngring  
  
 av i huvudsak tall och gran. Inom ramen för forskning och  
  
 utveckling av trakthyggesbruk faller dock också exempelvis lövskogsbruk  
  
 och olika föryngringsmaterial, varför en del alternativa  
  
 metoder kan sägas ingå.  
  
 Ett exempel på Skogforsks verksamhet med anknytning till  
  
 alternativa skogsbruksmetoder är, enligt skrivelsen, det projekt där  
  
 Skogforsk i samarbete med SLU, på skogsbrukets initiativ studerat  
  
 kontinuitetsskogsbruk av gran i jämförelse med traditionellt trakt17  
  
 Studierna utgör en fortsättning på ett tidigare EU-projekt om föryngring i naturskogar,  
  
 Regeneration of Natural Forest (RENFORS).  
  
 18 Alternativa skogsbruksmetoder, skrivelse till Skogsutredningen, Skogforsk, 2006-07-31. 
  
 SOU 2006:81 Former för skogens brukande  
  
 169  
  
 hyggesbruk med gran. Analysen avser produktion, ekonomi,  
  
 naturvård, miljö samt påverkan på viltstammar.19  
  
 Resultaten kan, enligt Skogforsk, sammanfattas enligt följande:  
  
  Kunskapsläget om kontinuitetsskogsbruk är begränsat, speciellt  
  
 vad gäller produktion av virkesråvara och möjligheter till  
  
 rationell drift.  
  
  Produktionen av virkesråvara är cirka 20 % högre för trakthyggesbruk  
  
 med gran än kontinuitetsskogsbruk av gran.  
  
  Kalkyler baserade på dagens prisrelationer visar att ett trakthyggesbruk  
  
 med gran är mer lönsamt än kontinuitetsskogsbruk  
  
 av gran. Den högre årliga nettoavkastningen varierar från några  
  
 hundra kronor per ha i norra Sverige till väsentligt högre  
  
 belopp i södra Sverige.  
  
  Den största risken med kontinuitetsskogsbruk är kunskapsbrist.  
  
 En satsning på detta skogsbrukssystem kan lätt leda till  
  
 produktionsförluster.  
  
  Trakthyggesbruk kan ur natur- och miljösynpunkt på ett  
  
 positivt sätt kompletteras med kontinuitetsskogsbruk. Dock  
  
 ersätter inte kontinuitetsskogsbruk kraven på normal hänsyn i  
  
 trakthyggesbruket.  
  
  Produktionshöjande åtgärder som genetisk förädling, användning  
  
 av alternativa trädslag, gödsling m.fl. förutsätter trakthyggesbruk  
  
 i kombination med plantering eller sådd. Potentialen  
  
 för dessa åtgärder uppskattas till 20 % ökad avverkning i  
  
 landets skogar på 100 års sikt.  
  
 Utöver denna studie deltar Skogforsk i en referensgrupp för  
  
 Skogsstyrelsens studie om kontinuitetsskogsbruk.  
  
 Skogforsk har också på senare tid studerat naturlig föryngring av  
  
 gran under högskärm genom att följa upp 27 skärmföryngringar i  
  
 främst Mellansverige.20 Studien visar att för att uppnå en säker och  
  
 hög framtida virkesproduktion bör skärmföryngringsmetoden  
  
 undvikas i alla bestånd där det inte redan finns en utvecklingsbar  
  
 beståndsföryngring. Metoden kan dock vara motiverad av andra  
  
 skäl, t.ex. i tätortsnära skogsbruk där man vill ha en mer varierad  
  
 skogsskötsel och undvika hyggen.  
  
 19 Strategiska skogsbruksval, Resultat nr 1, 2006.  
  
 20 Naturlig föryngring av gran under högskärm, Resultat nr 19 2005, Skogforsk, 2005. 
  
 171  
  
 10 Röjning  
  
 10.1 Direktiven  
  
 I direktiven till Skogsutredningen står det att regeringen i sin skrivelse  
  
 Uppföljning av skogspolitiken uppmärksammade problemet  
  
 med att röjning av ungskogar har minskat sedan skogsvårdslagens  
  
 krav på gallring och röjning slopades 1993.  
  
 1 Enligt direktiven ska  
  
 därför särskilda åtgärder för att minska arealen skog med akut  
  
 röjningsbehov omfattas av utredarens förslag.  
  
 10.2 Röjning  
  
 Enligt Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) definieras röjning som  
  
 beståndsvårdande utglesning av skog utan tillvaratagande av  
  
 avverkade träd.2 Röjningens syfte är att förbättra totalekonomin  
  
 genom att påverka trädslagssammansättning, dimensionsutveckling  
  
 och framtida virkeskvalitet. Röjningen ökar emellertid inte produktionen  
  
 vilket, enligt SLU, tycks vara en allmänt förekommande  
  
 vanföreställning. Däremot ökar röjningen produktionens värde  
  
 bl.a. genom att öka mängden av och värdet på gagnvirket och att  
  
 sänka avverkningskostnaderna.  
  
 Det är under alla förhållanden viktigt att inse röjningsingreppets  
  
 betydelse i skogsskötseln, anser SLU. Beståndsstrukturen går i  
  
 väsentlig omfattning endast att påverka fram t.o.m. ungskogsfasen,  
  
 medan man under den resterande delen av omloppstiden i stort är  
  
 hänvisad till att förvalta vad som tidigare har åstadkommits.  
  
 Röjning indelas, enligt SLU, i plantröjning och ungskogsröjning.  
  
 Plantröjning ska framförallt utföras för att enkelställa plantor efter  
  
 fläcksådd och är en ovanlig åtgärd i modernt skogsbruk. Ung1  
  
 Skr. 2003/04:39.  
  
 2 Albrektsson A. och Ekö, P-M: Ungskogsröjning- syfte, nytta, forskning och framtid, SLU,  
  
 2006. 
  
 Röjning SOU 2006:81  
  
 172  
  
 skogsröjning är däremot en åtgärd som både forskare och praktiker  
  
 är överens om har hög lönsamhet. Sådan röjning utförs i alltför  
  
 liten utsträckning och måste utvecklas metodmässigt. Även  
  
 Skogforsk framhåller att röjning ger bättre beståndsekonomi  
  
 genom lägre avverkningskostnader och högre virkesintäkter i  
  
 gallring och slutavverkning.3 Åtgärden skapar även goda möjligheter  
  
 att fritt välja gallringsprogram och gallringsträd. Dessutom  
  
 kan trädslagssammansättningen påverkas i hög grad vid röjningen.  
  
 10.3 Regeringen om röjning  
  
 I sin skrivelse om skogspolitiken konstaterade regeringen att plant och  
  
 ungskog inte röjs i tillräcklig omfattning eller med den kvalitet  
  
 som behövs.4 Regeringen ansåg vidare att tidigare utvärderingar  
  
 visat på ett tydligt samband mellan rådgivning och en ökad  
  
 röjningsaktivitet. I skrivelsen framhöll regeringen att skogsägarna  
  
 bör ta ett ökat ansvar för att bristerna i röjningsarbetet rättas till.  
  
 Skogsvårdslagens krav på röjning och gallring slopades genom  
  
 1993 års skogspolitiska beslut. Motivet var, enligt skrivelsen, att  
  
 möjliggöra den framtida variation i skogarna som av flera skäl  
  
 ansågs som angelägen.  
  
 Under 1980-talet röjdes i genomsnitt 275 000 ha om året enligt  
  
 Riksskogstaxeringen. I början av 1990-talet minskade den årligen  
  
 röjda arealen kraftigt för både privata och övriga ägare till cirka  
  
 130 000 ha per år, en nivå som gällde under större delen av 1990talet.  
  
 För år 2000 redovisades en röjd areal på något mindre än  
  
 200 000 ha. Arealen ungskog med akut röjningsbehov ökade alltså  
  
 kraftigt under senare delen av 1990-talet, enligt regeringens  
  
 skrivelse.  
  
 I skrivelsen konstaterades det vidare att om röjningsaktiviteten  
  
 inte ökar finns det risk för att gallringar inte kommer att kunna  
  
 utföras med lönsamhet i framtiden. Utebliven röjning minskar  
  
 dessutom möjligheterna att forma den framtida trädslagsblandningen  
  
 och virkeskvaliteten och att grundlägga hänsyn till  
  
 andra värden såsom natur- och kulturmiljövärden, rennäring,  
  
 landskapsbild och viltbete.  
  
 Röjning hör till de åtgärder som skogsägarna till största delen  
  
 utför själva. Behovet av rådgivning riktad direkt till skogsägare  
  
 3 www.skogforsk.se  
  
 4 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 Röjning  
  
 173  
  
 kring röjningsfrågor är därför stort, hävdade regeringen i sin skrivelse.  
  
 Skogsnäringen arbetar på olika sätt med denna fråga. Skogsägareföreningarna  
  
 planerade t.ex. regionala satsningar i samarbete  
  
 med Skogsvårdsorganisationen för att öka röjningsaktiviteten.  
  
 I skrivelsen konstaterade regeringen att röjning och gallring är  
  
 viktiga åtgärder i lövskogsskötsel och för möjligheterna att i  
  
 framtiden få mera äldre lövrik skog, vilket är ett av delmålen under  
  
 miljökvalitetsmålet Levande skogar. Skogsägarna sparar mera lövträd  
  
 efter röjning och gallring än tidigare.  
  
 Röjning och gallring är led i det kommersiella, konkurrensutsatta  
  
 skogsbruket. Det var därför inte aktuellt att subventionera dessa  
  
 åtgärder med statliga medel, ansåg regeringen i sin skrivelse.  
  
 10.4 Om röjning i SUS 2001  
  
 I Skogsvårdsorganisationens uppföljning av skogspolitiken (SUS  
  
 2001) ges en bakgrund till röjningens omfattning genom åren.5 Där  
  
 skriver man bl.a. att med 1948 års skogspolitik fick trakthyggesbruket  
  
 och skogsodlingen sitt genomslag i hela landet. Från en nivå  
  
 under 50 000 ha per år ökade skogsodlingen till 175 000 ha. Det var  
  
 under denna tid som ungskogsröjningen slog igenom som en  
  
 normal skogsskötselåtgärd. Dagens skogar i åldern 2550 år är  
  
 resultatet av detta. Från 1960-talet och framåt röjdes också genom  
  
 beredskapsverksamheten cirka 40 000 ha per år. Till den motormanuella  
  
 röjningens framväxt bidrog, enligt SUS 2001, förbudet  
  
 mot att använda kemiska bekämpningsmedel mot lövsly som  
  
 trädde i kraft år 1980.  
  
 Rekordnivåer på 1980-talet  
  
 Den skogspolitik som infördes 1979 innehöll flera kraftfulla medel  
  
 för att höja virkesproduktionen som gett tydliga effekter i skogen,  
  
 enligt SUS 2001. Under denna tid nådde ungskogsröjningen  
  
 rekordnivåer. Det mesta av eftersläpningen i fråga om beståndsanläggning  
  
 och röjning inhämtades. Arbetet kännetecknades generellt  
  
 sett av god kvalitet. Under perioden 19801993 utfördes  
  
 återväxt- och skogsvårdsåtgärder på mer än 1,3 miljoner ha med  
  
 stöd av olika statliga bidrag. Beståndsanläggning och röjning  
  
 5 Skogsstyrelsen, SVO:s utvärdering av skogspolitikens effekter, 2002. 
  
 Röjning SOU 2006:81  
  
 174  
  
 upptog 75 % av skogsvårdsstyrelsernas direkta lagtillsyn under  
  
 samma period.  
  
 Från början av 1950-talet till mitten av 1960-talet var behovet av  
  
 röjning relativt konstant. Därefter ökade behovet fram till början  
  
 av 1980-talet, eftersom den allmänna övergången till trakthyggesbruk  
  
 under 1950-talet då började ge resultat i form av stora arealer  
  
 ungskog. Enligt SUS 2001 ökade behovet mest i norra och  
  
 mellersta Sverige.  
  
 Ökat röjningsbehov under 1990-talet  
  
 Under 1980-talet minskade behovet av röjning och låg under  
  
 mitten av 1980-talet och början av 1990-talet relativt stabilt. Från  
  
 mitten av 1990-talet har röjningsbehovet återigen ökat. För  
  
 perioden 20002005 bedömdes det totala röjningsbehovet, enligt  
  
 SUS 2001, till mer än 2,5 miljoner ha, vilket skulle innebära en årlig  
  
 röjningsareal på över 380 000 ha.  
  
 Den årligen röjda arealen ökade stadigt från mitten av 1950-talet  
  
 fram till 1980-talet. I början av 1990-talet sjönk den röjda arealen  
  
 dock kraftigt, för både privata och övriga ägare, till i stort sett  
  
 samma arealer som 30 år tidigare och låg sedan kvar runt denna låga  
  
 nivå. I samband med att 1993 års skogspolitik formades minskade  
  
 den årligen röjda arealen kraftigt, enligt SUS 2001. Den lägre  
  
 röjningsaktiviteten berörde alla ägarkategorier och landsdelar. Mest  
  
 uttalad var dock minskningen i Norrlands inland. 
  
 SOU 2006:81 Röjning  
  
 175  
  
 Figur 10.1 Röjd areal enligt glidande treårsmedelvärden6  
  
 6Observera att arealen för år 2005 inte är ett treårsmedelvärde utan utgörs av värdet för enbart  
  
 2005. Värdet för ett enskilt år är osäkert p.g.a. att det underliggande stickprovet är glest. Treårsmedelvärdena  
  
 är mer stabila. Värdet för enbart 2004 var 192 000 ha.  
  
 Källa: Riksskogstaxeringen.  
  
 Från början av 1990-talet har stamantalet efter röjning ökat  
  
 kraftigt. Antalet kvarlämnade barrstammar har ökat något, men  
  
 framförallt har antalet kvarlämnade lövstammar ökat över tiden så  
  
 att det under senare delen av 1990-talet i stort sett lämnades lika  
  
 många löv- som barrstammar.  
  
 Flera av de remissinstanser som yttrade sig över SUS 2001 delade  
  
 uppfattningen att omfattningen av röjningarna måste öka. Skogs och  
  
 Träfacket och Svenska Pappersindustriarbetareförbundet ville  
  
 införa röjningsplikt om inte ökad rådgivning m.m. ger förbättrat  
  
 uppfyllandet av resultat. Sametinget ansåg det angeläget att rennäringens  
  
 markanvändning beaktas i den föreslagna ökade röjningsaktiviteten.  
  
 Naturvårdsverket pekade på möjligheten att genom  
  
 röjningsinsatser kunna bidra till en ökad lövträdsandel och därmed  
  
 till uppfyllandet av miljökvalitetsmålet Levande skogar, delmålet  
  
 om förstärkt biologisk mångfald.  
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 140 
  
 160 
  
 180 
  
 200 
  
 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 
  
 År 
  
 1000 ha  
  
 Röjning SOU 2006:81  
  
 176  
  
 10.4.1 Röjningsplikten  
  
 Plikt att röja täta ungskogar infördes i SVL år 1979. Dessutom  
  
 kunde man få bidrag för röjning, en möjlighet som upphörde 1985.  
  
 Skogsvårdslagstiftningen, stora rådgivningsinsatser och bidragen  
  
 hade enligt SUS 2001, förmodligen stor betydelse för de ökande  
  
 röjningsarealerna fram till 1985. Som skäl för avskaffandet av  
  
 skyldigheten angav regeringen att, eftersom röjning på ett tidigt  
  
 stadium fastlägger ett bestånds framtida karaktär och utveckling,  
  
 skulle en reglering innebära att den önskvärda variationen i  
  
 framtidens skogar begränsas.6  
  
 Bidrag och råd effektivare än lagen  
  
 Vidare anfördes, enligt SUS 2001, att det sannolikt var statliga  
  
 bidrag och Skogsvårdsorganisationens intensifierade rådgivning  
  
 som i större utsträckning än lagstiftningen hade bidragit till den  
  
 ökade röjningsaktiviteten under 1980-talet. Departementschefen  
  
 gav i propositionen uttryck för att: Dagens röjning överensstämmer  
  
 med vad som oberoende av lagstiftning varit brukligt  
  
 bland skogsägare i allmänhet. Likafullt kan inte minskningen i  
  
 röjningsaktiviteten i början av 1990-talet förklaras av ett minskande  
  
 röjningsbehov, menar Skogsstyrelsen i SUS 2001. Inte heller kan de  
  
 statliga stöden som försvann 1985 ha påverkat förloppet. En  
  
 förklaring till den minskade investeringsviljan i röjning var, enligt  
  
 SUS 2001, att skogsbruket i början av 1990-talet drabbades av en  
  
 djup lågkonjunktur. Det är emellertid svårare att förklara varför  
  
 den därefter (i mitten av 1990-talet) följande högkonjunkturen inte  
  
 avspeglas i ökad röjningsaktivitet, skriver Skogsstyrelsen i SUS  
  
 2001.  
  
 Lagråd ökar röjningen  
  
 I s.k. tidsserieanalyser utförda vid SLU i Umeå, har antalet  
  
 utskickade lagråd (tidigare råd och anvisningar) det starkaste  
  
 sambandet med areal röjning under perioden 19832000. Röjningsplikten  
  
 och tillsynen över denna i form av lagråd anses därför ha  
  
 haft en stor betydelse för röjningsaktiviteten, enligt SUS 2001, även  
  
 6 Prop. 1992/93:226. 
  
 SOU 2006:81 Röjning  
  
 177  
  
 om det inte var enbart lagråden som var ett verksamt skogspolitiskt  
  
 medel. Den s.k. Översiktliga skogsinventeringen (ÖSI), som  
  
 visade var det fanns röjningsbehov, utgjorde också ett viktigt  
  
 medel, ansåg Skogsstyrelsen i SUS 2001.  
  
 En av grundpelarna i 1993 års skogspolitik är att skogsägarna ges  
  
 en större frihet under ansvar för att nå de skogspolitiska målen.  
  
 För att kunna ta detta ansvar förutsattes skogsägarna höja sin  
  
 kompetens bl.a. genom att Skogsvårdsorganisationen skulle öka  
  
 sina rådgivningsinsatser. En ökad rådgivning har dock varit svårt att  
  
 uppnå med de tilldelade resurserna i kombination med ett ökat  
  
 fokus på miljörådgivning som har tagit stora delar av de tillgängliga  
  
 rådgivningsresurserna i anspråk, skriver Skogsstyrelsen i SUS 2001.  
  
 10.5 Skogsstyrelsen om röjning  
  
 Om röjning i de nationella sektorsmålen 2005  
  
 I 2005 års nationella sektorsmål uttrycks målet för röjning på  
  
 följande sätt:  
  
 År 2010 är arealen som bedöms ha akut röjningsbehov mindre än  
  
 700 000 ha. Målet uppskattas innebära en genomsnittlig årlig röjd areal  
  
 (mätt på beståndsnivå) på 390 000 ha om man röjer lika försiktigt som  
  
 nu och cirka 345 000 ha om man återgår till en något hårdare  
  
 engångsröjning på de flesta objekt.  
  
 Fjärranalys långsiktigt mål  
  
 När det gäller röjning så är Skogsstyrelsens långsiktiga verksamhetsmål  
  
 att röjningsbehovet årligen ska analyseras med hjälp av  
  
 fjärranalys på 2025 % av den enskilt ägda skogsmarken. Resultatet  
  
 av analysen ska användas som underlag för objektsvis rådgivning  
  
 och information till berörda markägare. Uppföljningen av det  
  
 långsiktiga målet om röjning ska göras i form av andel utskickade  
  
 objektsvisa råd för röjning.  
  
 I Skogsstyrelsens årliga verksamhetsplanering (cirkulär B1) för  
  
 år 2005 angavs att 350 000 kronor skulle avsättas för att utveckla en  
  
 tillförlitlig och kostnadseffektiv fältmetod för att kvalitetssäkra  
  
 organisationens uppgifter om faktiskt utförd röjning. 
  
 Röjning SOU 2006:81  
  
 178  
  
 De nyckeltal som Skogsstyrelsen angav för uppföljning av  
  
 röjning är andel objektsvisa råd för röjning samt utskickade  
  
 objektsvisa röjningsråd per areal akut röjningsbehov per skogsvårdsstyrelse  
  
 (numera Skogsstyrelseregion).  
  
 Uppföljning av röjning  
  
 Skogsstyrelsen samlar in röjningsstatistik som bygger på en årlig  
  
 enkät till olika typer av skogsägare i hela landet.  
  
 Statistiken visar att även om röjningsarealen har ökat under  
  
 senare år så har också arealen med akut röjningsbehov ökat.  
  
 Statistik som Skogsstyrelsen presenterade i augusti 2004 visar att  
  
 röjningsarealen har ökat med 30 % från år 2002 till år 2003.  
  
 Statistiken för röjning är dock, enligt myndighetens egen uppgift,  
  
 osäker och det är oklart i vilken grad denna ökning i uppskattad  
  
 röjningsaktivitet motsvaras av en reell ökning.  
  
 Siffror från Riksskogstaxeringen visar att den röjda arealen har  
  
 sjunkit med 17 % från 192 000 ha 2004 till 159 000 ha 2005. Dessa  
  
 värden för enskilda år är dock osäkra. De treårsmedelvärden som  
  
 redovisas i figur 10.1 är mer stabila. Nedgången kan möjligen delvis  
  
 förklaras av en lägre röjningsaktivitet i Götaland p.g.a. stormen  
  
 Wolfe. Å andra sidan har den röjda arealen minskat även i norra  
  
 Norrland medan den enligt Riksskogstaxeringens statistik stigit i  
  
 södra Norrland och Svealand. Eftersom Riksskogstaxeringens  
  
 stickprov är relativt glest blir dock värden för enskilda år, och  
  
 landsdelar, osäkra.  
  
 Även om nedgången för 2005 skulle visa sig vara tillfällig så  
  
 kommer inte det nuvarande sektorsmålet för röjning att nås med  
  
 nuvarande utveckling.  
  
 Skogsstyrelsens årsredovisning  
  
 Enligt Skogsstyrelsens regleringsbrev för 2005 ska åtgärder för att  
  
 öka röjning i plant- och ungskog redovisas.7  
  
 Skogsstyrelsen konstaterar i årsredovisningen för 2005 att  
  
 identifiering av röjningsbehov via satellit följt av kostnadsfri  
  
 rådgivning till skogsägare med röjningsbehov har resulterat i ökad  
  
 7 Regleringsbrev för budgetåret 2005 avseende Skogsstyrelsen, Regeringsbeslut II 40,  
  
 2004-12-16. 
  
 SOU 2006:81 Röjning  
  
 179  
  
 röjning.8 Ungskogsröjning är ett av de områden som Skogsstyrelsen  
  
 prioriterat under 2005 inom ramen för sin rådgivningsverksamhet.  
  
 Skogsstyrelsen konstaterar vidare att insatser för att öka  
  
 röjningarna har varit framgångsrika främst i de delar av landet där  
  
 man inte har drabbats av stormen. Röjningsbehovet, främst löv, har  
  
 med stor träffsäkerhet kunnat identifieras i satellitbilder. Efterföljande  
  
 utskick av information till berörda markägare har enligt  
  
 årsredovisningen fått stort gensvar, speciellt när man har  
  
 kompletterat utskicken med att ringa upp markägarna. Som ett led  
  
 i satsningen har det ingått ett erbjudande om kostnadsfri  
  
 rådgivning samt information om vart markägaren kan vända sig ifall  
  
 denne inte själv kan utföra röjningen. Utskicken har i några fall  
  
 kompletterats med s.k. klarkort (=skogsägaren skickar frivilligt in  
  
 ett svarskort med uppgifter om huruvida åtgärden har utförts),  
  
 vilket har underlättat arbetet med att följa upp utförda röjningsinsatser.  
  
 Enligt årsredovisningen utförs även viss röjning inom ädellövskogsbruket.  
  
 Under 2005 beviljades bidrag till röjning av 459 ha  
  
 ädellövskog. Markägarens kostnader ersätts då upp till 60 % och  
  
 totalt 1,22 miljoner kronor betalades ut under 2005.  
  
 Under 2004 bildade företrädare för skogsbruket, på Skogsstyrelsens  
  
 initiativ, ett nationellt nätverk för att öka röjningarna. Arbetet  
  
 avsågs främst att drivas i de regionala sektorsråden.  
  
 10.6 SLU om röjning9  
  
 Av statistik från Skogsstyrelsen framgår, enligt SLU, att röjning  
  
 utförs för sent och att det lämnas alltför höga stamantal efter  
  
 ingreppet. Detta har lett till att s.k. konfliktbestånd blivit ett allt  
  
 större problem, dvs. bestånd med höga stamantal och svag  
  
 dimensionsutveckling, vilka är mycket kostsamma att gallra.  
  
 Den forskning om röjning, som sedan lång tid har bedrivits vid  
  
 SLU, har nu mer eller mindre upphört. Den forskning som  
  
 utfördes var i stort sett begränsad till trädslagsrena och likåldriga  
  
 barrbestånd, med klart definierade slutmål för produktionen. När  
  
 det gäller röjning i lövskog, blandskog och olikåldrig skog är  
  
 8 Skogsstyrelsens årsredovisning 2005, Skogsstyrelsen 2006-02-20.  
  
 9 Avsnittet bygger på Albrektsson A. och Ekö, P-M: Ungskogsröjning- syfte, nytta, forskning  
  
 och framtid, skrivelse till Skogsutredningen, 2006. 
  
 Röjning SOU 2006:81  
  
 180  
  
 kunskapsnivån helt otillräcklig, särskilt vid beaktande av de mål  
  
 som finns vid sidan om de rent ekonomiska, för att främja  
  
 rekreation och biodiversitet.  
  
 Markägare kunniga om röjning  
  
 Det förutsätts allmänt att större markägare själva genom sin  
  
 expertis följer ett optimalt röjningsprogram. Större markägares  
  
 attityder till och insatser i röjning är därför inte studerade. Många  
  
 studier är utförda med syfte att öka kunskapen om privata  
  
 markägares inställning till röjning. De stora dragen i dessa studier  
  
 är att markägare är väl medvetna om röjningens nytta och att de  
  
 också anser sig ha kunskap om fastighetens röjningsbehov och  
  
 röjningens utförande. Markägarna avser att utföra röjningarna  
  
 själva men dessa genomförs ofta inte pga. brist på ork och tid.  
  
 Försök (Skogsstyrelsen) görs med riktad röjningsinformation till  
  
 markägare med känt röjningsbehov. En slutlig utvärdering av detta  
  
 är inte klar men inget tyder, enligt SLU, på att ökad eller ändrad  
  
 information skulle få röjningen att öka påtagligt hos  
  
 privatskogsbruket. Denna bedömning skiljer sig till viss del från  
  
 den som Skogsstyrelsen gör (ovan) angående rådgivningens effekt.  
  
 Om skogsägaren själv får välja, visar studier enhälligt att denna  
  
 anser att bidrag vore det effektivaste medlet, skriver SLU. Enligt  
  
 SLU anser många att lagkrav borde återinföras. Historisk  
  
 erfarenhet visar att lagkrav i kombination med bidrag har varit  
  
 mycket effektivt. Erfarenheten visar emellertid också att bidrag i  
  
 bland kan påverka markägaren att snarare maximera möjligheten till  
  
 bidrag, än att uppmuntra ett effektivt röjningsbeteende. Det är  
  
 tveksamt om fler markägarstudier skulle ge bättre underlag för en  
  
 positiv påverkan av röjningsbeteendet, anser SLU.  
  
 Forskning för effektivare röjning  
  
 Röjningskostnaden har inte sänkts påtagligt genom metodmässiga  
  
 förbättringar de senaste 50 åren, enligt SLU. I dag pågår forskning  
  
 om ungskogsröjning enligt tre olika linjer, 1) högre mekaniseringsgrad  
  
 (stråkröjning, högröjning, helmekaniserad röjning),  
  
 2) effektiviserat trädval (ingen röjning i onödan) och 3) ett rationellare  
  
 beteende i anläggningsfasen som genererar ett mindre 
  
 SOU 2006:81 Röjning  
  
 181  
  
 ungskogsröjningsbehov. Skogforsk, och SLU, arbetar just nu med  
  
 mekaniseringsutveckling (stråkröjning) i en gemensam satsning  
  
 med skogsindustrin och FORMAS som finansiärer. Denna forskning  
  
 är främst aktuell för storskogsbruket som ofta har stora  
  
 röjningsbestånd.  
  
 Kunskap saknas om heterogena bestånd  
  
 Kunskapen är god om den homogena barrskogens utveckling vid  
  
 olika röjningsprogram medan kunskapsläget är betydligt sämre om  
  
 utvecklingen i mer heterogena bestånd. Viss forskning pågår vid  
  
 SLU om utveckling i heterogena bestånd, men behöver öka  
  
 eftersom den pågående förändringen av skogsskötseln ger en ökad  
  
 förekomst av just denna typ av bestånd.  
  
 Röjning är, som framgått ovan, en åtgärd som skapar förutsättningarna  
  
 för det framtida beståndet, både för produktion och  
  
 för möjligheterna till en hög biodiversitet. Mer omfattande  
  
 forskning om röjning och biodiversitet bedrivs inte vid SLU eller  
  
 någon annan svensk institution. Viss forskning pågår vid SLU och  
  
 Skogforsk om att stimulera mängden viltfoder genom anpassad  
  
 röjning, s.k. högröjning.  
  
 Röjning i nya (alternativa) skogsskötselsystem  
  
 Trenden i Europa är, enligt SLU, att man övergår från trakthyggesbruk  
  
 till olika former av s.k. naturnära skogsskötselsystem.  
  
 Trenden sprider sig sakta till Sverige och just nu genomför  
  
 Skogsstyrelsen på regeringens uppdrag, en omfattande studie av  
  
 möjligheter till s.k. kontinuitetsskogsbruk. Det finns, enligt SLU,  
  
 all anledning att anta att alla typer av skogsskötselsystem kräver  
  
 röjning för avkastning av kvalitativt gott, grovt virke och för  
  
 styrning av beståndsutvecklingen för att uppnå även andra mål.  
  
 Inga studier av röjning i andra skogsskötselsystem än trakthyggesbruket  
  
 pågår, enligt SLU, i Sverige. Möjligen kan resultat med  
  
 denna inriktning falla ut från de studier som Skogsstyrelsen  
  
 genomför om kontinuitetsskogsbruk eller från de studier av produktionsutveckling  
  
 i heterogen skog som pågår vid SLU.  
  
 Traditionell röjning är inriktad mot ekonomisk optimering av  
  
 produktionen av massaved, timmer och energisortiment. Möjlig 
  
 Röjning SOU 2006:81  
  
 182  
  
 heten till intäkt av energisortiment från klenvirke kan ändra  
  
 röjningsbeteendet och hela skogsskötselprogrammet. Skogsskötsel  
  
 kan då komma att inriktas mer mot högre totalproduktion av  
  
 biomassa och röjningar övergår då till att bli energigallringar.  
  
 Kvantifiering av biomassa i röjningsbestånd är ett relativt väl  
  
 utforskat område.  
  
 10.7 Skogforsk om röjning  
  
 Det finns flera problem som måste studeras närmare när det gäller  
  
 den unga skogen och dess skötsel, enligt Skogforsk, som bl.a. pekar  
  
 på att en stor andel tallungskogar har mer eller mindre allvarliga  
  
 betesskador av älg.10 Det finns också en hel del eftersatta bestånd  
  
 efter de begränsade röjningsinsatserna under 1990-talet. Kostnaderna  
  
 för motor-manuell röjning har ökat, påpekar Skogforsk,  
  
 samtidigt som det i dag regionalt kan vara ett problem att finna  
  
 tillräckligt många röjningsutförare.  
  
 Under innevarande ramprogram (20052008) bedriver Skogforsk  
  
 studier inom bl.a.:  
  
  Effekter av stråkröjning på produktion och ekonomi  
  
  Effekter av biomassauttag i röjningsbestånd  
  
  Effekter av olika röjnings- och gallringsstrategier i älgbetesutsatta/älgbetesskadade  
  
 tallbestånd.  
  
 10 www.skogforsk.se 
  
 183  
  
 11 Klövviltproblematiken  
  
 11.1 Direktiven  
  
 I regeringens senaste skrivelse om skogspolitiken uppmärksammades  
  
 problemet med de stora klövviltstammarna och behovet av  
  
 att hålla dessa på en acceptabel nivå, så väl från produktionssynpunkt  
  
 som ur ett naturvårdsperspektiv.1 Enligt regeringens  
  
 direktiv till Skogsutredningen ska utredaren granska denna fråga  
  
 och lämna förslag på åtgärder.  
  
 11.2 Klövvilt tillgång och problem i den svenska skogen  
  
 11.2.1 Många älgar  
  
 Den svenska älgstammen är världens tätaste. Så har dock inte alltid  
  
 varit fallet. I början av förra seklet var älgen en ovanlig syn i den  
  
 svenska skogen. Den omvälvning av skogsbruket som inleddes i  
  
 mitten av 1900-talet gynnade emellertid älgen. Det allt mer  
  
 dominerande trakthyggesbruket tillskapade stora arealer plant- och  
  
 ungskogar som blev ett attraktivt vinterbete för älgen. I slutet av  
  
 1960-talet förändrades dessutom viltförvaltningen i så måtto att  
  
 jakten främst bedrevs mot kalvar medan reproduktiva älgkor  
  
 sparades. Syftet med denna förändring var att stärka älgstammen.  
  
 Andra faktorer som bidrog till utvecklingen var de stora rovdjurens  
  
 tillbakagång och att boskapsbetet på skogsmark upphörde.  
  
 Sammantaget bidrog dessa faktorer till älgstammens starka tillväxt  
  
 under 1970-talet vilket också avspeglas i den avskjutningsstatistik  
  
 som redovisas i figur 11.1.  
  
 1 Skr. 2003/04:39. 
  
 Klövviltproblematiken SOU 2006:81  
  
 184  
  
 Figur 11.1 Älgavskjutning för riket 19392004  
  
 Källa: www.jagareforbundet.se.  
  
 Älgstammen kulminerade i mitten av 1980-talet. Sommarälgstammen  
  
 i Sverige är i dagsläget 300 000400 000 individer. Ungefär en  
  
 tredjedel av stammen skjuts under jakten.2  
  
 Ofta uttrycks älgstammens storlek i antalet älgar per tusen  
  
 hektar (ha). Den svenska älgstammen uppgår till 1015 älgar per  
  
 tusen ha. Älgtätheten kan emellertid variera mycket i både tid och  
  
 rum, bl.a. som en följd av tillgången foder. Som jämförelse kan  
  
 nämnas att den finska älgstammen uppgår till i genomsnitt cirka tre  
  
 älgar per tusen ha.  
  
 11.2.2 äter mycket skog  
  
 Det är inte bara antalet älgar som är stort i Sverige. Älgen är också  
  
 Europas största däggdjur och varje individ konsumerar dagligen  
  
 stora mängder biomassa. Älgens föda består huvudsakligen av  
  
 buskar och träd, framför allt under vintern. Under sommarhalvåret  
  
 äter en vuxen älg dagligen ungefär tio kilo torrvikt (vilket motsvarar  
  
 3040 kilo färskvikt). Detta är ungefär dubbelt så mycket  
  
 som under vinterhalvåret. Tillgången på foder under vintern är  
  
 direkt avgörande för vilka skador som älgen åsamkar ungskogen.  
  
 2 www.jagareforbundet.se  
  
 0 
  
 20000 
  
 40000 
  
 60000 
  
 80000 
  
 100000 
  
 120000 
  
 140000 
  
 160000 
  
 180000 
  
 200000 
  
 1939 1944 1949 1954 1959 1964 1969 1974 1979 1984 1989 1994 1999 2004 
  
 År 
  
 Antal skjutna älga  
  
 r  
  
 SOU 2006:81 Klövviltproblematiken  
  
 185  
  
 Om älgen fritt får välja sitt vinterbete föredrar den betesväxterna i  
  
 en förutsägbar rangordning. Rönn, asp, ek, sälg och videarter  
  
 tillhör favoriterna. Tall betas på grund av sin rikliga förekomst och  
  
 dominerar också födointaget på vintern. Tallungskogar drabbas då  
  
 särskilt hårt.  
  
 Gran är mindre eftertraktad av älgen vilket bidrar till att detta  
  
 trädslag ofta väljs vid skogsodling i områden där älgbetestrycket är  
  
 stort även om marken i fråga är mer lämpad för tall.3 Älgens  
  
 betning av lövträd bidrar också till att granen gynnas framför  
  
 lövträd i skogsbruket.  
  
 11.2.3 Försämrad virkesproduktion och lägre virkesvärde  
  
 Älgens bete på tallungskog sätter ned virkesproduktionen och  
  
 inverkar negativt på virkeskvaliteten. Skadorna uppkommer främst  
  
 genom att topp- och sidoskott betas. Även stambrott och barkgnag  
  
 förekommer. Toppskottsbetningen upphör när en tall har nått  
  
 älgsäker höjd, vilket brukar vara ungefär fyra meter. Trampskador  
  
 och fejnings- och slagskador gjorda med hornen förekommer,  
  
 om än i betydligt mindre omfattning.  
  
 Effekterna av betningen är minskad tillväxt, nedsatt vitalitet och  
  
 att de betade träden i vissa fall dör. Dessutom hämmas trädens  
  
 konkurrenskraft i förhållande till andra trädslag, som exempelvis  
  
 gran. Nedsatt vitalitet gör också träden mer mottagliga för sekundära  
  
 angrepp av exempelvis svampar och insekter. Skogsstyrelsens  
  
 senaste inventering av återväxtresultaten (20032005) visar att  
  
 11 % av arealen med underkända återväxter skulle vara godkända  
  
 om inte klövviltets betning skadat eller dödat ett antal av huvudplantorna.  
  
 I Götaland visar även Skogsstyrelsens senaste inventering  
  
 av återväxtresultaten att gran planterats på 38 % av den mark  
  
 som betraktas som lämplig för tall.4  
  
 Data från Riksskogstaxeringen har visat att arealen ungskog med  
  
 hög frekvens av svåra skador ökade under senare delen av 1990talet.5  
  
 Riksskogstaxeringens särskilda älgskadeinventering togs  
  
 emellertid bort år 2003. En tidsserie för andel älgskadad tallungskog  
  
 har dock räknats fram t.o.m. 2002 års data. Den visar på en  
  
 3 Vid återväxttaxeringarna 1996/97 fann man att mer än hälften av det som anses vara  
  
 lämpliga tallmarker i Götaland hade planterats med gran. Viltskadesituationen bedömdes  
  
 vara den helt dominerande orsaken till detta.  
  
 4 Uppgifter från Henderson, Skogsstyrelsens analysenhet, 2006-09-08.  
  
 5 Skr. 2003/04:39. 
  
 Klövviltproblematiken SOU 2006:81  
  
 186  
  
 fortsatt stigande trend för älgskadeandelen fram till 2001 (treårsmedelvärde  
  
 20002002). Hur älgskador och andra skador i ungskogarna  
  
 har utvecklats därefter finns det enligt Riksskogstaxeringen  
  
 ännu inga tillförlitliga uppgifter om.6  
  
 Utöver misslyckade föryngringar och rena virkesproduktionsförluster  
  
 ger betningen även virkestekniska skador. Toppskottsbetning  
  
 leder ofta till krokighet och/eller barkinväxt, vilket sätter  
  
 ned kvaliteten och därmed värdet på virket. Vance har skattat  
  
 värdeförlusterna till cirka 1,3 miljarder kronor per år enbart i  
  
 tallungskog vid en skadenivå på 57 % och till cirka 500 miljoner  
  
 kronor vid en årlig skadenivå på 23 % vid en tioårig skadeexponering.  
  
 Till detta ska även förluster i den fortsatta förädlingen  
  
 av virket läggas.7  
  
 Samtidigt bör det noteras att den ekonomiska betydelsen av  
  
 älgskadorna i skogsbruket är svåra att skatta, inte minst då det  
  
 största värdet realiseras då träden är avverkningsmogna dvs. om  
  
 70100 år .  
  
 11.2.4 ett hot mot den biologiska mångfalden  
  
 En stor älgstam kan även ha en negativ inverkan på den biologiska  
  
 mångfalden. Ett skogsbruk som ensidigt inriktas mot gran som en  
  
 följd av att betestrycket omöjliggör föryngring med andra trädslag  
  
 kan leda till mindre variation i landskapet till men för flera djur och  
  
 växtarter. Enligt miljökvalitetsmålet Levande skogar ska arealen  
  
 som föryngras med lövskog och arealen äldre lövskog öka med  
  
 minst 10 % till år 2010. Utan kostsam hägning är det dock ofta  
  
 mycket svårt att etablera lövträdsbestånd. Samtidigt utgör stora  
  
 älg- och rådjurspopulationer grundförutsättningar för andra hotade  
  
 arter som exempel livskraftiga varg- och lostammar.  
  
 6 Enligt Riksskogstaxeringen infördes det år 2003 ett nytt inventeringsmoment i linje med  
  
 Skogsstyrelsens ÄBIN-inventering (se nedan). Ännu har dock för kort tid förflutit för att  
  
 Riksskogstaxeringen ska kunna uttala sig om huruvida skadorna ökar eller minskar. Det är  
  
 enligt uppgift från Riksskogstaxeringen inte heller meningsfullt att jämföra de skadenivåer  
  
 som har angivits med den gamla respektive nya inventeringsmetoden.  
  
 7 Foley, Mcdaniel och Green, Mckay, Viltbete - Smakar det så kostar det (Skogforsk, redogörelse  
  
 1/2004). 
  
 SOU 2006:81 Klövviltproblematiken  
  
 187  
  
 11.2.5 och en trafikfara  
  
 Älgen håller inte bara till i skogen. Den utgör även en risk för de  
  
 som färdas på svenska vägar. Vägverkets statistik visar att antalet  
  
 trafikolyckor med älginblandning ligger mellan 4 0005 000 per år.8  
  
 Det vanligaste sättet att minska faran för viltolyckor är att sätta  
  
 upp viltstängsel längs vägarna.  
  
 11.2.6 Men älgen är också en tillgång!  
  
 Älgen skapar emellertid inte bara problem i den svenska skogen  
  
 och i trafiken. Den är i många avseenden också en mycket viktig  
  
 tillgång som jaktbart vilt och som turistattraktion. Älgjakten  
  
 genererar årligen omfattande köttvärden och fungerar som viktig  
  
 rekreationskälla för många av landets cirka 250 000 jägare.9 Älgjakten  
  
 fyller även en viktig social funktion i stora delar av landet.  
  
 Skattningar av älgjaktens värde har visat att rekreationsvärdet stod  
  
 för ungefär två tredjedelar av det totala jaktvärdet, medan en  
  
 tredjedel var köttvärde.10 Mer indirekta värden sammanhänger med  
  
 älgens värde som turistsymbol, som grund för fackhandel, friskvård  
  
 m.m. Älgen kan även anses ha ett existentiellt värde bara genom att  
  
 finnas i den svenska skogen.  
  
 11.2.7 Rådjur och annat klövvilt  
  
 Älgen är utan jämförelse det vilt som orsakar mest problem för  
  
 skogsbruket. I södra Sverige förekommer dock även en del skador  
  
 orsakade av rådjur, vildsvin samt av kron- och dovhjort.  
  
 Rådjuren gör mest skada vintertid i plantskog av tall och gran  
  
 men även lövträdsplantor skadas. Rådjuret betar huvudsakligen i  
  
 fältskiktet, vilket medför att snödjupet påverkar födovalet. Det är  
  
 endast vid större snödjup som rådjur betar tall.  
  
 Liksom älgen betar rådjuren främst topp- och sidoskott med  
  
 tillväxt- och kvalitetsproblem som följd, men det händer också att  
  
 8 www.sesgruppen.se  
  
 9 År 2003 gav älgjakten cirka 11 miljoner kg kött, vilket vid ett kilopris på 40 kr/kg motsvarar  
  
 närmare 500 miljoner kronor per år.  
  
 10 Mattsson, Collier, Hunting in Sweden: Extent, economic values and structural pro-blems,  
  
 Scandinavian Journal of Forest Research 5, 1990. 
  
 Klövviltproblematiken SOU 2006:81  
  
 188  
  
 nysatta plantor rycks upp. Unga träd och buskar kan emellanåt  
  
 skadas genom fejning.11  
  
 11.3 Förvaltning av vilda däggdjur och fåglar  
  
 Viltförvaltningen regleras i jaktlagstiftningen där det bl.a. stadgas  
  
 att den som äger mark (markägaren) även är jakträttshavare.12  
  
 Jakträtten innefattar en skyldighet för markägaren att bedriva viltvård.13  
  
 I detta ansvar ligger bl.a. att balansera viltbestånden mot  
  
 eventuella viltskador.  
  
 Naturvårdsverket har det centrala myndighetsansvaret för viltförvaltningsfrågor.  
  
 Klövviltet omfattas av de riktlinjer för förvaltning  
  
 av vilda däggdjur och fåglar som myndigheten har utfärdat.  
  
 Den grundläggande principen för viltförvaltningen är att alla växter  
  
 och djur som finns naturligt i landet ska bevaras långsiktigt i  
  
 livskraftiga bestånd, och naturen ska kunna nyttjas på ett hållbart  
  
 sätt. Viltförvaltningens syfte är således att skapa nyttigheter samtidigt  
  
 som hänsyn tas till både allmänna och enskilda intressen.14  
  
 Naturvårdsverket ska på ett övergripande plan väga viltvårdens  
  
 intressen mot allmänna och enskilda intressen. Ett viktigt allmänt  
  
 intresse är att begränsa kostnaderna för viltskador medan jaktintresset  
  
 är ett viktigt enskilt intresse som ska beaktas. Länsstyrelserna  
  
 svarar bl.a. för information till jägarna, registrering av älgjaktsområden  
  
 och av licenser för älgjakt.  
  
 Om det finns påtagliga risker för trafikolyckor eller för allvarliga  
  
 skador på grund av ett viltbestånds storlek kan skyddsjakt beslutas  
  
 på initiativ av en myndighet. Det finns också möjlighet för enskilda  
  
 att ansöka om tillstånd till skyddsjakt för att förhindra allvarliga  
  
 skador. I båda fallen är det länsstyrelsen som beslutar om skyddsjakt  
  
 på älg. Länsstyrelsen beslutar också om de närmare villkoren  
  
 för skyddsjakt, bl.a. var och när jakten får bedrivas.  
  
 11 Skogsstyrelsen, Skador på skog, (Rapport 8O, 2001).  
  
 12 Jaktlagstiftningen omfattar Jaktlagen (1987:259), Jaktförordningen (1987:905) och  
  
 Jaktkungörelsen (SNFS 1994:3 NV:58).  
  
 13 Jakträtten kan överlåtas och då delas ansvaret för viltförvaltningen mellan markägaren och  
  
 jakträttsinnehavaren.  
  
 14 Nyttigheterna är både konkreta (t.ex. kött) och abstrakta (t.ex. upplevelser). 
  
 SOU 2006:81 Klövviltproblematiken  
  
 189  
  
 11.3.1 Den praktiska avvägningen  
  
 Älgskadesituationen var värst i början av 1980-talet. Den negativa  
  
 trenden kunde dock brytas under 1990-talet genom ökad avskjutning  
  
 och ändrad inriktning på älgförvaltningen. Numera sker  
  
 avvägningen mellan olika intressen huvudsakligen på lokal nivå och  
  
 i samverkan mellan representanter för olika intressen. 1990-talets  
  
 avreglering av älgjakten innebar större krav på att skogsägare och  
  
 jägare gemensamt kommer överens om en avskjutningsnivå i lokala  
  
 samrådsgrupper och viltvårdsnämnder.  
  
 En annan form av lokal älgförvaltning är den som förekommer  
  
 inom s.k. älgskötselområden. Inom ett sådant område, som  
  
 registreras hos länsstyrelsen, sköts förvaltningen helt av markägare  
  
 och jägare i enlighet med en av länsstyrelsen godkänd plan. Cirka  
  
 30 % av landets registrerade älgjaktmark är organiserad i denna  
  
 samverkansform. I vissa län täcker älgskötselområden mer än 50 %  
  
 av arealen.15  
  
 11.4 Skogsstyrelsens roll  
  
 Naturvårdsverket har som nämnts ovan det övergripande ansvaret  
  
 för viltförvaltningen. I regeringens skrivelse om skogspolitiken  
  
 framhölls dock att de dåvarande skogsvårdsstyrelserna också har en  
  
 viktig roll i arbetet med att minska betesskadorna av klövvilt. För  
  
 att skapa en samsyn och informera jägare och markägare om  
  
 viltbetningens konsekvenser för virkesproduktion och bevarande  
  
 av biologisk mångfald betonade regeringen i skrivelsen att skogsvårdsstyrelserna  
  
 bör vara aktiva i de lokala samrådsgrupperna och i  
  
 länens viltvårdsnämnder. Vidare framhölls att rådgivning i viltvårdsanpassad  
  
 skogsskötsel är en viktig uppgift för den skogliga  
  
 myndigheten.  
  
 I skrivelsen framhöll regeringen också vikten av att underlaget  
  
 för de lokala samråden är korrekt information om betesskadornas  
  
 omfattning för att meningsfulla resonemang om acceptabla betesnivåer  
  
 ska kunna föras. Systematiska och kontinuerliga invente15  
  
 I en licentiatuppsats från februari 2006 har älgskötselområdenas funktion undersökts.  
  
 Studien visade bl.a. att många älgskötselområden saknade tillförlitliga fakta som grund för  
  
 sina beslut och målsättningar. Reed Di Anthony, Scott, Walton?  An  
  
 investigation of the performance of Swedish moose management organizations, Institutionen för  
  
 industriell ekonomi och samhällsvetenskap, Luleå tekniska universitet, 2006. 
  
 Klövviltproblematiken SOU 2006:81  
  
 190  
  
 ringar som belyser viltstammarnas storlek och betestryck är, enligt  
  
 regeringens uppfattning, därför nödvändiga.  
  
 11.4.1 Sektorsmål för skog/vilt-balansen  
  
 Skogsstyrelsen verkar även styrande på viltförvaltningen genom de  
  
 sektorsmål för skogspolitiken som Skogsstyrelsen fastställde i mars  
  
 2005. 
  
 16 Ett av dessa mål avsåg det man betecknade skog/viltbalansen.  
  
 Målet har följande lydelse:  
  
 Andelen svårt älgskadad plant- och ungskog av tall är senast år 2010  
  
 lägre eller i nivå med den situation som gällde i början på 1990-talet.  
  
 Trädbildning av asp, rönn och sälg kan ske där arterna har naturgivna  
  
 förutsättningar för trädbildning.  
  
 Målets senare del gäller sektorns ansvar för bevarande av den  
  
 biologiska mångfalden. Trädbildningen ger en indikation på hur  
  
 hårt det totala betestrycket från älg, rådjur och övrigt vilt påverkar  
  
 möjligheten för betesbegärliga plantor att utvecklas till träd.  
  
 11.4.2 Inventeringar  
  
 Älgbetningsinventering  
  
 Ett viktigt underlag för viltförvaltningens avvägningar mellan olika  
  
 intressen är kunskaper om älgstammens storlek och älgskadornas  
  
 omfattning. Skogsstyrelsen svarar för inventeringar av älgbetesskador  
  
 inom ramen för den s.k. älgbetesinventeringen (ÄBIN). 
  
 17  
  
 Tillsammans med resultat från jägarnas älgobservationer (Älgobs)  
  
 och flyginventeringar kan älgstammens storlek i förhållande till  
  
 foderutbudet bedömas.  
  
 Våren 2006 presenterades en utvärdering av ÄBIN. 
  
 18 Utvärderaren  
  
 pekade på flera svagheter i ÄBIN-metoden. Skillnaderna i  
  
 skadenivåer var exempelvis så stora mellan olika år att de inte med  
  
 säkerhet kunde anses spegla en lika stor förändring i älgstammens  
  
 storlek. Helt andra faktorer tycks, enligt utvärderingen, därför ha  
  
 16 Skogsstyrelsen, Nationella skogliga sektorsmål, 2005.  
  
 17 Betestrycket mäts i ungskogar på mellan 14 meter höga tallar och björkar, älgens viktigaste  
  
 vinterfoder. Betestrycket registreras som färsk betning - från den senaste vintern  av  
  
 toppskott, stambrott eller barkgnag. Det finns också andra variabler som kan registreras,  
  
 men betestrycket ger den viktigaste informationen.  
  
 18 Diaz, Thomas, Utvärdering av ÄBIN, 2006. 
  
 SOU 2006:81 Klövviltproblematiken  
  
 191  
  
 betydelse för skadornas variation mellan olika år, än att antalet  
  
 älgar har förändrats. Detta riskerar, enligt utvärderingen, att undergräva  
  
 ett viktigt syfte med ÄBIN, nämligen att inventeringsresultatet  
  
 ska kunna återspegla det lokala förhållandet mellan älgstammens  
  
 storlek och dess födoresurs.  
  
 Enligt utvärderaren genererar ÄBIN-metoden visserligen en  
  
 korrekt och objektiv skattning av andelen färskt skadade tallar  
  
 inom inventeringsområdet. Det är dock mer oklart vilka slutsatser  
  
 man kan dra av denna information när det gäller älgförvaltningen.  
  
 Utvärderaren gjorde även bedömningen att det med nuvarande  
  
 kunskapsläge saknas förutsättningar för att på ett operativt sätt  
  
 kunna använda resultatet från ÄBIN i arbetet med att mäta effekter  
  
 på den biologiska mångfalden.  
  
 11.4.3 Viltskador och skogsvårdslagen  
  
 I skogsvårdslagstiftningen nämns viltfrågor endast i ett allmänt råd  
  
 om att risken för viltbetning ska beaktas vid bedömning av vilka  
  
 trädslag som kan ge tillfredsställande virkesproduktion på en växtplats.  
  
 Vidare anges att skogsvårdsstyrelsen (numera Skogsstyrelsen)  
  
 i samband med beslut om avverkningstillstånd i ädellövskog  
  
 kan ange att åtgärder till skydd för vilt ska vidtas.  
  
 Skogsvårdslagstiftningens återväxtkrav (6 § skogsvårdslagen  
  
 (SVL)) med tillhörande föreskriftskrav på huvudplantor innebär  
  
 dock i praktiken ofta att viltskadekänsliga lövplantor inte godkänns  
  
 som huvudplantor. Möjligheten för Skogsstyrelsen att ställa krav på  
  
 skydd mot viltbetning i samband med att man ger tillstånd till  
  
 avverkning i ädellövskog används i stor omfattning och innebär  
  
 också att markägaren kan erhålla bidrag enligt 28 § SVL.  
  
 En annan bestämmelse i SVL som tillämpas i svårt viltbetad skog  
  
 är 5 § och 23 § i skogsvårdsförordningen där det ställs krav på  
  
 anläggning av ny skog om markens virkesproducerande förmåga  
  
 inte tas till vara på ett godtagbart sätt, eller om skogens tillstånd är  
  
 uppenbart otillfredsställande. Enligt förordningen är gränsen för  
  
 när den virkesproducerande förmågan inte tillvaratas på ett tillfredsställande  
  
 sätt när virkesförrådet understiger hälften av det förråd  
  
 som normalt bör finnas. Ett tillstånd ska klassas som uppenbart  
  
 otillfredsställande när virkesförrådet eller tillväxten understiger en  
  
 tredjedel av vad som är normalt på växtplatsen. 
  
 Klövviltproblematiken SOU 2006:81  
  
 192  
  
 Inom ramen för arbetet med återväxtkontroller har Skogsstyrelsen  
  
 vid ett antal tillfällen tillämpat nämnda bestämmelser på  
  
 viltskadad skog. Vissa av myndighetens regioner och distrikt har  
  
 dock haft synpunkter på svårigheter med denna tillämpning. Man  
  
 har bl.a. efterlyst vissa förtydliganden när det gäller Skogsstyrelsens  
  
 föreskrifter och allmänna råd om hur man ska se på viltskadade s.k.  
  
 huvudplantor. Sedan en tid tillbaka pågår en sådan översyn vid  
  
 myndigheten. 
  
 19  
  
 11.5 Skötselåtgärder för att minska viltbetesskadorna  
  
 Skogsstyrelsen svarar för rådgivning om hur skogsägare kan agera  
  
 för att minska klövviltets skadeverkningar på skogen. Bland de råd  
  
 som ges återfinns följande:20  
  
  Undvik små tallbestånd  
  
  Självföryngra på lämplig mark – undvik bördig mark  
  
  Enkelställ träden vid en meters höjd. Röj enligt normal rutin  
  
  Främja snabb tillväxt – snabb kvistgrovlek reducerar betningen  
  
 men får ingen betydelse för sågkvalitén.  
  
  Uppskjuten röjning har inte visat sig vara någon fördel.  
  
  Minska konkurrensen från andra trädslag, särskilt björk. Det  
  
 finns inga bevis för att älgen kan fungera som gratis lövröjare  
  
 utan att samtidigt skada tallen.  
  
  Var aktiv och medverka lokalt till att sätta mål för älgstammens  
  
 storlek.  
  
 Hur risken för viltbetning beaktas i en rådgivningssituation kan  
  
 också påverka valet av trädslag. Sannolikt har skogsägares egna  
  
 bedömningar och rådgivning från Skogsstyrelsen i syfte att minska  
  
 viltbetning exempelvis bidragit till att gran har planterats på ståndorter  
  
 som hade varit mer lämpade för den mer viltbetesutsatta  
  
 tallen.  
  
 19 Uppgifter från Gill, Skogsstyrelsen.  
  
 20 www.svo.se 
  
 SOU 2006:81 Klövviltproblematiken  
  
 193  
  
 11.5.1 Högröjning och gödsling av kraftledningsgator  
  
 För att minska viltskadorna har det genomförts en del studier kring  
  
 möjligheterna att öka tillgången på viltfoder. Genom s.k. högröjning  
  
 kan exempelvis mycket viltfoder produceras samtidigt som  
  
 röjningen får avsedd effekt för skogsbruket.21  
  
 Vidare har det konstaterats att älgen föredrar att beta tallris från  
  
 avverkningar framför ungskog. Varje avverkad talltopp innehåller  
  
 exempelvis upp till fem kilo årsskott och en enskild slutavverkning  
  
 kan således erbjuda åtskilliga ton älgmat. Av det skälet är det  
  
 motiverat att förlägga avverkningar av tall- och lövskog till senvintern  
  
 så att toppar och ris kommer älgen till godo när trycket på  
  
 tallungskogarna är som störst. Ett problem i sammanhanget är  
  
 dock att fodret ofta körs ned av skogsmaskiner eller döljs av snö  
  
 och därigenom blir oåtkomligt för älgarna.  
  
 Tillgången på älgfoder kan även ökas genom plantering av tall  
  
 och videarter på goda marker som inte är föremål för skogsproduktion,  
  
 exempelvis i kraftledningsgator och längs skogbilvägar. Även  
  
 gödsling av kraftledningsgator skulle kunna styra älgarna bort från  
  
 områden där det bedrivs ett aktivt skogsbruk.  
  
 11.6 Problem med nuvarande älgförvaltning  
  
 I regeringens skrivelse om skogspolitiken konstaterades det att  
  
 älgskadorna i skogen har nått oacceptabla nivåer på vissa håll och  
  
 att avvägningarna mellan olika intressen således inte har fungerat.22  
  
 Vidare noterades det att älgförvaltningen bygger på administrativa  
  
 gränser som sällan motsvarar älgens rörelsemönster i landskapet  
  
 och att en effektivare förvaltning bör kunna uppnås genom ett ökat  
  
 samarbete över gränserna. Det gäller bl.a. i fråga om uppföljning av  
  
 avskjutning, rovdjurstryck och skador på skogen samt för att  
  
 kunna sätta mål för en lämplig storlek på älgpopulationen.  
  
 Slutsatsen i skrivelsen var att de lokala samråden inte har fungerat  
  
 som det var tänkt. Regeringen aviserade därför att man avsåg att  
  
 ge Naturvårdsverket i uppdrag att tillsammans med Skogstyrelsen  
  
 utvärdera det lokala samrådsförfarandet och ge förslag till hur detta  
  
 21 Högröjning innebär att stammarna kapas på ungefär halva trädhöjden. De ger sedan begärligt  
  
 foder utan att konkurrera med de stammar som ska bilda framtida skogsbestånd.  
  
 Foley, Mcdaniel och Green, Mckay, Viltbete  Smakar det så kostar det (Skogforsk, redogörelse  
  
 1/2004).  
  
 22 Skr. 2003/04:39. 
  
 Klövviltproblematiken SOU 2006:81  
  
 194  
  
 förfarande kan utvecklas för att balans mellan olika intressen ska  
  
 uppnås.  
  
 11.6.1 Gemensamt förslag till nytt älgförvaltningssystem från  
  
 skogsbruket och jägarna  
  
 I september 2004 överlämnade ett antal större skogsbolag, skogsägareföreningar  
  
 och jaktorganisationer ett gemensamt förslag till  
  
 ett nytt system för älgförvaltning till regeringen.23 Bakgrunden var  
  
 de alltmer besvärande älgbetningsskadorna på skogen, problem  
  
 med viltolyckor och en i vissa fall försämrad älgstam i form av  
  
 minskande slaktvikter och sänkt reproduktion. Förslaget kan  
  
 sammanfattas i följande punkter:  
  
 Förvaltningsområden  
  
 Länsstyrelserna indelar landet i viltförvaltningsområden i samråd  
  
 med jägar- och markägarorganisationer. Viltets rörelser och vandringsbenägenhet  
  
 ska vara vägledande för områdets utformning och  
  
 storlek. Ett viltförvaltningsområde bör vara minst 50 000 ha. Dessa  
  
 områden är således betydligt större än många av dagens älgskötselområden.  
  
 Data för förvaltning  
  
 Förvaltningen inom ett viltförvaltningsområde ska grundas på ett  
  
 strukturerat insamlande av data. Minimikrav är att avskjutningsstatistik,  
  
 älgobs (inventeringsmetod), betestillgång och skadesituation  
  
 sammanställs och redovisas på förvaltningsområdesnivå.  
  
 Skogsvårdsorganisationen (numera Skogsstyrelsen) ges ett tydligt  
  
 uppdrag att ansvara för utveckling och genomförande av skade och  
  
 betesinventeringar samt prognoser för betestillgång. Svenska  
  
 Jägareförbundet får resurser och ansvar för att samla in och  
  
 bearbeta data om älgstammens utveckling på förvaltningsområdesnivå.  
  
 23 Undertecknare var Svenska Jägareförbundet, Jägarnas Riksförbund, Lantbrukarnas  
  
 Riksförbund, Skogsindustrierna, Stora Enso Skog AB, Bergvik Skog AB, Korsnäs AB, SCA  
  
 Skog AB, Holmen Skog AB, Sveaskog AB, Södra Skogsägarna, SÅGAB, Weda Skog AB och  
  
 Såg i Syd. 
  
 SOU 2006:81 Klövviltproblematiken  
  
 195  
  
 Samråd  
  
 En samrådsgrupp bildas inom varje förvaltningsområde enligt  
  
 mönster från nuvarande lokala samråd. Samrådsgruppen formulerar  
  
 mål och förvaltningsplan samt fastställer avskjutningsmål för hela  
  
 förvaltningsområdet. Samrådet ska omfatta all älgmark inom  
  
 förvaltningsområdet, vilket kräver ändringar av Naturvårdsverkets  
  
 föreskrifter.  
  
 Administration  
  
 Länsstyrelsens, viltvårdsnämndens och samrådens roller förändras  
  
 kraftigt. Detsamma gäller i viss mån skogsvårdsstyrelsen (numera  
  
 Skogsstyrelsen) och Jägareförbundet.  
  
 Jakten  
  
 Reglerna för älgskötselområden och licensområden avskaffas liksom  
  
 nuvarande registreringsförfarande på länsstyrelsen. Samrådsgruppen  
  
 inom förvaltningsområdet fördelar avskjutningsnivåer.  
  
 Jakttiden förändras.  
  
 Utbildning  
  
 Grundläggande för möjligheten att få till stånd en väl fungerande  
  
 förvaltning anges vara att kunskaper sprids till och accepteras av  
  
 alla inblandade parter. Utbildningsplaner och materialproduktion  
  
 bör ske i samverkan mellan areella näringar, jägarorganisationer och  
  
 myndigheter.  
  
 Finansiering  
  
 Älgavgifter och Jägareförbundets allmänna uppdrag bildar basresurser  
  
 i systemet. Skogsskadeinventeringar och betesprognoser  
  
 finansieras av Skogsstyrelsens myndighetsanslag. 
  
 Klövviltproblematiken SOU 2006:81  
  
 196  
  
 11.6.2 Översyn av Svenska Jägareförbundets allmänna  
  
 uppdrag  
  
 I oktober 2004 presenterades en utredning av Svenska Jägareförbundets  
  
 allmänna uppdrag som hade genomförts inom Jordbruksdepartementet.24  
  
 Utredningen behandlade också frågan om  
  
 älgförvaltning. I utredningen föreslogs att Svenska Jägareförbundet  
  
 ska samordna och stödja älgförvaltningsarbetet strategiskt och  
  
 operativt på lokal nivå samt ta ansvar för att lokala samråd kommer  
  
 till stånd. Förbundet bör även bidra med sin kunskap om älgförvaltning  
  
 till ansvariga myndigheter. Vidare föreslogs att jägarnas  
  
 och markägarnas organisationer bör ha lika antal representanter i  
  
 de lokala samrådsgrupperna och att skogsvårdsstyrelsen alltid ska  
  
 kallas till mötena.  
  
 Jägarna bidrar bl.a. med avskjutningsstatistik, bedömningar om  
  
 älgstammens storlek och sammansättning. Markägarna bidrar med  
  
 uppgifter om skador på gröda och skog och om förändringar i  
  
 skogsbruket som kan påverka framtida viltfoderutbud. Utredaren  
  
 föreslog att formerna för det lokala samrådet stramas upp genom  
  
 att Jägareförbundet får i uppgift att sammankalla berörda parter till  
  
 lokalt samråd och att ta ansvar för att det hålls ett sammanträde  
  
 med syfte att upprätta en översiktlig älgvårdsplan för distriktet i  
  
 enlighet med av samhället uppställda mål.  
  
 11.6.3 Pågående utredning om ett nytt älgförvaltningssystem  
  
 I december 2005 beslutade regeringen att tillsätta en utredare med  
  
 uppdrag att analysera nuvarande system för älgförvaltning.25  
  
 Bakgrunden var bl.a. de skador som älgstammen förorsakar skogsbruket  
  
 samt de olyckor älgen orsakar i trafiken.  
  
 Utredaren ska vid behov av förändringar lämna förslag på en ny  
  
 förvaltningsmodell. Förslaget ska bygga på en ekosystembaserad  
  
 lokal förvaltning som ska vara anpassad efter den lokala älgstammens  
  
 demografiska processer och de lokala ekologiska förutsättningarna.  
  
 Jakten ska vara produktionsanpassad med en livskraftig  
  
 älgstam av hög kvalitet i långsiktig balans med betesresurserna.  
  
 Utredaren ska analysera hur incitamenten för avskjutning förändras  
  
 genom förslag till ny förvaltningsmodell och om förändrade incita24  
  
 Jordbruksdepartementet, Precisering av Svenska Jägareförbundets allmänna uppdrag att leda  
  
 delar av viltvården och jakten i landet, oktober 2004.  
  
 25 Dir. 2005:142. 
  
 SOU 2006:81 Klövviltproblematiken  
  
 197  
  
 ment leder till en samhällsekonomiskt bättre avvägd nivå på avskjutningen.  
  
 Av direktiven framgår det också att det ovan refererade ramförslag  
  
 till älgförvaltningsmodell som föreslagits av ett antal skogsbolag,  
  
 skogsägarorganisationer och jägarorganisationer kan utgöra  
  
 en utgångspunkt för utredarens arbete. Utredaren ska samråda  
  
 med Skogsutredningen 2004 och redovisa uppdraget senast den  
  
 30 december 2006.  
  
 11.7 Halverad älgstam?  
  
 I december 2005 presenterades en preliminär rapport om älg- och  
  
 rådjursstammarnas samhällsekonomiska betydelse ur ett kostnads och  
  
 intäktsperspektiv.26 I rapporten beskrivs bl.a. sambanden  
  
 mellan viltstammarnas storlek, den tillgängliga foderresursen och  
  
 skadorna på ungskogen. Det konstaterades bl.a. att skogsbrukets  
  
 utveckling mot mindre ungskogsarealer har haft stor betydelse för  
  
 att andelen viltskadad ungskog har ökat trots att viltstammarna  
  
 samtidigt har minskat.  
  
 I rapporten gjordes en jämförande analys av de samhällsekonomiska  
  
 effekterna av en halvering respektive dubblering av  
  
 nuvarande nivå på älg- och rådjursstammarna. De kostnader som  
  
 viltet åsamkar trafiken, skogsbruket och förädlingsindustrin ställs  
  
 mot olika jaktvärden.  
  
 Slutsatsen blev att rådjurs- och älgstammarnas samhällsekonomiska  
  
 årliga kostnader var cirka två miljarder kronor. På nationell  
  
 nivå uppkommer ungefär två tredjedelar av dessa kostnader i  
  
 trafiken medan en tredjedel belastar skogsbruket och skogsindustrin.27  
  
 Samtidigt bedömdes de samhällsekonomiska värdena  
  
 vara cirka två miljarder kronor per år. Denna balans mellan kostnader  
  
 och värden ska emellertid ses i ljuset av att kostnaderna  
  
 minskar i stort sett linjärt med minskade viltstammar eftersom  
  
 både antalet olyckor och skogsskadorna är proportionella mot  
  
 viltstammarnas storlek. Den samhällsekonomiska nyttan av viltets  
  
 jaktliga värde, avtar däremot bara svagt med minskade viltstammar.  
  
 Slutsatsen i rapporten blev därför att en minskning av rådjurs- och  
  
 26 Tyler, Garza, Carpenter, Morgan och Walton, Williams, Älg- och rådjursstammarnas  
  
 kostnader och värden, preliminär rapport, 2005-12-01. Enligt uppgift från Skogsstyrelsen  
  
 sommaren 2006 skulle myndigheten publicera den slutliga rapporten i augusti 2006.  
  
 27 I södra Sverige är trafikkostnaden den klart största kostnadsposten. Förädlingskostnaderna  
  
 utgör en betydligt större del av kostnaderna i norra än i södra Sverige. 
  
 Klövviltproblematiken SOU 2006:81  
  
 198  
  
 älgstammarna med 3050 % skulle resultera i en årlig samhällsekonomisk  
  
 nytta på ungefär 500 miljoner kronor.  
  
 11.7.1 Rapporten kritiseras  
  
 Skogsstyrelsens rapport stod emellertid inte oemotsagd. Från  
  
 jägarorganisationer konstaterades bl.a. att älgens betydelse som  
  
 symbol och turistmagnet inte hade beaktats i beräkningarna.28  
  
 Vidare framhölls det att det finns andra sätt att minska de kostnader  
  
 som viltet orsakar samhället än att halvera stammarna. Det  
  
 kan bl.a. handla om ändrade skötselmetoder som tar hänsyn till  
  
 viltets behov, stödutfodring som håller älgar borta från känsliga  
  
 nyplanteringar och liknande.  
  
 11.8 Adaptiv förvaltning av vilt- och fiskpopulationer  
  
 Forskningsprogrammet Adaptiv förvaltning av vilt- och fiskpopulationer  
  
 omfattar 40 miljoner kronor och finansieras av Naturvårdsverket.  
  
 Satsningen är den största kring vilda däggdjur, fåglar  
  
 och sötvattenfisk som myndigheten har gjort och löper mellan åren  
  
 2004 och 2009.  
  
 Bakgrunden till satsningen anges vara ett stort behov av hållbara  
  
 modeller för förvaltning av vilt och fisk anpassade till både de  
  
 långsiktiga miljömålen och allmänhetens intressen för jakt och  
  
 fiske. Inom ramen för programmet utarbetas modeller som kan  
  
 användas inom skogs- och viltförvaltning för att strukturera  
  
 problem och för att göra förutsägelser som kan testas mot  
  
 empiriska data. Enligt programbeskrivningen kommer forskningsprogrammet  
  
 att lägga grunden för framtidens svenska viltförvaltning.  
  
 Forskningen genomförs i nära samarbete med markägare, jägare,  
  
 fiskare och andra berörda. Dessa grupper, liksom tjänstemän på  
  
 länsstyrelser och andra myndigheter, anges vara viktiga aktörer  
  
 både i forskningen och i den framtida viltförvaltningen. Stor vikt  
  
 kommer att läggas vid ekonomiska och statsvetenskapliga frågeställningar  
  
 och forskningen kommer att ha en tydlig koppling  
  
 mellan god grundforskning och tillämpad hållbar förvaltning.  
  
 28 www.jagareforbundet.se 
  
 SOU 2006:81 Klövviltproblematiken  
  
 199  
  
 11.9 Kort om älgförvaltning i Finland  
  
 I vårt östra grannland Finland ser klövviltsituationen delvis annorlunda  
  
 ut än i Sverige. Skogsbrukets utveckling visar stora likheter  
  
 med det svenska när det gäller trakthyggesbrukets dominans under  
  
 andra halvan av 1900-talet. De naturgivna förutsättningarna, bl.a.  
  
 med små rovdjursstammar liknar också de svenska förhållandena.  
  
 11.9.1 Färre älgar i Finland  
  
 Trots liknande förutsättningar är älgtätheten betydligt mindre i  
  
 Finland än i Sverige. Målsättningen är tre älgar per tusen ha, vilket  
  
 man på vissa håll inte når ner till. Trots den med svenska mått mätt  
  
 låga älgtätheten förekommer det lokalt betydande älgskador även i  
  
 de finska skogarna. Den totala omfattningen är dock endast hälften  
  
 så stor som i Sverige.29  
  
 11.9.2 Klövviltförvaltning och älgskadeersättning  
  
 I Finland fördelas älgjaktslicenser efter areal. Hänsyn tas således  
  
 inte till älgtätheten. I Finland ersätter staten även till viss del de  
  
 skador som älg orsakar skogsbruket. Skogsägaren står för en  
  
 självrisk på 250 euro medan skador och tillväxtförluster som överstiger  
  
 detta belopp ersätts av staten. Under förutsättning att  
  
 skadorna inte är så små att självrisken underskrids svarar den finska  
  
 staten även för värderingskostnaderna. Älgskador som är äldre än  
  
 tre år ersätts inte.  
  
 29 Skogforsk anger andelen älgbetningsskador med allvarliga konsekvenser i Sverige till drygt  
  
 28 % medan de i Finland ligger på drygt 13 %. Vance, Jämförelse av finskt och svenskt  
  
 skogsbruk, (under publicering). 
  
 201  
  
 12 Utarmning av biologisk mångfald 
  
 12.1 Direktiv  
  
 I regeringens direktiv till Skogsutredningen uppdras utredaren att  
  
 belysa vilka eventuella ytterligare åtgärder som krävs inom den  
  
 svenska skogssektorn för att 2010-målet om att hejda utarmningen  
  
 av biologisk mångfald ska kunna uppfyllas. När det gäller biologisk  
  
 mångfald ska utredaren utgå ifrån den definition som är fastlagd i  
  
 FN:s konvention om biologisk mångfald och de riktlinjer om  
  
 hållbart nyttjande som har beslutats inom ramen för konventionen.  
  
 12.2 Regeringen om utarmning av biologisk mångfald  
  
 I regeringens skrivelse om skogspolitiken sades att ansträngningarna  
  
 för att bevara biologisk mångfald samt skogens natur- och  
  
 kulturmiljövärden måste fortsätta.1 Regeringen menade att miljöhänsynen  
  
 i skogsbruket hade utvecklats men kunde fortfarande bli  
  
 bättre.  
  
 Regeringen ansåg vidare att det fanns omfattande kunskapsluckor  
  
 som måste fyllas om de uppsatta målen ska nås. Till exempel  
  
 bedömdes cirka 2 000 skogslevande arter tillhöra någon av kategorierna  
  
 på den s.k. rödlistan över mer eller mindre hotade arter.  
  
 Detta faktum utgör, enligt regeringen, en stor utmaning för skogssektorn,.  
  
 Regeringen framhöll att Naturvårdsverket pekat på möjligheten  
  
 att genom röjningsinsatser bidra till en ökad lövträdsandel och  
  
 därmed till miljökvalitetsmålet Levande skogar, delmålet om  
  
 förstärkt biologisk mångfald.  
  
 Skydd i olika former för att bevara biologisk mångfald och  
  
 kulturmiljövärden i skogen och den generella hänsynen till natur och  
  
 kulturmiljön utgör basen för bevarandet av biologisk mångfald  
  
 1 Skr.2003/04:39. 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 202  
  
 i skogslandskapet, skrev regeringen. Bevarande kan ske både på  
  
 markägarens eget initiativ och genom myndighetsbeslut av olika  
  
 slag, ansåg regeringen.  
  
 Regeringen menade att en effektiv medelsanvändning innebär att  
  
 såväl strategier som bevarandemodeller behöver utvecklas i takt  
  
 med att kunskaperna om hur man mest effektivt bevarar biologisk  
  
 mångfald utvecklas.  
  
 Vid sidan av bevarandeåtgärder krävs att sektorer och näringar,  
  
 som använder de stora arealerna av mark och vatten i Sverige, i  
  
 samarbete med samhället i övrigt utvecklar ett hållbart nyttjande i  
  
 linje med den definition av begreppet som är fastlagd i konventionen  
  
 om biologisk mångfald.  
  
 12.3 Den skogspolitiska propositionen om utarmning av  
  
 biologisk mångfald  
  
 I den skogspolitiska propositionen från 19932 föreslog regeringen  
  
 att skyddet av den biologiska mångfalden skulle stärkas genom att  
  
 ytterligare skogsmark avsattes som reservat och att avsättningstakten  
  
 höjdes i förhållande till den dåvarande takten. Förslaget  
  
 överensstämde i sina grundläggande delar med det förslag som den  
  
 skogspolitiska kommittén hade lämnat till regeringen tidigare  
  
 under samma år. Remissinstanserna var eniga om behovet av att  
  
 öka reservatsavsättningarna i stora delar av landet men de flesta var  
  
 kritiska till den föreslagna preciseringen av ett mål för reservatsavsättningar.  
  
 Miljömål halverar reservatsbehov  
  
 Underlag som en grupp forskare tog fram på uppdrag av den  
  
 skogspolitiska kommittén visade att en förändring av skogspolitikens  
  
 inriktning, bl.a. genom inrättandet av ett nytt miljömål  
  
 och ändringar i skogsvårdslagstiftningen, skulle mer än halvera  
  
 reservatsbehovet jämfört med om skogsbruket skulle fortsätta som  
  
 tidigare. Regeringen ansåg vidare att man, vid bedömningen av  
  
 behoven av avsatt areal reservat, också måste väga in andra åtgärder  
  
 såsom den normala hänsyn som ska tas vid alla åtgärder i skogsbruket,  
  
 hur biotopskyddet tillämpades, skyddet för våtmarker,  
  
 2 Prop. 1992/93:226. 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 203  
  
 hänsynstagande i gränslandet mellan skogsmark och jordbruksmark  
  
 samt frivilliga åtaganden. Den inställningen styrktes av flera  
  
 remissinstanser. I propositionen framhöll regeringen också att  
  
 arbetet för att bevara den biologiska mångfalden måste utgå från  
  
 kunskaper om landskap, inte enskilda bestånd eller fastigheter.  
  
 Bevarandearbetet måste också ges en tidsdimension genom att  
  
 skydda vissa typer av områden under skilda tidsperioder genom  
  
 t.ex. civilrättsliga avtal mellan markägare och staten.  
  
 Nya resurser krävdes för miljömål  
  
 I regeringens proposition avsågs alltså att miljömålet skulle  
  
 tillgodoses genom en kombination av ökade reservatsavsättningar  
  
 och skärpt tillämpning av naturvårdshänsynen. Regeringens förslag  
  
 gick därmed längre i fråga om naturvårdshänsynen i det ordinarie  
  
 skogsbruket än vad kommittén föreslagit och regeringen konstaterade  
  
 att nya resurser behövde avsättas om den biologiska  
  
 mångfalden skulle kunna värnas enligt den föreslagna inriktningen.  
  
 Regeringen ansåg att de krav på hänsyn i skogsbruket som  
  
 beslutades i och med 1979 års skogspolitiska beslut inte hade tillgodosetts  
  
 men även om så hade varit fallet så skulle det knappast ha  
  
 räckt för att nå de övergripande miljövårds- och naturvårdspolitiska  
  
 mål som gällde efter det miljöpolitiska beslutet 1991.3  
  
 12.4 Konventionen om biologisk mångfald  
  
 Konventionen om biologisk mångfald (CBD) öppnades för undertecknande  
  
 i samband med UNCED i Rio 1992. Konventionen  
  
 innebär bl.a. att varje land har ansvar för att bevara biologisk  
  
 mångfald på gennivå, artnivå och ekosystemnivå.  
  
 Enligt direktiven till Skogsutredningen 2004 ska utredningen  
  
 utgå från den definition av biologisk mångfald som anges i konventionen  
  
 och som lyder enligt följande:  
  
 variationsrikedomen bland levande organismer av alla ursprung, inklusive  
  
 från bland annat landbaserade, marina och andra akvatiska ekosystem  
  
 och de ekologiska komplex i vilka dessa organismer ingår; detta  
  
 innefattar mångfald inom arter, mellan arter och av ekosystem  
  
 3 Prop. 1990/91:90, bet. 1990/91:JoU30. 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 204  
  
 Konventionen har tre övergripande mål:  
  
  Bevarande av biologisk mångfald.  
  
  Hållbart nyttjande av mångfaldens beståndsdelar.  
  
  Rättvis fördelning av den nytta som kan utvinnas ur genetiska  
  
 resurser.  
  
 Bevarande och hållbart nyttjande ska tillsammans garantera att den  
  
 biologiska mångfalden långsiktigt upprätthålls. Det tredje av de  
  
 övergripande målen berör framför allt förhållandet mellan länder  
  
 som tillhandahåller genetiska resurser och länder som med hjälp av  
  
 teknik och kunskaper utvecklar produkter ur dessa resurser och  
  
 kan ses som ett incitament för de förra att avsätta resurser för  
  
 naturvård.  
  
 Nödvändiga åtaganden och åtgärder  
  
 I konventionstexten pekas på en rad behov av nationella åtaganden  
  
 och åtgärder. Bland dem kan nämnas  
  
  Utveckling av nationella strategier, planer eller program för  
  
 biologisk mångfald.  
  
  Engagerande av relevanta samhällssektorer i arbetet med dessa  
  
 strategier.  
  
  Identifiering och övervakning av biologisk mångfald.  
  
  Forskning, utbildning och allmän medvetenhet om biologisk  
  
 mångfald.  
  
  Konsekvensbedömning och minimering av skadliga effekter.  
  
 Enligt forskningsorganisationen Millennium Ecosystem Assessment  
  
 utgörs de största hoten mot biologisk mångfald, globalt sett,  
  
 av habitatförändringar, klimatförändringar, invasioner av främmande  
  
 arter, överexploatering och föroreningar.  
  
 12.5 Biologisk mångfald i den svenska skogspolitiken  
  
 De mål för biologisk mångfald som ska uppfyllas inom den svenska  
  
 skogspolitiken är i huvudsak det skogspolitiska miljömålet samt  
  
 miljökvalitetsmålet Levande skogar. Sedan 2005 finns också ett 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 205  
  
 sextonde miljökvalitetsmål, Ett rikt växt- och djurliv, som berör  
  
 skogen i många avseenden.  
  
 Det övergripande skogspolitiska miljömålet formuleras i det  
  
 skogspolitiska beslutet från 19934 på följande sätt:  
  
 Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga skall bevaras. En  
  
 biologisk mångfald och genetisk variation i skogen skall säkras. Skogen  
  
 skall brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma i  
  
 skogen ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och  
  
 i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper skall skyddas.  
  
 Skogens kulturmiljövärden samt dess estetiska och sociala värden skall  
  
 värnas.  
  
 Det skogspolitiska miljömålet konkretiseras i ett antal nationella  
  
 sektorsmål som har beslutats av Skogsstyrelsen efter samråd med  
  
 centrala aktörer inom skogssektorn inom ramen för det s.k. Nationella  
  
 sektorsrådet. De nu gällande skogliga sektorsmålen avser  
  
 perioden 20052010. En del av de nationella skogliga sektorsmålen  
  
 är desamma som delmålen till miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 (se nedan).  
  
 Miljökvalitetsmålet Levande skogar beslutades av riksdagen år  
  
 19995 och de därtill hörande delmålen beslutades år 2001. Miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar har följande lydelse:  
  
 Skogens och skogsmarkens värde för biologisk produktion skall  
  
 skyddas samtidigt som den biologiska mångfalden bevaras samt  
  
 kulturmiljövärden och sociala värden värnas. Inriktningen är att miljökvalitetsmålet  
  
 ska nås inom en generation.  
  
 De delmål som finns formulerade om långsiktigt skydd av skogsmark,  
  
 förstärkt biologisk mångfald och skydd för kulturmiljövärden  
  
 siktar alla på måluppfyllelse år 2010 medan det fjärde  
  
 delmålet om åtgärdsprogram för hotade arter skulle vara uppnått år  
  
 2005.  
  
 12.6 Miljömålsrådets uppföljning av miljökvalitetsmålen  
  
 Efter beslut av riksdagen år 2005 har Sverige 16 miljökvalitetsmål  
  
 och 72 delmål.6 Miljökvalitetsmålen följs upp av Miljömålsrådet vid  
  
 Naturvårdsverket. I juni 2006 presenterade Miljömålsrådet sin  
  
 4 Prop. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15.  
  
 5 Prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6.  
  
 6 Prop. 2004/05:150, bet, 2005:06/MJU3. 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 206  
  
 femte årliga rapport om miljömålen till regeringen. I rapporten,  
  
 Miljömålen på köpet, görs bedömningar av om miljökvalitetsmålen  
  
 kommer att nås och om delmålen kommer att nås inom den  
  
 tidsram som är uppsatt för vart och ett av dem. Bedömningarna  
  
 speglar dock inte enbart det faktiska tillståndet i miljön, utan också  
  
 möjligheten att nå de av riksdagen satta målen och delmålen.  
  
 12.6.1 Miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 Miljömålsrådets bedömning för Levande skogar är fortfarande att  
  
 miljökvalitetsmålet sannolikt inte kommer att uppnås till år 2020,  
  
 främst för att många av de biologiska processerna tar lång tid.  
  
 Forn- och kulturlämningar skadas fortfarande i hög grad. Miljömålsrådet  
  
 anser att arbetet med att skydda värdefulla skogsområden  
  
 måste öka i förhållande till den nivå som sker idag och att  
  
 skogens sociala värden beaktas i kommande skogsvårdslagstiftning.  
  
 Fortfarande avverkas skogar med mycket höga naturvärden, vilket  
  
 Miljömålsrådet anser vara negativt för möjligheterna att nå målet.  
  
 Vidare gör Miljömålsrådet bedömningen att påtagliga förbättringar  
  
 för den biologiska mångfalden inte lär bli synliga förrän tidigast  
  
 år 2020.  
  
 Delmål 1 nås inte  
  
 För delmål 1, Långsiktigt skydd av skogsmark, bedömer Miljömålsrådet  
  
 att det blir svårt att nå målet för naturreservat till år  
  
 2010. Med nuvarande medelstilldelning och prisnivåer på skog och  
  
 skogsmark kommer målet att nås först år 2020.  
  
 Formellt skydd, frivilliga avsättningar och en hög nivå på hänsyn  
  
 och anpassningar i skogsbruket är viktiga delar för ett hållbart  
  
 skogsbruk, skriver Miljömålsrådet i sin rapport. Skogsstyrelsen har  
  
 antagit ett nationellt långsiktigt förhållningssätt, uttryckt som  
  
 80-10-10. Det innebär dels en strävan mot en skoglig markanvändning  
  
 där 10 % av skogen genom olika former av formellt  
  
 skydd och frivilliga avsättningar är undantagen från skogsbruk, dels  
  
 att ytterligare cirka 10 % brukas med s.k. förstärkt hänsyn,  
  
 exempelvis genom att undvika kalhyggesbruk. 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 207  
  
 Delmål 2 och 4 uppnås  
  
 För delmål 2, Förstärkt biologisk mångfald, bedömer Miljömålsrådet  
  
 att möjligheterna är goda att uppnå målet. När det gäller  
  
 mängden död ved bedöms målet nås före år 2010. Målnivån för  
  
 äldre lövrik skog har i princip redan uppnåtts och arealen gammal  
  
 skog är redan högre än det uppsatta målet.  
  
 Delmål 3 avser skydd för kulturmiljövärden och bedöms inte  
  
 kunna nås inom den utsatta tiden.  
  
 Enligt delmål 4 ska åtgärdsprogram för hotade arter finnas och  
  
 ha inletts senast år 2005. Enligt Miljömålsrådets årsrapport fanns  
  
 23 åtgärdsprogram, som berörde 52 hotade arter, vid utgången av år  
  
 2005 och miljömålet anses därmed vara uppfyllt.  
  
 Åtgärder för att stärka den biologiska mångfalden  
  
 I sin rapport skriver Miljömålsrådet att en gemensam nationell strategi  
  
 för formellt skydd av skog (delmål 1) har fastställts av  
  
 Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen under 2005 och att Skogsstyrelsen  
  
 har beslutat om nationella skogliga sektorsmål.  
  
 Pågående åtgärder med syfte att stärka den biologiska mångfalden  
  
 är, enligt rapporten, bl.a. att:  
  
  utveckla metoder för att identifiera och sköta kontinuitetsskogar  
  
 (Skogsstyrelsen)  
  
  genomföra utvecklingsfasen av åtgärdsprogrammet mot markförsurning  
  
 och för ett uthålligt brukande av skogsmarken  
  
 (Skogsstyrelsen)  
  
  utarbeta regionala strategier för formellt skydd av skog. Strategierna  
  
 baseras på den avrapporterade nationella strategin (länsstyrelserna  
  
 samt Skogsstyrelsen).  
  
 12.6.2 Ett rikt växt- och djurliv  
  
 Riksdagen antog i november 2005 ett sextonde miljökvalitetsmål,  
  
 Ett rikt växt- och djurliv. Målet är formulerat på följande sätt:  
  
 Den biologiska mångfalden skall bevaras och nyttjas på ett hållbart  
  
 sätt, för nuvarande och framtida generationer. Arternas livsmiljöer och  
  
 ekosystemen samt deras funktioner och processer skall värnas. Arter 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 208  
  
 skall kunna fortleva i långsiktigt livskraftiga bestånd med tillräcklig  
  
 genetisk variation. Människor skall ha tillgång till en god natur- och  
  
 kulturmiljö med rik biologisk mångfald, som grund för hälsa,  
  
 livskvalitet och välfärd.  
  
 Till det sextonde miljökvalitetsmålet hör tre delmål;  
  
 1. Hejda förlusten av biologisk mångfald. Senast år 2010 ska förlusten  
  
 av biologisk mångfald inom Sverige vara hejdad.  
  
 2. Minskad andel hotade arter. År 2015 ska bevarandestatusen för  
  
 hotade arter ha förbättrats så att andelen arter som klassificeras  
  
 som hotade ha minskat med minst 30 % jämfört med år 2000,  
  
 och utan att andelen försvunna arter har ökat.  
  
 3. Hållbart nyttjande. Senast år 2007 ska det finnas metoder för att  
  
 följa upp att biologisk mångfald och biologiska resurser såväl  
  
 på land som i vatten nyttjas på ett hållbart sätt. Senast år 2010  
  
 ska biologisk mångfald och biologiska resurser såväl på land  
  
 som i vatten nyttjas på ett hållbart sätt så att biologisk  
  
 mångfald upprätthålls på landskapsnivå.  
  
 Det sextonde miljökvalitetsmålet nås inte i tid  
  
 Det sextonde miljökvalitetsmålet följs i år upp för första gången.  
  
 Miljömålsrådet bedömer i dagsläget att målet blir mycket svårt att  
  
 nå inom tidsramen, givet den tid det tar att vända hotbilden för  
  
 såväl vissa miljöer som arter. Arbetet behöver effektiviseras, fokuseras  
  
 och koordineras ytterligare, anser Miljömålsrådet.  
  
 I kommentarer till delmålen skriver Miljömålsrådet att för att  
  
 klara delmål 1 förutsätts bl.a. att arbetet med åtgärdsprogram för  
  
 hotade arter genomförs som planerat, att antalet skyddade områden  
  
 ökar betydligt snabbare än i dag, att reservat och Natura 2000områden  
  
 sköts och att frivillig miljöhänsyn, naturvårdsåtgärder och  
  
 riktat artskydd ökar inom de areella näringarna. Dessutom behöver  
  
 ett antal åtgärder genomföras inom bl.a. Levande skogar, enligt  
  
 Miljömålsrådet. Det är osäkert om de beslutade åtgärderna är  
  
 tillräckligt omfattande för att hejda förlusten av biologisk mångfald  
  
 fram till år 2010. En säkrare bedömning kommer att tas fram till  
  
 den fördjupade utvärderingen år 2008, skriver Miljömålsrådet i sin  
  
 rapport. 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 209  
  
 Delmål 2 bedömer Miljömålsrådet vara möjligt att uppnå till år  
  
 2015, förutsatt att åtgärdsprogrammen för hotade arter genomförs.  
  
 Samtidigt pekar rådet på att antalet hotade arter inte har minskat  
  
 mellan åren 2000 och 2005.  
  
 För delmål 3 skriver Miljömålsrådet att metoder för att följa upp  
  
 delmålet kommer att vara framtagna till år 2007. Rådet bedömer  
  
 det däremot som svårt att nå ett hållbart nyttjande av biologisk  
  
 mångfald och biologiska resurser till år 2010. Det beror, enligt  
  
 Miljömålsrådet, främst på att omställningar i bl.a. de areella  
  
 näringarna tar tid att genomföra.  
  
 12.7 ArtDatabanken och Centrum för biologisk  
  
 mångfald  
  
 ArtDatabanken arbetar med kunskapen om den biologiska mångfalden  
  
 i Sverige och är en för Naturvårdsverket och SLU (Sveriges  
  
 lantbruksuniversitet) gemensam arbetsenhet. ArtDatabankens primära  
  
 uppgifter är att samla in, lagra, utvärdera och tillhandahålla  
  
 information om hotade och sällsynta växter och djur. En grund i  
  
 detta arbete är att bedöma arters hotsituation och status och att  
  
 utarbeta och revidera s.k. rödlistor. ArtDatabanken tar också fram  
  
 förslag till åtgärdsprogram för enskilda arter eller biotoper och  
  
 deltar i utvärderingen av utförda program.  
  
 För att leva upp till de krav som ställs i konventionen om  
  
 biologisk mångfald, beslöt riksdagen 1994 att bilda ett nationellt  
  
 centrum för biologisk mångfald (CBM). Arbetet går ut på att  
  
 initiera och samordna forskning, utbildning och information med  
  
 sikte på att bevara, restaurera samt hållbart nyttja biologisk  
  
 mångfald i Sverige. CBM deltar också i internationella samarbeten  
  
 som syftar till att lösa problem inom biodiversitetsområdet. CBM  
  
 är en centrumbildning gemensam för SLU och Uppsala universitet.  
  
 12.7.1 CBM och ArtDatabankens lägesbeskrivning till  
  
 Skogsutredningen  
  
 I ett material som presenterades för Skogsutredningen i februari  
  
 2006 sammanfattar ArtDatabanken och CBM (Centrum för biologisk  
  
 mångfald) sin syn på läget för den biologiska mångfalden i den  
  
 svenska skogen i följande punkter: 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 210  
  
  Det tar lång tid att vända den negativa utvecklingen för biologisk  
  
 mångfald i skog som 1900-talets utnyttjande av naturresurser  
  
 lämnat i arv, men det går!  
  
  En förutsättning är att se dagens situation som den är, trots  
  
 omfattande insatser en fortsatt, om än inbromsad, negativ  
  
 utveckling.  
  
  Allt tydligare målsättningar för naturvård kommer att utvecklas  
  
 framöver. Det blir då också tydligare vad som faktiskt behöver  
  
 genomföras för att nå målen.  
  
  Det kommer i sin tur att ställa tydligare krav på lagstiftning och  
  
 andra styrmedel.  
  
 Kraftfulla satsningar krävs för att nå målen  
  
 Enligt ArtDatabanken och CBM pekar modern forskning på att  
  
 1030 % av mängden lämpligt habitat bör finnas kvar på landskapsnivå,  
  
 för att arter inte påtagligt ska påverkas av negativa  
  
 fragmenteringseffekter. I Sverige är endast 1 % av produktiv skogsmark  
  
 nedanför gränsen för fjällnära skog avsatt för naturvårdsändamål.  
  
 I dag diskuteras nivån 5 %, fördelad som 2 % juridiskt  
  
 skyddad och 3 % frivilligt avsatt mark. En sådan strategi ställer  
  
 mycket höga krav på såväl de frivilliga avsättningarna som på den  
  
 hänsyn som tillämpas på övriga 95 % av arealen, menar ArtDatabanken  
  
 och CBM. Mot bakgrund av detta har man svårt att se att  
  
 det svenska skogsbruket, som det praktiseras i dag, leder till att  
  
 nationella miljökvalitetsmål och internationella åtaganden nås.  
  
 Kunskapsläget medger inte noggranna kvantifieringar av hur  
  
 mycket som behöver göras, enligt ArtDatabanken och CBM, men  
  
 det är helt klart att om Sverige ska nå nationella målsättningar för  
  
 naturvård och biologisk mångfald måste nivån på områdesskydd,  
  
 restaureringar och skötsel höjas betydligt, och ges en tydligare  
  
 strategi. Detta är genomförbart men kräver fortsatta kraftfulla  
  
 satsningar, enligt ArtDatabanken och CBM.  
  
 Det nationella miljökvalitetsmålet Levande skogar innebär en  
  
 hög ambitionsnivå. När dagens delmål har uppnåtts väntar en  
  
 utvärdering av hur nya delmål ska formuleras för att det övergripande  
  
 målet ska kunna nås. ArtDatabanken och CBM bedömer  
  
 att det nya miljökvalitetsmålet för växt- och djurliv är än mer 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 211  
  
 långtgående – målen för artbevarande är betydligt svårare att nå än  
  
 t.ex. dagens delmål för lövandel i skog.  
  
 EU ställer hårdare krav  
  
 Enligt ArtDatabanken och CBM kommer EU på sikt att ställa allt  
  
 hårdare krav på att Sverige som medlemsland redovisar hur man  
  
 tänker säkerställa gynnsam bevarandestatus, dvs. biologiskt  
  
 godtagbara nivåer på naturtypers utbredning, kvalitet m.m., samt  
  
 arters populationsstorlek och -utveckling. Det här kan komma att  
  
 få stor betydelse för de svenska målsättningarna, inte minst då EUdirektiven  
  
 är juridiskt bindande, till skillnad från t.ex. våra  
  
 nationella miljökvalitetsmål.  
  
 Skogsvårdslagens intentioner om jämställda mål för produktion  
  
 och naturhänsyn är goda, anser ArtDatabanken och CBM men  
  
 menar att principen om frihet under ansvar har resulterat i att en  
  
 lägstanivå när det gäller frivillig naturvårdshänsyn i stort sett  
  
 saknas. Vad är egentligen en naturvårdshänsyn som är så låg att den  
  
 är lagstridig frågar sig ArtDatabanken och CBM i presentationen  
  
 till Skogsutredningen. Det är, enligt CBM och ArtDatabanken  
  
 uppenbart att skogsvårdslagen inte styr näringen mot de mål som  
  
 finns. I denna situation hade skogscertifieringen kunnat vara ett  
  
 verksamt verktyg. Utvecklingen sedan 1996 har dock visat att  
  
 skogscertifieringen inte lyckats skapa en naturvårdshänsyn som på  
  
 ett kraftfullt sätt förändrar läget, anser ArtDatabanken och CBM.  
  
 I presentationen hänvisas till en rapport från Riksrevisionsverket  
  
 (RRV) år 1999.7 RRV skriver i rapporten att Det går inte att  
  
 utforma kravregler i SVL eller åtföljande föreskrifter eller  
  
 förelägganden som innebär att portalparagrafens jämställande av  
  
 miljömålen med produktionsmålen kan genomdrivas med hjälp av  
  
 lagen.  
  
 Medel till områdesskydd  
  
 De medel som under de senaste åren beslutats politiskt för inköp  
  
 av skog till naturvårdsändamål har inneburit en betydande förstärkning,  
  
 anser ArtDatabanken och CBM. Utan dessa beslut hade  
  
 dagens situation sett betydligt mörkare ut.  
  
 7Riksrevisionsverket, Skogsvårdsorganisationens arbete för att jämställa miljömålet med  
  
 produktionsmålet, revisionsrapport 1999.31, 1999. 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 212  
  
 Åtgärder för att hindra utarmningen av biologisk mångfald  
  
 I skrivelsen till Skogsutredningen pekar ArtDatabanken och CBM  
  
 gemensamt ut ett antal åtgärder som de bedömer vara nödvändiga  
  
 för att uppfylla 2010-målet om att hejda utarmningen av biologisk  
  
 mångfald.  
  
 Följande åtgärder behövs:  
  
  Dramatiskt ökad tillgång till viktiga substrat, strukturer   
  
 funktioner.  
  
  Hantering av utdöendeskulden – riktade restaureringsinsatser.  
  
  Kontinuitetsskog: andra brukningsformer än trakthyggesbruk.  
  
  Åtgärdsprogram för hotade arter.  
  
 ArtDatabanken och CBM anser att man behöver arbeta på många  
  
 plan samtidigt för att hejda utarmningen av biologisk mångfald.  
  
 Man anser bl.a. att det är nödvändigt att arbeta med strategier på  
  
 landskapsnivå, liksom att arbeta med alla typer av skog, från  
  
 urskogsreservat till hårt brukad produktionsskog. LEKO, som är  
  
 Skogsstyrelsens arbetsmodell för att samordna arbetet med naturvård  
  
 i ett småskaligt landskap med många markägare, förs fram som  
  
 ett positivt exempel på hur man kan arbeta med att hejda  
  
 utarmningen av biologisk mångfald på privatägd mark.  
  
 ArtDatabanken och CBM anser också att möjligheterna att  
  
 arbeta med arrondering behöver förstärkas väsentligt eftersom  
  
 arronderingen ofta är en förutsättning för att kunna arbeta  
  
 effektivt med naturvård.  
  
 Satsningarna på juridiskt bundna och frivilliga avsättningar måste  
  
 fortsätta. Det är dock mycket viktigt att det inte leder till att  
  
 behoven av skötsel försummas. I såväl mark som avsatts för  
  
 naturvård som annan skogsmark finns ett stort behov av förstärkt  
  
 naturvårdsinriktad skötsel  
  
 Kartlägg kontinuitetsskogar  
  
 Kontinuitetsskogar pekas ut särskilt i skrivelsen från ArtDatabanken  
  
 och CBM. Man föreslår att dessa skogar kartläggs, digitaliseras,  
  
 följs upp och läggs in i Skogsstyrelsens interna planeringssystem  
  
 (Kotten).  
  
 När det gäller hänsyn i produktionsskog, s.k. generell hänsyn,  
  
 skriver ArtDatabanken och CBM bl.a. att det behövs tydligare 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 213  
  
 kravnivåer i skogsvårdslagen samt att lägstanivån i skogsvårdslagen  
  
 måste höjas. De anser vidare att de gröna skogsbruksplanerna bör  
  
 utvecklas så att lämpliga naturhänsyn vid avverkning markeras i de  
  
 bestånd som brukas med generell hänsyn.  
  
 ArtDatabanken och CBM anser att Skogsstyrelsens SMÖR och  
  
 Polytaxinventering bör ersättas av mer omfattande avverkningsplanering  
  
 för småskogsbruket i kombination med stickprov på  
  
 utförda avverkningar. Dessutom anser man att formerna för att öka  
  
 och restaurera naturvärden genom att bruka skogen, t.ex. med s.k.  
  
 förstärkt hänsyn, behöver utvecklas.  
  
 Positiv återkoppling till markägare  
  
 Något som ArtDatabanken och CBM pekar särkilt på är behovet  
  
 av positiv återkoppling till skogsägare som utför åtgärder som  
  
 främjar den biologiska mångfalden. Man menar att de markägare  
  
 som tidigare tagit mer hänsyn än lagen kräver i dag bestraffas  
  
 genom att få sina möjligheter att bruka marken beskurna, t.ex.  
  
 genom att områden klassas som nyckelbiotoper. Man jämför med  
  
 jordbruket där man menar att det numera är allmänt accepterat att  
  
 brukare får ersättning för att producera även kollektiva nyttigheter.  
  
 En form för att kompensera markägare skulle kunna vara att en  
  
 grön plan och rådgivning erbjuds kostnadsfritt till skogsägare som  
  
 förbinder sig att ta hänsyn enligt rådgivningsnivån.  
  
 ArtDatabanken och CBM föreslår att budgeten för Nokås och  
  
 naturvårdsavtal ökas kraftigt. Nokås-stöd pekas ut som ett bra  
  
 verktyg för direkt belöning till markägare som vill göra  
  
 naturvårdsinsatser på den egna marken. Naturvårdsavtal är bra men  
  
 bör användas på ett mer flexibelt sätt, säger man i skrivelsen och  
  
 framför att man behöver utreda alla tänkbara sätt att öka  
  
 skogsägarnas möjligheter att satsa på annat än virkesproduktion.  
  
 För att klara miljömålen krävs många nya styrmedel, t.ex. olika  
  
 former av samarbetsavtal som kompletterar naturvårdsavtalen.  
  
 Slutligen pekar ArtDatabanken och CBM på att kompetensen  
  
 bland de personer som arbetar med naturvård i skogen behöver  
  
 breddas eftersom det handlar om ekonomi, juridik, biologi, kommunikation,  
  
 statsvetenskap, kulturgeografi m.m. 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 214  
  
 12.7.2 ArtDatabanken om tillståndet för skogslevande arter  
  
 Nedanstående avsnitt bygger i huvudsak på ett utdrag ur boken  
  
 Rödlistade arter i Sverige 2005 utgiven av ArtDatabanken.  
  
 Miljömål för hotade arter  
  
 Enligt det sextonde miljökvalitetsmålet, Ett rikt växt- och djurliv,  
  
 ska andelen hotade arter till år 2015 ha minskat med minst 30 %  
  
 och inga fler arter ha försvunnit jämfört med rödlistan år 2000. Att  
  
 ge en exakt siffra på hur det hittills har gått med miljömålet för  
  
 hotade arter låter sig ännu inte göras. Förutom de bedömningstekniska  
  
 osäkerheterna är fem år en mycket kort tid att mäta  
  
 förändringar över, inte minst med tanke på den ytterst begränsade  
  
 övervakning som i dag sker av landets arter. Trenden är i bästa fall  
  
 en aning positiv, men att döma av de arter som det finns säker  
  
 kunskap om ser det tyvärr ut som om kurvan fortfarande pekar åt  
  
 fel håll, om än inte lika kraftigt som tidigare.  
  
 Man måste dock vara medveten om att naturvård är ett  
  
 långsiktigt arbete där det många gånger tar tid innan storskaliga  
  
 positiva resultat kan ses. De senaste årens insatser har definitivt  
  
 varit positiva. Situationen hade tveklöst varit avsevärt allvarligare  
  
 om inget hade gjorts. Än återstår dock mycket arbete innan 2010målet  
  
 och miljömålen för hotade arter nås. För att kunna följa hur  
  
 det faktiskt går för arterna i naturen är behovet stort av en utökad  
  
 artövervakning.  
  
 Rödlistade arters förekomst i olika naturtyper  
  
 Gott och väl hälften (51 %) av de rödlistade arterna förekommer i  
  
 skogsmiljöer (i vid bemärkelse). Sverige är generellt sett artrikare ju  
  
 längre söderut man kommer. Samtidigt har markanvändningstrycket  
  
 länge varit högre, andelen skyddad mark är betydligt lägre  
  
 och kunskapsläget bättre i landets södra delar. Sammantaget har  
  
 detta lett till att antalet rödlistade arter är påtagligt högre i södra  
  
 Sverige. 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 215  
  
 Tabell 12.1 Antal rödlistade arter 2005 i respektive naturtyp  
  
 Antal arter  
  
 Skog 1 862 (51 %)  
  
 Jordbrukslandskap 1 694 (46 %)  
  
 Ashley miljö 512 (14 %)  
  
 Fjäll 173 (5 %)  
  
 Våtmark 512 (14 %)  
  
 Sötvatten 219 (6 %)  
  
 Havsstrand 289 (8 %)  
  
 Marin miljö 231 (6 %)  
  
 Alla 3 653  
  
 Hotsituation i skogslandskapet  
  
 Förutsättningarna för den biologiska mångfalden i landets skogar  
  
 har ur vissa aspekter utvecklats positivt under de senaste åren.  
  
  Antalet skogsreservat och arealen skyddad skog har ökat.  
  
 Dessa avsättningar, tillsammans med skogsnäringens förbättrade  
  
 naturvårdsinsatser, är mycket betydelsefulla.  
  
  Många nya nyckelbiotoper har lokaliserats och skyddats i hela  
  
 landet, och med dem fyndplatser för känsliga arter.  
  
  Den generella naturhänsynen i skogsbruket har blivit bättre  
  
 genom utbildning, miljöcertifiering och en större medvetenhet  
  
 om naturvård.  
  
  Ekologisk landskapsplanering och gröna skogsbruksplaner  
  
 lyfter fram de ekologiska aspekterna tydligare.  
  
  Omfattande utbildning för personer som är verksamma i  
  
 skogsbruket har genomförts.  
  
  I och med tillkomsten av miljömålet Levande skogar finns det  
  
 preciserade mål, bl.a. för mängden död ved, för att gynna den  
  
 biologiska mångfalden.  
  
 Trots ovan nämnda förbättringar är situationen för rödlistade arter  
  
 i skogen totalt sett dock inte mätbart bättre än år 2000. Det  
  
 kvarstår betydande problem vilka dels beror på dagens sätt att  
  
 bruka skogen, dels på den storskaliga omvandling som skedde 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 216  
  
 under 1900-talets andra hälft. Även många ännu inte rödlistade  
  
 skogslevande arter fortsätter att minska; som exempel kan nämnas  
  
 entita och talltita. Andra problem är att:  
  
  De barrskogar som planterades efter stora avverkningar eller på  
  
 igenplanterad tidigare jordbruksmark från 1950-talet och  
  
 framåt är biologiskt fattiga. För att höja skogsproduktionen har  
  
 det framförts önskemål om att utöka skogsgödslingen till 1980talets  
  
 nivåer, dvs. till uppemot 200 000 ha per år. Inte minst i  
  
 kombination med luftburet kvävenedfall kan detta få negativa  
  
 konsekvenser för florans sammansättning, bland annat för vissa  
  
 grupper av mykorrhizasvampar.  
  
  En betydande del av de rödlistade arternas förekomst i dagens  
  
 skogslandskap utgör endast små och isolerade rester av tidigare  
  
 större populationer med mer sammanhängande utbredning.  
  
  I ett femtioårigt perspektiv har mängden skog äldre än 160 år  
  
 enligt Riksskogstaxeringen ungefär halverats i hela landet.  
  
 Sedan 1983 har arealen skog äldre än 100 år minskat med 15 %.  
  
  Skogsstyrelsens kontroller visar att var fjärde avverkning fortfarande  
  
 inte lever upp till skogsvårdslagens minimikrav för  
  
 naturvårdshänsyn.  
  
  Minst en tredjedel av alla skogslevande arter och hälften av de  
  
 rödlistade skogsarterna är knutna till ved.  
  
  Många av de rödlistade skogslevande arterna är anpassade både  
  
 till ett speciellt substrat och till relativt korta spridningsavstånd.  
  
  Arealen med äldre lövträd har minskat med 80 % de senaste 50  
  
 åren, och med 60 % under de senaste 20 åren i landet som  
  
 helhet. Störst är nedgången av mängden gamla lövträd i norra  
  
 Sverige.  
  
  I de syd- och mellansvenska lövskogsdominerade markerna är  
  
 faunan och floran ofta knuten till en speciell hävd och skötsel.  
  
 Denna skötsel behöver på många håll utökas i omfattning.  
  
  Arealen av ek- och bokskog har minskat kraftigt i ett 100årsperspektiv 
  
 . I hela södra Sverige återstår knappt 20 % av  
  
 ekskogen och 30 % av bokskogen jämfört med början av 1900talet. 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 217  
  
  Ett påtagligt problem i Norrland är avsaknaden av nya lövbrännor  
  
 (lövskogsrika partier som kommit upp efter skogsbränder).  
  
 Flera skogsbolag har dock visat ett ökat intresse för naturvårdsbränningar,  
  
 vilket lokalt haft en positiv inverkan på  
  
 brandberoende arter.  
  
  Nedanför den formella gränsen för den fjällnära skogen är  
  
 andelen statligt skyddad skog bara drygt 1 %.  
  
 12.8 Naturvårdsverkets åtgärdsprogram för hotade arter8  
  
 Cirka fem procent, eller 2 000, av Sveriges djur- och växtarter är  
  
 hotade av utrotning. Deras livsmiljöer har påverkats av miljöförstöring  
  
 och att jordbruket, skogsbruket och fisket har rationaliserats.  
  
 Inom ramen för arbetet för att lösa de stora miljöproblemen  
  
 inom en generation, till år 2020, startar Naturvårdsverket  
  
 och länsstyrelserna 210 åtgärdsprogram för över 500 arter  
  
 och livsmiljöer fram till år 2010. Dessa program är en del av arbetet  
  
 för att klara miljökvalitetsmålen.  
  
 Åtgärdsprogrammen innebär en nysatsning på skötsel och  
  
 återskapande av naturmiljöer. År 2005 avsatte Naturvårdsverket  
  
 50 miljoner kronor för länsstyrelsernas arbete med programmen  
  
 och för särskilda insatser. En del program rör livsmiljöer för flera  
  
 arter. Till år 2015 är målet att andelen hotade arter ska ha minskat  
  
 med 30 procent.  
  
 Ett åtgärdsprogram för en hotad art är ett vägledande dokument  
  
 som fastställs av Naturvårdsverket. Länsstyrelserna tar fram  
  
 programmen. Många av de hotade arterna finns bara kvar på några  
  
 få ställen i landet och varje länsstyrelse får huvudansvar för vissa  
  
 arter som finns i deras län. Programmen tas fram i samverkan med  
  
 andra myndigheter och aktörer. ArtDatabanken vid Sveriges  
  
 lantbruksuniversitet har en viktig roll med sin kunskap om hotade  
  
 arter.  
  
 Programmen är i första hand underlag för myndigheters och  
  
 organisationers arbete. Länsstyrelserna samordnar åtgärdsprogrammen  
  
 med andra verksamheter i länet, t.ex. bildande och skötsel av  
  
 naturreservat, fiskevård och EU:s miljöersättningar till jordbruket.  
  
 8 www.naturvardsverket.se, maj 2006. 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 218  
  
 12.9 Formas  
  
 Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande  
  
 (Formas) uppdrogs i regleringsbrevet för 2005 att ta fram en  
  
 kunskapsöversikt över forskning om biologisk mångfald som  
  
 relaterar till de av riksdagen fastställda miljökvalitetsmålen med  
  
 tillhörande delmål samt till de internationella åtaganden som  
  
 Sverige gjort.9 Kunskapsöversikten togs fram vid Centrum för  
  
 biologisk mångfald (CBM) på uppdrag av Henderson. Som underlag  
  
 till rapporten intervjuades forskare och representanter för bl.a.  
  
 myndigheter och näringsliv.  
  
 Integrering miljö-produktion för liten  
  
 Kunskapsöversikten visar att den nationella forskningskompetensen  
  
 inom biologisk mångfald har breddats och att Sverige har  
  
 fått en bättre kunskapsbas inom området. Merparten av forskningen  
  
 är relevant för miljömålsarbetet, men miljömålsmyndigheterna  
  
 skulle, enligt Formas, också behöva medel för uppdragsforskning.  
  
 Angående miljökvalitetsmålet Levande skogar sägs i rapporten  
  
 bl.a. att trots att det nu är mer än tio år sedan produktionsmålet  
  
 och miljömålet gavs lika stor vikt i skogsbruket är integreringen,  
  
 enligt avnämare och forskare, av mål och åtgärder fortfarande  
  
 alltför liten. I rapporten sägs vidare att pendeln nu börjar svänga  
  
 över mot produktion igen från ett tidigare fokus på naturvård.  
  
 Därför finns enligt intervjuade forskare och avnämare behov av  
  
 strategiska politiska beslut för inriktningen på miljömålsarbetet.  
  
 Effekter av naturhänsyn dåligt kända  
  
 Generellt behövs också ökad kunskap om betydelsen av hård död  
  
 ved, gammal skog, äldre lövrik skog samt föryngring av lövskogsbestånd  
  
 för bevarande av arter, habitat och ekologiska processer.  
  
 Uppgifter om detaljerade naturvärden i nyckelbiotoper saknas i  
  
 stor utsträckning och endast 25 % av arealen nyckelbiotoper är  
  
 känd. Troligen finns mycket av den okända arealen i fjällnära skog.  
  
 Naturvärdena i storskogsbrukets avsättningar är ännu inte  
  
 9 Formas, Biologisk mångald  en kunskapsöversikt över befintlig forskning och kunskapsbehov i  
  
 miljömålsarbetet, december 2005. 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 219  
  
 kvalitetssäkrade, samtidigt som de frivilliga avsättningarnas lokalisering,  
  
 och ägarnas långsiktiga intentioner, ofta är okända.  
  
 Avnämarna uttrycker, enligt Formas, behov av ökad kunskap om  
  
 vilka effekter naturhänsyn får på den biologiska mångfalden vid  
  
 föryngringsavverkning, markberedning, gallring och röjning. Parallellt  
  
 bör långsiktigt dynamiska effekter på biologisk mångfald av  
  
 konventionell skogsodling, röjning och gallring undersökas. Det  
  
 finns, enligt både forskare och avnämare, få empiriska studier av  
  
 hur man kan restaurera områden för att bevara arter i livskraftiga  
  
 populationer, heter det i rapporten från Formas.  
  
 Långt kvar till bra utvärdering i skogen  
  
 Relativt triviala undersökningar kan ha större vikt för det praktiska  
  
 naturvårdsarbetet i skogen, jämfört med mer sofistikerade och  
  
 innovativa forskningsprojekt. Det behövs mer kvantitativa resultat:  
  
 hur många högstubbar ska sparas, hur breda kantzoner behövs etc.  
  
 Hur ser nyttoaspekterna av olika former av markanvändning ut,  
  
 exempelvis den solexponering som hyggesbruket ger? Spridningsbiologi  
  
 är också mycket viktig  var finns kärnregioner och hur kan  
  
 viktiga arter sprida sig mellan dem?  
  
 Skogsnäringen och den dåvarande skogsvårdsorganisationen har  
  
 långt kvar till bra utvärdering av åtgärder i skogen, skriver Formas i  
  
 rapporten. Skogscertifieringarna bygger enligt en forskare inte på  
  
 åtgärder som har utvärderats och analyserats. Generellt behövs det  
  
 mer långsiktiga försök med avverkning under olika former. I och  
  
 med den långa omloppstiden i skogen är det ofta omöjligt att uttala  
  
 sig om effekter utifrån vanliga forskningsprojekt som normalt bara  
  
 pågår under ett fåtal år, skriver Henderson.  
  
 Dessutom behövs det mer forskning om attityder bland skogsägare  
  
 och personer inom skogsnäringen. Det är av central betydelse  
  
 för miljömålsarbetet att arbeta med attityder parallellt med att  
  
 utföra åtgärder, skriver Formas i sin rapport. 
  
 Utarmning av biologisk mångfald SOU 2006:81  
  
 220  
  
 12.10 Kunskap för biologisk mångfald  
  
 I oktober 2005 överlämnade regeringens utredare Rodriguez sitt betänkande Kunskap för biologisk mångfald –  
  
 inventera mera eller återvinn kunskapen? 
  
 10  
  
 Enligt utredaren är kunskap av olika slag basen i arbetet med att  
  
 bevara och hållbart nyttja biologisk mångfald. Inventeringar och  
  
 karteringar av naturen ger underlag för att identifiera miljöer och  
  
 arter som kräver särskilda insatser. Miljöövervakning ger förutsättningar  
  
 att bedöma det generella tillståndet för biologisk mångfald  
  
 i Sverige och vilka förändringar som sker. Genom uppföljning  
  
 av delmål, åtgärder och styrmedel kan effektiviteten i miljöarbetet  
  
 bedömas. Dokumentation av erfarenheter och praktik behövs för  
  
 att bygga upp kunskap om metoder för bevarande och hållbart  
  
 nyttjande. Forskning vid universitet och högskolor är ett viktigt  
  
 stöd i all kunskapsuppbyggande verksamhet.  
  
 Utredaren menar vidare att de insatser som görs för att bevara  
  
 och hållbart nyttja biologisk mångfald och därav följande kunskapsuppbyggande  
  
 insatser främst styrs av de nationella miljökvalitetsmålen,  
  
 EU-direktiv samt internationella åtaganden, t.ex.  
  
 konventionen om biologisk mångfald.  
  
 Kunskap kopplat till Levande skogar tillfredsställande  
  
 Enligt utredaren är kunskapsläget kopplat till miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar i stort sett tillfredsställande. Genom ett flertal  
  
 inventeringar av Sveriges skogar finns en relativt god grund att stå  
  
 på när det gäller att peka ut skyddsvärd skogsmark. Vissa brister  
  
 finns när det gäller uppföljningen av frivilliga avsättningar och  
  
 kännedomen om naturvärden och klassningar på storskogsbrukets  
  
 marker, enligt utredaren. Det är mycket viktigt för samtliga miljöer  
  
 och miljökvalitetsmål att basinventeringen av Natura 2000-områden  
  
 och skyddade områden samt Nationell inventering av landskapet  
  
 i Sverige (NILS) kan fullföljas, anser utredaren.  
  
 När det gäller det sextonde miljökvalitetsmålet, Ett rikt växt och  
  
 djurliv, anser utredaren bl.a. att det är viktigt att miljöövervakningen  
  
 förbättras. För att kunna följa upp Sveriges bidrag till  
  
 det internationella 2010-målet att hejda förlusten av biologisk  
  
 10 SOU 2005:94. 
  
 SOU 2006:81 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 221  
  
 mångfald bör utvecklingen av indikatorer intensifieras och samordnas  
  
 med liknande aktiviteter inom EU, anser utredaren.  
  
 Betänkandet har remitterats men det är, när detta skrivs, oklart  
  
 om och när förslagen kommer att genomföras. 
  
 223  
  
 13 Skogens vatten  
  
 13.1 Direktiven  
  
 Vattenfrågor omnämns inte uttryckligen i regeringens direktiv till  
  
 Skogsutredningen. Sedan direktiven skrevs har emellertid  
  
 vattenfrågor fått ökad uppmärksamhet både mer allmänt och inom  
  
 skogsbruket. Ett viktigt skäl till detta är det pågående genomförandet  
  
 av EU:s vattendirektiv. Sammantaget motiverar detta att  
  
 vattenfrågorna uppmärksammas i detta betänkande.  
  
 13.2 Vattnet i skogen – en ny utmaning  
  
 De allra flesta av Sveriges sjöar, vattendrag och källområden är  
  
 belägna i skogslandskapet. Skogsbruket har genom sektorsansvaret  
  
 ett särskilt ansvar för hänsyn till vattenkvalitet och de biologiska  
  
 värdena i och kring vattenförekomster. Sedan några år tillbaka  
  
 pågår dessutom en förändringsprocess i det svenska vattenarbetet  
  
 till följd av införandet av EU:s vattendirektiv i svensk lagstiftning.  
  
 En av de stora utmaningar som vattenfrågorna innebär är att de  
  
 kräver ett tydligt landskapsperspektiv. Åtgärder i en del av ett  
  
 avrinningsområde har konsekvenser för hela området. Deltagande  
  
 och samverkan över sektors- och ägogränser är således ett viktigt  
  
 inslag i vattenarbetet.  
  
 13.3 EU:s ramdirektiv för vatten  
  
 Vattenpolitiken är ett av de äldsta och mest utbyggda områdena  
  
 inom EU:s miljöpolitik. EU:s ramdirektiv för vatten för antogs år 
  
 Skogens vatten SOU 2006:81  
  
 224  
  
 20001 och omfattar alla typer av vatten; ytvatten, grundvatten,  
  
 floder, sjöar och kustvatten.2  
  
 Ramdirektivet syftar bl.a. till att alla typer av vatten i unionen  
  
 ska uppnå god ekologisk, kemisk och kvantitativ status. Den  
  
 viktigaste förändringen i samband med införandet av ramdirektivet  
  
 är att arbetet med skydds- och planeringsfrågor för vatten nu utgår  
  
 i från avrinningsområden, dvs. naturens egna gränser för vattnets  
  
 flöde. Sverige är därför, sedan 2004, indelat i fem vattendistrikt.  
  
 Inom varje distrikt har en länsstyrelse utsetts till vattenmyndighet.3  
  
 Utgångspunkten för all vattenpolitik är således att se vattendrag  
  
 som helheter och inte som områden inom kommun-, läns- eller  
  
 nationsgränser.  
  
 En annan förändring är legalt bindande miljökvalitetsnormer  
  
 genom vilka alla vatten ska uppnå god status. För att nå dessa  
  
 normer ansvarar vattenmyndigheterna för att en särskild arbetsgång  
  
 följs.4 Denna ska bl.a. leda fram till att det finns en förvaltningsplan  
  
 för varje vattendistrikt.  
  
 13.4 Mål och lagstiftning med betydelse för skogsbruk i  
  
 anslutning till vattenmiljöer  
  
 Utöver EU:s övergripande ramdirektiv för vatten som har beskrivits  
  
 ovan finns mål och lagstiftning med betydelse för hur skogsbruk  
  
 bedrivs i anslutning till vatten. Bland dessa märks:  
  
 De skogspolitiska sektorsmålen  
  
 I ett av de skogliga sektorsmål som antogs våren 2005 slås det fast  
  
 att arealandelen föryngringsavverkning med obetydlig hänsyn när  
  
 det gäller hänsynskrävande biotoper, skyddszoner och skador på  
  
 mark och vatten ska ha halverats fram till år 2010 jämfört med  
  
 perioden 19992001.  
  
 1 2000/60/EG.  
  
 2 www.eu-upplysningen.se  
  
 3 De är länsstyrelserna i Norrbottens, Västernorrlands, Västmanlands, Kalmar och Västra  
  
 Götalands län. Myndigheterna ska ansvara för att EU:s regler om vattenförvaltning uppfylls.  
  
 4 Arbetsgången innefattar sammanfattningsvis följande moment: 1) Inventering av påverkan  
  
 på vattenförekomster 2) Klassificering av status på dessa vattenförekomster i förhållande till  
  
 den miljökvalitetsnorm som ska uppnås, 3) Utarbetande av åtgärdsprogram för att uppnå  
  
 miljökvalitetsnormerna, 4) Övervakning av miljötillståndet i de olika vattenförekomsterna  
  
 för att kontrollera om åtgärder har effekt och 5) Ta fram förvaltningsplaner och sammanfatta  
  
 kunskaper och uppnådda resultat. 
  
 SOU 2006:81 Skogens vatten  
  
 225  
  
 Miljökvalitetsmål  
  
 Förutom miljökvalitetsmålet Levande skogar berörs skogsbruket  
  
 också på olika sätt av Levande sjöar och vattendrag, Myllrande  
  
 våtmarker, Ingen övergödning och Bara naturlig försurning. Samtliga  
  
 dessa mål har anknytning till vattenmiljöer.  
  
 Skogsvårdslagen  
  
 Vattenfrågorna behandlas i 30 § skogsvårdslagen (SVL) där den  
  
 hänsyn som förväntas tas i samband med alla skogliga åtgärder  
  
 finns beskriven. I Skogsstyrelsens föreskrifter till 30 § SVL berörs  
  
 vattenmiljöer direkt eller indirekt på flera olika sätt.  
  
 Miljöbalken  
  
 I miljöbalken finns allmänna hänsynsregler som måste iakttas vid  
  
 verksamheter som kan medföra skada eller olägenhet för miljön.  
  
 Enligt allmänna lagvalsprinciper ska de mer detaljerade föreskrifterna  
  
 till 30 § SVL dock tillämpas i första hand. När föreskrifter  
  
 för en viss situation saknas i SVL får miljöbalkens hänsynsregler  
  
 dock betydelse. I miljöbalken finns även bestämmelser om  
  
 formella områdesskydd som kan användas för skydd av vattenmiljöer.  
  
 13.5 Skogsstyrelsen om vattenmiljöer i skogen  
  
 Skogsstyrelsen har på Skogsutredningens uppdrag tagit fram ett  
  
 underlag om hänsyn till vattenmiljöer i skogen.5 Delar av underlaget  
  
 redovisas sammanfattningsvis i följande avsnitt.  
  
 Vattenhänsyn i tidigare uppföljningar  
  
 Skogsstyrelsen konstaterar inledningsvis att myndigheten i sin  
  
 uppföljning av skogspolitiken (SUS 2001) fann att skyddszoner  
  
 längs vattendrag hade lämnats i större omfattning än vid avverk5  
  
 Skogsstyrelsen, Hänsyn till vattenmiljöer, skrivelse till Skogsutredningen, 2006-05-15. 
  
 Skogens vatten SOU 2006:81  
  
 226  
  
 ningar som var äldre än 10 år.6 Vidare framgick det att det vid  
  
 ungefär varannan avverkning under 1990-talet inte hade lämnats  
  
 någon kantzon alls, framförallt beträffande vattendrag som är  
  
 mindre än tre meter breda. De sparade skyddszonerna hade dessutom  
  
 sällan höga naturvärden med avseende på beståndsålder,  
  
 trädslagsblandning, skiktning, buskskikt, död ved och grova träd.  
  
 Senare uppföljningar visar att mellan åren 1999 och 2003 har  
  
 cirka 20 % av arealen skyddszoner klassats som att ingen eller  
  
 mycket dålig hänsyn har tagits. Full hänsyn har tagits på hälften av  
  
 arealen.7 Under samma period har ingen eller mycket dålig hänsyn  
  
 tagits på cirka 16 % av arealen hänsynskrävande biotoper vid  
  
 vattendrag. På hälften av arealen har full hänsyn tagits.  
  
 Vid inventeringen bedöms även skador på mark och vatten. Här  
  
 undersöks bl.a. näringsläckage till sjöar och vattendrag, skador på  
  
 vattenekosystemet vid körning över vattendrag och skador på  
  
 vattenekosystemet vid skyddsdikning. Enligt inventeringen togs  
  
 obetydlig hänsyn till mark och vatten på 6 % av arealen.  
  
 13.5.1 Skogsbruket effekter på vattenmiljöer  
  
 Skogsbruk påverkar vattenmiljöer på en mängd olika sätt. I sitt  
  
 underlag till Skogsutredningen har Skogsstyrelsen tagit upp  
  
 följande:  
  
 Kemiska aspekter  
  
 Läckage av näringsämnen från skogsmark kan leda till övergödning  
  
 av vattendrag. Skogen fångar upp den största delen av kvävet som  
  
 deponeras vid avverkning och inbindning i mark. Läckage  
  
 uppkommer dock även under hyggesfasen och i samband med  
  
 andra skötselåtgärder. Även läckage av fosfor har visat sig uppkomma  
  
 i samband med avverkning.  
  
 På senare år har det konstaterats att slutavverkningar, och i vissa  
  
 fall markskador, bidrar till ökad utlakning av metylkvicksilver.  
  
 6 Resultaten bygger Skog och vatten-inventeringen som var ett arbetsmarknadspolitiskt  
  
 projekt som startade 1997. Vid inventeringen har man vandrat längs vattendragen och noterat  
  
 hur det ser ut i deras omgivning.  
  
 7 Resultaten kommer från Skogsstyrelsens s.k. R-polytax. R-polytax är Skogsstyrelsens  
  
 inventeringssystem för uppföljning av skogspolitikens i samband med föryngringsavverkning.  
  
 Vid inventeringen bedömer man bl.a. olika variabler med koppling till SVL:s s.k.  
  
 hänsynsparagraf (30 §). 
  
 SOU 2006:81 Skogens vatten  
  
 227  
  
 Metylkvicksilver är giftigt, tas upp i fisk och anrikas hos dem som  
  
 äter fisken.  
  
 Den svenska skogsmarken har försurats under de senaste decennierna,  
  
 vilket bl.a. har resulterat i minskade förråd av viktiga  
  
 näringsämnen. Avrinningsvattnet från försurade skogsmarker har  
  
 dessutom ofta så hög koncentration av oorganiskt aluminium att  
  
 det påverkar den biologiska mångfalden i vattenekosystemet.  
  
 Fysiska aspekter  
  
 Flera skogsbruksåtgärder kan öka transporten av mineraljordsslam  
  
 och organiskt material till vattendragen. Särskilt gäller det  
  
 uttransport av virke och dikesrensning. Sådan materialtransport  
  
 kan störa de organismer som lever i vattendragen. I skogliga  
  
 vattendrag regleras i betydande utsträckning ljusförhållandet och  
  
 vattentemperaturen av mängden vegetation. Den förändrade  
  
 livsmiljö som uppkommer vid avverkning av trädskikt i anslutning  
  
 till vattendrag påverkar därför växt- och djurliv.  
  
 Skogsstyrelsen pekar också på att felaktigt anlagda vägtrummor  
  
 kan skapa vandringshinder för fisk och smådjur.  
  
 Biologiska aspekter  
  
 Ostörda kantzoner mellan land och vatten hyser ofta stor artrikedom.  
  
 I skogslandskapet är kantzonerna ofta bevuxna med träd och  
  
 växter som är anpassade till fluktuerande vattennivåer och tidvis  
  
 syrefria miljöer.  
  
 Vid avverkning i anslutning till vattendrag förändras fysikaliska  
  
 och kemiska faktorer. Skogsbruksåtgärder kan därigenom resultera  
  
 i snabba förhöjningar av primärproduktionen och förändringar av  
  
 artsammansättningen. Kemiska och fysiska aspekter, samt ökad  
  
 primärproduktion, har i sin tur betydelse för bottenfaunan och  
  
 fisken i vattendragen. Förekomsten av död ved är viktig för  
  
 vattendragens djurliv. Exempelvis lever många ryggradslösa djur på  
  
 organiskt material. Dessa djur utgör sedan föda för vattendragets  
  
 fiskfauna. Död ved utgör även skydd för olika fiskarter. Om träd  
  
 nära vattendrag avverkas minskar det naturliga tillskottet av död  
  
 ved och då försämras också miljön för flera vattenlevande arter. 
  
 Skogens vatten SOU 2006:81  
  
 228  
  
 13.5.2 Hur kan skogsbruket ta hänsyn till vattenmiljöer?  
  
 Skogsbruket kan på olika sätt ta hänsyn till vattenmiljöer i samband  
  
 med skogliga åtgärder. Några av de möjligheter som Skogsstyrelsen  
  
 tar upp i sitt underlag till Skogsutredningen listas nedan:  
  
 Spara kantzoner  
  
 Kantzonernas betydelse har framgått ovan och det är av stor betydelse  
  
 för miljön att de sparas.8  
  
 Undvik körskador  
  
 Genom ny teknik och väl planerade skogsbruksåtgärder kan  
  
 negativa effekter av körskador undvikas. Om området planeras väl  
  
 innan åtgärd finns goda möjligheter att välja få och bra överfarter  
  
 över vattendrag. Samtidigt finns det hjälpmedel som portabla broar  
  
 för att minska risken för körskador som mynnar ut i vattendrag.  
  
 Området närmast sjöar och vattendrag bör om möjligt vara  
  
 maskinfria.  
  
 Lägg trummor rätt och åtgärda vandringshinder  
  
 Om anläggning av vägtrumma är enda möjligheten vid ett vägbygge  
  
 bör den placeras så att den inte blir ett hinder för vandrande fisk.  
  
 Gamla trummor som utgör vandringshinder bör åtgärdas.  
  
 13.5.3 Skogsstyrelsens arbete med vattenfrågor  
  
 Skogsstyrelsens arbete med vattenmiljöfrågor bygger främst på  
  
 lagtillsyn, rådgivning, information och kurser men även i viss  
  
 utsträckning på områdesskydd i form av biotopskydd och naturvårdsavtal.9  
  
 8 En mer utförlig beskrivning av kantzonernas betydelse finns i Skogsstyrelsens  
  
 underlagsrapport.  
  
 9 Skogsstyrelsens lagtillsyn beskrivs närmare i betänkandets kapitel 23. 
  
 SOU 2006:81 Skogens vatten  
  
 229  
  
 Rådgivning, information och utbildning  
  
 I samband med rådgivning före avverkning har Skogsstyrelsen  
  
 möjlighet att ge markägaren råd om vilken hänsyn som bör tas för  
  
 att klara den biologiska mångfalden. Sedan 2004 har Skogsstyrelsen  
  
 dessutom ett övergripande verksamhetsmål att föra ut inventeringsresultat  
  
 till de entreprenörer som utför föryngringsavverkningar.  
  
 Målet med detta är att visa exempel på god hänsyn och på  
  
 hur mindre bra hänsyn hade kunnat bli bättre. Inom målet har  
  
 exkursioner och kurser riktade till skogsbrukare genomförts samtidigt  
  
 som det även har skett rådgivning till enskilda entreprenörer.  
  
 Biotopskydd, naturvårdsavtal och naturreservat  
  
 Vattenanknutna naturtyper kan avsättas som biotopskyddsområden  
  
 eller skyddas genom naturvårdsavtal. Detta kräver  
  
 normalt att biotopen avgränsas i varje enskilt fall, har mycket höga  
  
 naturvärden och dessutom är prioriterad i strategin för formellt  
  
 skydd.  
  
 Skogsstyrelsens anger att det finns cirka 10 000 mil mindre  
  
 vattendrag i det svenska skogslandskapet och det endast är en  
  
 mycket liten del av dessa som är skyddade genom biotopskydd eller  
  
 naturvårdsavtal.10 Av naturreservaten består cirka 13 % av sjöar och  
  
 vattendrag.  
  
 Natura 2000 och frivilliga avsättningar  
  
 Natura 2000 är ett nätverk av skyddsvärda områden i Europa med  
  
 syfte att skydda djur och växter från utrotning och förhindra att  
  
 deras livsmiljöer förstörs. Vattenmiljöer och dess kantzoner kan  
  
 utses till Natura 2000-områden och även vara lämpliga för  
  
 markägare att avsätta frivilligt i linje med tankarna i miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogars delmål 1.  
  
 10 Till och med 2003 hade 146 biotopskydd med naturtypen mindre vattendrag och  
  
 småvatten med omgivande mark inrättats, med en sammanlagd areal om 370 ha skogsmark.  
  
 För naturvårdsavtal inom naturtypen kantzoner, korridorer, bäckar, raviner var antalet 164  
  
 stycken som totalt omfattade 648 ha skogsmark. 
  
 Skogens vatten SOU 2006:81  
  
 230  
  
 13.6 Problem i arbetet med skogslandskapets vatten  
  
 och några lösningar  
  
 Skogsstyrelsen pekar i sitt underlagsmaterial på vad man anser vara  
  
 hinder i arbetet med skogslandskapets vatten. Dessa synpunkter  
  
 redovisas kortfattat i följande avsnitt.  
  
 13.6.1 Förändring av skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §)  
  
 I skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) ingår att hänsyn ska tas  
  
 till vatten. Sedan denna bestämmelse utarbetades i början av 1990talet  
  
 har emellertid kunskaperna om de skogliga vattenmiljöerna  
  
 och skogsbrukets effekter på vatten ökat. Samtidigt har även  
  
 kunskapen om hur effekterna kan mildras blivit bättre.  
  
 För att förbättra vattenhänsynen förordar Skogsstyrelsen därför  
  
 att 30 § SVL förtydligas. Myndigheten föreslår ett tillägg till 30 §  
  
 SVL som innebär att bestämmelsen får följande lydelse: Regeringen  
  
 eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela  
  
 föreskrifter om den hänsyn som skall tas till naturvårdens, mark- och  
  
 vattenvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötseln av skog,  
  
 såsom i fråga om hyggens storlek och utläggning, beståndsanläggning,  
  
 kvarlämnande av träd och trädsamlingar, gödsling, dikning och  
  
 skogsbilvägars sträckning.  
  
 Vidare anser Skogsstyrelsen att myndighetens egna föreskrifter  
  
 och allmänna råd till 30 § SVL bör förändras. Vattenfrågorna kan  
  
 enligt myndigheten bl.a. med fördel samlas under en egen rubrik  
  
 för att det ska bli lättare att få överblick över de krav som berör  
  
 vattenmiljöer. Myndigheten förordar även att föreskrifterna  
  
 förändras så att motiven till att lämna skyddszoner förtydligas och  
  
 att det tas fram allmänna råd kring skyddszoner. Vidare anser  
  
 Skogsstyrelsen att föreskrifterna bör skärpas så att det tydligt  
  
 framgår att körskador till följd av skogsbruksåtgärder inte får förekomma  
  
 i eller i anslutning till sjöar och vattendrag. Föreskrifterna  
  
 och de allmänna råden bör också, enligt Skogsstyrelsens uppfattning,  
  
 revideras så att det framgår att s.k. förröjning inte bör ske i  
  
 anslutning till vattendrag och sjöar. 
  
 SOU 2006:81 Skogens vatten  
  
 231  
  
 13.6.2 Skyddsinstrument och stöd  
  
 Skogsstyrelsen konstaterar att en tillämpning av föreskrifterna till  
  
 30 § SVL inte får innebära att pågående markanvändning avsevärt  
  
 försvåras för berörd del (intrångsbegränsning). Detta kan göra det  
  
 svårt att med stöd av nämnd bestämmelse kräva att tillräcklig  
  
 hänsyn tas till vissa vattenmiljöer. Vid känsliga och värdefulla  
  
 vattendrag bör exempelvis skyddszoner vara närmare 30 meter  
  
 breda för att inte riskera att vattenkvaliteten påtagligt försämras. I  
  
 dessa fall kan det således handla om att stora virkesvolymer bör  
  
 sparas och intrångsbegränsningen inträder därför ofta snabbt.  
  
 Dessa skyddszoner ska dessutom vägas mot övriga natur- och  
  
 kulturvärden på objektet och den hänsyn som är mest värdefull för  
  
 den biologiska mångfalden ska prioriteras. Då många sjöar och  
  
 vattendrag i skogen är omgivna av grovstammiga produktionsskogar  
  
 kan ett vägande av skyddszoner mot andra värden resultera i  
  
 att det inte sparas någon kantzon alls.  
  
 Då föreskrifterna till 30 § endast gäller berörd del kan det  
  
 uppkomma problem när det gäller hänsyn till linjära landskapselement  
  
 som vattendrag. Det kan vara svårt att med stöd av  
  
 hänsynsparagrafen kräva att en zon ska sparas för att skydda t.ex.  
  
 en flodpärlmusslelokal nedströms ett vattendrag. Det kan även vara  
  
 problematiskt att använda skyddsinstrumentet biotopskydd i ett  
  
 sådant fall. Biotopskydd och naturvårdsavtal är, enligt Skogsstyrelsens  
  
 underlagsrapport, inte avsedda för att säkerställa ett övergripande  
  
 skyddsbehov för vattenmiljöer i skogslandskapet.  
  
 Naturreservat är en möjlig lösning för att skydda värdefulla  
  
 vattenmiljöer men det är, enligt Skogsstyrelsen, orealistiskt att  
  
 bilda naturreservat vid samtliga vattenmiljöer för att säkerställa en  
  
 god ekologisk status. I den nationella strategi för formellt skydd av  
  
 skod som har utarbetats av Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket  
  
 ska dessutom s.k. värdetrakter i landskapet prioriteras i arbetet med  
  
 formellt skydd. Strategin medför dock vissa begränsningar för att  
  
 skydda vattenmiljöer utanför värdetrakterna.  
  
 13.6.3 Information och rådgivning  
  
 Skogsstyrelsen pekar på att det i myndighetens utvärdering av  
  
 skogspolitiken (SUS 2001) framkom att det finns ett direkt  
  
 samband mellan den tid som läggs ner på rådgivning, utbildning 
  
 Skogens vatten SOU 2006:81  
  
 232  
  
 och information till skogsbruket och tagen miljöhänsyn. För att  
  
 uppnå omvärldens ökade krav på god vattenstatus och bättre  
  
 hänsyn till skogliga vattenmiljöer krävs att kunskapen och intresset  
  
 för vattenmiljöer lyfts. För att uppnå detta erfordras, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, en omfattande rådgivningsinsats.  
  
 13.6.4 Bättre kunskapsunderlag  
  
 Skogsstyrelsen pekar även på behovet av ökade kunskaper om vilka  
  
 vattendrag som är mest värdefulla och vilken hänsyn som bör tas  
  
 till dessa. Olika typer av inventeringar är nödvändiga liksom  
  
 åtgärder för att göra inventeringsresultaten tillgängliga för skogsbruket.  
  
 I dagsläget finns det många olika inventerings- och kartunderlag  
  
 för skogliga vattenmiljöer. Dessa bör, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 sammanställas och göras tillgängliga i användarvänlig  
  
 form, gärna digitalt.  
  
 Då inte alla vattendrag kommer att inventeras behövs det  
  
 dessutom modeller för att klassa olika typer vattendrag samt för  
  
 vilken hänsyn som krävs vid olika vattenmiljöer.  
  
 Skogsstyrelsen pekar också på behovet av mer grundläggande  
  
 kunskap om skogsbrukets effekter på vattenmiljöer. Forskning om  
  
 läckage av metylkvicksilver, fosfor och kväve i samband med  
  
 skogliga åtgärder efterfrågas. Även skogsbrukets försurande effekt  
  
 är ett ämne som kräver mer forskning.  
  
 13.6.5 Nya arbetssätt  
  
 Då EU:s ramdirektiv för vatten sätter fokus på vattendragets  
  
 avrinningsområde krävs ett helhetsperspektiv när det gäller arbetet  
  
 med vattenmiljöer. Skogsstyrelsen och skogssektorn kommer att  
  
 behöva arbeta mer med samverkan över fastighetsgränser framöver.  
  
 Arbetsformer för detta måste utvecklas.  
  
 Även samordningen mellan olika myndigheter kommer, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, att vara mycket betydelsefull för ett framgångsrikt  
  
 arbete med vattenfrågorna. Skogsstyrelsen anser att myndigheten  
  
 bör samordna detta arbete när det gäller skogslandskapets vatten.  
  
 Då Skogsstyrelsen ofta är den som skogsägare har den första  
  
 kontakten med kan man på detta sätt uppnå en god samverkan 
  
 SOU 2006:81 Skogens vatten  
  
 233  
  
 mellan skogsägare och berörda myndigheter samt mellan dessa  
  
 myndigheter.  
  
 13.7 Skog för vatten  
  
 I det omfattande EU-Life finansierade projektet Skog för vatten  
  
 har Skogsstyrelsen, SLU, länsstyrelser och WWF deltagit.  
  
 Projektet ska bl.a. visa hur skog och skogsbruk i Europa kan bidra  
  
 till att målen i EU:s vattendirektiv uppnås. Projektet startade den 1  
  
 september 2003 och pågår till den 31 augusti 2007.11  
  
 Inom ramen för projektet har man i Sverige bl.a. arbetat med:  
  
  Metoder för att analysera, beskriva och övervaka miljöstillståndet  
  
 i vattnet – både för specialister och intresserade markägare.  
  
  Planeringsverktyg från fastighets- till landskapsnivå.  
  
  Samverkansgrupper - markägare och andra intressenter samlas  
  
 runt sitt vattendrag, tar reda på hur vattendraget mår och  
  
 föreslår åtgärder.  
  
  Demonstrationsområden som visar praktiska åtgärder, exempelvis  
  
 trummor, kantzoner och restaurering av vattendrag.  
  
  Forskningsförsök som undersöker hur avverkning med och  
  
 utan kantzon påverkar vattnet.  
  
  Utbildningar för markägare, entreprenörer och andra yrkesverksamma  
  
 i skogsbruket.  
  
 En rapport håller för närvarande på att sammanställas över de  
  
 kunskaper som finns kring skogsbrukets effekter på vatten och vad  
  
 man kan göra för att minska denna påverkan. Rapporten väntas  
  
 under hösten 2006.  
  
 11 www.skogsstyrelsen.se 
  
 235  
  
 14 Olika former för skydd av skog  
  
 14.1 Direktiven  
  
 Enligt regeringens direktiv ska Skogsutredningen särskilt bedöma  
  
 behov av olika former för skydd av skog. I det sammanhanget bör  
  
 även nämnas att utredningen ska beakta regeringens miljömålsproposition  
  
 från 2005 och riksdagens synpunkter på miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar.  
  
 14.2 Statens skydd av skogsmark – kort nutidshistoria  
  
 Under 1980-talet genomfördes ett omfattande arbete för att  
  
 skydda värdefulla skogsområden. Underlaget utgjordes av en landsomfattande  
  
 urskogsinventering som genomfördes under åren  
  
 197882 av Naturvårdsverket och länsstyrelserna i samarbete med  
  
 Skogsvårdsorganisationen.1  
  
 Inledningsvis skyddades ett stort antal fjällnära urskogsområden,  
  
 men när arbetet fortskred kom även barrurskogar i övriga delar av  
  
 landet att omfattas. Under 1990-talet inriktades skyddsarbetet  
  
 främst mot värdefulla ädellövskogar och andra lövskogar, kust- och  
  
 skärgårdsskogar, sumpskogar m.m.  
  
 14.2.1 Miljökvalitetsmålet Levande skogar – delmål 1 om  
  
 långsiktigt skydd av skogsmark  
  
 År 1998 antog riksdagen miljöbalken med tillhörande miljökvalitetsmål.2  
  
 Riksdagen beslutade sedermera också om delmål för  
  
 miljökvalitetsmålen, däribland ett delmål om långsiktigt skydd av  
  
 skogsmark under miljökvalitetsmålet Levande skogar.3  
  
 1 www.naturvardsverket.se  
  
 2 Prop. 1997/98:45, bet. 1997/98:JoU20.  
  
 3 Prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3. 
  
 Olika former för skydd av skog SOU 2006:81  
  
 236  
  
 Delmål 1 i Miljökvalitetsmålet Levande skogar innebär att  
  
 ytterligare 900 000 ha skyddsvärd skogsmark ska undantas från  
  
 skogsproduktion till år 2010 jämfört med år 1998. Betinget innebär  
  
 att ytterligare 320 000 ha produktiv skogsmark skyddas som  
  
 naturreservat, 30 000 ha skyddas som biotopskyddsområde och  
  
 50 000 ha får skydd genom naturvårdsavtal till 2010 jämfört med  
  
 situationen 1998. Därutöver förväntas skogsägarna sätta av ytterligare  
  
 minst 500 000 ha på frivillig väg till 2010 jämfört med situationen  
  
 1998. I den miljömålsproposition som kom i maj 2005 föreslog  
  
 regeringen att delmålet skulle lämnas oförändrat, vilket riksdagen  
  
 också beslutade.4  
  
 14.3 Olika former för formellt skydd av skog  
  
 I Levande skogars delmål 1 preciseras således statens ansvar för  
  
 skydd av skog bl.a. genom att arealmål har satts för de tre skyddsformerna  
  
 naturreservat, biotopskyddsområde och naturvårdsavtal.  
  
 I den nationella strategin för skydd av skogsmark benämns dessa  
  
 tre former formellt skydd. Även skyddsformen nationalpark kan  
  
 anses höra till det formella skyddet.5 I det följande beskrivs dessa  
  
 skyddsformer kortfattat liksom ytterligare några skyddsformer  
  
 som kan förekomma på skogsmark.6  
  
 14.3.1 Nationalpark  
  
 Enligt 7 kap. 2 § miljöbalken ska nationalparkerna omfatta representativa  
  
 landskapstyper som bevaras i naturligt tillstånd samt av  
  
 natursköna unika miljöer som kan ge starka naturupplevelser.  
  
 Naturvårdsverket beslutar om skötseln av nationalparkerna och  
  
 föreslår nya parker. Beslut om inrättande fattas av riksdagen och  
  
 marken ägs av staten. Sverige har 28 nationalparker. Det är fjäll,  
  
 urskogar, myrar, skärgårdar, äldre odlingslandskap m.m. Fjällnatur  
  
 täcker nära 90 % av parkernas samlade yta.  
  
 4 Prop. 2004/05:150, bet. 2004/05:MJU3.  
  
 5 Skydd av skogsmark på frivillig grund och utan att skyddet bygger på ett myndighetsbeslut  
  
 behandlas närmare i betänkandets kapitel 15.  
  
 6 Beskrivningen bygger huvudsakligen på uppgifter från Naturvårdsverkets hemsida;  
  
 www.naturvardsverket.se. 
  
 SOU 2006:81 Olika former för skydd av skog  
  
 237  
  
 14.3.2 Natur- och kulturreservat  
  
 I Sverige finns cirka 2 600 naturreservat vilka sammantaget svarar  
  
 för 80 % av all skyddad landareal i Sverige.7 Naturreservat bildas  
  
 med stöd av 7 kap. 48 §§ miljöbalken och kan ha olika syften. Det  
  
 kan handla såväl om att bevara biologisk mångfald, vårda, bevara,  
  
 skydda, återställa eller nyskapa värdefulla naturmiljöer, tillgodose  
  
 behov av områden för friluftslivet samt för att skydda, återställa  
  
 eller nyskapa livsmiljöer för skyddsvärda arter. När miljöbalken  
  
 trädde i kraft den 1 januari 1999 infördes en med naturreservaten  
  
 besläktad skyddsform kallad kulturreservat (7 kap. 9 §). Kulturreservat  
  
 kan bildas för att bevara värdefulla kulturpräglade landskap.  
  
 Beslut om reservatsbildning fattas av länsstyrelsen eller kommunen.8  
  
 Naturreservat kan omfatta såväl privat mark som mark i allmän  
  
 ägo. De bildas efter förhandlingar med markägaren om intrångsersättning  
  
 eller köp. Skyddsbestämmelserna skiftar starkt från fall  
  
 till fall beroende på vilka motiv som ligger bakom reservatsbildningen.  
  
 I vissa reservat är all ekonomisk markanvändning förbjuden,  
  
 medan exempelvis jord- och skogsbruk tillåts i normal  
  
 omfattning i en del reservat, företrädesvis sådana som har avsatts  
  
 till förmån för friluftslivet.  
  
 En betydande andel av reservatsarealen, nära 85 %, är belägen i  
  
 fjällänen (Dalarnas, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens  
  
 län). Merparten av naturreservaten i dessa län återfinns i fjällen eller  
  
 i fjällnära områden.  
  
 Enligt Skogsstyrelsen fungerar reservatsinstrumentet bra i  
  
 många avseenden.9 Det arealmål som slogs fast i miljömålsarbetet  
  
 (320 000 ha) har skärpt kravet på goda processer gentemot  
  
 markägarna. Myndigheterna satsar därför mycket på att förbättra  
  
 kontakter och samverkan med markägare. Enligt Skogsstyrelsen är  
  
 trenden i markägarkontakterna positiv men myndigheten anser  
  
 samtidigt att arbetet med att stärka markägarprocesserna behöver  
  
 fortsätta.  
  
 7 Innan miljöbalken infördes fanns även skyddsformen naturvårdsområden (NVO). Denna  
  
 skyddsform var svagare än naturreservatet och fick inte hindra pågående markanvändning,  
  
 som t.ex. skogsbruk. Sedan miljöbalken trädde i kraft har möjligheten att skapa NVO  
  
 upphört. Redan bildade Washington finns dock kvar och ska enligt miljöbalken betraktas som  
  
 naturreservat.  
  
 8 Det var när miljöbalken började gälla år 1999 som kommuner fick rätt att inrätta  
  
 naturreservat utan föregående delegation från länsstyrelsen.  
  
 9 Skogsstyrelsen, Enheten för lag och områdesskydd, Instrument och former för det formella  
  
 skyddet, PM, 2006-05-10. 
  
 Olika former för skydd av skog SOU 2006:81  
  
 238  
  
 Skogsstyrelsen betonar också vikten av att andelen s.k. värdekärnor  
  
 i naturreservat följs upp och att den följer funktionsindelningen  
  
 och den nationella strategin.10 Det är även viktigt att  
  
 reservatsinstrumentet används där det är lämpligt i områden under  
  
 20 ha.  
  
 14.3.3 Djur- och växtskyddsområden, naturminnen samt  
  
 strandskyddsområden  
  
 Två skyddsformer som kan användas på skogsmark men som är av  
  
 mindre betydelse är djur- och växtskyddsområden samt naturminnen  
  
 (7 kap. 12 § respektive 10 § miljöbalken). Djur- och växtskyddsområden  
  
 kan avsättas för att skydda sällsynta eller störningskänsliga  
  
 djur- eller växtarter. Inom sådana områden kan rätten  
  
 till jakt, fiske och tillträde begränsas, men i övrigt råder inga  
  
 inskränkningar av rätten att bruka mark eller vatten. Merparten av  
  
 dagens drygt 1000 djurskyddsområden har tillkommit för att freda  
  
 sjöfågel eller säl.  
  
 Naturminnen kan dels vara enskilda föremål som exempelvis  
  
 gamla och storvuxna träd, dels mycket små områden med intressanta  
  
 naturföreteelser De flesta naturminnena bildades före  
  
 naturvårdslagens tillkomst 1964 och det finns cirka 1 400 naturminnen  
  
 i Sverige.11  
  
 I 7 kap. 1318 §§ miljöbalken regleras s.k. strandskyddsområden.  
  
 Strandskyddets syfte är att trygga förutsättningarna för allmänhetens  
  
 friluftsliv och att bevara goda livsvillkor på land och i vatten  
  
 för djur- och växtlivet. Strandskyddet omfattar normalt land- och  
  
 vattenområdet vid hav, insjöar och vattendrag intill 100 meter från  
  
 strandlinjen vid normalt medelvattenstånd (strandskyddsområde).  
  
 Inom ett strandskyddsområde får inte åtgärder vidtas som väsentligen  
  
 försämrar livsvillkoren för djur- och växtarter (7 kap. 16 § 5  
  
 miljöbalken).  
  
 I figur 14.1 redovisas den skyddade landarealens fördelning på  
  
 några av de hittills beskrivna skyddsformerna.  
  
 10 Begreppet värdekärna syftar på ett sammanhängande skogsområde som av länsstyrelsen  
  
 och skogsvårdsstyrelsen bedömts ha en stor betydelse för fauna och flora och/eller för en  
  
 prioriterad skogstyp. Värdekärnor kan utgöras av delar av bestånd eller flera bestånd.  
  
 11 Naturvårdslagens bestämmelser ingår numera i miljöbalken. 
  
 SOU 2006:81 Olika former för skydd av skog  
  
 239  
  
 Figur 14.1 Skyddad landareal efter region, skyddsform och tid (ha)  
  
 Källa: SCB.  
  
 14.3.4 Biotopskyddsområden12  
  
 Det är inte ovanligt att livsmiljöer av stor betydelse för växt- och  
  
 djurarter endast påträffas som små spridda öar i ett mer alldagligt  
  
 landskap. Enligt 7 kap. 11 § miljöbalken finns en möjlighet att  
  
 avsätta sådana områden som s.k. biotopskyddsområden. De områden  
  
 som kan få denna status är, enligt lagtexten, mindre mark eller  
  
 vattenområden som utgör livsmiljö för hotade djur- eller  
  
 växtarter eller som annars är särskilt skyddsvärda. Skogsstyrelsen  
  
 ansvarar för denna skyddsform om biotoperna ligger på skogsmark.  
  
 Äganderätten eller jakträtten påverkas inte av beslut om att  
  
 inrätta ett biotopskyddsområde. Åtgärder som kan skada naturvärdena  
  
 är dock inte tillåtna. Skötsel som röjning och avverkning av  
  
 utvalda träd utförs dock i vissa fall i syfte att säkerställa att  
  
 naturvärdena består.13  
  
 12 Beskrivningen bygger huvudsakligen uppgifter från www.skogsstyrelsen.se.  
  
 13 Rätten att färdas och vistas kan regleras i områdena, men i övrigt formuleras inga föreskrifter  
  
 eller förbud för varje särskilt område. Det finns i stället en allmän regel i lagtexten,  
  
 som säger att det inte får bedrivas verksamhet eller vidtas åtgärder som kan skada  
  
 naturmiljön i områdena.  
  
 0 
  
 500000 
  
 1000000 
  
 1500000 
  
 2000000 
  
 2500000 
  
 3000000 
  
 3500000 
  
 4000000 
  
 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 
  
 År 
  
 Ha  
  
 nationalpark 
  
 naturreservat 
  
 naturvårdsområde 
  
 djurskyddsområde 
  
 0 
  
 500000 
  
 1000000 
  
 1500000 
  
 2000000 
  
 2500000 
  
 3000000 
  
 3500000 
  
 4000000 
  
 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 
  
 År 
  
 Ha  
  
 nationalpark 
  
 naturreservat 
  
 naturvårdsområde 
  
 djurskyddsområde 
  
 Olika former för skydd av skog SOU 2006:81  
  
 240  
  
 Markägaren får ersättning för det intrång i sitt brukande som  
  
 följer av beslutet. Ersättningen motsvarar fastighetens minskade  
  
 marknadsvärde och betalas ut som ett engångsbelopp.  
  
 Hittills har biotopskyddsområdenas storlek legat mellan 2 och  
  
 5 ha. Diskussioner om hur stora biotopskyddsområden kan vara  
  
 föranledde regeringen att göra följande uttalande i den senaste  
  
 miljömålspropositionen: Enligt regeringens bedömning finns det  
  
  inget formellt hinder för att om så bedöms lämpligt i ökad  
  
 utsträckning bilda biotopskyddsområden upp till cirka 20 ha.14  
  
 Skogsstyrelsen anser att skyddsformen biotopskyddsområde  
  
 numera är etablerat med väl fungerande rutiner.15 Antalet konflikter  
  
 med markägarna i anslutning till inrättande av biotopskyddsområden  
  
 är litet. Instrumentet skyddar nästan uteslutande biotopkvaliteten  
  
 värdekärna, och då föreskrifter och skötselplan inte  
  
 behövs är tiden för handläggningen av dessa ärenden förhållandevis  
  
 kort. Möjligheten att kunna inrätta biotopskyddsområde upp till  
  
 20 ha är, enligt Skogsstyrelsen, en påtaglig förbättring av instrumentet  
  
 och myndigheten anser att biotopskyddet skulle kunna ta  
  
 en större andel av det formella skyddet än de 30 000 ha som anges i  
  
 Levande skogars delmål 1.  
  
 14.3.5 Naturvårdsavtal  
  
 Naturvårdsavtalet (NV-avtal) är ett civilrättsligt avtal vars syfte är  
  
 att bevara, utveckla eller skapa områden med höga naturvärden.16  
  
 Avtalet tecknas mellan Skogsstyrelsen och markägare som är  
  
 intresserade av naturvård och är normalt femtioåriga.17 Områdena  
  
 har vanligtvis en storlek på mellan 3 och 20 ha.  
  
 Markägaren får viss ekonomisk ersättning för de begränsningar i  
  
 brukandet som avtalet medför. Ersättningen är att betrakta som en  
  
 stimulansersättning och är normalt mindre än det värde markägaren  
  
 avstår. Det förekommer dock även att markägarna tecknar  
  
 NV-avtal utan att begära någon ekonomisk ersättning. Äganderätten  
  
 till marken eller jakträtten påverkas inte.  
  
 14 Prop. 2004/05:150, s. 158.  
  
 15 Skogsstyrelsen, Enheten för lag och områdesskydd, Instrument och former för det formella  
  
 skyddet, PM, 2006-05-10.  
  
 16 Syftet med naturvårdsavtal kan även vara att, utöver naturvärdena i ett område, gynna  
  
 andra intressen, såsom kulturmiljövärden och friluftsliv. Skogsstyrelsen vill dock styra avtalen  
  
 mot bevarande av biologisk mångfald. Naturvårdsverket, Redovisning av regeringsuppdrag  
  
 om naturvårdsavtal, 2006-01-26.  
  
 17 Ett avtal enligt jordabalken får gälla i högst 50 år. Därefter måste ett nytt avtal ingås. 
  
 SOU 2006:81 Olika former för skydd av skog  
  
 241  
  
 I avtalet regleras hur naturvärdena ska bevaras och utvecklas. För  
  
 att restaurera en igenväxt mark får markägaren vanligen utföra en  
  
 avverkning som gynnar naturvärdena innan ett NV-avtal ingås.  
  
 Därefter kan t.ex. bete införas på marken för att gynna de värden  
  
 som funnits tidigare. Skötselåtgärder som gynnar naturvärdena bör  
  
 i regel utföras men det är inte möjligt för staten att ställa krav på att  
  
 så ska ske. Normalt utför markägaren dessa åtgärder på egen  
  
 bekostnad. Då Skogsstyrelsen inte har något särskilt skötselanslag  
  
 för naturvårdsavtal prioriteras ersättning för skydd tills vidare.18  
  
 Skogsstyrelsen håller för närvarande på att revidera sitt cirkulär om  
  
 hur arbetet med att teckna NV-avtal ska ske framgent. Arbetet  
  
 med att revidera cirkuläret om NV-avtal pågår. Det återstår, enligt  
  
 uppgift från Skogsstyrelsen, att lösa ett antal tekniskt svåra frågor  
  
 och på grund av den pågående omorganisationen inom myndigheten  
  
 väntas revideringen bli klar tidigast i oktober 2007.  
  
 Fram t.o.m. år 2004 har de dåvarande skogsvårdsstyrelserna  
  
 ingått NV-avtal för cirka 14 000 ha produktiv skogsmark.19 Arealen  
  
 som omfattas av NV-avtal består till cirka 80 % av skogsmark.  
  
 Resten är andra markslag som t.ex. myr.20 Merparten av NV-avtalen  
  
 som tecknas för skogsområden har som syfte att gynna områdenas  
  
 biologiska mångfald.  
  
 Skogsstyrelsen anser att NV-avtalen är en väl etablerad skyddsform  
  
 där urvalet av objekt görs inom ramen för den nationella  
  
 strategin med en strävan att sluta avtal i oskyddade värdekärnor.21  
  
 Periodisering av ersättning  
  
 Ett problem som Skogsstyrelsen lyfter fram är att den tidigare  
  
 periodisering som var möjlig av den ersättning som markägaren får  
  
 när han tecknar ett NV-avtal inte längre godkänns av Skatteverket.22  
  
 Detta har, enligt Skogsstyrelsen, medfört en ökad försiktighet  
  
 och minskat intresse hos markägarna för NV-avtal.  
  
 Myndigheten anser därför att det är mycket angeläget att periodisering  
  
 av ersättningen återigen blir möjlig. Intresserade markägare  
  
 18 Naturvårdsverket, Redovisning av regeringsuppdrag om naturvårdsavtal, 2006-01-26.  
  
 19 Utöver traditionella NV-avtal har Skogsstyrelsen även använt speciella s.k. vitryggsavtal  
  
 för vitryggig hackspett. Myndigheten har även slutit s.k. ekoparksavtal med Sveaskog.  
  
 20 Naturvårdsverket, Redovisning av regeringsuppdrag om naturvårdsavtal, 2006-01-26.  
  
 21 Skogsstyrelsen, Enheten för lag och områdesskydd, Instrument och former för det formella  
  
 skyddet, PM, 2006-05-10.  
  
 22 Skogsstyrelsen, Enheten för lag och områdesskydd, Instrument och former för det formella  
  
 skyddet, PM, 2006-05-10. 
  
 Olika former för skydd av skog SOU 2006:81  
  
 242  
  
 är, enligt Skogsstyrelsen, en grundförutsättning för det framtida  
  
 arbetet med NV-avtal.  
  
 Finansministern har som svar på en riksdagsfråga på detta tema  
  
 konstaterat att det bl.a. mot bakgrund av utvecklingen av rättspraxis  
  
 finns skäl att frågan om beskattningen av inkomster från  
  
 NV-avtal ses över i ett lämpligt sammanhang.23  
  
 14.3.6 Skogsstyrelsens resurser för biotopskydd och  
  
 naturvårdsavtal  
  
 Sedan 1992 har Skogsstyrelsen disponerat medel för att kunna ingå  
  
 civilrättsliga avtal i form av NV-avtal för skogliga naturtyper. I  
  
 Skogsstyrelsens regleringsbrev för år 2006 anges att anslagspost 2  
  
 för anslag 41:2 avser kostnader för intrångsersättning och vissa  
  
 civilrättsliga avtal på naturvårdsområdet. Anslagsposten som omfattar  
  
 174,5 miljoner kronor för år 2006 och får i första hand  
  
 användas till att täcka statens kostnader för intrångsersättningar  
  
 som följer av Skogsstyrelsens beslut om att inte meddela avverkningstillstånd  
  
 i fjällnära skog (18 § SVL), beslut om att inrätta  
  
 biotopskydd (7 kap. 11 § miljöbalken) och beslut om samrådsplikt  
  
 (12 kap. 6 § miljöbalken). I andra hand får anslagsposten användas  
  
 för att täcka statens kostnader för NV-avtal och i tredje hand till  
  
 skötsel av områden som har skyddats enligt ovan. Skogsstyrelsens  
  
 kostnader för hantering av NV-avtal och biotopskydd får enligt  
  
 regleringsbrevet täckas upp till högst 35 miljoner kronor.  
  
 14.3.7 Natura 2000-områden  
  
 Natura 2000 är ett EU-initierat nätverk av skyddsvärda områden i  
  
 Europa med syfte att skydda djur och växter från utrotning och att  
  
 förhindra att deras livsmiljöer förstörs. Sverige har listat cirka 4 100  
  
 områden med en total yta på drygt 6 miljoner ha. Natura 2000  
  
 innebär inget formellt skydd i sig. I dagsläget är dock cirka 60 % av  
  
 områdena skyddade som nationalparker eller naturreservat. Områdena  
  
 som inte har skyddats formellt kan nyttjas och brukas, så  
  
 länge området och de arter som ska skyddas garanteras en gynnsam  
  
 bevarandestatus.24  
  
 23 Finansminister Clark, Svar på riksdagsfråga 2005/06:1111, 2006-03-08.  
  
 24 www.naturvardsverket.se 
  
 SOU 2006:81 Olika former för skydd av skog  
  
 243  
  
 14.4 Nationell strategi för formellt skydd av skog  
  
 I december 2003 gav regeringen Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen  
  
 i uppdrag att ta fram en fördjupad strategi för arbetet med  
  
 formellt skydd av värdefulla naturområden på skogsmark.25  
  
 I juni 2005 presenterade Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen en  
  
 sådan strategi.26 I strategin konstateras att samordning mellan de  
  
 dåvarande skogsvårdsstyrelserna och länsstyrelserna samt en god  
  
 dialog med markägaren krävs i valet av bevarandeform för att få ett  
  
 kostnadseffektivt och funktionellt formellt skydd som ser till  
  
 helheten och hindrar värdefulla områden att falla mellan stolarna.  
  
 Mot bakgrund av denna risk listades ett antal övergripande riktlinjer  
  
 för hur de olika bevarandeformerna bör användas inom delmål  
  
 1 Levande skogar (se bilaga 2). Samtidigt framhölls det att de  
  
 varierande förutsättningarna i landet gör att mer preciserade riktlinjer  
  
 för hur bevarandeformerna ska användas och samverka ska  
  
 utarbetas i länsvisa strategier.  
  
 Inom ramen för regeringsuppdraget gjordes även en analys av  
  
 förekomsten av skyddsvärd skog. Underlagen i denna frekvensanalys  
  
 låg till grund för de regionala arealmål som också togs fram  
  
 inom ramen för regeringsuppdraget. De regionala arealmålen utgör  
  
 i sin tur basen för det pågående arbetet med att ta fram de regionala  
  
 strategier för skydd av skog som respektive länsstyrelse utarbetar.  
  
 14.5 Pågående översyn av skyddsformerna för skog  
  
 I 2005 års miljömålsproposition konstaterade regeringen, i likhet  
  
 med flera remissinstanser, att det krävs en avsevärd intensifiering av  
  
 åtgärder för att delmål 1 om långsiktigt skydd av skogsmark ska  
  
 nås.27 Vidare konstaterade regeringen att riksdagen i ett tillkännagivande  
  
 hade framhållit att en större andel av avsättningarna bör  
  
 ske genom frivilliga åtaganden och att naturvårdsavtal bör utnyttjas  
  
 i betydligt större utsträckning än i dag. Regeringen ansåg bl.a. mot  
  
 bakgrund av dessa iakttagelser att det bör påbörjas en utvärdering  
  
 av den långsiktiga samhällsekonomiska kostnadseffektiviteten av de  
  
 olika naturvårdsinstrumenten för de statliga avsättningarna av  
  
 25 Uppdraget gavs i form av liktydiga skrivningar i respektive myndighets regleringsbrev för  
  
 år 2004.  
  
 26 Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen, Nationell strategi för formellt skydd av skogsmark,  
  
 juni 2005.  
  
 27 Prop. 2004/05:150. Skogsstyrelsen hade exempelvis konstaterat att målet med den dåvarande  
  
 takten i arbetet nås först år 2018. 
  
 Olika former för skydd av skog SOU 2006:81  
  
 244  
  
 skogsmark i form av naturreservat, biotopskyddsområden och NVavtal  
  
 och skogsbrukets frivilliga avsättningar. Utvärderingen bör,  
  
 enligt regeringen, även beakta effekter för lokal sysselsättning och  
  
 andra regionalpolitiska konsekvenser. Regeringen angav att man  
  
 hade för avsikt att låta Statskontoret utföra en sådan utvärdering  
  
 och återkomma till riksdagen i frågan.  
  
 Vidare konstaterade regeringen att redovisningen av regeringsuppdraget  
  
 om skyddsvärda statliga skogar hade visat att det finns  
  
 många statligt ägda skogsområden med höga bevarandevärden som  
  
 kan bidra till att nå Levande skogars delmål 1. Regeringen aviserade  
  
 därför även avsikten att låta utreda på vilket sätt statens skogsmark  
  
 kan underlätta måluppfyllelsen.  
  
 I januari 2006 gav regeringen sedermera Statskontoret nyss  
  
 nämnt uppdrag.28 I uppdragsbeskrivningen framgår att Statskontoret  
  
 utöver att göra en utvärdering av befintliga naturvårdsinstrument  
  
 också ska bedöma hur statens skogsmark kan underlätta  
  
 måluppfyllelsen av hela miljökvalitetsmålet Levande skogar. Uppdragen  
  
 ska redovisas senast den 30 september 2007.  
  
 14.6 Nya former för skydd av skogsmark  
  
 Skogsstyrelsen anger att det under senare år blivit allt tydligare att  
  
 myndigheten utöver biotopskyddsområden och NV-avtal behöver  
  
 ytterligare verktyg för att hantera olika värden i skogen och de  
  
 varierande behov som finns i olika situationer.29 Olika typer av  
  
 avtal med varierande syfte skulle, enligt Skogsstyrelsen, kunna  
  
 komplettera de befintliga instrumenten i skogen och tillfredställa  
  
 nya behov. Några alternativ redovisas i följande avsnitt.  
  
 14.6.1 Avtal rekreation  
  
 Avtal för ett område där markägaren anpassar åtgärder eller avstår  
  
 från åtgärder som inte är önskvärda för friluftsliv och rekreation.  
  
 Liksom för NV-avtal utbetalar staten ekonomisk ersättning vid ett  
  
 tillfälle. Om markägaren så medger kan även ersättningslösa avtal  
  
 träffas. Avtalslängden bör vara minst 20 år.  
  
 28 Regeringsbeslut 14, Uppdrag till Statskontoret med anledning av det fortsatta arbetet med  
  
 miljökvalitetsmålen, 2006-01-26, dnr. WebbNa.  
  
 29 Skogsstyrelsen, Enheten för lag och områdesskydd, Instrument och former för det formella  
  
 skyddet, PM, 2006-05-10. 
  
 SOU 2006:81 Olika former för skydd av skog  
  
 245  
  
 14.6.2 Avtal kulturmiljövärden  
  
 Avtal för ett område där markägaren anpassar eller avstår från  
  
 åtgärder i syfte att bevara och synliggöra kulturmiljövärden. I  
  
 övrigt motsvarande villkor som för avtal rekreation.  
  
 14.6.3 Kombinationsavtal  
  
 Avtal för områden där det finns ett kombinerat mål med produktion  
  
 och miljö (biologisk mångfald), t.ex. i syfte att bevara kontinuitetsvärden  
  
 i träd- och markskikt. Syftet skulle, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 även kunna vara att bevara, utveckla och/eller producera  
  
 kvaliteter i överensstämmelse med fastställda åtgärdsprogram för  
  
 hotade arter och livsmiljöer. Avtalet innebär att markägaren  
  
 anpassar eller avstår från skogsbruksåtgärder som skadar vissa  
  
 värden. Till dessa avtal kopplas alltid ett skötselavtal. Avtalslängden  
  
 bör vara minst 30 år och ekonomisk ersättning utbetalas av staten  
  
 vid ett tillfälle.  
  
 14.6.4 Avtal på fastighetsnivå  
  
 Ett fastighetsvis arbetssätt innebär att rådgivning och särskilda  
  
 stödmöjligheter vid ett samlat tillfälle riktas till markägare som har  
  
 fastigheter med stor andel natur- och kulturmiljövärden eller  
  
 sociala värden. Arbetssättet ska, enligt Skogsstyrelsen, ses som ett  
  
 komplement till biotopskydd och naturvårdsavtal och ge markägaren  
  
 en stabil grund för avvägningen mellan produktion och  
  
 miljö på fastigheten samtidigt som det ger ett kostnadseffektivt  
  
 arbetssätt med att uppnå de skogspolitiska målen.  
  
 Arbetssättet innebär att markägaren och Skogsstyrelsen skriver  
  
 en frivillig avsiktsförklaring om vilken skötsel som under en 20årsperiod  
  
 ska eftersträvas i utpekade bestånd på fastigheten. Målet  
  
 är att bevara eller utveckla olika värden på fastigheten avseende  
  
 exempelvis rekreation, rennäring, kulturminnen, sumpskogar, kontinuitetsskogar  
  
 etc. Genom anpassade skötselåtgärder kan markägaren  
  
 i samma bestånd utnyttja en del av produktionen och  
  
 samtidigt bevara värdefulla miljöer.  
  
 Stödet är inte rättighetsbaserat utan kan riktas till vissa områden,  
  
 t.ex. till markägare i utpekade s.k. värdetrakter i de länsvisa strategierna  
  
 för formellt skydd och till fastigheter med mer än 10 % av 
  
 Olika former för skydd av skog SOU 2006:81  
  
 246  
  
 skogsmarken klassad som rik på natur- och kulturmiljövärden eller  
  
 sociala värden. För de anpassningar av skötseln som görs kan viss  
  
 ekonomisk ersättning utgå. Instrument bör, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 kunna rymmas inom ramen för det landsbygdsutvecklingsprogram  
  
 som ska gälla under perioden 20072013.  
  
 14.6.5 Arrenden  
  
 En modell för avtal mellan staten och skogsägare som bör kunna  
  
 vara användbar för att säkerställa natur- och eller kulturmiljövärden  
  
 är arrenden. 
  
 247  
  
 15 Frivilliga avsättningar  
  
 15.1 Direktiven  
  
 I enlighet med miljökvalitetsmålet Levande skogar undantas stora  
  
 arealer värdefull skogsmark från skogsbruk genom såväl formella  
  
 som frivilliga avsättningar. Enligt regeringens direktiv till Skogsutredningen  
  
 2004 ska utredaren beskriva de frivilliga naturvårdsavsättningarnas  
  
 kvalitet och lokalisering och den dokumentation  
  
 som finns om dessa områden.  
  
 15.2 Frivilliga avsättningar – ursprung och definition  
  
 Det skogspolitiska beslutet från 1993 innebar en ökad frihet för  
  
 skogsägarna att själv avgöra hur skogen ska brukas. Denna frihet  
  
 förutsatte att skogsnäringen tog ett betydande eget sektorsansvar  
  
 för miljöfrågorna. Ansvaret för områdesskyddet blev därmed ett  
  
 delat ansvar mellan skogsägarna och samhället. De frivilliga  
  
 avsättningarnas ökande betydelse sågs som ett tydligt uttryck för  
  
 detta och var ett viktigt komplement till det av samhället beslutade  
  
 och finansierade områdesskyddet.  
  
 Begreppet frivilliga avsättningar introducerades 1996 när  
  
 Skogsstyrelsen fick regeringens uppdrag att utvärdera den nya  
  
 skogspolitikens effekter. I december 1996 överlämnade Skogsstyrelsen  
  
 en rapport om biotopskydd, naturvårdsavtal och frivilliga  
  
 avsättningar m.m.1 till regeringen. Av rapporten framgår att ett  
  
 frivilligt avsatt (sparat) hänsynsområde omfattar minst 0,5 ha avsatt  
  
 sammanhängande produktiv skogsmark där skogsbruk och andra  
  
 åtgärder som kan skada områdets natur- och kulturvärden inte ska  
  
 utföras. Med frivilligt avsatt menas att markägaren själv har fattat  
  
 beslut om att spara området. Det är således inte sparat som en följd  
  
 1 Skogsstyrelsen, Omfattning och innebörd av biotopskydd, naturvårdsavtal och frivilliga  
  
 avsättningar m.m. (dnr N96/80). 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 248  
  
 av ett myndighetsbeslut eller ett formellt avtal och ingen ersättning  
  
 har betalats ut. Mark som omfattas av formellt områdesskydd  
  
 (naturreservat, biotopskydd eller naturvårdsavtal) medräknas  
  
 således inte. Samma sak gäller impediment eller andra ägoslag än  
  
 skog. Frivilliga avsättningar kan lämnas för fri utveckling men även  
  
 vara föremål för aktiv skötsel. Denna skötsel bör då syfta till att  
  
 stärka eller bevara områdets natur-, kultur- eller andra värden.  
  
 Skogsstyrelsens rapport2 överlämnades sedermera tillsammans  
  
 med Naturvårdsverkets rapport Skogsreservat i Sverige3 till  
  
 Miljövårdsberedningen. Miljövårdsberedningen hade regeringens  
  
 uppdrag att yttra sig över i vilken omfattning arealen skyddad  
  
 produktiv skogsmark behövde utökas samt att föreslå former för  
  
 att åstadkomma detta.  
  
 15.3 Miljövårdsberedningen om frivilliga avsättningar  
  
 Miljövårdsberedningen redovisade sitt uppdrag i betänkandet  
  
 Skydd av skogsmark, behov och kostnader.4 Beredningen refererade  
  
 Skogsstyrelsens ovan nämnda undersökning av de frivilliga  
  
 avsättningarnas förekomst, kvalitéer m.m. Av den studien, som  
  
 hade genomförts i form av en enkät- och intervjuundersökning,  
  
 framkom bl.a. att små- och mellanskogsbruket hade avsatt cirka  
  
 200 000 ha hänsynsområden vilket motsvarade 1,5 % av arealen.5  
  
 Motsvarande siffror för storskogsbruket var 100 000 ha eller 1,2 %  
  
 av arealen.6 Beträffande områdenas naturvärden konstaterades det  
  
 att drygt hälften av små- och mellanskogsbrukets frivilliga  
  
 avsättningar uppgavs ha biologiska värden. Övriga områden angavs  
  
 ha estetiska, kulturella eller andra värden. En femtedel av arealen  
  
 ansågs vara olönsam för skogsbruk.  
  
 I Miljövårdsberedningens betänkande konstaterades också att  
  
 det var svårt att dra en gräns mellan vad som är att betrakta som  
  
 lagkrav  företrädesvis krav på hänsyn vid avverkning enligt  
  
 30 § SVL  och vad som kunde anses vara en frivillig avsättning.  
  
 Skogsstyrelsen hade i sitt underlag gjort bedömningen att ungefär  
  
 2 Skogsstyrelsens rapport resulterade i februari 1997 även i ett s.k. meddelande från  
  
 myndigheten; Skogsstyrelsen, Naturskydd och naturhänsyn i skogen, Meddelande 1997:1.  
  
 3 Naturvårdsverket, Skogsreservat i Sverige, (Rapport 4707), 1997.  
  
 4 SOU 1997:97.  
  
 5 Småskogsbruket omfattar innehav på mellan 5 och 5 000 ha, mellanskogsbrukets omfattar  
  
 ägare med ett innehav på mellan 5 000 och 70 000. Ägare med mer än 70 000 ha tillhör  
  
 storskogsbruket.  
  
 6 Avser områden nedanför det fjällnära området. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 249  
  
 en tredjedel av den lämnade arealen var att betrakta som frivillig  
  
 avverkningshänsyn. Övrig lämnade areal ansågs vara sådana  
  
 områden som föll inom ramen för de krav på hänsyn som kunde  
  
 ställas med stöd av 30 § SVL och som alltså inte kunde anses vara  
  
 en frivillig avsättning.  
  
 15.3.1 Lägre naturvärden än i reservat  
  
 Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen ansåg i sitt underlag till  
  
 Miljövårdsberedningen att de frivilligt avsatta hänsynsområdena  
  
 verksamt bidrar till att uppfylla miljömålet. Naturvårdsverket ansåg  
  
 dock att de frivilliga områdena i genomsnitt har lägre naturvärden  
  
 än reservat och att det långsiktiga bevarandevärdet av små områden  
  
 är osäkert. Det senare då värdet till viss del är beroende av dess läge  
  
 i förhållande till värdefulla områden i omgivningen.  
  
 När det gäller områdenas varaktighet hade hälften av markägarna  
  
 i små- och mellanskogsbruket uppgivit att avsättningarna kommer  
  
 att bestå så länge de råder över marken. Ytterligare 40 % sa att de  
  
 kommer att bestå tillsvidare. Hälften av områdena var dokumenterade  
  
 på något sätt och 40 % av markägarna hade meddelat någon  
  
 utomstående sin avsättning. Storskogsbruket ansåg att avsättningarna  
  
 skulle bestå tillsvidare, tills naturvärdena var borta eller  
  
 tills ny kunskap visade att det fanns andra områden som var mer  
  
 angelägna att bevara.  
  
 15.3.2 Varaktigheten osäker  
  
 Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen kommenterade varaktighetsfrågan  
  
 med att det fanns viss osäkerhet. Under nuvarande ägare  
  
 eller, för storskogsbrukets del, innevarande planeringsperiod fann  
  
 de båda myndigheterna dock ingen anledning att ifrågasätta  
  
 avsättningarnas varaktighet. Värdet av avsättningarna på lång sikt  
  
 ansågs dock öka om informationen om dem gjordes tillgänglig för  
  
 någon utomstående, t.ex. skogsvårdsstyrelsen.  
  
 Miljövårdsberedningens förslag låg delvis till grund för de förslag  
  
 som regeringen presenterade i propositionen Svenska miljömål,  
  
 miljöpolitik för ett hållbart Sverige.7 I denna proposition föreslogs  
  
 femton miljökvalitetsmål, däribland Miljökvalitetsmålet Levande  
  
 7 Prop. 1997/98:145. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 250  
  
 skogar i vilket de frivilliga markavsättningar utgör en viktig  
  
 beståndsdel.8  
  
 När det gäller frågor om näringens frivilliga åtaganden hänvisade  
  
 regeringen dock till den skogspolitiska propositionen som skulle  
  
 presenteras senare under år 1998. I denna angav regeringen sedermera  
  
 att Miljövårdsberedningens bedömningar borde kunna ligga  
  
 till grund för ställningstaganden om behovet av att skydda  
  
 skogsmark i syfte att bevara den biologiska mångfalden.9 Vidare  
  
 framhöll regeringen att de frivilliga åtgärder som skogsbruket  
  
 vidtar, och som Miljövårdsberedningen hade förutsatt, är särskilt  
  
 angelägna och har stor betydelse i sammanhanget.  
  
 15.4 Frivilliga avsättningar som en del av  
  
 miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 Enligt delmål 1 i miljökvalitetsmålet Levande skogar förväntas  
  
 skogsägarna frivilligt sätta av minst 500 000 ha till år 2010 jämfört  
  
 med situationen 1998. 
  
 10 Det senare innebär att minst 730 000 ha  
  
 produktiv skogsmark nedanför den fjällnära gränsen ska vara  
  
 frivilligt skyddad år 2010.  
  
 I förarbetena till miljökvalitetsmålen konstaterade Miljömålskommittén  
  
 att staten inte ensidigt kan reglera fram en hållbar  
  
 utveckling.11 Skogsnäringens arbete med certifiering och frivilliga  
  
 avsättningar har varit ett viktigt steg framåt för miljöarbetet. Mot  
  
 den bakgrunden knöt kommittén stora förväntningar till de  
  
 frivilliga åtgärderna och gjorde bedömningen att dessa kommer att  
  
 svara för merparten av vad som krävs för att nå delmålen.  
  
 Kommittén betonade att för att skydda skog behövs det, utöver  
  
 statens åtagande med stöd i miljöbalken, ett stort frivilligt  
  
 engagemang. En förväntad kraftig ökning av certifierat skogsbruk  
  
 ansåg kommittén göra det möjligt att nå delmålen.  
  
 I propositionen Svenska Miljömål  delmål och åtgärdsstrategier  
  
 framhöll regeringen att det är angeläget för att Levande skogar ska  
  
 kunna nås inom en generation att skogsbolag och enskilda  
  
 markägare fortsätter att frivilligt skydda skogsmark av hänsyn till  
  
 8 För en närmare beskrivning av miljökvalitetsmålet Levande skogar se kapitel 4 i detta  
  
 betänkande.  
  
 9 Prop. 1997/98:158.  
  
 10 Prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3.  
  
 11 SOU 2000:52. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 251  
  
 höga natur- och kulturmiljövärden och av sociala skäl.12 Regeringen  
  
 betonade vidare att de frivilliga insatserna förutsätter att de höga  
  
 naturvärden som det oftast handlar om faktiskt har bevarats och  
  
 går att återfinna. Regeringen ansåg också att miljöcertifiering av  
  
 skogsbruk ytterligare underlättar möjligheterna till en fortsatt  
  
 positiv utveckling. Miljö- och jordbruksutskottet konstaterade att  
  
 delmålet delvis bygger på att skogsbolag och enskilda markägare  
  
 frivilligt skyddar skogsmark med höga natur- och kulturvärden, ett  
  
 arbete utskottet fann mycket positivt.13 Noterbart i sammanhanget  
  
 är att Näringsutskottet i ett yttrande till Miljö- och jordbruksutskottet  
  
 hade förordat att det här aktuella delmålet skulle omformuleras  
  
 bl.a. med motivet att det frivilliga miljöarbetet inom  
  
 skogsbruket borde tillmätas större vikt.14  
  
 Här bör även noteras att ett av de sektorsmål som beslutades av  
  
 Skogsstyrelsen i mars 2005 är identiskt med Levande skogars  
  
 delmål 1 om skydd av skogsmark.  
  
 15.5 Frivilliga avsättningar och certifiering av  
  
 skogsmark  
  
 Den under 1990-talet omfattande certifieringen av skogsmark har,  
  
 som framgått ovan, varit en viktig faktor bakom tillkomsten av  
  
 frivilligt avsatt skogsmark. Förklaringen är att sådana avsättningar  
  
 är ett viktigt inslag i de två dominerade systemen för skogsmarkscertifiering  
  
 i Sverige (FSC och PEFC).  
  
 15.5.1 FSC  
  
 Markägare som är FSC-certifierade ska undanta minst 5 % av den  
  
 produktiva skogsmarksarealen från andra åtgärder än skötsel  
  
 påkallad för att bevara och främja biotopens naturliga biologiska  
  
 mångfald.15 I standarden specificeras även i detalj vad som får  
  
 räknas in när man ska skatta den undantagna arealandeln. En viktig  
  
 12 Prop. 2000/01:130.  
  
 13 Bet. 2001/02:MJU3.  
  
 14 2001/01:NU1y.  
  
 15 Vid urval och avgränsning prioriteras områden efter deras betydelse för den biologiska  
  
 mångfalden och representativitet i landskapet. Undantag gäller för markinnehav mindre än  
  
 20 ha produktiv skogsmark där det saknas områden som har, eller i en nära framtid kan  
  
 utveckla, höga naturvärden. Åtgärder för att främja friluftslivet får vidtas under förutsättning  
  
 att den biologiska mångfalden inte skadas. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 252  
  
 iakttagelse i det sammanhanget är att hänsynsområden, skyddszoner  
  
 etc. som lämnas i samband med avverkningar i enlighet med  
  
 kraven på avverkningshänsyn i 30 § SVL inte ska inkluderas vid  
  
 uppskattningen av arealen frivilligt avsatta områden.  
  
 15.5.2 PEFC  
  
 På PEFC-certifierade fastighetsinnehav ska minst 5 % av den  
  
 produktiva skogsmarken (annan trädbevuxen mark kan också ingå)  
  
 avsättas för naturvårdsändamål som NO- eller NS-bestånd (målklasserna  
  
 naturvård orörd respektive naturvård skötsel). Undantag  
  
 gäller för markinnehav som är mindre än 20 ha produktiv skogsmark  
  
 där områden som har, eller i en nära framtid kan utveckla,  
  
 höga naturvärden saknas. Principerna för urval och avgränsningar  
  
 överensstämmer i stort sett med dem som ovan har angivits för  
  
 FSC.16 I likhet med vad som gäller för FSC får åtgärder i de  
  
 frivilligt avsatta områdena vidtas för att främja friluftslivet, under  
  
 förutsättning att den biologiska mångfalden inte skadas.  
  
 15.6 Frivilliga avsättningar i SUS 2001  
  
 Skogsstyrelsen har på regeringens uppdrag vid flera tillfällen utvärderat  
  
 de frivilliga avsättningarnas omfattning m.m. Inom ramen för  
  
 SVO:s omfattande uppföljning av skogspolitiken i början av 2000talet  
  
 (SUS 2001) genomfördes en analys av de frivilliga avsättningarna.17  
  
 Denna visade att näringen år 2001 redovisade cirka  
  
 810 000 ha frivilliga hänsynsområden i hela Sverige. Detta motsvarade  
  
 cirka 3,5 % av den totala produktiva skogsmarksarealen.  
  
 Andelen dokumenterade frivilligt avsatta hänsynsområden varierade  
  
 dock kraftigt. Inom stor- och mellanskogsbruket var majoriteten  
  
 av avsättningarna dokumenterade i planer medan motsvarande  
  
 andel inom småskogsbruket var drygt 50 %. Av studien framkom  
  
 även att påtagligt fler frivilligt avsatta hänsynsområden fanns på de  
  
 fastigheter som antingen var miljöcertifierade eller hade en grön  
  
 skogsbruksplan. Inom småskogsbruket återfanns hälften av de fri16  
  
 För närmare beskrivning av urvalsprinciper, undantag och tillämpningskrav hänvisas till  
  
 PEFC, Kombinerat tekniskt dokument II med tillämpningskrav 1 april 2006-28 februari 2011,  
  
 (godkänt av svenska PEFC:s styrelse den 28 juni 2006).  
  
 17 Skogsstyrelsen, Skog för naturvårdsändamål – uppföljning av områdesskydd, frivilliga  
  
 avsättningar samt miljöhänsyn vid föryngringsavverkning, Meddelande 2:2002. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 253  
  
 villiga avsättningarna på fastigheter med en s.k. Grön skogsbruksplan.18  
  
 Läggs därtill objekt som hade klassats som nyckelbiotoper  
  
 blev siffran 60 %.  
  
 15.6.1 Ojämn fördelning över landet  
  
 De frivilliga avsättningarna var ojämnt fördelade geografiskt.  
  
 Knappt hälften av arealen låg i fjällnära områden och i Norr- och  
  
 Västerbottens län. Totalt beräknades drygt en fjärdedel av arealen  
  
 frivilliga hänsynsområden (cirka 225 000 ha) hålla nyckelbiotopskvalitet.  
  
 Av storskogsbrukets arealer hade 33 % avsatts med avsikt  
  
 att i framtiden bli värdefulla för naturvården.  
  
 Skogsstyrelsen konstaterade att avsättningarnas varaktighet över  
  
 tiden varierade. Inom stor- och mellanskogsbruket var intentionerna  
  
 att huvuddelen av områdena ska vara avsatta längre än 30 år.  
  
 Inom småskogsbruket var motsvarande andel cirka 40 %. Var  
  
 tredje skogsägare inom småskogsbruket var dessutom osäker på  
  
 avsättningarnas tidslängd. Storskogsbruket flaggade för att vissa  
  
 avsättningar kan komma att bytas ut mot andra mer värdefulla  
  
 områden. Små skogsägare deklarerade att nya ägare eller ändrade  
  
 ekonomiska förhållanden kan leda till omprövanden. Vidare kan  
  
 noteras att några områden (15 %) som ingick i Skogsstyrelsens  
  
 utvärdering år 1997 av frivilliga avsättningar inom små- och  
  
 mellanskogsbruket vid fältkontroller år 2001 var avverkade eller  
  
 delvis skadade av dikning, vedhuggning etc.  
  
 Hälften av skogsägarna ansåg att det är bra att de egna markerna  
  
 kartläggs avseende natur- och kulturmiljövärden. 22 % kunde tänka  
  
 sig att själv göra frivilliga permanenta avsättningar i naturvårdssyfte  
  
 utan ersättning för detta.  
  
 15.6.2 De frivilliga avsättningarnas påverkan på virkesförrådet  
  
 På landsnivå skulle ett skogbruk utan frivilliga avsättningar och  
  
 generell hänsyn, enligt SUS 2001, kunna innebära 45 % högre  
  
 avverkningsnivåer på 50 års sikt och 1011 % högre på 100 års sikt.  
  
 De stora frivilliga avsättningarna har dessutom ofta en stor andel  
  
 lövträd. Detta har, enligt SUS 2001, minskat den tillgängliga  
  
 mängden avverkningsbar lövskog.  
  
 18 Skogsstyrelsen bedömde att gröna planer täckte cirka 20 % av privatskogsbrukets innehav. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 254  
  
 15.6.3 Den sammanfattande bedömningen i SUS 2001  
  
 Den sammanfattande bedömningen i SUS 2001 var att det kunde  
  
 vara rimligt att tillskriva certifieringen en stor del av de frivilliga  
  
 avsättningarna av skogsmark. Vidare konstaterades det att det  
  
 kvantitativa delmålet för de frivilliga avsättningarna uppnås till år  
  
 2010 men att de kvalitativa och långsiktiga aspekterna på avsättningarna  
  
 bör följas upp även fortsättningsvis.  
  
 Samtidigt konstaterades det att en förutsättning för måluppfyllelsen  
  
 är att det är områden med höga naturvärden som avsätts.  
  
 En ytterligare reservation som restes var att mellan 50 000 och 100  
  
 000 ha av småskogsbrukets hänsynsområden är en osäker framtida  
  
 naturvårdstillgång p.g.a. oklarheter kring avsättningarnas varaktighet.  
  
 Vidare slogs det fast att de frivilliga avsättningarnas ojämna  
  
 fördelning, delvis bristfälliga biologiska kvaliteter och osäkra  
  
 varaktighet över tiden gör att samhällets insatser med formella  
  
 områdesskydd är fortsatt lika viktiga.  
  
 15.7 Frivilliga avsättningar i regeringens skrivelse om  
  
 skogspolitiken  
  
 I regeringens senaste samlade redovisning till riksdagen på det  
  
 skogspolitiska området konstaterades det att arealen frivilliga  
  
 avsättningar har ökat under 1990-talet.19 Med hänvisning till SVO:s  
  
 ovan refererade utvärdering av skogspolitiken (SUS 2001) framhöll  
  
 regeringen det positiva i detta men hävdade samtidigt att värdet av  
  
 frivilliga avsättningar bör tolkas med en viss försiktighet p.g.a.  
  
 osäkerhetsfaktorer som biologiska kvaliteter och varaktighet över  
  
 tiden. Regeringen noterade också att SUS 2001 ansåg det rimligt att  
  
 tillskriva certifieringen en stor del av de frivilliga avsättningarna av  
  
 skogsmark. Regeringen framhöll på nytt att skyddet av skogsmark  
  
 även fortsättningsvis måste vara ett gemensamt ansvar för  
  
 samhället och skogsbruket.  
  
 19 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 255  
  
 15.8 Miljömålsrådets uppföljningar  
  
 Miljömålsrådet följer upp de sexton miljökvalitetsmålen. I Skogsstyrelsens  
  
 underlag till rådets fördjupade uppföljning som presenterades  
  
 år 2004 konstaterade Skogsstyrelsen att arealen frivilliga  
  
 avsättningar i bruttotermer redan var i nivå eller högre än målet till  
  
 2010. 
  
 20 Frågetecken fanns främst rörande långsiktigheten hos delar  
  
 av avsättningarna. I underlaget konstaterades också att innebörden  
  
 av begreppet skyddsvärd ansågs vara oklar. I begreppet inkluderas  
  
 både höga natur- och kulturvärden och sociala värden. Skogsstyrelsen  
  
 ansåg att innan begreppet har klargjorts är det inte möjligt  
  
 att avgöra hur stor andel av de frivilliga avsättningarna som kan  
  
 anses uppfylla kravet på skyddsvärdhet. Totalt beräknades drygt en  
  
 fjärdedel av arealen frivilliga avsättningar hålla naturvärden av  
  
 nyckelbiotopskvalitet. En stor andel av skogslandskapets existerande  
  
 nyckelbiotoper ingick dock ej i avsättningarna. Av storskogsbrukets  
  
 avsättningar saknade 33 % dokumenterade naturvärden.  
  
 Detta kan jämföras med kravet på att minst 70 % av arealen i ett  
  
 naturreservat ska ha höga naturvärden. Skogsstyrelsen konstaterade  
  
 vidare att cirka 15 % av de områden som ingick i en utvärdering  
  
 från år 1997 om frivilliga avsättningar inom småskogsbruket vid  
  
 fältkontroller år 2001 visade sig vara föryngringsavverkade (4 %)  
  
 eller delvis skadade (11 %) av dikning, vedhuggning etc.  
  
 I övrigt gjorde Skogsstyrelsen liknande iakttagelser som i SUS  
  
 2001 beträffande dokumentation över de frivilligt avsatta områdena,  
  
 varaktigheten i skyddet och om områdenas geografiska  
  
 fördelning över landet.  
  
 15.8.1 Allvarlig utveckling  
  
 I juni 2006 presenterade Miljömålsrådet sin senaste årliga uppföljning  
  
 av miljökvalitetsmålen.21 Beträffande de frivilliga avsättningarna  
  
 inom ramen för delmål 1 i Levande skogar konstaterade  
  
 rådet att Skogsstyrelsens analyser visade att småskogsbruket hade  
  
 avsatt väsentligt färre marker än väntat och att arealen frivilliga  
  
 avsättningar totalt sett hade minskat. Rådet ansåg utvecklingen vara  
  
 allvarlig och att det troligen behöver avsättas ytterligare arealer för  
  
 att målet ska nås till år 2010.  
  
 20 Skogsstyrelsen, Underlag till fördjupad utvärdering 2004 av miljökvalitetsmålet Levande  
  
 skogar, 2003-06-17.  
  
 21 Miljömålsrådet, Miljömålen – miljömålen på köpet, de Facto 2006, 2006. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 256  
  
 15.9 Den senaste miljömålspropositionen  
  
 I den miljömålsproposition som lämnades till riksdagen i maj 2005  
  
 framhöll regeringen att den del av Levande skogars delmål 1 som  
  
 gäller frivilliga avsättningar i praktiken redan var uppnått.22 År 2002  
  
 bedömdes cirka 990 000 ha produktiv skogsmark vara frivilligt  
  
 avsatt jämfört med cirka 300 000 ha 1997. Samtidigt framhöll  
  
 regeringen att långsiktigheten och kvaliteten i många av de frivilliga  
  
 avsättningarna är betydligt osäkrare än ifråga om formellt skyddade  
  
 områden. Regeringen framhöll också att oavsett vilken bevarandeform  
  
 som är aktuell så måste området i fråga uppfylla grundläggande  
  
 krav på kvalitet ur naturvårds- och biologisk mångfaldssynpunkt  
  
 för att det ska kunna bidra till att Levande skogar  
  
 uppnås.  
  
 Regeringen pekade på att det genomförs basinventeringar av  
  
 naturvärdena i naturreservat och Natura 2000-områden och framhöll  
  
 vikten av att motsvarande kunskap om biologiskt innehåll,  
  
 naturvärden m.m. tas fram beträffande de frivilliga avsättningarna.  
  
 Ett syfte med detta skulle vara att utvärdera de frivilliga avsättningarnas  
  
 bidrag till uppfyllelsen av det övergripande miljökvalitetsmålet.  
  
 15.9.1 Utvärdering av skogsbrukets frivilliga avsättningar m.m.  
  
 I propositionen angav regeringen också att en utvärdering bör  
  
 påbörjas av den långsiktiga samhällsekonomiska kostnadseffektiviteten  
  
 av de olika naturvårdsinstrumenten för de statliga avsättningarna  
  
 av skogsmark i form av naturreservat, biotopskyddsområden  
  
 och naturvårdsavtal samt för skogsbrukets frivilliga  
  
 avsättningar. Statskontoret har sedermera fått det uppdraget och  
  
 ska avrapportera det senast den 30 september 2007.23  
  
 22 Prop. 2004/05:150.  
  
 23 Regeringsbeslut 14, Uppdrag till Statskontoret med anledning av det fortsatta arbetet med  
  
 miljökvalitetsmålen, 2006-01-26, dnr. WebbNa. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 257  
  
 15.10 Nationell strategi för skydd av skogsmark  
  
 I juni 2005 presenterade Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket en  
  
 nationell strategi för formellt skydd av skogsmark.24 Strategin  
  
 bygger bl.a. på att formellt områdesskydd och naturvårdsavtal på  
  
 skogsmark ska ses i ett landskapssammanhang. Enligt strategin  
  
 innebär detta att beröringspunkter med s.k. kompletterande  
  
 bevarandeinsatser i skogslandskapet, däribland frivilliga avsättningar  
  
 bör uppmärksammas. En bärande tanke i strategin är också  
  
 att formellt skydd och frivilliga avsättningar ska komplettera  
  
 varandra så att hela Levande skogars delmål 1 fylls med skog med  
  
 så höga naturvärden som möjligt.  
  
 Ett av syftena med strategin är att tydliggöra myndigheternas  
  
 förhållningssätt till frivilliga avsättningar inom ramen för Levande  
  
 skogar. Ett viktigt medel i det avseendet är att utöva dialog och  
  
 samverkan och att se markägarna som samarbetspartners i det  
  
 gemensamma arbetet att bevara och utveckla skogslandskapets  
  
 biologiska mångfald. Samverkanstanken innebär, enligt strategin,  
  
 också att myndigheterna har en positiv förväntan på de frivilliga  
  
 avsättningarna och bekräftar dessa som en viktig komponent i  
  
 arbetet med Levande skogars delmål 1. Detta innebär även att  
  
 myndigheterna inte har för avsikt att styra de frivilliga avsättningarna.  
  
 I strategin framhålls det vidare att stor- och mellanskogsbruket i  
  
 betydande utsträckning tar ansvar för värdefulla områden på sina  
  
 innehav inom ramen för certifieringen. Många av dessa områden  
  
 betraktas som frivilliga avsättningar. Enligt vad som anförs i  
  
 strategin är det tydligaste exemplet i det avseendet det frivilliga  
  
 skyddet av nyckelbiotoper.  
  
 15.10.1 Urval av områden  
  
 När det gäller prioriteringar av områden konstateras det i strategin  
  
 att frivilliga avsättningar är särskilt lämpliga och önskvärda för s.k.  
  
 värdekärnor där markägaren är villig att ta hela naturvårdsansvaret  
  
 24 Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen, Nationell strategi för formellt skydd av skogsmark,  
  
 juni 2005. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 258  
  
 själv och sådana värdekärnor som inte kan prioriteras för formellt  
  
 skydd inom delmål 1.25  
  
 Tanken i det första fallet är att om områden med sådana  
  
 bevarandevärden att de är prioriterade för formellt skydd i stället  
  
 kan skyddas genom en frivillig avsättning kan statens resurser  
  
 förläggas till andra skyddsvärda områden. I de statligt ägda  
  
 skogarna förväntas markägarna ta ett långsiktigt ansvar för frivilligt  
  
 bevarande av många områden där bevarandevärdena är sådana att de  
  
 är prioriterade för formellt skydd.  
  
 På ett mer allmänt plan är förhoppningen, enligt vad som anförs i  
  
 strategin, att respekt från staten för markägarens vilja att frivilligt  
  
 avsätta skyddsvärd skog leder till en mer positiv syn på  
  
 myndigheternas naturvårdsarbete samt bidrar till att markägarna  
  
 ser än mer positivt på bevarandet av värdefulla skogsområden.  
  
 15.10.2 Risker med strategin  
  
 De frivilliga avsättningarnas långsiktiga funktion anges ha en stor  
  
 betydelse för strategins utfall liksom deras samverkan med det  
  
 formella områdesskyddet. En bristfällig samverkan skulle, enligt  
  
 vad som anförs i strategin, i stället medföra risken att den  
  
 biologiska mångfalden i skogslandskapet inte bevaras långsiktigt.  
  
 En annan risk är att de frivilliga avsättningarna av prioriterade  
  
 områden inte långsiktigt bevarar naturvärdena i områdena.  
  
 Enligt strategin innebär myndigheternas bristfälliga kunskaper  
  
 om innehåll och belägenhet hos merparten av de enskilda frivilliga  
  
 avsättningarna en svårighet vid bedömningen av strategins ekologiska  
  
 konsekvenser. Enligt vad som anförs i strategin gör detta  
  
 också att det är svårt att utforma det formella skyddet så att de  
  
 frivilliga avsättningarna och de skyddade områdena bäst kompletterar  
  
 varandra. Förhoppningar knyts här till att Skogsstyrelsens  
  
 arbete med att följa upp och analysera de frivilliga avsättningarna  
  
 kan förbättra kunskapsläget och minska denna risk. Eventuella  
  
 justeringar av det formella skyddet kan då göras i samband med  
  
 strategins kontrollstation åren 20072008.  
  
 25 Begreppet värdekärna syftar på ett sammanhängande skogsområde som av länsstyrelsen  
  
 och skogsvårdsstyrelsen bedömts ha en stor betydelse för fauna och flora och/eller för en  
  
 prioriterad skogstyp. Värdekärnor kan vara delar av bestånd eller flera bestånd. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 259  
  
 15.11 Skogsstyrelsens pågående arbete med att följa  
  
 upp de frivilliga avsättningarna  
  
 15.11.1 Småskogsbruket  
  
 Enligt sitt regleringsbrev ska Skogsstyrelsen redovisa skogsägarnas  
  
 frivilliga avsättningar av skogsmark samt deras bidrag till måluppfyllelsen  
  
 av miljökvalitetsmålet Levande skogar, delmål 1.26 Ett av  
  
 myndighetens långsiktiga verksamhetsmål är därutöver att  
  
 skogsvårdsstyrelserna (numera Skogsstyrelsens regioner) senast år  
  
 2007 känner till hur stor areal skyddsvärd skog som har avsatts  
  
 inom regionen. Kunskap ska då också finnas om dessa arealers  
  
 kvalitet och varaktighet.  
  
 Under år 2005 har uppföljningsarbetet inletts inom småskogsbruket  
  
 (se nedan). Under 2006 genomförs fältarbetet mot denna  
  
 markägarekategori i hela landet, med förstärkning i de delar som  
  
 inte har kunnat följas upp under 2005, däribland i de stormdrabbade  
  
 områdena. Resultat för skogsstyrelseregioner kommer att  
  
 kunna redovisas tidigast i slutet av 2007. Diskussion med mellanskogsbruket  
  
 inleds under hösten 2006 och uppföljning i fält  
  
 genomförs 2007.  
  
 15.11.2 Storskogsbruket  
  
 När det gäller storskogsbruket var den ursprungliga tanken att göra  
  
 en totalundersökning under år 2006, inklusive fältbesök för att  
  
 bedöma skyddsvärdet.27 Oenigheter mellan Skogsstyrelsen och de  
  
 större privata skogsbolagen om analysens genomförande har  
  
 emellertid försinkat uppföljningsarbetet. Bolagen har bl.a. haft  
  
 synpunkter på kategoriserings- och urvalsprinciper och har, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, även vädrat en viss misstro mot hur berörda  
  
 myndigheter ska vantolka eller misskreditera deras frivilliga  
  
 avsättningar i en uppföljning.28 Bolagens huvudinvändning tycks  
  
 ha riktats mot det sätt på vilket Skogsstyrelsen ämnade beskriva  
  
 kvalitén i de frivilliga avsättningarna. Bolagen ansåg att den metod  
  
 myndigheten förordade skulle ge en allt för endimensionell bild av  
  
 26 Näringsdepartementet, Regeringsbeslut II 13, 2005-12-20. I regleringsbrevet för år 2005  
  
 angavs det att Skogsstyrelsen fortlöpande [skall] följa upp och redovisa skogsägarnas  
  
 avsättningar av skogsmark samt deras bidrag till måluppfyllelsen av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar, delmål 1.  
  
 27 Skogsstyrelsen, Wilson aktivitetsplan FA, PM, 2006-01-13.  
  
 28 Skogsstyrelsen, Wilson aktivitetsplan FA, PM, 2006-01-13. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 260  
  
 bolagens marker. Metoden skulle, enligt bolagen, också ha svårt att  
  
 beakta bolagens förutsättningar att modellera med sina naturvärdesbestånd  
  
 i ett landskapsperspektiv.  
  
 Principiell överenskommelse  
  
 I slutet av maj 2006 träffades en principiell överenskommelse  
  
 mellan Skogsstyrelsen och de större skogsbolagen29 (exklusive  
  
 Sveaskog där en överenskommelse om arbetets genomförande  
  
 redan fanns) om hur det fortsatta uppföljningsarbetet ska bedrivas.  
  
 Uppgörelsen innebär sammanfattningsvis att bolagen, i samråd  
  
 med Skogsstyrelsen, sammanställer statistik över avsättningarnas  
  
 areal och skogliga egenskaper. Statistiken bygger på ett lottat urval  
  
 av bolagens frivilliga avsättningar och företagen förser Skogsstyrelsen  
  
 med kartmateriel m.m. för utlottade objekt. Företagen  
  
 har således kännedom om utlottade objekt för att möjliggöra egna  
  
 värderingar och omdömen. Det innebär att Skogsstyrelsens endast  
  
 får tillgång till uppgifter om de områden som väljs ut. Myndighetens  
  
 förhoppningar om att kunna göra egna urval och  
  
 uppföljningar av bolagens avsättningar blir därmed inte möjliga att  
  
 realisera.  
  
 Under sommaren 2006 genomförde Skogsstyrelsen en pilotstudie  
  
 på ett begränsat objektsurval. Pilotstudien ligger i sin tur till  
  
 grund för gemensamma diskussioner mellan bolagen och myndigheten  
  
 om utfallets relevans och fältmetodens funktionalitet. Skogsstyrelsen  
  
 genomför därefter på egen hand resterande fältbesök och  
  
 värderingar. Avsättningarnas varaktighet studeras genom ett motsvarande  
  
 upplägg efter fyra år, där kvantitet och kvalitet sammanställs.  
  
 Detta görs emellertid på ett nytt urval av objekt.  
  
 15.11.3 Frivilliga avsättningar i Västra Götaland  
  
 I oktober 2005 presenterade Skogsstyrelsen en studie kring  
  
 frivilliga avsättningar i Västra Götalands län. De avsättningar som  
  
 hade analyserats var bestånd som hade givits målklass NO (Naturvårdsmål–Orört)  
  
 och NS (Naturvårdsmål–Skötsel) i Gröna skogsbruksplaner  
  
 upprättade av Sydved, Södra skogsägarna och dåvarande  
  
 Skogsvårdsstyrelsen i Västra Götaland.  
  
 29 SCA, Holmen och Bergvik Skog. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 261  
  
 Studien visade bl.a. att avdelningar med målklassen NO var  
  
 överrepresenterad på torra, fuktiga och blöta marker i jämförelse  
  
 med avdelningar med vanlig produktionsskog.30 Vidare var de  
  
 frivilliga avsättningarna överrepresenterade på ståndorter med lägst  
  
 bonitet, i synnerhet på de avdelningar som hade givits målklassen  
  
 NO. En annan slutsats var att de frivilliga avsättningarnas kvalitet  
  
 och långsiktighet indikerade att omkring 60 % av avsättningarna  
  
 består av skyddsvärd skog och att omkring 75 % av de avsatta  
  
 områdena hade sparats långsiktigt.  
  
 Lågproducerande mark avsatt  
  
 I rapportens diskussionsavsnitt konstaterades bl.a. att förutsättningarna  
  
 för en hög biologisk mångfald är större på marker med  
  
 hög bonitet. Mot den bakgrunden är det, enligt rapportförfattaren,  
  
 nedslående att konstatera att de frivilliga avsättningarna är  
  
 överrepresenterade på de sämsta ståndorterna och nästan saknas  
  
 helt på de bästa. Särskilt tydligt är detta för frivilliga avsättningar  
  
 med målklass NO.  
  
 Rapportförfattaren anser vidare att en tolkning som är svår att  
  
 undvika, är att en del icke produktiv skogsmark ges ett högre  
  
 ståndortsindex än det korrekta för att man på en enskild fastighet  
  
 ska få ihop nödvändiga 5 % frivilligt avsatt mark. Skälet till detta  
  
 skulle vara att planen på pappret då uppfyller certifieringskraven.  
  
 Ett liknande resonemang kan, enligt rapportförfattaren, förmodligen  
  
 även föras för trädbärande hagmarker. Planläggaren får lätt  
  
 acceptans för avsättning av denna marktyp hos markägaren, då den  
  
 ekonomiska uppoffringen är mycket begränsad. Det blir, enligt  
  
 rapportförfattaren, även en bättre ekonomisk affär för markägaren  
  
 att avsätta mark med ett lägre ståndortsindex.  
  
 I rapporten konstaterades det också att resultatet, i likhet med  
  
 andra studier, indikerar att det i många fall inte är de mest skyddsvärda  
  
 områdena som avsätts som frivilliga avsättningar.  
  
 30 Avser skog som har fått målklassen PG, dvs. Produktionsmål – generell naturhänsyn. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 262  
  
 15.11.4 Skogsstyrelsens nationella rapport om frivilliga  
  
 avsättningar 2005  
  
 I februari 2006 presenterade Skogsstyrelsen preliminära resultat av  
  
 den pågående uppföljningen av frivilliga avsättningar i småskogsbruket.31  
  
 Resultaten indikerade att den positiva trenden i avsatta  
  
 arealer på småskogsbrukets marker kan vara bruten. Den påvisade  
  
 minskningen är, enligt rapporten, särskilt intressant med tanke på  
  
 de insatser som regelmässigt görs för naturvården. Såväl arealen  
  
 certifierade skogsfastigheter, som arealen gröna skogsbruksplaner  
  
 har ökat, vilket, enligt rapporten, har skapat förväntningar på en  
  
 större total areal än det man visat vid tidigare uppföljningar.  
  
 Inga frivilliga avsättningar?  
  
 Enligt Skogsstyrelsen är ett förvånande resultat att en tredjedel av  
  
 de markägare som säger sig vara certifierade inte uppger några  
  
 frivilliga avsättningar. Detta trots att en certifierad markägare har  
  
 slutit ett avtal med certifieringsorganen om att avsätta minst 5 % av  
  
 skogsmarken på brukningsenheten.  
  
 Skogsstyrelsen konstaterar att resultatet i sig kan vara korrekt,  
  
 men det kan också vara så att markägaren har missuppfattat  
  
 frågeställningen och tolkat begreppet frivilliga avsättningar som  
  
 arealer utöver det som har avsatts inom ramen för certifieringen.  
  
 Följden kan då ha blivit att han/hon har svarat nej på frågan om de  
  
 har några frivilliga avsättningar.  
  
 Stora markägare mer medvetna  
  
 Liksom tidigare uppföljningar visar även uppföljningen avseende  
  
 2005 års avsättningar en positiv korrelation mellan brukningsenhetens  
  
 storlek och sannolikheten att ha gjort avsättningar.  
  
 Skogsstyrelsens tolkning är att större markägare generellt sett är  
  
 mer medvetna skogsägare. I synnerhet gäller det från ett ekonomiskt  
  
 perspektiv där ett rationellt brukande oftast förutsätter en  
  
 skogsbruksplan över fastigheten. Med skogsbruksplaner följer  
  
 också att hänsynsområden och eventuella frivilliga avsättningar  
  
 pekas ut på fastigheten.  
  
 31 Skogsstyrelsen, analysenheten, Redovisning av frivilliga avsättningar 2005, 2006-02-01. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 263  
  
 Skogsstyrelsen konstaterar att om slutsatsen är att kunskapen  
  
 eller inställningen till avsättningarna har förändrats kan det vara  
  
 viktigt med förbättrad information och ökad kommunikation  
  
 mellan de centrala instanserna och enskilda markägare. Det är,  
  
 enligt Skogsstyrelsen, också viktigt att genom opartiska uppföljningar  
  
 höja tilltron till de avsättningar som görs, så att detta viktiga  
  
 skogspolitiska verktyg inte stupar på bristande tillämpning.  
  
 Skogsstyrelsen kommer därför att under de närmaste åren löpande  
  
 utvärdera avsättningarnas areal, innehåll och varaktighet.  
  
 15.11.5 Studie av varaktigheten  
  
 Skogsstyrelsen har genomfört en uppföljning av vad som har hänt  
  
 med de frivilliga avsättningar som angavs i den enkätundersökning  
  
 som genomfördes inom ramen för SUS 2001. Resultaten är ännu ej  
  
 fullständigt analyserade men preliminära bedömningar tyder på att  
  
 mellan 0,5 och 1 % av den areal som då angavs som en frivillig  
  
 avsättning har avverkats.32 Vidare verkar cirka 1,5 % av den areal  
  
 som registrerades som frivilligt avsatt ha skyddats formellt sedan  
  
 SUS-studien genomfördes. De slutgiltiga resultaten kommer att  
  
 redovisas i en rapport under hösten 2006.  
  
 15.12 Storskogsbrukets syn på frivilliga avsättningar  
  
 I december 2005 presenterade Skogsindustrierna en rapport om  
  
 effekter på avverkningsmöjligheter m.m. av formellt skydd av skog  
  
 och frivilligt avsatt mark.33 I rapporten slås det fast att det finns ett  
  
 stort behov av att öka kunskaperna om såväl omfattningen av och  
  
 innehållet i de frivilliga avsättningarna. Vidare framgår det av  
  
 rapporten att storskogsbrukets frivilliga avsättningar överstiger  
  
 minimikraven enligt FSC-standarden. Flera företag, särskilt Sveaskog 
  
 , anges ligga över miniminivån.34  
  
 32 Uppgifter från Davidson, Skogsstyrelsen i augusti 2006.  
  
 33 Skogsindustrierna, Reservat och frivilliga avsättningar  Effekterna på avverkningsmöjligheterna  
  
 av arbetet med formellt skydd av skog.  
  
 34 Enligt Sveaskogs miljöpolicy ska naturvården prioriteras på totalt 20 % av företagets  
  
 produktiva skogsmark. Om man reducerar för hyggeshänsynen (cirka 8 %) och i dag formellt  
  
 skyddade arealer (1 %), så beräknas 11 % av arealen att bli frivilligt avsatt inom  
  
 Sveaskogs innehav. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 264  
  
 15.12.1 Delmål 1 överträffas med god marginal  
  
 I rapporten betonas också att storskogsbrukets frivilliga avsättningar  
  
 inte är statiska, utan förändras över tiden. Ett av de viktigaste  
  
 skälen till detta anges vara att nya skyddsvärda områden  
  
 kontinuerligt identifieras i samband med den detaljplanering som  
  
 bolagen genomför före avverkningar. När nya hänsynsområden  
  
 upptäcks finns det, enligt Skogsindustriernas rapport, ett underlag  
  
 för att återföra tidigare frivilligt avsatta områden till produktionen.  
  
 Den bedömning som görs i rapporten är dock att areal som återförs  
  
 till produktion sannolikt ändå kommer att understiga arealen  
  
 nyupptäckta områden, vilket leder till en successiv ökning av den  
  
 registrerade arealen frivilligt avsatt skogsmark. Sammantaget  
  
 bedöms den frivilligt avsatta arealen35 enbart på storskogsbrukets  
  
 marker komma att uppgå till 900 000 ha. Delmål 1 i Levande  
  
 skogar, som är 500 000 ha frivilligt avsatta områden för alla markägarkategorier,  
  
 skulle i kvantitativa mått därmed överträffas med  
  
 mycket god marginal.  
  
 Utöver detta tillkommer marker där förstärkt hänsyn eller  
  
 speciella brukningsmetoder tillämpas vilket, enligt Skogsindustriernas  
  
 rapport, i hög grad kommer att bidra till att fylla det  
  
 långsiktiga behovet av restaurering. Omfattningen av dessa arealer  
  
 på storskogsbrukets marker beräknas i rapporten till minst  
  
 450 000 ha.  
  
 Enligt rapporten kommer dessutom även betydande arealer att  
  
 skötas på ett sätt som är förenligt med kraven på restaurering enligt  
  
 det långsiktiga behovet. Totalt bedöms minst 2,3 miljoner ha att  
  
 skötas på ett sådant sätt, varav 1,35 miljoner ha inom storskogsbruket  
  
 och 0,95 miljoner ha inom småskogsbruket.  
  
 Den sammantagna bedömningen i rapporten var att den stora  
  
 och snabba ökningen av frivilligt avsatta skogsmarker gör att såväl  
  
 delmålet för långsiktigt skydd av skogsmark 2010 som miljövårdsberedningens  
  
 bedömning av det långsiktiga skyddsbehovet kommer  
  
 att överträffas.  
  
 35 Den areal som har fått målklass NO eller NS. 
  
 SOU 2006:81 Frivilliga avsättningar  
  
 265  
  
 15.12.2 Överlappning mellan reservat och frivilliga  
  
 avsättningar  
  
 En annan ståndpunkt som storskogsbrukets företrädare brukar  
  
 hävda handlar om det man betecknar graden av överlappning  
  
 mellan nya formellt skyddade områden och de frivilliga avsättningarna.  
  
 Skogsindustrierna förväntar sig mer eller mindre  
  
 fullständig överlappning mellan förslag på nya reservat och redan  
  
 gjorda frivilliga avsättningar. Miljörörelsen och myndighetsaktörer  
  
 som arbetar med områdesskydd, har ofta en annan uppfattning i  
  
 överlappningsfrågan. De kan exempelvis hysa tvivel på de frivilliga  
  
 avsättningarnas natur- och bevarandevärden och därför  
  
 uppfatta andra icke frivilligt avsatta områden som mer värda att  
  
 skydda formellt. Vidare kan ett frivilligt avsatt område anses ha ett  
  
 visst skydd och att det därför är mer motiverat att skydda andra  
  
 områden formellt. Det framgår exempelvis av den nationella  
  
 strategin för formellt skydd av skogsmark att myndigheterna inte i  
  
 första hand ska föreslå formellt skydd av områden som samtidigt  
  
 kan avsättas på frivillig väg.  
  
 I Skogsindustriernas rapport gjordes bedömningen att med i  
  
 snitt 50 % överlappning för nya reservat kommer ytterligare  
  
 125 000 ha avverkningsmogen skog att undantas från brukande  
  
 utöver vad som annars på frivillig väg kommer att undantas.  
  
 15.12.3 Stora ekonomiska konsekvenser  
  
 En annan slutsats var att nuvarande inriktning på arbetet med  
  
 formellt skydd av skog leder till en minskning av avverkningspotentialen  
  
 i landet med 750 000 m³sk per år jämfört med beräkningar  
  
 i Skogsstyrelsens konsekvensanalys SKA03. Detta motsvarar,  
  
 enligt Skogsindustriernas bedömning, minskade exportinkomster  
  
 på motsvarande 750 miljoner kronor per år eller ett  
  
 bortfall på 700 årsverken sammanlagt i skogsbruket och skogsindustrin. 
  
 Frivilliga avsättningar SOU 2006:81  
  
 266  
  
 15.13 Mer formaliserad frivillighet  
  
 Av det som har redovisats ovan har det framgått att kunskaperna  
  
 om de frivilliga avsättningarna hos myndigheterna är begränsade  
  
 vilket i sin tur delvis sammanhänger med att många av dessa  
  
 områden inte är dokumenterade.  
  
 År 1999 genomförde Riksrevisionsverket (RRV) en effektivitetsrevision  
  
 av SVO:s arbete med att jämställa skogspolitikens miljömål  
  
 med produktionsmålet.36 Inom ramen för detta arbete berördes  
  
 även de frivilliga avsättningarna. RRV framhöll att ett sätt att  
  
 befästa skogsägarnas frivilliga avsättningar är att i högre grad arbeta  
  
 med naturvårdsavtal. RRV ansåg också att de gröna skogsbruksplaner  
  
 som SVO tar fram på uppdrag är ett sätt att ge frivilligheten  
  
 en organiserad form. Dessa planer hade också pekats ut av flera  
  
 skogsvårdsstyrelsedistrikt som ett centralt instrument för att  
  
 befästa antalet frivilliga avsättningar inom privatskogsbruket.  
  
 36 Riksrevisionsverket, SVO:s arbete med att jämställa miljömålet med produktionsmålet,  
  
 RRV:s rapport 1999:31. 
  
 267  
  
 16 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 16.1 Direktiven  
  
 Av Skogsutredningens direktiv framgår det att skogen och  
  
 skogsnäringen ska vara ekonomiskt, socialt, kulturellt och ekologiskt  
  
 hållbar. Vidare anges det att många kulturmiljövårdsfrågor  
  
 bara kan hanteras genom förändring och utveckling inom de olika  
  
 sektorerna. I direktiven slås det vidare fast att utredaren ska lämna  
  
 förslag till hur lämpliga verktyg kan utvecklas, i syfte att bidra till  
  
 en kostnadseffektiv uppfyllelse av olika kulturmiljömål som rör  
  
 skogen. Den del av direktiven som gäller skötsel av kulturmiljövärden  
  
 behandlas i kapitel 17.  
  
 16.2 Kulturella värden i skogslandskapet  
  
 Den svenska skogen har brukats på olika sätt i århundraden. Våra  
  
 svenska skogar gömmer åtskilliga spår efter våra forna förfäders liv  
  
 och död. Ålderdomliga tecken efter boningar samsas med stenåldersgravar  
  
 och mer sentida lämningar efter de senaste seklens  
  
 industriella utveckling. Av de forn- och kulturlämningar som har  
  
 registrerats i Riksantikvarieämbetets (RAÄ) fornminnesregister  
  
 ligger cirka tre fjärdedelar på skogsmark. Nya lämningar tillkommer  
  
 dessutom fortlöpande till följ inventeringar.  
  
 I samband med Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitikens  
  
 effekter (SUS 2001) gjorde RAÄ bedömningen att  
  
 125 000 ha skogsmark berörs av fornminnen. Därtill kommer betydande  
  
 arealer för övriga kulturminnen. Sammantaget bedömdes  
  
 drygt 1 % av den produktiva skogsmarken vara berörd, om än med  
  
 stor variation i koncentrationen mellan vissa bygder och fastigheter.  
  
 I län och regioner med anknytning till bergsbruk och  
  
 långvarigt skogsbruk är exempelvis flottningslämningar, kolbottnar,  
  
 tjärdalar och gruvhål mycket rikligt förekommande. Andra 
  
 Kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 268  
  
 lämningar som förekommer över hela riket är exempelvis torp-,  
  
 fäbod- och andra bebyggelselämningar samt röjningsrösen och  
  
 odlingsrösen från yngre tid.  
  
 Skogen hyser även djur- och växtarter som är beroende av biotoper  
  
 som inte skulle ha utvecklats utan människans påverkan i  
  
 äldre tid. Detta s.k. biologiska kulturarv i form av exempelvis  
  
 skogsbeten och slåttermarker hyser ofta betydande kulturmiljövärden  
  
 och stor biologisk mångfald. I skogens finns också ett rikt  
  
 immateriellt kulturarv. Med detta åsyftas bl.a. de sägner, traditioner  
  
 och ortnamn som är knutna till olika områden och objekt.  
  
 16.3 Kulturmiljö i skogspolitiken – en kort historik  
  
 Kulturmiljöfrågorna har haft en förhållandevis kort historia inom  
  
 skogspolitikens ram. Fram till början av 1990-talet omnämndes  
  
 kulturmiljövården endast i föreskrifterna och de allmänna råden till  
  
 Skogsvårdslagen (SVL). Från och med den 1 juli 1991 inkluderades  
  
 sådana bestämmelser dock i den dåvarande hänsynsparagrafen  
  
 (21 § SVL).  
  
 Vid införandet av den nya skogspolitiken från och med 1994  
  
 gavs miljömålet större vikt än tidigare. I målet slås det fast att  
  
 skogens kulturmiljövärden ska värnas. Noterbart här är att regeringen  
  
 i propositionen konstaterade att den skogspolitiska kommittén  
  
 inte hade behandlat kulturmiljöfrågorna närmare i sitt  
  
 betänkande.1 Regeringen framhöll att kulturmiljöfrågorna sedan  
  
 några år kommer till uttryck i skogsvårdslagstiftningen och ansåg  
  
 att kommitténs utgångspunkter för formuleringen av skogspolitikens  
  
 miljömål därför behövde kompletteras i det avseendet.  
  
 Regeringen konstaterade att skogen och skogsmarken rymmer  
  
 många kulturhistoriska värden som det måste tas hänsyn till vid  
  
 skogens brukande. Regeringen betonade att skador på kulturmiljön  
  
 ska undvikas så vitt det är möjligt.  
  
 Kulturmiljövårdens ökade status inom skogspolitiken i kombination  
  
 med otillräckliga kunskaper bland många skogsägare och  
  
 myndighetspersoner på detta område bidrog till att dåvarande  
  
 Skogsvårdsorganisationen (SVO) gjorde flera satsningar på kulturmiljöfrågorna  
  
 under 1990-talet, däribland kampanjen Kulturmiljövård  
  
 i Skogen och projektet Skog och Historia.  
  
 1 Prop. 1992/93:226. 
  
 SOU 2006:81 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 269  
  
 16.4 Kulturmiljöfrågor i sektorsmålen  
  
 16.4.1 Torres långsiktiga målbild  
  
 Som har redovisats i kapitel fyra beslutade Skogsstyrelsen våren  
  
 2005 om ett antal s.k. sektorsmål för skogssektorn som ska vara  
  
 uppnådda senast år 2010. Till grund för arbetet låg det man  
  
 betecknade som en långsiktig målbild. I målbilden slogs det bl.a.  
  
 fast att värdefulla kulturminnen och kulturmiljöer bevaras och  
  
 synliggörs.  
  
 16.4.2 Kortsiktiga mål  
  
 Den långsiktiga målbilden låg sedermera till grund för ett antal  
  
 kortsiktiga mål. Ett av dessa var att skogsmarken ska brukas på  
  
 sådant sätt att fornlämningar inte skadas och så att skador på övriga  
  
 kända värdefulla kulturlämningar är försumbara senast år 2010. 
  
 2  
  
 Målet är identiskt med delmål 3 i Levande skogar. Som en del av  
  
 Levande skogars s.k. generationsmål anges för övrigt att kulturminnen  
  
 och kulturmiljöer värnas.  
  
 Noterbart i sammanhanget är att man inte lyckades enas om ett  
  
 mål för skötsel av vissa biotoper. Det gäller exempelvis skogar som  
  
 behöver särskild skötsel för att vidmakthålla kulturella värden. Bl.a.  
  
 konstaterades det att det biologiska kulturarv som formats under  
  
 sekler av mänskligt brukande är hotat p.g.a. ändrad markanvändning.  
  
 16.5 Lagstiftningen och kulturmiljö i skogen  
  
 16.5.1 Lagen om kulturminnen  
  
 Lagen om kulturminnen (populärt kallad kulturminneslagen eller  
  
 KML) ger bl.a. skydd åt fasta fornlämningar. Fasta fornlämningar  
  
 är i lagen uppräknade lämningar efter människors verksamhet  
  
 under forna tider, som har tillkommit genom äldre tiders bruk och  
  
 som är varaktigt övergivna.3 Skyddet för fornlämningarna gäller  
  
 oavsett om de är utmärkta på kartor eller är kända på annat sätt.  
  
 2 I de sektorsmål som gällde mellan 1998 och 2003 var det kortsiktiga målet att fasta fornlämningar  
  
 bevaras i oskadat skick och att övriga kulturmiljöer vårdas så att full hänsyn tas på  
  
 huvuddelen av arealen.  
  
 3 Skogsstyrelsen, Skogspolitiken i dag - en beskrivning av den politik och övriga faktorer som  
  
 påverkar skogen och skogsbruket (SUS 2001, rapport 8B, 2001). 
  
 Kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 270  
  
 Till en fast fornlämning hör dessutom ett så stort område på  
  
 marken som behövs för att bevara fornlämningen och ge den ett  
  
 tillräckligt utrymme med hänsyn till dess art och betydelse. Kulturminneslagen  
  
 stadgar att det är förbjudet att utan tillstånd av  
  
 länsstyrelsen rubba, ta bort, gräva ut, täcka över eller genom  
  
 bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändra eller skada en fast  
  
 fornlämning (2 kap. 6 §). Om en fornlämning påträffas under  
  
 arbetet, ska detta omedelbart avbrytas till den del fornlämningen  
  
 berörs. Ingen ersättning utgår för det intrång i markanvändningen  
  
 som en fast fornlämning kan förorsaka.  
  
 Länsstyrelsen svarar för är tillsynen kulturminneslagen och får  
  
 en kopia av de avverkningsanmälningar som berör en känd fornlämning.  
  
 I princip är alla skogliga åtgärder som innebär markingrepp  
  
 inom ett fornlämningsområde tillståndspliktiga enligt KML.  
  
 Föryngringsavverkning, röjning, gallring och uttransport av virke  
  
 får dock utföras utan tillstånd, så länge åtgärden inte innebär skada,  
  
 övertäckning eller annan förbjuden verksamhet enligt 2 kap. 6 §  
  
 KML.  
  
 Länsstyrelsen kan i samband med beslut om tillstånd ange villkor  
  
 för vilka åtgärder som får respektive inte får utföras inom fornlämningsområdet.  
  
 Ett sådant villkor kan exempelvis vara att  
  
 skogsbruk endast får ske med särskilda, anpassade metoder. Ofta  
  
 handlar det om vilka markberedningsmetoder som får användas.  
  
 Sammantaget kan man säga att de fasta fornlämningarna åtnjuter  
  
 ett mycket starkt lagskydd där länsstyrelsen i princip kan förbjuda  
  
 alla åtgärder som man bedömer kan leda till att lämningen kan  
  
 komma att skadas. Å andra sidan framgår det även av KML att  
  
 skogsbruk ska kunna bedrivas i områden med fornlämningar, under  
  
 förutsättning att fornlämningarna inte skadas. Länsstyrelsen kräver  
  
 exempelvis ofta att markberedning eller körning med maskiner sker  
  
 på ett sådant sätt att fornlämningar inte skadas.  
  
 Dominguez allmänna råd till kulturminneslagen  
  
 RAÄ har tagit fram allmänna råd till 2 kap. KML. De allmänna  
  
 råden visar hur man bör förfara då fasta fornlämningar berörs av  
  
 skogsbruket. Vidare behandlas de särskilda samrådsformer som ger  
  
 länsstyrelsen möjligheter att bevaka fornlämningsvårdens intressen  
  
 i skogen. 
  
 SOU 2006:81 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 271  
  
 I de allmänna råden anges det att skogsbrukaren är skyldig att ta  
  
 reda på om en skogsbruksåtgärd berör en fornlämning. I ett sådant  
  
 fall ska han också samråda med länsstyrelsen. Det anges också att  
  
 länsstyrelsen bör ta initiativ till en granskning av hur de föryngringsåtgärder  
  
 i form av markberedning m.m. som följer på avverkningen  
  
 ska utföras. Skogsbrukaren informeras om att en granskning  
  
 kan komma att leda fram till att länsstyrelsen ger tillstånd till  
  
 skogsbruksåtgärder inom fornlämningsområdet med vissa villkor.  
  
 Det anges också att länsstyrelsen inför föryngringsåtgärder gemensamt  
  
 med skogsägaren bör gå igenom förutsättningarna för  
  
 markberedning utan skadeverkningar.  
  
 Enligt uppgift från RAÄ pågår ett arbete med att komplettera de  
  
 allmänna råden. Det gäller bl.a. beträffande vidsträckta fornlämningar,  
  
 vanligen s.k. fornåkrar och röjningsröseområden.4  
  
 16.5.2 Skogsvårdslagen och kulturmiljöerna  
  
 Enligt 14 § skogsvårdslagen (SVL) ska markägaren i samband med  
  
 avverkningsanmälan redovisa vilka kulturmiljöer som finns inom  
  
 avverkningsområdet samt den natur- och kulturmiljöhänsyn som  
  
 planeras.  
  
 Hänsynsreglerna i 30 § skogsvårdslagen  
  
 För kulturlämningar i skogsmark som inte omfattas av kulturminneslagens  
  
 bestämmelser gäller SVL:s hänsynsregler (30 §) med  
  
 tillhörande föreskrifter. Skogsstyrelsen har i föreskrifter till lagen  
  
 angivit att skador till följd av skogsbruksåtgärder ska undvikas eller  
  
 begränsas i och invid värdefulla kulturmiljöer i skogen. Vad som  
  
 avses med sådana miljöer exemplifieras i allmänna råd. Kulturlämningarnas  
  
 skydd begränsas dock av intrångsbegränsningen, i och  
  
 med att föreskrifter inte får meddelas som avsevärt försvårar  
  
 markanvändningen. Med stöd av SVL kan den skogliga myndigheten  
  
 dock förbjuda avverkning i fjällnära skog om den bedöms  
  
 vara oförenlig med intressen av väsentlig betydelse för bl.a.  
  
 kulturmiljövården.  
  
 4 Länsstyrelsernas tillämpning av kulturminneslagens bestämmelser på s.k. fornåkrar har  
  
 inneburit vissa problem för skogsbruket i en del län. En justering av de allmänna råden kan  
  
 leda till en mer enhetlig tillämpning. 
  
 Kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 272  
  
 Kulturlämningar har sällan särskilt en stor areell yttäckning. Till  
  
 skillnad från fornlämningar omges kulturlämningar inte heller av  
  
 ett rättsligt reglerat område (jfr fornlämningsområde ovan) vilket  
  
 gör att skogsbruk vanligen kan ske utan större inskränkningar.  
  
 Ett problem som brukar tas upp i samband med 30 § SVL är de  
  
 prioriteringar som ofta måste göras av vilken hänsyn som ska tas.  
  
 Föreskrifterna till bestämmelsen säger att Om det inte är möjligt  
  
 att inom ramen för intrångsbegränsning ta all den hänsyn som  
  
 föreskrifterna kräver, skall hänsyn i första hand tas till de arter som  
  
 enligt Naturvårdsverkets beslut den 10 maj 2000 är rödlistade.  
  
 Detta kan leda till att hänsyn till naturvårdens intressen prioriteras  
  
 före kulturvårdsintressena.  
  
 16.5.3 Miljöbalken  
  
 Det biologiska kulturarvet kan även skyddas med stöd av miljöbalken.  
  
 Enligt 12 kap. 6 § miljöbalken måste skogsbruksåtgärder  
  
 som kan komma att väsenligt ändra naturmiljön anmälas för  
  
 samråd till skogsvårdsstyrelsen. Byggande av skogsbilväg omfattas  
  
 vanligen av denna skyldighet.  
  
 16.6 Skogsvårdsorganisationen och kulturmiljöfrågor  
  
 16.7 Rådgivning  
  
 Skogsstyrelsens viktigaste medel för att nå de skogspolitiska målen  
  
 är olika former av rådgivning. Kulturmiljövårdsintressen berörs på  
  
 olika sätt i denna rådgivning.  
  
 För att rådgivningen ska ha avsedd effekt krävs dock att  
  
 personalen har tillräckliga kunskaper kring här aktuella frågor. I  
  
 SUS 2001 angavs det att en tredjedel av personalen vid dåvarande  
  
 SVO helt saknade utbildning i kulturmiljöfrågor. Vidare konstaterades  
  
 det att en tredjedel av myndighetens personal kommer att  
  
 gå i pension inom mindre än tio år. Detta pekade sammantaget på  
  
 ett starkt ökat behov av utbildning inom dessa frågor.  
  
 Enligt uppgift från Skogsstyrelsen i augusti 2006 har utbildningsnivån  
  
 emellertid förbättrats väsentligt på detta område sedan  
  
 2001. Skogsstyrelsen pekar på vissa regionala skillnader där en del  
  
 regioner har utbildat större delen av sin fältpersonal. Utbildningsarbetet  
  
 kommer att fortsätta men i och med den pågående om 
  
 SOU 2006:81 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 273  
  
 organisationen av den skogliga myndigheten är det, enligt Skogsstyrelsen  
  
 ännu inte klart hur det kommer att läggas upp.  
  
 16.7.1 Tillsyn enligt SVL  
  
 Skogsstyrelsens tillsyn innebär bl.a. att myndigheten skickar kopior  
  
 på avverkningsanmälningar till länsstyrelsen i de fall kända fornlämningar  
  
 berörs. Skogsstyrelsen kan också i enlighet med vad som  
  
 beskrivs närmare i detta betänkandes kapitel 23 om myndighetens  
  
 tillsyn meddela lagråd, förelägganden och förbud för att erforderlig  
  
 hänsyn enligt 30 § SVL ska tas till kulturlämningar.  
  
 Som underlag för denna tillsyn använder Skogsstyrelsen bl.a.  
  
 Riksantikvarieämbetets digitala version av fornminnesregistret (se  
  
 nedan) i sitt interna ärendehanteringssystem Kotten. Man har även  
  
 tillgång till digital information från de inventeringar som har gjorts  
  
 inom ramen för det nedan nämnda projektet Skog och historia.  
  
 Skogsstyrelsen anser att tillgången på digital information kring  
  
 forn- och kulturlämningar är betydligt bättre än för några år sedan.  
  
 16.7.2 Kampanjen Kulturmiljövård i skogen  
  
 Under åren 1993–1995 genomförde dåvarande Skogsvårdsorganisationen  
  
 (SVO) utbildningskampanjen Kulturmiljövård i skogen.  
  
 Syfte med kampanjen var att öka kunskaperna om och förståelsen  
  
 för kulturminnen i skogen och därmed åstadkomma ett ökat  
  
 hänsynstagande verksamma i skogsbruket. Skogsstyrelsens bedömning  
  
 var i SUS 2001 att kampanjen hade en positiv inverkan på  
  
 kunskapsläget och förståelsen för vikten av att skydda och vårda  
  
 det gemensamma kulturarvet.5  
  
 16.7.3 Skog och historia  
  
 Skogsvårdsorganisationen har i samarbete med kulturmiljövårdens  
  
 myndigheter drivit projektet Skog och historia. Detta har omfattat  
  
 inventeringar av kulturmiljövärden på skogsmark i vissa regioner.  
  
 Huvudsyftet har varit att skapa ett bättre kunskapsunderlag för  
  
 skydd av kulturlämningar på skogsmark då skador på dessa inte  
  
 5 Skogsstyrelsen, Fornlämningar och kulturmiljöer i skogsmark (SUS 2001, rapport 8E, 2001). 
  
 Kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 274  
  
 sällan beror på att lämningarna inte är kända av skogsbrukets  
  
 aktörer. En annan viktig del i projektet har varit att utveckla  
  
 kompetensen på kulturmiljöområdet bland såväl verksamma inom  
  
 skogen som lokalbefolkning och andra intressenter. Så kallade  
  
 Gröna jobb inom arbetsmarknadspolitiken har varit en viktig  
  
 finansieringskälla för Skog och historia. Enligt uppgift från Skogsstyrelsen  
  
 har cirka 20 % av skogsmarksarealen (inklusive impediment)  
  
 inventerats inom ramen för projektet.  
  
 Riksantikvarieämbete konstaterar att det inom Skog och historia  
  
 har gjorts betydande insatser för att föra ut information om  
  
 skogens kulturarv. Det som enligt RAÄ däremot inte fungerar helt  
  
 tillfredsställande är arbetet med kvalitetssäkringen av resultaten.  
  
 Enligt RAÄ beror detta främst på bristande tillgång på resurser.6  
  
 16.7.4 NOKÅS  
  
 Skogsstyrelsen kan lämna bidrag till natur- och kulturmiljövårdsåtgärder  
  
 som går utöver SVL:s krav, s.k. NOKÅS-stöd.  
  
 Bidrag lämnas t.ex. till restaurering av kulturmiljöer som  
  
 skogsbeten, kolarkojor, tjärdalar och till områden med hamlade och  
  
 frihuggna lövträd. I Skogsstyrelsen årsredovisning för år 2005  
  
 konstateras det dock att kulturmiljövårdsåtgärderna är underrepresenterade  
  
 bland dem som har fått stöd. 
  
 7 Beviljade NOKÅS-bidrag  
  
 uppgick 2005 till cirka 9,1 miljoner kronor. Av dessa gick cirka en  
  
 femtedel till kultumiljövårdsåtgärder.  
  
 16.7.5 Projektet Kontinuitetsskogsbruk  
  
 I regeringens skrivelse om skogspolitiken konstateras det att  
  
 alternativ till kalhyggesföryngringar kan vara aktuellt t.ex. i  
  
 områden där man har skäl att behålla ett kontinuerligt trädskikt.  
  
 Det kan, enligt skrivelsen, bl.a. gälla områden där man av  
  
 kulturmiljöskäl vill bevara en kontinuitet i landskapsbilden.  
  
 I sammanhanget kan nämnas att Skogsstyrelsen fr.o.m. 2005 på  
  
 regeringens uppdrag driver det treåriga projektet Kontinuitetsskogar  
  
 och kontinuitetsskogsbruk. Inom projektet ska det bl.a.  
  
 utarbetas metoder för bruk och skötsel som syftar till att bibehålla  
  
 6 Uppgift från Goodman, Riksantikvarieämbetet, 2006-08-17  
  
 7 Skogsstyrelsen, Årsredovisning 2005. 
  
 SOU 2006:81 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 275  
  
 särskilda värden i dessa skogar. En slutlig rapport ska lämnas senast  
  
 den 31 december 2007.  
  
 16.7.6 Gröna skogsbruksplaner  
  
 Skogsstyrelsen tar på uppdrag fram s.k. gröna skogsbruksplaner.  
  
 Dessa planer kan bidra till att skogsbruksåtgärderna anpassas och  
  
 skötseln sker ur ett kulturhistoriskt perspektiv. I planerna registreras  
  
 bl.a. kulturmiljöer och fornlämningar. På detta sätt får markägaren  
  
 kännedom om var lämningarna finns och vilken kulturmiljöhänsyn  
  
 som bör tas.  
  
 16.7.7 Inventeringar  
  
 I Skogsstyrelsens årliga s.k. polytaxinventering inventeras bl.a.  
  
 vilken hänsyn som har tagits till kulturmiljöerna i samband med  
  
 föryngringsavverkning.  
  
 De resultat som presenterades i juni 2006 visade att den positiva  
  
 trenden i förbättrad natur- och kulturmiljöhänsyn som Skogsstyrelsen  
  
 hade funnit under 1990-talet har avstannat. Sedan 2000 fram  
  
 till 2003 kan ingen positiv trend skönjas.8 Cirka 24 % av avverkningarna  
  
 når inte upp till lagens krav. I vilken utsträckning hänsyn  
  
 har tagits till kulturmiljövärden är en av de variabler som ligger till  
  
 grund för sammanvägda bedömningen.  
  
 16.8 Riksantikvarieämbetets insatser för  
  
 kulturmiljöfrågor i skogen  
  
 Riksantikvarieämbetet (RAÄ) är central förvaltningsmyndighet för  
  
 kulturmiljön. I den egenskapen ska man samverka med andra,  
  
 däribland med den skogliga myndigheten och med andra aktörer  
  
 inom skogssektorn. RAÄ är representerat i Skogsstyrelsens nationella  
  
 sektorsråd och deltar i arbetet med att följa upp miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar. RAÄ vägleder också länsstyrelserna i  
  
 deras tillämpning av Kulturminneslagen på skogsmark.  
  
 8 Skogsstyrelsen, Natur- och kulturmiljöhänsyn vid föryngringsavverkning  
  
 – resultat från Skogsstyrelsens rikspolytaxinventering (R1), 1999-2004, Promemoria, 2006-0615. 
  
 Kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 276  
  
 RAÄ har en viktig uppgift när det gäller att tillhandahålla  
  
 kunskapsunderlag kring forn- och kulturlämningar. En betydelsefull  
  
 källa för detta ändamål är Dominguez fornminnesregister. I detta  
  
 register finns det beskrivningar och lägesbestämningar av samtliga  
  
 de forn- och kulturlämningar som fornminnesinventeringen har  
  
 registrerat.  
  
 En digital version av fornminnesregistret (FMIS) finns sedan  
  
 januari 2006 för hela landet. FMIS uppdateras kontinuerligt med ny  
  
 information om befintliga lämningar och nya fynd utifrån resultat  
  
 av inventeringar, utredningar och undersökningar.9 FMIS sökapplikation  
  
 har drygt 2000 användare, bl.a. på länsstyrelser, regionala  
  
 museer, kommuner, Skogsstyrelsen, skogsbolag, elbolag, företag  
  
 och organisationer.  
  
 En publik tjänst som ska ge fornminnesinformation över  
  
 Internet (FMIS Fornsök) kommer enligt planerna att tas i drift  
  
 under hösten 2006.  
  
 16.9 Nås målen för kulturmiljövården i skogen?  
  
 I Skogsvårdsorganisationens (SVO:s) uppföljning av skogspolitiken  
  
 (SUS 2001) konstaterades det att fornlämningar fortfarande  
  
 skadas vid skogbruk och att nödvändig skötsel av kulturbetingade  
  
 biotoper endast förekommer i begränsad omfattning.10 Den  
  
 sammanfattande bedömningen var att den hänsyn till natur- och  
  
 kulturmiljön som har tagits under 1990-talet har varit otillräcklig  
  
 men att flera faktorer pekar på tydliga förbättringar.  
  
 I regeringens skrivelse om skogspolitiken konstaterades det att  
  
 flera rapporter under de senaste decennierna har angivit att fornlämningar  
  
 och kulturlämningar skadas i samband med skogsbruk.  
  
 En undersökning gjord av RAÄ visade att de flesta skadorna  
  
 uppstår vid markberedning.11 Regeringen betonade att utvecklingen  
  
 behöver följas och att skadefrekvensen måste utvärderas kontinuerligt.  
  
 9 Antalet registerposter i registret uppgår till drygt 380 000. Antalet enskilda objekt är  
  
 betydligt flera, eftersom varje post ofta innehåller beskrivningar av flera objekt.  
  
 10 Skogsstyrelsen, Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitikens effekter  SUS  
  
 2001, meddelande 1/2002.  
  
 11 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 277  
  
 16.9.1 Uppföljning av Levande skogar delmål 3 om skydd för  
  
 kulturmiljövärden  
  
 I kapitel fyra har uppfyllelsen av Levande skogars delmål redovisats.  
  
 I den senaste utvärderingen från Miljömålsrådet anges det  
  
 att skadenivån fortfarande är hög för kända forn- och kulturlämningar.12  
  
 16.10 Varför nås inte målen?  
  
 De huvudförklaringar som brukar ges till att målet inte nås är att  
  
 kunskaperna om forn- och kulturlämningarnas förekomst i  
  
 skogsmark är begränsad. Många lämningar är okända för både  
  
 markägare och myndigheter. I regeringens skrivelse om skogspolitiken  
  
 ansågs det inte vara realistiskt att tro att skador på  
  
 skogens kulturmiljövärden kommer att upphöra så länge skogsbruket  
  
 inte har tillgång till lättåtkomligt kartmaterial som visar var  
  
 forn- och kulturlämningar finns. Regeringens ansåg det därför vara  
  
 nödvändigt att skogsbruket snarast får tillgång till ett sådant  
  
 lättåtkomligt digitalt register för forn- och kulturlämningar i  
  
 skogsmark.  
  
 Utöver ökade kunskaper bl.a. om lämningarnas lokalisering har  
  
 Skogsstyrelsen i tidigare rapporter till Miljömålsrådets uppföljningar  
  
 av Levande skogar pekat på flera ytterligare åtgärder som  
  
 krävs för att delmålet ska nås. Bland dessa åtgärder märks bl.a. ett  
  
 förbättrat samarbete mellan olika myndigheter liksom mellan  
  
 myndigheter, skogsbrukare och övriga aktörer. Vidare ansåg  
  
 myndigheten att det krävs en omfattande kompetenshöjning på  
  
 bredd och djup hos den skogliga myndigheten liksom en ökad  
  
 kunskap och förståelse hos skogsbrukets aktörer.  
  
 Skogsstyrelsen menade också att arbetet med att göra data från  
  
 befintliga inventeringar lätt tillängliga för markägare, entreprenörer  
  
 och myndigheter måste påskyndas. Markberedningsmetoderna  
  
 behöver, enligt Skogsstyrelsen, dessutom anpassas och utvecklas.  
  
 I den senaste miljömålspropositionen konstaterade regeringen  
  
 att insatserna för bevarande och utveckling av skogens kulturella  
  
 och sociala värden måste stärkas.13 Regeringen fann, i likhet med  
  
 Skogsstyrelsen och Miljömålsrådet, att skogsbruket skadar forn 12  
  
 Miljömålsrådet, Miljömålen på köpet  Miljömålsrådets uppföljning av Sveriges 16 miljömål,  
  
 de Facto 2006.  
  
 13 Prop. 2004/05:150. 
  
 Kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 278  
  
 och kulturlämningar i alltför stor omfattning. Regeringen upprepade  
  
 även uppfattningen att det saknas kännedom om var  
  
 huvuddelen av lämningarna på skogsmark är belägna.  
  
 Regeringen framhöll också på nytt vikten av ökad kunskap bl.a.  
  
 genom fortsatta inventeringar. Vidare betonades vikten av att den  
  
 information som redan finns att tillgå om var olika kulturlämningar  
  
 förekommer görs lättare tillgänglig och användbar för skogsbrukets  
  
 olika aktörer. Enligt regeringen borde exempelvis information om  
  
 kulturmiljövärden i skogen integreras i den information om  
  
 skogliga förhållanden som Skogsstyrelsen ska tillhandahålla.  
  
 Miljömålsrådet konstaterar i sin senaste uppföljning av Levande  
  
 skogar att det finns ett fortsatt behov av att utveckla skonsamma  
  
 markberedningsmetoder, utbilda, informera berörda parter och  
  
 inventera kulturlämningar i skogslandskapet.14 I nästan samtliga län  
  
 pågår inventeringar av okända forn- och kulturlämningar genom ett  
  
 samarbete med arbetsmarknadsmyndigheterna. Enligt Miljömålsrådet  
  
 kommer inventeringarna dock inte att bli klara i tid för att  
  
 skapa förutsättningar för att nå målet. Rådet pekade dock på att  
  
 införandet av digital kartteknik och en förbättrad riktad rådgivning  
  
 kan förbättra situationen avsevärt.  
  
 16.11 Stormen Wolfe och skogens kulturmiljöer  
  
 När stormen Wolfe drog fram över södra Sverige i januari 2005  
  
 innebar det besvärliga konsekvenser för kulturmiljövärden. Inom  
  
 ramen för Skogsstyrelsens projekt Stormanalys gjordes en analys  
  
 som visade att storm, upparbetning och utkörning med säkerhet  
  
 har skadat forn- och kulturlämningar men att orsak och omfattning  
  
 varierar mellan länen. Resultatet visade att av drygt 4 600  
  
 undersökta fornminnen hade nästan 40 % skadats.  
  
 En förklaring till de relativt stora skadorna var svårigheterna att  
  
 vid upparbetning och uttransport veta vad som döljer sig under  
  
 brötar med träd. Digitaliserad information om kulturlämningarna  
  
 hade gjort det lättare att exempelvis undvika körskador på en mer  
  
 eller mindre dold kulturlämning. Samtidigt förutsätter detta att  
  
 lämningen i fråga är känd för myndigheterna, vilket alltså inte alltid  
  
 är fallet.  
  
 14 Miljömålsrådet, Miljömålen på köpet  Miljömålsrådets uppföljning av Sveriges 16 miljömål,  
  
 de Facto 2006. 
  
 279  
  
 17 Skötsel av natur- och  
  
 kulturmiljövärden i skogen  
  
 17.1 Direktiven  
  
 I Skogsutredningens direktiv slås det fast att nödvändig skötsel av  
  
 kulturbetingade värden endast förekommer i begränsad omfattning.  
  
 Utredaren redovisa en bedömning av kostnaderna för att  
  
 sköta såväl natur- som kulturbetingade värden samt förslag till  
  
 former för sådan skötsel.  
  
 17.2 Skogsutredningens uppdrag till Skogsstyrelsen  
  
 Skogsutredningen har låtit Skogsstyrelsen göra en bedömning av  
  
 kostnaderna för att sköta natur- och kulturbetingade värden på  
  
 skogsmark samt ta fram förslag till former för sådan skötsel.  
  
 Skogsstyrelsen har redovisat uppdraget i form av tre promemorior  
  
 vilka refereras sammanfattningsvis nedan.1  
  
 17.3 Varför skötsel av natur- och kulturbetingade  
  
 värden?  
  
 Miljökvalitetsmålet Levande skogar innebär i ett generationsperspektiv  
  
 att skötselkrävande skogar med höga natur- och kulturmiljövärden  
  
 vårdas så att värdena bevaras och förstärks. Detta mål  
  
 kan härledas ur det faktum att många skogar med höga natur- och  
  
 kulturvärden ofta har påverkats av naturliga störningar (t.ex.  
  
 skogseld och översvämningar) som i huvudsak är satta ur spel  
  
 liksom av historiska markanvändningsformer som i det närmaste  
  
 har upphört.  
  
 1 Skogsstyrelsen, Skötsel av natur- och kulturmiljövärden – former och kostnader, promemoria,  
  
 2006-05-15, Skogsstyrelsen, Skötsel- och tillsynsarbetets organisation - biotopskyddsområden,  
  
 naturvårdsavtal och frivilliga avsättningar, promemoria 2006-06-13 samt ett underlag om  
  
 skötsel av kulturmiljövärden från Skogsstyrelsen till Skogsutredningen daterat 2006-03-08. 
  
 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 280  
  
 För att vidmakthålla natur- och kulturlandskapets processer,  
  
 samt vårda de värden som har skapats av dessa störningar och brukningsformer,  
  
 krävs därför aktiva skötselåtgärder. Vidare genomförs  
  
 naturvårdande skötsel för att återskapa skogstyper och ekologiska  
  
 strukturer som har försvunnit samt för att utveckla skogslandskap  
  
 till att vara ekologiskt funktionella. Avverkning ur natur- eller  
  
 kulturmiljövårdssynpunkt ska inte ha något ekonomiskt skogsbruksmotiv.  
  
 17.4 Skötsel för bevarande av natur- och  
  
 kulturmiljövärden  
  
 Skogsstyrelsen har definierat sex grupper av skötselformer för att  
  
 behålla och utveckla natur- och kulturvärden i skogen. Dessa  
  
 skötselformer är:2  
  
 1. Ta bort gran/fri- och luckhuggning  
  
 2. Bränning  
  
 3. Tillskapande av död ved  
  
 4. Återställning av hydrologi  
  
 5. Omställning av trädslag  
  
 6. Skötsel av agrara värden på skogsmark.  
  
 Skogsstyrelsen konstaterar att det saknas nationella sammanställningar  
  
 över utförd skötsel eller skötselbehov. Myndigheten har  
  
 därför baserat sina bedömningar av omfattning, behov och kostnader  
  
 för skötsel på uppgifter från tjänstemän med kunskap på  
  
 området. Myndigheten betonar att detta gör att bedömningarna  
  
 måste tolkas med viss försiktighet.  
  
 2 Till varje skötselform fanns sedan ett antal olika skötselåtgärder listade. Det kunde  
  
 exempelvis handla om att ta bort gran, upphuggning av luckor, ringbarkning, dämning,  
  
 plantering av lövträd, bete, slåtter, hamling etc. 
  
 SOU 2006:81 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen  
  
 281  
  
 17.5 Skötsel av formellt skyddad skog  
  
 17.5.1 Naturreservat  
  
 Regleringar och organisation av skötseln av naturreservat  
  
 Enligt förordningen (1998:1252) om områdesskydd är länsstyrelsen  
  
 eller kommunen förvaltare av naturreservat, kulturreservat,  
  
 naturminne eller djur- och växtskyddsområde.3 I länsstyrelsens förvaltaransvar  
  
 ingår att administrera förvaltningen, planera och  
  
 genomföra de skötselåtgärder som framgår av fastställda skötselplaner  
  
 samt följa upp effekterna av utförda åtgärder. Huvuddelen  
  
 av skötseln i naturreservaten sker genom skötselavtal med brukare  
  
 och entreprenörer.  
  
 Utförd skötsel i naturreservat och framtida behov  
  
 I skogar som avsatts som naturreservat för fri utveckling är den  
  
 naturvårdsinriktade skötseln minimal. En resurskrävande åtgärd  
  
 som förekommer i naturreservat på skogsmark är naturvårdsbränning.  
  
 En stor del av skötselinsatserna görs på odlingsmarkerna  
  
 i form av exempelvis ängsmarksslåtter eller betesdrift på värdefulla  
  
 naturbetesmarker och hagmarker.  
  
 Räknat från slutet av 1998 hade cirka 95 000 ha produktiv skogsmark  
  
 köpts eller intrångsersatts för bildande av naturreservat vid  
  
 utgången av år 2005. Av denna areal bedömdes cirka en tredjedel ha  
  
 behov av naturvårdande skötsel i någon form. Skogsstyrelsen framhåller  
  
 dock att bedömningen måste anses vara mycket osäker.  
  
 Under de senaste fem åren har naturvårdande skötselåtgärder  
  
 inom naturreservat på skogsmark utförts på mellan 2 500 och  
  
 3 500 ha i landet. Skötselformen borttagning av gran/fri- och luckhuggning  
  
 är den klart dominerande och har utförts på nästan halva  
  
 den skötta arealen. Näst vanligast är skötselformen omställning av  
  
 trädslag medan övriga skötselformer förekommer i mindre utsträckning.  
  
 När Levande skogar delmål 1 är uppnått kommer skötselbehovet  
  
 vara 510 gånger större jämfört med de skötselåtgärder som  
  
 genomförs på skogsmark i naturreservat i dag. Den relativa  
  
 3 Naturvårdsverket, Organisation för förvaltning och skötsel av nationalparker och naturreservat,  
  
 promemoria, 2006-06-07. Enligt 21 § områdesskyddsförordningen kan dock länsstyrelsen  
  
 (eller kommunen) överlåta förvaltningen till annan juridisk person eller markägare  
  
 som har förutsättningar för att ha ett sådant ansvar. 
  
 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 282  
  
 fördelningen mellan de olika skötselformerna bedöms vara ungefär  
  
 densamma som i dagsläget.  
  
 Skogsstyrelsen anger att det pågår ett arbete med att ta fram  
  
 bevarandeplaner för Natura 2000-områden där bl.a. skötselbehovet  
  
 kommer att studeras. När detta arbete är genomfört kommer  
  
 kunskapen om skötselbehovet att ha ökat och bättre bedömningar  
  
 om arealer kan göras.  
  
 17.5.2 Biotopskyddsområden och naturvårdsavtal  
  
 Regleringar och organisation av skötseln i biotopskyddsområden  
  
 Skogsstyrelsen har det centrala ansvaret för de biotopskyddsområden  
  
 som har beslutats av myndigheten i enlighet med 7 kap.  
  
 11 § miljöbalken. Skogsstyrelsen får besluta om att åtgärder som  
  
 behövs för att vårda dessa områden vidtas. Innan naturvårdande  
  
 skötselåtgärder vidtas i ett biotopskyddsområde ska markägaren  
  
 underrättas.  
  
 Staten äger inte biotopskyddsområden men Skogsstyrelsen har  
  
 ett förvaltningsansvar och ett ansvar för att nödvändig skötsel blir  
  
 utförd. Skogsstyrelsens prioritering och planering av skötsel i  
  
 biotopskyddsområden grundar sig huvudsakligen på rutinmässiga  
  
 tillsynsbesök av beslutade biotopskyddsområden, då bl.a. områdets  
  
 skötselbehov dokumenteras.  
  
 När en skötselåtgärd är aktuell, beskrivs de aktuella åtgärderna i  
  
 ett skötselavtal. Skogsstyrelsen erbjuder i första hand markägaren  
  
 att utföra skötselåtgärderna. Ett särskilt avtal träffas mellan staten  
  
 och markägaren för markägarens eget arbete och ersättningen för  
  
 detta. I de fall markägaren inte är intresserad av att utföra åtgärden  
  
 eller anlita entreprenör upphandlar Skogsstyrelsen tjänsten och  
  
 upprättar avtalet. När Skogsstyrelsen avsynat åtgärden betalas  
  
 ersättningen för åtgärden ut.  
  
 Merparten av den skötsel som utförs inom biotopskyddsområden  
  
 utförs i dag av entreprenörer utsedda av Skogsstyrelsen  
  
 även om markägarna själva utför en betydande andel av skötselåtgärderna. 
  
 SOU 2006:81 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen  
  
 283  
  
 Regleringar och organisation av skötseln i områden som  
  
 omfattas av naturvårdsavtal  
  
 När det gäller områden som omfattas av naturvårdsavtal är  
  
 förvaltningsansvaret delat mellan markägaren och Skogsstyrelsen.  
  
 Normalt innehåller ett naturvårdsavtal därför inte någon skyldighet  
  
 för skogsägaren att vidta aktiva skötselåtgärder inom avtalsområdet.  
  
 Skogsstyrelsen ikläder sig normalt inte heller någon sådan  
  
 skyldighet i avtalet. Ofta har det i avtalet angivits att naturvärdena i  
  
 avtalsområdet gynnas av en viss skötsel och att sådan därför  
  
 uppmuntras. En sådan skötselanvisning är kompletterad med en  
  
 skyldighet för skogsägaren att samråda med Skogsstyrelsen före  
  
 utförandet. Normalt innehåller också ett naturvårdsavtal en punkt  
  
 med följande lydelse: Skogsstyrelsen medges rätt att inom  
  
 avtalsområdet och under avtalstiden skapa högstubbar av träd samt  
  
 utföra annan naturvårdande skötsel.  
  
 Skogsstyrelsen anger att man har en positiv förväntan på att  
  
 markägare som har ingått naturvårdsavtal också har en hög  
  
 ambition att utföra den skötsel som är nödvändig för att bibehålla  
  
 och utveckla naturvärdena i området. Samtidigt har Skogsstyrelsen  
  
 som avtalspart ett intresse i att avtalets syfte uppnås.  
  
 Skogsstyrelsen anser att man bör vara ett föredöme för andra  
  
 aktörer i skötselarbetet och att myndigheten, där så är lämpligt och  
  
 i den omfattning som medel tillåter, planerar och genomför  
  
 skötselåtgärder. Skogsstyrelsens prioritering och planering av  
  
 skötsel i områden som omfattas av naturvårdsavtal grundar sig  
  
 huvudsakligen på rutinmässiga kontrollbesök av ingångna avtal, där  
  
 bl.a. skötselbehov dokumenterats.  
  
 När en skötselåtgärd är aktuell kontaktas markägaren, de  
  
 aktuella skötselåtgärderna beskrivs och vid behov märks även  
  
 åtgärderna ut i fält. I likhet med vad som gäller för biotopskyddsområden  
  
 kan Skogsstyrelsen upphandla entreprenörer om markägaren  
  
 inte själv vill svara för skötseln. Merparten av den skötsel  
  
 som utförs inom områden som omfattas av naturvårdsavtal utförs  
  
 idag av markägaren. 
  
 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 284  
  
 Utförd skötsel i biotopskyddsområden och områden som  
  
 omfattas av naturvårdsavtal  
  
 Natur- och kulturvårdande skötselåtgärder har utförts på minst  
  
 180 ha inom biotopskyddsområden under den senaste treårsperioden.  
  
 Liksom för naturreservaten har skötselformen ta bort  
  
 gran/fri- och luckhuggning varit dominerande (cirka 80 %).4 Detsamma  
  
 gäller den skötsel som har genomförts på områden som  
  
 omfattas av naturvårdsavtal. På de cirka 1 200 ha i denna kategori  
  
 där det har utförts natur- och kulturvårdande skötsel har skötselåtgärden  
  
 gran/fri- och luckhuggning utförts på cirka 90 %.5  
  
 Framtida behov av skötsel i biotopskyddsområden och områden  
  
 som omfattas av naturvårdsavtal  
  
 I Skogsstyrelsens underlag görs en bedömning av skötselbehovet i  
  
 biotopskydd och områden som omfattas av naturvårdsavtal. Uppskattningen  
  
 har bl.a. baserats på antaganden om vilka skogstyper  
  
 som kommer att vara representerade inom biotopskyddsområden  
  
 och naturvårdsavtal när delmål 1 i Levande skogar har uppnåtts.  
  
 Vidare har behovet av de olika skötselformerna skattats tio år  
  
 framåt från det år delmålsarealerna är nådda. Skogsstyrelsen betonar  
  
 att skattningarna är grova och förenade med stor osäkerhet.  
  
 Skattningen visar att det totala skötselbehovet för biotopskyddsområden  
  
 uppgår till mellan 3 000 och 5 000 ha och till mellan  
  
 17 000 och 23 000 ha för områden som omfattas av naturvårdsavtal.  
  
 I likhet med för naturreservaten är det främst skötselformen ta  
  
 bort gran/fri- och luckhuggning som behövs. Denna åtgärd bedöms  
  
 svara för ungefär hälften av det areella behovet i de båda  
  
 skyddskategorierna.  
  
 Skogsstyrelsen noterar att naturvårdsavtal ofta används som  
  
 skyddsform i skötselkrävande miljöer. Därmed blir skötselintensiteten  
  
 högre i dessa, samtidigt som åtgärder för att utveckla natur och  
  
 kulturvärden är vanligare i dessa områden än i biotopskyddsområden.  
  
 4 Skötselformerna tillskapande av död ved och skötsel av agrara värden sammanfaller ofta  
  
 med åtgärden ta bort gran/fri- och luckhuggning.  
  
 5 En betydande skötselinsats har även genomförts i nära anslutning till tecknandet av avtalet,  
  
 dock inte inom själva avtalsperioden. Skötselinsatser utförda 19992005 bedöms uppgå till  
  
 cirka 2 000–3 000 ha. Främst omfattar dessa insatser uthuggning av gran, fri- och luckhuggning 
  
 . Även tillskapande av död ved samt bränning har varit relativt vanliga. 
  
 SOU 2006:81 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen  
  
 285  
  
 17.6 Skötsel av frivilligt avsatta områden  
  
 De s.k. frivilliga avsättningarna är områden som är avsatta av  
  
 enskilda markägare eller skogsbolag men inte till följd av ett myndighetsbeslut  
  
 eller avtal. Förvaltningsansvaret ligger därmed naturligt  
  
 också på markägaren. Sektorns representanter har i intervjuer  
  
 som Skogsstyrelsen gjort starkt poängterat att såväl avsättning som  
  
 skötsel är frivillig och att detta ska respekteras. I betänkandets  
  
 kapitel 15 om frivilliga avsättningar har det även framgått att de  
  
 samlade kunskaperna om skogsbrukets frivilliga avsättningar i allmänhet  
  
 är rätt begränsade. Det finns även en viss ovilja från många  
  
 skogsägare att lämna ut uppgifter till myndigheter om frivilliga  
  
 avsättningar. Detta har bidragit till svårigheter för Skogsstyrelsen  
  
 att göra tillförlitliga skattningar av behovet av natur- och kulturvårdande  
  
 skötsel i dessa områden.6  
  
 Skötseln inom frivilliga avsättningar sker främst i markägarens  
  
 egen regi inom såväl storskogsbruket som småskogsbruket, även  
  
 om en viss del upphandlas från entreprenörer. I undantagsfall har  
  
 Skogsstyrelsen utfört skötselåtgärder inom frivilligt avsatta områden  
  
 inom ramen för arbetsmarknadsåtgärden Gröna jobb. Det  
  
 har då främst handlat om åtgärder inom ramen för åtgärdsprogrammet  
  
 för vitryggig hackspett och dess livsmiljöer.  
  
 17.6.1 Storskogsbrukets frivilliga avsättningar  
  
 Storskogsbruket anger att man har avsatt drygt 600 000 ha på frivillig  
  
 grund.7 Ungefär en fjärdedel av denna areal har storskogsbrukets  
  
 företrädare ansett kräva någon form av naturvårdande  
  
 skötsel. Den skötsel av detta slag som har som genomförts på  
  
 storskogsbrukets marker under de senaste fem åren har huvudsakligen  
  
 varit naturvårdsbränning och borttagning av gran, samt  
  
 olika former av luck-, plock- och frihuggningar.  
  
 6 Skogsstyrelsen har i underlaget utgått från en definition av frivilliga avsättningar som  
  
 innebär att man åsyftar ett minst 0,5 ha stort område med sammanhängande produktiv  
  
 skogsmark för vilket markägaren frivilligt har fattat beslut om att åtgärder som kan skada  
  
 dess naturvärde, kulturmiljö och/eller sociala värde inte ska utföras. Området ska finnas  
  
 dokumenterat i plan eller annan handling. Det har dock inte varit möjligt för Skogsstyrelsen  
  
 att urskilja de bestånd som har klassats som NO (naturvård orört) och NS (naturvård  
  
 skötsel) som verkligen motsvarar de krav på långsiktighet och kvalitet som anges i Levande  
  
 skogar.  
  
 7 Uppgifterna bygger på intervjuer som Skogsstyrelsens tjänstemän har gjort med företrädare  
  
 för fem av de stora skogsbolagen. 
  
 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 286  
  
 Bedömningar av skötselbehovet under kommande tioårsperiod  
  
 ger vid handen att mellan 27 000 och 37 000 ha av storskogsbrukets  
  
 frivilliga avsättningar kommer att vara i behov av skötsel. Behovet  
  
 bedöms vara störst när det gäller skötselformerna ta bort gran/fri och  
  
 luckhuggning och bränning. Även skötselformen tillskapa död  
  
 ved bedöms komma att ha relativt stor omfattning. Huvuddelen av  
  
 detta tillskapande sker dock inom områden där någon annan  
  
 skötselform också behöver utföras. För skötselformerna återställning  
  
 av hydrologi och skötsel av agrara värden på skogsmark,  
  
 bedöms behoven vara relativt små.  
  
 17.6.2 Småskogsbrukets frivilliga avsättningar  
  
 Skogsstyrelsen gör bedömningen att naturvärdet är beroende av  
  
 eller ökar vid aktiva skötselåtgärder i ungefär hälften av de cirka  
  
 280 000 ha skogsmark som hade avsatts som naturvård orört (NO)  
  
 eller naturvård skötsel (NS) inom småskogsbruket vid utgången av  
  
 2005. Omkring fyra femtedelar av dessa områden finns i Götaland,  
  
 vilket bl.a. beror på att andelen planlagd skogsmark inom småskogsbruket  
  
 är högre i södra Sverige och att en högre andel av  
  
 naturvärdena har bedömts som skötselkrävande där.  
  
 Mer än två tredjedelar av småskogsbrukets areal som har angivits  
  
 som NS-bestånd, bedöms ha ett behov av naturvårdsinriktade  
  
 skötselåtgärder under den närmaste tioårsperioden. Den areal som  
  
 årligen behöver åtgärdas måste öka två till tre gånger jämfört med  
  
 vad som har skett i genomsnitt under de senaste fem åren. Det  
  
 årliga areella skötselbehovet kommer då att uppgå till mellan 8 000  
  
 och 10 000 ha. Totalt för den närmaste tioårsperioden kommer  
  
 mellan 98 000 och 123 000 ha att behöva skötas.  
  
 Inom småskogsbrukets frivilliga avsättningar har det under de  
  
 senaste fem åren främst varit skötselformerna borttagning gran/fri och  
  
 luckhuggning och skötsel av agrara värden på skogsmark som  
  
 har dominerat. Tillskapande av död ved har varit relativt vanligt  
  
 förekommande medan bränning, dämning och omställning endast  
  
 förekommit i mycket ringa omfattning.  
  
 Skötselbehovet bedöms behöva öka särskilt beträffande åtgärder  
  
 som syftar till att återställa hydrologin liksom för bränning, om än i  
  
 mindre grad. Behovet av skötsel av agrara värden ökar i de södra  
  
 delarna av landet. Tillskapande av död ved sker ofta vid luck 
  
 SOU 2006:81 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen  
  
 287  
  
 huggning varför arealen liksom behovet förmodligen är högre än  
  
 det redovisade.  
  
 17.7 Kostnader och finansiering av skötseln  
  
 17.7.1 Biotopskyddsområden, områden som omfattas av  
  
 naturvårdsavtal och frivilliga avsättningar  
  
 Kostnaden per ha för naturvårdande skötsel varierar mycket i olika  
  
 delar av landet och även med storlek på åtgärdat område. I tabell  
  
 17.1 redovisas Skogsstyrelsens skattningar av kostnaderna för olika  
  
 skötselåtgärder. Bedömningarna är enligt Skogsstyrelsen förenade  
  
 med betydande osäkerhet.  
  
 Tabell 17.1 Kostnader för olika skötselformer samt kostnader för en tioårsperiod  
  
 för det framtida skötselbehovet fördelat per skyddsform (exkl. kostnader  
  
 för att administrera skötselarbetet)  
  
 Skötselform Kostnad/ha  
  
 (kr)  
  
 Naturreservat  
  
 (mnkr)  
  
 Biotopskyddsområden  
  
 (mnkr)  
  
 Natuvårdsavtal  
  
 (mnkr)  
  
 FA5 – 
  
 storskogs  
  
 bruk (mnkr)  
  
 FAsmåskogsbruk  
  
 (mnkr)  
  
 Ta bort  
  
 gran/fri- och  
  
 luckhuggning  
  
 0–  
  
 3 000  
  
 30-60 6–9 250 -¹ -¹  
  
 Bränning 4 000  
  
 20 000²  
  
 30–70 0,2–0,4 10–20 1525 25-30  
  
 Tillskapa död  
  
 ved  
  
 2 500 15–20 2,5–3,75 15–20 4-5 20-25  
  
 Återställning  
  
 av hydrologi  
  
 3 000 1,5–3 0,3–0,45 3–5 3-5 20-25  
  
 Omställning  
  
 av trädslag  
  
 0–  
  
 20 000  
  
 100–160 0 0 0 0  
  
 Skötsel av  
  
 agrara  
  
 värden  
  
 5 000 5–15 1–1,5 12–15 3-5 200-250  
  
 Totalt - 180–310 10–15 65–85³ 25–40 
  
 4 
  
 265–330 
  
 4 
  
 ¹Här anges ingen kostnad då denna åtgärd vanligen bara utförs då virkesintäkterna täcker kostnaderna.  
  
 För att tillgodose hela behovet av åtgärden, och att åtgärden sker vid lämpligaste tidpunkt, torde det  
  
 dock innebära vissa kostnader.  
  
 ²Kostnaden varierar då den är starkt arealberoende.  
  
 ³Kostnaden för naturvårdsavtal är ett delat ansvar mellan Skogsstyrelsen och markägaren.  
  
 4Omräknat till kostnad för 500 000 ha (målarealen) blir summan 160–200 miljoner kronor.  
  
 5FA= frivilliga avsättningar. 
  
 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 288  
  
 Kostnaden för att administrera genomförandet av skötselåtgärder  
  
 har bedömts för biotopskyddsområden och naturvårdsavtal. För  
  
 Skogsstyrelsens del uppskattas detta till 34 miljoner kronor  
  
 årligen när delmål 1 för biotopskyddsområden och naturvårdsavtal  
  
 har uppnåtts. Detta förutsätter ett delat ansvar för skötsel av  
  
 naturvårdsavtal mellan staten och markägaren.  
  
 17.7.2 Finansiering av skötseln  
  
 Naturreservat  
  
 Naturvårdsverket fördelar bidrag till skötsel av de skyddade  
  
 områdena genom anslaget för biologisk mångfald. Fördelningen till  
  
 länsstyrelsernas arbete med att förvalta skyddade områden görs  
  
 huvudsakligen genom en schablonmodell där ett visst belopp  
  
 (170 miljoner kronor år 2006) fördelas i förhållande till antalet  
  
 skyddade objekt, deras landareal, arealen skyddade ängs- och  
  
 hagmarker samt i viss mån i relation till antalet länsinvånare.  
  
 Utöver denna schablonfördelning fördelas ytterligare cirka 100 miljoner  
  
 till olika specificerade åtgärder.  
  
 Fördelningsmodellen togs fram i samråd med länsstyrelserna år  
  
 2001 och utvärderades år 2005. Flertalet länsstyrelser ansåg då att  
  
 modellen fungerar tillfredsställande och att några större förändringar  
  
 inte bör ske.  
  
 Biotopskyddsområden  
  
 Huvuddelen av skötseln i biotopskyddsområden har finansierats av  
  
 Skogsstyrelsen. Skogsstyrelsens anslag för bildande av biotopskyddsområden  
  
 får användas för nödvändig skötsel i biotopskyddade  
  
 områden liksom för att administrera denna skötsel, dock med  
  
 vissa begränsningar gällande administrationskostnaderna. Anslaget  
  
 har använts restriktivt för skötselåtgärder och endast för särskilt  
  
 akuta skötselbehov eftersom säkerställande genom intrångsersättning  
  
 har varit högre prioriterat.  
  
 Skogsstyrelsen kan även besluta om statligt stöd till natur- och  
  
 kulturmiljövårdsåtgärder i skogen (s.k. NOKÅS-stöd), bl.a. till  
  
 skötselåtgärder inom biotopskyddsområden, vilket skett i några  
  
 enstaka fall. I dessa fall utgår normalt bidrag till 5070 % av kostnaden. 
  
 SOU 2006:81 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen  
  
 289  
  
 Naturvårdsavtal  
  
 Anslaget för upprättande av naturvårdsavtal får även användas för  
  
 skötsel i dessa områden liksom för att administrera denna skötsel,  
  
 dock med vissa begränsningar vad avser de administrativa kostnaderna.  
  
 Anslaget har använts endast för särskilt akuta skötselbehov,  
  
 eftersom säkerställande genom ingående av naturvårdsavtal har  
  
 varit högre prioriterat.  
  
 I många fall står dock markägaren för finansieringen av skötsel i  
  
 dessa områden. Skogsstyrelsen kan även besluta om statligt stöd till  
  
 natur- och kulturmiljövårdsåtgärder i skogen (s.k. NOKÅS-stöd)  
  
 för skötselåtgärder inom naturvårdsavtal. Staten brukar i dessa fall  
  
 finansiera 2570 % av den totala skötselkostnaden.  
  
 Frivilliga avsättningar  
  
 Den skötsel som förekommer på frivilligt avsatta områden finansieras  
  
 normalt av markägaren. Intäkter från virke som faller ut vid  
  
 skötselåtgärder väger, enligt Skogsstyrelsen, dock ofta upp kostnaderna.  
  
 Skogsstyrelsen har dock i vissa fall använt NOKÅS-bidrag för  
  
 finansiering av skötselåtgärder i frivilliga avsättningar. Skogsstyrelsen  
  
 anser att anslaget för NOKÅS-bidraget bör öka då det anses  
  
 vara ett verkningsfullt instrument både för inriktning av skötsel  
  
 och för att skötsel utförs, särskilt när det gäller dyrare skötselformer.  
  
 17.8 Förändringsbehov enligt Skogsstyrelsen  
  
 Skogsstyrelsen genomför en översyn och analys av rutinerna för  
  
 genomförandet av skötsel i biotopskyddsområden och naturvårdsavtal  
  
 i syfte att säkerställa en rättssäker och kostnadseffektiv hantering.  
  
 Denna åtgärd anser myndigheten vara särskilt viktig då  
  
 skötselbehovet redan i dagsläget är större än den utförda skötseln.  
  
 Som framgått ovan anser myndigheten också att detta behov  
  
 kommer att öka till följd av att arealen skyddad mark ökar samt att  
  
 de framtida skyddade områdena bedöms vara mer skötselkrävande  
  
 de nuvarande.  
  
 Skogsstyrelsen anser att NOKÅS-bidraget inte är ett tillräckligt  
  
 omfattande ekonomiskt styrmedel för särskilt kostsamma skötsel 
  
 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen SOU 2006:81  
  
 290  
  
 åtgärder. För att klara dagens och det framtida skötselbehovet  
  
 anser Skogsstyrelsen att det behövs ett särskilt skötselanslag för  
  
 biotopskyddsområden och naturvårdsavtal. En ökad finansiering av  
  
 skötsel med nuvarande anslag avsett för områdesskydd skulle leda  
  
 till ytterligare förseningar i säkerställandet av arealmålen i Levande  
  
 skogars delmål 1.  
  
 Även om merparten av skötseln i biotopskyddsområden och  
  
 naturvårdsavtal utförs av markägaren anser Skogsstyrelsen att  
  
 myndigheten bör sträva efter att ytterligare öka denna andel.  
  
 Därigenom väntas en ökad delaktighet i arbetet med att förankra  
  
 naturvårdsarbetet hos lokalbefolkningen och förståelsen för arbetet  
  
 med att långsiktigt bevara den biologiska mångfalden.  
  
 17.9 Skötsel av kulturmiljövärden8  
  
 Enligt Levande skogar delmål 3 ska skogsmarken brukas på sådant  
  
 sätt att fornlämningar inte skadas och så att skador på övriga kända  
  
 värdefulla kulturlämningar är försumbara senast år 2010.  
  
 För att fornlämningar inte ska skadas krävs återkommande  
  
 skötsel bl.a. för att hindra igenväxning. Dessutom behövs ofta  
  
 skötselåtgärder inom hela fornlämningsområdet. Även för andra  
  
 kulturlämningar i skogen är skötsel i syfte att hindra igenväxning  
  
 viktigt.  
  
 17.9.1 Finansiering av kulturmiljöskötsel  
  
 Stöd till natur- och kulturmiljöåtgärder i skogsbruket (NOKÅSstöd)  
  
 är Skogsstyrelsens enda styrmedel för att finansiera skötsel av  
  
 skogens kulturvärden. Det tillgängliga beloppet bedöms dock vara  
  
 för litet i förhållande till behovet. Dessutom har merparten av  
  
 NOKÅS-medlen under de senaste åren använts till skötsel i syfte  
  
 att bevara naturmiljövärden.  
  
 8 Avsnittet bygger på ett underlag från Skogsstyrelsen till Skogsutredningen daterat  
  
 2006-03-08. 
  
 SOU 2006:81 Skötsel av natur- och kulturmiljövärden i skogen  
  
 291  
  
 17.9.2 Skogsnäringen och skötseln av kulturmiljövärden  
  
 De stora skogsbolagen har, enligt Skogsstyrelsens underlag, visat  
  
 ett ökat intresse för skogens kulturlämningar under de senaste  
  
 åren. Denna utveckling gäller dock främst skyddsapekten. Den  
  
 aktiva skötseln bedrivs i mindre utsträckning även om Sveaskog  
  
 arbetar en del med dessa frågor. Noterbart är också att certifieringen  
  
 av skogsmark, som de stora skogsbolagen är anslutna till,  
  
 inte omfattar alla skogens kulturvärden.  
  
 Även skogsägarna och deras intresseorganisationer har, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, visat ett ökat intresse för skötsel av både det biologiska  
  
 kulturarvet och skogens övriga kulturlämningar. Beträffande  
  
 de få lämningskategorier som kan täcka stora arealer, främst de s.k.  
  
 röjningsröseområdena finns dock en stark oro. Detta problem är,  
  
 enligt Skogsstyrelsens underlag, främst av regional eller lokal  
  
 karaktär, men kan ha påtagliga konsekvenser för mindre skogsfastigheter.  
  
 17.9.3 Kostnader för skötsel av skogens kulturmiljövärden  
  
 Utifrån det både ofullständiga och starkt varierande underlag som  
  
 föreligger har det varit svårt för Skogsstyrelsen att göra en tillförlitlig  
  
 bedömning av den totala skötselkostnaden.  
  
 En grov uppskattning tyder dock på att det årligen behövs  
  
 5060 miljoner kronor för en acceptabel skötsel av skogens  
  
 skötselberoende kulturmiljövärden. Detta belopp täcker inte det  
  
 totala skötselbehovet men skulle innebära både kvalitativt bättre  
  
 skötsel och att fler kulturlämningar blev föremål för skötsel.  
  
 Till ovanstående kommer kostnaden för att åtgärda skador på  
  
 fornlämningar och övriga kulturmiljövärden. Denna kostnad uppskattas  
  
 till cirka 25 miljoner kronor per år. 
  
 293  
  
 18 Generell hänsyn  
  
 18.1 Direktiven  
  
 I direktiven till Skogsutredningen efterfrågar regeringen en bedömning  
  
 av behovet av ytterligare utvecklingsarbete av miljöhänsyn vid  
  
 skogsbruk eller, som det också kallas, generell hänsyn.  
  
 18.2 Generell hänsyn i skogsbruket  
  
 Enligt Skogsstyrelsen ska hänsyn till natur- och kulturmiljövårdens  
  
 intressen, s.k. generell hänsyn, tas i samband med föryngringsavverkning.1  
  
 Den generella hänsynen vid skogsbruksåtgärder utgör  
  
 ett viktigt komplement till de statligt finansierade avsättningarna  
  
 (naturreservat, biotopskydd och naturvårdsavtal) och markägarnas  
  
 frivilliga avsättningar för att bibehålla den biologiska mångfalden.  
  
 Skogsstyrelsen pekar på att det i 30 § skogsvårdslagen (SVL)  
  
 beskrivs vilken natur- och kulturmiljöhänsyn som ska tas i samband  
  
 med skogliga åtgärder. Några exempel på sådan hänsyn är att  
  
 lämna hänsynskrävande biotoper och skyddszoner mot vattendrag,  
  
 sjöar, skogliga impediment och åkermark. Andra exempel är att  
  
 lämna äldre träd, högstubbar och död ved. Med stöd av SVL kan  
  
 dock endast en begränsad grad av hänsynstagande krävas. Skogsstyrelsen  
  
 påpekar att det krävs att skogsbruket tar bättre hänsyn än  
  
 minimikraven i 30 § för att skapa bättre förutsättningar för den  
  
 biologiska mångfalden, och för att uppnå de skogspolitiska målen.  
  
 1 Natur- och kulturmiljöhänsyn vid föryngringsavverkning – resultat från Skogsstyrelsens  
  
 rikspolytaxinventering (R1), 1999-2004, dnr 165/05 3.39, Skogsstyrelsen, 2006. 
  
 Generell hänsyn SOU 2006:81  
  
 294  
  
 18.3 Regeringen om miljöhänsyn  
  
 I den senaste skrivelsen om skogspolitiken2 konstaterade regeringen  
  
 att när det gäller miljömålet visade Skogsvårdsorganisationens  
  
 utvärdering av skogspolitikens effekter (SUS 2001)3 att  
  
 utvecklingen på flera områden gått i en positiv riktning. Förbättringarna  
  
 har dock varit små i slutet av 1990-talet jämfört med i dess  
  
 början. Regeringen pekade i skrivelsen på att det enligt SUS 2001  
  
 var en femtedel av avverkningsarealen som inte nådde upp till  
  
 SVL:s krav på miljöhänsyn.  
  
 I regeringens skrivelse konstaterades vidare att sedan den nu  
  
 rådande skogspolitiken trädde i kraft 1994 har den anslagsfinansierade  
  
 rådgivningen minskat med 48 %. Kontakterna med skogsägarna  
  
 har alltså minskat i omfattning, enligt skrivelsen, där man  
  
 samtidigt pekade på att SUS 2001 visar att miljöhänsynen behöver  
  
 förbättras.  
  
 Regeringen framhöll vidare i skrivelsen att behovet av att öka  
  
 kunskaperna om natur- och kulturmiljöhänsyn i skogsbruket blev  
  
 uttalat i och med att den nu rådande skogspolitiken infördes.  
  
 Utvärderingen av skogspolitiken visade att miljöhänsynen har förbättrats  
  
 även om mycket arbete återstår, enligt regeringen, som  
  
 också slog fast att hänsyn till miljön ska vara en integrerad del av  
  
 skogsskötseln. Regeringen bedömde att rådgivning krävs för att  
  
 den positiva utveckling som har kunnat noteras ska fortsätta och  
  
 för att brister i miljöhänsynen ska kunna undanröjas.  
  
 18.4 Om miljöhänsyn i SUS 2001  
  
 I Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitikens effekter  
  
 (SUS 2001), beskrevs uppföljningen av miljöhänsyn vid föryngringsavverkning.  
  
 Enligt utvärderingen har Skogsvårdsorganisationen (SVO) sedan  
  
 1989 genomfört landsomfattande inventeringar av den miljöhänsyn  
  
 som tas i samband med föryngringsavverkning. Vid dessa inventeringar  
  
 har SVO bedömt hur väl miljöhänsynen uppfyller de krav  
  
 som skogsvårdslagstiftningen ställer. Utvärderingen visade att  
  
 miljöhänsynen har förbättrats avsevärt under 1990-talet, framför  
  
 allt under början och mitten av perioden. En direkt jämförelse över  
  
 2 Skr. 2003/04:39.  
  
 3 Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitikens effekter (SUS 2001), Skogsstyrelsen,  
  
 2001. 
  
 SOU 2006:81 Generell hänsyn  
  
 295  
  
 tiden är dock svår att göra då de förändringar i lagstiftningen som  
  
 trädde i kraft 1994 ställer högre krav på miljöhänsyn än tidigare.  
  
 Resultatet av den studie som gjordes i samband med SUS 2001  
  
 visade att den andel av avverkningsarealen som uppfyllde lagstiftningens  
  
 krav bedömdes ha ökat från 74 % i inventeringen  
  
 utförd 1995/97 till 81 % i inventeringen 1999/2000.  
  
 I gruppen privata4 skogsägare var det 77 % av avverkningarna  
  
 som uppfyllde lagens krav i den inventering som utfördes  
  
 1999/2000, medan det för övriga ägarkategorier var 86 %. Vidare  
  
 visade analyser av inventeringsresultaten, enligt SUS 2001, att fältbesök  
  
 av skogsvårdsstyrelsens personal ökade sannolikheten för att  
  
 ett objekt skulle uppfylla lagstiftningens krav på miljöhänsyn. Även  
  
 skogsvårdsstyrelsernas arbete med utbildning och information till  
  
 skogsägarna ökade sannolikheten för att miljöhänsynen skulle  
  
 uppfylla SVL:s krav, enligt SUS 2001.  
  
 18.5 Sektorsmål om miljöhänsyn  
  
 Skogstyrelsen har tillsammans med skogssektorn formulerat nationella  
  
 sektorsmål för miljöhänsyn vid föryngringsavverkning.5 Ett av  
  
 dessa sektorsmål innebär att under perioden 2004 till 2010 ska  
  
 arealandelen undermålig hänsyn halveras jämfört med perioden  
  
 19992001 till 10 % av arealen. Under samma period ska även  
  
 hänsynen på minst 50 % av arealen föryngringsavverkningar uppnå  
  
 nivån bättre hänsyn än lagens krav.  
  
 18.6 Skogsstyrelsen om miljöhänsyn  
  
 Skogsstyrelsens uppföljning av natur- och kulturmiljöhänsyn vid  
  
 föryngringsavverkning görs i form av den s.k. Rikspolytaxinventeringen.6  
  
 I juni 2006 redovisade Skogsstyrelsen resultaten från  
  
 Rikspolytaxinventeringar gjorda 19992004.  
  
 4 I kategorin privata ingår huvudsakligen skogar ägda av privatpersoner, dödsbon, bysamfälligheter  
  
 och bolag som ej är aktiebolag. För fullständig definition av ägarkategorier, se  
  
 Skogsstatistisk årsbok 2006, Skogsstyrelsen , 2006.  
  
 5 Nationella skogliga sektorsmål, Skogsstyrelsen, 2005.  
  
 6 Natur- och kulturmiljöhänsyn vid föryngringsavverkning – resultat från Skogsstyrelsens rikspolytaxinventering  
  
 (R1), 1999-2004, dnr 165/05 3.39, Skogsstyrelsen, 2006. 
  
 Generell hänsyn SOU 2006:81  
  
 296  
  
 18.6.1 Skogsstyrelsens uppföljning av miljöhänsyn  
  
 I samband med Rikspolytaxinventeringen besöks objekten två  
  
 gånger, en gång före avverkning och en gång ett år efter avverkning.  
  
 Kvaliteten bedöms då på den hänsyn som lämnats i förhållande  
  
 till de möjligheter till hänsyn som fanns innan avverkningen.  
  
 Årligen inventeras cirka 500 objekt innan avverkning.  
  
 Vid inventeringen bedöms den tagna hänsynen för nio stycken  
  
 miljövariabler. För varje miljövariabel görs en bedömning av om  
  
 tagen hänsyn är full, delvis eller obetydlig. Bedömningarna för de  
  
 variabler som förekommer på avverkningen vägs sedan samman till  
  
 ett slutligt resultat för hela avverkningen. I samband med bedömningen  
  
 relateras sparad volym till intrångsbegränsningen.  
  
 Enligt 30 § SVL gäller föreskrifterna i det enskilda fallet i den  
  
 utsträckning de inte är så ingripande att pågående markanvändning  
  
 avsevärt försvåras. Om det inte är möjligt att inom ramen för  
  
 intrångsbegränsningen ta all den hänsyn som föreskrifterna kräver  
  
 ska hänsyn i första hand tas till de arter som är rödlistade. Hänsynen  
  
 till naturvårdens intressen ska utformas så, att den biologiska  
  
 mångfalden gynnas så mycket som möjligt. Detta innebär att den  
  
 hänsyn som gynnar den biologiska mångfalden mest ska prioriteras.  
  
 Den slutgiltiga hänsynen bedöms enligt en tregradig skala:  
  
  Bättre än 30 § SVL  
  
  I nivå med 30 § SVL  
  
  Sämre än 30 § SVL.  
  
 Sämre än 30 § SVL innebär, enligt Skogsstyrelsen, att lagens  
  
 minimikrav inte uppfyllts. I nivå med 30 § innebär att lagens  
  
 minimikrav har uppfyllts men att den tagna hänsynen inte fullt ut  
  
 kan anses nå upp till de skogspolitiska målen. Bättre än 30 § kan  
  
 bedömas vara i nivå med den skogpolitiska ambitionsnivån.  
  
 Positiv trend bruten  
  
 Resultaten av Polytaxinventeringen visar att den positiva trend i  
  
 förbättrad natur- och kulturmiljöhänsyn som Skogsstyrelsen kunde  
  
 se i sina inventeringar under 1990-talet har avstannat. Från år 2000  
  
 fram till 2003 kan ingen positiv trend skönjas. 
  
 SOU 2006:81 Generell hänsyn  
  
 297  
  
 I landet som helhet har nivån på den generella hänsynen sedan  
  
 år 2000 varit oförändrad. Cirka 24 % av den avverkade arealen når  
  
 inte upp till lagens krav. För att nå upp till de nationella skogliga  
  
 sektorsmålen till år 2010 måste andelen avverkningar som inte  
  
 uppnår SVL:s krav halveras jämfört med resultaten för åren  
  
 19992001. Detta innebär en nivå på cirka 10 % av arealen.  
  
 Ökad skillnad mellan markägarkategorier  
  
 Den natur- och kulturmiljöhänsyn som tas vid föryngringsavverkningar  
  
 skiljer sig i dagsläget mellan privata och övriga markägare,  
  
 visar Skogsstyrelsens uppföljning.7 Skillnaderna har ökat sedan  
  
 1999 då Skogsstyrelsens Rikspolytaxinventering av natur- och  
  
 kulturmiljöhänsyn vid föryngringsavverkning startade. Generellt  
  
 sett tas bättre hänsyn till natur- och kulturmiljöer hos de övriga  
  
 markägarna. I dagsläget når 32 % av arealen hos de privata markägarna  
  
 inte upp till lagens krav, hos de övriga markägarna är det  
  
 18 %. Hos de privata markägarna uppnår 27 % av arealen nivån  
  
 bättre hänsyn än lagens krav, hos de övriga skogsägarna är motsvarande  
  
 siffra 49 %.  
  
 7 I kategorin privata ingår huvudsakligen skogar ägda av privatpersoner, dödsbon, bysamfälligheter  
  
 och bolag som ej är aktiebolag. För fullständig definition av ägarkategorier, se  
  
 Skogsstatistisk årsbok 2006, Skogsstyrelsen , 2006. 
  
 Generell hänsyn SOU 2006:81  
  
 298  
  
 Figur 18.1 Andel (%) av den föryngringsavverkade arealen som uppfyller  
  
 skogsvårdslagens krav på tagen natur- och kulturmiljöhänsyn efter avverkning  
  
 under perioderna 19992001, 20002002, 20012003 samt 20022004  
  
 Källa: Skogsstyrelsen.  
  
 Hänsynskrävande biotoper förbises  
  
 Resultaten visar, enligt Skogsstyrelsen, att hänsynskrävande biotoper  
  
 är den variabel som det i störst omfattning, 23 %, har tagits  
  
 obetydlig hänsyn till. På 70 % av arealen har det funnits hänsynskrävande  
  
 biotoper att ta hänsyn till. Obetydlig hänsyn innebär  
  
 normalt att hela eller stora delar av biotopen har avverkats.  
  
 Bristande hänsyn till hänsynskrävande biotoper bedöms vara en av  
  
 huvudförklaringarna till att 24 % av den avverkade arealen inte når  
  
 upp till lagens krav.  
  
 Volym prioriteras fel  
  
 För avverkningsperioden 20032004 lämnades i genomsnitt cirka  
  
 13 m³sk/ha som hänsyn i samband med föryngringsavverkning.  
  
 Den volym som i inventeringen bedöms kunna krävas enligt 30 §  
  
 SVL varierar beroende på objektets totalvolym innan avverkning  
  
 men uppgår i genomsnitt till cirka 7 m³sk/ha. Sett enbart till  
  
 volymen sparas således i genomsnitt mer än vad som bedöms  
  
 kunna krävas med stöd av lagen.  
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 19992001 
  
 20002002 
  
 20012003 
  
 20022004 
  
 19992001 
  
 20002002 
  
 20012003 
  
 20022004 
  
 Övriga Privata 
  
 Andel av arealen, %  
  
 Bättre än 30§ SVL Nivå med 30§ SVL Sämre än 30§ SVL 
  
 SOU 2006:81 Generell hänsyn  
  
 299  
  
 Resultaten i Skogsstyrelsens uppföljning visar att den främsta  
  
 orsaken till att avverkningarna inte når upp till lagens krav är att  
  
 man prioriterar fel typ av hänsyn. Den felaktiga prioriteringen  
  
 bedöms många gånger bero på en bristande planering innan avverkning.  
  
 Genom bättre prioritering skulle närmare två tredjedelar av  
  
 de underkända avverkningarna nå upp till lagens krav utan att en  
  
 större volym än idag sparas. Detsamma gäller för att uppnå nivån  
  
 bättre hänsyn än lagkravet.  
  
 30 § klarar inte hänsynskrävande biotoper  
  
 Enligt Skogsstyrelsen är det svårt att peka ut vilka hänsyn som ger  
  
 bäst biologisk nytta, men menar att det i många fall kan vara  
  
 hänsynskrävande biotoper (sumpskogar, naturskogsrester, bäckmiljöer,  
  
 äldre lövträdsbestånd mm) och skyddszoner vid vattendrag.8  
  
 Dessa miljöer är enligt Skogsstyrelsen många gånger svåra att  
  
 klara med stöd av 30 § SVL då föreskrifterna endast gäller i det  
  
 enskilda fallet i den utsträckning de inte är så ingripande att pågående  
  
 markanvändning avsevärt försvåras (intrångsbegränsning).  
  
 För att skydda de hänsynskrävande biotoperna krävs därför ofta att  
  
 markägaren är beredd att frivilligt ta hänsyn utöver den nivå som  
  
 kan krävas med stöd av lagen.  
  
 18.6.2 Långsiktiga verksamhetsmål om generell hänsyn  
  
 I Skogsstyrelsens långsiktiga verksamhetsmål för 2005 avseende  
  
 generell hänsyn ingår att:  
  
 9  
  
  Regionerna återkopplar Polytaxresultat en gång per år till de  
  
 entreprenörer m.fl. som utför 80 % av föryngringsavverkningarna  
  
 i regionen.  
  
  Varje region har, i samverkan med sektorn, senast år 2005  
  
 utarbetat en strategi för hur sektorns aktörer gemensamt ska  
  
 kunna nå sektorsmålen avseende generell hänsyn. (På grund av  
  
 stormens påverkan har samtliga ej uppnått målet, men ska  
  
 senast under 2006 nå detta mål.)  
  
 8 Brev till Skogsutredningen, Skogsstyrelsen, 2006-04-06.  
  
 9 Cirkulär B1:2005, Skogsstyrelsen 2004-10-08. 
  
 Generell hänsyn SOU 2006:81  
  
 300  
  
  Under år 2006 ska samtliga regioner börja följa upp strategin i  
  
 samverkan med sektorns aktörer.  
  
 De fem regionerna rapporterade i prognos 1, 2006 till Skogsstyrelsen  
  
 hur arbetet med de långsiktiga verksamhetsmålen fortlöper.10  
  
 Av regionernas rapporter framgår att två eller tre av fem regioner  
  
 bedömer att målet om återkoppling till entreprenörer m.fl. kommer  
  
 att nås under året. En region skriver att man har ambitionen att nå  
  
 målet men det beror på utfallet av pågående samtal med skogliga  
  
 företag och organisationer om samordningen av återkopplingen. En  
  
 annan region bedömer inte att man kommer att nå målet under  
  
 2006 med hänvisning till effekter av stormen i januari 2005 samt  
  
 oklarheter kring ansvarsfördelningen i Skogsstyrelsens nya organisation.  
  
 En tredje region menar att genomförda uppföljningsövningar  
  
 varit uppskattade men pekar på svårigheterna att få  
  
 acceptans för de resultat som presenteras. Detta gäller speciellt  
  
 naturvårdsdelen, där de skogliga företagens egna inventeringsresultat  
  
 skiljer sig märkbart från polytaxresultaten. Man har i den  
  
 regionen därför börjat frångå att diskutera polytaxens generella  
  
 resultat och metodiker kring framtagandet av resultat, till att mer  
  
 diskutera hur utförare bör prioritera naturvårdshänsynen på  
  
 objektet. En region planerar att ge privata markägare objektsvis  
  
 återkoppling av polytaxresultaten i form av brevutskick.  
  
 När det gäller utarbetandet av en strategi för hur sektorns  
  
 aktörer gemensamt ska kunna nå sektorsmålen för generell hänsyn  
  
 så rapporterar några regioner att arbetet avstannat p.g.a. Skogsstyrelsens  
  
 omorganisation men att det kommer att återupptas  
  
 under årets andra hälft. En region hänvisar till att arbetet avstannat  
  
 p.g.a. att en av de större skogliga aktörerna haft starka invändningar  
  
 mot det tillvägagångssätt som föreslagits för att återkoppla resultat,  
  
 men bedömer att arbetet med att ta fram en strategi kommer att  
  
 fullföljas under året. I de fall strategier finns så varierar former och  
  
 arbetssätt mellan regionerna och i vissa fall också mellan distrikten  
  
 inom en region.  
  
 10 Prognos nr 1 för år 2006, ett dokument vardera från de fem skogsstyrelseregionerna  
  
 skickades till Skogsstyrelsen i Jönköping i maj 2006. 
  
 SOU 2006:81 Generell hänsyn  
  
 301  
  
 18.6.3 Miljöhänsyn vid röjning och gallring  
  
 När det gäller generell hänsyn vid röjning och gallring arbetar  
  
 Skogsstyrelsen främst med rådgivning och utbildning.11  
  
 Enligt Skogsstyrelsen är det huvudsakligen röjning som tagits  
  
 upp i enskild rådgivning och kurser. Syftet har i huvudsak varit att  
  
 få markägare att röja mer. I samband med detta ges ofta rådet att  
  
 gynna löv i lämpliga partier, exempelvis kantzoner mot vattendrag  
  
 eller åkermark, och att röja bort träd från kulturlämningar.  
  
 När det gäller gallring är det, enligt Skogsstyrelsen, svårt att  
  
 jobba med lagtillsyn eftersom myndigheten inte har vetskap om  
  
 vilka objekt som ska gallras. Efter genomförd gallring kan Skogsstyrelsen  
  
 normalt inte använda sig av 30 § SVL eftersom den i stor  
  
 utsträckning bygger på att förelägganden och förbud ska ges innan  
  
 åtgärden utförs. Myndigheten kan dock kräva att stigar och vattendrag  
  
 rensas från avverkningsrester.  
  
 11 Generell hänsyn, brev till Skogsutredningen, Skogsstyrelsen, 2006-06-21. 
  
 303  
  
 19 Skogens sociala värden  
  
 19.1 Direktiven  
  
 I regeringens direktiv till Skogsutredningen 2004 slås det fast att  
  
 ett hållbart nyttjande av skogen har en bred ansats vilket bl.a.  
  
 innebär att den omfattar sociala aspekter. Friluftsliv, fiske, jakt och  
  
 turism anges vara några viktiga former för nyttjande av skogsmark.  
  
 Begreppet skogens sociala värden används inte i direktiven. Däremot  
  
 anges det att skogen och skogsnäringen ska vara ekonomiskt,  
  
 socialt, kulturellt och ekologiskt hållbar.  
  
 19.2 Skogens sociala värden – något om begreppets  
  
 innebörd  
  
 Det senaste decenniets skogspolitiska diskussioner har i många  
  
 stycken dominerats av meningsutbyten som tar sin utgångspunkt i  
  
 avvägningen mellan skogspolitikens två jämställda mål – miljömålet  
  
 och produktionsmålet. I huvudsak har dessa diskussioner handlat  
  
 om hur en långsiktigt bärkraftig virkesproduktion ska kunna förenas  
  
 med ett bevarande av biologisk mångfald.  
  
 De senaste åren har emellertid frågan om skogens sociala värden  
  
 klättrat på den skogspolitiska dagordningen. Det som brukar kallas  
  
 skogspolitikens tredje ben har fått allt större uppmärksamhet.  
  
 Inledningsvis kan det emellertid vara på sin plats med ett resonemang  
  
 om vad begreppet skogens sociala värden egentligen omfattar.  
  
 I Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitiken  
  
 (SUS 2001) slogs det fast att skogens sociala värden bör handla om  
  
 värden som bidrar till samhällets välfärd.1 En ytterlighet är den vida  
  
 betydelsen som innefattar människans samlade nytta av vad skogen  
  
 har att erbjuda i form av olika nyttigheter.  
  
 1 Beltran, Mckay, Skogens sociala värden, (Skogsstyrelsen rapport 8J, SUS2001), 2001. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 304  
  
 Denna vida syn skulle således innebära att begreppet omfattar  
  
 alla värden som bidrar till människans välfärd, dvs. naturupplevelser,  
  
 kulturell förankring, rekreation, estetik, folkhälsa, bär,  
  
 svamp, jakt, arbetstillfällen och infrastruktur. En viss insnävning av  
  
 begreppet skulle kunna vara att man endast åsyftar olika sätt att  
  
 nyttja skogen som inte har med företagsekonomisk avkastning att  
  
 göra. En ännu snävare definition inkluderar endast skogens roll  
  
 som rekreationskälla.  
  
 Den definition som används i ovan nämnda rapport är emellertid  
  
 att skogens sociala värden innefattar de värden som bidrar till det  
  
 stora flertalets välfärd och som inte avser värden som skogens  
  
 virkesproduktion och skogens betydelse för den biologiska mångfalden  
  
 genererar.  
  
 De dokument som refereras i detta kapitel kan, i linje med de  
  
 resonemang som förs ovan, grunda sig på en mer eller mindre vid  
  
 definition av vad som avses med begreppet skogens sociala värden.  
  
 19.2.1 Socialt hållbart skogsbruk  
  
 Tankarna om en socialt, ekonomiskt och ekologiskt hållbar utveckling  
  
 uttrycktes vid FN:s konferens om miljö och utveckling i Rio  
  
 de Janeiro 1992. För skogens del var det främst inom de s.k.  
  
 skogsprinciperna som hållbarhetsfrågorna behandlades.2 Ett grundläggande  
  
 ställningstagande i dessa principer är att skog och skogsmark  
  
 bör förvaltas på ett hållbart sätt för att tillgodose nuvarande  
  
 och kommande generationers sociala, ekonomiska, ekologiska,  
  
 kulturella och andliga mänskliga behov. Den helhetstanke som  
  
 genomsyrar konceptet gör det dock svårt och inte heller önskvärt  
  
 att peka ut vissa produkter och tjänster som särskilt förknippade  
  
 med den sociala dimensionen.  
  
 19.3 Svenskarna och skogen  
  
 19.3.1 Livskvalitet och skogsbesök  
  
 I början av år 2005 genomförde analysföretaget Kairos Future AB  
  
 en kund- och intressentanalys åt Skogsstyrelsen. Inom ramen för  
  
 2 Dessa icke-bindande principer är övergripande till sin karaktär slår bl.a. fast att skogsfrågor  
  
 måste behandlas i ett holistiskt perspektiv. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 305  
  
 studien ställdes ett antal enkätfrågor till allmänheten om deras syn  
  
 på skogen och olika skogsfrågor.3  
  
 Av svaren framgick det att hela 40 % av respondenterna ansåg  
  
 det vara absolut nödvändigt för livskvaliteten att komma ut i skog  
  
 och mark. Ytterligare nära 40 % uppgav att det är nödvändigt för  
  
 dem. Endast 4 % ansåg att skogen inte alls har betydelse för deras  
  
 livskvalitet.  
  
 Det visade sig också att skogen har minst betydelse för de äldsta  
  
 och yngsta åldersgrupperna. I dessa grupper var det dock ändå runt  
  
 tre fjärdedelar som ansåg att den är viktig för livskvaliteten.  
  
 19.3.2 Skogens roll för folkhälsan viktig  
  
 Den svenska allmänheten anser att skogens viktigaste roll är att  
  
 tillgodose folkhälsoaspekter följt av hänsynen till biologisk  
  
 mångfald. Något lägre prioriterat kommer skogens betydelse för  
  
 kulturmiljöer, friluftslivet och efterfrågan på skogsråvara.  
  
 Resultaten visar tydligt att skogen som traditionell produktionsresurs  
  
 är lågt prioriterad i förhållande till skogens sociala och  
  
 biologiska värden. Det är bara jakt och fiske samt rennäringens  
  
 intressen som anses vara mindre viktiga än behovet av skogsråvara.  
  
 19.3.3 Många vistas i skogen varje vecka  
  
 Brown undersökning visade att 74 % av respondenterna angav att  
  
 de vistas i skogen minst en gång i veckan. I en undersökning från  
  
 1997 som refereras av Brown uppgav 48 % att de vistades i skogen  
  
 minst varje vecka och 58 % minst varannan vecka.  
  
 Av studien från 2005 framgick det att promenader är det  
  
 vanligaste skälet till skogsvistelse. Över 90 % hade angivit att de  
  
 promenerar i skogen minst en gång per år och 45 % att de gör det  
  
 någon gång i veckan. Närhet till skogsområden verkar ha betydelse  
  
 för hur ofta man promenerar i skogen. Nästan 60 % av alla som bor  
  
 på landsbygden promenerar i skogen någon gång i veckan, medan  
  
 3 Kairos Future AB, Kund- och intressentanalys, slutrapport, 2005-03-31. Frågorna ingick  
  
 som en del i undersökningen Ditt land, Ditt liv som genomförs regelbundet av FSI,  
  
 Forskningsgruppen för samhälls- och informationsstudier. Enkäten skickades per post till  
  
 ett oberoende slumpmässigt urval av Sveriges befolkning i åldrarna 1679 år. Totalt  
  
 besvarades frågorna av drygt 900 personer under perioden januari-mars 2005. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 306  
  
 bara 34 % av storstadsborna gör det. Var femte landsbygdsbo gör  
  
 det varje dag medan motsvarande siffra för storstadsborna var 6 %.  
  
 Den näst vanligaste sysselsättningen i skogen är andra former av  
  
 motionsaktiviteter än promenader. Drygt en fjärdedel av  
  
 respondenterna hade angivit att de motionerar i skogen minst  
  
 någon gång i veckan.  
  
 19.3.4 Svamp och bär  
  
 Svamp- och bärplockning är också aktiviteter som engagerar  
  
 allmänheten. Nästan tre av fyra (70 %) gör detta minst någon gång  
  
 om året. De flitigaste svamp- och bärplockarna finner man i mindre  
  
 tätorter och på landsbygden. Bortsett från storstäderna är dock  
  
 skillnaderna mellan olika delar av landet ganska små. Det trots att  
  
 drygt hälften av storstadsborna plockar svamp och bär minst någon  
  
 gång per år.  
  
 Ungefär en tredjedel av respondenterna angav att de någon gång  
  
 varje år är i skogen för att jaga eller fiska. Jakt och fiske är vanligare  
  
 bland dem som bor på landsbygden. Cirka 45 % av landsbygdsborna  
  
 angav att de jagar eller fiskar någon gång per år, medan  
  
 motsvarande andel i storstäderna var en femtedel.  
  
 19.3.5 Vilken skog är det som nyttjas?  
  
 Brown undersökning visade att den typ av skog som används oftast  
  
 är parkliknande skog i tätortsmiljö. Minst 45 % av befolkningen  
  
 besöker en sådan skog minst en gång i veckan. Ser man användningen  
  
 på årsbasis dominerade andra typer av tätortsnära skogar.  
  
 Undersökningen visade också att skogsmark längre bort än fem  
  
 kilometer från tätorter var relativt välbesökta åtminstone om man  
  
 såg till användandet på årsbasis. Mest förvånade var Brown över att  
  
 40 % av respondenterna angav att de besöker det som i undersökningen  
  
 betecknades otillgänglig naturskog minst en gång per  
  
 år.4  
  
 4 Av förklarliga skäl är det storstadsbor och boende i större tätorter som främst använder de  
  
 tätortsnära skogstyperna, medan de mer avlägsna skogstyperna mest används av boende på  
  
 landsbygd och mindre orter. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 307  
  
 19.3.6 Inte så ofta och kortare tid i skogen  
  
 Det är, enligt Brown undersökning, något fler som vistades mer  
  
 sällan i skogen i dag än för fem år sedan, och det är också något fler  
  
 som anser att de är i skogen under kortare perioder i dag än vad de  
  
 var i början av 2000-talet.  
  
 Studien indikerade att de som bor i större tätorter anser att de  
  
 vistas mindre i skogen än tidigare, medan de som bor i mindre  
  
 tätorter och på landsbygden anser att de vistas oftare i skogen.  
  
 De flesta ansåg att de tillbringar ungefär lika mycket tid i skogen  
  
 nu som tidigare även om det gick att skönja en tendens till att fler  
  
 vistas kortare perioder i skogen.  
  
 19.4 Skogens sociala värden i en skogspolitisk återblick  
  
 1992 års skogspolitiska kommitté ansåg det vara troligt att skogens  
  
 betydelse för naturupplevelser, rekreation och turism skulle öka på  
  
 kort sikt. 
  
 5 Speciellt skulle detta gälla mer tätbefolkade områden. I  
  
 kommitténs förslag till ny skogspolitik nämndes emellertid mycket  
  
 lite om skogens sociala betydelse.6  
  
 I de mål som föreslogs i 1993 års skogspolitiska proposition gavs  
  
 skogens sociala dimension dock ytterligare vikt. Det föreslogs att  
  
 kulturmiljövärden liksom estetiska och sociala värden ska värnas. I  
  
 1993 års förslag kunde man också läsa att skogen skulle innehålla  
  
 tillräckliga arealer skogsmark lämpad för rekreation och  
  
 friluftsliv.7  
  
 19.4.1 SUS 2001  
  
 I den utvärdering av skogspolitiken som den dåvarande Skogsvårdsorganisationen  
  
 genomförde i början av 2000-talet (SUS 2001)  
  
 behandlades skogens sociala värden i en särskild delrapport. 
  
 8  
  
 Rapporten utmynnade i den sammanfattande slutsatsen att det  
  
 sociala utnyttjandet av skogen har ändrat karaktär. Jakt, bär- och  
  
 svampplockning liksom andra nyttoinriktade verksamheter har  
  
 5 SOU 1992:76.  
  
 6 Beltran, Mckay, Skogens sociala värden, (Skogsstyrelsen rapport 8J, SUS2001), 2001.  
  
 7 Prop. 1992/93:226, s. 29.  
  
 8 Beltran, Mckay, Skogens sociala värden, (Skogsstyrelsen rapport 8J, SUS2001), 2001. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 308  
  
 ersatts av att människor allt oftare visats i skogen utan annan avsikt  
  
 än att koppla av, ströva eller kontemplera.  
  
 Vidare konstaterades det att den nya skogspolitikens ledord  
  
 frihet under ansvar hade möjliggjort både mångbruk och  
  
 mångfald i skogsbruket. Detta skapar, enligt rapporten, en större  
  
 variation i skogen vilket vanligen gynnar de sociala värdena.  
  
 I rapporten framhölls det vidare att en brist i gällande skogspolitik  
  
 och skogsvårdslag är att skogens sociala värden inte är  
  
 jämställda med de skogspolitiska målen om bevarande av biologisk  
  
 mångfald och skogsproduktion. Risken med detta ansågs vara att  
  
 de sociala värdena ges en lägre prioritet i skogbruket än de båda  
  
 andra målen. Samtidigt hävdades att vissa aktörer ser en risk i att en  
  
 uppgradering av skogens sociala värden skulle innebära nya och  
  
 hårdare hänsynskrav på det ekonomiska skogsbruket. Enligt vad  
  
 som anförs i rapporten hävdar en del mot den bakgrunden att det  
  
 är rimligt att sociala hänsyn i första hand tas i det offentligt ägda  
  
 skogarna och i tätortsnära områden där det mesta rekreationsutnyttjandet  
  
 förekommer.  
  
 19.4.2 2002 års skrivelse En samlad naturvårdspolitik  
  
 I regeringens skrivelse om naturvårdspolitiken framhölls att  
  
 människans behov av natur- och kulturupplevelser, rekreation och  
  
 att känna närhet till naturen är en del av den sociala dimensionen  
  
 av hållbar utveckling. Regeringen framhöll att friluftsliv bidrar till  
  
 en god folkhälsa och välbefinnande genom ett kostnadseffektivt  
  
 förebyggande hälsoarbete. Mot den bakgrunden ansåg regeringen  
  
 att friluftslivets intressen måste få väga tyngre än vad som hittills  
  
 har varit fallet vid planering och användning av mark och vattenområden.9  
  
 Regeringen ansåg även att friluftslivet och andra sociala  
  
 intressen bör få ökad vikt vid bedömningen av vilka marker som är  
  
 mest värda att skydda inom jord- och skogsbruket.  
  
 Vidare framhöll regeringen att skogens betydelse för naturupplevelser  
  
 och friluftsliv bör ses som ett värde som skogen producerar  
  
 och att metoder som syftar till att ytterligare anpassa skogsbruket  
  
 till friluftslivets intressen bör utvecklas och tillämpas.  
  
 9 Skr. 2001/02:173. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 309  
  
 19.5 Skogens sociala värden i dagens skogspolitik  
  
 19.5.1 Skogspolitikens miljömål och Levande skogar  
  
 Skogspolitikens miljömål säger bl.a. att Skogens kulturmiljövärden  
  
 samt dess estetiska och sociala värden skall värnas. I miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar anges att Skogen och skogsmarkens  
  
 värde för biologisk produktion skall skyddas samtidigt som den  
  
 biologiska mångfalden bevaras samt kulturmiljövärden och sociala  
  
 värden värnas.  
  
 År 2004 genomfördes en fördjupad utvärdering av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar. Utvärderingen utmynnade bl.a. i ett antal  
  
 förslag från Skogsstyrelsen i syfte att förbättra måluppfyllelsen. I  
  
 den skrivelse som Skogstyrelsen sedermera överlämnade till  
  
 Miljömålsrådet i februari 2005 konstaterades det att några av dessa  
  
 förslag ej eller endast delvis hade genomförts.10 Bland dessa  
  
 märktes ambitionen att utveckla och initiera insatser för att lyfta  
  
 fram skogens sociala värden. Skogsstyrelsen angav vidare att man  
  
 hade för avsikt att lämna ytterligare förslag till åtgärder på detta  
  
 område under år 2005.  
  
 19.5.2 De skogliga sektorsmålen  
  
 Som redan har beskrivits i kapitel 4 har Skogsstyrelsen utöver de  
  
 övergripande skogspolitiska målen tagit fram ett antal skogliga  
  
 sektorsmål i samråd med olika skogliga intressenter. I sektormålens  
  
 övergripande målbild anges bl.a. att skogsbruket tar hänsyn till  
  
 människors olika former av nyttjande av skogen inom ramen för  
  
 allemansrätten och medverkar till att tillgängligheten för människors  
  
 vistelse i skogen är god. Skogen inbjuder, enligt målbilden,  
  
 till besök och socialt nyttjande av skilda slag för såväl närboende  
  
 som långväga gäster. Genom att skogslandskapets skönhetsvärden  
  
 och dess tillgänglighet för friluftsliv och turism värnas, ges allemansrätten,  
  
 enligt målbilden, ett stort värde och skogens potentiella  
  
 betydelse för människors välbefinnande tas tillvara.  
  
 10 Skogsstyrelsen, Redovisning av åtgärder för att nå miljömålet Levande skogar till Miljömålsrådet,  
  
 2005-02-01. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 310  
  
 Kortsiktiga mål med social inriktning  
  
 Totalt innehåller sektorsmålen tretton kortsiktiga mål som har  
  
 delats in i tre grupper. I gruppen mångbruk och sociala värden  
  
 finns två kortsiktiga mål med inriktning mot skogens sociala  
  
 värden. Båda avser tätortsnära skogar:  
  
  År 2010 har skogsvårdsstyrelserna tecknat samarbetsdokument  
  
 med 80 % av kommunerna rörande tätorter med minst 10 000  
  
 innevånare. Dokumentet uttrycker de gemensamma långsiktiga  
  
 ambitionerna rörande nyttjandet av de tätortsnära skogarna för  
  
 att bättre tillgodose människors behov av rekreation.  
  
  Senast år 2008 har skogssektorn genomfört ett rikstäckande  
  
 utbildningsprogram om särskild hänsyn till skogens sociala  
  
 värden i tätortsnära skogar. Programmet riktas till skogsägare  
  
 av tätortsnära skogar (enskilda, kommunala, statliga, skogsbolag)  
  
 och till berörda tjänstemän och organisationsföreträdare.  
  
 Ett utbildningsprogram ska finnas framtaget 2006.  
  
 I anslutning till den första målpunkten betonas att de tätortsnära  
  
 skogarna är av stor strategisk betydelse för medborgarnas  
  
 rekreation och hälsa och att kommunernas egna skogar är en  
  
 särskilt värdefull tillgång i det avseendet. Vidare framhålls att  
  
 skogarna bör skötas enligt mångbruksmodellen där rekreationsaspekterna  
  
 tillmäts stor vikt och kan tillåtas dominera. Vid  
  
 utformningen av samarbetsdokumentet bör stor öppenhet eftersträvas  
  
 där frivilligorganisationer, skogsbrukets företrädare, andra  
  
 berörda myndigheter och representanter för de närboende inbjuds  
  
 att delta. Samarbetet ska resultera i en förstärkt och löpande dialog  
  
 med markägarna, ett ökat behov av rekreationsanpassade skogsbruksplaner,  
  
 nya medel för planering och skötsel av skogarna samt  
  
 behov av ny kompetens för skötseln av skogarna och för  
  
 information till allmänheten.  
  
 När det gäller den andra målpunkten framhålls det bl.a. att  
  
 skogens sociala värden, särskilt i tätortsnära skogar, kommer att  
  
 öka i betydelse och att det därför är viktigt att stärka skogssektorns  
  
 kompetens på detta område. Det utbildningsprogram som ska tas  
  
 fram ska öka kunskapen om rekreation och om den hänsyn till  
  
 friluftsliv som kan och bör tas i de tätortsnära skogarna samt att  
  
 öka förståelsen mellan olika intressenter, särskilt på det lokala 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 311  
  
 planet. Även skötselmetoder, planinstrument och informationsteknik  
  
 kommer att ingå i utbildningsprogrammet.  
  
 19.5.3 Miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö  
  
 Miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö innebär i ett generationsperspektiv  
  
 bl.a. att natur- och grönområden med närhet till  
  
 bebyggelsen och med god tillgänglighet värnas så att behovet av  
  
 lek, rekreation, lokal odling samt ett hälsosamt lokalklimat kan  
  
 tillgodoses.  
  
 I ett av miljökvalitetsmålets sju delmål anges det att fysisk planering  
  
 och samhällsbyggande senast år 2010 ska grundas på program  
  
 och strategier för hur grön- och vattenområden i tätorter och  
  
 tätortsnära områden ska bevaras, vårdas och utvecklas för såväl  
  
 natur- och kulturmiljö- som friluftsändamål, samt hur andelen  
  
 hårdgjord yta i dessa miljöer fortsatt begränsas.  
  
 I miljömålspropositionen från våren 2005 gjorde regeringen  
  
 bedömningen att det krävs fortsatta åtgärder för att nå delmålet.11  
  
 En viktig åtgärd är, enligt regeringen, att uppmuntra fler kommuner  
  
 att ta fram heltäckande kommunala naturvårdsprogram, som  
  
 också innefattar friluftslivets intressen.  
  
 19.5.4 Regeringens skrivelse om skogspolitiken  
  
 I den senaste skrivelsen om skogspolitiken konstaterade regeringen  
  
 att 1993 års skogspolitik utgår från ovan refererade ställningstaganden  
  
 som gjordes vid FN:s konferens om miljö och utveckling i  
  
 Rio de Janeiro 1992 om hållbar utveckling.12 Regeringens betonade  
  
 också att ett antal samhällsfaktorer gör att det finns skäl att  
  
 uppmärksamma skogens sociala betydelse mer än hittills i genomförandet  
  
 av skogspolitiken.  
  
 11 Prop. 2004/05:150.  
  
 12 Skr. 2003/04:39. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 312  
  
 Skogens betydelse för folkhälsa och välbefinnande  
  
 Regeringen betonade att skogsmiljön bidrar till att minska stress,  
  
 lugna oro och öka det mentala välbefinnandet. Regeringen ansåg  
  
 därför att skogens roll som en plats för hälsobefrämjande motion  
  
 och rekreation bör tas bättre tillvara.  
  
 Vidare konstaterade regeringen att många saknar en naturlig  
  
 kontakt med skog och natur eller har svårt för att komma ut i  
  
 skogen. Detta kan t.ex. gälla funktionshindrade eller invandrare.  
  
 Regeringen menade också att många barn kommer allt längre bort  
  
 från en naturlig miljö. Detta uppfattades som negativt för barnens  
  
 förståelse för natur och skog och medvetenhet om dess betydelse.  
  
 Den tätortsnära skogens betydelse  
  
 Regeringen betonade att det är i de tätortsnära skogsområdena som  
  
 mer än hälften av alla skogsbesök sker och att dessa områden har  
  
 stor betydelse för friluftsliv och naturkontakt. De tätortsnära områdena  
  
 kan, enligt regeringen, kräva anpassningar av skogsskötselmetoder  
  
 och modeller för att hantera olika intressen. Då drygt  
  
 hälften av den tätortsnära skogsmarksarealen är kommunägd har  
  
 kommuner och landsting, enligt regeringen, ett stort ansvar för att  
  
 ta hänsyn till friluftslivets behov i sin skogsbruksplanering.  
  
 Satsning på lokal och kommunal naturvård  
  
 I budgetpropositionen för 2004 föreslog regeringen en satsning på  
  
 lokal och kommunal naturvård i form av ett särskilt program.  
  
 Genom programmet kan projekt ges högst 50 % i statsbidrag till de  
  
 bidragsberättigade delarna av projektet. Åtgärder för att förbättra  
  
 förutsättningarna för friluftsliv i skogsmiljöer bör, enligt regeringen,  
  
 passa väl in i ett sådant program. Programmet gäller under  
  
 åren 2004 till 2006 och omfattar totalt 300 miljoner kronor. Under  
  
 åren 2004 och 2005 beslutade länsstyrelserna om bidrag till närmare  
  
 tusen olika projekt. Drygt 400 av dessa hade anknytning till  
  
 friluftsliv.13  
  
 13 Skr. 2005/06:205. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 313  
  
 Naturturism som inkomstkälla  
  
 I skrivelsen om skogspolitiken konstaterade regeringen att  
  
 turismen är en av de näringar i Sverige som bedöms ha störst  
  
 utvecklingspotential. Naturturism  den form av turism där natur och  
  
 kulturmiljön är en förutsättning för verksamheten  kan, enligt  
  
 regeringen, bredda inkomstbasen för markägarna eller entreprenören.  
  
 Detta kan i sin tur förbättra förutsättningarna att bo och  
  
 verka i glesbygd.  
  
 De sociala värdena och skyddade områden  
  
 Regeringen framhöll att det är bra om flera intressen kan tillgodoses  
  
 vid områdesskydd. Skogens sociala dimension, de skyddade  
  
 områdenas betydelse för friluftslivet och det ökande behovet av  
  
 att bevara tätortsnära natur bör därför, enligt regeringens uppfattning  
  
 väga tungt när ett områdes skyddsvärde ska bedömas.  
  
 Statens skogar  
  
 Enligt vad regeringen anförde i skrivelsen ska statens skogar  
  
 förvaltas på ett föredömligt sätt bl.a. när det gäller hänsyn sociala  
  
 värden. Regeringen framhöll att förvaltningen av statens skogar kan  
  
 ha stor betydelse för att utveckla den lokala turistnäringen liksom  
  
 natur- och kulturturism.  
  
 19.5.5 Satsning på besöksnäringen  
  
 I juli 2006 presenterade regeringen en kommande satsning på  
  
 besöksnäringen.14 Regeringen angav att den har för avsikt att  
  
 intensifiera satsningarna på Sverige som turistland, tillsammans  
  
 med näringens olika intressenter. Tanken var att under hösten 2006  
  
 bjuda in besöksnäringen till att delta i arbetet med att ta fram ett  
  
 strategiprogram för branschen.  
  
 I regeringens underlag till satsningen konstateras bl.a. att antalet  
  
 anställda i besöksnäringen växer samtidigt som sysselsättnings14  
  
 Näringsdepartementet, Regeringen satsar på besöksnäringen, pressmeddelande  
  
 2006-07-03. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 314  
  
 graden inom bl.a. skogsbruket minskar.15 Många gånger sker denna  
  
 utveckling på samma ort och ställe. Regeringen anger att mot den  
  
 bakgrunden kan besöksnäringen spela en viktig roll för  
  
 utvecklingen i hela Sverige.  
  
 Bland de frågor som regeringen anser vara viktiga att lyfta in i  
  
 samtalen med besöksnäringen ekoturism. Regeringen konstaterar  
  
 att Sverige ligger i frontlinjen när det gäller hållbar utveckling vilket  
  
 anses vara en konkurrensfördel som ska utnyttjas även i besöksnäringen.  
  
 Regeringen framhåller också att allemansrätten gör det  
  
 svenska utbudet på ekoturismområde unikt.  
  
 19.6 Skogsvårdslagen och andra rättsliga styrmedel  
  
 Av SVL:s portalparagraf (1 §) framgår att Skogen är en nationell  
  
 tillgång som skall skötas så att den ger god avkastning samtidigt  
  
 som den biologiska mångfalden behålls. Vid skötseln skall hänsyn  
  
 tas även till andra allmänna intressen. Enligt Skogsstyrelsen tolkas  
  
 formuleringen god avkastning som avkastning i form av virkesproduktion.16  
  
 Med dagens utveckling av exempelvis natur- och  
  
 jaktturism anser Skogsstyrelsen att är det tänkbart att även avkastningar  
  
 från sådan verksamhet ska kunna inräknas i tolkningen av  
  
 uttrycket god avkastning.  
  
 I den analys som gjordes av skogens sociala värden i samband  
  
 med genomförandet av SUS 2001 konstaterades det att formuleringarna  
  
 i SVL:s portalparagraf innebär en tydlig prioritering bland  
  
 skogens olika värden. Skogens sociala värden har, enligt vad som  
  
 anförs i rapporten, en mycket svagare ställning i skogsvårdslagstiftningen  
  
 än skogsproduktionsvärdet och värdet av biologisk mångfald.17  
  
 Vidare konstaterades det att de sociala värdena till viss del  
  
 tillgodoses i SVL:s hänsynsparagraf (30 §), och ligger delvis bakom  
  
 motiven till bevarandet av ädellövskog (2228 §). Skogens sociala  
  
 värden påverkas dock även indirekt av andra bestämmelser i  
  
 skogsvårdslagstiftningen. Det gäller exempelvis krav på avverkning.  
  
 När det gäller hänsynsparagrafen (30 § SVL) anges i Skogsstyrelsens  
  
 föreskrifter att stigar ska rensas från avverkningsrester  
  
 och lagas när det behövs för framkomligheten. Vidare framgår det i  
  
 15 Näringsdepartementet, Regeringens program för besöksnäringen, 2006-07-03.  
  
 16 Skogsstyrelsen, Frågor och svar om skogens sociala värden, skrivelse, 2006-04-25.  
  
 17 Beltran, Mckay, Skogens sociala värden, (Skogsstyrelsen rapport 8J), 2001. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 315  
  
 allmänna råd att framkomligheten på allmänt nyttjade stigar, stigar  
  
 av kulturhistoriskt intresse samt permanenta spår och leder inte får  
  
 försvåras genom körskador eller lämnade avverkningsrester. Markberedning  
  
 och plantering får inte utföras på sådana stigar eller  
  
 leder.  
  
 I föreskrifter och allmänna råd räknas exempel på värdefulla  
  
 kulturmiljöer och biotoper upp. Någon motsvarande uppräkning  
  
 finns inte när det gäller områden av betydelse för skogens sociala  
  
 värden. Detta kan möjligen förklaras av att begreppet hänsyn till  
  
 naturvården i rubriken till nämnd bestämmelse i SVL har givits en  
  
 tolkning som främst handlar om bevarande av biologisk mångfald.  
  
 Noterbart är också att det inte ställs några krav i 14 § SVL på att  
  
 hänsyn till sociala värden ska redovisas i samband med avverkningsanmälan.  
  
 19.6.1 Rekreationsanpassad skötsel och skogsvårdslagen  
  
 I det underlag som låg till grund för arbetet med de skogliga  
  
 sektorsmål som antogs våren 2005 framhålls det att skogsvårdslagen  
  
 formellt, genom hänsynsparagrafen (30 §), bara ger möjlighet  
  
 till en mindre och generell inskränkning i skogsbruket i ett tätortsnära  
  
 område.18 Å andra sidan har markägarna stora möjligheter att  
  
 anpassa skötseln på frivillig grund. Det anges vidare att frågan om  
  
 hur långt en markägare kan gå i ambitionen att rekreationsanpassa  
  
 sitt skogsbruk utan att hamna i konflikt med lagen till stor  
  
 del beror på omständigheterna. Det konstateras exempelvis att SVL  
  
 tillämpas mindre strikt i ett skogsområde som utnyttjas intensivt  
  
 för rekreationsändamål. Förlängda omloppstider anges normalt  
  
 inte vara något problem i lagens mening. Vidare framhålls det att  
  
 SVL ger skogsägaren förhållandevis stora marginaler när det gäller  
  
 gallring och blädningsliknande avverkningsformer.  
  
 Kommunerna kan ofta med stöd av annan lagstiftning än SVL  
  
 och med olika planinstrument hålla en hög ambitionsnivå rörande  
  
 den anpassade skötseln. Här anges exempelvis att 3 § SVL om att  
  
 skog kan tas i anspråk för annat ändamål än virkesproduktion  
  
 sannolikt gör det möjligt med mer långtgående skötselåtgärder för  
  
 att exempelvis gynna friluftslivet.  
  
 18 Abbott, Schwartz, Russo, Roth och Sims, Skogliga sektorsmål - förutsättningar  
  
 och bakgrundsmaterial, (Skogsstyrelsen, rapport 11/2005). 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 316  
  
 Rekreationsanpassad skötsel av tätortsnära skog kan dock riskera  
  
 att hamna i konflikt med SVL på privatägd mark. Störst anges  
  
 risken vara att den rekreationsanpassade skötseln står i strid med  
  
 SVL:s krav på föryngring. Gläntor kan vara önskvärt i den  
  
 tätortsnära skogen liksom sådana trädslag som normalt inte kan  
  
 räknas som huvudplantor. Trädslagsvalet styrs då inte av artens  
  
 produktionsförmåga utan snarare främst av dess skönhetsvärde.  
  
 Gläntor eller annan luckighet kan innebära att krav på anläggning  
  
 av skog inträder. Alternativa föryngringsmetoder som blädning,  
  
 luckhuggning, två- och flerskiktade huggningsformer kan också  
  
 vara intressanta i tätortsnära områden. Sådana alternativa brukningsformer  
  
 och dess förhållande till SVL behandlas närmare i  
  
 betänkandets kapitel 9.  
  
 19.6.2 Allemansrätten, miljöbalken och PBL  
  
 Skogens sociala värden påverkas även av annan lagstiftning än SVL.  
  
 En grundläggande förutsättning för det stora flertalets nyttjande av  
  
 skogen är allemansrätten. Sedan 1994 är allemansrätten inskriven i  
  
 grundlagen. I regeringsformens stadgas det att Alla ska ha tillgång  
  
 till naturen enligt allemansrätten. Allemansrätten innebär en  
  
 begränsad rätt för var och en att färdas över annans mark och  
  
 tillfälligt uppehålla sig där. Med rätten följer krav på hänsyn och  
  
 varsamhet; mot natur och djurliv, mot markägare och mot andra  
  
 människor ute i naturen.19  
  
 Även miljöbalken berör dessa frågor. De allmänna hänsynsregler  
  
 som gäller för alla som nyttjar naturen och allemansrätten återfinns  
  
 i miljöbalkens 2 och 7 kap. I 3 kap. 6 § miljöbalken framgår det att  
  
 mark- och vattenområden samt fysisk miljö i övrigt som har  
  
 betydelse från allmän synpunkt med hänsyn till friluftslivet ska  
  
 skyddas så långt möjligt mot åtgärder som påtagligt kan skada  
  
 natur- eller kulturmiljön. Behovet av grönområden i tätorter och i  
  
 närheten av tätorter ska särskilt beaktas. Är områdena av riksintresse  
  
 för exempelvis friluftslivet ska de skyddas mot åtgärder.  
  
 I 4 kap. 2 § miljöbalken räknas ett antal områden upp inom vilka  
  
 turismens och friluftslivets, främst det rörliga friluftslivets, intressen  
  
 särskilt ska beaktas vid bedömningen av tillåtligheten av  
  
 exploateringsföretag eller andra ingrepp i miljön. Utöver dessa  
  
 områden svarar Naturvårdsverket i samarbete med bl.a. länsstyrel19  
  
 www.naturvardsverket.se 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 317  
  
 serna för ytterligare urval av områden som anges vara av riksintresse  
  
 för friluftslivet.20  
  
 I miljöbalken finns också regler för områdesskydd som kan  
  
 användas för att säkerställa skogsområden som är viktiga för  
  
 friluftslivet. Flera kommuner använder exempelvis naturreservat  
  
 som ett medel att säkerställa skogs- och kulturmarksområden som  
  
 anses vara värdefulla för friluftslivet.  
  
 Det viktigaste rättsliga instrumentet i den fysiska planeringen är  
  
 annars plan- och bygglagen (PBL). Enligt PBL ska all planläggning  
  
 beakta natur- och kulturvärden. PBL ger kommunerna stora  
  
 frihetsgrader att påverka den tätortsnära skogens användning  
  
 liksom tillgången till naturmark för friluftutnyttjande. I varje  
  
 kommun ska det, enligt 1 kap. 3 § PBL finnas en översiktsplan.  
  
 Översiktsplanen ska bl.a. ge vägledning för beslut om användningen  
  
 av mark- och vattenområden. I planen ska riksintressen  
  
 enligt 3 eller 4 kap. miljöbalken anges särskilt och det ska framgå  
  
 hur kommunen avser att tillgodose dessa riksintressen.  
  
 19.6.3 Avtal för att värna skogens sociala värden  
  
 Utöver möjligheterna att värna skogens sociala värden genom att  
  
 använda vissa i miljöbalken angivna formella former för skydd av  
  
 skogsmark torde avtalsformen vara ett alternativ när en kommun  
  
 vill säkerställa att ett skogsområde inte brukas på ett sådant att det  
  
 rörliga friluftslivets intressen hotas.  
  
 Enligt uppgift från Skogsstyrelsen är det emellertid svårt att  
  
 använda det befintliga naturvårdsavtalsinstrumentet för detta  
  
 ändamål.21 Skogsstyrelsens linje är att naturvårdsavtal ska användas  
  
 så att de tydligt avser biologiska värden med utgångspunkt i  
  
 Levande skogars delmål 1. Skogsstyrelsen har vid flera tillfällen  
  
 försökt lansera andra typer av avtal för värnande bl.a. av sociala  
  
 värden. Dessa alternativ beskrivs ytterligare i detta betänkandes  
  
 kapitel 14.  
  
 20 Enligt www.naturvardsverket.se (2006-09-11) har 215 områden på detta sätt utsetts som  
  
 riksintressanta för friluftslivet.  
  
 21 Skogsstyrelsen, Frågor och svar om skogens sociala värden, skrivelse till Skogsutredningen  
  
 2004, 2006-04-25. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 318  
  
 19.6.4 Strategin för formellt skydd av skogsmark  
  
 I regeringens proposition Svenska miljömål – delmål och åtgärdsstrategier  
  
 framhölls det att de skyddade områdenas betydelse för  
  
 friluftslivet och det ökade behovet av att bevara tätortsnära natur  
  
 bör väga tungt när ett områdes skyddsvärde ska bedömas.  
  
 22  
  
 Bevarandevärdena för friluftslivets intressen, tätortsnära miljö,  
  
 skogens kulturmiljöer m.m. ska i möjligaste mån samordnas med  
  
 skyddet av biologisk mångfald i skogslandskapet för att uppnå  
  
 synergieffekter.  
  
 Skogens sociala värden berörs också i den nationella strategi för  
  
 skydd av skogsmark som togs fram i samarbete mellan Naturvårdsverket  
  
 och Skogsstyrelsen och som presenterades i juni  
  
 2005. 
  
 23 Strategin slår fast att det i arbetet med formellt skydd ska  
  
 eftersträvas lösningar som innebär att målet för skydd och vård kan  
  
 uppnås utan inskränkningar som är mer ingripande än vad som  
  
 krävs för att uppnå ett preciserat syfte. Skogsområden som är  
  
 värdefulla för friluftsliv och kulturmiljövård men som saknar  
  
 skogsbiologiska värdekärnor bedöms i många fall kunna skötas  
  
 med förstärkt naturhänsyn utan större inskränkningar i pågående  
  
 markanvändning.  
  
 Vidare framhölls behovet av att skydda de områden som redovisats  
  
 inom ramen för regeringsuppdrag om tätortsnära natur i  
  
 Stockholms och i Västra Götalands län. Bevarandevärden för  
  
 friluftsliv och kulturmiljö vägs också in i den prioriteringsmodell  
  
 som förordas i strategin. Skogar med höga naturvärden och som  
  
 samtidigt har värden för rekreation, friluftsliv och folkbildning ges  
  
 hög prioritet, i synnerhet om de ligger tätortsnära.  
  
 19.7 Skogsstyrelsens arbete med skogens sociala  
  
 värden  
  
 19.7.1 Uppdrag att se över skogens sociala värden  
  
 I regleringsbrevet för år 2003 gav regeringen Skogsstyrelsen i  
  
 uppdrag att redovisa hur skogens värden bättre kan tas tillvara för  
  
 att främja den sociala dimensionen av hållbar utveckling samt hur  
  
 skogsvårdsstyrelserna genom sin verksamhet kan bidra till detta.  
  
 22 Prop. 2000/01:130.  
  
 23 Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen, Nationell strategi för formellt skydd av skogsmark,  
  
 juni 2005. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 319  
  
 Uppdraget redovisades i december 2003 och ska, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 ses som en första avsiktsförklaring angående myndighetens  
  
 syn på arbetet med skogens sociala värden.24 Av redovisningen  
  
 framgår att Skogsvårdsorganisationen (numera Skogsstyrelsen)  
  
 har som mål att bli Sveriges bästa myndighet i frågor  
  
 rörande skogens sociala värden. Myndigheten menade att skogens  
  
 sociala värden framför allt kan värnas och utvecklas om den  
  
 tätortsnära naturen skyddas från utarmning av rekreationsvärden  
  
 och från att exploateras för annat ändamål. Rekreation bör, enligt  
  
 vad som anförs i rapporten, vara det överordnade målet för skötsel  
  
 och användning av den tätortsnära skogen. Mot den bakgrunden  
  
 framhölls även att ökad kunskap om planering och skötsel bör  
  
 eftersträvas hos såväl skogliga aktörer som stadsplanerare. Vidare  
  
 betonades att den tätortsnära skogen är en lämplig arena för  
  
 aktiviteter som ökar allmänhetens kunskap och engagemang om  
  
 skogens olika värden men även för åtgärder som motverkar ohälsan  
  
 i samhället. Även naturturism och regional utveckling kan, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, ses som aktiviteter som stärker den sociala dimensionen  
  
 för hållbar utveckling i skogen.  
  
 Skogsstyrelsen angav att barn och ungdomar, människor i behov  
  
 av rehabilitering samt nya svenskar kommer att vara prioriterade  
  
 målgrupper för myndighetens arbete för att stärka den sociala  
  
 dimensionen under de närmaste åren. Enligt vad som också anförs i  
  
 rapporten [rymmer] en större satsning på skogens sociala värden  
  
  en tillväxtpotential för SVO.  
  
 De verksamheter som kommer att prioriteras av myndigheten är  
  
 enligt rapporten:  
  
  att bevara och utveckla den tätortsnära skogens rekreationsvärden,  
  
  att initiera rehabiliteringsprojekt samt  
  
  att stimulera landsbygdsutveckling - naturturism.  
  
 19.7.2 Myndighetens instruktion och regleringsbrev  
  
 I Skogsstyrelsens instruktion omnämns inte uttryckligen skogens  
  
 sociala värden i den uppräkning av frågor som myndigheten ska  
  
 ägna särskild uppmärksamhet (2 §).25  
  
 24 Skogsstyrelsen, Skogens sociala värden (Meddelande 2004:3).  
  
 25 Förordning (2005:1160) med instruktion för Skogsstyrelsen. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 320  
  
 Enligt Skogsstyrelsens regleringsbrev för år 2005 ska myndighetens  
  
 arbete med skogens sociala värden och särskilt arbetet med  
  
 kommunerna om tätortsnära skogar redovisas.26 I regleringsbrevet  
  
 för år 2006 finns en något modifierad skrivning där det anges att  
  
 även arbetet om tätortsnära skogar med andra, inom respektive  
  
 kommun betydelsefulla aktörer ska redovisas.27  
  
 19.7.3 Myndighetens verksamhetsmål  
  
 Myndigheten har satt upp ett långsiktigt verksamhetsmål för de  
  
 tätortsnära skogarna i linje med det ovan refererade kortsiktiga  
  
 sektorsmålet. Verksamhetsmålet lyder:  
  
  Varje skogsvårdsstyrelse har i samarbete med kommuner (med  
  
 tätorter med fler än 20 000 invånare) och andra inom respektive  
  
 kommun betydelsefulla aktörer senast år 2006 tagit fram ett  
  
 samarbetsdokument. Detta dokument uttrycker de långsiktiga  
  
 gemensamma ambitionerna beträffande nyttjandet av de tätortsnära  
  
 skogarna.  
  
 I en redovisning till Skogsutredningen anger Skogsstyrelsen att det  
  
 i slutet av april 2006 fanns 510 färdiga samarbetsdokument.28  
  
 Arbetet med att upprätta samarbetsdokument hade, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 inneburit svårigheter av flera slag. Sveriges Kommuner  
  
 och Landsting hade inte prioriterat frågan och kommuner är  
  
 organiserade på så olika sätt att det hade varit svårt att teckna  
  
 samarbetsdokument efter en enhetlig modell. Flera kommuner  
  
 hade välkomnat Skogsstyrelsens samarbetsinvit medan andra har  
  
 haft svårt att se mervärdet med ett samarbetsdokument.  
  
 19.7.4 Myndighetens årsredovisningar  
  
 I Skogsstyrelsens årsredovisning för år 2004 angavs att SVO:s  
  
 arbete med miljökvalitetsmålet Levande skogar går in i ett nytt och  
  
 intensivt skede under år 2005 där skogens sociala värden och arbete  
  
 med de tätortsnära skogarna kommer att få fortsatt hög prioritet.  
  
 26 Näringsdepartementet, Regleringsbrev för budgetåret 2005 avseende Skogsstyrelsen inom  
  
 utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar, 2004-12-16.  
  
 27 Näringsdepartementet, Regleringsbrev för budgetåret 2006 avseende Skogsstyrelsen inom  
  
 utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar, 2005-12-20.  
  
 28 Skogsstyrelsen, Frågor och svar om skogens sociala värden, skrivelse, 2006-04-25. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 321  
  
 Samtidigt angavs det att myndigheten befann sig i en utvecklingsfas  
  
 när det gäller skogens sociala värden. Detta innebar bl.a. att man  
  
 höll på att ta fram strategier och arbetssätt för att utöka  
  
 kontakterna med allmänheten.  
  
 Utöver arbetet med att upprätta samarbetsdokument i enlighet  
  
 med ovan nämnda sektors- och verksamhetsmål omnämndes två  
  
 andra projekt. Det ena var en nationell Internetportal i samarbete  
  
 mellan SVO, kommuner och övriga intressenter. Skogsstyrelsen  
  
 underströk också att myndighetens arbete med s.k. Gröna jobb  
  
 kommer att generera viktiga erfarenheter för fortsatt arbete kring  
  
 hur en bättre folkhälsa kan uppnås med skog och natur som viktiga  
  
 ingredienser.  
  
 I Skogsstyrelsens årsredovisning för år 2005 betonades, bl.a. med  
  
 hänvisning till ovan refererad studie från analysföretaget Ali, att skogen är livsviktig som hälso- och rekreationsplats för  
  
 svenskarna. I årsredovisningen angavs det vidare att EU/LIFEprojektet  
  
 Tätortsnära skog för människan avslutades i mars 2005.  
  
 Projektet hade bl.a. resulterat i boken Naturen och hälsan samt  
  
 ett antal demonstrationsobjekt, handböcker, foldrar och  
  
 broschyrer.  
  
 Myndigheten konstaterade vidare att samarbet hade inletts med  
  
 de större kommunerna om att i ökad utsträckning utnyttja och  
  
 anpassa den tätortsnära naturen för rekreation och friluftsliv. Målet  
  
 är, enligt myndigheten, att arbetets första fas ska genomföras under  
  
 år 2006. Liksom tidigare år lyfte myndigheten fram att den  
  
 uppdragsverksamhet som myndigheten utför i form av s.k. Gröna  
  
 jobb i vissa fall har en riktning som främjar skogens sociala värden.  
  
 19.7.5 Skogsstyrelsens budgetunderlag för år 2007  
  
 I Skogsstyrelsens budgetunderlag för år 2007 refereras till ovan  
  
 nämnda undersökning av Brown. Skogsstyrelsen menar att studiens  
  
 resultat visar på den viktiga uppgift som myndigheten har att arbeta  
  
 aktivt med skogens sociala värden. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 322  
  
 19.7.6 Ytterligare ställningstagande från Skogsstyrelsen om  
  
 skogens sociala värden  
  
 I en skrivelse till Skogsutredningen från slutet av april 2006 anger  
  
 Skogsstyrelsen att det faktum att flera myndigheter och organisationer  
  
 i dag arbetar med skogen som friluftsmiljö och hälsokälla  
  
 gör att det behövs ett utökat samarbete. I samband med  
  
 övergången till enmyndighet och den omorganisation som genomförs  
  
 under år 2006 kommer myndigheten att utöka resurserna inom  
  
 ämnesområdet skogens sociala värden och stärka kompetensen bl.a.  
  
 genom nyrekrytering.  
  
 Skogsstyrelsen har sedermera initierat ett uppdrag med inriktning  
  
 att klarlägga förutsättningar och föreslå en handlingsplan för  
  
 det fortsatta arbetet med skogens sociala värden.29 Uppdraget  
  
 syftar bl.a. till att utforma ett utbildningspaket riktat till skogsägare  
  
 av tätortsnära skogar och till berörda tjänstemän och organisationsföreträdare.  
  
 Arbetet ska avrapporteras senast den 15 september  
  
 2006. Tanken är att skogens sociala värden ska få resurser och  
  
 prioritet i myndighetens arbete som balanserar mot det arbete som  
  
 är inriktat mot skogens ekonomiska och ekologiska värden.  
  
 19.8 Flera aktörer arbetar med skogens sociala värden  
  
 Skogsstyrelsen är inte den enda statliga myndigheten som arbetar  
  
 med frågor som kan anses falla in under begreppet skogens sociala  
  
 värden. Utöver Skogsstyrelsen har bl.a. Naturvårdsverket, Boverket  
  
 och Statens Folkhälsoinstitut verksamheter som anknyter till  
  
 skogens sociala värden. Även Sveriges Kommuner och Landsting,  
  
 länsstyrelserna och olika forskande institutioner har ett intresse i  
  
 dessa frågor. Några aktörers verksamheter beskrivs kortfattat  
  
 nedan.  
  
 19.8.1 Kommunerna  
  
 Den fysiska planeringen är i huvudsak en fråga för kommunerna  
  
 och kravet i PBL på en översiktsplan i varje kommun har beskrivits  
  
 ovan. Avvägningen mellan olika grad av exploatering och bevarande  
  
 av tätortsnära skogsområden är en viktig om än ofta konfliktfylld  
  
 29 Uppgift från Roberts, enhetschef, Skogsstyrelsen. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 323  
  
 uppgift för kommunerna. Kommunerna har också en betydelsefull  
  
 roll när det gäller hur förvaltningen av kommunägda skogar  
  
 tillgodoser olika intressen. I tätortsnära områden är det inte sällan  
  
 flera olika nyttjare av skogens sociala värden som ska samsas.  
  
 19.8.2 Naturvårdsverket  
  
 Friluftsfrågorna kan ses som en del av naturvårdspolitiken och  
  
 lyftes bl.a. fram i regeringens skrivelse En samlad naturvårdspolitik.30  
  
 Av 4 § Naturvårdsverkets instruktion framgår det att  
  
 myndigheten ska se till att förutsättningarna för friluftslivet  
  
 bevaras och utvecklas. Tillsammans med Länsstyrelserna arbetar  
  
 Naturvårdsverket även med det formella skyddet av skogsmark  
  
 bl.a. till gagn för tillvaratagande av skogens sociala värden (se vidare  
  
 nedan).  
  
 I maj 2003 beslutade regeringen att inrätta Friluftsrådet och  
  
 knyta det till Naturvårdsverket. Friluftsrådet ska förstärka friluftspolitiken,  
  
 ge råd till myndigheter och övriga i friluftsfrågor samt  
  
 fördela bidrag. 
  
 31  
  
 19.8.3 Länsstyrelserna  
  
 Länsstyrelserna ska enligt sin instruktion utifrån ett statligt helhetsperspektiv  
  
 samordna olika samhällsintressen inom myndighetens  
  
 ansvarsområde.32 Länsstyrelserna ska bl.a. verka inom områdena  
  
 naturvård och miljöskydd samt hållbar samhällsplanering.  
  
 Inom ramen för dessa uppgifter ingår bl.a. att beakta sådana sociala  
  
 värden som kan kopplas till skogen.  
  
 Enligt 1 kap. 8 § Plan- och bygglagen (PBL) har länsstyrelserna  
  
 tillsyn över länens plan- och byggnadsväsende och ska samverka  
  
 med kommunerna i deras planläggning. Länsstyrelserna ska enligt 4  
  
 kap. 9 § PBL avge ett yttrande över kommunernas obligatoriska  
  
 översiktsplan. Av yttrandet ska det framgå om planförslaget inte  
  
 tillgodoser riksintressen enligt 3 eller 4 kap. miljöbalken.  
  
 30 Skr. 2001/02:173.  
  
 31 Under 2004 fördelades 15 miljoner kronor till ideella friluftslivsorganisationer. År 2005  
  
 förstärktes detta belopp med tio miljoner kronor.  
  
 32 2 § Förordning (2002:864) med länsstyrelseinstruktion. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 324  
  
 19.8.4 Boverket  
  
 Boverket är central förvaltningsmyndighet bl.a. för frågor om  
  
 hushållning med mark- och vattenområden och för fysisk planering.33  
  
 Myndigheten har även ansvaret för det ovan beskrivna  
  
 miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö.  
  
 19.8.5 NUTEK och fd Turistdelegationen  
  
 Nuteks (fd Turistdelegationens) roll är bl.a. att samordna det  
  
 arbete som olika organisationer bedriver på turistområdet.34 Till  
  
 området miljö och naturnära turism räknas bl.a. utvecklingsprojekt  
  
 som kan kopplas till naturnära turism däribland sådan turism som  
  
 nyttjar skogen som arena.  
  
 Inom området miljö- och naturnära turism gav Skogsstyrelsen  
  
 och Turistdelegationen för ett par år sedan ut en skrift som ger tips  
  
 och information till markägare med intresse av att engagera sig i  
  
 turismverksamhet.35  
  
 19.8.6 Folkhälsopolitiken och Statens folkhälsoinstitut  
  
 Ett av folkhälsopolitikens målområden betecknas Ökad fysisk  
  
 aktivitet. I regeringens senaste skrivelse om arbetet inom nämnt  
  
 politikområde, erinrades om de tydliga beröringspunkterna mellan  
  
 naturvårds- och friluftspolitiken och folkhälsopolitiken när det  
  
 gäller målområdet Ökad fysisk aktivitet.36 Kopplingen till arbetet  
  
 mot en hållbar utveckling bör, enligt regeringen, också framhållas,  
  
 dvs. att friluftslivet är starkt sammanlänkat med den sociala  
  
 dimensionen av hållbar utveckling.  
  
 Den statliga myndigheten på folhälsoområdet – Statens folkhälsoinstitut  
  
  gör visserligen inget självständigt arbete med inriktningen  
  
 mot skogens betydelse för folkhälsan men beröringspunkterna  
  
 är många.37 Myndigheten agerar i dessa frågor främst genom  
  
 33 www.boverket.se  
  
 34 Vid årsskiftet 2005/2006 upphörde Turistdelegationen som självständig myndighet.  
  
 Delegationens uppgifter överfördes till Nutek och VisitSweden (fd Sveriges Rese- och  
  
 Turistråd AB).  
  
 35 Turistdelegationen och Skogsstyrelsen, Skogen och turismen – en gren av naturturismen -  
  
 En informations- och idéskrift för markägare och turistföretagare från Turistdelegationen och  
  
 Skogsstyrelsen (Skogsstyrelsens förlag, 2001).  
  
 36 Skr. 2005/06:205.  
  
 37 Uppgifter från Peterson, Folkhälsoinstitutet, 2006-06-15. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 325  
  
 att vara representerat i det ovan nämnda statliga Friluftsrådet.  
  
 Tillsammans med Naturvårdsverket har Folkhälsoinstitutet även  
  
 skickat en skrivelse till Skolverket i syfte att kvalitetssäkra ämnet  
  
 Friluftsliv i skolundervisningen. Under hösten 2006 kommer  
  
 myndigheten att undersöka hur olika myndigheter kan samverka i  
  
 syfte att främja ett aktivt friluftsliv.  
  
 19.9 Andra aktörer om sociala värden  
  
 19.9.1 Sveaskog AB  
  
 Sveaskog AB förvaltar 4,6 miljoner ha mark och cirka 20 % av  
  
 Sveriges produktiva skogsmark. Mot den bakgrunden föreslog  
  
 regeringen i budgetpropositionen för 2005 att Sveaskog AB bör  
  
 kunna bedriva utökad verksamhet inom området naturturism,  
  
 rekreation och upplevelser. Huvudtanken är att mark ställs till  
  
 förfogande för privata entreprenörer. Därigenom nyttjas statens  
  
 mark bättre för att skapa arbetstillfällen i glesbygd. Riksdagen  
  
 biföll förslaget.38  
  
 I april 2005 kompletterades Sveaskogs bolagsordning med  
  
 följande uppdrag: Bolaget ska bedriva verksamhet inom området  
  
 naturbaserad turism, i första hand genom upplåtelse av mark och  
  
 vatten till entreprenörer. Verksamheten ska bedrivas på affärsmässiga  
  
 villkor.  
  
 I april 2005 bildade Sveaskog dotterbolaget Sveaskog Naturupplevelser  
  
 AB.39 Till bolaget har man överfört den verksamhet som  
  
 tidigare bedrevs i moderbolaget kring bl.a. upplåtelser för jakt och  
  
 fiske. I dotterbolagets uppgifter ingår att:  
  
  Förvalta och utveckla upplåtelser av mark och fiskevatten till  
  
 privatpersoner och föreningar på uppdrag av Sveaskog och  
  
 eventuellt andra markägare.  
  
  Bidra till utvecklingen av naturbaserad turism genom att ställa  
  
 mark till förfogande för entreprenörer och skapa förutsättningar  
  
 för entreprenörernas utveckling och marknadsföring.  
  
  Samordna arbetet med naturbaserad turism på statens marker.  
  
 38 Prop. 2004/05:1, utgiftsområde 21, bet. 2004/05:NU1.  
  
 39 Den fortsatta redovisningen av Sveaskogs arbete i detta avsnitt bygger på uppgifter från  
  
 Pace, informationschef, Sveaskog AB, 2006-06-20. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 326  
  
 Sveaskog Naturupplevelser kommer inledningsvis att fokusera på  
  
 att utveckla naturbaserad turism i Norr- och Västerbotten.  
  
 Bolaget har inlett ett samarbete med SLU i Umeå samt Mittuniversitetet  
  
 och European Tourism Research Institute (ETOUR),  
  
 genom finansiering av två professurer inom turism. Vidare har  
  
 Sveaskog även etablerat samarbete med olika statliga och privata  
  
 aktörer för att utveckla en marknadsplats där lokala entreprenörer  
  
 kan marknadsföra och sälja sina tjänster. Marknadsplatsen lanseras  
  
 under hösten 2006.40  
  
 19.9.2 LRF Skogsägarna41  
  
 LRF Skogsägarna anser att skogens sociala och kulturella värden är  
  
 viktiga. När det gäller särskilda hänsyn för folkhälsa och friluftsliv  
  
 är bedömningen dock att det är förhållandevis begränsade arealer  
  
 nära tätorter som berörs. Enligt LRF Skogsägarna kan ett  
  
 skogsbruk med ökad tillväxt bedrivas på resten av skogsmarken  
  
 utan att komma i konflikt med friluftslivet eller turismen.  
  
 Organisationen anser vidare att lokal samverkan oftast borgar  
  
 för att olika verksamheter kan stötta varandra. En fråga som, enligt  
  
 LRF Skogsägarna, måste vidareutvecklas, är nyttjandet av skogsmark  
  
 för kommersiell turism eller annan liknande verksamhet, som  
  
 inte faller under allemansrätten.  
  
 Senare års fokus på skogens sociala värden gör, enligt LRF  
  
 Skogsägarna, att skogspolitikens produktions- och miljömål blir  
  
 för begränsat. Organisationen förordar i stället att man utgår ifrån  
  
 ett ekonomiskt, ekologiskt och socialt hållbart skogsbruk som  
  
 målformulering.  
  
 Vidare ger man begreppet skogens sociala värden en bred uttolkning  
  
 och menar att det även bör omfatta landsbygdsutveckling,  
  
 med arbetstillfällen och arbetsmiljöfrågor inom skogsnäringen.  
  
 Organisationen framhåller vikten av att dessa frågor ses ur ett  
  
 helhetsperspektiv och inte begränsas till tätortsnära skogar för friluftsliv.  
  
 40 Marknadsplatsen kommer att ha adressen www.inatur.se.  
  
 41 Bygger på uppgifter i ett underlag från LRF Skogsägarna. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 327  
  
 19.9.3 Södra  
  
 I ett förslag till vägledning för skogsägareföreningen Södras arbete  
  
 med mångbruk slås det fast att det inte råder något tvivel om att  
  
 människor mår bra av att vistas i skog och mark.42 Samtidigt  
  
 betonas det att skötsel och brukande inte står i motsats till detta.  
  
 Södras grundinställning är att mångfalden enskilda skogsägare är en  
  
 garant för god hushållning med skogen; för produktion och miljö. I  
  
 likhet med LRF Skogsägarna avvisar Södra bestämt att naturreservat  
  
 används för att skydda skogsmark mot skogsbruk för att  
  
 på så sätt gynna friluftslivet. Enligt Södra är skötsel av skogen nära  
  
 tätorter, om än med särskild hänsyn, en garanti för en upplevelserik  
  
 och strövvänlig skog.  
  
 Värdet av att människor kan använda skog och natur för att öka  
  
 sitt välbefinnande och förbättra sin hälsa ska, enligt Södras uppfattning,  
  
 tas tillvara. Föreningen anser dock att det måste ske  
  
 utifrån de förutsättningar som ägaren av marken bedömer som  
  
 rimliga. Att visa hänsyn till markägaren anser föreningen vara en  
  
 grundbult i det allemansrättsliga nyttjandet.  
  
 Södra framhåller att insatser för ett ökat friluftsliv på enskild  
  
 mark uteslutande måste ske på frivillig väg, genom civilrättsliga  
  
 avtal där kommunen och markägaren är parter. Tas enskild mark i  
  
 anspråk och brukandet av skogen försvåras måste detta kompenseras  
  
 ekonomiskt. Södra anser också att det måste utvecklas tidsbegränsade  
  
 skötselavtal som kan användas för åtgärder i skogen  
  
 som syftar till att främja ett aktivare friluftsliv och som samhället är  
  
 berett att ersätta. Enligt Södras mening uppfyller t.ex. inte  
  
 nuvarande naturvårdsavtal dessa kriterier.  
  
 Södra framhåller att friluftslivet inte får bli en huvuduppgift för  
  
 Skogsstyrelsen. Föreningen anser att utvecklingen av det man  
  
 betecknar upplevelsesegmentet i första hand i stället måste vara en  
  
 uppgift för markägare tillsammans med friluftslivets organisationer,  
  
 kommuner och naturvårdsstiftelser.  
  
 42 Södra, Förslag till vägledning vid Södras arbete med medlemsstöd kring mångbruk och  
  
 skogsgården, 2006-06-28. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 328  
  
 19.9.4 FRISAM  
  
 Friluftsorganisationer i samverkan (FRISAM) anser att Skogsvårdslagen  
  
 (SVL) visserligen ger utrymme för hänsynstagande  
  
 gentemot friluftslivet men att detta sker i begränsad omfattning. 
  
 43  
  
 FRISAM föreslår därför i en skrivelse till Skogsutredningen ett  
  
 antal förändringar av SVL för att friluftslivets samt skogens sociala  
  
 och estetiska värden ska beaktas i större utsträckning.44  
  
 Rodriguez anser bl.a. att det bör övervägas om den tätortsnära  
  
 skogen bör undantas från SVL:s bestämmelser och att andra  
  
 produktionsvärden än de som kopplas till virkesproduktion därigenom  
  
 får större tyngd i dessa områden.  
  
 19.9.5 Friluftsfrämjandet  
  
 Friluftsfrämjandet anser att SVL i högre grad måste ta hänsyn till  
  
 att produktion av skog inte bara är produktion av massa och  
  
 timmer.45 Organisationen anser att SVL bör förändras så att  
  
 rekreation och friluftsliv lyfts fram som exempel på intressen som  
  
 har hög samhällsnytta och som därför ska respekteras där praktiskt  
  
 skogsbruk bedrivs. Skogsmarkens tillgänglighet måste stärkas och  
  
 framkomligheten på avverkad eller gallrad mark måste, enligt  
  
 Friluftsfrämjandet, förbättras.  
  
 19.9.6 Skogsindustrierna46  
  
 Skogsindustrierna betonar att alla genom allemansrätten har  
  
 tillträde till skog och mark. Många markägare utsträcker dessutom  
  
 denna rätt till att ge allmänheten möjlighet att nyttja de enskilda  
  
 skogsbilvägarna, vilket gör stora skogsområden tillgängliga som  
  
 annars skulle vara svåra att nå.  
  
 Skogsindustrierna understryker att myndigheter inte kan ställa  
  
 sådana krav på hänsyn till rekreation och friluftsliv att pågående  
  
 markanvändning avsevärt försvåras. Krav utöver denna begränsning  
  
 43 FRISAM är en paraplyorganisation för 19 friluftsorganisationer i Sverige. Dessa har  
  
 tillsammans cirka 1 700 000 medlemmar.  
  
 44 FRISAM, Synpunkter från Rodriguez till Skogsutredningen, skrivelse, 2005-10-05.  
  
 45 Friluftsfrämjandet, Yttrande med anledning av Skogsutredningens pågående arbete, 2006-0330.  
  
 46 Avsnittet bygger på uppgifter från Day, skogsdirektör, Skogsindustrierna, 200606-29 
  
 . 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 329  
  
 innebär rätt till intrångskompensation för markägaren. Skogsindustrierna  
  
 anser att när det gäller naturvård, t.ex. biotopskydd,  
  
 finns väl etablerade rutiner för att kompensera markägare för  
  
 restriktioner i skogsbruket. Arbetssättet är mindre väl utvecklat när  
  
 det gäller skogens sociala värden och resurserna för att kompensera  
  
 markägare är väsentligt mer begränsade i de fallen.  
  
 Skogsindustrierna konstaterar också att ett mer kommersiellt  
  
 nyttjande av skog för rekreation, friluftsliv och naturturism håller  
  
 på att växa fram. Organisationen anser att skogsbruk ofta är en  
  
 förutsättning för naturturism, framför allt genom branschens  
  
 investeringar i skogsbilvägar och annan infrastruktur. Samtidigt  
  
 understryker man att om verksamheten utnyttjar skogen i högre  
  
 grad än vad som har stöd i allemansrätten, så måste villkoren för  
  
 detta regleras i avtal med markägaren. Detsamma gäller om den  
  
 som bedriver skogsturistisk verksamhet ställer större krav på  
  
 hänsyn av markägaren än vad som stadgas i SVL.  
  
 Skogsindustrierna framhåller även att staten som en stor  
  
 skogsägare bör känna ett särskilt ansvar för att erbjuda möjligheter  
  
 till rekreation och friluftsliv i skogsmiljö.  
  
 19.10 Åtgärder för att främja nyttjandet och för att  
  
 stärka de sociala värdenas ställning  
  
 I de rapporter som på senare år har behandlat skogens sociala  
  
 värden lyfts flera olika åtgärder fram i syfte att främja nyttjandet av  
  
 dessa värden samt för att stärka deras ställning.47 Några av dessa  
  
 åtgärder beskrivs kortfattat i följande avsnitt.  
  
 19.10.1 Säkra tillgången på och rekreationskvaliteten i  
  
 tätortsnära natur  
  
 Planering och skötsel av de tätortsnära skogarna ska som överordnat  
  
 mål inriktas på att göra denna miljö så optimal som möjligt  
  
 för människors vardagsrekreation. Traditionell virkesproduktion  
  
 och naturvårdsarbete bör därför underordnas rekreationsaspekterna.  
  
 47 Se bl.a. Beltran, Mckay, Skogens sociala värden, (Skogsstyrelsen rapport 8J), 2001 och  
  
 Skogsstyrelsen, Skogens sociala värden (Meddelande 2004:3). 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 330  
  
 19.10.2 Stimulera till sektorsövergripande samarbete  
  
 Den tätortsnära naturen finns ofta i området mellan stad och land.  
  
 Likaså kan man säga att den ligger i gränslandet mellan olika  
  
 samhällssektorer och markanvändare. Sektorsövergripande samarbete  
  
 bör därför eftersträvas.  
  
 19.10.3 Anpassa skogarnas skötsel  
  
 Skogarnas skötsel påverkar i stor utsträckning dess sociala värde.  
  
 Den skog som under lång tid har fått utvecklats fritt attraherar  
  
 troligen inte den starkt urbaniserade människa som ska ge sig ut på  
  
 en lågskopromenad. Det är inte heller säkert att den intensivt  
  
 brukade skogen faller denne flanör på läppen. Några generella  
  
 rekommendationer för skötseln i dessa områden kan dock ges:  
  
 Variation  
  
 Variationsrikedom är den kanske viktigaste målsättningen för att  
  
 sociala önskemål på skogen ska kunna infrias. Med variation avses  
  
 bl.a. att skogen rymmer bestånd med olika ålder, olika trädslag  
  
 (dels i blandningar och dels i trädslagsrena bestånd), olika täthet  
  
 och höjdskiktning. Friluftsfrämjandet anser att en sådan skog  
  
 svårligen kan skötas som man traditionellt producerar timmer och  
  
 massa.  
  
 Framkomlighet  
  
 De sociala värdena är starkt knutna till attraktivitet och  
  
 tillgänglighet. Skogen ska mot den bakgrunden helst vara välskött  
  
 utan avverkningsrester eller andra trädrester som kan hindra  
  
 framkomligheten. Markberedning, vilthägn och täta ungskogar är  
  
 andra faktorer som minskar skogens framkomlighet. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 331  
  
 Stabilitet och vitalitet  
  
 Skogen ska vara stabil och vital så att drastiska förändringar  
  
 undviks. Skogen bör därför skötas med hänsyn till risken för  
  
 storm-, svamp- och insektsskador.  
  
 Beständighet  
  
 Skötseln bör utformas så att den innebär så få ingrepp som möjligt  
  
 samt att dessa sker skonsamt. Avverkningar och virkestransporter  
  
 bör ske på ett sådant sätt att varken träd eller mark skadas.  
  
 Markvegetationen bör vårdas  
  
 Markvegetationens utveckling bör beaktas vid skogens skötsel.  
  
 Fält- och bottenskiktet kräver speciell omtanke i skogar som  
  
 används flitigt för rekreationsändamål.  
  
 Estetisk hänsyn  
  
 Estetiska hänsyn bör få väga tungt vid alla skogsbruksåtgärder i  
  
 rekreationsskogar. Vid hyggesupptagning bör större upplevelsemässiga  
  
 hänsyn tas med avseende på hyggesform, storlek,  
  
 utläggning och naturhänsyn.  
  
 19.10.4 Lär av andra länder  
  
 Sverige har mycket att lära av övriga Europa när det gäller att stärka  
  
 skogars sociala betydelse. Tyskland, Frankrike och Holland nämns  
  
 som länder med lång historia när det gäller forskning och aktivt  
  
 arbete för att utveckla dessa värden.  
  
 Noterbart i sammanhanget är att frågor om skogens sociala  
  
 värden var mycket omdiskuterade i samband med att man  
  
 utformade gällande skogsprogram i Finland.48 Den slutliga visionen  
  
 i skogsprogrammet på detta område var Uthållig välfärd från  
  
 skogar med mångfald. Målet i det finska skogsprogrammet är att  
  
 48 Uppgifter från Gibbs Lähteenoja, bitr. avdelningschef, Skogsavdelningen, Finska Jord och  
  
 skogsbruksministeriet, 2006-05-08. 
  
 Skogens sociala värden SOU 2006:81  
  
 332  
  
 användningen och skyddet av skogarna beaktar de traditionella  
  
 användningsformerna och främjar den mångomfattande materiella  
  
 och andliga välfärd som skogarna ger.  
  
 19.10.5 Öka kunskapen hos viktiga aktörer  
  
 För att bevara och förstärka rekreationsvärdet i den tätortsnära  
  
 skogen krävs en klar målsättning och anpassad skötsel. De som  
  
 förvaltar tätortsnära natur bör därför informeras om hur olika  
  
 skogsbruksåtgärder bör utföras för att de sociala värdena ska  
  
 bevaras eller förstärkas.  
  
 19.10.6 Initiera folkligt deltagande  
  
 Nyttjandet av skogens olika sociala värden kan i bland stå i konflikt  
  
 med varandra. Detta sker inte minst i tätortnära områden där  
  
 nyttjandebelastningen oftast är hårdast. Mot den bakgrunden finns  
  
 det ett behov av att utveckla dialogen mellan medborgarna och  
  
 markägare. Detta kan minska konflikter men även öka den lokala  
  
 delaktigheten och förankringen.  
  
 19.10.7 Förstärk kunskapen hos allmänheten  
  
 Många svenskar som utnyttjar skogen för rekreation har  
  
 begränsade kunskaper om skogen som livsmiljö för mängder av  
  
 arter och som virkesproduktionsresurs. Det kan finnas flera skäl  
  
 och möjligheter att försöka förstärka denna kunskap i de breda  
  
 folklagren. Bland de möjligheter som Skogsstyrelsen nämner i sin  
  
 rapport om skogens sociala värden återfinns bl.a. förslag om en  
  
 förstärkning av Skogen i skolan49, ett ökat samarbete med  
  
 naturskolor, särskilda insatser riktade mot nya svenskar samt en  
  
 utökning av den mot allmänheten riktade informationssatsningen  
  
 Skogens dag.  
  
 49 Skogen i Skolan har sedan 30 år fungerat som ett samarbetsprogram mellan skogsbruket  
  
 och skolvärlden. Årligen deltar omkring 15 000 lärare och 120 000 elever i olika aktiviteter. 
  
 SOU 2006:81 Skogens sociala värden  
  
 333  
  
 19.10.8 Främja mångbruk  
  
 Mångbruk av skogen kan öka skogsägares intäkter. Åtgärder på  
  
 detta område inkluderar bl.a. satsningar på ökad naturturism,  
  
 däribland jaktturism. Mångbrukstanken kan även gynnas av att  
  
 användningen av naturvårdsavtal vidgas så att även områden som  
  
 har behov av skötsel och åtgärder för att utveckla de sociala  
  
 värdena kan omfattas.50  
  
 19.10.9 Marknadsföring av skogens sociala värden  
  
 Information av olika slag är en viktig del i en allmän strävan att  
  
 popularisera skogens alla möjligheter. Tryckt material, internetbaserad  
  
 information, filmer m.m. är alla exempel som Skogsstyrelsen  
  
 nämner i sina rapporter kring skogens sociala värden som  
  
 möjliga informationskanaler. Även myndighetens lokala organisation  
  
 framhålls som resurs för spridning av information kring dessa  
  
 frågor.  
  
 19.10.10 Stimulera landsbygdsutvecklingen  
  
 Skogen har sedan länge spelat en viktig roll för landsbygdens  
  
 utveckling. Numera är emellertid antalet direkt verksamma i det  
  
 traditionella skogsbruket begränsat. Möjligheterna att på olika sätt  
  
 utnyttja skogens andra möjligheter spelar därför en allt större roll  
  
 som grund för en positiv landsbygdsutveckling. En sådan möjlighet  
  
 är naturturism.  
  
 Landsbygdsutvecklingsfrågor med koppling till skogens sociala  
  
 värden berördes i den av regeringen i juni 2006 presenterade  
  
 strategin för det nationella landsbygdsutvecklingsprogram som ska  
  
 gälla under perioden 20072013. Där konstaterades bl.a. att skog  
  
 och skogsbruk har en indirekt påverkan på landsbygden och dess  
  
 attraktionskraft genom jakt, fiske och naturturism.51 Frågor om  
  
 landsbygdsutveckling behandlas närmare i detta betänkandes  
  
 kapitel 33.  
  
 50 Alternativa avtalsformer för främjande av skogens sociala värden berörs närmare i  
  
 betänkandets kapitel 14 om olika former av skydd av skog.  
  
 51 Skr. 2005/06:87. 
  
 335  
  
 20 Miljö- och konsumentkrav  
  
 20.1 Direktiven  
  
 I direktiven pekas miljö- och konsumentkrav ut som en av de  
  
 faktorer som påverkat skogspolitiken och som av det skälet ska  
  
 analyseras.  
  
 20.2 Regeringens skrivelse  
  
 I skrivelsen om skogspolitiken gjorde regeringen bedömningen att  
  
 Sverige även i fortsättningen bör verka aktivt i pågående internationella  
  
 förhandlingar som strävar mot ett ekonomiskt, ekologiskt,  
  
 socialt och kulturellt hållbart skogsbruk i alla delar av världen.1  
  
 Regeringen ansåg att det i detta arbete är viktigt att Sverige  
  
 verkar för att miljömärkning eller certifiering av hållbart skogsbruk  
  
 är en marknadsdriven process och att miljömärkning eller  
  
 certifiering och frihandel verkar ömsesidigt stödjande i arbetet för  
  
 en hållbar utveckling.  
  
 Regeringen framhöll också att merparten av det statliga skogsbruket  
  
 är anslutet till den frivilliga certifieringsstandarden FSC.  
  
 20.3 Miljömålspropositionen  
  
 I Miljömålspropositionen från 2005 skrev regeringen att marknadsrelaterade  
  
 verktyg, t.ex. miljö- och kvalitetsmärkningar, under  
  
 senare år har blivit en viktig framgångsfaktor i miljöarbetet.2 Drivkraften  
  
 är konsumenterna och deras efterfrågan och hur de genom  
  
 aktiva val bidrar till att miljökvalitetsmålen uppnås, ansåg regeringen.  
  
 Element som oftast ingår i certifierings- eller märk1  
  
 Skr. 2003/04:39.  
  
 2 Prop. 2004/05:150. 
  
 Miljö- och konsumentkrav SOU 2006:81  
  
 336  
  
 ningssystem är krav om metoder för produktion eller fångst,  
  
 säkerställande av hållbarhet när det gäller nyttjande av resurser  
  
 såsom mark, vatten, biologiska resurser samt uppgift om ursprung  
  
 och spårbarhet. Även sociala och ekonomiska aspekter av hållbar  
  
 utveckling kan ingå.  
  
 Producenters miljömedvetenhet ett konkurrensmedel  
  
 Regeringen framhöll i propositionen att man vill använda den  
  
 drivkraft som finns i dessa marknadsrelaterade verktyg. Såväl statlig  
  
 som annan offentlig upphandling kan spela en viktig roll för att  
  
 uppnå en viss kritisk massa när det gäller t.ex. efterfrågan av miljömärkta  
  
 varor och tjänster, ansåg regeringen. Producenterna bör,  
  
 enligt regeringen, ta ansvar för att informationen till konsumenterna  
  
 blir relevant och förståelig så att konsumenterna kan göra  
  
 väl övervägda val. I takt med att konsumenterna blir medvetna om  
  
 produkters miljöpåverkan kan producenternas miljömedvetenhet  
  
 användas som ett konkurrensmedel på samma sätt som pris och  
  
 kvalitet.  
  
 Näringslivet har, enligt regeringen, en betydelsefull roll att, tillsammans  
  
 med andra relevanta aktörer inklusive olika organisationer  
  
 ge information till konsumenter och ombesörja distribution  
  
 av miljömärkta varor m.m. Inom EU och internationellt bör  
  
 Sverige verka för att miljömärkning ska ses som sådan information  
  
 om miljöfaktorer, ursprung m.m. som konsumenterna bör få del  
  
 av. Sverige bör driva att miljömärkning och liknande verktyg ska  
  
 kunna användas i miljöarbetet utan att det strider mot reglerna om  
  
 frihandel, skrev regeringen i propositionen.  
  
 20.4 Miljöcertifiering av skogsbruk  
  
 Inför och under FN:s stora miljökonferens i Rio de Janiero 1992  
  
 förespråkades från flera håll antagandet av en internationell Skogskonvention.3  
  
 Någon sådan blev det inte den gången. Efter konferensen  
  
 tog den internationella skogsdiskussionen i stället andra  
  
 vägar, såsom exempelvis. mellanstatliga skogsprocesser och skogscertifiering.  
  
 3 Svenska PEFC, Skogscertifiering , skrivelse till Skogsutredningen 2006-08-06. 
  
 SOU 2006:81 Miljö- och konsumentkrav  
  
 337  
  
 I Sverige tillämpas i dag två olika system för certifiering av  
  
 skogsbruk. Forest Stewardship Council (FSC) bildades 1993 och  
  
 Programme for the Endorsement of Forest Certification Schemes  
  
 (PEFC) bildades 1999.  
  
 Tabell 20.1 Den geografiska fördelningen av FSC- och PEFC-certifierad skog i  
  
 juni 2006  
  
 FSC  miljoner ha PEFC  miljoner ha  
  
 Europa 38 57  
  
 Nordamerika 24 127  
  
 Syd/mellanamerika 9 2  
  
 Asien Oceanien 3 6  
  
 Afrika 2 -  
  
 Totalt 76 192  
  
 Källa: Svenska PEFC.  
  
 Tabell 20.2 Cerifierad areal i juni 2006 för de två system som är verksamma i  
  
 Sverige. FSC:s 10,4 miljoner ha motsvarar 45 % av den svenska  
  
 skogsmarken, PEFC:s 6,7 miljoner ha motsvarar 29 %. Observera att  
  
 en del av arealen är certifierad enligt båda systemen  
  
 FSC PEFC Totalt  
  
 Stora skogsbolag 5.4 2.9 5.4*  
  
 Stat och kommun 4.6 0 4.6  
  
 Familjeskogsbruk, kyrkan, Skogssällskapet 0.4 3.8 3.9**  
  
 Totalt 10.4 6.7 13.9 miljoner ha  
  
 Källa: Svenska PEFC.  
  
 *Holmen, Bergvik Skog, StoraEnso och Korsnäs är certifierade enligt båda systemen. Några av  
  
 stiften är certifierade enligt FSC, andra enligt PEFC.  
  
 **Skogssällskapet är certifierade enligt båda systemen.  
  
 20.4.1 Forest Stewardship Council (FSC)  
  
 I början av 1990-talet upplevde företrädare inom skogsbruk, tillverkning,  
  
 miljö- och sociala organisationer i olika delar av världen  
  
 ett behov av att hitta ett trovärdigt system för att kunna identifiera 
  
 Miljö- och konsumentkrav SOU 2006:81  
  
 338  
  
 produkter från ansvarsfullt skötta skogar, enligt svenska FSC. 
  
 4 I  
  
 kölvattnet av FN-konferensen i Rio de Simon, 1992, stärktes även  
  
 insikten att miljö- och sociala frågor måste integreras i ekonomiska  
  
 beslut och att detta måste ske på ett transparent sätt. Som en  
  
 konsekvens grundades FSC 1993, med syfte att skapa ett  
  
 världsomspännande system för ackreditering och certifiering av  
  
 skogsbruk och produkter. Under juni 2006, täckte det FSCcertifierade  
  
 skogsbruket mer än 76 miljoner hektar i sammanlagt 72  
  
 länder och det fanns 4 929 spårbarhetscertifierade tillverkare,  
  
 importörer, tryckare etc. i 73 länder. Under första halvan av 2006  
  
 fanns 24 nationella FSC-standarder och 15 ackrediterade  
  
 certifieringsföretag.  
  
 FSC eftersträvar konsensus  
  
 FSC är en internationell, oberoende organisationen som inbegriper  
  
 ekonomiska, sociala och miljöintressen i beslut på såväl internationell  
  
 som på nationell nivå, enligt skrivelsen.  
  
 Avgörande för FSC:s trovärdighet är att det är ett system med  
  
 internationella standarder som reglerar deltagande, styrning av  
  
 certifierarnas arbete, hur virke spåras i tillverkningsprocessen,  
  
 klagomålshantering, offentlighet, utformningen och innehåll i  
  
 nationella skogsbruksstandarder m.m. De nationella skogsbruksstandarderna  
  
 kan visserligen vara anpassade till olika länders miljö,  
  
 sociala och ekonomiska förutsättningar, men grundnivån är  
  
 fastlagd med FSC:s internationella Mendez och kritierier.  
  
 Svenska FSC  
  
 Svenska FSC är en oberoende ideell förening, som är ansluten till  
  
 internationella FSC. Arbetet inom Svenska FSC finansieras med  
  
 bidrag och inga medel erhålls från certifieringen. Arbetet fokuseras  
  
 på förvaltning av skogsbruksstandarden, att säkerställa systemets  
  
 funktionalitet, att informera och marknadsföra FSC, samt att bidra  
  
 till det internationella samarbetet.  
  
 Enligt skrivelsen till Skogsutredningen står FSC som organisation  
  
 i dag inför bl.a. följande utmaningar:  
  
 4 FSC internationellt och i Sverige, skrivelse från Svenska FSC, 2006-07-04. 
  
 SOU 2006:81 Miljö- och konsumentkrav  
  
 339  
  
  Att stärka förvaltningen av systemet så att trovärdigheten  
  
 bibehållas. Detta innebär bl.a. att uppföljningen av det certifierade  
  
 skogsbruket måste stärkas i takt med att certifieringen  
  
 växer.  
  
  Att tydliggöra för politiska beslutsfattare att FSC-konceptet är  
  
 ett samhällsstärkande komplement. Beslutsfattare ser FSC  
  
 endast som ett marknadsdrivet certifieringssystem, men idén  
  
 bakom FSC är bredare än så, enligt skrivelsen från FSC.  
  
  Att bidra till att fler FSC-certifierade produkter kan väljas av  
  
 konsumenter. I Storbritannien, Nederländerna, Tyskland,  
  
 Japan och USA är FSC-certierade produkter relativt väl etablerade  
  
 som alternativ. I Sverige m.fl. länder är situationen en  
  
 annan.  
  
  Att stärka det internationella samarbetet, speciellt i ett nordsyd  
  
 perspektiv.  
  
 20.4.2 Programme for the Endorsement of Forest Certification  
  
 schemes (PEFC)  
  
 Enligt Svenska PEFC visade sig FSC-konceptet i mitten av 1990talet  
  
 passa dåligt för det svenska enskilda privatskogsbruket men  
  
 bättre för stora skogsbolag och för statligt och kommunalt ägd  
  
 skog. 
  
 5 Skogsägarnas riksförbund och Sågverkens Riksförbund, som  
  
 i hög grad köper timmer från det privata skogsbruket, anslöt sig  
  
 därför till utvecklingen av det PanEuropeiska certifieringssystemet  
  
 som har arbetet i Ministerkonferensen för skydd av Europas skogar  
  
 som grund. Enligt skrivelsen bildades Pan-European Forest  
  
 Certification (PEFC) 1999 och vidgades 2004 till det globala Programme  
  
 for the Endorsement of Forest Certification schemes (PEFC).  
  
 Internationella PEFC är ett ramverk för utveckling av nationella  
  
 skogscertifieringssystem vilka garanterar att köpare av PEFCcertifierade  
  
 produkter bidrar till bärkraftigt skogsbruk; socialt,  
  
 ekonomiskt och miljömässigt. PEFC försöker stärka imagen för  
  
 skog och öka användningen av de förny- och återvinningsbara  
  
 skogsprodukterna.  
  
 5 Svenska PEFC, Skogscertifiering , skrivelse till Skogsutredningen 2006-08-06. 
  
 Miljö- och konsumentkrav SOU 2006:81  
  
 340  
  
 PEFC bygger på ägarskapet till skogsmark, där ansvaret ligger och  
  
 konsekvenserna tas. Skogsstandarden utgår från svensk och internationell  
  
 lagstiftning/konventioner och lägger HelsingforsLissabonprocessens  
  
 6 kriterier och 104 indikationer för bärkraftigt  
  
 skogsbruk (sustainable forest mangenment, SFM) till grund.  
  
 Svenska PEFC har tre slags certifieringar:  
  
  Skogscertifiering som gäller skogsbrukandet.  
  
  Spårbarhetscertifiering som gäller organisationer som producerar  
  
 och/eller driver handel med certifierat virke, trävaror,  
  
 massa/papper eller produkter därav.  
  
  Entreprenörscertifiering som gäller fristående företag som  
  
 anlitas av certifierade skogsägare eller av virkesorganisationer  
  
 med spårbarhetscertifikat.  
  
 Skogsbrukare, entreprenörer och virkesorganisationer kan antingen  
  
 certifieras var och en, eller i grupp via ett s.k. certifieringsparaply.  
  
 Medlemmarna i Svenska PEFC utvecklar standarderna med  
  
 assistans av inbjudna parter med skogsintressen. Standarderna ska  
  
 sedan godkännas av Callahan som anlitar externa  
  
 konsulter för granskningen. Godkänd standard i Sverige lämnas  
  
 därefter till det officiella SWEDAC som godkänner och kontrollerar  
  
 (ackrediterar) de certifieringsföretag som i praktiken sedan  
  
 utför själva certifieringen på fältet.  
  
 Komponenter i certifieringssystemet är ett ledningssystem, t.ex.  
  
 ISO 14001, en standard (skogs-, spårbarhet-, entreprenör-) och ett  
  
 informationssystem som visar att spårade produkter uppfyller  
  
 skogsstandarden, ibland via flera mellanhänder och transporter. Då  
  
 huvuddelen av PEFC-dialogen gäller business to business märks  
  
 för närvarande bara en liten del av de certifierade varorna fysiskt,  
  
 men märkningen finns enligt PEFC:s skrivelse på affärskontrakt  
  
 och handlingar,.  
  
 Läget för certifierade trävaror i Sverige är, enligt Svenska PEFC  
  
 att:  
  
  Slutkonsumenternas miljöintresse för byggmateriel är lågt.  
  
  Byggföretag och brädgårdar är tveksamma till att ta några  
  
 ökade kostnader för certifierade varor.  
  
  Allmänhetens helt dominerande krav på byggmateriel är tillgänglighet,  
  
 dvs. öppettider och avstånd.  
  
  Svenska trävaror ses generellt som mycket miljövänliga. 
  
 SOU 2006:81 Miljö- och konsumentkrav  
  
 341  
  
 20.4.3 ArtDatabanken och CBM om certifiering av skogsbruk  
  
 ArtDatabanken och CBM har till Skogsutredningen framfört  
  
 följande synpunkter på certifiering av skogsbruk:  
  
  FSC (utomstående oberoende granskning) och PEFC (självkontroll)  
  
 är två olika typer av certifieringssystem.  
  
  Ska skogscertifieringen få verklig betydelse för målen för biologisk  
  
 mångfald måste nivån på kraven kunna justeras efter hand,  
  
 på liknande sätt som miljömärkning av t.ex. tvättmedel.  
  
  Det måste bli tydligare vad som är underkänt. 
  
 Statens offentliga utredningar 2006 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1. Skola  Samhälle. U. 
  
 2. Omprövning av medborgarskap. Ju. 
  
 3. Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning  
  
 i hela landet. N. 
  
 4. Svenska partnerskap – en översikt. 
  
 Rapport 1 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. N. 
  
 5. Organisering av regional utvecklingspolitik  
  
 – balansera utveckling och 
  
 förvaltning. 
  
 Rapport 2 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. N. 
  
 6. Skyddsgrundsdirektivet och svensk 
  
 rätt. En anpassning av svensk 
  
 lagstiftning till EG-direktiv 2004/83/ 
  
 EG angående flyktingar och andra 
  
 skyddsbehövande.UD. 
  
 7. Studieavgifter i högskolan. U. 
  
 8. Mångfald och räckvidd. U. 
  
 9. Kontroll av varor vid inre gräns. Fi. 
  
 10. Ett förnyat programkontor. U. 
  
 11. Spel i en föränderlig värld. Fi. 
  
 12. Rattfylleri och sjöfylleri. Ju. 
  
 13. Djurskydd vid hästavel. Jo. 
  
 14. Samernas sedvanemarker. Jo. 
  
 15. Detaljhandel med nikotinläkemedel. S. 
  
 16. Ny reglering om brandfarliga och  
  
 explosiva varor. Fö. 
  
 17. Ny häkteslag. Ju. 
  
 18. Kustbevakningens personuppgiftsbehandling.  
  
 Integritet – Effektivitet. Fö. 
  
 19. Att återta mitt språk. Åtgärder för att 
  
 stärka det samiska språket. Ju. 
  
 20. Tonnageskatt. Fi. 
  
 21. Mediernas Vi och Dom. Mediernas 
  
 betydelse för den strukturella 
  
 diskrimineringen. Ju. 
  
 22. En sammanhållen diskrimineringslagstiftning.  
  
 Del 1+2, särtryck av 
  
 sammanfattningen, lättläst sammanfattning  
  
 och daisy. Ju 
  
 23. Nya skatteregler för idrotten. Fi. 
  
 24. Avgift för matservice inom äldre- och 
  
 handikappomsorgen. S.  
  
 25. Arbetslivsresurs. Ett statligt ägt  
  
 bolag efter sammanslagning av Samhall 
  
 Resurs AB (publ) och Arbetslivstjänster. 
  
 N. 
  
 26. Sverige som värdland för internationella  
  
 organisationer. UD. 
  
 27. Stöd till hälsobefrämjande tandvård. S. 
  
 28. Nya upphandlingsregler 2. Fi. 
  
 29. Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Kunskaps- och forskningsöversikt. S. 
  
 30. Är rättvisan rättvis? Tio perspektiv på 
  
 diskriminering av etniska och religiösa 
  
 minoriteter inom rättssystemet. Ju. 
  
 31. Anställ unga! U. 
  
 32. God sed vid lönebildning – Utvärdering  
  
 av Medlingsinstitutet. N. 
  
 33. Andra vägar att finansiera nya vägar. N. 
  
 34. Den professionella orkestermusiken 
  
 i Sverige. U. 
  
 35. Värdepapper och kontrolluppgifter. Fi. 
  
 36. För studenterna ...  
  
 – om studentkårer, nationer och 
  
 särskilda studentföreningar. U. 
  
 37. Om välfärdens gränser och det villkorade  
  
 medborgarskapet. Ju. 
  
 38. Vuxnas lärande. En ny myndighet. U. 
  
 39. Ett utvidgat miljöansvar. M. 
  
 40. Utbildningens dilemma. Demokratiska 
  
 ideal och andrafierande praxis. Ju. 
  
 41. Internationella sanktioner. UD. 
  
 42. Plats på scen. U. 
  
 43. Översyn av atomansvaret. M. 
  
 44. Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan, 
  
 utbildning, avtal m.m. N. 
  
 45. Tänka framåt, men göra nu. Så stärker 
  
 vi barnkulturen. + Bilaga/rapport: 
  
 Det ser lite olika ut ... En kartläggning  
  
 av den offentligt finansierade 
  
 kulturen för barn. U. 
  
 46. Jakten på makten. Ju. 
  
 47. Ökade möjligheter till trafiknykterhetskontroller  
  
 vid gränserna. Ju. 
  
 48. Bidragsbrott. Fi. 
  
 49. Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom  
  
 – trauma, kultur, asylprocess. 
  
 UD. 
  
 50. En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 + Författningsbilaga. Fi. 
  
 51. Tillgänglighet, mobil TV samt vissa 
  
 andra radio- och TV-rättsliga frågor. 
  
 + Daisy. U. 
  
 52. Diskrimineringens retorik. En studie av 
  
 svenska valrörelser 1988–2002. Ju. 
  
 53. Partierna nominerar. 
  
 Exkluderingens mekanismer – etnicitet 
  
 och representation. Ju. 
  
 54. Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Översyn av teckenspråkets ställning. S. 
  
 55. Ny associationsrätt för försäkringsföretag.  
  
 + Författningsförslag. Fi. 
  
 56. Ansvarsfull servering – fri från 
  
 diskriminering. S. 
  
 57. En bättre tillsyn av missbrukarvården. S. 
  
 58. Sanktionsavgift i stället för straff 
  
 – områdena livsmedel, foder och djurskydd.  
  
 Jo. 
  
 59. Arbetslivets (o)synliga murar. Ju. 
  
 60. På tröskeln till lönearbete. Diskriminering,  
  
 exkludering och underordning 
  
 av personer med utländsk bakgrund. Ju. 
  
 61. Asylförfarandet – genomförandet av 
  
 asylprocedurdirektivet i svensk rätt. UD 
  
 62. Testa och öva i norra Sverige. Center i 
  
 Arvidsjaur. N. 
  
 63. Forensiska institutet. Ny myndighet för 
  
 kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri.  
  
 Ju. 
  
 64. Internationella kasinon i Sverige. En utvärdering.  
  
 Fi. 
  
 65. Att ta ansvar för sina insatser. 
  
 Socialtjänstens stöd till våldsutsatta 
  
 kvinnor. S. 
  
 66. Hästtävlingar – på lika villkor. Jo. 
  
 67. Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till 
  
 finansiering av service till sjöfolk. N. 
  
 68. Klenoder i tiden. En utredning om 
  
 samlingar kring scen och musik. U. 
  
 69. Uppföljning av kostnadsutjämningen 
  
 för kommunernas LSS-verksamhet. Fi. 
  
 70. Oinskränkt produktskydd för patent på 
  
 genteknikområdet. Ju. 
  
 71. Stöd till hälsobefrämjande tandvård 
  
 del 2. S. 
  
 72. Öppna möjligheter med alkolås. N. 
  
 73. Den segregerande integrationen. 
  
 Om social sammanhållning och dess 
  
 hinder. Ju. 
  
 74. En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 Supplement. Fi. 
  
 75. Jämställdhet i förskolan – om betydelsen 
  
 av jämställdhet och genus i förskolans 
  
 pedagogiska arbete. U. 
  
 76. Otillbörliga affärsmetoder. Jo. 
  
 77. Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. 
  
 Analyser och förslag till åtgärder. U. 
  
 78. Hälsa, vård och strukturell dis kriminering.  
  
 Ju. 
  
 79. Integrationens svarta bok. Agenda för  
  
 jämlikhet och social sammanhållning. Ju. 
  
 80. Patent och innovationer för tillväxt och 
  
 välfärtd. N. 
  
 81. Mervärdesskog. 
  
 Del 1. Förslag och ställningstaganden. 
  
 Del 2. Utredningens underlag A. 
  
 Del 3. Utredningens underlag B, bilagor. 
  
 N. 
  
 Statens offentliga utredningar 2006 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Justitiedepartementet 
  
 Omprövning av medborgarskap. [2] 
  
 Rattfylleri och sjöfylleri. [12] 
  
 Ny häkteslag. [17] 
  
 Att återta mitt språk. Åtgärder för att 
  
 stärka det samiska språket. [19] 
  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas  
  
 betydelse för den strukturella diskrimineringen.  
  
 [21] 
  
 En sammanhållen diskrimineringslagstiftning.  
  
 Del 1+2, särtryck av sammanfattningen,  
  
 lättläst sammanfattning och daisy. [22] 
  
 Är rättvisan rättvis? 
  
 Tio perspektiv på diskriminering av 
  
 etniska och religiösa minoriteter inom 
  
 rättssystemet. [30] 
  
 Om välfärdens gränser och det villkorade 
  
 medborgarskapet. [37] 
  
 Utbildningens dilemma 
  
 Demokratiska ideal och andrafierande  
  
 praxis. [40] 
  
 Jakten på makten. [46] 
  
 Ökade möjligheter till trafiknykterhetskontroller  
  
 vid gränserna. [47] 
  
 Diskrimineringens retorik. En studie av 
  
 svenska valrörelser 1988–2002. [52] 
  
 Partierna nominerar. 
  
 Exkluderingens mekanismer – etnicitet 
  
 och representation. [53] 
  
 Arbetslivets (o)synliga murar. [59] 
  
 På tröskeln till lönearbete. Diskriminering, 
  
 exkludering och underordning av  
  
 personer med utländsk bakgrund. [60] 
  
 Forensiska institutet. Ny myndighet för 
  
 kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri.  
  
 [63] 
  
 Oinskränkt produktskydd för patent på 
  
 genteknikområdet. [70]. 
  
 Den segregerande integrationen. 
  
 Om social sammanhållning och dess 
  
 hinder. [73] 
  
 Hälsa, vård och strukturell diskriminering.  
  
 [78] 
  
 Integrationens svarta bok. Agenda för  
  
 jämlikhet och social sammanhållning. [79] 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Skyddsgrundsdirektivet och svensk rätt. 
  
 En anpassning av svensk lagstiftning till 
  
 EG-direktiv 2004/83/EG angående  
  
 flyktingar och andra skyddsbehövande. [6] 
  
 Sverige som värdland för internationella 
  
 organisationer. [26] 
  
 Internationella sanktioner. [41] 
  
 Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom 
  
 – trauma, kultur, asylprocess. [49] 
  
 Asylförfarandet – genomförandet av asylprocedurdirektivet  
  
 i svensk rätt. [61] 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Ny reglering om brandfarliga och explosiva 
  
 varor. [16] 
  
 Kustbevakningens personuppgiftsbehandling.  
  
 Integritet – Effektivitet. [18] 
  
 Socialdepartementet 
  
 Detaljhandel med nikotinläkemedel. [15] 
  
 Avgift för matservice inom äldre- och 
  
 handikappomsorgen. [24] 
  
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård. [27] 
  
 Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Kunskaps- och forskningsöversikt. [29] 
  
 Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Översyn av teckenspråkets ställning. [54] 
  
 Ansvarsfull servering – fri från diskriminering.  
  
 [56] 
  
 En bättre tillsyn av missbrukarvården. [57] 
  
 Att ta ansvar för sina insatser. Socialtjänstens  
  
 stöd till våldsutsatta kvinnor. [65] 
  
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård 
  
 del 2. [71] 
  
 Finansdepartementet 
  
 Kontroll av varor vid inre gräns. [9] 
  
 Spel i en föränderlig värld. [11] 
  
 Tonnageskatt. [20] 
  
 Nya skatteregler för idrotten. [23] 
  
 Nya upphandlingsregler 2. [28] 
  
 Värdepapper och kontrolluppgifter. [35] 
  
 Bidragsbrott. [48] 
  
 En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 +Författningsbilaga. [50] 
  
 Ny associationsrätt för försäkringsföretag.  
  
 + Författningsförslag. [55] 
  
 Internationella kasinon i Sveige. En utvärdering.  
  
 [64] 
  
 Uppföljning av kostnadsutjämningen för 
  
 kommunernas LSS-verksamhet. [69] 
  
 En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 Supplement. [74] 
  
 Utbildnings- och kulturdepartementet 
  
 Skola  Samhälle. [1] 
  
 Studieavgifter i högskolan. [7] 
  
 Mångfald och räckvidd. [8] 
  
 Ett förnyat programkontor. [10] 
  
 Anställ unga! [31] 
  
 Den professionella orkestermusiken 
  
 i Sverige. [34] 
  
 För studenterna...  
  
 – om studentkårer, nationer och 
  
 särskilda studentföreningar. [36] 
  
 Vuxnas lärande. En ny myndighet. [38] 
  
 Plats på scen. [42] 
  
 Tänka framåt, men göra nu. Så stärker vi 
  
 barnkulturen. + Bilaga/rapport:  
  
 Det ser lite olika ut... En kartläggning 
  
 av den offentligt finansierade kulturen 
  
 för barn. [45] 
  
 Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra 
  
 radio- och TV-rättsliga frågor.  
  
 + Daisy. [51] 
  
 Klenoder i tiden. En utredning om samlingar 
  
 kring scen och musik. [68] 
  
 Jämställdhet i förskolan – om betydelsen 
  
 av jämställdhet och genus i förskolans 
  
 pedagogiska arbete. [75] 
  
 Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. 
  
 Analyser och förslag till åtgärder. [77] 
  
 Jordbruksdepartementet 
  
 Djurskydd vid hästavel. [13] 
  
 Samernas sedvanemarker. [14] 
  
 Sanktionsavgift i stället för straff  
  
 – områdena livsmedel, foder och 
  
 djurskydd. [58] 
  
 Hästtävlingar – på lika villkor. [66] 
  
 Otillbörliga affärsmetoder. [76] 
  
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
  
 Ett utvidgat miljöansvar. [39] 
  
 Översyn av atomansvaret. [43] 
  
 Näringsdepartementet 
  
 Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning 
  
 i hela landet. [3] 
  
 Svenska partnerskap – en översikt. 
  
 Rapport 1 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. [4] 
  
 Organisering av regional utvecklingspolitik  
  
 – balansera utveckling och förvaltning. 
  
 Rapport 2 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. [5] 
  
 Arbetslivsresurs.  
  
 Ett statligt ägt bolag efter sammanslagning  
  
 av Samhall Resurs AB (publ) och 
  
 Arbetslivstjänster. [25] 
  
 God sed vid lönebildning – Utvärdering av 
  
 Medlingsinstitutet. [32] 
  
 Andra vägar att finansiera nya vägar. [33] 
  
 Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan,  
  
 utbildning, avtal m.m. [44] 
  
 Testa och öva i norra Sverige. Center i 
  
 Arvidsjaur. [62] 
  
 Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till 
  
 finansiering av service till sjöfolk. [67] 
  
 Öppna möjligheter med alkolås. [72] 
  
 Patent och innovationer för tillväxt och 
  
 välfärd. [80] 
  
 Mervärdesskog. 
  
 Del 1. Förslag och ställningstaganden. 
  
 Del 2. Utredningens underlag A. 
  
 Del 3. Utredningens underlag B, bilagor.  
  
 [81] 
  
 SOU 2006:81 
  
 Mervärdesskog 
  
 Del 3 
  
 Utredningens underlag B 
  
 Bilagor 
  
 Slutbetänkande av Skogsutredningen 2004 
  
 Stockholm 2006 
  
 3  
  
 Innehåll  
  
 21 Den nya Skogsstyrelsen............................................ 15  
  
 21.1 Direktiven ............................................................................. 15  
  
 21.2 Skogsutredningens delbetänkande ...................................... 15  
  
 21.2.1 SVO:s interna styrning ........................................... 16  
  
 21.2.2 Rådgivning, utbildning och information................ 16  
  
 21.2.3 Uppdragsverksamheten........................................... 17  
  
 21.2.4 SVO:s tillsynsverksamhet ....................................... 17  
  
 21.2.5 Övrig verksamhet .................................................... 18  
  
 21.2.6 Ny organisationsform för SVO.............................. 18  
  
 21.3 Enmyndigheten Skogsstyrelsen........................................... 19  
  
 21.3.1 Ny organisation ....................................................... 19  
  
 21.3.2 Bibehållen lokal förankring..................................... 21  
  
 21.3.3 Reviderad verksamhet och fortsatt  
  
 förändringsarbete..................................................... 21  
  
 22 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen ........................ 23  
  
 22.1 Direktiven ............................................................................. 23  
  
 22.2 Disposition och avgränsningar ............................................ 23  
  
 22.3 Lag- och rådgivningsnivå ..................................................... 24  
  
 22.3.1 Invändningar mot tvånivåsystemet..................... 25  
  
 22.4 Måluppfyllelsemodell ........................................................... 26  
  
 22.5 Skogspolitikens mål.............................................................. 27  
  
 22.6 Uppföljning av 19982003 års sektorsmål.......................... 27  
  
 22.6.1 Mål för föryngringsavverkning............................... 28  
  
 22.6.2 Mål för beståndsanläggning .................................... 30  
  
 22.6.3 Beståndsvård ............................................................ 32 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 4  
  
 22.6.4 Viltskador .................................................................34  
  
 22.6.5 Nyckelbiotoper ........................................................35  
  
 22.6.6 Sektorsmål för naturvård och miljövärden.............37  
  
 22.6.7 Fornminnen och kulturmiljöer ...............................38  
  
 22.7 Miljökvalitetsmålet Levande skogar ....................................40  
  
 22.7.1 Delmål 1  Långsiktigt skydd av skogsmark..........40  
  
 22.7.2 Delmål 2  Förstärkt biologisk mångfald...............41  
  
 22.7.3 Delmål 3  Skydd för kulturmiljövärden................44  
  
 22.7.4 Delmål 4  Åtgärdsprogram för hotade arter ........45  
  
 22.8 Sektorsmålen för perioden 20052010................................45  
  
 22.9 Administrativa kostnader till följd av bestämmelser i  
  
 skogsvårdslagen ....................................................................45  
  
 22.10 Gränsen för svårföryngrad och fjällnära skog.....................46  
  
 23 Tillsyn enligt skogsvårdslagen ...................................49  
  
 23.1 Direktiven .............................................................................49  
  
 23.2 Tillsyn genom rådgivning enligt traditionen inom  
  
 skogspolitiken .....................................................................49  
  
 23.3 Skogsstyrelsens tillsynsuppgifter.........................................50  
  
 23.4 Ställningstaganden i delbetänkandet....................................50  
  
 23.5 Skogsstyrelsens policy för tillsynen enligt SVL..................51  
  
 23.6 Det praktiska tillsynsarbetet ................................................52  
  
 23.6.1 Avverkningsanmälan som grund för  
  
 lagtillsynen................................................................53  
  
 23.6.2 Fältbesök ..................................................................53  
  
 23.6.3 Lagråd .......................................................................53  
  
 23.6.4 Förelägganden och förbud ......................................56  
  
 23.6.5 Åtal och domar ........................................................58  
  
 23.6.6 Överklaganden .........................................................60  
  
 23.7 Skogsstyrelsens tillsyn år 2005.............................................61  
  
 23.8 Tillsyn och teknikutveckling................................................62  
  
 23.8.1 Föryngra 2005 ..........................................................62  
  
 23.8.2 Klarkort och helikoptrar .........................................62 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 5  
  
 23.9 Tillsynsutredningen.............................................................. 63  
  
 23.10 Miljösanktionsavgifter på skogsvårdslagstiftningens  
  
 område?................................................................................. 64  
  
 23.11 Certifieringens roll ............................................................... 65  
  
 24 Skogsrelaterade ägoslag ........................................... 67  
  
 24.1 Direktiven ............................................................................. 67  
  
 24.2 De skogliga ägoslagen .......................................................... 67  
  
 24.2.1 Skogsstatistisk årsbok........................................... 67  
  
 24.2.2 Internationell statistik .......................................... 68  
  
 24.2.3 Skogsvårdslagen .................................................... 69  
  
 24.2.4 Fastighetstaxeringslagen....................................... 70  
  
 24.2.5 Lantmäteriet .......................................................... 70  
  
 24.3 Tidigare översyner av de skogsrelaterade ägoslagen .......... 71  
  
 24.3.1 Skogsstyrelsens utredning 1997........................... 71  
  
 24.3.2 Regeringen om de skogliga ägoslagen ................. 72  
  
 24.4 Skogsstyrelsen om skogsrelaterade ägoslag 2005............... 72  
  
 24.4.1 Motiv och bakgrund till Skogsstyrelsens  
  
 förslag .................................................................... 74  
  
 24.4.2 Förslaget i Skogsstyrelsens rapport ..................... 76  
  
 24.4.3 Indelning av skogsrelaterade ägoslag ................... 77  
  
 24.4.4 Definition av begreppet skog ............................... 79  
  
 24.4.5 Begrepp för skogsrelaterade ägoslag.................... 80  
  
 24.4.6 Ägoslagsdefinitioner............................................. 81  
  
 24.4.7 Tillämpning och genomförande av förslaget i  
  
 Skogsstyrelsens rapport........................................ 87  
  
 24.4.8 Genomförandet av det nya systemet ................... 89  
  
 24.4.9 Kostnader .............................................................. 90  
  
 24.4.10 Konsekvenser av förslaget i Skogsstyrelsens  
  
 rapport ................................................................... 91  
  
 24.5 Impedimentens betydelse för rödlistade arter.................... 93  
  
 25 Skogs- och miljöredovisning eller krav på  
  
 skogsbruksplan?...................................................... 95  
  
 25.1 Direktiven ............................................................................. 95 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 6  
  
 25.2 Krav på skogsbruksplan före år 1993...................................95  
  
 25.3 Skogsbruksplanekravet avskaffas.........................................96  
  
 25.4 Bakgrunden till SMÖR.........................................................97  
  
 25.5 Regleringen av SMÖR i SVL................................................98  
  
 25.6 Om SMÖR i regeringens skrivelse ....................................100  
  
 25.7 Skogsstyrelsens syn på SMÖR...........................................101  
  
 25.8 Lagtillsyn och SMÖR.........................................................101  
  
 25.9 MinSkog24 och Kunskap Direkt .......................................102  
  
 25.10 Kundanpassade skogsbruksplaner .....................................103  
  
 25.11 Skogsbrukets kostnader för SMÖR ..................................104  
  
 26 Samhällets och näringens ansvar.............................105  
  
 26.1 Direktiven ...........................................................................105  
  
 26.2 Introduktion till skogspolitikens ansvarsområden...........105  
  
 26.3 Det särskilda sektorsansvaret.............................................106  
  
 26.4 Det särskilda sektorsansvaret och skogspolitiken ............107  
  
 26.4.1 Den skogspolitiska kommittén.............................107  
  
 26.4.2 1993 års skogspolitiska proposition .....................108  
  
 26.5 Skogsstyrelsen och det särskilda sektorsansvaret.............108  
  
 26.6 Naturvårdsverkets analys av det särskilda  
  
 sektorsansvaret....................................................................109  
  
 26.6.1 Sektorsansvarets innebörd.....................................110  
  
 26.7 Regeringens syn på det särskilda sektorsansvaret.............111  
  
 26.7.1 Ansvaret begränsat till miljöarbetet......................111  
  
 26.7.2 Utredning av sektorsansvaret................................112  
  
 26.8 Det allmänna sektorsansvaret och ansvaret för  
  
 skogspolitikens genomförande ..........................................112  
  
 26.8.1 Regeringen om ansvarsfördelningen inom  
  
 skogspolitiken ........................................................113 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 7  
  
 26.8.2 Om fördelningen av ansvar i  
  
 Skogsutredningens delbetänkande ....................... 114  
  
 26.8.3 Skogsstyrelsens rådgivning ................................... 114  
  
 26.9 Skogsägarnas organisationer och ansvaret för  
  
 rådgivning m.m................................................................... 116  
  
 27 Privatskogsbrukets utveckling ................................. 117  
  
 27.1 Direktiven ........................................................................... 117  
  
 27.2 Några iakttagelser från SUS 2001...................................... 117  
  
 27.3 Utvecklingen inom privatskogsbruket ............................. 118  
  
 27.3.1 Många skogsägare med små fastigheter ............... 118  
  
 27.3.2 Något fler män än kvinnor äger skog................... 119  
  
 27.3.3 Hög medelålder ..................................................... 119  
  
 27.3.4 Utbor och åbor ...................................................... 119  
  
 27.3.5 Organiserade i fyra större skogsägarföreningar .. 120  
  
 27.3.6 Självverksamhet ..................................................... 120  
  
 27.3.7 Familjeskogsbrukets lönsamhet ........................... 121  
  
 27.3.8 Förändrade attityder bland skogsbrukarna.......... 121  
  
 27.4 Konsekvenser av utvecklingen inom  
  
 privatskogsbruket............................................................... 121  
  
 27.4.1 Behov av anpassad rådgivning............................... 122  
  
 27.4.2 Utboägande och lokal ekonomi............................ 123  
  
 27.5 Skogsägarna och stormen Wolfe .................................... 123  
  
 28 Mätinstrument för de skogspolitiska målen .............. 125  
  
 28.1 Direktiven ........................................................................... 125  
  
 28.2 De skogspolitiska målen .................................................... 125  
  
 28.3 Regeringens skrivelse ......................................................... 125  
  
 28.4 Skogsstyrelsens rapport Bättre uppföljning av  
  
 biologisk mångfald i skog .................................................. 126  
  
 28.5 Befintliga mätinstrument ................................................... 126  
  
 28.5.1 Mätinstrument för det skogspolitiska  
  
 produktionsmålet .................................................. 126 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 8  
  
 28.5.2 Mätinstrument för det skogspolitiska  
  
 miljömålet...............................................................127  
  
 28.6 Behov av mätinstrument ....................................................128  
  
 28.6.1 Skogsstyrelsens bedömning ..................................128  
  
 28.6.2 Bedömning från fakulteten för  
  
 skogsvetenskap, SLU.............................................129  
  
 28.6.3 Bedömning från ArtDatabanken och Centrum  
  
 för biologisk mångfald...........................................131  
  
 28.6.4 Naturvårdsverkets bedömning..............................132  
  
 29 EU och skogen ......................................................135  
  
 29.1 Direktiven ...........................................................................135  
  
 29.2 Sverige – EU:s största skogsland .......................................135  
  
 29.3 EU och skogen – kort historik och rättsliga grunder ......135  
  
 29.4 Ingen skogspolitik men flera skogliga EUinstitutioner.........................................................................137  
  
 29.4.1 Den ständiga kommittén för skogsbruk ..............137  
  
 29.4.2 Enheten för skogsbaserad industri .......................138  
  
 29.4.3 Expertgrupper ........................................................138  
  
 29.5 Ingen skogspolitik men en skogsbruksstrategi.............139  
  
 29.5.1 Skogsbruksstrategins framtid................................139  
  
 29.6 Handlingsplan för skog ......................................................140  
  
 29.6.1 Handlingsplanen antas...........................................141  
  
 29.6.2 Konsekvenser för svenskt skogsbruk ...................141  
  
 29.7 Skogspolitik på sikt?...........................................................142  
  
 29.8 Sveriges syn på EU:s skogspolitik .....................................142  
  
 29.8.1 Inga subventioner ..................................................143  
  
 29.8.2 Framåtsyftande strategi .........................................143  
  
 29.8.3 Andra svenska aktörers uppfattning om EU:s  
  
 skogspolitik ............................................................144  
  
 29.8.4 Oro för återreglering .............................................144  
  
 29.9 Andra medlemsstaters syn på gemensam skogspolitik ....145  
  
 29.9.1 Österrike för mer skogspolitik .............................146  
  
 29.9.2 Bundsförvanten Finland vacklar........................146 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 9  
  
 29.9.3 Storbritannien och Tyskland emot .................... 147  
  
 29.10 Skogliga frågor inom andra av EU:s politikområden....... 147  
  
 29.10.1 Jordbrukspolitik.................................................. 147  
  
 29.10.2 Miljöpolitiken...................................................... 149  
  
 29.10.3 Kemikaliepolitik.................................................. 149  
  
 29.10.4 FLEGT ................................................................ 150  
  
 29.10.5 Regionalpolitiken................................................ 150  
  
 29.10.6 Klimatpolitik ....................................................... 151  
  
 29.10.7 Energipolitik........................................................ 151  
  
 29.10.8 Konkurrenspolitik .............................................. 152  
  
 29.10.9 Forskningspolitik................................................ 152  
  
 29.11 EU-medlemskapets effekter på det svenska  
  
 skogsbruket......................................................................... 153  
  
 29.12 EU-utvidgningens effekter på svensk skogsnäring.......... 153  
  
 29.13 Annan skoglig europeisk samverkan................................. 154  
  
 29.13.1 Trävarukommittén .............................................. 154  
  
 29.13.2 Ministerkonferensen för skydd av Europas  
  
 skogar................................................................... 154  
  
 29.14 EU som aktör i den internationella skogspolitiken ......... 155  
  
 29.15 Utvecklat nationellt samarbete.......................................... 156  
  
 30 Internationell skogspolitik ...................................... 157  
  
 30.1 Direktiven ........................................................................... 157  
  
 30.2 Inledning............................................................................. 157  
  
 30.3 Något om den internationella skogspolitikens  
  
 framväxt .............................................................................. 158  
  
 30.3.1 UNCED och försöket att skapa en global  
  
 skogskonvention ................................................. 158  
  
 30.3.2 Rio-konferensens skogliga uppföljare ............... 159  
  
 30.4 Några globala konventioner och avtal med skoglig  
  
 anknytning .......................................................................... 160  
  
 30.4.1 Konventionen om biologisk mångfald  
  
 (CBD).................................................................. 160  
  
 30.4.2 Klimatkonventionen och Kyotoprotokollet ..... 162 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 10  
  
 30.4.3 Ökenkonventionen (UNCCD) ...........................163  
  
 30.4.4 Världsarvskonventionen ........................................163  
  
 30.4.5 Ramsarkonventionen.............................................163  
  
 30.4.6 Konventionen om ursprungsbefolkningar och  
  
 stamfolk i självstyrande länder (ILO Nr.169) .....164  
  
 30.4.7 Internationellt avtal om tropiskt timmer  
  
 (ITTA)....................................................................165  
  
 30.4.8 Konvention för reglering av handeln med  
  
 utrotningshotade vilda djur och växter  
  
 (CITES)..................................................................165  
  
 30.5 Andra globala överenskommelser och processer..............166  
  
 30.5.1 Agenda 21...............................................................166  
  
 30.5.2 Skogsprinciperna....................................................166  
  
 30.5.3 UNFF och Det internationella  
  
 arrangemanget för skog .......................................166  
  
 30.6 Regionala konventioner och processer..............................168  
  
 30.6.1 Konventionen för skydd av europeiska vilda  
  
 djur och växter samt deras naturliga miljö   
  
 Bernkonventionen .................................................168  
  
 30.6.2 Ministerkonferensen för skydd av Europas  
  
 skogar......................................................................169  
  
 30.6.3 Baltic 21 ..................................................................170  
  
 30.6.4 Barentssamarbetet..................................................171  
  
 30.6.5 Norden – Nordiska ministerrådet ........................171  
  
 30.7 Skogsstyrelsens internationella arbete...............................172  
  
 30.8 Politik för globalt utvecklingssamarbete (PGU)..............173  
  
 30.9 Nationellt samarbete med internationella frågor..............173  
  
 31 Skog och global utvecklingspolitik ...........................175  
  
 31.1 Direktiven ...........................................................................175  
  
 31.2 Sveriges politik för global utveckling och bistånd............175  
  
 31.3 Regeringens skrivelser om politik för global  
  
 utveckling ............................................................................176  
  
 31.3.1 Klimat- och energipolitik ......................................176  
  
 31.3.2 Biologisk mångfald ................................................177 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 11  
  
 31.4 Miljömålspropositionen och den globala  
  
 utvecklingspolitiken ........................................................... 178  
  
 31.5 Sidas skogligt inriktade biståndsarbete ............................. 178  
  
 31.6 Skogsstyrelsens biståndsarbete.......................................... 179  
  
 31.6.1 Myndighetens instruktion .................................... 179  
  
 31.6.2 Regleringsbrevet .................................................... 180  
  
 31.6.3 Årsredovisningen för år 2005 ............................... 180  
  
 31.6.4 Mer internationellt arbetet.................................... 181  
  
 32 Avvägningar i andra länder ..................................... 183  
  
 32.1 Direktiven ........................................................................... 183  
  
 32.2 Regeringens skrivelse ......................................................... 183  
  
 32.3 Avvägningar i andra länder ................................................ 184  
  
 33 Skog och regional utvecklingspolitik ........................ 191  
  
 33.1 Direktiven ........................................................................... 191  
  
 33.2 Den regionala utvecklingspolitiken  en översikt ............ 191  
  
 33.2.1 Regionala utvecklingsprogram.............................. 192  
  
 33.3 EU:s strukturfonder........................................................... 192  
  
 33.4 Landsbygdspolitiken och den regionala utvecklingen ..... 193  
  
 33.5 Det nuvarande nationella  
  
 landsbygdsutvecklingsprogrammet................................... 193  
  
 33.6 Landsbygdsutveckling 2007-2013 ..................................... 194  
  
 33.6.1 Fyra axlar................................................................ 194  
  
 33.6.2 Landsbygdskommitténs och  
  
 Skogsutredningens arbete ..................................... 195  
  
 33.6.3 Den övergripande strategiska inriktningen på  
  
 nästa nationella landsbygdsprogram..................... 196  
  
 33.6.4 Strategi och program överlämnat till  
  
 Europeiska kommissionen .................................... 198  
  
 34 Forskning ............................................................. 201  
  
 34.1 Direktiven ........................................................................... 201 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 12  
  
 34.2 Regeringens skrivelse..........................................................201  
  
 34.3 Forskningens omfattning och inriktning..........................204  
  
 34.3.1 Formas kartläggning av den svenska  
  
 skogssektorsforskningen ....................................204  
  
 34.4 Effektstudie om skoglig forskning ....................................209  
  
 34.5 Skogsforskningens villkor..................................................211  
  
 34.5.1 Den forskningspolitiska propositionen .............211  
  
 34.5.2 Miljömålspropositionen......................................213  
  
 34.5.3 Sveriges lantbruksuniversitet om  
  
 forskningens villkor ............................................214  
  
 34.5.4 Skogforsk om forskningens villkor....................215  
  
 34.5.5 Skogsindustrierna................................................219  
  
 34.5.6 Svensk-europeisk skogsforskning ......................220  
  
 35 Om stormen Wolfe...............................................223  
  
 35.1 Direktiven ...........................................................................223  
  
 35.2 Skogsstyrelsens uppföljning av stormen Wolfe.............223  
  
 35.2.1 Skogsstyrelsens uppdrag .....................................224  
  
 35.2.2 Konsekvenser av stormen ...................................225  
  
 35.2.3 Fortsatt arbete efter stormen .............................227  
  
 35.2.4 Riskanpassning av skogsbruket ..........................228  
  
 35.2.5 Krisberedskap ......................................................232  
  
 35.2.6 Miljömålsrådet om stormen................................233  
  
 35.2.7 Klimat- och sårbarhetsutredningen....................234  
  
 36 Konsekvensbedömningar ........................................235  
  
 36.1 Konsekvensbedömningar enligt utredningens direktiv....235  
  
 36.2 Konsekvensbedömningar enligt  
  
 kommittéförordningen.......................................................235  
  
 36.3 Skogspolitikens mål............................................................236  
  
 36.4 Skog, klimat och energi ......................................................236  
  
 36.4.1 Underlag för skötsel............................................236  
  
 36.4.2 Utvecklad trädbränslestatistik............................237  
  
 36.4.3 Översyn av gränserna för fjällnära och  
  
 svårföryngrad skog..............................................237 
  
 SOU 2006:81 Innehåll  
  
 13  
  
 36.5 Ökad virkesproduktion...................................................... 237  
  
 36.5.1 Mål för virkesproduktionen ............................... 237  
  
 36.5.2 Definition av utländska trädslag ........................ 238  
  
 36.6 Röjning................................................................................ 238  
  
 36.7 Utarmning av biologisk mångfald ..................................... 238  
  
 36.8 Skogens vatten.................................................................... 238  
  
 36.8.1 Tillägg till 30 § skogsvårdslagen......................... 239  
  
 36.8.2 Reviderade föreskrifter ....................................... 239  
  
 36.9 Frivilliga avsättningar ......................................................... 240  
  
 36.10 Utveckla generell miljöhänsyn .......................................... 240  
  
 36.11 Skogens sociala värden ....................................................... 241  
  
 36.11.1 Föreskrifter till hänsynsparagrafen.................... 241  
  
 36.11.2 Klargörande av ansvarsområden......................... 241  
  
 36.11.3 Inte bara tätortsnära skogar ............................... 242  
  
 36.12 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen ............................... 242  
  
 36.13 Tillsyn enligt skogsvårdslagen ........................................... 242  
  
 36.14 Indelning av de skogsrelaterade ägoslagen ....................... 243  
  
 36.15 SMÖR och planplikt .......................................................... 245  
  
 36.16 EU och skogspolitiken samt andra frågor med  
  
 internationell anknytning .................................................. 245  
  
 36.17 Forskning............................................................................ 246  
  
 Bilagor  
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv ............................................................. 247  
  
 Bilaga 2 Tilläggsdirektiv.................................................................. 255  
  
 Bilaga 3 Tilläggsdirektiv.................................................................. 257  
  
 Bilaga 4 McKinsey  Company..................................................... 259  
  
 Bilaga 5 Beskrivning av olika typer av skogsbruk ......................... 359  
  
 Bilaga 6 Skogsutredningens parlamentariska referensgrupp  
  
 och rådgivande grupp........................................................ 367  
  
 Bilaga 7 Utredningens kontakter................................................... 369 
  
 Innehåll SOU 2006:81  
  
 14  
  
 Del 1  Ställningstaganden och förslag m.m.  
  
 Missiv  
  
 Sammanfattning  
  
 Författningsförslag  
  
 1 Uppdraget  
  
 2 Mina övergripande reflektioner  
  
 3 Mina förslag, iaktagelser och ställningstagande  
  
 4 Författningskommentarer  
  
 Del 2  Utredningens underlag  
  
 1 Den svenska skogen  
  
 2 Svensk skogspolitik  historik och översikt  
  
 3 Tidigare utvärdering gällande skogspolitik  
  
 4 Skogspolitikens mål  
  
 5 Målkonflikter  
  
 6 Virkesförsörjning  
  
 7 Skog, energi och klimat  
  
 8 Ökad virkesproduktion  
  
 9 Former för skogens brukande  
  
 10 Röjning  
  
 11 Klövviltproblematiken  
  
 12 Utarmning av biologisk mångfald  
  
 13 Skogens vatten  
  
 14 Olika former för skydd av skog  
  
 15 Frivilliga avsättningar  
  
 16 Kulturmiljövärden i skogen  
  
 17 Skötsel av natur- och kultumiljövärden i skogen  
  
 18 Generell hänsyn  
  
 19 Skogens sociala värden  
  
 20 Miljö- och konsumentkrav 
  
 15  
  
 21 Den nya Skogsstyrelsen  
  
 21.1 Direktiven  
  
 Enligt regeringens direktiv till Skogsutredningen ska Skogsvårdsorganisationens  
  
 (SVO) organisation, roll och arbete för genomförandet  
  
 av skogspolitiken utvärderas. En översyn av effektivitet  
  
 och måluppfyllelse ska genomföras. Även SVO:s långsiktiga behov  
  
 av resurser ska belysas. Vidare ska SVO:s uppdragsverksamhet  
  
 riktad till skogsbruket utvärderas och dess effektivitet och  
  
 ändamålsenlighet belysas.  
  
 I oktober 2004 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till  
  
 Skogsutredningen som innebar att den del av utvärderingen som  
  
 avser Ewing skulle redovisas i ett delbetänkande senast den 30 april  
  
 2005.  
  
 21.2 Skogsutredningens delbetänkande  
  
 I början av maj 2005 överlämnade Skogsutredningen delbetänkandet  
  
 Skog till nytta för alla? till statsrådet Messing.1 Betänkandet  
  
 bestod till stor del av en genomgång av den dåvarande  
  
 Skogsvårdsorganisationen (SVO). För en närmare beskrivning av  
  
 SVO:s dåvarande verksamhet, organisation m.m. hänvisas därför  
  
 till utredningens delbetänkande.  
  
 I det följande ges ett sammanfattande referat av de iakttagelser,  
  
 ställningstaganden och förslag med koppling till dåvarande SVO  
  
 som redovisades i delbetänkandet.  
  
 1 SOU 2005:39. 
  
 Den nya Skogsstyrelsen SOU 2006:81  
  
 16  
  
 21.2.1 SVO:s interna styrning  
  
 I delbetänkandet underströk utredaren vikten av att uppföljningsarbetet  
  
 förstärks inom SVO. Vidare ansåg hon det vara värdefullt  
  
 för den interna styrningen och kontrollen om ledamöterna av  
  
 Skogsstyrelsens ledningsgrupp var mer synliga ute på de regionala  
  
 myndigheterna. Detta bl.a. för att motverka den känsla av avstånd  
  
 mellan Skogsstyrelsen och skogsvårdsstyrelserna som uttrycktes av  
  
 flera anställda.  
  
 Utredaren uttryckte också en positiv inställning till de formella  
  
 nätverk som då fanns inom SVO men underströk samtidigt vikten  
  
 av att deras roll kontinuerligt diskuteras i myndigheten. Vidare  
  
 förutsatte hon att Skogsstyrelsen beaktar de synpunkter som framkommit  
  
 i den genomgång av SVO:s interna styrning som Ekonomistyrningsverket  
  
 genomfört på Skogsutredningens uppdrag.  
  
 21.2.2 Rådgivning, utbildning och information  
  
 I Skogsutredningens delbetänkande betonade utredaren att SVO:s  
  
 verksamhet med rådgivning, utbildning och information är ett av  
  
 de viktigaste verktygen för att motivera skogsägarna att uppfylla de  
  
 skogspolitiska målen. Hon ansåg dock också att SVO:s roll i  
  
 rådgivningsarbetet behöver förtydligas. Intrycket var att den  
  
 absoluta merparten av skogsägarna har en vilja att leva upp till de  
  
 skogspolitiska målen även om skogsägarekåren också bär ett stort  
  
 ansvar för att nästan en fjärdedel av föryngringarna under år 2004  
  
 inte nådde upp till lagens krav.  
  
 Utredaren ställde sig positiv till myndighetens inriktning mot ett  
  
 konsultativt arbetssätt, försök att mäta rådgivningens effekter och  
  
 en ökad samordning av verksamheten. Detta tillsammans med  
  
 införandet av en kommunikationsstrategi för SVO, såg utredaren  
  
 som goda exempel på utveckling av verksamheten med rådgivning,  
  
 utbildning och information.  
  
 Vidare ansåg utredaren att Skogsstyrelsen som sektorsmyndighet  
  
 är väl lämpade att ta initiativ till en satsning på att förstärka  
  
 allmänhetens medvetande om hur betydelsefull skogsnäringen är  
  
 för Sverige. 
  
 SOU 2006:81 Den nya Skogsstyrelsen  
  
 17  
  
 21.2.3 Uppdragsverksamheten  
  
 Utredarens allmänna inställning till SVO:s uppdragsverksamhet var  
  
 att den i många stycken är ett bra verktyg för att föra ut den  
  
 gällande skogspolitiken. Samtidigt framhöll hon vikten av en större  
  
 enhetlighet i utbudet och ansåg det vara nödvändigt att ange en  
  
 gräns för hur stor uppdragsverksamhetens andel av verksamheten  
  
 får vara.  
  
 Utredaren konstaterade att den kritik som hade riktats mot  
  
 SVO:s uppdragsverksamhet ofta är av principiell karaktär. Rotpoststämpling  
  
 och värderingsverksamhet uppfattade utredaren som de  
  
 uppdragsområden som möter skarpast kritik. Utredaren ansåg mot  
  
 den bakgrunden att en gradvis avveckling av rotpoststämplingen  
  
 kunde vara lämplig att genomföra i efterdyningarna av stormen  
  
 Wolfe medan inskränkningar i SVO:s värderingsverksamhet bör  
  
 skjutas på framtiden.  
  
 Skogsbruksplanläggning, uppdrag åt arbetsmarknadsmyndigheterna,  
  
 inventeringsuppdrag och skötsel av formellt skyddade  
  
 områden ansåg utredaren även fortsättningsvis bör kunna vara en  
  
 del av myndighetens uppdragsverksamhet medan hon var mer  
  
 tveksam när det gäller skötseluppdrag åt exempelvis kommuner.  
  
 Utredaren förordade också en uppdelning på personalnivå av den  
  
 avgiftsfinansierade uppdragsverksamheten och den anslagsfinansierade  
  
 myndighetsverksamheten inom den nya myndigheten. Hon  
  
 ansåg att det borde tillskapas ett brett sammansatt forum där  
  
 SVO:s uppdragsverksamhet kunde diskuteras.  
  
 21.2.4 SVO:s tillsynsverksamhet  
  
 När det gäller SVO:s tillsyn enligt skogsvårdslagen konstaterade  
  
 utredaren i delbetänkandet att denna har minskat i omfattning  
  
 under den senaste tioårsperioden. Samtidigt betonade hon att  
  
 dagens skogspolitik är beroende av att det finns möjligheter för de  
  
 skogliga myndigheterna att bedriva tillsynsverksamhet. Det gäller  
  
 inte minst mot bakgrund av att uppföljningar hade visat att  
  
 skogsägarna inte har tagit sin del av det skogspolitiska ansvaret på  
  
 exempelvis föryngringssidan.  
  
 Utredaren ställde sig mycket positiv till de metodutvecklingsprojekt  
  
 som bedrivs inom SVO på tillsynsområdet men var  
  
 bekymrad över att det tycktes råda en viss brist på enhetlighet i 
  
 Den nya Skogsstyrelsen SOU 2006:81  
  
 18  
  
 tillsynsarbetet. Sådana brister är, enligt utredaren, särskilt allvarliga  
  
 när det gäller myndighetsutövning. Samtidigt konstaterade hon att  
  
 dessa enhetlighetsproblem tas på stort allvar av myndighetens  
  
 ledning.  
  
 21.2.5 Övrig verksamhet  
  
 Utredaren betonade vikten av att utvärdering, uppföljning och  
  
 inventering ges en framskjuten roll inom SVO. Hon lyfte fram  
  
 betydelsen av att Sverige håller sig väl framme på den internationella  
  
 skogliga arenan och gjorde bedömningen att den föreslagna  
  
 enmyndighetslösningen (se nedan) kommer att underlätta för SVO  
  
 att frigöra resurser för dessa ändamål.  
  
 21.2.6 Ny organisationsform för SVO  
  
 Utredaren sammanfattande bedömning var att SVO i många  
  
 stycken fungerar på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. Hon  
  
 hänvisade också till pågående förändringsarbete inom organisationen  
  
 som syftade till att komma till rätta med flera av de problem  
  
 som trots allt förekommer. Utredaren ansåg emellertid att många  
  
 av förändringsprocesserna inom SVO skulle vara betjänta av att  
  
 koncernmyndigheten omvandlas till en enmyndighet, vilket hon  
  
 också föreslog.  
  
 Vidare ansåg hon att det inom en enmyndighet blir lättare att  
  
 samordna exempelvis ekonomiadministration och IT-verksamhet  
  
 samt att utnyttja personalresurserna optimalt. Hon underströk att  
  
 en samordning av olika funktioner bör lokaliseras till regionala  
  
 centra och att samordningsvinster som uppkommer vid tillskapandet  
  
 av en enmyndighet bör komma den nya myndigheten till del  
  
 fullt ut.  
  
 Eftersom enmyndighetsmodellen koncentrerar mycket av  
  
 beslutsmakten till generaldirektören och den nya myndighetens  
  
 ledningsgrupp föreslog utredaren att Skogsstyrelsens styrelse  
  
 ombildas till en styrelse med fullt ansvar. Vidare föreslog hon att  
  
 det inom varje skogsvårdsregion bildas ett särskilt råd med bred  
  
 sammansättning.  
  
 Utredaren pekade på att ett utökat och mer formaliserat  
  
 samarbete mellan Ewing och länsstyrelserna kommer att ge goda 
  
 SOU 2006:81 Den nya Skogsstyrelsen  
  
 19  
  
 förutsättningar för en samordning längre fram. Samtidigt erinrade  
  
 hon om att Ansvarskommittén har i uppdrag att se på hur staten  
  
 bör vara organiserad på regional nivå. Hon ansåg att kommittén  
  
 bör göra en samlad bedömning av konsekvenserna av att samla den  
  
 regionala statliga administrationen i en och samma myndighet.  
  
 21.3 Enmyndigheten Skogsstyrelsen  
  
 I budgetpropositionen för år 2006 föreslog regeringen att Skogsstyrelsen  
  
 och skogsvårdsstyrelserna skulle slås samman i enmyndigheten  
  
 Skogsstyrelsen från och med den 1 januari 2006.  
  
 Riksdagen beslutade i enlighet med regeringens förslag.2 Skogsutredningens  
  
 förslag om en avveckling av SVO:s s.k. rotpoststämpling  
  
 på uppdrag samt att uppdragsverksamheten ska skiljas  
  
 personalmässigt från myndighetsverksamheten har ännu inte  
  
 realiserats. Däremot har det, i linje med utredningens förslag,  
  
 bildats ett råd med uppgift att diskutera Skogsstyrelsens uppdragsverksamhet.  
  
 Skogsstyrelsen håller även på att utse ledamöter i de  
  
 fem regionala sektorsråd som i viss utsträckning kan anses ersätta  
  
 de tidigare skogsvårdsstyrelsernas styrelser. Förslaget om att  
  
 ombilda Skogsstyrelsens styrelse till en styrelse med fullt ansvar  
  
 bereds fortfarande inom Regeringskansliet.  
  
 21.3.1 Ny organisation3  
  
 Den nya samlade skogsmyndigheten, Skogsstyrelsen, började  
  
 formellt sin verksamhet den 1 januari 2006. Utöver sammanslagningen  
  
 av de tidigare skogliga myndigheterna har det genomförts  
  
 en intern omorganisation inom den nya myndigheten. En ny  
  
 organisation har bemannats under våren och sommaren 2006 och  
  
 träder formellt i kraft den 1 september 2006. Den nya organisationen  
  
 redovisas översiktligt i figur 21.1.  
  
 Den regionala strukturen har förändrats, lednings- och uppföljningsfunktionerna  
  
 har förstärkts och de skogliga och administrativa  
  
 stödfunktionerna har samlats i två nationellt sammanhållna  
  
 2 Prop. 2005/06:1, bet. 2005/06:MJU2.  
  
 3 Beskrivningen bygger huvudsakligen på följande två rapporter från Skogsstyrelsen till  
  
 regeringen: Skogsstyrelsen, Redovisning av uppdraget att förbereda inrättandet av den nya  
  
 Skogsstyrelsen, 2005-12-15 samt Skogsstyrelsen, Arbetet med att implementera den nya  
  
 skogsmyndigheten, 2006-08-10. 
  
 Den nya Skogsstyrelsen SOU 2006:81  
  
 20  
  
 avdelningar (Skogsavdelningen respektive Serviceavdelningen).  
  
 Bemanningen på flera chefspositioner har förändrats. Noterbart i  
  
 det sammanhanget är att andelen kvinnliga chefer har ökat från  
  
 12 % till 28 %.  
  
 Figur 21.1 Skogsstyrelsens organisation  
  
 Enligt Skogsstyrelsen har målet med förändringen varit att med  
  
 större effektivitet och flexibilitet samt på ett mer enhetligt sätt  
  
 utnyttja tillgängliga resurser, samtidigt som den lokala förankringen  
  
 bibehålls. En viktig förutsättning för detta är, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 en mer sammanhållen och tydlig ledning.  
  
 Verksledning 
  
 Verksledningsstab 
  
 Serviceavdelning 
  
 - enheter 
  
 Skogsavdelning 
  
 - enheter 
  
 5 regioner 
  
 5 regioner inkl. regionledningsstaber 
  
 44 distrikt 
  
 Verksledning 
  
 Verksledningsstab 
  
 Serviceavdelning 
  
 - enheter 
  
 Skogsavdelning 
  
 - enheter 
  
 5 regioner 
  
 5 regioner inkl. regionledningsstaber 
  
 44 distrikt 
  
 SOU 2006:81 Den nya Skogsstyrelsen  
  
 21  
  
 21.3.2 Bibehållen lokal förankring  
  
 Utöver en bibehållen lokal förankring innebär förändringen att  
  
 stabsresurser har blivit gemensamma för hela myndigheten, en  
  
 tydligare uppdelning av styr- och stödstaber samt färre regioner.  
  
 Regionindelningen är främst gjord med, det som Skogsstyrelsen  
  
 betecknar, internadministrativa utgångspunkter. Det är den lokala  
  
 organisationen, dvs. distrikten, som svarar för den operativa  
  
 verksamheten och som i första hand utgör kontaktpunkten för  
  
 skogsägare, myndigheter, organisationer och andra intressenter. De  
  
 fem regionerna inrymmer sammanlagt 44 distrikt. Inom varje  
  
 distrikt finns oftast flera lokala kontor. Distriktens verksamhet och  
  
 distriktschefsrollen genomgår betydande förändringar, vilket har  
  
 påverkat utformningen av myndighetens lednings- och stabsfunktioner.  
  
 Den nya stabsorganisationen har, enligt Skogsstyrelsen, ökat  
  
 möjligheterna till effektivisering och rationalisering av den  
  
 stödjande verksamheten, vilket också har skapat utrymme för en  
  
 förstärkning av distrikten. Sammantaget innebär förändringen en  
  
 överföring av resurser från stödjande till operativ verksamhet på  
  
 cirka 2025 miljoner kronor. Den tekniska utvecklingen har öppnat  
  
 möjligheter att införa nya system och rutiner och en mer rationell  
  
 organisation. Ett exempel är en gemensam enhet för löne- och  
  
 ekonomiredovisning, som lokaliseras till Sollefteå. Denna ska vara i  
  
 drift senast den 1 januari 2008.  
  
 Ett fyrtiotal anställda blir övertaliga i samband med omorganisationen.  
  
 Företrädesvis är det löne- och ekonomiadministrativ  
  
 personal som berörs.  
  
 21.3.3 Reviderad verksamhet och fortsatt förändringsarbete  
  
 Den nya myndighetens vision och långsiktiga verksamhetsmål är  
  
 oförändrade. Skogsstyrelsen anser dock att den nya organisationen  
  
 ger väsentligt bättre förutsättningar att uppfylla dessa mål, inte bara  
  
 genom att mer resurser har överförts till den operativa  
  
 verksamheten utan också genom bättre styrning, ökad enhetlighet  
  
 och ett i många stycken förändrat arbetssätt.  
  
 Den lokala distriktsorganisationen anges i det avseendet ha en  
  
 nyckelroll. Ansvar och befogenheter har i ökad utsträckning lagts  
  
 ut på distrikten. Även om dessa inte omfattats av den organisa 
  
 Den nya Skogsstyrelsen SOU 2006:81  
  
 22  
  
 toriska förändringen innebär deras utvidgade roll samt nya  
  
 arbetssätt, system och rutiner betydande förändringar jämfört med  
  
 tidigare.  
  
 Skogsstyrelsen framhåller att förändringsarbetet bara är påbörjat.  
  
 De närmaste åren krävs ett intensivt utvecklingsarbete för att  
  
 tillvarata de möjligheter som de ändrade förutsättningarna ger. Det  
  
 handlar bl.a. om utveckling av ledarskap, IT-stöd, administrativa  
  
 rutiner m.m.  
  
 Enligt Skogsstyrelsen tar det sedan några år innan det är möjligt  
  
 att göra utvärderingar av de totala effekterna av omorganisationen  
  
 och det övriga förändringsarbetet. 
  
 23  
  
 22 Skogsvårdslagen och  
  
 måluppfyllelsen  
  
 22.1 Direktiven  
  
 Av regeringens direktiv till Skogsutredningen framgår det att  
  
 skogspolitiken har utvärderats två gånger (1997 och 2002). Den  
  
 förra av dessa utvärderingar resulterade i mindre ändringar i skogsvårdslagen  
  
 (SVL) och i skogsvårdsförordningen. I direktiven anges  
  
 det vidare att en bedömning av om SVL har bidragit till skogspolitikens  
  
 måluppfyllelse kräver att lagen utvärderas. Även tillsynen  
  
 över SVL:s efterlevnad ska utvärderas.  
  
 22.2 Disposition och avgränsningar  
  
 I denna dels andra kapitel har skogsvårdslagstiftningen introducerats1  
  
 genom att dess nutidshistoria har beskrivits och lagstiftningens  
  
 huvudsakliga innehåll har skisserats. I detta kapitel förs  
  
 inledningsvis ett resonemang om de inom skogspolitiken använda  
  
 begreppen lag- och rådgivningsnivå som används inom ramen för  
  
 skogspolitiken. Därefter introduceras och tillämpas en måluppfyllelsemodell  
  
 för att bedöma skogsvårdslagstiftningens betydelse  
  
 för uppfyllandet av de skogspolitiska målen.  
  
 Noteras bör att direktiven endast anger att skogsvårdslagen  
  
 (SVL) ska utvärderas. SVL är dock en ramlag och ges mycket av sitt  
  
 innehåll i författningar på lägre nivå. Den utvärdering som görs i  
  
 detta kapitel tar därför hänsyn till hela skogsvårdslagstiftningen,  
  
 dvs. även skogsvårdsförordningen och Skogsstyrelsens föreskrifter.  
  
 Även Skogsstyrelsens allmänna råd beaktas.  
  
 I kapitlet behandlas inte den i skogspolitiska sammanhang  
  
 betydelsefulla överföringen av lagens bokstav till berörda genom  
  
 1 Utöver Skogsvårdslagen (SVL) innefattar begreppet skogsvårdslagstiftningen här även  
  
 Skogsvårdsförordningen samt föreskrifter utgivna av Skogsstyrelsen. Skogsstyrelsen svarar  
  
 även för allmänna råd för tillämpningen av SVL. 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 24  
  
 exempelvis den information och rådgivning som Skogsstyrelsen  
  
 m.fl. svarar för. Vidare bör det nämnas att skogsvårdslagstiftningen  
  
 på olika sätt även berörs i flera andra kapitel i detta betänkande.  
  
 22.3 Lag- och rådgivningsnivå  
  
 Skogspolitiken bygger på grundtanken att statsmakterna i lagstiftningen  
  
 lägger fast en miniminivå för vad man förväntar sig av markägarna  
  
 på vissa områden. Samtidigt är det nödvändigt med ett  
  
 agerande utöver denna miniminivå för att skogspolitikens mål ska  
  
 kunna nås. Målen är alltså mer ambitiösa än lagens minimikrav.  
  
 Den första nivån brukar betecknas lagnivån och åsyftar bl.a.  
  
 kravet på att åtgärder måste vidtas för att säkerställa återväxt efter  
  
 avverkning. Den skogspolitiska målribban ligger således dock  
  
 högre och betecknas ibland rådgivningsnivån. Det är upp till denna  
  
 nivå den skogliga myndigheten genom allmänna råd och olika  
  
 rådgivningsinsatser vill lyfta skogsägarnas agerande. Rådgivningsnivån  
  
 ska vara en slags genomsnittsnivå som det svenska skogsbruket  
  
 ska nå för att man ska kunna säga att skogspolitikens övergripande  
  
 mål är uppnådda.  
  
 När Skogsstyrelsen gör uppföljningar av hänsynen i samband  
  
 med avverkning gör man en sammanvägd bedömning efter en tregradig  
  
 skala:  
  
  Bättre än 30 § SVL.  
  
  I nivå med 30 § SVL.  
  
  Sämre än 30 § SVL.  
  
 För att något förenklat illustrera systemets funktion kan man tänka  
  
 sig ett poängsystem från 19 där avverkningar som får 03 poäng  
  
 vid bedömning av avverkningshänsynen anses ligga under lagnivån  
  
 eller annorlunda uttryckt är sämre än kraven i 30 § SVL. Avverkningar  
  
 som får 46 poäng klassas som i nivå med 30 § SVL,  
  
 medan de med 69 poäng anses vara bättre än 30 § SVL. I den  
  
 sistnämnda gruppen hamnar alltså de avverkningar som ligger  
  
 ovanför den s.k. rådgivningsnivån och som alltså anses uppfylla  
  
 skogspolitikens mål.  
  
 Det poängsystem som illustrerar ovanstående beskrivning motsvaras  
  
 i verkligheten av den inventeringsinstruktion som Skogsstyrelsen  
  
 använder vid genomförandet av s.k. polytaxinventeringar.  
  
 I denna finns olika hänsynsvariabler som ska bedömas efter vissa 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 25  
  
 kriterier. Dessa variabler och kriterier utgör sammantaget den  
  
 måttstock som Skogsstyrelsen använder för att bedöma vilka  
  
 poäng hänsynen vid en avverkning får.  
  
 22.3.1 Invändningar mot tvånivåsystemet  
  
 Det tänkesätt med rådgivnings- och lagnivåer som har illustrerats  
  
 ovan har mött en del invändningar från bl.a. Skogsindustrierna och  
  
 skogsägarrörelsen. Kritiken kan i stora drag sammanfattas i följande  
  
 punkter:  
  
  Måttstocken är fel utformad.  
  
  Nivåerna ligger på fel poängnivå.  
  
  Den skogliga myndigheten är inte tillräckligt tydlig med att  
  
 åtgärder över lagnivån är frivilliga.  
  
 När det gäller måttstockens utformning (i det här fallet Polytaxinstruktionen)  
  
 anser kritikerna att denna utgör en (1) uttolkning av  
  
 rådande skogspolitik, men att det måste finnas utrymme för andra  
  
 uttolkningar. Mätt mot Skogsstyrelsens måttstock kan en uppföljning  
  
 av avverkningshänsyn ge ett mer negativt utfall än om  
  
 uppföljningen hade gjorts med hjälp av en måttstock som hade  
  
 byggt på en annan uttolkning av skogspolitiken. Kritiken sammanhänger  
  
 således med vem som ska rätt att uttolka rådande skogspolitik.  
  
 Om man bortser från olika syn på måttstockens utformning  
  
 återstår trots detta en kritik som handlar om när man har uppnått  
  
 de skogspolitiska målen. Om vi återvänder till ovan beskrivna  
  
 poängindelning med intervall för de olika nivåerna kan vissa anse  
  
 att det kunde vara lika rimligt att lagnivån ligger mellan två och fyra  
  
 poäng och att allt över fyra poäng innebär att skogspolitikens mål  
  
 är uppnådda.  
  
 Den sista punkten i uppräkningen ovan handlar om att den  
  
 skogliga myndigheten måste göra en tydlig åtskillnad mellan det  
  
 som är ett krav enligt skogsvårdslagstiftningen och det som är ett  
  
 råd om en åtgärd som markägaren kan utföra på frivillig grund för i  
  
 att skogspolitikens mål sammanvägt och på övergripande nivå ska  
  
 nås. Den kritik som kan knytas till denna punkt handlar mycket  
  
 om hur Skogsstyrelsens (och kanske främst de dåvarande skogsvårdsstyrelsernas)  
  
 tjänstemän förmedlar skillnaderna mellan de  
  
 båda nivåerna. Kritiska synpunkter går ut på att det i en rådgiv 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 26  
  
 ningssituation inte tillräckligt klart framgår att det finns en miniminivå  
  
 som skogsägaren måste uppnå och en högre skogspolitisk  
  
 ambitionsnivå som enligt Skogsstyrelsens uttolkning innebär att  
  
 skogsägaren bör agera på ett visst sätt. Resultatet kan, enligt  
  
 kritikerna, bli att skogsägaren uppfattar rådgivningsnivån som ett  
  
 krav enligt gällande lagstiftning. Ett problem som sammanhänger  
  
 med detta är att alternativa uttolkningar av politikens rådgivningsnivå  
  
 gjorda av exempelvis skogsägareföreningar har svårighet  
  
 att få genomslag då den skogliga myndighetens uttolkning uppfattas  
  
 som ett lagkrav.  
  
 22.4 Måluppfyllelsemodell  
  
 Skogsvårdslagstiftningen är ett av de viktigaste medlen för att  
  
 uppnå skogspolitikens mål. Att utvärdera ett helt lagstiftningskomplex  
  
 är emellertid en inte helt okomplicerad uppgift. Även om  
  
 varje skogsägare är skyldig att känna till lagens innehåll blir  
  
 tillämpningen av en ramlag som SVL i stor utsträckning ett resultat  
  
 av markägarnas egna uppfattningar och den styrning som sker med  
  
 hjälp av andra styrmedel än själva regelverket. Det handlar inte  
  
 minst om hur lagens övergripande målsättningar bryts ned och  
  
 kommuniceras till dem som berörs av lagstiftningen. Här kan  
  
 Skogsstyrelsens information och rådgivning liksom den som kanaliseras  
  
 via skogsägareföreningar m.fl. anses ha stor betydelse.  
  
 Då utredningens direktiv betonar SVL:s roll som medel för uppfyllelsen  
  
 av skogspolitikens mål ligger det nära till hands en basera  
  
 utvärderingen på en måluppfyllelsemodell. En sådan skulle kunna  
  
 innebära att följande tre frågor besvaras:  
  
 1. Vilka är målen för skogspolitiken?  
  
 2. Har målen uppnåtts?  
  
 3. Hur har SVL bidragit till eller motverkat måluppfyllelsen?  
  
 Den första frågan har besvarats i betänkandets kapitel fyra liksom  
  
 även den andra frågan när det gäller miljökvalitetsmålet Levande  
  
 skogar. I de följande avsnitten ges en närmare beskrivning av den  
  
 måluppfylleseanalys som gjorts av de sektorsmål som gällde under  
  
 perioden 19982003. Vidare besvaras den tredje frågan ovan beträffande  
  
 dessa sektorsmål samt när det gäller Levande skogar.2  
  
 2 Svaren på fråga tre bygger bl.a. på uppgifter från Hunter, fd lagexpert på Skogsstyrelsen. 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 27  
  
 22.5 Skogspolitikens mål  
  
 I kapitel fyra beskrivs målen för skogspolitiken. Det framgår att en  
  
 uppsättning sektorsmål gällde under perioden 19982003 och att  
  
 en annan uppsättning gäller under perioden 20052010. Miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar med tillhörande delmål har till viss  
  
 del arbetats in i nu gällande sektorsmål. En regionalisering av såväl  
  
 sektorsmålen som miljökvalitetsmålet Levande skogar pågår.  
  
 Sammantaget finns således en äldre uppsättning sektorsmål som  
  
 det i viss utsträckning har gjorts utvärderingar mot samt miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar där fortlöpande uppföljningar har  
  
 gjorts de senaste åren, men där sluttidpunkten för uppnåendet av  
  
 delmålen ligger ett antal år framåt i tiden, närmare bestämt år 2010.  
  
 Det mer övergripande generationsmålet ska inte vara uppnått  
  
 förrän någon gång under 2020-talet.  
  
 Även den nya uppsättningen sektorsmål har sluttidpunkten  
  
 2010. Dessa mål är dessutom så nytillkomna att utvärderingar mot  
  
 dem kan anses vara mindre meningsfulla i ett så tidigt skede av  
  
 målperioden. Viss uppföljning är dock möjlig då några av sektorsmålen  
  
 är identiska med delmål i Levande skogar.  
  
 I detta avsnitt redovisas resultatet av de uppföljningar som gjorts  
  
 av den äldre uppsättningen sektorsmål och av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar. Fortlöpande görs kopplingar till den tredje frågan i  
  
 den utvärderingsmodell som skisserades i inledningen av detta  
  
 kapitel, dvs. frågan om i vilken utsträckning skogsvårdslagstiftningen  
  
 har bidragit till eller motverkat uppfyllelsen av målen för  
  
 skogspolitiken.  
  
 22.6 Uppföljning av 19982003 års sektorsmål  
  
 I betänkandets fjärde kapitel redovisades en uppföljning från SUS  
  
 2001 av de kortsiktiga sektorsmål som gällde under perioden  
  
 19982003.3 Vidare omnämndes den kompletterande uppföljning  
  
 som Skogsstyrelsen på Skogsutredningens uppdrag utförde av  
  
 dessa mål våren 2005. Slutsatsen från denna uppföljning var att den  
  
 prognos av måluppfyllelsen som gjordes i SUS 2001 stod sig ganska  
  
 väl.  
  
 Nedan listas målen och sammanfattande kommentarer från  
  
 Skogsstyrelsens uppföljning från mars 2005. Därutöver görs också  
  
 3 SOU 2005:39. 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 28  
  
 en reflektion kring måluppfyllelsemodellens tredje fråga dvs. i  
  
 vilken utsträckning SVL har påverkat måluppfyllelsen.  
  
 22.6.1 Mål för föryngringsavverkning  
  
 Den avverkade arealen uppfyller minst SVL:s krav på natur- och  
  
 kulturmiljöhänsyn. På en väsentligt större del av arealen än idag är  
  
 hänsynen bättre än vad SVL kräver. Mängden död ved med  
  
 naturvärden och mängden grova äldre träd ökar.  
  
 I SUS 2001 konstaterade Skogsstyrelsen att 78 % av den föryngringsavverkade  
  
 arealen uppfyllde SVL:s krav på natur- och  
  
 kulturmiljöhänsyn under perioden 20012003. Målet att hela  
  
 arealen skulle uppfylla lagkraven kunde därför, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 inte anses vara uppnått. Detsamma gällde delmålet om ökad  
  
 mängd död ved. Att detta mål inte nåddes förklarade Skogsstyrelsen  
  
 med gångna decenniers städambitioner, dvs. en strävan  
  
 att inte lämna kvar död ved efter en avverkning bl.a. i syfte att  
  
 minska risken för angrepp av skadeinsekter.  
  
 Delmålet om hänsyn vid avverkning utöver lagens krav ansåg  
  
 Skogsstyrelsen hade uppnåtts då arealen hade fördubblats på sex år.  
  
 Även delmålet om mängden grova träd ansågs vara uppfyllt eftersom  
  
 antalet levande grövre träd hade ökat med 1 % från perioden  
  
 19951999 till perioden 19982002. Dessutom hade virkesförrådet  
  
 av gamla lövträd liksom arealen gammal skog ökat under målperioden.  
  
 Skogsvårdslagens betydelse  
  
 Som har beskrivits ovan regleras hänsyn vid avverkning genom 30 §  
  
 SVL. I paragrafen ges regeringen eller den myndighet regeringen  
  
 bestämmer ett bemyndigande att meddela föreskrifter om den  
  
 hänsyn som ska tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen  
  
 vid skötseln av skog. I skogsvårdsförordningen bemyndigas  
  
 Skogsstyrelsen att meddela föreskrifter om hur denna hänsyn ska  
  
 tas. Därutöver har Skogsstyrelsen till stöd för lagtillämpningen  
  
 utgivit ett antal råd om hur hänsynskraven i 30 § SVL lämpligen  
  
 bör uppfyllas.  
  
 Vid bedömningen av måluppfyllelsen använder Skogsstyrelsen de  
  
 resultat som har inhämtats genom den s.k. polytaxinventeringen. 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 29  
  
 Vid denna inventering bedöms bl.a. ett antal miljövariabler på ett  
  
 urval föryngringsavverkningar. Som har beskrivits tidigare i detta  
  
 kapitel har föreskrifterna samt den inventeringsinstruktion som  
  
 används således betydelse för var ribban hamnar dvs. var gränsen  
  
 går mellan den s.k. lagnivå och den rådgivningsnivå som finns  
  
 inbyggd i den här aktuella målformuleringen.  
  
 Huruvida SVL med tillhörande föreskrifter och allmänna råd har  
  
 bidragit till eller motverkat måluppfyllelsen blir här en mindre  
  
 relevant fråga då de snarare är en del av målet än ett medel för att  
  
 nå målet. Mer intressant är i stället att fundera över om de föreskrifter  
  
 och allmänna råd som lägger ribban i lagstiftningen är de  
  
 rätta, om den rådgivning som ges av bl.a. Skogsstyrelsen avspeglar  
  
 de olika nivåerna och om de variabler som följs upp vid bedömningarna  
  
 av måluppfyllelsen är de rätta.4  
  
 När det gäller den del av det här aktuella målet som handlar om  
  
 död ved anges det i Skogsstyrelsens föreskrifter till 30 § att när det  
  
 finns döende och döda träd, hålträd, boträd och träd som kan  
  
 utvecklas till boträd samt kulturpåverkade träd, ska sådana träd  
  
 lämnas kvar i första hand. I allmänna råd kopplade till aktuell föreskrift  
  
 framgår att äldre vindfällen, högstubbar och torrakor bör  
  
 lämnas kvar vid avverkning samt att döda träd och vindfällen som  
  
 har lämnats kvar vid avverkningen så långt som möjligt bör skyddas  
  
 vid följande skogsvårdsåtgärder. Samtidigt anges det i SVL:s regler  
  
 för skydd mot insektshärjningar (29 §) att mängden död ved som  
  
 lämnas kvar efter en avverkning inte får överstiga en viss volym.  
  
 Förståelsen för den döda vedens betydelse ur miljösynpunkt  
  
 hade möjligen varit högre om tydligare krav på kvarlämnande hade  
  
 ställts i föreskrifterna eller på högre nivå i lagstiftningen. Samtidigt  
  
 är det här, liksom i fallet med flera av SVL:s bestämmelser som  
  
 preciseras genom föreskrifter och därtill knutna allmänna råd,  
  
 sannolikt avgörande för måluppfyllelsen hur dessa föreskrifter och  
  
 råd kommuniceras till berörda aktörer.  
  
 Ett tydligt lagkrav på kvarlämnande av en viss mängd död ved i  
  
 kombination med ambitiösa tillsynsinsatser hade dock inte nödvändigtvis  
  
 varit ett mer effektivt instrument för att öka volymen  
  
 död ved än dagens inriktning mot mjukare bestämmelser i lagstiftningen  
  
 i kombination med rådgivningsinsatser.  
  
 Vidare bör det även  
  
 hållas i minnet att den döda veden inte enbart är av godo i skogen.  
  
 De skogsskyddsbestämmelser som finns i lagstiftningen syftar ju  
  
 4 Ett mer utförligt resonemang om hur de olika nivåerna förhåller sig till varandra redovisas  
  
 längre fram i detta kapitel. 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 30  
  
 till att förhindra oönskad förökning av skadeinsekter för att  
  
 säkerställa att produktionsmålet inte äventyras. Utan dessa  
  
 bestämmelser hade mängden död ved i skogen till gagn för  
  
 uppfyllelsen av här aktuellt miljödelmål möjligen varit större.  
  
 Samtidigt hade det varit svårare att hävda att man då hade gjort en  
  
 rimlig avvägning mellan skogspolitikens båda jämställda mål.  
  
 Beträffande den del av målformuleringen som avser grova äldre  
  
 träd kan det noteras att det i föreskrifter till 30 § SVL anges att  
  
 grova lövträd och träd av mycket hög ålder tillhör de som i första  
  
 hand ska lämnas kvar vid en avverkning. Bestämmelsen bör kunna  
  
 anses vara förhållandevis tydlig även om begreppen mycket hög  
  
 ålder och grova inte specificeras närmare. Bestämmelsen bedöms  
  
 ha varit förhållandevis lätt att kommunicera ut i samband  
  
 med utbildningskampanjer, enskilda rådgivningssituationer eller  
  
 genom formella lagråd. Ett sätt att förbättra måluppfyllelsen när  
  
 det gäller grova träd kunde vara att knyta någon form av sanktionsavgift  
  
 till att träd av nämnd beskaffenhet avverkas. Detta förutsätter  
  
 emellertid en tydligare definition av vilka träd som avses och  
  
 en närmare vägledning om hur prioriteringar ska göras mellan olika  
  
 hänsynsinsatser. När föreskrifter och allmänna råd skrevs till 30 §  
  
 SVL hösten 1993 ville man i möjligaste mån undvika schabloner av  
  
 typen hur många träd som ska lämnas på ett hygge. Detta försvårar  
  
 möjligheterna att knyta någon form av sanktionsavgift till 30 §  
  
 SVL.  
  
 Mer om Skogsstyrelsens tillsynsverktyg och en möjlig utveckling  
  
 av dessa redovisas i kapitel 23.  
  
 22.6.2 Mål för beståndsanläggning  
  
 Alla objekt som har föryngringsavverkats uppfyller kravet att erforderliga  
  
 föryngringsåtgärder skall vara vidtagna senast under det tredje  
  
 året efter avverkning. Naturlig föryngring används på för metoden  
  
 lämpliga marker. Återväxterna vårdas aktivt genom t.ex. hjälpplanteringar  
  
 och plantröjningar. Skogsodling och naturlig föryngring eller  
  
 kombinationer av dessa används så att föryngringarna minst uppfyller  
  
 SVL:s krav på täthet och beskaffenhet i övrigt inom föreskriven tid.  
  
 Delmålet om att erforderliga föryngringsåtgärder skulle vara  
  
 vidtagna tre år efter avverkning (som krävs enligt SVL) ansåg  
  
 Skogsstyrelsen vara svårt att följa upp. Skälet angavs vara att SVO  
  
 inte genomför någon taxering tre år efter avverkning. Myndig 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 31  
  
 hetens bedömning var dock att målet sannolikt inte hade uppnåtts  
  
 eftersom man genom uppföljning visste att 3 % av den föryngringsavverkade  
  
 arealen hade lämnats utan åtgärd fem år efter  
  
 avverkning. Målet om naturlig föryngring på lämpliga marker  
  
 nåddes inte och inte heller målet om att återväxterna ska vårdas  
  
 aktivt. Målet om att föryngringarna minst uppfyller SVL:s krav på  
  
 täthet och beskaffenhet inom föreskriven tid nåddes, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 inte heller.  
  
 Skogsvårdslagens betydelse  
  
 Beståndsanläggning regleras i 59 §§ SVL. Lagparagraferna kompletteras  
  
 med preciseringar i skogsvårdsförordningen samt genom  
  
 ett antal föreskrifter och allmänna råd utgivna av Skogsstyrelsen.  
  
 När det gäller den del av målet som säger att föryngringsåtgärder  
  
 ska vara vidtagna efter tre år så stadgas det i 6 § SVL att de föryngringsåtgärder  
  
 ska vidtas som kan behövas för att trygga återväxten  
  
 av en skog av tillfredsställande täthet och beskaffenhet i  
  
 övrigt. Av 3 § skogsvårdsförordningen framgår det att sådd, plantering  
  
 eller åtgärder för naturlig föryngring ska ha utförts senast  
  
 under det tredje året räknat från det år då skyldighet att anlägga ny  
  
 skog har uppkommit.  
  
 Om man försöker besvara frågan om SVL:s roll för att uppfylla  
  
 den del av målet som gäller att erforderliga föryngringsåtgärder ska  
  
 ha vidtagits kan man för det första konstatera att kravet på att ny  
  
 skog ska anläggas efter föryngringsavverkning är tydligt uttryckt i  
  
 SVL. De flesta markägarna torde vara medvetna om detta krav och  
  
 det är förhållandevis lätt för myndigheterna att kommunicera och  
  
 följa upp. Brister i måluppfyllelsen på detta område torde i stället  
  
 sammanhänga med bristande kunskaper om hur en föryngring kan  
  
 säkerställas eller att markägare av olika skäl helt enkelt avstår från  
  
 att vidta föryngringsåtgärder trots vetskap om lagens krav på området.  
  
 Beträffande den del av målet som säger att naturlig föryngring  
  
 ska användas på för metoden lämpliga marker kan det konstateras  
  
 att det saknas närmare beskrivningar i skogsvårdslagstiftningen av  
  
 vilka marker som är lämpliga för naturlig föryngring. Föreskrifter  
  
 eller allmänna råd på detta tema hade eventuell kunnat fylla en  
  
 funktion för att förbättra måluppfyllelsen. 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 32  
  
 Beträffande vården av ny skog anges i 6 § skogsvårdsförordningen  
  
 att ny skog ska vårdas genom hjälpplantering, plantröjning  
  
 och andra åtgärder som behövs för att den ska utvecklas tillfredsställande.  
  
 I föreskrifter till denna bestämmelse framgår att det  
  
 vid senaste tidpunkt för hjälpplantering ska finnas minst så många  
  
 huvudplantor i beståndet som behövs för att trygga återväxten av  
  
 skog med tillfredsställande täthet. Kraven på täthet anges i en  
  
 tabell. I föreskrifterna anges också hur man ska bedöma om en  
  
 återväxt tillgodoser kravet på tillfredställande planttäthet. Vidare  
  
 framgår det att om naturlig föryngring eller skogsodling inte  
  
 uppfyller eller bedöms inte kommer att uppfylla de krav som ställs  
  
 när det gäller krav på täthet, ska hjälpplantering snarast utföras.  
  
 Sammantaget kan man säga att bestämmelserna kring beståndsanläggning  
  
 är förhållandevis utförliga i skogsvårdslagstiftningen.  
  
 Utformningen av bestämmelserna bedöms inte heller vara av det  
  
 slaget att de har motverkat måluppfyllelsen.5 Förklaringar till  
  
 bristande måluppfyllelse måste därför sökas på annat håll.  
  
 22.6.3 Beståndsvård  
  
 Den årliga röjningsarealen uppgår till minst 275 000 hektar. Gallringarna  
  
 har ökat. Den röjda och gallrade arealen uppfyller minst  
  
 SVL:s krav på natur- och kulturmiljöhänsyn. På en väsentligt större  
  
 andel av arealen än idag är hänsynen bättre än vad SVL kräver.  
  
 Minst 90 % av den gallrade arealen har en grundyta som uppfyller  
  
 Skogsstyrelsens rekommendationer och andelen med inga eller endast  
  
 obetydliga skador på kvarstående träd har ökat ytterligare.  
  
 Då röjningsnivån endast ökade marginellt under perioden var  
  
 Skogsstyrelsens bedömning att sektorsmålet för röjning inte  
  
 uppnåddes. Gallringen ökade från 280 000 ha år 1998 till 320 000 ha  
  
 år 2001 och Skogsstyrelsen anser det därför sannolikt att målet  
  
 uppnåddes till år 2003. Angående naturhänsyn i röjning och gallring  
  
 säger myndigheten att siffrorna inte är uppdaterade efter  
  
 år 2000 men att det, grundat på tidigare undersökningar, finns en  
  
 stor chans att målet uppnåddes. Hänsyn tagen till kulturmiljön  
  
 ansåg man sig inte kunna bedöma. Huruvida man nådde de uppställda  
  
 målen avseende grundyta och skador efter gallring är, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, svårt att säga.  
  
 5 Noterbart i sammanhanget är dock att Skogsstyrelsen f.n. genomför en översyn av huvudplantbegreppet. 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 33  
  
 Skogsvårdslagens betydelse  
  
 Det finns inget krav i SVL på att skog ska röjas eller gallras.  
  
 Däremot anges det i ett allmänt råd att avverkning som främjar  
  
 skogens utveckling kan utföras som röjning eller gallring. Det finns  
  
 alltså inte någon tydlig styrsignal i skogsvårdslagstiftningen som  
  
 skulle främja uppfyllelsen av den del av målet som gäller att den  
  
 gallrade arealen ska öka.  
  
 När det gäller hänsyn till natur- och kulturmiljövärden vid  
  
 gallring så är det, liksom för föryngringsavverkning, 30 § SVL med  
  
 tillhörande föreskrifter som ska tillämpas. I likhet med vad som  
  
 anfördes i anslutning till målet för miljöhänsyn vid föryngringsavverkning  
  
 kan man hävda att frågan om huruvida SVL med  
  
 tillhörande föreskrifter och råd har bidragit till eller motverkat  
  
 måluppfyllelsen är en mindre relevant fråga då de snarare är en del  
  
 av målet än ett medel för att nå målet.  
  
 I allmänna råd till 10 § SVL anges att virkesförrådet efter en  
  
 gallring inte bör understiga en viss nivå. Denna nivå kan utläsas  
  
 med hjälp av en kurva som finns bilagd aktuellt råd och där man  
  
 använder det kvarvarande virkesförrådets volym och grundytevägda  
  
 medelhöjd som ingångsvärde. Sedan den 1 juli 2005 finns möjlighet  
  
 för Skogsstyrelsen att bevilja dispens från bestämmelsen om ett  
  
 visst kvarvarande virkesförråd om syftet är att bevara och utveckla  
  
 natur- och kulturmiljövärden. Denna dispensmöjlighet kan t.ex.  
  
 vara nödvändig för naturvårdande avverkningar i s.k. NS-bestånd  
  
 (naturvård skötsel). För att dispens ska kunna ges krävs en ansökan  
  
 på objektsnivå.  
  
 När det gäller frågan om huruvida SVL har påverkat målet om ett  
  
 visst kvarvarande virkesförråd efter gallring kan man för det första  
  
 konstatera att den kurva knuten till 10 § SVL som finns bilagd  
  
 aktuell bestämmelse bygger på de gallringsmallar och de gallringsregler  
  
 som gällde före år 1993. Vid utformningen av aktuell  
  
 bestämmelse hösten 1993 skapades av regelförenklingsskäl ett  
  
 superdiagram som förutom ovan nämnda gallringsgräns även slog  
  
 samman de gamla reglernas virkesförrådsdiagram för återväxtskyldigheten.  
  
 Resultatet blev dagens två kurvor, som ersätter cirka  
  
 100 tidigare kurvor. Den starka förenklingen innebär dock att  
  
 kurvorna i första hand ska ses som grova schabloner och främst  
  
 användas som ett stöd för bedömningen.  
  
 Gallring som utförs av entreprenörer eller självverksamma inom  
  
 småskogsbruket sker antingen med stöd av s.k. gallringsmallar, som 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 34  
  
 alltså till viss del låg till grund för utformningen av nämnd kurva,  
  
 eller på känn. Vid gallring på känn torde inte SVL ha någon  
  
 avgörande betydelse för den enskilde skogsägarens bedömning av  
  
 den kvarstående volymen, därtill bedöms användningen av nämnt  
  
 diagram vara alltför komplex. En skattning av volym och grundytevägd  
  
 medelhöjd i syfte att kunna utläsa om man har underskridit  
  
 lagens krav på ett visst minsta kvarstående virkesförråd efter en  
  
 gallring bedöms vara en tämligen ovanlig företeelse. En mer användarvänlig  
  
 metod för denna skattning skulle eventuellt ha underlättat  
  
 bedömningen av kvarvarande virkesförråd och därmed även  
  
 förbättrat möjligheterna att uppfylla målet om att gallringarnas  
  
 kvarvarande virkesförråd inte understiger lagens krav.  
  
 När det gäller skador på kvarstående träd i samband med gallring  
  
 anges i en föreskrift att sådana skador ska undvikas så långt som  
  
 möjligt. I likhet med vad som har anförts ovan i anslutning till  
  
 frågan om hänsyn vid slutavverkning kan man konstatera att SVL  
  
 med tillhörande föreskrifter och råd både är en del av målet om  
  
 hänsyn vid gallring och ett medel för att nå målet. Målet är att  
  
 skador i möjligaste mån ska undvikas vilket är samma formulering  
  
 som förekommer i skogsvårdslagstiftningen. Huruvida det faktum  
  
 att denna formulering finns som ett allmänt råd i lagstiftningen har  
  
 förbättrat förutsättningarna att nå målet är svårt att bedöma. Utan  
  
 denna formulering hade det möjligen varit svårare för Skogsstyrelsen  
  
 att i sin information och rådgivning med tillräcklig emfas  
  
 framhålla vikten av att skador undviks på kvarstående träd i samband  
  
 med gallringar.  
  
 22.6.4 Viltskador  
  
 Viltskador på ungskog samt rönn, sälg och asp har minskat väsentligt.  
  
 Vid Skogsstyrelsens inventering av tallungskogar under  
  
 20012002 konstaterades att såväl den totala arealen med svårt  
  
 skadade huvudstammar i plant- och ungskog som andelen svårt  
  
 skadade stammar i bestånden hade ökat sedan mätningen innan.  
  
 Målet uppfylldes därmed inte. 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 35  
  
 Skogsvårdslagens betydelse  
  
 Viltförvaltning regleras genom jaktlagstiftningen (se vidare kap. 11  
  
 i detta betänkande). I skogsvårdslagstiftningen nämns viltfrågor  
  
 endast i ett allmänt råd om att risken för viltbetning ska beaktas vid  
  
 bedömning av vilka trädslag som kan ge tillfredsställande virkesproduktion  
  
 på en växtplats. Vidare anges att skogsvårdsstyrelsen i  
  
 samband med beslut om avverkningstillstånd i ädellövskog kan  
  
 ange att åtgärder till skydd för vilt ska vidtas.  
  
 Skogsvårdslagstiftningens återväxtkrav med tillhörande krav på  
  
 huvudplantor innebär dock i praktiken ofta att viltskadekänsliga  
  
 lövplantor inte godkänns som huvudplantor. Hur beaktandet av  
  
 risken för viltbetning sker i en rådgivningssituation kan också  
  
 påverka valet av trädslag. Sannolikt har skogsägares egna bedömningar  
  
 och rådgivning från Skogsvårdsorganisationen i syfte att  
  
 minska viltbetning exempelvis bidragit till att gran har planterats på  
  
 ståndorter som hade varit mer lämpade för den mer viltbetesutsatta  
  
 tallen. Möjligheten för skogsvårdsstyrelsen att ställa krav på skydd  
  
 mot viltbetning i samband med att man ger tillstånd till avverkning  
  
 i ädellövskog används i stor omfattning och innebär också att  
  
 markägaren kan få bidrag enligt 28 § SVL.  
  
 22.6.5 Nyckelbiotoper  
  
 Nyckelbiotoperna bevaras. De skötselkrävande nyckelbiotoperna  
  
 vårdas så att miljövärdena bevaras och förbättras.  
  
 Enligt Skogsstyrelsen avverkades cirka 1 000 ha okända nyckelbiotoper  
  
 varje år under perioden 19982003. Mot den bakgrunden  
  
 drog Skogsstyrelsen slutsatsen att delmålet angående nyckelbiotopernas  
  
 bevarande inte uppnåddes. Delmålet om nyckelbiotopernas  
  
 skötsel är, enligt Skogsstyrelsen, svårt att utvärdera eftersom  
  
 ingen uppföljning hade gjorts.  
  
 Skogsvårdslagens betydelse  
  
 Nyckelbiotopbegreppet förekommer endast i en föreskrift till  
  
 SVL:s bestämmelse om skogs- miljöredovisning (14 a §). Av föreskriften  
  
 framgår att dessa miljöredovisningar bl.a. ska redovisa de  
  
 nyckelbiotoper och objekt med naturvärden som skogsvårdsstyrelsen  
  
 har registrerat i databasen för nyckelbiotoper. 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 36  
  
 I föreskrifter till SVL:s regler om anmälan i samband med föryngringsavverkning  
  
 framgår att den kartskiss som ska fogas till  
  
 anmälan bl.a. ska redovisa de hänsynskrävande biotoper där hänsyn  
  
 till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen planeras.  
  
 Samtidigt kan man hävda att flera av de föreskrifter och allmänna  
  
 råd som finns knutna till SVL:s hänsynsparagraf (30 §) på olika sätt  
  
 kan ha bäring på bevarandet av nyckelbiotoper. I en föreskrift  
  
 anges exempelvis att skador till följd av skogsbruksåtgärder ska  
  
 undvikas eller begränsas i och invid hänsynskrävande biotoper. I  
  
 allmänna råd räknas ett antal sådana hänsynskrävande biotoper upp.  
  
 I föreskrifterna till SVL anges det vidare att biotoper som omfattas  
  
 av 7 kap. miljöbalken dvs. av något formellt områdesskydd inte  
  
 omfattas av föreskrifterna till 30 § SVL utan i stället av de bestämmelser  
  
 som finns i miljöbalken. Det innebär exempelvis att de  
  
 nyckelbiotoper som avsätts som ett biotopskyddsområde inte  
  
 längre omfattas av SVL:s bestämmelser.  
  
 I de allmänna råden till 30 § SVL anges det också att kraven på  
  
 hänsyn kan innebära att produktiva områden av liten ekonomisk  
  
 betydelse undantas från skogsbruksåtgärder, t.ex. föryngringsavverkning.  
  
 Som sådana områden kan i normalfallen – beroende på  
  
 virkesvärdet  anses skogsmark upp till 0,51,0 hektars storlek.  
  
 Det anges också att när det finns möjligheter att i skogsskötseln  
  
 efterlikna naturliga eller äldre kulturbetingade störningar i skogen,  
  
 bör dessa möjligheter beaktas. För större nyckelbiotoper kan man  
  
 med 30 § SVL normalt endast kräva begränsat sparande, eftersom  
  
 pågående markanvändning annars avsevärt försvåras.  
  
 Om den skogliga myndigheten i samband med en ansökan om  
  
 avverkningstillstånd finner att det tilltänkta hygget berör en  
  
 nyckelbiotop inriktar Skogsstyrelsen sin rådgivning mot att försöka  
  
 förmå markägaren att återkalla sin ansökan i den del den berör  
  
 nyckelbiotopen. Om inte detta sker kan beslutet om avverkningstillstånd  
  
 förenas med ett råd om den hänsyn som ska tas enligt 30 §  
  
 SVL eller med ett beslut (föreläggande eller förbud) enligt 35 § om  
  
 hänsynen.  
  
 Som svar på måluppfyllelsemodellens tredje fråga om skogsvårdslagstiftningens  
  
 inverkan på måluppfyllelsen kan man inledningsvis  
  
 konstatera att nyckelbiotopbegreppet alltså endast nämns i  
  
 en föreskrift knuten till bestämmelsen om att skogsägare måste ha  
  
 en skogs- miljöredovisning (SMÖR). Kraven på SMÖR tycks dock  
  
 ha begränsad direkt tillämpning och Skogsstyrelsen prioriterar inte  
  
 tillsyn av att skogsägare har SMÖR. Å andra sidan verkar Skogs 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 37  
  
 styrelsen för att skogsägare ska ha moderna skogsbruksplaner, vilka  
  
 i sin tur uppfyller de krav som ställs på en SMÖR och därmed även  
  
 kraven på dokumentation av nyckelbiotoper. De som inte har en  
  
 SMÖR eller en modern skogsbruksplan har dock informerats om  
  
 de nyckelbiotoper som har hittats i samband med nyckelbiotopinventeringen.  
  
 Där fastigheter bytt ägare sedan inventeringen  
  
 gjordes kan det däremot saknas uppgifter i den händelse det inte  
  
 finns någon aktuell plan eller SMÖR över fastigheten.  
  
 Den del av målet som gäller skötsel av nyckelbiotoper kan  
  
 möjligen anses ha en viss koppling till den föreskrift till 30 § SVL  
  
 som anger att man vid skötseln av små produktiva områden som  
  
 avsatts inom ramen för hänsynsreglerna bör beakta möjligheterna  
  
 att efterlikna äldre eller kulturbetingade störningar. Samtidigt bör  
  
 det hållas i åtanke att 30 § SVL gäller skogens skötsel och alltså inte  
  
 innefattar några krav på aktiva åtgärder för att gynna miljön. Bestämmelsen  
  
 kan därför inte anses vara sådan att den har inneburit  
  
 en tydlig styrsignal i den riktning som eftersträvas med aktuellt  
  
 mål.6  
  
 22.6.6 Sektorsmål för naturvård och miljövärden  
  
 En ökad andel av skogsmarksarealen är lämnad varaktigt orörd av  
  
 naturvårdsskäl eller sköts för att bevara och öka miljövärdena.  
  
 Ökningen sker i första hand nedanför den fjällnära skogen.  
  
 Målet var enligt Skogsstyrelsen redan uppfyllt när måluppfyllelsen  
  
 prognostiserades i SUS 2001.  
  
 Skogsvårdslagens betydelse  
  
 I SVL finns inga bestämmelser eller råd om att skogsmark bör  
  
 lämnas orörd av naturvårdsskäl på frivillig grund. I ett allmänt råd  
  
 till 30 § SVL anges dock att kraven på hänsyn kan innebära att  
  
 produktiva områden av liten ekonomisk betydelse undantas från  
  
 skogsbruksåtgärder, t.ex. föryngringsavverkning. Det anges vidare  
  
 att sådana områden i normalfallen – beroende på virkesvärdet  kan  
  
 anses vara skogsmark upp till 0,51,0 hektars storlek. När det finns  
  
 6 I sammanhanget bör det noteras att Skogsstyrelsen anser att 12 kap. 6 § miljöbalken om  
  
 samråd är tillämplig på åtgärder i nyckelbiotoper. Skogsstyrelsens praxis är också att använda  
  
 denna bestämmelse om en nyckelbiotop hotas. 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 38  
  
 möjligheter att i skogsskötseln efterlikna naturliga eller äldre  
  
 kulturbetingade störningar i skogen, bör dessa möjligheter beaktas.  
  
 Här aktuellt sektorsmål kan dock i första hand anses ha varit  
  
 inriktat mot sådana frivilliga avsättningar som går utöver de generella  
  
 hänsyn som regleras i föreskrifter till SVL:s hänsynsparagraf  
  
 (30 §). Avsättningar genom formella skydd av skogsmark som  
  
 exempelvis naturreservat och biotopskydd regleras i miljöbalken.  
  
 Sammantaget bedöms inte uppfyllelsen av aktuellt sektorsmål ha  
  
 påverkats i någon större omfattning av bestämmelserna i SVL. Ett  
  
 allmänt råd som hade rekommenderat större hänsynsområden än  
  
 en ha hade inneburit att den s.k. intrångsbegränsningen i 30 § SVL  
  
 hade överskridits och att myndigheten då hade överträtt sitt bemyndigande  
  
 i normgivningen.  
  
 22.6.7 Fornminnen och kulturmiljöer  
  
 Fasta fornlämningar bevaras i oskadat skick. Övriga kulturmiljöer  
  
 vårdas så att full hänsyn tas på huvuddelen av arealen.  
  
 År 2003 saknades digitalt kartmaterial som visade var de fasta  
  
 fornlämningarna finns. Någon uppföljning av skador hade heller  
  
 inte gjorts sedan år 2000. Enligt Skogsstyrelsen gick det därför inte  
  
 att avgöra om skadorna hade minskat eller ökat. Målformuleringen  
  
 var dock sådan att en fullständig måluppfyllelse krävde att inga  
  
 fasta fornlämningar hade skadats. Skogsstyrelsen ansåg mot den  
  
 bakgrunden att målet inte nåddes. Skogsstyrelsen noterade dock en  
  
 positiv trend avseende visad hänsyn till kulturmiljöer.  
  
 Skogsvårdslagens betydelse  
  
 Begreppet fornlämningar nämns endast i Skogsstyrelsens föreskrifter  
  
 till bestämmelsen om skogs- och miljöredovisning (14 a §  
  
 SVL). Där framgår att en sådan redovisning ska innehålla uppgifter  
  
 om de fasta fornlämningar som Riksantikvarieämbetet har  
  
 registrerat i fornminnesregistret.  
  
 Det bredare begreppet kulturmiljövårdens intressen används i  
  
 14 § SVL där det bl.a. stadgas att skogsägare är skyldiga att  
  
 underrätta Skogsvårdsstyrelsen om vad han avser att göra för att  
  
 tillgodose natur- och kulturmiljövårdens intressen i samband med  
  
 avverkning. I 15 § 4 skogsvårdsförordningen preciseras detta till 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 39  
  
 att skogsägaren vid avverkningsanmälan ska ange vad han avser att  
  
 göra för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen.  
  
 I Skogsstyrelsens föreskrifter stadgas att anmälan ska innehålla  
  
 en kartskiss som bl.a. ska visa värdefulla kulturmiljöer och  
  
 skyddszoner där hänsyn till kulturmiljövårdens intressen planeras.  
  
 Liknande krav gäller i samband med ansökan om tillstånd för  
  
 avverkning. I 18 § SVL anges att avverkningstillstånd inte får meddelas  
  
 i fjällnära områden om avverkningen är oförenlig med  
  
 intressen som är av väsentlig betydelse för kulturmiljövården.  
  
 I SVL:s bestämmelser om skogs- och miljöredovisning (14 a §)  
  
 anges att en sådan redovisning bl.a. ska innehålla uppgifter om de  
  
 natur- och kulturmiljövärden som har registrerats för brukningsenheten.  
  
 Enligt föreskrifter ska dessa redovisningar även innehålla  
  
 uppgifter om övriga natur- och kulturmiljövärden som skogsvårdsstyrelsen  
  
 kan ha registrerat som skyddsvärda områden inom  
  
 brukningsenheten. Denna skyldighet begränsas dock till sådana  
  
 uppgifter som har meddelats brukningsenhetens ägare.  
  
 Kulturmiljövårdens intressen omfattas också av SVL:s hänsynsparagraf  
  
 (30 §). Av föreskrifter meddelade av Skogsstyrelsen  
  
 framgår det att skador till följd av skogsbruksåtgärder ska undvikas  
  
 eller begränsas i och invid värdefulla kulturmiljöer i skogen.  
  
 Kulturmiljöer som omfattas av 2 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen  
  
 m.m. (dvs. fornminnen) omfattas dock inte av dessa  
  
 föreskrifter. I allmänna råd till föreskrifterna listas exempel på vad  
  
 som kan vara värdefulla kulturmiljöer.7  
  
 Som svar på frågan i vilken utsträckning skogsvårdslagstiftningen  
  
 har inverkat på måluppfyllelsen kan man för det första  
  
 konstatera att behovet av att skydda fornlämningar inte lyfts fram  
  
 särskilt tydligt i SVL. Å andra sidan är dessa skyddade enligt lagen  
  
 om kulturminnen till vilken även hänvisning görs i anslutning till  
  
 hänsynsparagrafen (30 § SVL). Brister i måluppfyllelsen tycks  
  
 snarare handla om bristande kunskaper om vad en fornlämning är  
  
 hos markägare och skogliga rådgivare och/eller om var dessa  
  
 fornlämningar finns, än att skogsvårdslagstiftningen är otillräcklig.  
  
 När det gäller övriga kulturmiljöer så ska dessa visas hänsyn vid  
  
 skötseln av skogen. En förhållandevis omfattande uppräkning av  
  
 exempel på sådana värdefulla miljöer görs i ett allmänt råd.  
  
 7 Bland dessa märks bl.a. övergivna torpställen med inägomark, förvildade trädgårdar och  
  
 fäbodvallar, kvarnar, sågar och anordningar för flottning vid vattendrag, kolbottnar och  
  
 tjärframställningsplatser, slåttermyrar och översilningsängar inklusive dämmen samt kanaler,  
  
 renvallar och samevisten. 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 40  
  
 Intrycket är inte att regleringen i SVL har utgjort ett hinder eller  
  
 varit ett otillräckligt stöd för att nå målet om att övriga kulturmiljöer  
  
 vårdas så att full hänsyn tas på huvuddelen av arealen.  
  
 Otillräckliga kunskaper om kulturmiljöernas värde och lokalisering  
  
 hos rådgivare och markägare bedöms, liksom för fornlämningarna,  
  
 vara en betydligt tyngre förklaring till brister i måluppfyllelsen än  
  
 utformningen av skogsvårdslagstiftningen.  
  
 22.7 Miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 I detta betänkandes kapitel fyra har förutsättningarna för måluppfyllelse  
  
 avseende Levande skogar och dess delmål redovisats.  
  
 I följande avsnitt ges endast korta referat av denna beskrivning. I  
  
 stället fokuseras i första hand måluppfylleseanalysens tredje fråga,  
  
 dvs. den om hur skogsvårdslagstiftningen har inverkat på graden av  
  
 måluppfyllelse.  
  
 22.7.1 Delmål 1  Långsiktigt skydd av skogsmark  
  
 När det gäller naturreservat och biotopskydd har uppföljningar  
  
 visat att de hitintills skyddade arealerna låg väsentligt under vad  
  
 som är nödvändigt för att nå målen medan målet för frivilliga  
  
 avsättningar, i kvantitativa termer, redan var uppnått.  
  
 Skogsvårdslagens betydelse  
  
 Det formella skyddet av skogsmark regleras i miljöbalken och  
  
 förutsättningarna att nå målet har således ingen koppling till utformningen  
  
 och tillämpningen av SVL. Att låta det formella  
  
 skyddet av skogsmark i någon utsträckning bli en del av SVL  
  
 och/eller överföra mer av resurserna och ansvaret för dessa frågor  
  
 på Skogsstyrelsen skulle eventuellt kunna påverka förutsättningarna  
  
 att nå målet.  
  
 Förhoppningen att skogsägare ska avsätta skogsmark på frivillig  
  
 grund och utan ersättning regleras, av förklarliga skäl, inte i SVL. 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 41  
  
 22.7.2 Delmål 2  Förstärkt biologisk mångfald  
  
 Skogsstyrelsens sammanfattande bedömning är att frågan om hur  
  
 skogsskötseln bedrivs är avgörande för om delmålet nås. Det handlar  
  
 exempelvis om vilka bestånd som väljs för avverkning, samt i  
  
 vilken utsträckning träd som dör tillåts vara kvar i skogen.  
  
 Hård död ved  
  
 Mängden hård död ved ska öka med minst 40 % i hela landet och med  
  
 avsevärt mer i områden där den biologiska mångfalden är särskilt  
  
 hotad.  
  
 Skogsstyrelsens bedömning är att målet högst sannolikt  
  
 kommer att nås. Den avgörande faktorn för detta är, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 emellertid i hur stor utsträckning skogsbruket tar hand  
  
 om den volym träd som dör spontant i skogarna.  
  
 Frågor om död ved och SVL:s regleringar på detta område har  
  
 beskrivits ovan under avsnittet om de sektorsmål som gällde under  
  
 åren 19982003. När det gäller SVL:s roll för måluppfyllelsen  
  
 konstaterades bl.a. att förståelsen för den döda vedens betydelse ur  
  
 miljösynpunkt möjligen skulle ha varit högre om tydligare krav på  
  
 kvarlämnande hade ställts på föreskriftsnivå.  
  
 Äldre lövrik skog  
  
 Arealen äldre lövrik skog ska öka med minst 10 %.  
  
 Skogsstyrelsen anser att chanserna är goda att målet om ökning  
  
 av arealen äldre lövrik skog till år 2010 kan nås. Här är den  
  
 avgörande faktorn hur skogsskötseln utformas de närmaste åren.  
  
 Skogsstyrelsen framhåller att det i vissa fall kan strida mot 10 §  
  
 SVL att gallra fram ett lövrikare bestånd i äldre skog. Myndigheten  
  
 betonar mot den bakgrunden vikten av att vissa undantagsmöjligheter  
  
 till den aktuella bestämmelsen utvidgas.  
  
 I föreskrifter till SVL:s hänsynsparagraf (30 §) anges att grova  
  
 lövträd, och träd av mycket hög ålder tillhör de som i första hand  
  
 ska lämnas kvar vid en avverkning. I allmänna råd listas exempel på  
  
 vad som kan vara hänsynskrävande biotoper. Bland dessa märks  
  
 äldre lövträdsbestånd med stor mängd död ved.  
  
 Liksom anges av Skogsstyrelsen ovan finns emellertid bestämmelser  
  
 i SVL som kan motverka ambitioner att gynna utvecklingen 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 42  
  
 av äldre lövträdsbestånd. I Skogsstyrelsens föreskrifter till SVL:s  
  
 avverkningsbestämmelser (10 §) slås det fast att avverkning som  
  
 främjar skogens utveckling ska gynna sådana trädslag som med  
  
 hänsyn till växtplatsens förutsättningar kan ge en tillfredsställande  
  
 virkesproduktion. Stamantalet och virkesförrådet ska efter avverkning  
  
 vara tillräckligt för att tillvarata markens virkesproducerande  
  
 förmåga.  
  
 Gammal skog  
  
 Arealen gammal skog ska öka med minst 5 %.  
  
 Skogsstyrelsen angav i sitt underlag till Miljömålsrådet att valet  
  
 av bestånd för föryngringsavverkning är avgörande för om målet  
  
 om en större andel gammal skog kommer att nås. Enligt myndighetens  
  
 bedömning kommer arealen gammal skog att öka mer än  
  
 vad målet anger om nuvarande trend håller i sig och möjligheterna  
  
 att nå målet bedömdes därför som mycket goda. Riktade rådgivningsinsatser  
  
 kan, enligt Skogsstyrelsen, ändå bli aktuella.  
  
 I allmänna råd till SVL:s hänsynsparagraf (30 §) anges att äldre  
  
 skog på uddar och mindre öar i hav, sjöar, vattendrag och myrmarker  
  
 kan vara hänsynskrävande biotoper. Detsamma gäller äldre  
  
 lövträdsbestånd med stor mängd död ved, äldre hassellundar och  
  
 äldre hällmarkstallskog. Vidare finns allmänna råd som anger att  
  
 äldre träd av olika beskaffenhet bör lämnas vid avverkning.  
  
 Arealen mark föryngrad med lövskog ska öka  
  
 Ett av sektorsmålen innebär att Skogsstyrelsen ska agera för att öka  
  
 den röjda arealen. Det finns, enligt Skogsstyrelsen, emellertid en  
  
 risk att detta verkar hämmande på målet om en ökad areal föryngring  
  
 av lövskog. Hur röjningsingreppen görs och vilka trädslag  
  
 som lämnas kommer i stor utsträckning att vara avgörande för om  
  
 målet kommer att nås. Skogsstyrelsen framhåller samtidigt att  
  
 klövviltets betesskador utgör ett stort problem för lövföryngringar  
  
 och att frågan om en minskning av viltstammarna också är central  
  
 för att målet ska kunna uppnås.  
  
 Som har redovisats ovan finns inga regleringar i SVL eller  
  
 formella råd om hur röjning bör utföras i syfte att främja lövskogsföryngring.  
  
 De föreskrifter som avser röjning tar i stället 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 43  
  
 sikte på att förhindra uppkomst av insektsskador och reglerar när  
  
 röjning får göras samt hur mycket röjningsvirke som får lämnas i  
  
 skogen vid vissa tidpunkter.  
  
 I föreskrifter till 6 § SVL om beståndsanläggning anges att vid  
  
 anläggning av ny skog ska sådana trädslag användas som med  
  
 hänsyn till växtplatsens förutsättningar kan ge en tillfredsställande  
  
 virkesproduktion. Vidare anges att huvudplantor är plantor av för  
  
 växtplatsen lämpliga trädslag som med hänsyn till kvalitet, utvecklingsstadium  
  
 och skaderisk har förutsättningar att utvecklas väl och  
  
 därför är lämpliga att ingå i det framtida beståndet. I Skogsstyrelsens  
  
 allmänna råd till berörd bestämmelse anges att det vid  
  
 bedömning av vilka trädslag som kan ge en tillfredsställande virkesproduktion  
  
 på växtplatsen bör det tas hänsyn till jordarten, vegetationstypen,  
  
 klimatet, markens lutning och fuktighet samt därmed  
  
 markens bonitet. Vidare bör hänsyn tas exempelvis till risken för  
  
 skador genom viltbetning och  vid naturlig föryngring  fröträdens  
  
 egenskaper såsom kvalitet och virkesproducerande förmåga.  
  
 Särskilda bestämmelser gäller för ädellövskog. Dessa innebär  
  
 bl.a. att det i ett ädellövskogsbestånd inte får vidtas åtgärder som  
  
 leder till att beståndet upphör att vara ädellövskog (25 § SVL).  
  
 Efter annan avverkning än röjning eller gallring ska dessutom ny  
  
 ädellövskog anläggas på området.  
  
 När det gäller måluppfyllelsemodellens tredje fråga, dvs. den om  
  
 skogsvårdslagstiftningens inverkan på måluppfyllelsen kan man  
  
 notera att den för måluppfyllelsen här så betydelsefulla röjningen  
  
 inte regleras närmare i SVL. Visserligen finns skogsskyddsbetingade  
  
 begränsningar för när röjning får ske och för hur mycket  
  
 röjningsvirke som får lämnas i skogen vid vissa tidpunkter, men  
  
 skogsvårdslagstiftningen ger ingen närmare vägledning om hur  
  
 röjningen ska utföras. Att en viss mängd lövträd bör sparas i  
  
 samband med röjning framgår således inte heller av lagstiftningen.  
  
 Även skogsvårdslagens regler om hur man får avverka är tillämpliga  
  
 här eftersom röjning i lagens mening är en form av avverkning.  
  
 Det är alltså inte tillåtet att röja fram glasbjörk på frisk mark (men  
  
 väl på fuktig). Vårtbjörken kan däremot gynnas vid röjning på frisk  
  
 mark. På torr mark får inget löv gynnas. De bestämmelser i  
  
 skogsvårdslagstiftningen som anger vilka trädslag som ska godkännas  
  
 som huvudplantor vid en bedömning av om en föryngring  
  
 är godkänd har av Skogsstyrelsen tolkats så att icke obetydliga 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 44  
  
 arealer självföryngrad skog av glasbjörk har godkänts. Även  
  
 betydande arealer vårtbjörk har godkänts på frisk mark.8  
  
 Föryngring har i dessa fall således skett med lövträd och  
  
 arealerna bör därmed ha anses ha bidragit till måluppfyllelsen.  
  
 Å andra sidan behöver det inte innebära att dessa lövträd tillåts  
  
 uppnå en sådan ålder att de på ett mer påtagligt sätt bidrar till att  
  
 stärka den biologiska mångfalden. En inte helt ovanlig utveckling  
  
 torde vara att glasbjörken röjs eller gallras bort och att virkesproduktionen  
  
 i aktuellt bestånd överförs på inväxande sekundärträdslag  
  
 – företrädesvis gran. I vårtbjörksbestånden är inväxningen av  
  
 gran mindre och sannolikheten att björken tillåts uppnå avverkningsbar  
  
 ålder därmed högre. Det finns ingen bestämmelse i SVL  
  
 som förhindrar att markens produktionsförmåga överförs från  
  
 triviala lövträd till för marken lämpliga barrträdshuvudstammar vid  
  
 röjning eller gallring.  
  
 22.7.3 Delmål 3  Skydd för kulturmiljövärden  
  
 Skogsmarken ska brukas på sådant sätt att fornlämningar inte skadas  
  
 och så att skador på övriga kända värdefulla kulturlämningar är  
  
 försumbara senast år 2010.  
  
 Skogsstyrelsens ansåg att möjligheten att nå detta delmål är liten.  
  
 Huvudförklaringarna var att de nuvarande skadenivåerna på fornlämningar  
  
 och övriga kulturlämningar är omfattande samt att  
  
 många av lämningarna är okända.  
  
 SVL:s reglering av kulturmiljöfrågor har redovisats i avsnittet om  
  
 den äldre uppsättningen sektorsmål ovan. Den sammanfattande  
  
 bedömningen var att SVL:s betydelse för måluppfyllelsen var begränsad.  
  
 Bristande kunskaper hos markägare och skogliga rådgivare  
  
 om kulturmiljövärden och om dessa lämningars lokalisering  
  
 bedömdes ha avsevärt större betydelse än skogsvårdslagstiftningens  
  
 utformning. Därutöver kan det upprepas att många kulturminnen i  
  
 skogsmark åtnjuter skydd med stöd av lagen om kulturminnen och  
  
 att SVL och dess föreskrifter inte är tillämpliga på dessa lämningar.  
  
 8 Skogsstyrelsen genomför för närvarande en översyn av dessa föreskrifter och allmänna råd  
  
 bl.a. mot bakgrund av att skogsägare i dagsläget klarar återväxtkraven med föryngringar  
  
 som kan förväntas ge mycket låg volym- och värdeproduktion. Ambitionen är dock att  
  
 dessa förändringar och tolkningar inte får försvåra medvetna satsningar på lövträdslag.  
  
 Skogsstyrelsen, Skogsskötselenheten, Lämpliga egenskaper för huvudplantor, Promemoria,  
  
 2006-05-19. 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 45  
  
 22.7.4 Delmål 4  Åtgärdsprogram för hotade arter  
  
 Åtgärdsprogram för hotade arter kommer, enligt Skogsstyrelsens bedömning,  
  
 att finnas till år 2005. Målet kommer således att nås.  
  
 Detta delmål saknar koppling till SVL.  
  
 22.8 Sektorsmålen för perioden 20052010  
  
 Utöver uppföljningar av de sektorsmål som är desamma som  
  
 Levande skogars delmål, har Skogsstyrelsen ännu bara genomfört  
  
 begränsande uppföljningar som har varit direkt inriktade mot  
  
 2005 års sektorsmål. Utredningen har därför bedömt det vara  
  
 mindre meningsfullt att redan i detta läge genomföra en analys  
  
 kring skogsvårdslagens (SVL:s) betydelse roll uppfyllelsen av dessa  
  
 mål. I flera fall avser de nu gällande sektorsmålen dessutom  
  
 liknande områden som den föregående uppsättningen sektorsmål  
  
 och SVL:s roll har således redan beskrivits ovan. Likaså har skogsvårdslagstiftningens  
  
 förhållande till Levande skogars delmål redovisats  
  
 tidigare i detta kapitel.  
  
 22.9 Administrativa kostnader till följd av bestämmelser  
  
 i skogsvårdslagen  
  
 Verket för näringslivsutveckling (Nutek) har undersökt företagens  
  
 administrativa kostnader för att uppfylla lagstiftningen inom  
  
 skogsområdet. 
  
 9 Studien visar att den årliga administrativa kostnaden  
  
 uppgår till cirka 385 miljoner kronor. Av denna kostnad  
  
 utgör kravet på att upprätta och uppdatera skogs- och miljöredovisning  
  
 (SMÖR; 14a § SVL) närmare 60 % (cirka 223 miljoner  
  
 kronor).10 Som jämförelse kan nämnas att Nutek skattar företagens  
  
 kostnader för att göra anmälan (företrädesvis avverkningsanmälningar)  
  
 eller ansöka om tillstånd för åtgärder i skogen till cirka  
  
 700 000 kronor per år. Det motsvarar cirka 0,2 % av de totala  
  
 administrativa kostnaderna.  
  
 Nutek anger vidare att de flesta av de företag som intervjuades  
  
 inte upplevde skogslagstiftningen som särskilt betungande. Informationskravet  
  
 kring skogs- och miljöredovisning är kostsamt för  
  
 9 NUTEK, Näringslivets administrativa kostnader på jordbruks-, skogsbruks- och fiskeområdet  
  
 (Rapport R 2006:2).  
  
 10 SMÖR behandlas närmare i betänkandets kapitel 25. 
  
 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen SOU 2006:81  
  
 46  
  
 svenskt näringsliv, men i och med att det kan vara en integrerad del  
  
 av företagens arbete med den egna skogbruksplanen upplevs kravet  
  
 inte som särskilt betungande. Enligt Nutek har flera företag uppgivit  
  
 att de tycker att Skogsstyrelsen har gjort mycket för att försöka  
  
 förbättra regelverket för företag genom att till exempel  
  
 minska det antal blanketter som ska skickas in per avverkning.  
  
 22.10 Gränsen för svårföryngrad och fjällnära skog  
  
 I 1517 §§ SVL anges särskilda krav på skogsbruket i fjällnära och  
  
 svårföryngrade områden. Regeringen har bemyndigats att meddela  
  
 föreskrifter om att skog som är svår att föryngra på grund av dess  
  
 ogynnsamma läge eller som behövs som skydd mot sand- eller  
  
 jordflykt eller för att förhindra att fjällgränsen flyttas ned ska  
  
 avsättas som svårföryngrad skog eller skyddsskog (15 §). Regeringen  
  
 eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar  
  
 också föreskrifter om vilka delar av den svårföryngrade skogen som  
  
 ska anses utgöra fjällnära skog. Gränserna för dessa områden har  
  
 meddelats i förordningen (SKSFS 1983:1) om svårföryngrad skog  
  
 och skyddsskog samt i förordningen (SKSFS 1991:3) om gränserna  
  
 för fjällnära skog.  
  
 Enligt 16 § SVL krävs det tillstånd från Skogsstyrelsen för avverkning  
  
 i svårföryngrad skog eller skyddsskog. I 17 § SVL anges  
  
 dock att sådant tillstånd inte får ges om avverkningen medverkar  
  
 till att en miljökvalitetsnorm överträds. I 17 § skogsvårdsförordningen  
  
 anger regeringen att tillstånd till avverkning inte får ges  
  
 inom den svårföryngrade skogen i Norrbottens, Västerbottens,  
  
 Jämtlands och Dalarnas län på mark som i genomsnitt producerar  
  
 mindre än en kubikmeter virke om året per hektar.11 Skogsstyrelsen  
  
 har dock rätt att meddela tillstånd till avverkning i det första fallet  
  
 om det finns särskilda skäl.  
  
 När det gäller den fjällnära skogen anges det i 18 § SVL att  
  
 tillstånd till avverkning inte får ges om den är oförenlig med  
  
 intressen som är av väsentlig betydelse för naturvården eller  
  
 kulturmiljövården.12 I 19 § skogsvårdsförordningen anges att innan  
  
 11 Tillstånd får inte heller ges till avverkning för byggande av skogsbilväg om nyttan av vägen  
  
 för skogsbruket inte motsvarar kostnaden för den eller om vägen inte kan passas in i en  
  
 vägnätsplan. För att tillgodose naturvårdens, kulturmiljövårdens eller rennäringens intressen  
  
 får skogsvårdsstyrelsen dock medge undantag från det angivna båtnadskravet.  
  
 12 Av 18 § SVL framgår det också att när tillstånd ges ska skogsvårdsstyrelsen besluta om  
  
 vilka hänsyn som ska tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen, såsom i fråga om  
  
 hyggets storlek och förläggning samt tillåten avverkningsform. 
  
 SOU 2006:81 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
 47  
  
 tillstånd ges till avverkning i de områden av den fjällnära skogen där  
  
 naturvärdena inte är fullständigt kända men antas vara höga, kan  
  
 skogsvårdsstyrelsen genomföra en särskild inventering för att  
  
 klarlägga naturvärdena. I 2023 §§ skogsvårdsförordningen anges  
  
 ytterligare krav på brukandet av fjällnära skog. Det gäller exempelvis  
  
 hyggesstorlek, hyggesutläggning, villkor om föryngringsmetod,  
  
 markberedningsbegränsningar m.m.  
  
 Synpunkter på bestämmelserna  
  
 Skogsägarnas Inlandsråd anser att de ovan refererade bestämmelserna  
  
 är svåröverskådliga och till stora delar inaktuella.13 Inlandsrådet  
  
 menar att praktisk erfarenhet har visat att det med dagens  
  
 skogsbrukssätt går att skapa skogsföryngringar och hög virkesproduktion  
  
 även i det fjällnära området. Man anser att begreppet  
  
 svårföryngrad skog därför är missvisande och att det verkar hämmande  
  
 på både skogsbrukare och myndigheter. Inlandsrådet  
  
 förordar en översyn av regelverket för brukandet av fjällnära skog  
  
 med inriktning mot förenkling och färre gränsdragningar.  
  
 En skogsstyrelsetjänsteman på distriktschefsnivå med praktisk  
  
 erfarenhet av att tillämpa nämnda bestämmelser framhåller att  
  
 gränserna för fjällnära och svårföryngrad skog ofta uppfattas som  
  
 konstgjorda. Tjänstemannen framhåller bl.a. att förhållanden på  
  
 stora områden väster om gränsen för svårföryngrad skog är jämförbara  
  
 med området öster om densamma. Vidare framhålls att  
  
 kunskapen om skogsproduktionsförutsättningarna är så stora idag  
  
 att nämnda gräns uppfattas som överflödig. Gränsen för fjällnära  
  
 skog kan enligt tjänstemannen anses ha en funktion då den ligger  
  
 nära de kärva klimatområdena. Den är emellertid så grovt utlagd  
  
 att den känns extremt formell att använda. Slutsatsen från berörd  
  
 tjänsteman är att någon form av restriktion knuten till kärva  
  
 klimatlägen kan vara nödvändig men att dagens utformning är för  
  
 oprecis.  
  
 13 Skogsägarnas Inlandsråd, Wilson för utveckling av familjeskogsbruket i Norra Inlandet  
  
 (version 5.0). 
  
 49  
  
 23 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 23.1 Direktiven  
  
 Enligt regeringens direktiv till Skogsutredningen ska tillsynen över  
  
 skogsvårdslagens efterlevnad utvärderas.  
  
 23.2 Tillsyn genom rådgivning enligt traditionen inom  
  
 skogspolitiken  
  
 I den proposition som innehöll förslagen om en ny skogspolitik  
  
 slog regeringen fast att en viktig uppgift för Skogsvårdsorganisationen  
  
 (SVO) nu och i framtiden är tillsynen över efterlevnaden av  
  
 Skogsvårdslagen (SVL). Samtidigt konstaterade regeringen att SVO  
  
 i stor utsträckning bygger sin tillsyn på rådgivning enligt de  
  
 intentioner som gäller sedan länge.1 Regeringen betonade också  
  
 att myndigheten bör även fortsättningsvis i linje med traditionen  
  
 inom skogspolitiken i första hand genomföra tillsynen med hjälp av  
  
 råd.  
  
 I nämnd proposition framhöll emellertid regeringen att gjorda  
  
 utvärderingar pekade på att efterlevanden av kraven på naturvårdshänsyn  
  
 inte hade varit tillräckligt god. Mot den bakgrunden ansåg  
  
 regeringen att det var nödvändigt att ge hänsynsreglerna en väsentligt  
  
 starkare ställning i lagstiftningen. Man föreslog därför en  
  
 förändring av SVL som innebar att det skulle bli möjligt att  
  
 meddela förelägganden omedelbart och utan föregående lagråd om  
  
 det behövs för att bevara natur- och kulturmiljövärden. Vidare  
  
 förlängdes den generella anmälningstiden för att ge myndigheterna  
  
 utökad tid för handläggningen av avverkningsanmälningarna. Ytterligare  
  
 en förändring som gjordes på tillsynsområdet var att den  
  
 maximala påföljden för brott mot SVL utökades från böter till sex  
  
 månaders fängelse.  
  
 1 Prop. 1992/93:226, s. 64. 
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen SOU 2006:81  
  
 50  
  
 23.3 Skogsstyrelsens tillsynsuppgifter  
  
 Av 33 § SVL framgår det att Skogsstyrelsen utövar den centrala  
  
 tillsynen över efterlevnaden av SVL och med stöd av lagen meddelade  
  
 föreskrifter. I Skogsstyrelsens instruktion anges att myndigheten  
  
 ska utöva tillsyn över efterlevnaden av sådan lagstiftning  
  
 beträffande vilken Skogsstyrelsen har angivits som tillsynsmyndighet.2  
  
 Den mest centrala lagstiftningen i det sammanhanget  
  
 är skogsvårdslagstiftningen.3  
  
 Enligt Skogsstyrelsens regleringsbrev för år 2006 är målet för  
  
 verksamhetsområdet lagtillsyn att tillsynen ska bedrivas så att en  
  
 högre efterlevnad av reglerna i SVL och miljöbalken uppnås.4 Målet  
  
 är detsamma som gällde under åren 2004 och 2005. Skogsstyrelsens  
  
 återrapportering ska bl.a. omfatta avverkningsanmälningar och tillstånd,  
  
 samt antalet förelägganden och förbud riktade direkt till  
  
 skogsägare. I regleringsbrevet för år 2006 anges även att arbetet  
  
 med den nya gemensamma föryngringsrutinen ska återrapporteras.  
  
 23.4 Ställningstaganden i delbetänkandet  
  
 I Skogsutredningens delbetänkande beskrevs SVO:s arbete med  
  
 tillsyn enligt SVL.5 Utredaren slog där fast att dagens skogspolitik  
  
 är beroende av att det finns möjligheter för de skogliga myndigheterna  
  
 att bedriva tillsynsverksamhet. Detta inte minst med tanke  
  
 på att de senaste årens uppföljningar av skogspolitikens genomförande,  
  
 har visat att skogsägarna inte har lyckats ta sin del av det  
  
 skogspolitiska ansvaret på alla områden. Det gäller exempelvis på  
  
 föryngringssidan. Vidare ansåg utredaren det vara naturligt att  
  
 tillsynen i första hand inriktar sig mot områden där SVL fortfarande  
  
 ställer tydliga krav på skogsägaren, dvs. beträffande föryngringar  
  
 och naturvårdshänsyn i samband med avverkningar.  
  
 2 Förordning (2005:1160) med instruktion för Skogsstyrelsen.  
  
 3 Skogsstyrelsen är även tillsynsmyndighet för en liten del av miljöbalken samt utövar tillsyn  
  
 enligt virkesmätningslagen. Myndigheten har också ansvar för den avgiftsfinansierade verksamheten  
  
 med kontroll av frö- och planthandel. Kommuner eller länsstyrelser svarar för  
  
 tillsynen över övriga regler som rör skogsbruket. Länsstyrelsen är exempelvis tillsynsmyndighet  
  
 för kulturminneslagen.  
  
 4 Skogsstyrelsen skiljer på begreppen lagtillämpning och lagtillsyn. Med lagtillämpning avses  
  
 tolkningen av en viss regel i en viss situation. Det kan exempelvis gälla vilka krav som ska  
  
 ställas på naturhänsyn vid en viss avverkning eller kraven på återväxtarbetet efter avverkningen 
  
 . Lagtillsynen gäller de insatser som myndigheten gör för att kontrollera efterlevnaden  
  
 av SVL och miljöbalken. Hit hör också de insatser som görs för att åstadkomma rättelse när  
  
 avvikelser från reglerna har inträffat eller befaras, liksom åtalsanmälningar.  
  
 5 SOU 2005:39. 
  
 SOU 2006:81 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 51  
  
 Utredaren ställde sig positiv till de metodutvecklingsprojekt som  
  
 bedrivs inom SVO på tillsynsområdet. Samtidigt reste hon vissa  
  
 frågetecken kring att tillsynen uppvisar en så pass stor regional  
  
 variation och drog bl.a. mot den bakgrunden slutsatsen att det på  
  
 ett övergripande plan råder en viss brist på enhetlighet i SVO:s  
  
 tillsynsarbete. Samtidigt menade hon att förslaget om att omvandla  
  
 SVO till en en myndighet kan bidra till en ökad enhetlighet i  
  
 tillsynen.6  
  
 Utredaren aviserade också att hon hade för avsikt att återkomma  
  
 beträffande SVL:s tillsynsverktyg i utredningens huvudbetänkande.  
  
 Möjlighet skulle då finnas att beakta hur regering och riksdag hade  
  
 ställt sig till de förslag som har presenterats av Tillsynsutredningen.7  
  
 23.5 Skogsstyrelsens policy för tillsynen enligt SVL  
  
 År 1997 utfärdade Skogsstyrelsen nu gällande gemensamma riktlinjer  
  
 för hur tillsynen enligt SVL ska bedrivas av skogsvårdsstyrelserna.8  
  
 Syftet med policyn är att främja en enhetlig hantering  
  
 av tillsynen. Av policyn kan man bl.a. utläsa att de områden som  
  
 ska prioriteras under ett särskilt år regleras i det interna  
  
 planeringscirkuläret B1. Den årliga prioriteringen har i många år  
  
 gällt återväxt av ny skog och hänsyn till natur- och kulturmiljö.  
  
 Enligt Skogsstyrelsen har denna prioritering uppfattats som mer  
  
 eller mindre given och sällan varit föremål för diskussioner inom  
  
 myndigheten. Samtidigt bör det nämnas att varje skogsvårdsstyrelse  
  
 har haft stor frihet att göra egna prioriteringar mellan olika  
  
 verksamheter och typer av tillsynsinsatser bl.a. med utgångspunkt i  
  
 resurstillgång.  
  
 Av tillsynscirkuläret framgår det också att skogsvårdsstyrelserna  
  
 (numera Skogsstyrelsens regioner) i de dagliga kontakterna arbetar  
  
 med både rådgivning och lagtillsyn. Enligt uppgift från Skogsstyrelsen  
  
 är ovan nämnd tillsynspolicy fortfarande aktuellt i sak,  
  
 men det påbörjades ett arbete under 2005 med att göra mindre  
  
 revideringar av innehållet. Myndigheten har dock fått prioritera ned  
  
 detta arbete bl.a. som en följd av den akuta arbetsbelastning som  
  
 6 Sedan den 1 januari 2006 har de statliga skogliga myndigheterna samlats i den gemensamma  
  
 myndigheten Skogsstyrelsen.  
  
 7 Dir. 2000:62.  
  
 8 Skogsstyrelsen, skogsskötselenheten, Policy för tillsynen enligt skogsvårdslagen. Riktlinjer för  
  
 skogsvårdsstyrelsernas arbete, cirkulär C nr 22, 1997-09-03. 
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen SOU 2006:81  
  
 52  
  
 stormen Wolfe medförde. Tidigast hösten 2006 bedöms revideringen  
  
 av cirkuläret kunna slutföras.  
  
 I en skrivelse om lagtillämpning och lagtillsyn som det dåvarande  
  
 myndighetsinterna lag- och skötselnätverket tog fram på uppdrag  
  
 av SVO:s ledningsgrupp hösten 2003 framhålls att en större enhetlighet  
  
 ifråga om lagtillsynen enklast skulle kunna åstadkommas  
  
 genom att aktuellt policycirkulär följs bättre.9 Uppfattningen i  
  
 skrivelsen var att det främst är att betrakta som en ledningsfråga att  
  
 så verkligen sker.  
  
 I anslutning till detta kan nämnas att ett av motiven till att  
  
 Skogsutredningen i sitt delbetänkande föreslog en sammanslagning  
  
 av de skogliga myndigheterna var att öka enhetligheten i tillsynsarbetet  
  
 och att därigenom även stärka rättssäkerheten för markägarna.  
  
 Med en samlad myndighet var förhoppningen att ledningen  
  
 kommer att kunna svara för en tydligare styrning i dessa frågor.  
  
 Skogsstyrelsens nya organisation började emellertid inte att gälla  
  
 förrän den 1 september 2006 vilket bl.a. har inneburit att en formell  
  
 process angående exempelvis vägledning för prioritering i tillsynsfrågor  
  
 ännu inte har inletts.  
  
 23.6 Det praktiska tillsynsarbetet  
  
 I 35 § SVL stadgas det att tillsynsmyndigheten får meddela de  
  
 förelägganden och förbud som behövs för att SVL eller föreskrift  
  
 som har meddelats med stöd av lagen ska efterlevas. Sådana  
  
 förelägganden eller förbud får meddelas sedan det har visat sig att  
  
 myndighetens s.k. lagråd inte har följts.  
  
 Förelägganden och förbud kan förenas med vite. Av 35 § framgår  
  
 det också att om någon inte rättar sig efter ett föreläggande, får  
  
 tillsynsmyndigheten besluta att åtgärden ska vidtas på den  
  
 försumliges bekostnad. Den sistnämnda möjligheten har inte  
  
 tillämpats under de senaste 1015 åren. Skälet till detta är främst  
  
 risken att tillsynsmyndigheten (de dåvarande skogsvårdsstyrelserna)  
  
 i slutänden inte får igen sina utgifter för åtgärderna.  
  
 9 Skogsstyrelsen, skötselenheten, Enhetlig lagtillämpning och lagtillsyn, skrivelse, 2003-12-02. 
  
 SOU 2006:81 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 53  
  
 23.6.1 Avverkningsanmälan som grund för lagtillsynen  
  
 Den praktiska lagtillsynen utgår som regel från avverkningsanmälningar.  
  
 Dessa kontrolleras bl.a. mot uppgifter om kända natur- och  
  
 kulturmiljövärden samt förutsättningar för återväxt. Lagtillsynen  
  
 omfattar främst naturhänsyn vid avverkning och återväxt av ny  
  
 skog efter avverkning.  
  
 23.6.2 Fältbesök  
  
 Innehållet i avverkningsanmälan, kunskapen om de naturgivna  
  
 förutsättningarna eller annan kunskap om det aktuella området kan  
  
 ligga till grund för att Skogsstyrelsen genomför ett fältbesök på  
  
 objektet. I SUS 2001 drogs slutsatsen att fältbesök och efterföljande  
  
 direkta kontakter med skogsägarna har stor betydelse för  
  
 vilka åtgärder som skogsägaren genomför. Mot den bakgrunden  
  
 har skogsvårdsstyrelserna, enligt Skogsstyrelsen, fortsatt att prioritera  
  
 insatser före föryngringsavverkning genom fältbesök och  
  
 kontakt med skogsägaren eller dennes ombud. Samtidigt noterade  
  
 Skogsutredningen i sitt delbetänkande att andelen fältbesökta  
  
 objekt vid anmälan hade minskat från 40 % i mitten av 1990-talet  
  
 till 25 % år 2004. Samma trend kan iakttas för antalet fältbesök  
  
 efter avverkning som mer än halverats under de senaste tio åren.  
  
 Trenden med minskat antal fältbesök förstärktes ytterligare under  
  
 år 2005 då resurser för tillsyn i fält fick omprioriteras till insatser i  
  
 det område som drabbades av stormen Wolfe.  
  
 23.6.3 Lagråd  
  
 Innehållet i avverkningsanmälan i kombination med kunskaper  
  
 inhämtade från bl.a. databaser och genom fältbesök kan ligga till  
  
 grund för att Skogsstyrelsen utfärdar ett s.k. lagråd till skogsägaren  
  
 och virkesköparen om SVL:s innebörd. Dessa skriftliga råd kan  
  
 exempelvis avse naturhänsyn vid avverkning eller vilka åtgärder  
  
 som behövs för att återväxten ska kunna säkerställas. 
  
 10  
  
 I Skogsstyrelsens tillsynspolicy slås det fast att lagråd enligt SVL  
  
 normalt ska användas när avvikelser av betydelse från lagens krav  
  
 har uppmärksammats. Vidare framgår det att lagråd ska användas  
  
 10 Lagråd ska inte förväxlas med att en rekommendation som överstiger lagens krav ges inom  
  
 ramen för myndighetens rådgivningsverksamhet. 
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen SOU 2006:81  
  
 54  
  
 för att förebygga sådana avvikelser. Enligt policyns lagtekniska  
  
 vägledning klargör ett lagråd myndighetens tolkning av SVL:s  
  
 bestämmelser i ett enskilt fall. Rådet beskriver de åtgärder myndigheten  
  
 anser vara nödvändiga för att kravet ska uppfyllas.  
  
 I figur 23.1 redovisas användningen av lagråd under perioden  
  
 19972005.  
  
 Figur 23.1 Användning av lagråd  
  
 Källa: Skogsstyrelsen.  
  
 Av digrammet kan man utläsa att det totala antalet lagråd nästan  
  
 halverades under perioden 1997 till 2003. Vad som inte framgår av  
  
 figuren är emellertid att antalet lagråd årligen var över 30 000 i  
  
 mitten av 1980-talet. Den nedgång som framgår av figuren är bara  
  
 slutet på lång en nedåtgående trend, som tycks plana ut kring  
  
 ungefär 4 0005 000 lagråd per år. Förklaringen till den minskande  
  
 användningen av tillsynsverktyget lagråd går att knyta till den  
  
 avreglerade skogspolitik som infördes från och med 1994. Ett  
  
 flertal paragrafer som genererade lagråd togs bort, däribland röjningsplikt,  
  
 avverkningsskyldighet samt krav på innehav av skogsbruksplan.  
  
 Kravet på återväxterna minskade drastiskt genom att löv  
  
 accepterades i större utsträckning. När SVO:s personalstyrka  
  
 halverades minskade också antalet tjänstgöringsdagar för lagtillsyn  
  
 4 000 
  
 4 500 
  
 5 000 
  
 5 500 
  
 6 000 
  
 6 500 
  
 7 000 
  
 7 500 
  
 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 
  
 År 
  
 Antal lagråd  
  
 SOU 2006:81 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 55  
  
 med hälften. Under 1990-talet fick miljöfrågorna stort utrymme,  
  
 vilket till stor del togs från återväxtfrågorna, där de flesta lagråden  
  
 hade skrivits. Slutligen kan nämnas att de högsta siffrorna uppnåddes  
  
 under några år då vissa skogsvårdsstyrelser skrev automatiska  
  
 lagråd som svar på hyggesanmälan.  
  
 I Skogsutredningens delbetänkande redovisas att användningen  
  
 av lagråd och förelägganden dessutom varierade inom landet. Det  
  
 var betydligt vanligare att man använde lagråd och förelägganden  
  
 vid de två nordligaste skogsvårdsstyrelserna (Västerbotten och  
  
 Norrbotten) än vid de övriga. Även om andelen har minskat betydligt  
  
 de senaste åren vid dessa båda myndigheter låg de tillsammans  
  
 med Skogsvårdsstyrelsen i Mellannorrland högre än skogsvårdsstyrelserna  
  
 i södra Sverige. Förklaringen till dessa skillnader tycks  
  
 stå att finna i olika myndighetskulturer. Tilltron till SVL som ett  
  
 verksamt skogspolitiskt medel tycks ha varit större i norr medan  
  
 man i söder har förlitat sig mer på rådgivning.  
  
 I figur 23.2 visas den relativa fördelningen av det totala antalet  
  
 lagråd fördelat på olika ärendetyper under perioden 19972005.  
  
 Figur 23.2 Det totala antalet lagråd fördelat på typer av ärenden  
  
 Källa: Skogsstyrelsen.  
  
 Av figuren framgår det att de lagråd som utfärdas främst avser  
  
 skogsvård och naturvård/rennäring. I det förra fallet är det till helt  
  
 dominerande del lagråd som riktas mot uteblivna eller misslyckade  
  
 0% 
  
 10% 
  
 20% 
  
 30% 
  
 40% 
  
 50% 
  
 60% 
  
 70% 
  
 80% 
  
 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 
  
 År 
  
 Skogsvård 
  
 Avverkning 
  
 Skydd mot insekter 
  
 Naturvård och rennäring 
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen SOU 2006:81  
  
 56  
  
 föryngringsåtgärder. När det gäller naturvård/rennäring är det  
  
 främst i de nordligaste länen som dessa råd skrivs. År 2005 svarade  
  
 skogsvårdsstyrelserna i Norr- och Västerbottens län för 67 % av  
  
 landets samtliga lagråd inom kategorin naturvård/rennäring. Enligt  
  
 uppgift från Skogsstyrelsen var cirka 80 % av dessa råd rena  
  
 naturvårdsråd medan resterande del ofta avsåg både naturvård och  
  
 rennäring. Som ytterligare illustration kan det nämnas att av de  
  
 30 lagråd som meddelades av Skogsvårdsstyrelsen i Västra Götaland  
  
 under de två senaste åren i kategorin naturvård/rennäring gällde  
  
 huvuddelen att man skulle spara träd eller trädgrupper (13 st) och  
  
 att man skulle visa varsamhet vid kulturlämningar (10 st). Återstående  
  
 fall gällde skydd av små biotoper (3 st) och kvarlämnande  
  
 av skyddszon (4 st). I några av ovanstående fall fanns kombinationer  
  
 av t.ex. spara trädgrupper och undvik körskador. Skogsstyrelsens  
  
 region norr anger att under åren 20042006 meddelade  
  
 man 30 s.k. hänsynsråd. Av dessa gällde 13 skyddszoner, 8 kulturmiljöer  
  
 och 7 skador på mark och vatten (där bl.a. hänsyn till stigar  
  
 ingår). Två av lagråden gällde sparande av träd och trädsamlingar. 
  
 11  
  
 Skogsvårdsstyrelsen i Värmland-Örebro anger att 35 % av fallen  
  
 gällde skydd av småbiotoper och 45 % av fallen avsåg kulturmiljöer.  
  
 Resterande 20 % gällde skyddszoner (15 %) respektive övrigt  
  
 (5 %). Skogsvårdsstyrelsen i Västerbotten anger följande fördelning:  
  
 hänsynskrävande biotoper och kulturmiljöer 35 %, trädhänsyn  
  
 35 %, skyddszoner 20 % och övrig naturhänsyn 10 %.  
  
 23.6.4 Förelägganden och förbud  
  
 I de fall ett lagråd inte följs kan föreläggande eller förbud med vite  
  
 utfärdas. I Skogsstyrelsens tillsynspolicy redovisas ett antal situationer  
  
 då förelägganden eller förbud enligt 35 § SVL är aktuella.  
  
 Här framgår också att föreläggande eller förbud enligt huvudregeln  
  
 endast kan meddelas först sedan det visat sig att myndighetens råd  
  
 inte har följts. I brådskande fall eller när det behövs för att bevara  
  
 natur- eller kulturmiljövärden eller när det annars finns särskilda  
  
 skäl, får dock ett föreläggande eller förbud meddelas omedelbart. 
  
 12  
  
 11 Här bör dock erinras om att råd kan bakas in i de tillstånd för avverkning som erfordras i  
  
 stora områden i Norrbotten. Det vanliga är då att myndigheten skriver att hänsyn bör tas  
  
 enligt ansökan.  
  
 12 Motivet brådskande fall används vanligen inför avverkningar som bedöms strida mot lagen,  
  
 t.ex.  
  
 lägsta tillåtna ålder eller högsta tillåtna areal för föryngringsavverkning. Användningen  
  
 är dock mycket begränsad och uppgår till ett tiotal fall per år i hela landet. Hänvisning till  
  
 brådska förekommer aldrig vid återväxtärendena som är de dominerande fallen. Naturvårds 
  
 SOU 2006:81 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 57  
  
 Ett föreläggande eller förbud ska normalt förenas med vite. Praxis  
  
 är att beloppet kopplas till den kostnad som de förelagda  
  
 åtgärderna bedöms medföra eller till virkesvärdet om förbudet  
  
 avser avverkning.  
  
 I figur 23.3 redovisas antalet förelägganden och förbud under  
  
 perioden 19972005.  
  
 Figur 23.3 Antal förelägganden och förbud  
  
 Källa: Skogsstyrelsen.  
  
 De variationer som går utläsa mellan åren 2002 och 2005 i antalet  
  
 förelägganden och förbud kan ha flera förklaringar. Antalet förelägganden,  
  
 förbud och vitesdomar uppvisade exempelvis liknande  
  
 skillnader som lagråden när det gäller variation över landet. Det  
  
 fattades fler beslut av dessa slag ju längre norrut man kom i landet.  
  
 Olika prioriteringar i form av särskilda tillsynssatsningar vid de  
  
 dåvarande skogsvårdsstyrelserna påverkar således statistiken. 
  
 13  
  
 skäl används ibland inför avverkningar. Det motivet är dock än mindre frekvent använt och  
  
 handlar om ett fåtal fall per år i hela Sverige. Som exempel kan nämnas att dåvarande  
  
 Skogsvårdsstyrelsen i Värmland-Örebro under 2000-talet endast använde möjligheten att  
  
 meddela föreläggande utan föregående lagråd vid ett (1) tillfälle. Anledningen var att man  
  
 ämnade transportera ut virke över en bäck vilken nedströms passerade genom ett biotopskydd.  
  
 Naturmiljön i biotopskyddet var beroende av bäckens vatten varför risken bedömdes  
  
 som stor att biotopskyddet skulle skadas av traktorvägen. Även Skogsvårdsstyrelsen i  
  
 Västerbotten anger att man endast i ett fall har meddelat föreläggande utan föregående lagråd.  
  
 Skälet var att markägaren uppgav att ingen naturhänsyn skulle tas vid föryngringsavverkningen.  
  
 13 Skogsvårdsstyrelsen i Västerbotten genomförde exempelvis en sådan riktad insats under  
  
 ett år, då en enskild tjänsteman ensam skrev över 100 förelägganden. Detta motsvarade cirka  
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 300 
  
 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 
  
 År 
  
 Antal  
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen SOU 2006:81  
  
 58  
  
 Liksom för lagråden bör det nämnas att figuren inte illustrerar den  
  
 kraftiga nedgången i användningen av föreläggande och förbud som  
  
 den avreglerade nya skogspolitiken innebar. Som jämförelse kan  
  
 nämnas att under perioden 19821992 uppgick antalet förelägganden  
  
 och förbud till drygt 460 per år.14  
  
 23.6.5 Åtal och domar  
  
 Skogsstyrelsens grundprincip är att misstänkta brott ska åtalsanmälas.  
  
 Av resursskäl måste myndigheten emellertid göra prioriteringar.  
  
 Uteblivna eller bristfälliga anmälningar av avverkning, som  
  
 är den vanligaste orsaken till brott mot SVL, åtalsanmäls exempelvis  
  
 inte alltid. 
  
 15 Uppskattningsvis 80 % av åtalsanmälningarna gäller  
  
 ändå just utebliven hyggesanmälan. Dessa ärenden prioriteras  
  
 emellertid inte särskilt högt av åklagarmyndigheterna och anmälan  
  
 skrivs därför ofta av. Skogsstyrelsen gör uppskattningen att cirka  
  
 två tredjedelar av de ärenden man lämnar till åklagare inte leder till  
  
 åtal.  
  
 Som exempel på hur SVL-ärenden hanteras kan nämnas att dåvarande  
  
 Skogsvårdsstyrelsen i Västerbotten anmälde 80 ärenden till  
  
 åklagare under perioden 19952005. Av dessa skrevs hälften av med  
  
 de motiveringar som anges i tabell 23.1.  
  
 Tabell 23.1 Avskrivna ärenden fördelade på avskrivningsgrunder i Västerbotten  
  
 åren 19952005  
  
 Avskrivningsgrund Frekvens  
  
 Brottet preskriberat 51 %  
  
 Brott kan ej styrkas/förundersökningen nedlagd 22 %  
  
 Gärningen ringa/Ej uppsåt eller oaktsamhet 15 %  
  
 Brister i polisens utredning 5 %  
  
 Åtalet ogillas 2 %  
  
 Avverkningstidpunkten kan inte vederläggas 2 %  
  
 Ingen återkoppling från åklagarmyndigheten 2 %  
  
 Ej uteslutet att anmälan om avverkning har gjorts 1 %  
  
 40 % av alla de förelägganden som skrevs det året i hela landet. En annan skogsvårdsstyrelse  
  
 valde att helt avstå från att besluta om förelägganden under ett av åren.  
  
 14 Prop. 1992/93:226.  
  
 15 Skogsstyrelsens cirkulär 2004:D4 Analys av utförd avverkning med stöd av satellitbilder  
  
 innehåller närmare riktlinjer för prioritering av vilka objekt som bör utredas och lämnas till  
  
 åklagare. 
  
 SOU 2006:81 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 59  
  
 Skogsvårdsstyrelsen i Värmland-Örebro överlämnade 25 anmälningar  
  
 till åklagare under åren 2004 och 2005. Av dessa har  
  
 20 skrivits av. Avskrivningsgrunden var i huvudsak Brott kan inte  
  
 styrkas.  
  
 Antalet åtal och utdömda viten under perioden 19972005  
  
 redovisas i figur 23.4.16 Antalet domar sammanhänger till stor del  
  
 med hur många oanmälda avverkningar som skogsvårdsstyrelserna  
  
 har anmält till åklagare. Detta antal har varierat kraftigt mellan  
  
 åren, beroende på olika kampanjer och prioriteringar. Antalet  
  
 utdömda viten är i sin tur en funktion av antalet förelägganden  
  
 tidigare år.  
  
 Figur 23.4 Åtal och utdömda viten  
  
 Källa: Skogsstyrelsen.  
  
 I figur 23.5 visas föreläggande och förbud samt åtal och utdömda  
  
 domar som andelar av det totala antalet lagråd. Vidare redovisas  
  
 andelen domar och viten i förhållande till antalet föreläggande och  
  
 förbud.  
  
 16 Kategorin domar omfattar här 1) straffrättsliga domar från tingsrätten, både fällande och  
  
 friande samt 2) domar om viten i länsrätten, både fällda och frikända. I statistiken ingår inte  
  
 överklaganden av förelägganden, som efter prövning hos Skogsstyrelsen har hamnat i  
  
 länsrätten, trots att även sådana beslut kallas domar. Avgöranden i högre instanser, dvs.  
  
 hovrätt, HD, kammarrätt och regeringsrätt redovisas inte heller.  
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 40 
  
 50 
  
 60 
  
 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 
  
 År 
  
 Antal  
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen SOU 2006:81  
  
 60  
  
 Figur 23.5 Andelar förelägganden och förbud samt domar och viten  
  
 Källa: Skogsstyrelsen.  
  
 Antalet straffrättsliga domar uppvisade inte, i motsats till lagråden,  
  
 samt förelägganden och förbud, en tydlig skillnad i antal mellan de  
  
 norra och södra delarna av landet. Variationen i antalet mellan  
  
 landsdelarna var dock större än vad de skogliga förhållandena  
  
 rimligen kunde motivera. Särskilt tydligt ansågs detta vara när det  
  
 gällde åtal och domar i fall där avverkning hade skett utan föregående  
  
 anmälan eller ansökan om tillstånd.  
  
 23.6.6 Överklaganden  
  
 Skogsstyrelsen för ingen statistik över antalet beslut i SVL-ärenden  
  
 som har överklagats. En genomgång av Skogsstyrelsens diarium  
  
 åren 20032005 visar emellertid att endast ett trettiotal SVLärenden  
  
 har överklagats.17 Under samma period fattades 835 beslut  
  
 om föreläggande, förbud och säkerhet för återväxtåtgärder vilket  
  
 innebär att överklagandefrekvensen var ca 34 %. Skogsstyrelsen  
  
 17 Av dessa gällde 18 beslut förelägganden om återväxtåtgärder, fem gällde ransoneringsreglerna  
  
 för äldre skog och två gällde säkerhet för återväxtåtgärder. Av de övriga fem ärendena  
  
 rörde flertalet avverkning. I ett av dessa har t.ex. en sameby överklagat ett avverkningstillstånd.  
  
 Det kan finnas ytterligare några få ärenden, där det av rubriken i diariet inte  
  
 framgår att det är överklaganden. Dessa bedöms dock inte ha någon betydelse för helhetsbilden.  
  
 0% 
  
 5% 
  
 10% 
  
 15% 
  
 20% 
  
 25% 
  
 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 
  
 År 
  
 Andel förelägganden och 
  
 förbud av det totala antalet 
  
 ärenden 
  
 Andel domar och viten av det 
  
 totala antalet ärenden 
  
 Andel domar och viten av det 
  
 totala antalet förelägganden 
  
 och förbud 
  
 SOU 2006:81 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 61  
  
 har inga uppgifter om hur många överklaganden som har bifallits  
  
 helt eller delvis.  
  
 Noterbart är att antalet överklagade ärenden har minskat från ca  
  
 50 årligen för 20 år sedan till cirka tio idag samtidigt som antalet  
  
 förelägganden och förbud har halverats. Enligt Skogsstyrelsen  
  
 sammanhänger detta eventuellt med att besluten är mer välmotiverade,  
  
 vilket kan minska viljan att klaga. Förr förde Skogsstyrelsen  
  
 viss statistik bl.a. över hur många som fick rätt i dessa ärenden.  
  
 Myndigheten övergav dock denna statistikhantering då det ansågs  
  
 vara svårt att klassa besluten på ett tillfredsställande sätt då många  
  
 av dem innebar att den klagande gavs helt eller delvis rätt.  
  
 23.7 Skogsstyrelsens tillsyn år 2005  
  
 I Skogsstyrelsens årsredovisning för år 2005 framgår det att  
  
 efterlevnaden av reglerna om återväxtskyldighet har förbättrats de  
  
 senaste åren. Miljöhänsynen vid föryngringsavverkning har däremot  
  
 inte visat samma positiva utveckling, utan har planat ut på det  
  
 myndigheten betecknar en allt för låg nivå. Skogsstyrelsen gör  
  
 därför bedömningen att målet för tillsynsverksamheten inte nåddes  
  
 fullt ut under år 2005.  
  
 Vidare framhåller Skogsstyrelsen att stormen i södra Sverige i  
  
 januari 2005 gjorde att lagtillsynen inte kunde hållas på samma nivå  
  
 som under år 2004. I stormområdet har det, enligt Skogsstyrelsen,  
  
 varit nödvändigt att föra över resurser till annan verksamhet än  
  
 lagtillsyn. Detta resulterade bl.a. i att antalet besök i fält både före  
  
 och efter avverkning minskade drastiskt vilket också avspeglades i  
  
 en tydlig minskning av antalet fältbesökta objekt på riksnivå.  
  
 Andelen fältbesökta objekt har gått ner med 40 % i förhållande till  
  
 föregående år. Antalet lagråd har minskat med cirka 20 % jämfört  
  
 med föregående år, medan antalet förelägganden/förbud minskade  
  
 till samma nivå som år 2003. Sammantaget innebar detta att antalet  
  
 tjänstgöringsdagar inom lagtillsynen minskade med 6 % jämfört  
  
 med år 2004.  
  
 Skogsstyrelsens bedömning är att över en längre period har  
  
 resurserna för lagtillsyn minskat kraftigt. Utvecklingen under den  
  
 senaste tioårsperioden med betydligt färre fältbesök och utfärdade  
  
 lagråd har, enligt Skogsstyrelsen, endast delvis kunnat kompenseras  
  
 med ny teknik och bättre rutiner. 
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen SOU 2006:81  
  
 62  
  
 23.8 Tillsyn och teknikutveckling  
  
 För att effektivisera hanteringen av avverkningsanmälningar, och i  
  
 förlängningen därmed även lagtillsynen, har Skogsstyrelsen under  
  
 år 2004 ändrat sina föreskrifter så att anmälan och ansökan om  
  
 föryngringsavverkning numera medges i elektronisk form. Vidare  
  
 har användningen av satellitbilder för att analysera vilka områden  
  
 som har föryngringsavverkats ökat. Skillnadsanalys i satellitbilder  
  
 har vuxit fram som ett kraftfullt IT-stöd för att följa upp vad som  
  
 blivit avverkat och när detta har skett. Kunskap om detta är  
  
 avgörande för tillsynen av främst återväxtarbetet. Som en bieffekt  
  
 får man samtidigt kännedom om sådana hyggen som inte har  
  
 anmälts eller ansökts om tillstånd för. Satellitbildsanalys används  
  
 numera över hela landet.  
  
 23.8.1 Föryngra 2005  
  
 Skogsstyrelsen har i projektet Föryngra 2005 arbetat med att ta  
  
 fram en ny återväxtrutin. Denna ska hantera processen med avverkningsärenden  
  
 från det att avverkningsanmälan kommer in till dess  
  
 att föryngringen är säkerställd. Den nya rutinen väntas bli ett  
  
 viktigt instrument i myndighetens tillsynsarbete. Den processbeskrivning  
  
 och kravspecifikation som togs fram inom projektet  
  
 under år 2005 ska implementeras under åren 2006 och 2007.  
  
 23.8.2 Klarkort och helikoptrar  
  
 Under de senaste åren har man inom Skogsvårdsorganisationen  
  
 (SVO) prövat en form av frivillig återrapportering  klarkort   
  
 där skogsägaren meddelar till skogsvårdsstyrelsen om han/hon har  
  
 utfört återväxtåtgärder. Normalt kontrolleras detta i första hand  
  
 med skogsägarföreningar, skogsbolag och andra virkesköpare, som  
  
 utför återväxtåtgärder åt sina kunder. Till dessa klargjorda objekt  
  
 läggs de godkända fall som Skogsstyreslen själv har kännedom om.  
  
 Klarkort skickas sedan till övriga, okända fall. Erfarenheten visar  
  
 att 6070 % av korten besvaras. De dyrbara fältkontrollerna kan  
  
 därmed styras till dem som svarat att inga åtgärder är utförda samt  
  
 till de som inte svarat alls. I samband med andra tjänsteärenden  
  
 kontrolleras dessutom ett antal av dem som svarat att återväxt 
  
 SOU 2006:81 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 63  
  
 åtgärder utförts. De goda erfarenheterna av klarkort har medfört  
  
 att sådana numera används över hela landet.  
  
 Tillsyn från helikopter är en metod som sannolikt kan bli viktig i  
  
 framtiden. Dåvarande Skogsvårdsstyrelsen i Västerbotten genomförde  
  
 under år 2005 ett projekt som innebar stora kostnadsbesparingar.  
  
 GPS-navigation underlättar att snabbt hitta aktuella  
  
 objekt och där göra observationer av utförda återväxtåtgärder samt  
  
 resultatet av dessa. Helikopterns höga kostnader förutsätter dock  
  
 noggrann planering av tillsynen.  
  
 23.9 Tillsynsutredningen  
  
 Den s.k. Tillsynsutredningen presenterade sitt huvudbetänkande  
  
 hösten 2004.18 Betänkandets innehåll refereras mer utförligt i  
  
 Skogsutredningens delbetänkande. I delbetänkandet angavs också  
  
 att Skogsutredningen hade för avsikt att återkomma till tillsynsfrågorna  
  
 och då med möjlighet att kunna beakta den fortsatta  
  
 hanteringen av Tillsynsutredningens förslag.  
  
 I Tillsynsutredningens huvudbetänkande behandlades bl.a. principer  
  
 för finansiering av offentlig tillsyn. Vidare föreslogs en ny  
  
 allmän tillsynslag samt, inom ramen för denna lag, vissa nya  
  
 ingripandemöjligheter för tillsynsmyndigheter. En sådan möjlighet  
  
 var den s.k. tillsynsboten som är en sanktionsavgift.  
  
 Tillsynsutredningens förslag har sedermera remissbehandlats och  
  
 enligt uppgift från Finansdepartementet bereds förslagen för  
  
 närvarande inom Regeringskansliet. Beredningen förväntas vara  
  
 klar tidigast vid årsskiftet 2006/07. 
  
 19 Skogsutredningen har mot den  
  
 bakgrunden ingen möjlighet att beakta regeringens ställningstagande  
  
 till Tillsynsutredningens förslag eller därpå eventuellt  
  
 följande riksdagsbehandling.  
  
 Noterbart i sammanhanget är dock att Skogsstyrelsen i sitt  
  
 remissvar inte hade något att erinra mot Tillsynsutredningens syn  
  
 på finansieringen av tillsynen. Man anslöt sig därmed till den syn  
  
 som innebär att skattefinansiering av tillsyn alltid ska övervägas då  
  
 den tillsynspliktiga verksamheten utgör ett skattefinansierat samhällsåtagande  
  
 och att avgiftsfinansiering bör tillämpas i övriga fall,  
  
 dvs. bl.a. då tillsynsområdet avser objekt som bedriver verksamhet  
  
 på en kommersiell marknad.  
  
 18 SOU 2004:100.  
  
 19 Butler, Finansdepartementet, e-post, 2006-04-18. 
  
 Tillsyn enligt skogsvårdslagen SOU 2006:81  
  
 64  
  
 Vidare tillstyrkte Skogsstyrelsen förslaget om tillsynsbot. Med  
  
 hänvisning till Miljöbalkskommitténs betänkande Miljöbalkens  
  
 sanktionssystem och hänsynsregler20 menade man dock att en  
  
 sådan modell inte ska kunna innebära dubbla sanktioner  straff  
  
 och sanktionsavgift  för en och samma överträdelse. I sammanhanget  
  
 kan nämnas att regeringen i mars 2006 överlämnade propositionen  
  
 Miljöbalkens sanktionssystem m.m. till riksdagen.21 I  
  
 denna intar man samma ståndpunkt som nyss refererad utredning  
  
 dvs. att dubbla sanktioner – straff och miljösanktionsavgift – inte  
  
 bör förekomma för samma gärning. Miljösanktionsavgiften bör,  
  
 enligt regeringen, användas som sanktion för överträdelser som är  
  
 mindre allvarliga. Riksdagen hade inget att invända mot detta.  
  
 23.10 Miljösanktionsavgifter på  
  
 skogsvårdslagstiftningens område?  
  
 På miljöbalkens område används s.k. miljösanktionsavgifter. Miljösanktionsavgifterna  
  
 ska bidra till en hög standard i miljöpåverkande  
  
 verksamhet och till att miljöreglerna får ett effektivt genomslag.22  
  
 Miljösanktionsavgifter betalas av en näringsidkare som vid bedrivandet  
  
 av näringsverksamhet åsidosätter föreskrifter som har  
  
 meddelats med stöd av miljöbalken eller påbörjar en verksamhet  
  
 som är tillstånds- eller anmälningspliktig utan att tillstånd har  
  
 meddelats eller anmälan har gjorts. Sanktionsavgift kan även beslutas  
  
 om tillstånd eller särskilda villkor inte följs. Miljösanktionsavgift  
  
 beslutas av tillsynsmyndigheten och uppgår till minst 1 000  
  
 kronor och högst 1 miljon kronor. Avgiften tillfaller staten.  
  
 Systemet bygger på strikt ansvar vilket innebär att det räcker att  
  
 objektivt kunna konstatera att en överträdelse har skett.  
  
 Miljösanktionsavgiften förutsätter alltså inte att en överträdelse har  
  
 skett på grund av ett uppsåtligt eller vårdslöst agerande. Tanken är  
  
 att systemet ska vara enkelt, tydligt, snabbt och schabloniserat.  
  
 Enligt uppgift från Skogsstyrelsen har man inom myndigheten  
  
 fört vissa diskussioner om möjligheter att införa någon slags  
  
 sanktionsavgift vid utebliven avverkningsanmälan.  
  
 20 SOU 2004:37.  
  
 21 Prop. 2005/06:182.  
  
 22 Prop. 2005/06:182. 
  
 SOU 2006:81 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
 65  
  
 23.11 Certifieringens roll  
  
 I slutet av 1990-talet genomförde Riksrevisionsverket (RRV) en  
  
 effektivitetsrevision av dåvarande Skogsvårdsorganisationens  
  
 (SVO:s) arbete med att jämställa de skogspolitiska miljö- och produktionsmålen.23  
  
 RRV konstaterade bl.a. att det FSC-certifierade  
  
 skogsbruket innebär en möjlighet för SVO att avlasta myndighetens  
  
 eget tillsynsarbete. För att utnyttja den möjligheten rätt  
  
 ansåg RRV dock att Ewing måste skaffa sig bättre kunskaper om hur  
  
 egentillsynen i det FSC-certifierade skogsbruket fungerar.  
  
 Vidare konstaterade RRV att storskogsbruket gavs ökad självständighet  
  
 genom att tillåtas sköta naturvårdshänsynen vid  
  
 avverkningar i enlighet med certifieringskriterierna. RRV ansåg att  
  
 denna inriktning mot egentillsyn inom storskogsbruket var en  
  
 medveten prioritering av SVO som innebär att avverkningsanmälningarna  
  
 avseende i stort sett halva skogsmarken behandlas ytligare.  
  
 Detta kunde, enligt RRV, vara en riktig optimering av SVO:s  
  
 resursanvändning men samtidigt krävs en insyn i hur storskogsbrukets  
  
 egentillsyn fungerar.  
  
 23 Riksrevisionsverket, Skogsvårdsorganisationens arbete med att jämställa miljömålet med  
  
 produktionsmålet, rapport 1999:31. 
  
 67  
  
 24 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 24.1 Direktiven  
  
 Skogsmarksbegreppet omnämns inte uttryckligen i regeringens  
  
 direktiv till Skogsutredningen men kan kopplas till de mer övergripande  
  
 direktiven om behov av utveckling av mätinstrument för  
  
 den skogspolitiska måluppfyllelsen. I kombination med internationaliseringen  
  
 av skogligt anknutna frågor motiverar detta en  
  
 översyn av indelningen och definitionerna av de skogsrelaterade  
  
 ägoslagen.  
  
 24.2 De skogliga ägoslagen  
  
 Sveriges totala landareal är 41,0 miljoner ha.1 Arealen består av:  
  
  22,9 miljoner ha skogsmark  
  
  4,5 miljoner ha myr  
  
  0,9 miljoner ha berg  
  
  3,4 miljoner ha fjäll och fjällbarrskog  
  
  3,4 miljoner ha åker och betesmark.  
  
 Skog, skogsmark och andra skogsrelaterade ägoslag definieras och  
  
 används dock på delvis olika sätt i olika sammanhang. I det här  
  
 avsnittet presenteras kortfattat några exempel på definitioner och  
  
 begrepp.  
  
 24.2.1 Skogsstatistisk årsbok  
  
 I Skogsstatistisk årsbok används Riksskogstaxeringens definitioner  
  
 för ägoslagen. Skogsmark definieras där som mark som är lämplig  
  
 för virkesproduktion och som inte i väsentlig utsträckning används  
  
 1 Skogsstatistisk årsbok 2006, Skogsstyrelsen, 2006. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 68  
  
 för annat ändamål. Marken anses lämplig för virkesproduktion om  
  
 den kan producera i genomsnitt minst 1 m³ per ha och år vid  
  
 100 års växttid. Till skogsmark räknas extensivt utnyttjad betesmark  
  
 och mark inom vilthägn som ej är jordbruksmark.  
  
 Som skogsmark räknas också, enligt Riksskogstaxeringen, nedlagd  
  
 jordbruksmark och annan outnyttjad för skogsproduktion  
  
 lämplig mark om inte skogsbruk är en klart olämplig markanvändning  
  
 (exempelvis fornminnesområden). Jordbruksmark som inte  
  
 brukats under de tre senaste åren anses som nedlagd och förs till  
  
 skogsmark. Så länge marken hävdas genom slåtter, oavsett om  
  
 gräset tas tillvara eller ej, klassas dock marken som åker. Plantskolor  
  
 och fröplantager klassificeras som bebyggd mark. Pyntegröntodlingar  
  
 och julgransodlingar på tidigare åkermark klassas  
  
 som åker i likhet med energiskogsodlingar.  
  
 Arealen skogsmark och fjäll har minskat något under senare år.  
  
 Det hänger samman med att naturreservat avsatts i stor omfattning.  
  
 Arealer har därigenom flyttats över från de nämnda ägoslagen till  
  
 Fridlyst område. Som fridlyst område räknas, enligt Riksskogstaxeringen,  
  
 nationalparker, domänreservat samt vissa naturreservat  
  
 eller delar av naturreservat, fornminnesområden (utom fångstgropar)  
  
 och naturminnen.  
  
 24.2.2 Internationell statistik  
  
 FN-organet FAO sammanställer och producerar skoglig statistik  
  
 och har definierat skogsrelaterade ägoslag. Skogsmark definieras av  
  
 FAO som en landyta större än 0,5 ha med träd där krontäckningen  
  
 är större än 10 % för skog som är minst 5 meter vid mogen ålder. I  
  
 skog inkluderas även yngre skog som ännu ej nått slutenhetskravet,  
  
 även plantskolor och skogsvägar, skog i nationalparker, naturreservat,  
  
 skyddade områden m.m. Områden som i första hand  
  
 används för jordbruk ingår inte. 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 69  
  
 Figur 24.1 Sveriges areal av skogsmark och impediment enligt definition i  
  
 skogsvårdslagen respektive FAO/ECE:s definition 2000–2004  
  
 Källa: Skogsstatistisk årsbok 2006.  
  
 Fotnoter i figuren:  
  
 1. Se definition i texten ovan.  
  
 2. Består av biotopskyddsområden 14 219 ha, naturvårdsavtal 17 303 ha,  
  
 nationalparker och naturreservat nedan skogsodlingsgränsen 250 999 ha,  
  
 nationalparker och naturreservat ovan skogsodlingsgränsen 1 milj. ha.  
  
 3. Skog utan lagliga ekonomiska eller tekniska restriktioner för virkesproduktion.  
  
 24.2.3 Skogsvårdslagen  
  
 Skogsmark definieras i 2 § skogsvårdslagen (SVL). Begreppet skog  
  
 används i 2 § SVL men definieras inte i lagen. Enligt SVL är skogsmark  
  
 mark som är lämplig för virkesproduktion och som inte i  
  
 väsentlig utsträckning används för annat ändamål. Till skogsmark  
  
 Produktiv skogsmark 
  
 23,0 milj. ha 
  
 Skyddad2 produktiv skogsmark 
  
 1,3 milj. ha 
  
 Skogsmark 
  
 27,7 milj. ha 
  
 varav skog för skogsbruk3 
  
 21,2 milj. ha 
  
 Buskskogsmark 
  
 3,1 milj. ha 
  
 Impediment 
  
 inkl. det som finns inom reservat 
  
 12,9 milj. ha 
  
 Myr, fjäll 
  
 5,0 milj. ha 
  
 Definition enligt svensk 
  
 skogsvårdslag Definition enligt FAO/ECE1 
  
 Produktiv skogsmark 
  
 23,0 milj. ha 
  
 Skyddad2 produktiv skogsmark 
  
 1,3 milj. ha 
  
 Skogsmark 
  
 27,7 milj. ha 
  
 varav skog för skogsbruk3 
  
 21,2 milj. ha 
  
 Buskskogsmark 
  
 3,1 milj. ha 
  
 Impediment 
  
 inkl. det som finns inom reservat 
  
 12,9 milj. ha 
  
 Myr, fjäll 
  
 5,0 milj. ha 
  
 Definition enligt svensk 
  
 skogsvårdslag Definition enligt FAO/ECE1 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 70  
  
 räknas också mark där det bör finnas skog till skydd mot sand eller  
  
 jordflykt eller mot att fjällgränsen flyttas ned.  
  
 Mark som ligger helt eller i huvudsak outnyttjad ska dock inte  
  
 anses som skogsmark, enligt SVL, om den på grund av särskilda  
  
 förhållanden inte bör tas i anspråk för virkesproduktion.  
  
 Mark ska anses lämplig för virkesproduktion, om den enligt  
  
 vedertagna bedömningsgrunder kan producera i genomsnitt minst  
  
 en kubikmeter virke om året per hektar.  
  
 Skogliga impediment definieras i SVL, men inte i Skogsstatistisk  
  
 årsbok. Med skogliga impediment avses i SVL mark som inte är  
  
 lämplig för virkesproduktion utan produktionshöjande åtgärder,  
  
 men som bär skog eller har förutsättningar att bära skog.  
  
 24.2.4 Fastighetstaxeringslagen  
  
 I fastighetstaxeringslagen definieras skogsmark som:  
  
 2  
  
 Mark som är lämplig för virkesproduktion och som inte i väsentlig  
  
 utsträckning används för annat ändamål. Mark där det bör finnas skog  
  
 till skydd mot sand- eller jordflykt eller mot att fjällgränsen flyttas  
  
 ned. Mark som ligger helt eller i huvudsak outnyttjad skall dock inte  
  
 anses som skogsmark, om den på grund av särskilda förhållanden inte  
  
 bör tas i anspråk för virkesproduktion. Mark skall anses lämplig för  
  
 virkesproduktion, om den enligt vedertagna bedömningsgrunder kan  
  
 producera i genomsnitt minst en kubikmeter virke om året per hektar.  
  
 Skogsimpediment definieras som:  
  
 Mark som inte är lämplig för virkesproduktion utan produktionshöjande  
  
 åtgärder men som bär skog eller har förutsättningar att bära  
  
 skog.  
  
 24.2.5 Lantmäteriet  
  
 I Lantmäteriets kodbeskrivning av vegetationsdata beskrivs skog på  
  
 följande sätt:  
  
 3  
  
 För att ett bestånd ska kallas skog krävs normalt att trädhöjden är  
  
 minst 3 meter samt att krontäckningen överstiger 30 %. Undantag  
  
 från höjdregeln är fjällbjörkskog och hällmarkstallskogar som kan  
  
 understiga 3 meters höjd. Undantag från 30 %-regeln är dels skogar  
  
 2 Lag (1979:1152).  
  
 3 www. lantmateriet.se: GSD – Vegetationsdata Beskrivning av koder, Lantmäteriet, 2003. 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 71  
  
 med ojämnt krontak som exempelvis lavtyper eller stamtäta men smalkroniga  
  
 bestånd såsom vissa skogsmyrar. Hagmarker, kan tillåtas ha en  
  
 krontäckning utöver 30 % utan att för den skull klassificeras som  
  
 skog, eftersom den krontäckningen kan bero på vidkroniga men glest  
  
 stående träd. Trädformiga bestånd av enbuskar räknas alltid in bland  
  
 buskmarkerna även om höjden överstiger 3 meter.  
  
 24.3 Tidigare översyner av de skogsrelaterade ägoslagen  
  
 24.3.1 Skogsstyrelsens utredning 1997  
  
 År 1997 genomförde Skogsstyrelsen en utredning om de skogsrelaterade  
  
 ägoslagen.4 Bakgrunden till utredningen var den brist på  
  
 ändamålsenlighet som, enligt Skogsstyrelsen, uppmärksammades i  
  
 mitten av 1900-talet och som främst avsåg ägoslagen skogsmark  
  
 och impediment med skog. Myndigheten menade att det, sedan  
  
 1990-talets början, skett en stark förändring av synen på skogsresurserna  
  
 och deras användning och även i den faktiska användningen.  
  
 Förändringen hade, enligt Skogsstyrelsen, kommit till  
  
 uttryck i såväl skogs- som miljöpolitiken samt även i marknadsstyrda  
  
 processer, t.ex. certifieringen. Därtill kom att de internationella  
  
 definitionerna hade förändrats och utvecklats. Skogsstyrelsen  
  
 bedömde därför att det behövdes en översyn av indelningen av  
  
 skogsrelaterade ägoslag samt av begreppen och deras definition.  
  
 Utredningen resulterade i en promemoria och en skrivelse till  
  
 Näringsdepartementet.5  
  
 I förslaget anförde Skogsstyrelsen att en ny terminologi för  
  
 ägoslagsindelning borde införas bl.a. i syfte att skapa en enhetlig  
  
 statistik både nationellt och för den internationella rapporteringen.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens förslag borde därför såväl skogsvårdslagen  
  
 som fastighetstaxeringslagen ändras. Skogsstyrelsen motiverade sitt  
  
 förslag till en översyn bl.a. med den rådande begreppsförvirringen i  
  
 anslutning till statistiska redovisningar och i samband med  
  
 rapportering till internationella organisationer. I debatten om  
  
 arealen skyddad skogsmark rådde, enligt Skogsstyrelsen, inte sällan  
  
 oenighet eftersom skogsmark har olika definition eller ges olika  
  
 definition beroende på vem som redovisar och var redovisningen  
  
 sker.  
  
 4 Skogsstyrelsen, Ägoslag i skogen – Förslag till begrepp och definitioner, Promemoria,  
  
 1997-12-08.  
  
 5 Skogsstyrelsen, Skrivelse till Näringsdepartementet, Dnr 751/97, 1998-03-24. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 72  
  
 24.3.2 Regeringen om de skogliga ägoslagen  
  
 I propositionen Uppföljning av skogspolitiken gjorde regeringen  
  
 bedömningen att skogsvårdslagens definition av begreppet skogsmark  
  
 och skogliga impediment ska behållas oförändrad.6 Som skäl  
  
 för sin bedömning angav regeringen att det i 2 § skogsvårdslagen  
  
 anges vad som i lagen avses med skogsmark och skogliga impediment.  
  
 Syftet med en översyn var enbart att klargöra var de olika  
  
 bestämmelserna i skogsvårdslagen är tillämpliga.  
  
 Regeringen ansåg det vara angeläget att i jämförande statistik  
  
 skapa enhetlighet både nationellt och internationellt. Sverige  
  
 verkar, enligt regeringen, i olika internationella organisationer för  
  
 detta. Regeringen menade dock att det för svensk del är Skogsstyrelsens  
  
 uppgift att i egenskap av ansvarig myndighet för skogsstatistiken  
  
 utforma denna på ett sätt som tillgodoser skilda behov.  
  
 Definitionen av skogsvårdslagens tillämpningsområde ansåg  
  
 regeringen vara en helt annan sak. Den definition som nu finns  
  
 ansågs vara väl inarbetad sedan länge och utformad med utgångspunkt  
  
 i sitt särskilda syfte och borde därför, enligt regeringen,  
  
 bestå. Detsamma gäller den år 1993 beslutade definitionen av  
  
 skogligt impediment. Denna tillkom i huvudsak för att kunna ange  
  
 var vissa av lagens bestämmelser om naturvårdshänsyn gäller.  
  
 De flesta av remissinstanserna tillstyrkte i huvudsak Skogsstyrelsens  
  
 förslag men ansåg att det behövdes ytterligare klarlägganden  
  
 på en del punkter. Riksskatteverket avstyrkte förslaget  
  
 med hänvisning till de ändringar som det skulle leda till i fastighetstaxeringslagen.  
  
 I regeringens skrivelse om skogspolitiken7 behandlades inte  
  
 indelningen av de skogsrelaterade ägoslagen och inte heller i direktiven  
  
 till Skogsutredningen 2004.8  
  
 24.4 Skogsstyrelsen om skogsrelaterade ägoslag 2005  
  
 Skogsstyrelsens ledning beslutade år 2004 att en utredning om  
  
 indelningen av de skogsrelaterade ägoslagen samt begrepp och  
  
 definitioner för dessa skulle genomföras.9 I utredningens rapport,  
  
 som presenterades i juni 2006, lämnas förslag på begrepp samt  
  
 6 Prop. 1997/98:158.  
  
 7 Skr. 2003/04:39.  
  
 8 Dir. N2004:70.  
  
 9 Skogsstyrelsen: SKS dnr 965/04 7.77, 2005. 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 73  
  
 definitioner och tillämpningar av dessa begrepp tillsammans med  
  
 resonemang om hur de nya begreppen skulle kunna införas samt  
  
 konsekvenser av detta.10  
  
 I direktiven till utredningen framhöll Skogsstyrelsen att det  
  
 under de senaste 1015 åren har skett en stark förändring av synen  
  
 på skogsresurserna och deras användning och även i den faktiska  
  
 användningen. Förändringen kommer, enligt Skogsstyrelsen, till  
  
 uttryck i såväl skogs- som miljöpolitiken samt även i marknadsstyrda  
  
 processer, t.ex. certifieringen. Detta har inneburit att  
  
 befintliga begrepp och definitioner för vissa ägoslag inte längre är  
  
 ändamålsenliga. Det gäller främst ägoslagen skogsmark och impediment  
  
 med skog. Därtill kommer att de internationella definitionerna  
  
 har förändrats och utvecklats. Det behövs därför, enligt  
  
 direktiven, en översyn av indelningen av skogsrelaterade ägoslag  
  
 samt av begreppen och deras definition.  
  
 Enligt utredningens direktiv var avsikten att resultatet skulle  
  
 lämnas till Skogsutredningen 2004 för att göra det möjligt för  
  
 Skogsutredningen att lämna förslag till förändringar i t.ex. skogsvårdslagstiftningen  
  
 till regeringen. Skogsstyrelsens rapport inkom  
  
 till Skogsutredningen i juli 2006.  
  
 Några av de viktigare förändringarna som ett genomförande av  
  
 förslagen i Skogsstyrelsens rapport skulle medföra är att:  
  
  Ett samlat begrepp för den skogliga areal som är skyddad skulle  
  
 införas.  
  
  Skogsbruksmarken skulle indelas i underkategorier.  
  
  De svenska begreppen skulle i ökad utsträckning harmoniseras  
  
 med FAO:s system för definitioner av skogsmarksrelaterade  
  
 ägoslag.  
  
 Några av de krav som ställs i direktiven på det nya förslaget är att  
  
 begrepp och definitioner ska vara:  
  
  Enhetliga inom landet och därmed utformade så att de kan  
  
 tillämpas inom olika användningsområden (t.ex. tillsyn enligt  
  
 skogsvårdslagen, fastighetstaxering, skogsbruksplanläggning,  
  
 inventering, certifiering).  
  
  Neal, entydiga och operationella.  
  
 10 Svensson S.A., Ägoslag i skogen  Förslag till indelning, begrepp och definitioner för skogsrelaterade  
  
 ägoslag, Rapport 20-2006, Skogsstyrelsen, 2006. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 74  
  
  Harmoniserade med allmänhetens uppfattning.  
  
  Neutrala i förhållande till övriga nationella begrepp och definitioner  
  
 av ägoslag.  
  
  Harmoniserade med internationella begrepp och definitioner  
  
 eller utformade så att en harmonisering är möjlig.  
  
  Möjliga att tillämpa med lång kontinuitet.  
  
  Så lite förändrade i förhållande till de nuvarande som möjligt.  
  
 24.4.1 Motiv och bakgrund till Skogsstyrelsens förslag  
  
 Enligt Skogsstyrelsens utredare finns det brister med nuvarande  
  
 begrepp och definitioner inom fyra områden, nämligen:  
  
  Enhetlighet och konsistens  
  
  Fullständighet  
  
  Operationalitet  
  
  Internationell harmonisering.  
  
 Enhetlighet och konsistens  
  
 Begreppet skogsmark har, enligt Skogsstyrelsens utredare, ibland  
  
 olika innebörd i SVL å ena sidan och i skogsinventering (främst  
  
 Riksskogstaxeringen), skogsbruksplanläggning, fastighetstaxeringen  
  
 och certifieringen å den andra. Det innebär bl.a. att skyddskog som  
  
 inte uppfyller produktionskraven för att betecknas som produktiv  
  
 skogsmark ändå klassificeras som skogsmark enligt SVL (2 §  
  
 punkt 2 1:a stycket). Den övriga skogsmarken benämns i SVL  
  
 produktiv skogsmark utan att definieras. I skogsinventering, skogsbruksplanläggning,  
  
 fastighetstaxering och certifiering används i en  
  
 del fall i stället begreppet skogsmark, som därigenom blir synonymt  
  
 med produktiv skogsmark. I tillämpningen av fastighetstaxeringslagen  
  
 (FTL) ingår även t.ex. mark med skog, i naturreservat  
  
 och biotopskydd, i skogsmarken.  
  
 I 2 kap. 4 § FTL finns begreppet skogsimpediment med en definition  
  
 som har samma lydelse som definitionen för begreppet  
  
 skogliga impediment i 2 § SVL. I tillämpningen av lagen har man  
  
 dock, enligt Skogsstyrelsens utredare, hållit fast vid en äldre  
  
 definition som innefattar alla impediment utom fjäll och större kala 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 75  
  
 andra impediment. Enligt 2 kap.4 § FTL ska mark där det bör  
  
 finnas skog till skydd mot sand- eller jordflykt eller mot att  
  
 fjällgränsen flyttas ner vara skogsmark oavsett om marken är produktiv  
  
 eller om den är impediment. I tillämpningen har emellertid  
  
 sådan impedimentmark normalt klassats och värderats som skogsimpediment.  
  
 I certifieringssystemet PEFC11 används en förkortad version av  
  
 FAO:s definition för forest för att definiera skog. Det begrepp för  
  
 produktiv skogsmark som används inom PEFC överensstämmer  
  
 med SVL:s definition. Dessutom har begreppet lågproduktiv  
  
 skogsmark, enligt Skogsstyrelsens utredare, introducerats i PEFC  
  
 och avser i det sammanhanget skogsmark med en produktionsförmåga  
  
 som är mindre än 1 m³sk/ha/år.  
  
 Fullständighet  
  
 Det saknas, enligt Skogsstyrelsens rapport, begrepp för produktiv  
  
 mark (som kan producera 1 m³sk eller mer per hektar och år) med  
  
 skog inom skyddade områden och t.ex. frivilliga avsättningar. Det  
  
 hänger samman med att SVL:s begrepp innebär att marken inte i  
  
 väsentlig utsträckning får användas för annat ändamål än virkesproduktion  
  
 för att vara produktiv skogsmark. Används marken för  
  
 t.ex. naturvårdsändamål kan den därför inte benämnas produktiv  
  
 skogsmark. På motsvarande sätt finns inte heller begrepp för icke  
  
 produktiv mark med skog inom skyddade områden och t.ex.  
  
 frivilliga avsättningar. Följden har bl.a. blivit oklarheter i olika  
  
 statistikredovisningar och därmed en källa till misstolkningar.  
  
 Avsaknaden av relevanta begrepp har, enligt Skogsstyrelsens  
  
 utredare, lett till stora problem främst i skogsbruksplanläggning  
  
 och certifiering. Här har gamla begrepp getts ny innebörd som kan  
  
 skilja åt mellan olika planproducenter och nya ej vedertagna  
  
 begrepp med varierande definitioner införts. Resultatet har bl.a.  
  
 blivit att arealredovisningarna för två identiska brukningsenheter  
  
 kan vara olika beroende på vem som gjort planen och vilket  
  
 certifieringssystem som används. Vidare stämmer inte arealer enligt  
  
 skogsbruksplanen respektive fastighetstaxeringen överens.  
  
 11 Programme for the Endorsement of Forest Certification Schemes. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 76  
  
 Operationalitet  
  
 Begreppet skog används på flera ställen i SVL utan att det definieras.  
  
 Det har betydelse framför allt för bestämmelser som gäller  
  
 skogliga impediment (2, 29 och 30 §§ SVL). Definitionen för  
  
 skogliga impediment innehåller begreppet skog. Avsaknaden av en  
  
 definition för skog medför att de skogliga impedimenten saknar en  
  
 tydlig avgränsning nedåt, alltså var gränsen mot mindre produktiva  
  
 impediment går och därmed var t.ex. bestämmelserna i 30 §  
  
 SVL upphör att gälla.  
  
 Om man tar fram en definition för skog kan detta begrepp vid  
  
 behov användas allmänt vid lagstiftning, planering och statistikproduktion  
  
 på ett enhetligt sätt.  
  
 Internationell harmonisering  
  
 När Sverige rapporterar in skoglig statistik till internationella  
  
 sammanställningar så anpassas den svenska statistiken till internationella,  
  
 främst FAO:s, skogliga definitioner. Sveriges internationella  
  
 rapportering bygger till stor del på Riksskogstaxeringens  
  
 material som redan i dag samlas in i enlighet med FAO:s begrepp  
  
 och definitioner. Problem uppstår dock när statistik som inte  
  
 bygger på Riksskogstaxeringens material ska rapporteras. Det gäller  
  
 t.ex. när data ska hämtas från fastighetstaxeringsregistret som innehåller  
  
 uppgifter om produktiv skogsmark och skogsimpediment  
  
 men inga uppgifter om arealen forest enligt FAO:s definition.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens rapport gör det ökade internationella samarbetet  
  
 det angeläget att anpassa det svenska systemet till internationellt  
  
 accepterade begrepp, utan att för den skull nödvändigtvis  
  
 genomdriva en fullständig harmonisering.  
  
 24.4.2 Förslaget i Skogsstyrelsens rapport  
  
 Skogsstyrelsens utredare har, med utgångspunkt från de krav som  
  
 ställts upp i direktiven, föreslagit en definition av begreppet skog  
  
 samt ett system med begrepp och definitioner av detta för indelning  
  
 av de skogsrelaterade ägoslagen i Sverige.  
  
 Den föreslagna indelningen löser, enligt Skogsstyrelsens utredares  
  
 uppfattning, de problem som finns med den nuvarande ägoslagsindelningen.  
  
 Den kan tillämpas inom alla användningsområden 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 77  
  
 och möjliggör en harmonisering med den internationella indelningen  
  
 av skogsrelaterade ägoslag.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens utredare har det varit särskilt viktigt att  
  
 kunna skilja mellan mark som omfattas respektive inte omfattas av  
  
 skydd. Indelningen ger också möjlighet att skilja ut mark som  
  
 skogsägaren valt att huvudsakligen inte utnyttja för virkesproduktion.  
  
 Utredaren framhåller att systemet inte behöver nyttjas i dess  
  
 helhet i vart och ett av användningsområdena men bedömer att  
  
 komplexiteten i grundförslaget trots det är nödvändig om systemet  
  
 ska kunna passa för alla användningsområden.  
  
 24.4.3 Indelning av skogsrelaterade ägoslag  
  
 Skogsstyrelsens utredare föreslår följande system för indelning av  
  
 skogsrelaterade ägoslag:  
  
 Figur 24.2 Indelning av skogsrelaterade ägoslag  
  
 Indelningen är hierarkisk och har som mest fyra nivåer. Kalt  
  
 impediment har medtagits av pedagogiska skäl trots att detta  
  
 ägoslag inte kan sägas vara skogsrelaterat. Ägoslagen produktiv och  
  
 improduktiv skogsmark sammantagna samt träd- och buskmark  
  
 Produktiv skogsmark Kalt impediment 
  
 Improduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Träd- och 
  
 buskmark 
  
 Skogsbruksmark 
  
 Skyddad 
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skyddad 
  
 träd- och 
  
 buskmark 
  
 Annan 
  
 träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skyddat  
  
 kalt  
  
 impediment 
  
 Annat 
  
 kalt  
  
 impediment 
  
 Skyddad  
  
 improduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skyddad 
  
 improduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Annan 
  
 skogsbruksmark 
  
 Virkesproduktions 
  
 mark 
  
 Skogsimpediment 
  
 Skogsmarksrelaterade ägoslag 
  
 Produktiv skogsmark Kalt impediment 
  
 Improduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Träd- och 
  
 buskmark 
  
 Skogsbruksmark 
  
 Skyddad 
  
 produktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skyddad 
  
 träd- och 
  
 buskmark 
  
 Annan 
  
 träd- och  
  
 buskmark 
  
 Skyddat  
  
 kalt  
  
 impediment 
  
 Annat 
  
 kalt  
  
 impediment 
  
 Skyddad  
  
 improduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Skyddad 
  
 improduktiv 
  
 skogsmark 
  
 Annan 
  
 skogsbruksmark 
  
 Virkesproduktions 
  
 mark 
  
 Annan 
  
 skogsbruksmark 
  
 Virkesproduktions 
  
 mark 
  
 Skogsimpediment 
  
 Skogsmarksrelaterade ägoslag 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 78  
  
 svarar, enligt Skogsstyrelsens utredare, mot FAO:s forest respektive  
  
 other wooded land.  
  
 Skogsstyrelsens utredare poängterar att begreppssystemet i olika  
  
 tillämpningar inte behöver eller kan användas fullt ut, dvs. att samtliga  
  
 ägoslag ner till den lägsta nivån registreras eller redovisas. Det  
  
 är t.ex. för Riksskogstaxeringen inte möjligt att vid fältinventeringen  
  
 särskilja virkesproduktionsmark och annan skogsbruksmark.  
  
 Det kommer, enligt Skogsstyrelsens utredare, med all sannolikhet  
  
 att finnas ett ganska frekvent behov av att göra sammanslagningar  
  
 av de föreslagna ägoslagen som inte framgår av schemat  
  
 ovan. Förslag till begrepp för vanliga sådana sammanslagningar ges  
  
 i avsnittet Tillämpning nedan. Vidare kan en underindelning  
  
 ibland behövas. En sådan indelning bör göras så att varje undergrupp  
  
 entydigt kan föras till de föreslagna ägoslagen eller sammanslagningar  
  
 av dessa.  
  
 Den fjärde nivån  
  
 En central fråga är, enligt Skogsstyrelsens utredare, om skogsbruksmarken  
  
 bör delas upp i virkesproduktionsmark och annan  
  
 skogsbruksmark och därmed om den fjärde nivån enligt figur 24.2  
  
 överhuvudtaget behövs. Annan skogsbruksmark omfattar med  
  
 dagens förutsättningar nästan enbart frivilliga avsättningar för  
  
 naturvårdsändamål. Vissa för rennäringen viktiga områden kan  
  
 också hänföras till annan skogsbruksmark.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens utredare kan man lägga skyddad produktiv  
  
 skogsmark, virkesproduktionsmark och annan skogsbruksmark  
  
 på nivå tre om det uppfattas som tydligare. De fyra nivåerna har  
  
 dock behållits i förslaget eftersom de bättre förklarar logiken i  
  
 systemet och begreppet skogsbruksmark blir centralt i bl.a. SVL.  
  
 Argument har framförts till Skogsstyrelsens utredare om att den  
  
 tidsmässiga stabiliteten i de frivilliga avsättningarna kan vara ringa  
  
 och att de är uttryck för en individuell och medveten markanvändning.  
  
 Just den aktuella markanvändningen är emellertid ett  
  
 centralt generellt kriterium i en ägoslagsindelning, menar utredaren  
  
 och pekar på att det exempelvis ofta är detta kriterium som avgör  
  
 om ett stycke mark ska klassas som produktiv skogsmark, jordbruksmark  
  
 eller bebyggd mark. Att den faktiska markanvändningen  
  
 förändras över tiden är inget argument för att avstå från att 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 79  
  
 vid varje tidpunkt ha god kunskap om den, anser Skogsstyrelsens  
  
 utredare.  
  
 De frivilliga avsättningarna är en väsentlig del av de miljöpolitiska  
  
 och skogspolitiska målen och måste därför följas upp och  
  
 utvärderas. Därmed finns det, enligt Skogsstyrelsens utredare, ett  
  
 klart behov av att kunna hänföra dem till ett specifikt ägoslag, som  
  
 dock kan innefatta mark med annan användning än de frivilliga  
  
 avsättningarna har i dag. Det kan röra sig om användning för andra  
  
 ekonomiska ändamål än virkesproduktion, t.ex. naturturism. En  
  
 sådan användning kan mycket väl komma att öka i framtiden.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens utredare finns också ett starkt intresse  
  
 både på den politiska nivån och i näringslivet att ha god kunskap  
  
 om hur mycket mark som faktiskt används för virkesproduktion.  
  
 Detta motiverar ett särskilt ägoslag benämnt virkesproduktionsmark.  
  
 På denna mark bedrivs skogsskötsel och avverkning under  
  
 iakttagande av s.k. generell eller förstärkt hänsyn.  
  
 Avslutningsvis anser utredaren att uppdelningen av skogsbruksmark  
  
 i virkesproduktionsmark och annan skogsbruksmark ger goda  
  
 försättningar för att få en ökad tydlighet och enhetlighet i skogsbruksplanläggningen  
  
 vilket är fördelaktigt bl.a. i skogscertifieringen  
  
 och vid köp och försäljning av skogsfastigheter.  
  
 24.4.4 Definition av begreppet skog  
  
 Begreppet skog finns i dag inte klart definierat i lagstiftnings- och  
  
 statistiksammanhang. I Skogsstyrelsens utredning föreslås att definitionen  
  
 för begreppet skog blir:  
  
 Träd och annan vegetation inom ett sammanhängande område där  
  
 befintliga träd har en höjd av mer än 5 meter och en kronslutenhet av  
  
 mer än 10 procent eller har förutsättningar nå denna höjd och kronslutenhet  
  
 utan produktionshöjande åtgärder. Träd och annan vegetation  
  
 inom områden där dessa kriterier är uppfyllda men där marken i  
  
 väsentlig utsträckning används för jordbruksändamål, hör till byggnader  
  
 eller anläggningar eller på annat sätt används för annat ändamål  
  
 än att tillgodose till träden och vegetationen knutna intressen är  
  
 undantagna.  
  
 Definitionen överensstämmer till stora delar med den definition av  
  
 forest som används av FAO. FAO:s definition innehåller dock en  
  
 arealgräns, dvs. att ett område ska vara minst 0,5 ha för att kunna  
  
 kallas skog. Någon sådan arealgräns finns inte i förslaget till defi 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 80  
  
 nition av begreppet skog i Skogsstyrelsens rapport. Begreppet skog  
  
 avser dessutom bara de träd och övrig vegetation som finns på en  
  
 yta, inte själva marken och eventuellt mindre vattendrag som finns  
  
 på samma yta. Vid internationella jämförelser bör dock arealen som  
  
 täcks av skog respektive forest bli lika stor, enligt utredarens bedömning.  
  
 24.4.5 Begrepp för skogsrelaterade ägoslag  
  
 De begrepp som Skogsstyrelsens utredare använder i sitt förslag  
  
 framgår av figur 24.2. I Skogsstyrelsens rapport kommenteras valet  
  
 av vart och ett av begreppen. Här redovisas ett urval av dessa  
  
 kommentarer.  
  
 Begreppet produktiv skogsmark har valts därför att det är allmänt  
  
 använt i dag med samma innebörd som i förslaget.  
  
 Begreppet skogsbruksmark avser produktiv skogsmark för vilken  
  
 skogsägaren tar beslut om användning, skogsskötsel m.m. inom  
  
 ramen för gällande lagstiftning, främst SVL och miljöbalken.  
  
 Skogsbruk innefattar alltså markanvändningsbeslut. Några av dem  
  
 som gett synpunkter på det preliminära förslaget anser att detta är  
  
 en alltför vid tolkning av begreppet skogsbruk och menar att man i  
  
 dag allmänt uppfattar skogsbruk som synonymt med virkesproduktion.  
  
 Skogsstyrelsens utredare håller dock fast vid den vidare  
  
 tolkningen därför att beslut om markanvändningen bör ses en del  
  
 av skogsbruksföretagandet. Man uppnår då också en bättre analogi  
  
 med det internationella begreppet forest management.  
  
 Begreppet annan skogsbruksmark kommer enligt förslaget att  
  
 med nuvarande förhållanden omfatta nästan uteslutande frivilliga  
  
 avsättningar. Här kan även ingå områden som sätts av för rennäringen.  
  
 Hit bör räknas rimligt stora områden som hålls kala  
  
 eller glest trädbevuxna för att bibehålla en god utsikt från t.ex.  
  
 bebyggelse eller väg. Markområden som används för varierande  
  
 ändamål kan alltså ingå i begreppet och nya kanske ekonomiska  
  
 ändamål kan tillkomma, t.ex. naturturism.  
  
 Med valet ovan av begreppet produktiv skogsmark är det  
  
 naturligt att för mark med skog och med lägre produktionsförmåga  
  
 än en skogskubikmeter per hektar och år välja improduktiv skogsmark 
  
 . Improduktiv är antonym till produktiv. Lågproduktiv skogsmark  
  
 används inom svenska PEFC, men är antonym till högproduktiv. 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 81  
  
 Ägoslaget träd- och buskmark har tillkommit främst för att  
  
 tillgodose kraven på internationell harmonisering. Det omfattar  
  
 improduktiva glest trädbevuxna marker och marker med betydande  
  
 buskvegetation. Begreppet trädfattig mark prövades i det preliminära  
  
 förslaget, men flertalet av dem som gett synpunkter föredrog  
  
 träd- och buskmark.  
  
 Följande tre föreslagna ägoslag är samtliga impediment: improduktiv  
  
 skogsmark, träd- och buskmark samt kalt impediment. Det  
  
 första antyder att marken är skogbevuxen, det andra att den är  
  
 bevuxen med buskar och/eller enstaka träd och den tredje att den  
  
 är kal. Språkligt sett ger detta en skala som relativt väl beskriver  
  
 hur träd- och buskvegetationen ser ut. En nackdel är emellertid att  
  
 träd- och buskmark utgör en del av ägoslaget skogsimpediment och  
  
 därmed för tankarna till skog.  
  
 24.4.6 Ägoslagsdefinitioner  
  
 Till indelningen av de skogsrelaterade ägoslagen har utredaren  
  
 knutit förslag till definitioner av de olika begrepp som används. I  
  
 det här avsnittet finns definitionerna från Skogsstyrelsen inklippta i  
  
 sin helhet.  
  
 Tabell 24.1 Definitioner av skogsrelaterade ägoslag  
  
 Begrepp Engelsk  
  
 översättning  
  
 Definition  
  
 Nivå 1  
  
 Produktiv  
  
 skogsmark  
  
 Productive  
  
 forest land  
  
 Mark som bär skog eller som utan produktionshöjande  
  
 åtgärder har förutsättningar att bära skog. Marken  
  
 kan enligt vedertagna bedömningsgrunder producera  
  
 i genomsnitt minst en kubikmeter virke om året per  
  
 hektar. Marken används inte i väsentlig utsträckning  
  
 för annat ändamål än att tillgodose till skog knutna  
  
 intressen.  
  
 Skogsimpediment Low productive  
  
 land  
  
 Mark som inte är produktiv skogsmark. Marken bär  
  
 eller har utan produktionshöjande åtgärder förutsättningar  
  
 att bära:  
  
 1. träd, som har eller kan nå en höjd av mer än 5  
  
 meter och en kronslutenhet av mer än 5 procent, eller  
  
 2. träd eller buskar. Buskarna har eller kan nå en  
  
 höjd av mer än 0,5 meter. Trädens och buskarnas  
  
 sammanlagda kronslutenhet är eller kan nå mer än  
  
 10 procent. Marken används inte i väsentlig utsträckning  
  
 för annat ändamål än att tillgodose intressen  
  
 knutna till naturtyperna karaktäriserade av 1 och 2. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 82  
  
 Begrepp Engelsk  
  
 översättning  
  
 Definition  
  
 Kalt  
  
 impediment  
  
 Bare land Walters för vilken kriterierna 1 och 2 i definitionen för  
  
 skogsimpediment inte uppnås. Marken används inte i  
  
 väsentlig utsträckning för annat ändamål än att  
  
 tillgodose intressen knutna till den ifrågavarande  
  
 naturtypen.  
  
 Nivå 2  
  
 Improduktiv  
  
 skogsmark  
  
 Non-productive  
  
 forest land  
  
 Skogsimpediment som bär skog eller som utan  
  
 produktionshöjande åtgärder har förutsättningar att  
  
 bära skog.  
  
 Träd- och  
  
 buskmark  
  
 Other  
  
 wooded land  
  
 Skogsimpediment som inte bär skog och som inte  
  
 heller utan produktionshöjande åtgärder har förutsättningar  
  
 att bära skog.  
  
 Nivå 3  
  
 Skyddad produktiv  
  
 skogsmark  
  
 Protected  
  
 productive  
  
 forest land  
  
 Produktiv skogsmark som enligt myndighetsbeslut i  
  
 väsentlig utsträckning används för att tillgodose allmänna  
  
 intressen.  
  
 Skogsbruksmark Forestry land Produktiv skogsmark som i väsentlig utsträckning används  
  
 för att tillgodose enskilda intressen.  
  
 Skyddad improduktiv 
  
 skogsmark  
  
 Protected nonproductive  
  
 forest  
  
 land  
  
 Improduktiv skogsmark som enligt myndighetsbeslut i  
  
 väsentlig utsträckning används för att tillgodose allmänna  
  
 intressen.  
  
 Annan improduktiv  
  
 skogsmark  
  
 Other nonproductive  
  
 forest land  
  
 Improduktiv skogsmark som inte är skyddad.  
  
 Skyddad träd- och  
  
 buskmark  
  
 Protected other  
  
 wooded land  
  
 Träd- och buskmark som enligt myndighetsbeslut i  
  
 väsentlig utsträckning används för att tillgodose allmänna  
  
 intressen.  
  
 Annan träd- och  
  
 buskmark  
  
 Other other  
  
 wooded land  
  
 Träd- och buskmark som inte är skyddad.  
  
 Skyddat kalt  
  
 impedimen  
  
 Protected bare  
  
 land  
  
 Kalt impediment som enligt myndighetsbeslut i  
  
 väsentlig utsträckning används för att tillgodose allmänna  
  
 intressen.  
  
 Annat kalt  
  
 impediment  
  
 Other bare land Kalt impediment som inte är skyddat.  
  
 Nivå 4  
  
 Virkesproduk tionsmark  
  
 Wood production  
  
 land  
  
 Skogsbruksmark som i väsentlig utsträckning  
  
 används för virkesproduktion.  
  
 Annan skogs bruksmark  
  
 Other forestry  
  
 land  
  
 Skogsbruksmark som inte är virkesproduktionsmark.  
  
 Källa: Skogsstyrelsens rapport 20, 2006). 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 83  
  
 Minimiarealer för olika ägoslag  
  
 FAO:s definition av forest innehåller ett krav på att markområdet  
  
 måste vara större än 0,5 hektar. Utredaren anser att ett sådant exakt  
  
 arealkriterium i den svenska definitionen skulle kunna bli hämmande  
  
 för användningen av systemet genom att man i olika  
  
 användningsområden kan behöva olika storleksgränser. Riksskogstaxeringen  
  
 använder sedan länge olika storleksgränser för olika  
  
 ägoslag. Exempelvis klassas ett område med produktiv skogsmark  
  
 omgivet av andra ägoslag som produktiv skogsmark endast  
  
 om arealen är större än 0,25 hektar. Tröskelvärdet är endast  
  
 0,02 hektar då ett annat ägoslag ligger insprängt i produktiv  
  
 skogsmark.  
  
 I Skogsstyrelsens instruktion för grön skogsbruksplanläggning  
  
 anges att avdelningar normalt inte ska vara mindre än 0,5 hektar,  
  
 men att undantag kan göras framför allt för s.k. naturvårdsavdelningar  
  
 som kan vara ner till 0,3 hektar. Detta gäller oberoende  
  
 av om avdelningen ligger omgiven av annan produktiv skogsmark  
  
 eller omgiven av andra ägoslag. Södra har i sin instruktion för  
  
 skogsbruksplanläggning och Sveaskog i sin instruktion för skogsindelning  
  
 ett liknande synsätt. Till saken hör också att man vid  
  
 skogsbruksplanläggning och skogsindelning normalt beräknar en  
  
 nettoareal produktiv skogsmark för varje avdelning genom att  
  
 reducera arealen för hela avdelningen med arealen för små insprängda  
  
 andra områden med annat ägoslag, främst impediment.  
  
 Det är mot denna bakgrund som utredaren föreslår en  
  
 minimiareal i intervallet 0,20,5 hektar för skog och det föreslagna  
  
 ägoslaget produktiv skogsmark. För övriga ägoslag bör minimiarealen  
  
 ligga intervallet 0,020,5 hektar. Det bör noteras att enligt  
  
 Skogsstyrelsens föreskrifter till 30 § SVL angående skogliga impediment,  
  
 gäller bestämmelserna endast för sådana impediment som  
  
 är större än 0,1 hektar.  
  
 Skog  
  
 Vad som menas med mark som hör till byggnader och anläggningar  
  
 i den definition av skog som Skogsstyrelsens utredare föreslår  
  
 framgår av Riksskogstaxeringens definition av bebyggd mark i fältinstruktionen: 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 84  
  
 Till bebyggd mark förs tätort, parker (fältskiktet ska vara hävdat),  
  
 industriområde, mark i anslutning till militära anläggningar (vanligen  
  
 inhägnade), skjutbanor, golfbanor, idrottsanläggningar inkl. slalomanläggningar  
  
 (egentliga nedfarten) men exkl. elljusspår (väg), anläggningar  
  
 för friluftsbad, flygfält, tomt, trädgårdsanläggningar, fröplantager  
  
 och plantskolor.  
  
 Den definition av begreppet skog som Skogsstyrelsens utredare  
  
 föreslår harmonierar väl med FAO:s definition av forest om man  
  
 bortser från arealkravet i den senare. Den innebär t.ex. att parker  
  
 med träd , energiskogsodlingar och julgransodlingar aldrig kan  
  
 anses vara skog och inte heller betesmark med många träd och glesa  
  
 fröträdställningar utan föryngring. Däremot kan det finnas skog på  
  
 impediment om trädhöjden och kronslutenheten är tillräckliga. Det  
  
 som i dag ofta kallas plantskog, i t.ex. Riksskogstaxeringen och  
  
 skogsbruksplanläggning är också skog.  
  
 I den föreslagna definitionen finns alltså inget krav på en specifik  
  
 minimiareal för området. Minimiarealen bör, som en konsekvens av  
  
 föregående avsnitt, normalt ligga i intervallet 0,020,5 hektar.  
  
 Skogsstyrelsens utredare bedömer att begreppet tillräckligt väl  
  
 överstämmer med allmänhetens uppfattning om vad som är skog  
  
 men har inte haft möjlighet att annat än genom expertutlåtanden  
  
 testa detta. I flera utlåtanden har framkommit att olika grupper i  
  
 allmänheten uppfattar skog på olika sätt. Det är, enligt rapporten,  
  
 av förståeliga skäl inte möjligt att i ett ägoslagssystem ha flera  
  
 begrepp och definitioner för skog.  
  
 Produktiv skogsmark  
  
 Definitionen av produktiv skogsmark innefattar ett kriterium vars  
  
 konstruktion även återfinns i definitionen för improduktiv skogsmark,  
  
 nämligen utan produktionshöjande åtgärder har förutsättningar  
  
 att bära skog. Endast åtgärder som ger en långsiktig  
  
 produktionshöjning bör inräknas. Exempel på sådana produktionshöjande  
  
 åtgärder sägs i rapporten vara dikning och kontinuerlig  
  
 gödsling samt beskogning med främmande trädslag eller genetiskt  
  
 förbättrade inhemska trädslag.  
  
 En i dag improduktiv skogsmark kan dock omföras till en  
  
 produktiv skogsmark. Detta kan t.ex. ske genom att ett genetiskt  
  
 förbättrat inhemskt trädslag planteras på en mark som är improduktiv.  
  
 Om produktionen långsiktigt höjs tillräckligt mycket måste 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 85  
  
 marken då givetvis anses vara produktiv skogsmark. Detsamma  
  
 gäller om marken dikas eller gödslas kontinuerligt och om skog  
  
 med tillräcklig produktion därefter etableras.  
  
 I definitionen anges att marken ska kunna producera minst en  
  
 kubikmeter per hektar och år. Detta produktionskriterium är exakt  
  
 detsamma som för skogsmark i tredje stycket 2 § SVL. Innebörden  
  
 av detta kriterium bör även i fortsättningen vara densamma.  
  
 Riksskogstaxeringen har ytterligare riktlinjer för hur kriteriet bör  
  
 tolkas. Dessa riktlinjer bör till stor del kunna följas fortsättningsvis.  
  
 Skogsbruksmark  
  
 Skogsbruksmark omfattar, som redovisats ovan, produktiv skogsmark  
  
 för vilken skogsägaren tar beslut om användning, skogsskötsel  
  
 m.m. inom ramen för gällande generell lagstiftning, t.ex.  
  
 SVL. Skogsstyrelsens utredare har i flera fall valt att föreslå negativa  
  
 definitioner på grund av att man då uppnår skarpa gränser  
  
 mellan definitionerna. Exempelvis definieras annan improduktiv  
  
 skogsmark som improduktiv skogsmark som inte är skyddad.  
  
 Även skogsbruksmark skulle kunna ha definierats på motsvarande  
  
 sätt. Eftersom skogsbruksmark kanske är det mest centrala  
  
 ägoslaget som kommer att användas mest frekvent i lagstiftning,  
  
 skogsbruksplanläggning m.m., har dock en positiv definition  
  
 föreslagits. Den markerar att marken i huvudsak används för att  
  
 tillgodose enskilda intressen, dvs. markägarens/skogsbrukarens  
  
 intressen.  
  
 Virkesproduktionsmark  
  
 Enligt definitionen av virkesproduktionsmark är det fråga om  
  
 skogsbruksmark som i väsentlig utsträckning används för virkesproduktion.  
  
 Vid föryngringsavverkning lämnas inom ramen för den  
  
 generella hänsynen s.k. hänsynsytor som definitionsmässigt ska  
  
 vara mindre än 0,5 ha. Även om en mindre minimiareal än 0,5 ha  
  
 tillämpas vid indelningen i ägoslag, bör hänsynsytorna alltid anses  
  
 vara virkesproduktionsmark, anser Skogsstyrelsens utredare. Skulle  
  
 det finnas behov av en uppdelning av virkesproduktionsmark får  
  
 detta göras utanför det föreslagna systemet. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 86  
  
 Skogsimpediment  
  
 Definitionen av skogsimpediment är anpassad till FAO:s definitioner.  
  
 Det bör särskilt noteras att det inte måste finnas både träd  
  
 och buskar på marken samt att eventuella träd inte behöver ha eller  
  
 kunna nå en höjd av mer än 5 meter.  
  
 Improduktiv skogsmark  
  
 Improduktiv skogsmark är skogsmark, dvs. mark med skog, som  
  
 inte når upp till produktionsförmågan för produktiv skogsmark.  
  
 Detta ägoslag är alltså ett impediment.  
  
 Träd- och buskmark samt kalt impediment  
  
 Definitionerna av träd- och buskmark samt kalt impediment är  
  
 anpassade till FAO:s definitioner. De har dock kompletterats med  
  
 ett användningskriterium för att inte mark inom t.ex. område för  
  
 industri och flygplats med en naturtyp enligt definitionen ska  
  
 kunna klassas som träd- och buskmark eller kalt impediment.  
  
 Skyddad  
  
 Definitionen för skyddad grundas på kriteriet  som enligt  
  
 myndighetsbeslut i väsentlig utsträckning används för att tillgodose  
  
 allmänna intressen. Med myndighetsbeslut avses här beslut, som  
  
 fattas av staten, landsting eller kommun, om användning av geografiskt  
  
 avgränsade markområden. Besluten ska vara grundade på  
  
 lagstiftning eller utgöras av avtal mellan myndighet och enskild  
  
 juridisk eller fysisk person. Det gäller således beslut om skydd av  
  
 områden enligt miljöbalken och naturvårdsavtal. De bestämmelser  
  
 som finns i föreskrifterna till 30 § SVL om skogsbruksåtgärder på  
  
 skogliga impediment är generella regler och ska i detta sammanhang  
  
 inte betraktas som myndighetsbeslut. 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 87  
  
 24.4.7 Tillämpning och genomförande av förslaget i  
  
 Skogsstyrelsens rapport  
  
 Status för den nya ägoslagsindelningen  
  
 Utredaren ser två möjliga alternativ för statusen för det nya systemet  
  
 för indelning av skogsrelaterade ägoslag. Antingen etableras en  
  
 standard för systemet eller så definieras de begrepp som används i  
  
 respektive lagstiftning samtidigt som Skogsstyrelsen ger ut en  
  
 rekommendation om att tillämpa systemet i berörda verksamheter.  
  
 Enligt utredaren är det långt ifrån alla begrepp som skulle  
  
 komma att behövas i lagstiftningen så behovet av en standard  
  
 utifrån lagstiftningsaspekten bedöms som litet.  
  
 En standard skulle ändå vara att föredra, enligt utredaren, eftersom  
  
 systemet då skulle få en officiell prägel och förutsättningarna  
  
 för en bred tillämpning skulle öka. En standard skulle i så fall tas  
  
 fram av Swedish Standards Institute (SIS).  
  
 Sammanslagningar  
  
 I den praktiska tillämpningen av systemet skulle ett antal olika  
  
 sammanslagningar göras, beroende på inom vilket område och för  
  
 vilket ändamål systemet används i det aktuella fallet. Utredaren ser  
  
 klara fördelar med att ha erkända och allmänt använda begrepp för  
  
 sammanslagningar. Det gäller inte minst de tre sammanslagningsbegreppen  
  
 som behövs i internationella sammanhang och som  
  
 redovisas nedan. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 88  
  
 Tabell 24.2 Förslag till sammanslagningar av ägoslag  
  
 Sammanslag ningsbegrepp  
  
 Engelsk  
  
 översättning  
  
 Ägoslag som ingår Kommentar  
  
 Skogsmark Forest land Produktiv skogsmark  
  
 Improduktiv skogsmark  
  
 Denna sammanslagning behövs  
  
 främst i internationella sammanhang.  
  
 Skogsmark är då praktisk  
  
 taget synonymt med forest.  
  
 Skyddad  
  
 skogsmark  
  
 Protected  
  
 forest land  
  
 Skyddad produktiv  
  
 skogsmark  
  
 Skyddad improduktiv  
  
 skogsmark  
  
 Se ovan  
  
 Annan  
  
 skogsmark  
  
 Other forest  
  
 land  
  
 Skogsbruksmark  
  
 Annan improduktiv  
  
 skogsmark  
  
 Se ovan  
  
 Källa: Skogsstyrelsens rapport 20, 2006.  
  
 Tillämpning inom olika användningsområden  
  
 Det system som föreslås i Skogsstyrelsens rapport är ett system  
  
 som kan täcka in alla tillämpningar i alla dess delar. I praktiken  
  
 kommer dock bara vissa delar av systemet att tillämpas inom ett  
  
 givet område. Tre centrala tillämpningsområden för det nya  
  
 systemet är lagstiftning, planering och statistikproduktion.  
  
 Lagstiftningen berörs i första hand inom skogsvårdslagstiftningen  
  
 och fastighetstaxeringslagen.  
  
  Inom skogsvårdslagstiftningen behöver endast begreppen produktiv  
  
 skogsmark, skogsbruksmark och annan improduktiv  
  
 skogsmark användas samt ev. även skyddad produktiv skogsmark  
  
 och skyddad improduktiv skogsmark beroende på hur  
  
 lagtexten i skogsvårdslagen utformas.  
  
  I fastighetstaxeringslagen behövs begreppen produktiv skogsmark  
  
 och skogsimpediment.  
  
  I övrig lagstiftning används i dag endast skogsmark och/eller  
  
 impediment. Skogsmark kan behöva ersättas med produktiv  
  
 skogsmark eller skogsbruksmark om det nya systemet införs.  
  
 Planering kan enligt Skogsstyrelsens rapport delas in i skogsbruksplanläggning  
  
 och samhällsplanering. Inom skogsbruksplanläggningen  
  
 kommer det att bli nödvändigt att använda begreppen  
  
 skyddad produktiv skogsmark, skogsbruksmark, virkesproduk 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 89  
  
 tionsmark, annan skogsbruksmark och impediment. Även  
  
 begreppet skyddat impediment kan behöva användas.  
  
 Dessutom, om impedimenten kartläggs och indelas, kan det bli  
  
 aktuellt att använda begreppen improduktiv skogsmark, träd- och  
  
 buskmark samt kalt impediment och som konsekvens av detta  
  
 motsvarande ägoslag med tillägget skyddad/skyddat. Det kan också  
  
 uppkomma behov av en underindelning av annan skogsbruksmark i  
  
 t.ex. frivillig naturvårdsavsättning, avsättning för kulturmiljö eller  
  
 mark för annat ekonomiskt ändamål än virkesproduktion. Underindelning  
  
 av olika kategorier ska dock inte vara något problem att  
  
 föra in i det nya systemet, enligt Skogsstyrelsens utredare.  
  
 Det föreslagna systemet kan allmänt sägas ge bättre förutsättningar  
  
 för en tydligare samhällsplanering. Ett konkret fall är  
  
 delmål 1 under miljökvalitetsmålet Levande skogar. Det skulle,  
  
 enligt utredaren, i det föreslagna systemet kunna formuleras på  
  
 följande sätt:  
  
 Ytterligare 900 000 ha skyddsvärd skogsbruksmark skall undantas från  
  
 skogsproduktion till år 2010.  
  
 Statistikproduktionen kommer, enligt Skogsstyrelsens rapport, att  
  
 underlättas av det föreslagna systemet. Utredaren menar att Riksskogstaxeringen  
  
 enkelt kan införa det nya systemet, med undantag  
  
 för indelningen av skogsbruksmark i virkesproduktionsmark och  
  
 annan skogsbruksmark. En sådan indelning kräver information om  
  
 den enskilde markägarens markanvändning på varje yta.  
  
 24.4.8 Genomförandet av det nya systemet  
  
 Genomförandet påverkas av om systemet blir en standard eller inte,  
  
 enligt Skogsstyrelsens utredare. Väljer man vägen via standardisering  
  
 är det lämpligt att invänta en standard innan man gör  
  
 nödvändiga förändringar i t.ex. lagstiftningen. Om man inte väljer  
  
 denna väg är det önskvärt att berörda intressen – skogsbruksplanläggning 
  
 , certifiering, lagstiftning, statistikproduktion m.fl.   
  
 träffar en överenskommelse om att introducera systemet, helt eller  
  
 de väsentligaste delarna. Först därefter bör förändringsarbetet  
  
 inledas. Skulle det visa sig att något eller några av de berörda  
  
 intressena inte ämnar tillämpa systemet måste det övervägas att  
  
 avstå från introduktionen. Skälet till detta är att man då skulle få en  
  
 situation med ännu större oenhetlighet än den vi har i dag. En 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 90  
  
 annan tänkbar lösning är att lagstiftningen går före och andra  
  
 intressen mer eller mindre tvingas att följa efter. Eftersom inte hela  
  
 systemet utan bara delar av det behövs i lagstiftningen är detta  
  
 emellertid en osäker lösning.  
  
 I samtliga tillämpningar kan systemet införas och börja tillämpas  
  
 så snart en standard utfärdats eller en överenskommelse träffats.  
  
 Det kommer dock att ta minst 10 år innan det fått genomslag i alla  
  
 skogsbruksplaner. Detta beror på att skogbruksplanläggning vanligen  
  
 utförs med minst 10 års intervall.  
  
 Problem under införandet  
  
 Införandet av det nya systemet för indelning av de skogsrelaterade  
  
 ägoslagen kan närmast liknas vid en övergång till ett nytt  
  
 måttsystem. Förutom att lösa alla praktiska introduktionsproblem,  
  
 gäller det för alla användare att tänka och uttrycka sig i termer av  
  
 de nya begreppen. Erfarenhetsmässigt tar detta lång tid och en viss  
  
 begreppsförvirring kan säkert uppstå under denna tid.  
  
 Gamla skogsbruksplaner kommer att innehålla gamla begrepp  
  
 och definitioner som inte längre gäller. Det kan därför uppstå  
  
 svårigheter för markägare med gamla planer att förstå lagstiftningen,  
  
 främst skogsvårdslagen och fastighetstaxeringslagen. Det  
  
 krävs därför informationsinsatser riktade till markägarna som  
  
 förklarar vad det nya systemet innebär för dem.  
  
 24.4.9 Kostnader  
  
 Det är, enligt Skogsstyrelsens utredare, svårt att kvantifiera kostnaderna  
  
 för en introduktion av systemet. Nedan bedöms mycket  
  
 grovt kostnaderna för några olika moment med syfte att ange  
  
 storleksordningar. 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 91  
  
 Tabell 24.3 Bedömda kostnader för att införa ett nytt system för indelning av  
  
 skogsmarksrelaterade ägoslag  
  
 Moment i genomförandet Bedömd  
  
 kostnad  
  
 i Mnkr  
  
 Kommentarer  
  
 Framtagande av standard 0,2 Merparten av arbetet redan utfört.  
  
 Förändringar i lagstiftning inkl.  
  
 föreskrifter och allmänna råd  
  
 0,3 Kostnader i regeringskansliet och myndigheter.  
  
 Information till skogsägare 0,5  
  
 Förändringar i samhällsplanering  
  
 Skogsbruksplanläggning A.  
  
 (Ingen indelning av impediment i  
  
 improduktiv skogsmark, träd- och  
  
 buskmark samt kalt impediment.)  
  
 1 Endast kostnader för förändringar i produktionssystemen  
  
 och således inga extra kostnader  
  
 vid produktionen av planer. Alternativet  
  
 A krävs om systemet införs.  
  
 Skogsbruksplanläggning B  
  
 (Indelning av impediment i improduktiv  
  
 skogsmark, träd- och buskmark  
  
 samt kalt impediment.)  
  
 100 Huvudsakligen merkostnader för fjärranalys  
  
 och fältarbete. Alternativ B krävs inte om systemet  
  
 införs. Det är fråga om en ambitionshöjning  
  
 i skogsbruksplanläggningen.  
  
 Förändring i systemen för statistikproduktion  
  
 Källa: Skogsstyrelsen, Rapport nr 20, 2006.  
  
 En introduktion av det föreslagna systemet, med undantag av den  
  
 finare indelningen av impedimenten i skogsbruksplanläggning och  
  
 skogsindelning (Skogsbruksplanläggning A i tabellen), bör kosta  
  
 mindre än 2 miljoner kronor. I en mer ambitiös användning av  
  
 systemet i hela skogsbruket (Skogsbruksplanläggning B i tabellen)  
  
 kommer introduktionskostnaderna att bli totalt cirka 100 miljoner  
  
 kronor under en period på ungefär tio år.  
  
 24.4.10 Konsekvenser av förslaget i Skogsstyrelsens rapport  
  
 Det föreslagna systemet uppfyller enligt Skogsstyrelsens utredare i  
  
 mycket hög grad de krav som har ställts och redovisats tidigare i  
  
 detta kapitel.  
  
  Det viktiga kravet att sakinnehållet i lagstiftning, planering och  
  
 statistikproduktion inte ska förändras enbart till följd av  
  
 införandet av systemet, är så långt utredaren kan bedöma helt  
  
 uppfyllt. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 92  
  
  Avgränsningen mellan skogsrelaterade och ej skogsrelaterade  
  
 ägoslag, t.ex. mellan skogsmark och betesmark påverkas inte.  
  
  Kravet på att begreppen ska bestå av få ord har endast i  
  
 begränsad omfattning kunnat tillgodoses.  
  
 Som framgått tidigare och som också framgår nedan blir de erforderliga  
  
 förändringarna i alla tre användningsområdena – lagstiftning,  
  
 planering och statistikproduktion – måttliga. Ett undantag är  
  
 om man i skogsbruksplanläggning och skogsindelning väljer att  
  
 kartlägga och redovisa alla de tre föreslagna impedimenten, nämligen  
  
 improduktiv skogsmark, träd- och buskmark samt kalt  
  
 impediment.  
  
  Skogsstyrelsens utredare bedömer att en fullständig revidering  
  
 av 2 § SVL kommer att krävas. I samband härmed kan det andra  
  
 stycket i denna paragraf tas bort.  
  
  Merparten av SVL:s bestämmelser ska inte gälla för mark som  
  
 ingår i naturvårdsavtal. Genom att skyddad produktiv skogsmark  
  
 inkluderar sådan mark kommer bestämmelserna inte att  
  
 gälla för naturvårdsavtalen.  
  
  Tillämpningsområdet för bestämmelserna om skogliga impediment  
  
 kommer att bli tydligare genom att det föreslagna  
  
 ägoslaget improduktiv skogsmark är skarpt avgränsat mot både  
  
 skogsbruksmark och träd- och buskmark. Träd- och buskmark  
  
 och kalt impediment kommer liksom tidigare inte att omfattas  
  
 av SVL:s bestämmelser om man undantar de bestämmelser som  
  
 rör virkeslagring i 29 §.  
  
 Inom fastighetstaxeringen sker inga förändringar i sak om det  
  
 föreslagna systemet införs. Analysen av lagar och förordningar har  
  
 av tidsskäl inte omfattat eventuella föreskrifter och allmänna råd,  
  
 som eventuellt kan komma att påverkas av ägoslagsindelning,  
  
 begrepp och definitioner. En sådan analys måste göras inför ett  
  
 eventuellt införande av systemet.  
  
 I lagar och förordningar kommer begreppet skogsmark att  
  
 ersättas av något av begreppen produktiv skogsmark eller skogsbruksmark.  
  
 Skogsstyrelsens utredare har försökt att göra en analys  
  
 av vilka förändringar som bör genomföras. Det krävs emellertid  
  
 juridisk kompetens för att ta fram ett fullständigt och korrekt  
  
 förslag till förändringar. 
  
 SOU 2006:81 Skogsrelaterade ägoslag  
  
 93  
  
 Begreppet impediment används, som tidigare redovisats, i några  
  
 lagar eller motsvarande. Så långt Skogsstyrelsens utredare kan  
  
 bedöma behöver man inte göra några förändringar i lagtext om det  
  
 föreslagna systemet införs.  
  
 Skogsstyrelsens utredare anser att det vore lämpligt att införa  
  
 begreppet avsättningar som ett samlingsnamn för skyddade områden  
  
 och frivilliga avsättningar.  
  
 24.5 Impedimentens betydelse för rödlistade arter  
  
 I samband med att Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket på  
  
 regeringens uppdrag 1997 utvärderade skogspolitiken gav de båda  
  
 myndigheterna i uppdrag till Artdatabanken att belysa de trädbärande  
  
 impedimentens värde för skogens biologiska mångfald och  
  
 i vad mån skogsvårdslagen skyddar dessa värden. I den rapport där  
  
 resultaten presenteras konstaterar Artdatabanken att det råder  
  
 stora skillnader mellan skog på produktiv mark och impediment  
  
 vad gäller artinnehåll och andra biologiska värden.12 Den produktiva  
  
 skogsmarken har störst betydelse för den biologiska mångfalden.  
  
 Av de skogslevande, rödlistade arterna är 2 % beroende av  
  
 impediment för sin överlevnad och för ytterligare 5 % har impedimenten  
  
 viss betydelse för överlevnaden. Ca 93 % av de rödlistade  
  
 arterna är dock beroende av mer produktiva skogar.  
  
 Impedimentens lägre produktionsförmåga medför att många  
  
 näringskrävande arter av träd, buskar och örter saknas vilket innebär  
  
 att även de ryggradslösa djur och svampar som är knutna till  
  
 dessa arter också saknas. Å andra sidan finns i vissa impediment en  
  
 varierad sammansättning av träd- och buskarter som ett resultat av  
  
 att de undantagits från skogsbruk.  
  
 Impedimentens värde för biologisk mångfald i allmänhet och för  
  
 rödlistade arter i synnerhet ökar om de ingår i en landskapshelhet  
  
 med sparade kantzoner, korridorer, mosaikartade bestånd, nyckelbiotoper  
  
 och reservat samt god naturvårdshänsyn på själva produktionsytorna,  
  
 skriver Artdatabanken. Även den totala arealen och  
  
 storleken hos individuella objekt har betydelse för arternas överlevnad.  
  
 Av rapporten framgår också att det, för att bibehålla  
  
 impedimentens värden, är viktigt att de även framgent skyddas mot  
  
 skogsbruksåtgärder. Enligt rapporten är det olyckligt att avverk12  
  
 ArtDatabanken: De trädbärande impedimentens betydelse för rödlistade arter, ArtDatabanken  
  
 Rapporterar 1, 1997. 
  
 Skogsrelaterade ägoslag SOU 2006:81  
  
 94  
  
 ning av större träd tillåts på impediment eftersom de utgör den  
  
 viktigaste förutsättnignen för de rödlistade arterna och att avverkning  
  
 av dessa alltid innebär att naturvärden försämras.  
  
 Av rapporten framgår det att i flera av impedimentstyperna, inte  
  
 minst i Syd- och Mellansverige, har de grövsta träden huggits ut  
  
 och att det är just de grova, gamla och döda träden som är den  
  
 största bristfaktorn i dagens skogar.  
  
 Indelningen av mark i produktiv skogsmark och impediment  
  
 innebär, enligt ArtDatabanken, ofta gränsdragningsbedömningar.  
  
 Det kan betyda att vad som klassas som produktiv skogsmark  
  
 respektive impediment inte strikt följer definitionerna. Söder om  
  
 Norrlandsgränsen kan produktionen på en torvmark mycket väl  
  
 ligga över impedimentsgränsen, men ändå bedömas som impediment.  
  
 I Norrland, särskilt på svaga marker, kan kantzonen på  
  
 angränsande mark ligga under impedimentsgränsen men ändå behandlas  
  
 som produktiv skogsmark i det praktiska skogsbruket. Det  
  
 kan, enligt ArtDatabanken, ses som ett utslag av skillnaden mellan  
  
 impediment som begrepp och impediment som en avgränsad areal i  
  
 den praktiska skogsskötseln. ArtDatabanken ansåg i rapporten att  
  
 det därför finns skäl att se över impedimentgränsen och eventuellt  
  
 differentiera definitionen eller tillämpningen mellan södra och  
  
 norra Sverige. 
  
 95  
  
 25 Skogs- och miljöredovisning eller  
  
 krav på skogsbruksplan?  
  
 25.1 Direktiven  
  
 I direktiven till Skogsutredningen 2004 refereras skrivelsen  
  
 Uppföljning av skogspolitiken där regeringen framhöll att det är av  
  
 avgörande betydelse att information om dokumenterade natur- och  
  
 kulturvärden finns tillgänglig vid planering av skogsbruksåtgärder.1  
  
 Regeringen aviserade också att det inom de närmaste åren bör ske  
  
 en utvärdering av om de i Skogsvårdslagen (SVL) lagstadgade s.k.  
  
 skogs- och miljöredovisningarna (SMÖR) har fungerat som det var  
  
 avsett. Regeringen gav mot den bakgrunden Skogsutredningen  
  
 2004 i uppgift att belysa i vilken utsträckning SMÖR har funnits  
  
 tillgängliga i enlighet med lagstiftningen. Vidare ska utredaren  
  
 redovisa huruvida dessa har innehållit den avsedda informationen.  
  
 Utredaren ska även lämna förslag till hur SMÖR eller andra  
  
 lämpliga verktyg kan utvecklas, i syfte att bidra till en  
  
 kostnadseffektiv uppfyllelse av olika miljö- och kulturmiljömål  
  
 som rör skogen.  
  
 25.2 Krav på skogsbruksplan före år 1993  
  
 Krav på innehav av skogsbruksplan infördes i SVL år 1983 och då  
  
 med främsta syfte att stimulera fram ytterligare avverkning. I  
  
 dåvarande 31 § SVL angavs att det för varje brukningsenhet skulle  
  
 finnas en skogsbruksplan med riktlinjer för skogens skötsel på  
  
 enheten. Planen skulle upprättas enligt föreskrifter som hade  
  
 meddelats av regeringen eller den myndighet som regeringen  
  
 bestämmer.  
  
 1 Skr. 2003/04:39. 
  
 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan? SOU 2006:81  
  
 96  
  
 25.3 Skogsbruksplanekravet avskaffas  
  
 När den nuvarande skogspolitiken infördes slopades kravet på att  
  
 skogsägarna skulle inneha en skogsbruksplan.2 I regeringens  
  
 proposition refererade departementschefen den skogspolitiska  
  
 kommittén som hade föreslagit att det för varje brukningsenhet  
  
 skulle finnas en redovisning av skogens tillstånd. Kommittén  
  
 grundade detta bl.a. på att skogsbruksplanerna ansågs vara ett  
  
 värdefullt instrument vid förverkligandet av de skogspolitiska  
  
 målen. Kommittén ansåg dock att skogsbruksplanläggningen i  
  
 grunden var ett skogsägaransvar och att det därför inte fanns något  
  
 skäl att kräva att skogsägaren skaffar sig en skogsbruksplan som  
  
 bl.a. anger åtgärdsbehov enligt SVL. Kommittén ansåg också att det  
  
 grundläggande intresset att avreglera skogsbruket och att öka  
  
 markägarnas ansvar särskilt talade för ett avskaffande.  
  
 Bland remissinstanserna ansåg Naturvårdsverket, i likhet med  
  
 några länsstyrelser, att den av kommittén föreslagna redovisningen  
  
 borde kompletteras med uppgifter om befintliga naturvärden och  
  
 hur de ska beaktas vid skogsbruksåtgärder. Några remissinstanser,  
  
 däribland LRF och Skogsägarnas riksförbund, var emot redovisningskravet  
  
 då det ansågs strida mot avregleringstanken i den nya  
  
 skogspolitiken. Skogsarbetarförbundet och någon länsstyrelse  
  
 ansåg att kravet på skogsbruksplan borde vara kvar. Riksskatteverket  
  
 framhöll att skogsbruksplanen bl.a. låg till grund för fastighetstaxeringen  
  
 och att ett avskaffande skulle förändra förutsättningarna  
  
 för denna.  
  
 Planinsikt djupt rotad  
  
 Departementschefen framhöll att varje skogsägare har behov av  
  
 ingående kunskaper om hur skogen ser ut på brukningsenheten.  
  
 Utan dessa kunskaper ansågs det inte vara möjligt att planera  
  
 verksamheten på vare sig lång eller kort sikt. Departementschefen  
  
 ansåg att denna insikt var så djupt rotad att det inte fanns behov av  
  
 tvingande krav på innehav en skogsbruksplan. Något behov av en  
  
 redovisning av skogstillståndet i enlighet med kommitténs förslag  
  
 ansåg han inte heller finnas. Däremot ansåg det föredragande  
  
 statsrådet, i likhet med kommittén, att skogsägarna i samband med  
  
 2 Prop. 1992/93:226. 
  
 SOU 2006:81 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan?  
  
 97  
  
 avverkningsanmälan ska ange vad de avser göra för att tillgodose  
  
 naturvårdens intressen.  
  
 Jordbruksutskottet tillstyrkte regeringens förslag att slopa  
  
 kravet på innehav av skogsbruksplan. 
  
 3 Utskottet menade att det  
  
 grundläggande intresset av att avreglera skogsbruket och öka markägarens  
  
 eget ansvar och initiativ talade för att kravet på en redovisning  
  
 av åtgärdsbehovet slopas.  
  
 25.4 Bakgrunden till SMÖR  
  
 Efter den utvärdering av skogspolitiken som SVO genomförde  
  
 under 1997–1998 gjordes vissa justeringar av skogspolitiken. Bland  
  
 dessa märktes ett nytt krav på att alla brukningsenheter ska ha en  
  
 förenklad form av skogsbruksplan, en s.k. skogs- och miljöredovisning  
  
 (SMÖR).4  
  
 I motivtexten till att införa SMÖR konstaterade regeringen att  
  
 Skogsstyrelsen i sin utvärdering av skogspolitiken hade betonat  
  
 skogsbruksplanens betydelse för ett aktivt och ansvarsfullt skogsbruk.  
  
 Samtidigt hade Skogsstyrelsen funnit att produktionen av  
  
 skogsbruksplaner hade minskat kraftigt vilket bl.a. innebar att  
  
 ungefär hälften av de privata skogsägarna saknade en aktuell skogsbruksplan.  
  
 Regeringen ansåg att det inte kunde anses vara tillfredsställande  
  
 att så många skogsägare saknade aktuella kunskaper om sina  
  
 skogsfastigheter. Det var regeringens uppfattning att bristande  
  
 kunskaper förhindrar ett aktivt brukande. Därtill kom enligt  
  
 regeringen, svårigheterna för skogsägaren att leva upp till de krav  
  
 som ställs på hänsyn till naturvårdens och kulturmiljövårdens  
  
 intressen. Vidare konstaterade regeringen att allt fler skogsägare  
  
 saknar förankring i ett praktiskt skogsbruk.  
  
 Fullständig plan för långtgående  
  
 Trots dessa motiv ansåg regeringen att det skulle föra för långt att  
  
 införa ett krav på en fullständig skogsbruksplan. Regeringens  
  
 förslag begränsade sig därför till en bestämmelse i SVL (14a §)om  
  
 att varje brukningsenhet ska ha en aktuell redovisning som anger  
  
 3 Bet. 1992/93:JoU15.  
  
 4 Prop. 1997/98:158, bet. 1998/99:MJU3. 
  
 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan? SOU 2006:81  
  
 98  
  
 hur skogen ser ut på brukningsenheten och vilka natur- och kulturmiljövärden  
  
 som finns registrerade för enheten.  
  
 Regeringen betonade vidare att syftet med skyldigheten inte var  
  
 att detaljreglera skogsägarens handlande. De krav som kunde ställas  
  
 på innehållet i en SMÖR skulle därför inte ta sikte på avverkning  
  
 eller andra aktiviteter som syftar till att generera omedelbara  
  
 inkomster. Kraven skulle inte heller utformas så att de favoriserar  
  
 vissa typer av planer eller redovisningar och diskvalificerar andra.  
  
 Fritt innehåll i SMÖR  
  
 Regeringens sammanfattande anvisning var att det bör råda en stor  
  
 frihet för skogsägaren att bestämma detaljinnehållet i en SMÖR.  
  
 Obligatoriskt bör dock uppgifter om natur- och kulturmiljövärden  
  
 som tagits fram och dokumenterats genom myndigheternas  
  
 inventeringar vara. Regeringen ansåg inte att det skulle kopplas  
  
 någon straffsanktion till bestämmelsen om SMÖR. I propositionen  
  
 angavs vidare att flera remissinstanser hade uttalat sig positivt om  
  
 skogsbruksplaner och särskilt i den nya form som innehåller  
  
 uppgifter om natur- och kulturmiljövärden.  
  
 Miljö- och jordbruksutskottet instämde i regeringens bedömning  
  
 att brist på kunskap förhindrar ett aktivt brukande och inte  
  
 heller stimulerar till en riktig skogsvård.5 Utskottet tillstyrkte  
  
 regeringens förslag men utgick samtidigt i från att föreskrifterna  
  
 om redovisningen får en flexibel utformning och att erfarenheterna  
  
 av det arbete med olika planeringsformer som pågår såväl i Skogsstyrelsens  
  
 som i skogsägarföreningarnas regi kan tillvaratas.  
  
 25.5 Regleringen av SMÖR i SVL  
  
 Regleringen av SMÖR återfinns i 14a § SVL. Där framgår, som  
  
 redan har nämnts, att det för varje brukningsenhet ska det finnas en  
  
 redovisning som anger hur skogen ser ut och vilka natur- och  
  
 kulturmiljövärden som har registrerats för brukningsenheten.  
  
 Vidare anges att beskrivningen ska utformas enligt föreskrifter  
  
 meddelade av regeringen eller den myndighet som regeringen  
  
 bestämmer. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer  
  
 5 Bet. 1998/99:MJU3. 
  
 SOU 2006:81 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan?  
  
 99  
  
 ges också ett bemyndigande att meddela föreskrifter om undantag  
  
 från kravet på SMÖR.  
  
 I 34a § skogsvårdsförordningen slås det fast att en SMÖR alltid  
  
 ska innehålla de uppgifter som skogsvårdsstyrelsen har registrerat  
  
 om skyddsvärda områden på brukningsenheten. Vidare framgår det  
  
 att en skogsbruksplan enligt vedertagen utformning ska godtas som  
  
 en SMÖR om den är nyare än fem år och innehåller uppgifter om  
  
 skyddsvärda områden. I förordningen ges även Skogsstyrelsen ett  
  
 bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om vad en SMÖR  
  
 ska innehålla samt om undantag från kravet på skogsredovisning.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens föreskrifter ska en SMÖR innehålla  
  
 följande uppgifter:6  
  
 1. Brukningsenhetens areal produktiv skogsmark och areal skogliga  
  
 impediment.  
  
 2. En uppskattning av andelen produktiv skogsmark som består  
  
 av kalmark och skog yngre än 20 år.  
  
 3. En uppskattning av andelen produktiv skogsmark som uppnått  
  
 sådan ålder att föryngringsavverkning är tillåten.  
  
 4. Den skogsmark, där det föreligger skyldighet att anlägga ny  
  
 skog.  
  
 5. De ädellövskogar som omfattas av 23 § skogsvårdslagen.  
  
 6. De naturreservat och biotopskyddsområden som finns inom  
  
 brukningsenheten samt de områden, där naturvårdsavtal ingåtts  
  
 med skogsvårdsstyrelsen.  
  
 7. De nyckelbiotoper och objekt med naturvärden som skogsvårdsstyrelsen  
  
 registrerat i databasen för nyckelbiotoper.  
  
 8. De sumpskogar med naturvärdesklass 1 som skogsvårdsstyrelsen  
  
 registrerat i databasen för sumpskogar.  
  
 9. De fasta fornlämningar som Riksantikvarieämbetet registrerat i  
  
 fornminnesregistret.  
  
 10. De övriga natur- och kulturmiljövärden som skogsvårdsstyrelsen  
  
 kan ha registrerat som skyddsvärda områden inom  
  
 brukningsenheten. Skyldigheten är begränsad till sådana uppgifter  
  
 som har meddelats ägaren till brukningsenheten.  
  
 6 Uppgifter under punkt 4–10 ska enligt Skogsstyrelsens föreskrifter redovisas på en bifogad  
  
 karta. 
  
 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan? SOU 2006:81  
  
 100  
  
 Av föreskrifterna framgår det också att redovisningen ska finnas  
  
 vid utgången av år 2002. Därefter ska nya förhållanden redovisas  
  
 vart femte år. Vidare anges det att brukningsenheter med mindre än  
  
 10 hektar produktiv skogsmark inte omfattas av skyldigheten enligt  
  
 punkt 1–4, dvs. den del av en SMÖR som kan betecknas skogsredovisning.  
  
 Brukningsenheter med mindre än 50 ha produktiv  
  
 skogsmark omfattas inte av punkt 2, dvs. kravet på att redovisa en  
  
 skattning av andelen kalmark samt skog yngre än 20 år.  
  
 25.6 Om SMÖR i regeringens skrivelse  
  
 I sin senaste skrivelse om skogspolitiken konstaterade regeringen  
  
 att syftet med bestämmelsen om SMÖR är att se till att nödvändig  
  
 information om dokumenterade natur- och kulturmiljövärden  
  
 finns tillgänglig för varje brukningsenhet för att planering av vilken  
  
 hänsyn som ska tas vid skogbruksåtgärder ska vara möjlig.7 SMÖR  
  
 bör, enligt regeringen, ses som ett strategiskt verktyg för att  
  
 genomföra skogsbrukets sektorsansvar för natur- och kulturmiljövård.  
  
 Regeringen framhöll också att studier har visat att skogsägare  
  
 som har en skogsbruksplan är mer aktiva i sin skogsskötsel än de  
  
 som saknar skogsbruksplan. Vidare konstaterade regeringen att  
  
 Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitiken (SUS  
  
 2001) hade visat att många kända nyckelbiotoper avverkas och att  
  
 fornlämningar skadas och att detta i många fall beror på bristande  
  
 kunskaper hos skogsägaren eller den som utför skogsvårdsåtgärden.  
  
 Utvärderingen visade också på betydande brister i  
  
 återväxtarbetet och beståndsvården. Detta pekade, enligt regeringen,  
  
 på vikten av att skogsägarna och entreprenörer vid  
  
 skogsbruksåtgärder har kännedom om skogstillståndet och vilka  
  
 natur- och kulturvärden som finns på fastigheten.  
  
 Regeringen betonade också vikten av att skogsägarna bör få  
  
 tillgång till resultat från inventeringar av natur- och kulturmiljövärden  
  
 i takt med att dessa digitaliseras och görs tillgängliga,  
  
 t.ex. via Internet. Härvidlag underströk regeringen den stora  
  
 betydelsen av att skogsägarna vid planering av skogsbruksåtgärder  
  
 har den typen av information.  
  
 Regeringen konstaterade också i skrivelsen att skogsägarna på  
  
 olika sätt har informerats om att en SMÖR måste finnas för  
  
 7 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan?  
  
 101  
  
 brukningsenheten. Enligt Skogsstyrelsen har detta bl.a. skett  
  
 genom tidningen Brown. Några skogsvårdsstyrelser har även  
  
 inom rådgivningskampanjen Grönare skog hjälpt skogsägarna att ta  
  
 fram en SMÖR för sina fastigheter.  
  
 25.7 Skogsstyrelsens syn på SMÖR  
  
 Skogsstyrelsen har i en skrivelse till Skogsutredningen framfört  
  
 önskemål om att kravet i SVL på SMÖR tas bort.8 Myndigheten  
  
 anser att skogsägaren i stället bör ha en bra skogsbruksplan, eftersom  
  
 en sådan innehåller betydligt fler uppgifter än en SMÖR och  
  
 även kopplar uppgifter till enskilda avdelningar. Skogsstyrelsen  
  
 anser dock inte att det bör införas ett krav på att inneha en  
  
 skogsbruksplan i SVL, då ett sådant krav skulle medföra höga  
  
 kostnader för skogsbruket.  
  
 Ett annat problem med SMÖR är, enligt Skogsstyrelsen, att  
  
 uppgifterna inte är digitaliserade och att de därmed blir ofullständiga  
  
 då t.ex. nya nyckelbiotoper och kulturminnen tillkommer.  
  
 Myndigheterna och skogsägarna har då olika uppgifter vilket, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, gör att kommunikationen försvåras och att risken  
  
 för missförstånd och merarbete ökar. Skogsstyrelsen och andra  
  
 myndigheter t.ex. länsstyrelserna har information som är av betydelse  
  
 för skogsägare, skogsbrukets företrädare, kommuner, allmänhet  
  
 m.fl. Om denna information görs tillgänglig över Internet kan  
  
 fakta, enligt Skogsstyrelsen, förmedlas på ett effektivt sätt.  
  
 I stället för kravet på SMÖR förordar myndigheten därför att  
  
 den information om registrerade natur- och kulturmiljövärden som  
  
 finns hos olika myndigheter görs tillgängliga för skogsägare och  
  
 andra via Internet. Skogsstyrelsen anser att det även bör övervägas  
  
 att med vissa års intervall eller vid ägarbyte skicka den registrerade  
  
 informationen till skogsägaren, vilket skulle öka medvetenheten  
  
 om natur- och kulturmiljövärdena i den egna skogen.  
  
 25.8 Lagtillsyn och SMÖR  
  
 Krav på SMÖR finns alltså fastslaget i 14a § SVL. Enligt Skogsstyrelsen  
  
 har regeln emellertid låg prioritet i lagtillsynsverksamheten.  
  
 Skälet till detta är att nyttan av insatserna anses vara  
  
 8 Skogsstyrelsen, Skogsutredningen, promemoria, 2005-08-23. 
  
 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan? SOU 2006:81  
  
 102  
  
 begränsade i förhållande till resursåtgången. En handläggare av  
  
 tillsynsärenden vid en av de tidigare skogsvårdsstyrelserna anger att  
  
 SMÖR har haft låg prioritet från deras sida och att det är få som  
  
 ställer frågor om SMÖR. Hans bedömning är också att det är  
  
 väldigt få markägare som känner till kravet på att ha en SMÖR.  
  
 I den mån bestämmelsen om SMÖR tillämpas riktas tillsynen,  
  
 enligt Skogsstyrelsen, mot nya skogsägare som anmäler stora  
  
 avverkningar, eftersom denna kategori anses ha störst nytta av  
  
 SMÖR.  
  
 För att få skogsägaren att upprätta en SMÖR kan ett s.k. lagråd  
  
 skickas ut. I sista hand kan föreläggande med vite användas. Enligt  
  
 uppgifter från sex av de tidigare skogsvårdsstyrelserna har lagråd i  
  
 syfte att få in en SMÖR skickats ut i ett (1) fall vid en av de  
  
 tidigare myndigheterna och vid en annan har det skett från ett (1)  
  
 distrikt i ett fåtal fall. Övriga skogsvårdsstyrelser som har inkommit  
  
 med uppgifter meddelar att man inte har använt lagråd för detta  
  
 ändamål. Ingen av de tidigare myndigheterna anger heller att man  
  
 har använt förelägganden för att kräva in SMÖR.  
  
 Skogsstyrelsen har inga uppgifter om hur många skogsägare som  
  
 har en skogsbruksplan respektive SMÖR.9  
  
 25.9 MinSkog24 och Kunskap Direkt  
  
 Skogsstyrelsens internetservice riktad till skogsägare går under  
  
 beteckningen Min Skog. Inom ramen för ett delvis EU-finansierat  
  
 projekt kallat ForestSAFE har möjligheterna att ytterligare  
  
 använda internet för att sprida och samla skoglig information  
  
 undersökts. Syftet har bl.a. varit att göra det lättare för skogsnäringen  
  
 att inhämta olika typer av information som underlag för  
  
 planering av skogsbruksåtgärder.  
  
 Delvis som en följd av erfarenheterna från ForetsSAFE pågår i  
  
 dagsläget (september 2006) ett arbete med att initiera ett projekt  
  
 vid Skogsstyrelsen med arbetsnamnet MinSkog24. Syftet är att  
  
 skapa en kundorienterad elektronisk plattform för Skogsstyrelsens  
  
 samtliga e-tjänster riktade till skogsägare. Tanken är att all Skogs9  
  
 Det finns ingen skyldighet för skogsägaren att visa upp sin SMÖR om inte myndigheten  
  
 begär det. 34 § SVL ger visserligen Skogsstyrelsen möjlighet att begära in de handlingar som  
  
 behövs för tillsynen av lagen, men merparten av uppgifterna i SMÖR finns redan i  
  
 myndighetens register. De uppgifter som ska redovisas utöver natur- och kulturmiljövärden  
  
 är, enligt Skogsstyrelsen, inte tillräckligt detaljerade för att kunna användas i  
  
 lagtillämpningen, samtidigt som kvaliteten på uppgifterna kan variera. 
  
 SOU 2006:81 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan?  
  
 103  
  
 styrelsens information som rör den egna fastigheten ska kunna  
  
 presenteras men MinSkog24 ska också kunna rymma personlig  
  
 information som exempelvis skogsbruksplaner. I först hand är Min  
  
 Skog24 tänkt att vara en rådgivningssatsning som ska lyfta fram så  
  
 väl skogsvårdsbehov som hänsynskrav. Informationen ska också  
  
 presenteras tillsammans med fakta, skogsskötselråd, kontaktinformation,  
  
 utbildningsmöjligheter osv. Den preliminära planen är att  
  
 MinSkog24 ska finns tillgänglig för inloggning senast den 1 juli  
  
 2008.  
  
 Vance driver tillsammans med Skogsstyrelsen, och LRF  
  
 Skogsägarna ett Internetbaserat kunskapssystem om skogsbruk  
  
 och skogsskötsel som kallas Kunskap Direkt. Kunskap Direkt  
  
 vänder sig till skogsägare eller skogliga rådgivare och innehåller  
  
 bl.a. beslutsstöd och olika verktyg för att göra beräkningar kring  
  
 skogsbruksåtgärder m.m. Det pågår visst arbete med att integrera  
  
 delar av Skogsstyrelsens internettjänster med Kunskap Direkt  
  
 genom att information från Kunskap Direkt används på relevanta  
  
 ställen på Skogsstyrelsens internetsidor.  
  
 25.10 Kundanpassade skogsbruksplaner  
  
 Vance har inom ramen för ett forskningsprojekt undersökt  
  
 möjligheterna att ta fram det man betecknar morgondagens skogsbruksplaner.10  
  
 Utgångspunkten var insikten att mindre skogsägares  
  
 skogsbruksplaner inte har utvecklats nämnvärt under de senaste  
  
 decennierna. Nya forskningsresultat och metoder för datafångst,  
  
 planering och optimering har främst anammats inom storskogsbruket.  
  
 Vance ansåg att de mindre skogsägarnas planer ofta har låg  
  
 datakvalitet i förhållande till värdet och effekterna av de beslut som  
  
 de är avsedda att stödja. Föreslagna åtgärder är därför ofta ekonomiskt  
  
 och ekologiskt inoptimala. Skogforsk menade också att  
  
 planen ofta görs med liten eller ingen inblandning av skogsägaren  
  
 och tar liten hänsyn till individuella behov och önskemål.  
  
 Som ett första steg i utvecklingen av framtidens skogsbruksplaner  
  
 har Skogforsk därför utvecklat ett nytt plankoncept kallat  
  
 Beslutsunderlag för privatskogsbruk. Tanken bakom konceptet  
  
 är att skapa en mer flexibel skogsbruksplan som är individuellt  
  
 10 Ford, Patterson och Russo, Jones, Skogsbruksplaner  om skogsägaren själv får välja  
  
 (Skogforsk utvecklingskonferens 2006, dokumentation). 
  
 Skogs- och miljöredovisning eller krav på skogsbruksplan? SOU 2006:81  
  
 104  
  
 anpassad till varje skogsägare och dennes situation, med möjlighet  
  
 till högre datakvalitet och med en dynamisk planeringshorisont.  
  
 Skogforsk planerar för närvarande en fortsättning på ovan  
  
 beskrivet projekt som ska leda fram till ett färdigt system för  
  
 produktion av framtidens planer.  
  
 25.11 Skogsbrukets kostnader för SMÖR  
  
 Verket för näringslivsutveckling (NUTEK) har undersökt företagens  
  
 administrativa kostnader för att uppfylla lagstiftningen inom  
  
 skogsområdet. 
  
 11 Studien visar att dessa kostnader uppgår till cirka  
  
 385 miljoner kronor per år. Av denna kostnad utgör kravet på att  
  
 upprätta och uppdatera SMÖR närmare 60 % (cirka 223 miljoner  
  
 kronor). Av de fem informationskrav som orsakar de högsta kostnaderna  
  
 för företagen inom skogsområdet utgör kostnaden för  
  
 SMÖR 91 %. Den årliga totala kostnaden för SMÖR kan jämföras  
  
 med den näst högsta årliga kostnaden som avser märkning av  
  
 skogsodlingsmaterial vid saluföring. Enligt Nuteks beräkningar  
  
 uppgår denna kostnad årligen till cirka 10,5 miljoner kronor.  
  
 Nutek anger vidare att de flesta företagen som intervjuades inte  
  
 upplevde skogslagstiftningen som särskilt betungande. Informationskravet  
  
 kring skogs- och miljöredovisning är kostsamt för  
  
 svenskt näringsliv, men i och med att det kan vara en integrerad del  
  
 av företagens arbete med den egna skogbruksplanen upplevs kravet  
  
 inte som särskilt betungande.  
  
 Då vissa skogsägare har en skogsbruksplan som uppfyller kraven  
  
 för SMÖR, blir den verkliga kostnaden enbart för SMÖR dock  
  
 således lägre. Ett rimligt antagande är dessutom att många skogsägare  
  
 varken har en skogsbruksplan eller SMÖR. Den verkliga  
  
 kostnaden för SMÖR blir därmed än lägre.  
  
 11 NUTEK, Näringslivets administrativa kostnader på jordbruks-, skogsbruks- och fiskeområdet  
  
 (Rapport R 2006:2). 
  
 105  
  
 26 Samhällets och näringens ansvar 
  
 26.1 Direktiven  
  
 I regeringens direktiv till Skogsutredningen konstateras det att  
  
 skogsbrukets sektorsansvar för miljövård betonades särskilt i samband  
  
 med det skogspolitiska beslutet 1993. I direktiven framgår  
  
 också att regeringen i skrivelsen En samlad naturvårdspolitik  
  
 aviserade en översyn av hur sektorsansvaret har fungerat hittills. 
  
 1  
  
 Samma notering upprepades i regeringens senaste skrivelse om  
  
 skogspolitiken.2 Utredaren ska, enligt regeringens direktiv, genomföra  
  
 en sådan översyn för skogssektorn och redovisa möjlig fortsatt  
  
 utveckling och förtydligande.  
  
 Enligt direktiven ska statens respektive skogsnäringens ansvar  
  
 för genomförandet av skogspolitiken förtydligas. Utredaren ska i  
  
 första hand utgå från att det statliga åtagandet inte ska öka.  
  
 26.2 Introduktion till skogspolitikens ansvarsområden  
  
 Gällande skogspolitiks karaktär brukar ibland sammanfattas med  
  
 devisen frihet under ansvar. Frihet syftar här vanligen på att  
  
 politikområdet är betydligt mindre detaljstyrt än tidigare. Ansvarsdelen  
  
 i ovanstående uttryck kan ges olika innebörd. I detta kapitel  
  
 berörs dels sektorns ansvar för miljön (betecknas ofta bara sektorsansvaret),  
  
 dels hur ansvaret kan eller bör fördelas mellan staten och  
  
 skogssektorn. Det gäller exempelvis frågan om vem som ska ge  
  
 skogsägare utbildning, råd och information i olika frågor, dvs. även  
  
 på andra områden än de som omfattas av sektorsansvaret för  
  
 miljön. Det kan exempelvis handla om säkerhetsrådgivning eller  
  
 rådgivning kring åtgärder för att öka produktionen av virke på en  
  
 fastighet.  
  
 1 Skr. 2001/02:173.  
  
 2 Skr. 2003/04:39. 
  
 Samhällets och näringens ansvar SOU 2006:81  
  
 106  
  
 När det gäller sektorsansvaret för miljön brukar man tala om ett  
  
 särskilt och ett allmänt sektorsansvar. I regeringens proposition  
  
 Miljöpolitiken inför 1990-talet framgår det att alla samhällssektorer  
  
 har ett miljöansvar inom sitt verksamhetsområde – det allmänna  
  
 sektorsansvaret.3 Regeringen har även för vissa politikområden som  
  
 är av särskilt stor betydelse för miljön redovisat sin syn på  
  
 miljöansvar inom respektive område. Så har bl.a. skett i den proposition  
  
 som låg till grund för nu gällande skogspolitik (se nedan).4  
  
 För att tydliggöra ansvaret för miljöhänsyn för vissa myndigheter  
  
 gav regeringen år 1998 24 myndigheter det man betecknade ett  
  
 särskilt sektorsansvar för ekologiskt hållbar utveckling. På skogspolitikens  
  
 område har Skogsstyrelsen ett särskilt sektorsansvar för  
  
 miljön.  
  
 Det allmänna sektorsansvaret inom skogspolitiken innebär att  
  
 alla aktörer inom skogssektorn i vid bemärkelse har ett ansvar för  
  
 att beakta miljöfrågor. Det handlar då bl.a. om att skogsägare ska  
  
 följa de bestämmelser som finns till gagn för miljön men även att  
  
 man som skogsägare har ett ansvar för bidra till att skogspolitikens  
  
 övergripande miljöambitioner nås.  
  
 Begreppet sektorsansvar kan dock även användas med andra  
  
 betydelser när man diskuterar myndigheters ansvar och arbete.  
  
 Ibland beskrivs en myndighets ansvar för ett samhällsområde som  
  
 ett sektorsansvar. Man kan exempelvis säga att Vägverket har ett  
  
 sektorsansvar för vägransportsystemet. I andra fall talar man om att  
  
 myndigheter har ett sektorsansvar för en speciell fråga och syftar  
  
 då på att myndigheten ska se till att man tar hänsyn till denna fråga  
  
 inom den sektor som myndigheten verkar. Begreppen sektorsansvar  
  
 eller sektorsmyndighet kan således ha olika innebörd och en  
  
 vaksamhet inför vad som avses är därför alltid motiverat.  
  
 26.3 Det särskilda sektorsansvaret  
  
 Enligt regeringens proposition Svenska miljömål – delmål och  
  
 åtgärdsstrategier5 innefattar det särskilda sektorsansvaret att berörd  
  
 myndighet ska:  
  
 3 Prop. 1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23.  
  
 4 Prop. 1992/93:226.  
  
 5 Prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3. 
  
 SOU 2006:81 Samhällets och näringens ansvar  
  
 107  
  
  Identifiera sin roll och hur sektorns verksamheter påverkar  
  
 utvecklingen mot ekologisk hållbarhet.  
  
  Ta fram underlag i form av tänkbara sektorsmål och åtgärder  
  
 samt beskriva dessa åtgärders samhällsekonomiska konsekvenser.  
  
  Verka för att åtgärder genomförs.  
  
  Fortlöpande följa utvecklingen inom ansvarsområdet.  
  
  Samarbeta med och informera om arbetet till andra som är  
  
 verksamma inom sektorn.  
  
 Parallellt med detta särskilda sektorsansvar utvecklades arbetet med  
  
 miljökvalitetsmålen. Miljöledningssystem infördes också hos en  
  
 majoritet av myndigheterna.  
  
 26.4 Det särskilda sektorsansvaret och skogspolitiken  
  
 26.4.1 Den skogspolitiska kommittén  
  
 1992 års skogspolitiska kommitté refererade 1991 år miljöpolitiska  
  
 beslut och betonade att sektorsmyndigheternas miljöansvar  
  
 kommer att ha stor betydelse för det fortsatta miljöarbetet.6 Det  
  
 ingick i kommitténs uppgifter att bedöma hur skogssektorns miljöansvar  
  
 ska komma till uttryck i skogsmyndighetens uppgifter och  
  
 organisation. I kommitténs betänkande framkom det även att  
  
 ansvars- och arbetsfördelningen för miljöfrågorna mellan Naturvårdsverket  
  
 och Skogsstyrelsen skulle preciseras inom ramen för  
  
 ett särskilt projekt.  
  
 Kommittén framhöll att en förutsättning för att miljömålen  
  
 skulle nås var en aktiv medverkan från skogsägarna (som bygger på  
  
 väl grundade kunskaper). Myndigheternas viktigaste uppgift var  
  
 därför enligt kommittén att bygga upp kunskaper, förändra attityder  
  
 samt att kartlägga och för skogsägarna redovisa naturvärden.  
  
 Kommittén ansåg också att en naturlig utveckling av Skogsstyrelsens  
  
 sektorsansvar kunde vara att myndigheten gavs större  
  
 ansvar och vidgade befogenheter för naturvårdsfrågor på det skogliga  
  
 området. I linje med detta föreslog kommittén en överflyttning  
  
 av den dåvarande ädellövskogslagens bestämmelser till skogsvårds6  
  
 SOU 1992:76. 
  
 Samhällets och näringens ansvar SOU 2006:81  
  
 108  
  
 lagen samt att Skogsstyrelsen skulle handlägga samråds- och  
  
 tillståndsfrågor kring skogliga arbetsföretag. Kommittén ansåg  
  
 också att jakt- och viltfrågor med skoglig anknytning borde  
  
 hanteras av Skogsvårdsorganisationen.  
  
 26.4.2 1993 års skogspolitiska proposition  
  
 Det särskilda sektorsansvaret berördes sedan också i den  
  
 proposition som låg till grund för den nuvarande skogspolitiken.7  
  
 Departementschefen betonade vikten av att sektorsansvaret för  
  
 miljön förs vidare även på myndighetsnivå. I den proposition som  
  
 låg till grund för beslutet om det särskilda sektorsansvaret hade det  
  
 framhållits att övervägande skäl hade talat för att skogsvårdsmyndigheten  
  
 skulle få ansvar för tillämpningen av det nya  
  
 biotopskyddet för skogsmark. Departementschefen ansåg det vara  
  
 dags att fullfölja denna linje på det sätt som den skogspolitiska  
  
 kommittén hade förordat. Vidare föreslogs att ädellövskogslagen  
  
 skulle föras över till SVL. Ansvaret för att besluta i frågor om att ta  
  
 mark i anspråk för annat ändamål än ädellövskogsbruk och i fråga  
  
 om trädslagsbyte från ädellövskog till annat trädslag förs över från  
  
 länsstyrelsen till skogsvårdsstyrelsen. Däremot godtog departementschefen  
  
 inte kommitténs förslag om att även överföra ansvar  
  
 för frågor om våtmarksdikning och jakt och viltvård från länsstyrelserna  
  
 till skogsvårdsmyndigheterna.  
  
 26.5 Skogsstyrelsen och det särskilda sektorsansvaret  
  
 Enligt 2 § Skogsstyrelsens instruktion ska myndigheten i enlighet  
  
 med sitt sektorsansvar och i samråd med de myndigheter som  
  
 ansvarar för naturvård och kulturmiljövård verka för biologisk  
  
 mångfald och en rik och varierad kulturmiljö.8  
  
 Skogsstyrelsen har i en skrivelse till Skogsutredningen framfört  
  
 önskemål om en precisering av sektorsansvaret.9 Myndigheten  
  
 anser att sektorsansvaret behöver utvecklas både avseende näringen  
  
 och myndigheten. På myndighetssidan kan sektorsansvaret, enligt  
  
 Skogsstyrelsen, utvecklas väsentligt och ges det myndigheten  
  
 betecknar ett reellt innehåll. Med detta menar Skogsstyrelsen att  
  
 7 Prop. 1992/93:226.  
  
 8 Förordning (2005:1160) med instruktion för Skogsstyrelsen.  
  
 9 Skogsstyrelsen, Skogsutredningen, skrivelse, 2005-08-23. 
  
 SOU 2006:81 Samhällets och näringens ansvar  
  
 109  
  
 myndigheten bör ges det samlade ansvaret för kulturmiljö-, naturvårds-  
  
 och vattenfrågor på skogsmark. I praktiken skulle detta  
  
 innebära en överföring av ansvarsområden från Naturvårdsverket,  
  
 Riksantikvarieämbetet samt länsstyrelserna till Skogsstyrelsen.  
  
 Enligt myndigheten skulle det då bli möjligt att göra en i ett  
  
 sammanhang fullständig avvägning mellan skogspolitikens likställda  
  
 mål.  
  
 26.6 Naturvårdsverkets analys av det särskilda  
  
 sektorsansvaret  
  
 År 2003 redovisade ett flertal myndigheter på regeringens uppdrag  
  
 sitt arbete med det särskilda sektorsansvaret för ekologiskt hållbar  
  
 utveckling till Naturvårdsverket. Flera av dem framförde önskemål  
  
 om vidareutveckling av det särskilda sektorsansvaret och gav även  
  
 förslag på hur samspelet mellan detta och arbetet med miljökvalitetsmålen  
  
 borde stärkas. Redovisningarna låg till grund för en  
  
 rapport om det särskilda sektorsansvaret som sammanställdes av  
  
 Naturvårdsverket.10  
  
 I rapporten konstaterade verket bl.a. att om det särskilda  
  
 sektorsansvaret ska behållas så behöver det bli tydligare speciellt  
  
 avseende dess innebörd, sektorsbegreppet och kopplingen mellan  
  
 det särskilda sektorsansvaret, arbetet med miljökvalitetsmålen och  
  
 miljöledningssystemet.  
  
 Naturvårdsverket ansåg att det övergripande målet i arbetet med  
  
 det särskilda ansvaret är hållbar utveckling, men att sektorsansvaret  
  
 endast borde gälla miljödimensionen av hållbar utveckling. Vidare  
  
 ansåg verket att allt miljöarbete inom sektorn faller inom ramen för  
  
 miljödimensionen. Det särskilda miljöansvaret för sektorn är också  
  
 en del i arbetet för att nå miljökvalitetsmålen. Vidare förordades att  
  
 ansvaret fortsättningsvis bör betecknas ett särskilt miljöansvar för  
  
 sektorn.  
  
 Beträffande avgränsningen av en sektor ansåg Naturvårdsverket  
  
 att begreppet i sammanhanget bör avse den berörda myndighetens  
  
 ordinarie verksamhetsområde, så som det beskrivs i de styrdokument  
  
 som definierar myndighetens ansvar, t.ex. instruktioner och  
  
 regleringsbrev. I sektorn ingår också de aktörer som myndigheten  
  
 har beröring med inom sin ordinarie verksamhet.  
  
 10 Naturvårdsverket, Myndigheternas miljöansvar  Vidareutveckling av det särskilda sektorsansvaret  
  
 (Naturvårdsverkets rapport 5352). 
  
 Samhällets och näringens ansvar SOU 2006:81  
  
 110  
  
 I sammanhanget bör nämnas att Naturvårdsverket föreslog att  
  
 Skogsstyrelsen borde behålla ett särskilt sektorsansvar. Naturvårdsverket  
  
 föreslog vidare att verket ges en pådrivande, samlande,  
  
 samordnande och vägledande roll för myndigheterna med ett  
  
 särskilt miljöansvar för sektorn. Naturvårdsverket ska, enligt förslaget,  
  
 i vissa fall också ha en stödjande roll. Vid behov ska verket  
  
 följa upp och utvärdera arbetet med det särskilda miljöansvaret.  
  
 26.6.1 Sektorsansvarets innebörd  
  
 Enligt Naturvårdsverket bör en myndighet med särskilt miljöansvar  
  
 för sin sektor ansvara för att införa styrmedel och  
  
 genomföra åtgärder för att myndigheten och aktörer inom sektorn  
  
 ska integrera miljöfrågorna i sin verksamhet. Åtgärderna ska syfta  
  
 till att sektorns negativa miljöpåverkan minskas och att sektorn  
  
 därmed bidrar till att uppnå miljökvalitetsmålen och en hållbar  
  
 utveckling. Vidare bör myndigheten bygga upp kunskap om  
  
 sektorns miljöpåverkan samt rapportera till regeringen vart fjärde  
  
 år. Rapporteringen ska, enligt Naturvårdsverkets förslag, samordnas  
  
 tidsmässigt med den fördjupade utvärderingen av miljökvalitetsmålen.  
  
 Den första rapporteringen bör lämnas senast den sista  
  
 december 2006.  
  
 Naturvårdsverket ansåg att rapporten bl.a. ska innehålla en  
  
 redogörelse för genomförda åtgärder liksom en listning av  
  
 styrmedel och åtgärder som myndigheterna har identifierat att det  
  
 finns behov av men som de inte har mandat att genomföra. Vidare  
  
 ska målkonflikter och synergieffekter inom sektorn samt gentemot  
  
 andra sektorer redovisas.  
  
 Naturvårdsverket föreslog också att det särskilda miljöansvaret  
  
 för sektorn skrivs in i respektive myndighets instruktion eller på  
  
 annat sätt kopplas till den ordinarie styrningen av myndigheterna.  
  
 Naturvårdsverket övervägde alternativet att avskaffa det särskilda  
  
 sektorsansvaret. Man fann dock att detta alternativ hade  
  
 uppenbara brister bl.a. att vissa myndigheters ansvar för miljö  
  
 begränsas samt att vissa frågor kan falla mellan stolarna om sektorsperspektivet  
  
 försvinner. Fördelarna skulle vara ett enklare  
  
 system som det är lättare att överblicka. Sektorsperspektivet skulle,  
  
 enligt Naturvårdsverket, dock kunna lyftas in i någon annan process  
  
 i samhället, t.ex. i arbetet med miljökvalitetsmålen. 
  
 SOU 2006:81 Samhällets och näringens ansvar  
  
 111  
  
 26.7 Regeringens syn på det särskilda sektorsansvaret  
  
 I regeringens senaste miljömålsproposition från våren 2005  
  
 konstaterades det att de senaste åren har visat på ett behov av att  
  
 förtydliga arbetet med det särskilda sektorsansvaret. Regeringen  
  
 pekade dessutom på ett behov av att tydliggöra samspelet mellan  
  
 framför allt det särskilda sektorsansvaret och arbetet med miljökvalitetsmålen.11  
  
 Regeringen grundade detta ställningstagande och  
  
 de förslag som presenterades i propositionen huvudsakligen på  
  
 Naturvårdsverkets ovan refererade rapport som överlag hade tagits  
  
 emot positivt av remissinstanserna.  
  
 Noterbart i sammanhanget är att Skogsstyrelsen i sitt remissvar  
  
 hade framhållit att miljöarbetet redan ingår i myndighetens huvuduppgifter  
  
 och att det följaktligen inte är ändamålsenligt med ett  
  
 särskilt sektorsansvar. Regeringen ansåg emellertid att skogssektorn  
  
 har en stor miljöpåverkan och att Skogsstyrelsens särskilda  
  
 sektorsansvar ger ett mervärde. Mervärdet blir, enligt regeringen,  
  
 särskilt tydligt då man i refererad proposition även föreslog ett  
  
 sextonde miljökvalitetsmålet om biologisk mångfald; Ett rikt växt och  
  
 djurliv. Regeringen framhöll också att Skogsstyrelsen är miljömålsansvarig  
  
 myndighet för miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 men att sektorns miljöpåverkan sträcker sig utanför det område  
  
 Levande skogar omfattar. Då det särskilda sektorsansvaret innebär  
  
 ett ansvar för samtliga relevanta miljökvalitetsmål kompletterar det  
  
 särskilda sektorsansvaret Skogsstyrelsens miljöansvar till att gälla  
  
 samtliga relevanta miljöproblem inom sin sektor.  
  
 26.7.1 Ansvaret begränsat till miljöarbetet  
  
 När det gäller det särskilda sektorsansvarets mål och inriktning  
  
 konstaterade regeringen att flera myndigheter hade föreslagit att  
  
 ansvaret även bör omfatta den sociala och ekonomiska hållbarheten.  
  
 Regeringen ansåg dock att det särskilda sektorsansvaret bör  
  
 begränsas till miljöarbetet till dess ansvaret blivit mer etablerat i  
  
 sektorerna. Regeringen betonade dock att inget hindrar de  
  
 myndigheter som redan i dag vill integrera alla dimensionerna av  
  
 hållbar utveckling i sitt arbete att göra det.  
  
 I likhet med Naturvårdsverket ansåg regeringen att myndigheterna  
  
 vart fjärde år ska rapportera om sitt arbete med särskilt  
  
 11 Prop. 2004/05:150. 
  
 Samhällets och näringens ansvar SOU 2006:81  
  
 112  
  
 sektorsansvar för miljömålsarbetet till Miljömålsrådet och att det  
  
 första tillfället för en sådan rapportering ska vara den 31 december  
  
 2006.  
  
 Regeringen angav också att arbetet med särskilt sektorsansvar  
  
 för miljömålsarbetet ska komplettera det miljömålsansvar som de  
  
 centrala miljömålsmyndigheterna (däribland Skogsstyrelsen) har  
  
 tilldelats för ett eller flera specifika miljökvalitetsmål. Miljökvalitetsmålen  
  
 med delmål och åtgärdsstrategier, ska enligt regeringen,  
  
 utgöra grund och struktur för det särskilda sektorsansvaret  
  
 samtidigt som det fungerar som ledstjärna för arbetet. Det särskilda  
  
 sektorsansvaret innebär att myndigheten har ett ansvar för att driva  
  
 arbetet mot miljökvalitetsmålen framåt i sin sektor.  
  
 26.7.2 Utredning av sektorsansvaret  
  
 I miljömålspropositionen aviserades att en särskild utredare ska  
  
 tillsättas med uppgift att utvärdera sektorsansvaret inom de verksamheter  
  
 som påverkar den biologiska mångfalden. Enligt uppgift  
  
 från Miljödepartementet i september 2006 har någon utredare  
  
 emellertid ännu inte tillsatts.  
  
 26.8 Det allmänna sektorsansvaret och ansvaret för  
  
 skogspolitikens genomförande  
  
 I Miljömålspropositionen skrev regeringen att sektorsansvaret är  
  
 fortsatt centralt i arbetet med att uppnå miljökvalitetsmålen.12 Det  
  
 allmänna sektorsansvaret är, enligt regeringen, en grundbult i  
  
 svensk miljöpolitik och i det fortsatta arbetet med att nå miljökvalitetsmålen.  
  
 Regeringen ansåg att ansvaret för att de åtgärder  
  
 som behövs för att nå miljökvalitetsmålen vidtas delas av alla. Utan  
  
 ett aktivt deltagande från kommuner, näringsliv, organisationer och  
  
 enskilda försvåras möjligheterna att nå de uppställda målen, skriver  
  
 regeringen.  
  
 Som har nämnts i inledningen av detta kapitel omfattar begreppet  
  
 sektorsansvar utöver det allmänna sektorsansvaret för miljön  
  
 ibland även frågan om hur ansvaret för skogspolitikens genomförande  
  
 i vid bemärkelse ska fördelas mellan myndigheter och  
  
 skogsägare.  
  
 12 Prop. 2004/05:150. 
  
 SOU 2006:81 Samhällets och näringens ansvar  
  
 113  
  
 26.8.1 Regeringen om ansvarsfördelningen inom  
  
 skogspolitiken  
  
 Enligt regeringens skrivelse om skogspolitiken beslutades grunderna  
  
 för nu gällande skogspolitik i bred politisk enighet. En av  
  
 dessa grunder är att skogsbruket även i fortsättningen i princip bör  
  
 vara självfinansierat. Statligt ekonomiskt stöd kan endast komma i  
  
 fråga för åtgärder som inte kopplar till uppfyllande av skogspolitikens  
  
 produktionsmål, men som är av ett uttalat samhällsintresse.  
  
 Regeringen ansåg i skrivelsen att de krav som ställs i skogsvårdslagstiftningen  
  
 ska tillgodoses utan statligt stöd.  
  
 I regeringens proposition om en ny skogspolitik konstaterades  
  
 det att i den nya avreglerade skogspolitiken ställs högre krav på den  
  
 enskilde skogsägarens kunskaper om naturvård och ekologi än  
  
 tidigare.13 I anslutning till detta slogs det dock fast att skogsägaren  
  
 har ett ansvar för att själv skaffa sig de kunskaper som behövs i  
  
 detta sammanhang.  
  
 I samma proposition konstaterade regeringen att rådgivning  
  
 skulle komma att få en ökad betydelse i den nya skogspolitiken och  
  
 att kravet på bevarande av en biologisk mångfald leder till att  
  
 rådgivningen måste rymma frågor som rör ekologi i vid mening och  
  
 kulturmiljöfrågor. Dessa frågor är, enligt regeringen, väsentliga för  
  
 samhället i stort men omfattar inte ekonomiska incitament för den  
  
 enskilde skogsägaren.  
  
 Den ekonomiska driften av fastigheten ansåg regeringen vara ett  
  
 egenintresse för skogsägaren och att rådgivning inom området  
  
 därför bör bekostas av skogsägaren själv. Denna typ av rådgivning  
  
 är i första hand en fråga för skogsägarnas egna organisationer men  
  
 bör i viss utsträckning kunna tillhandahållas av den skogliga  
  
 myndigheten. Regeringen ansåg att staten även fortsättningsvis  
  
 därför bör finansiera denna rådgivning.  
  
 Enligt regeringens direktiv till Skogsutredningen ingår det i det  
  
 statliga åtagandet på skogspolitikens område att tillhandahålla  
  
 information, rådgivning och utbildning om gällande regelverk och  
  
 lämpliga former för att bedriva ett hållbart skogsbruk. Staten har  
  
 även åtagit sig att finansiera viss forskning, och att informera om  
  
 nya rön och ny metodik.  
  
 13 Prop. 1992/93:226. 
  
 Samhällets och näringens ansvar SOU 2006:81  
  
 114  
  
 26.8.2 Om fördelningen av ansvar i Skogsutredningens  
  
 delbetänkande  
  
 I Skogsutredningens delbetänkande konstaterades att den gällande  
  
 skogspolitiken ger den enskilde skogsägaren ett stort eget ansvar  
  
 för brukandet av den egna skogen.14 Samtidigt menade utredaren  
  
 att staten, främst i form av dåvarande Skogsvårdsorganisationen  
  
 (SVO)15, har ett stort ansvar för att tillhandahålla underlag för  
  
 skogsägaren, inte minst mot bakgrund av att skogspolitikens mål är  
  
 väsentligt högre än de krav som ställs på skogsägaren i lagstiftningen.  
  
 Utredaren ansåg vidare det är otydligt vilken roll SVO:s rådgivning  
  
 till skogsägarna egentligen är tänkt att spela. I delbetänkandet  
  
 konstaterades att i förarbetena till den nu gällande skogsvårdslagen  
  
 var man av den uppfattningen att statens rådgivningsansvar främst  
  
 låg inom områdena naturvård och säkerhet och att övrig  
  
 rådgivning, som kopplar till den ekonomiska driften av fastigheten,  
  
 avsågs skötas av skogsbrukets egna organisationer.  
  
 Utredaren pekade på att SVO i dag strävar efter att ge en  
  
 heltäckande rådgivning inom alla de områden som skogspolitiken  
  
 innefattar, samtidigt som anslagen till rådgivning minskar.  
  
 26.8.3 Skogsstyrelsens rådgivning  
  
 Enligt Skogsstyrelsens årsredovisning för 2005 utgjorde verksamhetsgrenen  
  
 rådgivning, utbildning och information 16 % av tjänstgöringsdagarna  
  
 och 7 % av omsättningen.16  
  
 Rådgivningens inriktning  
  
 I årsredovisningen sägs att Skogsstyrelsens rådgivning ska möta  
  
 skogsägarnas uttalade och outtalade behov av kunskaper och på så  
  
 sätt bidra till att de skogspolitiska målen uppnås. I kontakterna  
  
 med skogsbruket inriktas arbetet med rådgivning, utbildning och  
  
 information främst mot de långsiktiga verksamhetsmålen inom  
  
 föryngring, generell hänsyn och avsättningar, röjning samt tätorts14  
  
 SOU 2005:39.  
  
 15 Skogsvårdsorganisationen, dvs. dåvarande Skogsstyrelsen samt elva skogsvårdsstyrelser,  
  
 ombildades den 1 januari 2006 till den samlade myndigheten Skogsstyrelsen.  
  
 16 Skogsstyrelsen, Skogsstyrelsens årsredovisning 2005, februari 2006. 
  
 SOU 2006:81 Samhällets och näringens ansvar  
  
 115  
  
 nära skogar. Prioriterade grupper har varit skogsägare med identifierat  
  
 åtgärdsbehov, t.ex. skogsplantering, naturvårdsinsatser och  
  
 ungskogsröjning.  
  
 I Skogsstyrelsens regleringsbrev avseende verksamheten 2006  
  
 står att målet för myndighetens arbete med rådgivning, utbildning  
  
 och information är ökade kunskaper hos skogsägare och allmänhet  
  
 för att nå skogspolitikens mål. Dessutom ska anpassningen till  
  
 grupperna kvinnor respektive män ökas, ett mål som är nytt för  
  
 2006. Ingen annan förändring har skett i regleringsbrevet sedan  
  
 2003 avseende målet för rådgivning, utbildning och information.  
  
 Enligt regleringsbrevet ska Skogsstyrelsen redogöra för verksamheten  
  
 avseende rådgivning, utbildning och information genom att  
  
 återrapportera bl.a. vilka kontakter myndigheten haft med skogsägare  
  
 och allmänhet under året, samt de väsentligaste genomförda  
  
 aktiviteterna. Det ska också framgå vilka insatser som har gjorts för  
  
 att målgrupperna kvinnor respektive män har kunnat delta i eller  
  
 tillgodogöra sig Skogsstyrelsens informations-, rådgivnings- och  
  
 utbildningsverksamhet och vilket resultat som har uppnåtts.  
  
 Resultaten från återväxtinventeringen Polytax samt åtgärder för  
  
 att öka röjning i plant- och ungskog ska återkopplas till markägare  
  
 och entreprenörer.  
  
 Av de verksamhetsområden som anges som prioriterade i Skogsstyrelsens  
  
 årsredovisning kan två huvudsakligen hänföras till  
  
 produktionsmålet (föryngring och röjning), två i huvudsak till  
  
 miljömålet (generella hänsyn och avsättningar) samt ett till andra  
  
 allmänna intressen (sociala värden). Varken i årsredovisning eller i  
  
 regleringsbrev finns det alltså någon tydligt angiven inriktning mot  
  
 rådgivning inom miljö- och säkerhetsfrågor, som i den skogspolitiska  
  
 propositionen (ovan) utpekas som de områden inom vilka  
  
 myndigheten i första hand ska bedriva rådgivning.17  
  
 Resurser till rådgivning  
  
 Enligt Skogsstyrelsens årsredovisning för 2005 har omfattningen av  
  
 antalet tjänstgöringsdagar för rådgivning ökat med närmare 23 % i  
  
 jämförelse med år 2004. Detta har varit möjligt bl.a. tack vare EUmedel.  
  
 Ökningen gäller främst i den södra delen av landet där  
  
 17 I årsredovisningen anges att säkerhetsrådgivning fick särskilt stort utrymme under 2005 i  
  
 samband med upparbetningen av virke efter stormen Wolfe. Även verksamheten med  
  
 motorsågskörkort för skogsägare nämns särskilt. 
  
 Samhällets och näringens ansvar SOU 2006:81  
  
 116  
  
 medel för landsbygdsutveckling har nyttjats. I norra Sverige har  
  
 EU-finansiering liksom föregående år kunnat användas i form av  
  
 Mål 1-medel (Norrbotten, Västerbotten, Jämtland och Västernorrland).  
  
 Sammantaget satsade Skogsstyrelsen (dåvarande Skogsvårdsorganisationen)  
  
 ca 120 miljoner kronor på rådgivning, utbildning  
  
 och information under 2005. Av dessa medel låg ca 110 miljoner  
  
 inom myndighetsanslaget, 13 miljoner utgjordes av EU-stöd  
  
 och 4 miljoner kom från annan finansiering.  
  
 26.9 Skogsägarnas organisationer och ansvaret för  
  
 rådgivning m.m.  
  
 Av vad som framgått ovan innebar den nya skogspolitiken vissa  
  
 förväntningar från statsmakternas sida på att skogsägarna och dess  
  
 organisationer bl.a. skulle ta ansvar för den rådgivning som gällde  
  
 den ekonomiska driften av en skogsfastighet. Frågan är i vilken  
  
 utsträckning detta ansvar har axlats av skogsägarnas organisationer.  
  
 Enligt de fyra största skogsägarföreningarna bedrivs årligen  
  
 rådgivningsverksamhet som når 50 00060 000 av de sammanlagt  
  
 cirka 125 000 medlemmarna.18 Skogsägarföreningarna har varje år  
  
 cirka 45 000 individuella rådgivnings- och utbildningskontakter  
  
 med skogsägare och ytterligare 35 000 inom ramen för skogsdagar  
  
 och skogskvällar. Ytterligare totalt cirka 20 000 rådgivningskontakter  
  
 uppstår genom årsmöten i de olika skogsägarföreningarna,  
  
 temaaktiviteter, studiecirklar och kurser samt kontakter med  
  
 utboskogsägare. Många skogsägare deltar i flera aktiviteter, varför  
  
 antalet kontakttillfällen är betydligt större än antalet kontaktade  
  
 skogsägare.  
  
 Under 2006 påbörjade LRF projektet Kraftsamling kring  
  
 skogen. Projektets syfte är att genom information, rådgivning och  
  
 kompetensutveckling inom privatskogsbruket bidra till en mer  
  
 aktiv skogsskötsel med höga miljöambitioner. Målet är att genomsnittligt  
  
 öka skogsproduktionen på skogsgården med 20 % på  
  
 längre sikt (50100 år).  
  
 Skogsbolagen bedriver rådgivning bl.a. i samband med virkesköp  
  
 och därtill kopplade skogsbruks- och skogsskötselåtgärder. Någon  
  
 kvantifiering av omfattningen på den verksamheten är dock inte  
  
 gjord, enligt uppgift från Skogsindustrierna.  
  
 18 Siffrorna grundas på skattningar från skogscheferna i Norra skogsägarna, Skogsägarna  
  
 Norrskog, Mellanskog och Södra och avser situationen under åren 2005 och 2006. 
  
 117  
  
 27 Privatskogsbrukets utveckling  
  
 27.1 Direktiven  
  
 Enligt Skogsutredningens direktiv är förändringar i privatskogsbruket  
  
 en av de faktorer som har påverkat skogspolitiken och som  
  
 av det skälet ska analyseras. Den förändring som lyfts fram  
  
 uttryckligen i direktiven är det faktum att allt flera skogsägare inte  
  
 bor på och brukar sin fastighet.  
  
 27.2 Några iakttagelser från SUS 2001  
  
 I SUS 2001 konstaterades att de strukturella förändringarna i  
  
 småskogsbruket1 inte var så stora mellan åren 1992 och 2000 och  
  
 att de förändringar som skedde under den perioden har haft mindre  
  
 betydelse för skogspolitikens genomförande.  
  
 Antalet brukningsenheter hade ökat svagt liksom andelen  
  
 flerägda brukningsenheter (+7 %). Ju större skogsfastigheten var  
  
 desto vanligare var det med flerägda brukningsenheter. Andelen  
  
 utbor ökade från en dryg femtedel till ungefär en tredjedel. 
  
 2  
  
 Utboägandet var mer vanligt och ökade i snabbare takt bland de  
  
 flerägda brukningsenheterna. Av utborna hade 16 % sin hemvist i  
  
 ett annat län än brukningsenheten.  
  
 Andelen äldre skogsägare hade ökat under nämnd period medan  
  
 andelen kvinnliga skogsägare var i stort sett oförändrad, dvs. cirka  
  
 25 %. En ökande andel, från hälften till närmare 70 %, av skogs1  
  
 Begreppet småskogsbruket definieras av Skogsstyrelsen som innehav på mellan 5 och 5 000  
  
 ha. Begreppen privatskogsbruket och familjeskogsbruket brukar syfta på privat skogsägande  
  
 vid sidan om de större skogsbolagen.  
  
 2 Utbo är skogsägare som bor i en annan kommun än den där brukningsenheten är belägen.  
  
 Flerägda brukningsenheter betecknas som utboägda om minst hälften av ägarna bor utanför  
  
 kommunen. Om uppgifter om bostadskommun saknas klassas brukningsenheterna som  
  
 utboägda. 
  
 Privatskogsbrukets utveckling SOU 2006:81  
  
 118  
  
 ägarna gjorde bedömningen att mindre än 10 % av inkomsten kommer  
  
 från skogen.  
  
 Det ökande antalet utboägare innebär bl.a. att entreprenörer  
  
 anlitas i ökad utsträckning i småskogsbruket. Skogsmaskinförarnas  
  
 insatser bedömdes i SUS 2001 därmed bli allt viktigare för de  
  
 skogspolitiska ambitionerna.  
  
 En annan iakttagelse i SUS 2001 var att det finns en positiv vilja  
  
 bland skogsägarna att återinvestera avkastningen från skogsbruket i  
  
 skogsvårdsåtgärder. Investeringsviljan är dock till stora delar betingad  
  
 av den ekonomiska konjunkturen.  
  
 En ökad miljömedvetenhet uttrycktes bl.a. i att skogsägarna hade  
  
 en mer positiv syn på naturvården på den egna skogsfastigheten.  
  
 Trots detta och ökade kunskaper bland skogsägarna ansågs inte  
  
 miljömålet ha uppnåtts till fullo vilket ansågs till viss del kunna  
  
 förklaras av att attityderna inte alltid omsätts i praktisk handling.  
  
 Andra faktorer, som exempelvis konjunkturläget, styr hur långt  
  
 skogsägaren är beredd att sträcka sig i miljöhänsyn.  
  
 Den sammantagna slutsatsen i SUS 2001 var att de beskrivna  
  
 strukturella förändringarna kan komma att få betydelse för skogspolitikens  
  
 genomförande.  
  
 27.3 Utvecklingen inom privatskogsbruket3  
  
 27.3.1 Många skogsägare med små fastigheter  
  
 I Sverige finns drygt 350 000 privata skogsägare (exklusive aktiebolag).  
  
 Dessa äger cirka 51 % av den svenska skogsmarksarealen  
  
 medan cirka 60 % av virkesförrådet finns på privat mark. Mer än  
  
 60 % av den svenska skogsråvaran kommer från det s.k. familjeskogsbruket.  
  
 Familjeskogsbrukets skogsfastigheter är relativt små. Cirka 70 %  
  
 av fastigheterna är mindre än 50 ha, och 45 % är mindre än 20 ha.  
  
 Endast 15 % av skogsägarna har fastigheter över 100 ha. Medelstorleken  
  
 på en skogsfastighet är 50 ha, och det finns ungefär  
  
 200 000 fastigheter som är större än 5 ha.  
  
 3 Avsnittet bygger, om inte annat anges, på uppgifter från LRF Skogsägarna. 
  
 SOU 2006:81 Privatskogsbrukets utveckling  
  
 119  
  
 27.3.2 Något fler män än kvinnor äger skog  
  
 Knappt 40 % av skogsägarna är kvinnor och drygt 60 % män.  
  
 Kvinnor äger i snitt något mindre fastigheter än män. Förutom  
  
 fastighetens storlek är det svårt att notera några skillnader mellan  
  
 kvinnors och mäns skogsägande rent statistiskt. Inte heller kan  
  
 man notera några större förändringar eller tydliga trender för de  
  
 senaste tio åren. Skogsägandet är i det korta perspektivet relativt  
  
 konstant. Däremot minskar antalet företag som kombinerar jord och  
  
 skogsbruk.  
  
 27.3.3 Hög medelålder  
  
 Skogsägarnas medelålder är relativt hög. Bortåt 100 000 skogsägare  
  
 har passerat pensionsåldern. Medelåldern behöver dock inte ange  
  
 åldern på den som verkligen ansvarar för brukandet av skogsfastigheten.  
  
 Sena generationsväxlingar ger en hög medelålder, även om  
  
 nästa generation i praktiken redan har tagit över ansvaret för  
  
 fastigheten.  
  
 27.3.4 Utbor och åbor  
  
 De drygt 350 000 skogsägarna är verksamma inom knappt 240 000  
  
 skogsbruksföretag.4 Av dessa har cirka 140 000 en ensam ägare  
  
 medan knappt 100 000 har fler än en ägare. Ungefär en tredjedel av  
  
 skogsbruksföretagen ägs av utbor. Något flera av de fler ägda  
  
 fastigheterna ägs av utbor (43 % mot 28 % för de ensamägda  
  
 fastigheterna).  
  
 Andelen utbor ökar, och då främst den del som återfinns i storstadsområdena.  
  
 Under 1990-talets två sista decennier fördubblades  
  
 andelen skogsägare boende utanför fastighetslänet.5  
  
 4 Noterbart i sammanhanget är att den ägarstatistik som redovisas i den senaste utgåvan av  
  
 Skogsstatistisk årsbok (2006) avser förhållandena år 2000.  
  
 5 Skogseko 1/2001. 
  
 Privatskogsbrukets utveckling SOU 2006:81  
  
 120  
  
 27.3.5 Organiserade i fyra större skogsägarföreningar  
  
 Sveriges fyra större skogsägareföreningar har cirka 90 000 medlemmar.6  
  
 Skogsägareföreningarnas medlemmar äger ungefär 6,2 miljoner  
  
 ha, vilket kan jämföras med de 11,5 miljoner ha som totalt ägs  
  
 av familjeskogsbruket. Under de senaste tio åren har antalet medlemmar  
  
 i skogsägareföreningarna ökat något. Arealen ansluten  
  
 skogsmark har dock ökat betydligt mer under samma period.  
  
 27.3.6 Självverksamhet  
  
 Skogsägaren ägnar sig vanligen åt annan verksamhet än att bruka  
  
 skogen för sitt uppehälle. Mer än två tredjedelar av skogsägarna är  
  
 dock självverksamma i någon omfattning.7 De vanligaste åtgärderna  
  
 som skogsägaren utför själv är plantering och röjning.  
  
 Enligt nya undersökningar har andelen självverksamma inte  
  
 minskat så mycket som man tidigare har antagit. Däremot har  
  
 antalet arbetade timmar per person minskat. Självverksamhetsgraden  
  
 är större bland män som äger skog än bland kvinnliga  
  
 skogsägare.8 Vidare kan det noteras att antalet kombinationsföretag  
  
 jordbruk-skogsbruk minskar.  
  
 Skogsstyrelsens skattningar av den självverksamma arbetsinsatsen  
  
 visar även den på en nedåtgående trend. Antalet arbetstimmar  
  
 har halverats sedan början av 1990-talet och avverkade och  
  
 utkörda virkesvolymer har minskat kraftigt liksom arealerna  
  
 skogsvård (till exempel plantering och röjning) som har utförts av  
  
 skogsägarna själva.9  
  
 Ökat utboägandet kan också påverka självverksamhetsgraden.  
  
 De skogsägare som var självverksamma med huggning och körning  
  
 var i stor utsträckning jordbrukare och boende på skogsfastigheterna.  
  
 Dessa aktiviteter kan därför antas minska som en följd av  
  
 urbaniseringen. Plantering och röjning, som kan utföras med  
  
 6 Vanligen är endast en ägare ansluten till skogsägareföreningen varför siffran närmast ska  
  
 jämföras med antalet skogsbruksföretag (240 000) och inte antalet skogsägare. Utöver de  
  
 fyra större skogsägarföreningarna som är anslutna till LRF Skogsägarna finns ytterligare två  
  
 mindre fristående föreningar – Nätraälvens Virkesförsäljningsförening och Västra Värmlands  
  
 och Dals Skogsägareförening.  
  
 7 Begreppet självverksamhet inom skogsbruket omfattar det arbete som skogsägaren, dennes  
  
 familj eller av skogsägaren anställd personal utför på den egna skogsfastigheten.  
  
 8 Robbins, Shields, Självverksamt skogsarbete – småskaligheten lever, Fakta Skog nr 7/2005, SLU.  
  
 9 Fakta Skog nr 7/2005. 
  
 SOU 2006:81 Privatskogsbrukets utveckling  
  
 121  
  
 ganska enkel och lättskött utrustning, passar antagligen framtidens  
  
 skogsägare bättre.10  
  
 27.3.7 Familjeskogsbrukets lönsamhet  
  
 Lönsamheten i familjeskogsbruket bestäms av intäkterna från  
  
 försäljning av skogens produkter (främst timmer och massaved),  
  
 skogsbrukets kostnader och skogsmarkens produktionsförmåga.  
  
 Sjunkande virkespriser har under en längre tid delvis kunnat kompenseras  
  
 bl.a. av lägre skogsbrukskostnader och högre produktion.  
  
 Lönsamheten kan även kopplas till frågan om skogsbrukets  
  
 betydelse för skogsägarens privatekonomi.  
  
 27.3.8 Förändrade attityder bland skogsbrukarna  
  
 Sedan trakthyggesbrukets införande i mitten av 1950-talet har  
  
 synen på skogsbruket förändrats i skogsbrukets egna led. Attityderna  
  
 till skogens roll har gått från en nära nog ensidig inriktning  
  
 på virkesproduktion till en inställning som även rymmer hänsyn till  
  
 skogens andra värden. I SUS 2001 konstaterades det att de som  
  
 under 1980-talet efterhand ersatte de som införde kalhyggesbruket  
  
 och dess metoder ofta hade en natursyn som gagnade skogsbrukets  
  
 relation med ekologer och naturvårdare. Ekologisk forskning,  
  
 Brundtlandkommissionen, Riokonferensen, 1993 års skogspolitik  
  
 och certifieringsarbetet har, enligt SUS 2001, emellertid gjort att  
  
 den tidigare misstron mellan skogsbrukets och naturvårdens företrädare  
  
 har minskat.  
  
 27.4 Konsekvenser av utvecklingen inom  
  
 privatskogsbruket  
  
 I SUS 2001 konstaterades det att de strukturella förändringarna i  
  
 småskogsbruket inte var så stora mellan åren 1992 och 2000.11 Den  
  
 bild som sammantaget skisserades var dock att den private  
  
 skogsägarens koppling till själva skogsbrukandet minskar. En något  
  
 hårddragen beskrivning var att skogsägarna bor längre från skogen,  
  
 delar den med fler ägare och att inkomsten från skogen har liten  
  
 10 Fakta Skog nr 7/2005.  
  
 11 SUS 2001, delrapport 8H. 
  
 Privatskogsbrukets utveckling SOU 2006:81  
  
 122  
  
 betydelse för familjeekonomin även om den fortfarande betraktas  
  
 som viktig. Vad får nu detta för konsekvenser för det svenska  
  
 skogsbruket och hur bör skogspolitiken anpassas till denna utveckling?  
  
 Allmänt sett är svårt att finna några entydiga trender för hur  
  
 skogsägare agerar eller på vilka grunder de fattar beslut som gäller  
  
 skogsinnehavet. Vissa agerar utifrån ett strikt företagsekonomiskt  
  
 perspektiv, medan andra skogsägare har andra prioriteringar med  
  
 sitt skogsbruk. De varierande synsätten och därmed de enskilda  
  
 skogsägarnas olika mål med sitt skogsägande betraktades vid införandet  
  
 av den nya skogspolitiken som en garant för en mångfald i  
  
 brukandet och därmed på en övergripande nivå även en viss  
  
 spridning av de ekonomiska och ekologiska risker som skogsbrukande  
  
 innebär.  
  
 27.4.1 Behov av anpassad rådgivning  
  
 För att få skogsägare att engagera sig i så väl skogsproduktion som  
  
 naturvård, krävs det att de har tillgång till nödvändig information.  
  
 Problemet är att nå ut till den brokiga skara människor som  
  
 skogsägarna utgör.  
  
 Utvecklingen inom privatskogsbruket har motiverat särskilda  
  
 insatser från Skogsvårdsorganisationens sida när det gäller rådgivning  
  
 i produktions- och miljöfrågor till skogsägare. Även om  
  
 många skogsägare är självverksamma till någon del anlitar de flesta  
  
 entreprenörer för delar av sitt skogsbruk, främst till föryngringsavverkning.  
  
 Rådgivning som riktas till entreprenörer är därför  
  
 också angeläget. Även skogsägarföreningarna har identifierat dessa  
  
 behov. Samtidigt får det inte förglömmas att bara knappt hälften av  
  
 skogsägarna i Sverige är medlemmar i en skogsägarförening. Frågan  
  
 om ansvarsfördelningen mellan staten och skogsägarnas organisationer  
  
 när det gäller denna rådgivning behandlas närmare i betänkandets  
  
 kapitel 26.  
  
 I sentida studier konstateras att ökad urbanisering, ökat antal  
  
 ägare per fastighet och en ökande andel lågintensivt självverksamt  
  
 arbetande skogsägare bidrar till att skogstjänstemän upplever det  
  
 som problematiskt att nå ut till skogsägare som bor på annan ort.  
  
 Detta kommer att ställa ytterligare krav på de skogliga rådgivningsorganisationerna.12  
  
 12 Fakta skog 7/2005. 
  
 SOU 2006:81 Privatskogsbrukets utveckling  
  
 123  
  
 De praktiska färdigheterna kan även förväntas bli sämre i takt  
  
 med att arbetsmängden per skogsägare minskar. Att få dessa  
  
 skogsägare att upprätthålla en god skogsskötsel och arbetssäkerhet  
  
 är en framtida utmaning för den skogliga myndigheten och övriga  
  
 skogliga rådgivare.  
  
 27.4.2 Utboägande och lokal ekonomi  
  
 En samhällsekonomisk konsekvens av det ökande utboägandet som  
  
 har uppmärksammats i tidigare undersökningar är att betydande  
  
 belopp från skogsbrukets vinster inte återförs till den lokala  
  
 ekonomin.13 I stället för att exempelvis omsättas i det lokala  
  
 serviceutbudet etc. överförs dessa medel till de områden där skogsägarna  
  
 är bosatta, dvs. inte sällan i storstadsområdena.  
  
 27.5 Skogsägarna och stormen CaseySkogsägarnas attityder till sitt skogsägande och brukandet av  
  
 skogen kan ha påverkats av stormen Wolfe och dess konsekvenser.  
  
 Skogsstyrelsens uppföljning efter stormen visade att en  
  
 majoritet av skogsägarna påverkades känslomässigt av stormen,  
  
 men att de flesta ändå hyser framtidstro och drygt 70 % vill fortsätta  
  
 som skogsägare. Blott 2 % av de tillfrågade angav att de hade  
  
 för avsikt att sälja sin fastighet på grund av stormen. Övriga hade  
  
 inte bestämt sig vid frågetillfället. Huruvida stormen och dess  
  
 konsekvenser kommer att påverka skogsägarnas syn på det praktiska  
  
 brukandet av skogen bedöms vara för tidigt att säga.14  
  
 13 Skogseko 1/2001.  
  
 14 Skogsstyrelsen, Stormen 2005 – en skoglig analys, Meddelande 1/2006 och Vasquez, Alger,  
  
 Tio skogsägares erfarenheter av stormen Wolfe, Skogsstyrelsens rapport 14/2005. 
  
 125  
  
 28 Mätinstrument för de  
  
 skogspolitiska målen  
  
 28.1 Direktiven  
  
 Enligt regeringens direktiv till Skogsutredningen ska utredaren  
  
 beskriva behovet av vidareutveckling av mätinstrument för de  
  
 skogspolitiska målen.  
  
 28.2 De skogspolitiska målen  
  
 De två huvudmålen i skogspolitiken utgörs av ett miljömål och ett  
  
 produktionsmål. Dessa två huvudmål är konkretiserade och nedbrutna  
  
 på delvis olika sätt. Mer utförliga beskrivningar av och  
  
 resonemang om de skogspolitiska målen och uppföljning av dessa  
  
 finns i Skogsutredningens delbetänkande Skog till nytta för alla?1  
  
 samt i detta betänkandes kapitel 4.  
  
 28.3 Regeringens skrivelse  
  
 Under rubriken Utveckling av arbetsmetoder i regeringens skrivelse  
  
 om skogspolitiken slog regeringen fast att det är nödvändigt att  
  
 Skogsvårdsorganisationen (SVO) kan koncentrera sin verksamhet  
  
 på att förbättra måluppfyllelsen för skogspolitiken inklusive  
  
 miljökvalitetsmålen.2 Regeringen skrev vidare att för att tillgängliga  
  
 medel ska användas så effektivt som möjligt krävs att arbetsmetoder  
  
 och instrument hela tiden utvecklas.  
  
 Regeringen ansåg att SVO i stor utsträckning har tillvaratagit  
  
 den nya informationstekniken. Stor kraft har lagts på att införa ett  
  
 skogligt system av databaser och digitala kartor som har rationaliserat  
  
 distriktens hantering av geografisk information i det opera1  
  
 SOU 2005:39.  
  
 2 Skr. 2003/04:39. 
  
 Mätinstrument för de skogspolitiska målen SOU 2006:81  
  
 126  
  
 tiva arbetet. Resurser har också lagts på utveckling av gröna skogsbruksplaner  
  
 och av digital geografisk information på Internet, där  
  
 skogsägare och andra intresserade har möjlighet att hämta lokal  
  
 information om skogens natur- och kulturmiljövärden.  
  
 28.4 Skogsstyrelsens rapport Bättre uppföljning av  
  
 biologisk mångfald i skog  
  
 Rapporten Bättre uppföljning av biologisk mångfald i skog som  
  
 Skogsstyrelsen lämnade till Skogsutredningen i april 2006 har  
  
 utgjort ett underlag för utredningens arbete med att beskriva  
  
 behovet av utveckling av mätinstrument för det skogspolitiska  
  
 miljömålet.3 I rapporten beskrivs vad som menas med uppföljning  
  
 av biologisk mångfald, vilka behov av uppföljning som Skogsstyrelsen  
  
 ser samt vilken uppföljning som finns respektive saknas  
  
 enligt myndigheten. Dessutom lämnar Skogsstyrelsen förslag på  
  
 hur uppföljning och mätinstrument för biologisk mångfald i  
  
 skogslandskapet kan förbättras och vilken roll Skogsstyrelsen anser  
  
 sig kunna spela i detta arbete. I rapporten finns även en plan för det  
  
 fortsatta arbetet med uppföljning av biologisk mångfald samt en  
  
 behovskartläggning.  
  
 28.5 Befintliga mätinstrument  
  
 28.5.1 Mätinstrument för det skogspolitiska produktionsmålet  
  
 Mätning och uppföljning av det skogliga produktionsmålet, konkretiserat  
  
 i form av de produktionsinriktade sektorsmålen, utförs  
  
 huvudsakligen av Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) och Skogsstyrelsen.  
  
 Som datakällor finns främst Riksinventering av skog  
  
 (RIS) som utförs av SLU samt inventeringen Polytax som utförs av  
  
 Skogsstyrelsen. På regional nivå används dessutom Skogsstyrelsens  
  
 älgbetesinventering (ÄBIN). Även industri- och handelsstatistik  
  
 används för att skatta avverknings- och virkesbalanser. Skogsstyrelsen  
  
 har tidigare gjort särskilda röjnings- och gallringsundersökningar  
  
 och enligt uppgift från myndighetens analysenhet i april  
  
 2006 kommer man sannolikt att återuppta denna verksamhet.  
  
 3 Skogsstyrelsen, Bättre uppföljning av biologisk mångfald, rapport, 2006. 
  
 SOU 2006:81 Mätinstrument för de skogspolitiska målen  
  
 127  
  
 Enligt myndigheten kan även skogsbrukets Gröna planer komma  
  
 att användas i uppföljningen av produktionsmålen.  
  
 Ett av de verktyg som används vid uppföljning av det skogliga  
  
 produktionsmålet är det s.k. Hugin-systemet vid SLU. I systemet  
  
 görs beräkningar och scenarier utifrån insamlade data. På sikt ska  
  
 Hugin-systemet ersättas av Heureka-systemet som på ett bredare  
  
 sätt kan skatta hållbar utveckling i skogen.  
  
 28.5.2 Mätinstrument för det skogspolitiska miljömålet  
  
 Det finns ett flertal inventeringar och liknande för uppföljning av  
  
 biologisk mångfald. Inventeringarna utförs av bl.a. SLU, Naturvårdsverket,  
  
 länsstyrelser och Skogsstyrelsen. Ett urval av mätinstrumenten  
  
 beskrivs kortfattat nedan. En mer detaljerad genomgång  
  
 av mätinstrumenten finns bl.a. i Skogsstyrelsens rapport  
  
 Bättre uppföljning av biologisk mångfald som omnämns ovan.  
  
 Riksinventering av skog (RIS), innefattar Riksskogstaxeringen  
  
 och Markinventeringen (tidigare ståndortskarteringen) och utförs  
  
 av SLU. Riksskogstaxeringen samlar in information om bl.a.  
  
 markanvändning, virkesförråd, tillväxt, skogens ålder och struktur,  
  
 utförda skogsbruksåtgärder, ståndortsförhållanden, markvegetation  
  
 samt förutsättningar för biologisk mångfald. Markinventeringen  
  
 beskriver markförhållandena och tar markprover för analys. RIS  
  
 genomförs på ett systematiskt stickprov av ytor som täcker hela  
  
 landet. Cirka 6 000 ytor på skogsmark besöks varje år.  
  
 Nationell inventering av landskapet i Sverige (NILS), är en  
  
 inventering som bl.a. omfattar markanvändning, vissa biotoper  
  
 samt i någon mån växter och djur på art- eller artgruppsnivå.  
  
 Skogsstyrelsen utför bl.a. nyckelbiotopsinventeringar, sumpskogsinventeringar  
  
 och stickprovsundersökningar av avverkningar  
  
 för uppföljning av återväxter samt hänsyn tagen till natur- och  
  
 kulturvärden. Myndigheten utför dessutom miljöövervakning på  
  
 skogliga observationsytor där bl.a. skogsskador, barr/bladkemi,  
  
 markkemi, markvatten, deposition och vegetation mäts.  
  
 Dessutom finns inventeringar av Natura 2000-områden, EUgemensamma  
  
 inventeringar och ytterligare nationell och regional  
  
 miljöövervakning.  
  
 Flora- och faunaövervakning sker till stor del på frivillig grund  
  
 genom biologiska föreningar och andra ideella organisationer samt  
  
 privatpersoner. Artdatabanken har här en viktig roll för att samla in 
  
 Mätinstrument för de skogspolitiska målen SOU 2006:81  
  
 128  
  
 och registrera sådana observationer. Forskningsinstitutioner,  
  
 skogsbolag, kommuner m.fl. bidrar också till datainsamling som  
  
 kan ha värde för uppföljningen av biologisk mångfald i skogen.  
  
 28.6 Behov av mätinstrument  
  
 28.6.1 Skogsstyrelsens bedömning  
  
 När Skogsstyrelsen i samarbete med skogssektorn arbetade fram de  
  
 nu gällande nationella sektorsmålen var en uttalad strävan att målen  
  
 skulle vara kvantitativa och uppföljningsbara till skillnad mot  
  
 tidigare generationer sektorsmål som i huvudsak var kvalitativa.  
  
 Enligt muntlig information från Skogsstyrelsen i april 2006 så anser  
  
 myndigheten att befintliga mätinstrument är tillräckliga för att följa  
  
 upp de nu gällande skogspolitiska produktionsmålen.  
  
 Enligt Skogsstyrelsen är de mest angelägna åtgärderna vad gäller  
  
 uppföljning av produktionsmålet att RIS får fortsatta medel för att  
  
 kunna upprätthålla nuvarande nivå och att Heureka utvecklas  
  
 vidare så att systemet kan komma i praktisk användning.  
  
 Enligt Skogsstyrelsens rapport Bättre uppföljning av biologisk  
  
 mångfald i skog finns det ett behov av att förbättra mätningen och  
  
 uppföljningen av biologisk mångfald i de skogliga ekosystemen för  
  
 att kunna mäta uppfyllelsen av de skogspolitiska målen.  
  
 God kunskap om vanlig skogsmark  
  
 Befintliga inventeringssystem, t.ex. NILS och RIS, täcker ganska  
  
 väl in den brukade skogsmarken, skriver Skogsstyrelsen i  
  
 rapporten. Dessa system är lämpliga för bevakning av tillstånd och  
  
 trender i skog samt uppföljning av vanliga skötselmetoder. Genom  
  
 inventeringar inom Natura 2000-systemet kommer kunskapen om  
  
 den biologiska mångfalden i naturreservat och nationalparker,  
  
 enligt Skogsstyrelsen, att bli relativt bra.  
  
 Däremot finns det, enligt Skogsstyrelsen, i dag ingen bra  
  
 representation av områden med höga naturvärden utanför reservat  
  
 och nationalparker. Skogsbrukets påverkan på biologisk mångfald i  
  
 vattendrag täcks inte heller av nuvarande uppföljning. Instrument  
  
 för att mäta effekter av åtgärder för att bevara den biologiska  
  
 mångfalden är ytterligare ett område som, enligt Skogsstyrelsens  
  
 rapport, behöver utvecklas. 
  
 SOU 2006:81 Mätinstrument för de skogspolitiska målen  
  
 129  
  
 Landskapsperspektiv i sextonde målet  
  
 I Skogsstyrelsens rapport behandlas i huvudsak uppföljningsbehoven  
  
 för miljökvalitetsmålet Levande skogar, som dock enligt  
  
 rapporten till stor del sammanfaller med samhällets behov av  
  
 uppföljning i skog i vidare mening. När det gäller det sextonde  
  
 miljökvalitetsmålet, Ett rikt växt- och djurliv, som beslutades av  
  
 riksdagen år 2005, skriver Skogsstyrelsen att det som främst  
  
 tillkommer, utöver det som ingår i Levande skogar, är landskapsperspektivet  
  
 och betydelsen av den genetiska variationen. Skogsstyrelsen  
  
 anser att arbetet med att utveckla ett system för uppföljning  
  
 av det sextonde miljökvalitetsmålet måste ske i samarbete  
  
 mellan olika parter, såväl beställaren  Naturvårdsverket  som  
  
 utförare såsom länsstyrelser, Skogsstyrelsen, SLU, andra forskande  
  
 institutioner, Sveaskog och andra bolag.  
  
 28.6.2 Bedömning från fakulteten för skogsvetenskap, SLU  
  
 I en skrivelse till Skogsutredningen om mätinstrument för uppföljning  
  
 av de skogspolitiska målen skriver Wright för  
  
 skogsvetenskap att det pågår ett utvecklingsarbete inom EU för att  
  
 få till stånd mer enhetlig skoglig information på EU-nivå.4 Enligt  
  
 fakulteten efterfrågas denna typ av information inom EU:s arbete  
  
 med exempelvis biologisk mångfald. Fakulteten bedömer att  
  
 nationella inventeringar, som t.ex. Riksskogstaxeringen i Sverige,  
  
 kommer att få större betydelse än tidigare i EU:s arbete med  
  
 skoglig information.  
  
 Fakulteten påpekar också att det är särskilt önskvärt att alla  
  
 nationella skogsövervakningsprogram levererar data som är jämförbara  
  
 mellan olika system. Fakulteten anser dessutom att skogliga  
  
 data gör allra mest nytta som underlag för scenarioberäkningar och  
  
 att det därför är angeläget att nationella skogsdata samlas in på ett  
  
 sätt som gör dem användbara för detta ändamål.  
  
 4 Sveriges lantbruksuniversitet, fakulteten för skogsvetenskap, Om mätinstrument för biologisk  
  
 mångfald, skrivelse till Skogsutredningen, 2006-08-11. 
  
 Mätinstrument för de skogspolitiska målen SOU 2006:81  
  
 130  
  
 Bygg på befintlig erfarenhet  
  
 Fakulteten för skogsvetenskap betonar att målsättningen måste  
  
 vara att skapa övervakningssystem som levererar kvalitetssäkrade  
  
 resultat som kan jämföras mellan regioner, länder, etc., och som ger  
  
 mervärden genom att de kan användas för flera olika ändamål  
  
 samtidigt (beräkningar av tillstånd, trender, orsakssamband och  
  
 scenarieanalyser). Lösningen anser man vara att arbeta aktivt med  
  
 kvalitetssäkring och harmonisering av resultat utifrån befintlig  
  
 erfarenhet, snarare än att etablera nya små övervakningsprogram  
  
 för att belysa specifika företeelser. Exempelvis anser man att en  
  
 eventuell intensifiering av arbetet med att inventera nyckelbiotoper  
  
 bör göras med samma metodik som kommer att användas för  
  
 uppföljningen av Natura 2000-områden.  
  
 SLU:s fakultet för skogsvetenskap gör bedömningen att de uppföljningsinventeringar  
  
 av Natura 2000-områden som ska genomföras  
  
 enligt EU-regleringen kommer att bli en mycket omfattande  
  
 verksamhet. Fakulteten anser att den verksamheten inom några år  
  
 kommer att vara en av de absolut viktigaste inventeringarna för  
  
 uppföljning av biologisk mångfald i svensk skog – liksom i andra  
  
 naturtyper.  
  
 Fakulteten gör, i likhet med Skogsstyrelsen, bedömningen att de  
  
 mätinstrument som finns och används för uppföljning av befintliga  
  
 produktionsmål är tillräckliga. I den mån produktionsmålet förändras,  
  
 exempelvis genom att även omfatta produktionshöjande  
  
 åtgärder, kommer uppföljningssystemen dock att behöva modifieras.  
  
 Samordnad uppföljning  
  
 Fakulteten anser att övervakningen av biologisk mångfald i  
  
 vattendrag i dag är bristfällig men poängterar att en meningsfull  
  
 utveckling av verksamheten kräver att den samordnas med  
  
 pågående inventeringar av bl.a. vattenkemi och med pågående internationella  
  
 harmoniseringsprojekt. Fakulteten ser samordningen av  
  
 uppföljning av biologisk mångfald som viktig och betonar att den  
  
 uppföljningen ska vara samordnad med uppföljningen inom andra  
  
 naturtyper. Fakulteten förordar därmed att samordningsansvaret  
  
 för uppföljning av biologisk mångfald såväl i skog som i andra  
  
 naturtyper även i framtiden ligger på Naturvårdsverket. Samord 
  
 SOU 2006:81 Mätinstrument för de skogspolitiska målen  
  
 131  
  
 ningen bör dessutom sökas i ett större perspektiv så att olika  
  
 inventeringar på EU-nivå kan leverera jämförbara resultat, skriver  
  
 fakulteten.  
  
 SLU som helhet har fr.o.m. 2006 väsentligt ökat verksamheten  
  
 inom området miljöövervakning och verksamheten drivs numera  
  
 inom tio integrerade programområden. Ambitionen är bl.a. att  
  
 vidareutveckla befintliga verksamheter, etablera nya program som  
  
 efterfrågas av centrala avnämare, integrera de befintliga verksamheterna  
  
 bättre, samt aktivt medverka i det internationella arbetet  
  
 bl.a. inom harmoniseringsprogram.  
  
 28.6.3 Bedömning från ArtDatabanken och Centrum för  
  
 biologisk mångfald  
  
 ArtDatabanken och Centrum för biologisk mångfald (CBM) gör  
  
 bedömningen att mätinstrumenten för de skogspolitiska målen  
  
 behöver vidareutvecklas så att det blir möjligt att på ett bättre sätt  
  
 mäta tillstånd och trender för biologisk mångfald i skog.5 I dag  
  
 mäts främst arealer och förekomst av vissa strukturer. Dessa mått  
  
 behöver kompletteras med andra aspekter på biologisk mångfald,  
  
 främst arter men även integrerade mått på landskapsnivå, såsom  
  
 fragmenteringeffekter, utbredningsmönster i landet, m.m. Det är  
  
 viktigt att ett helhetsgrepp tas, så att en samlad bedömning blir  
  
 möjlig. Det bör inte bara vara möjligt att följa upp delmål, utan  
  
 även det övergripande miljömålet i sin helhet. Uppföljningen av  
  
 vilka effekter olika insatser som områdesskydd, skötselåtgärder  
  
 m.m. får behöver bli tydligare. Några exempel på förstärkningar  
  
 som CBM och Artdatabanken förordar är:  
  
  NILS-nätverket utökas  
  
  Fler biologiska parametrar införs i RIS  
  
  Uppföljning genomförs inom Natura 2000  
  
  Uppföljning genomförs i nyckelbiotoper  
  
  Särskilt utsatta skogstyper kartläggs  
  
  Riktade undersökningar genomförs för olika organismgrupper.  
  
 I en kommentar till Skogsstyrelsens ovan nämnda rapport skriver  
  
 ArtDatabanken och CBM att grundupplägget att fånga upp marker  
  
 som naturvärdesmässigt ligger mellan reservat och vardagsskog är  
  
 5 ArtDatabanken och CBM, Viktiga åtgärder för att hejda utarmningen av biologisk mångfald i  
  
 skog, skrivelse till Skogsutredningen, 2006-07-20. 
  
 Mätinstrument för de skogspolitiska målen SOU 2006:81  
  
 132  
  
 bra, liksom förslaget att fokusera på vatten i skog. ArtDatabanken  
  
 påpekar att det är särskilt viktigt att fortsatt utveckling görs i nära  
  
 samverkan med RIS och NILS.  
  
 28.6.4 Naturvårdsverkets bedömning  
  
 I en skrivelse till Skogsutredningen framhåller Naturvårdsverket att  
  
 det skogspolitiska miljömålet bl.a. betonar vikten av att säkra  
  
 biologisk mångfald, att arter ska förekomma i livskraftiga bestånd  
  
 och att hotade arter och naturtyper ska skyddas.6 Måluppfyllelsen  
  
 för flera delmål i miljömålet Levande skogar och de skogspolitiska  
  
 nationella sektorsmålen tenderar att fokusera på arealer skyddad  
  
 natur, förändringar i andelen gammal skog och lövskog m.m.  
  
 Däremot saknas det nästan helt mätinstrument och analyser som  
  
 visar vilka effekter ökningen av andelen områdesskyddad skogsmark  
  
 eller ökningen av andelen gammal skog egentligen har på den  
  
 biologiska mångfalden. Verket anser att det behövs säkrare svar på  
  
 frågan om dagens skötsel, skydd och frivilliga naturvårdshänsyn i  
  
 skogslandskapet är tillräckliga för att stoppa förlusten av biologisk  
  
 mångfald.  
  
 Utvecklade mätinstrument behövs  
  
 Naturvårdsverket noterar att ett stort antal vanligt förekommande  
  
 skogslevande arter har minskat kraftigt i antal och utbredning de  
  
 senaste decennierna. I princip alla arter med särskilda krav på  
  
 livsmiljöerna (t.ex. krav på höga andelar död ved, brandskadade  
  
 träd, gammal skog, höga lövandelar, hävd etc.) missgynnas kraftigt  
  
 i dagens skogslandskap och ett stort antal av dessa är klassade som  
  
 akut eller starkt hotade, dvs. rödlistade.  
  
 Naturvårdsverket anser därför att det behövs en fortsatt utveckling  
  
 av mätinstrument för det skogspolitiska miljömålet och att  
  
 detta behov sammanfaller med ett allmänt behov av fortsatt  
  
 utveckling av övervaknings- och indikatorsystem för biologisk  
  
 mångfald.  
  
 Naturvårdsverket anser sig ha en central roll i samordningen av  
  
 arbetet med biologisk mångfald och har huvudansvaret för det  
  
 sextonde miljömålet, Ett rikt växt- och djurliv, i vilket även  
  
 6 Naturvårdsverkets bedömning, kommentar till Skogsutredningen, 2006-08-15. 
  
 SOU 2006:81 Mätinstrument för de skogspolitiska målen  
  
 133  
  
 skogens biologiska mångfald ingår. Naturvårdsverket har uppdraget  
  
 att utveckla och etablera ett system för uppföljning av detta  
  
 miljökvalitetsmål. Detta arbete ska avrapporteras senast i december  
  
 2007. 
  
 7  
  
 Landskapsperspektivet centralt  
  
 Landskapsperspektivet, dvs. att se skogen som en del av en större  
  
 spatialt organiserad helhet, är centralt i både det internationella  
  
 konventionsarbetet och det nationella arbetet med biologisk  
  
 mångfald. Nationellt så är det viktigt att sektorsansvaret kompletteras  
  
 med sektorsövergripande samarbete i dessa frågor för att  
  
 tillgodose behovet av landskapsperspektiv. Naturvårdsverket anser  
  
 att en vidareutveckling av mätinstrument för de skogspolitiska  
  
 målen bör ha sin grund i denna ansats.  
  
 Naturvårdsverket framför följande förslag på mätinstrument för  
  
 de skogspolitiska målen:  
  
  Naturvårdsverket vill framhålla vikten av återkommande heltäckande  
  
 kartläggning av skogen med hjälp av satellitdata i  
  
 kombination med fältdata från RIS och anser därför att finansieringen  
  
 till detta bör förstärkas för att säkerställa en kontinuerlig  
  
 uppföljning. Naturvårdsverket anser också att en  
  
 komplett inventering av skogsmark, en motsvarande basinventering  
  
 med ny teknik och en mer genomarbetad standardisering  
  
 av data och metoder vore önskvärd.  
  
  Naturvårdsverket förordar att en metadatabas och portal  
  
 utvecklas baserad på bl.a. en geografisk standard för metadata.  
  
  Naturvårdsverket anser att det finns ett stort behov av riktade  
  
 undersökningar mot speciella organismgrupper. Viktiga sådana  
  
 grupper i skogslandskapet är, förutom fåglar, bl.a. insekter,  
  
 mossor, lavar och marksvampar.  
  
  Naturvårdsverket ser en stor potential i att utnyttja systemet  
  
 för årlig satellitdatabaserad uppföljning av avverkningsanmälningar  
  
 (Enforma), som ett instrument för övervakning av  
  
 miljötillstånd och påverkansfaktorer.  
  
 7 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet, regleringsbrev för budgetåret 2006 avseende  
  
 Naturvårdsverket, regeringsbeslut 31, 2005-12-20. 
  
 Mätinstrument för de skogspolitiska målen SOU 2006:81  
  
 134  
  
  Naturvårdsverket lyfter fram behovet av att vidareutveckla  
  
 övervakning av ekologiska processer i skogen. I dag finns  
  
 exempelvis ingen samlad statistikinsamling för spontana eller  
  
 kontrollerade skogsbränder. Ett sådant behov finns även för  
  
 andra störningar som översvämningar, stormfällningar m.m. 
  
 135  
  
 29 EU och skogen  
  
 29.1 Direktiven  
  
 När den svenska skogspolitiken utvärderades av Skogsvårdsorganisationen  
  
 i början av 2000-talet drogs slutsatsen att det var svårt  
  
 att särskilja olika faktorer som hade påverkat skogspolitiken och  
  
 dess utfall. Några av de faktorer som regeringen därför fann det  
  
 nödvändigt att låta Skogsutredningen uppmärksamma ytterligare  
  
 var betydelsen av EU-medlemskapet och EU:s utvidgning för den  
  
 svenska skogspolitiken.  
  
 En annan fråga med anknytning till EU som omnämns i utredningens  
  
 direktiv är formerna för finansieringen av statliga åtaganden  
  
 inom ramen för skogspolitiken. Utredaren ska här särskilt  
  
 beakta det hittills låga utnyttjandet av möjligheterna till medfinansiering  
  
 från EU.  
  
 29.2 Sverige – EU:s största skogsland  
  
 Sveriges skogsmark utgör närmare en femtedel av skogsmarksarealen  
  
 inom EU. Detta faktum gör Sverige arealmässigt till unionens  
  
 största skogsland. När Sverige, Finland och Österrike blev  
  
 medlemmar i EU 1995 fördubblades unionens skogsareal, samtidigt  
  
 som EU blev självförsörjande på timmerprodukter, den näst största  
  
 pappers- och sågvirkesproducenten i världen och den tredje största  
  
 exportören av skogsprodukter.  
  
 29.3 EU och skogen – kort historik och rättsliga grunder  
  
 I EU:s fördrag saknas det rättslig grund för en gemensam  
  
 skogspolitik. Trots detta har skogliga frågor på olika sätt berörts  
  
 av EU och dess föregångare. I gemenskapens tidiga historia koppla 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 136  
  
 des skogsrelaterade frågor i första hand till hanteringen av sådana  
  
 naturkatastrofer som exempelvis skogsbränder.1 Vidare knöts  
  
 skogsfrågorna främst till jordbruksområdet snarare än till övriga  
  
 näringslivsfrågor. Då handlade det företrädesvis om utveckling av  
  
 skogsplanteringar och förädling av skogsodlingsmaterial.2  
  
 Vid flera tillfällen har det emellertid tagits initiativ för att samla  
  
 skogsfrågorna i en gemensam skogspolitik. Kommissionen presenterade  
  
 1978 ett förslag till rådsresolution om mål och principer för  
  
 en skogspolicy.3 Förslaget stöddes av Europaparlamentet, men  
  
 Rådet antog inte dokumentet.4 Några år därefter försökte Kommissionen  
  
 återigen lansera en sammanhållen skogspolitik. Även  
  
 denna gång förkastades förslaget av medlemsstaterna. Ytterligare  
  
 ett försök gjordes 1986 då Kommissionen lade fram ett dokument  
  
 med förslag om gemenskapsaktiviteter inom skogssektorn. Denna  
  
 gång var det Europaparlamentet som motsatte sig dokumentet.  
  
 År 1988 presenterade Kommissionen ett mer omfattande  
  
 skogspolitiskt dokument; Community Strategy and Action for the  
  
 Forestry Sector. Här fanns bl.a. förslag om skogsplantering på jordbruksmark,  
  
 utveckling av skogsbruk i landsbygdsregioner samt om  
  
 skydd av skogsmark. Rådet motsatte sig emellertid ånyo att anta en  
  
 formell strategi och en handlingsplan. Däremot accepterade man de  
  
 förordningar som presenterades i förslaget. Dessa innebar bl.a. att  
  
 det etablerades en ständig kommitté för skogsbruk (se nedan).  
  
 Vidare hade dokumentet betydelse för utarbetandet av ett handlingsprogram  
  
 för skog som omfattade ett antal skogsanknutna  
  
 åtgärder för utvecklingen av mindre gynnade landsbygdsregioner.  
  
 1 Europe and the Forest – Volume 3, 2001-04-06.  
  
 2 Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien och Skogsstyrelsen, Internationella konventioner,  
  
 avtal och processer med koppling till skog, 2002.  
  
 3 Proposal for a Council Resolution Concerning the Objectives and Principles of Forestry  
  
 Policy.  
  
 4 Mindre delar av förslaget accepterades emellertid. Dessa handlade om skydd mot  
  
 luftföroreningar och skogsbränder samt skogsplantering på jordbruksmark. 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 137  
  
 29.4 Ingen skogspolitik men flera skogliga EUinstitutioner5  
  
 Även om EU inte har någon skogspolitik finns det flera organ  
  
 inom unionen som arbetar med skogsfrågor. Några av dessa  
  
 beskrivs kortfattat i det följande.  
  
 29.4.1 Den ständiga kommittén för skogsbruk  
  
 I slutet av 1989 beslutade Rådet att inrätta en ständig kommitté för  
  
 skogsbruk. Huvudmotivet till detta var att man under en längre tid  
  
 hade försökt att minska produktionen av jordbruksprodukter.  
  
 Skogssektorn ansågs i det sammanhanget bl.a. kunna bidra med  
  
 alternativa jordbruksintäkter. Samtidigt slogs det fast att gemenskapens  
  
 skogsresurser var utsatta för hot som riskerade att negativt  
  
 inverka på deras ekonomiska, miljömässiga och sociala funktion.  
  
 Vidare angavs det att gemenskapens politik rörande jordbruk och  
  
 landsbygdsutveckling även påverkade skogssektorn. Ett mer  
  
 intensivt samarbete mellan medlemsstaterna och Kommissionen,  
  
 men framför allt ett utbyte av information mellan medlemsstaterna  
  
 om skogsbrukets situation ansågs därför vara nödvändigt.  
  
 För att få till stånd detta samarbete inrättades det efter utdragna  
  
 diskussioner en ständig kommitté för skogsfrågor. Kommittén hör  
  
 till de s.k. genomförandekommittéerna, och består av företrädare  
  
 från varje medlemsstat med en företrädare från Kommissionen som  
  
 ordförande. Kommitténs tillkomst förändrade inte gemenskapens  
  
 handläggning av skogsfrågor i någon betydande utsträckning. Däremot  
  
 bidrog beslutet till att göra skogsnäringen och skogliga frågor  
  
 mer synliga än tidigare.  
  
 Den ständiga skogskommittén har i uppgift att informera och ge  
  
 Kommissionen råd i skogliga frågor om bl.a. brandskydd, luftföroreningar,  
  
 återbeskogning och samordning av nationella handlingsprogram 
  
 . Vidare bereder kommittén EU:s ståndpunkt på  
  
 internationell nivå. Kommittén tillhandahåller också viss expertkunskap  
  
 men fungerar främst som ett forum för diskussioner som  
  
 syftar till att förbättra samordningen mellan de politikområden  
  
 som påverkar skogsbruket inom medlemsstaterna.  
  
 5 Avsnittet bygger på underlag från Cox, doktorand vid statsvetenskapliga  
  
 institutionen, Umeå universitet som arbetar med en avhandling som har den preliminära  
  
 titeln En gemensam skogspolitik?. 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 138  
  
 29.4.2 Enheten för skogsbaserad industri  
  
 När Sverige, Finland och Österrike blev medlemmar i EU 1995  
  
 ökade, som redan har nämnts, den ekonomiska vikten och tyngden  
  
 av skogsnäringen och dess produkter i unionen. Detta bidrog bl.a.  
  
 till att Generaldirektoratet för näringsliv kompletterades med en  
  
 enhet för skogsbaserad industri.  
  
 29.4.3 Expertgrupper  
  
 För att underlätta samarbetet mellan Kommissionen, medlemsstaterna  
  
 och andra intressenter och ge Kommissionen nödvändig  
  
 expertis i skogsfrågor har Kommissionen inrättat ett antal expertgrupper  
  
 med inriktning på skogsfrågor. Syftet med dessa är att  
  
 skapa bättre förutsättningar för samverkan och utbyte av information.  
  
 Några av dessa grupper är:  
  
  Den rådgivande skogs- och korkkommittén, vilken inkluderar  
  
 representanter från skogsägarorganisationer (både privata och  
  
 offentliga), skogsindustrin, icke-statliga miljöorganisationer  
  
 och skogliga fackföreningar.  
  
  Den rådgivande kommittén om gemenskapens politik rörande  
  
 skogsbruk och skogsbaserade industrier, vilken har representanter  
  
 från olika skogsindustrisektorer, skogsägare och fackföreningar.  
  
  Den informella europeiska tropiska skogsrådgivningsgruppen möjliggör  
  
 konsultation mellan Kommissionen och medlemsstaternas  
  
 experter på skog och utvecklingssamarbete.  
  
 För att kunna genomdriva skogligt anknutna strategier och politik  
  
 med kopplingar till skog och skogsbruk, koordinerar Kommissionen  
  
 således ett flertal nätverk på EU-nivå, med både nationella  
  
 och regionala deltagare. 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 139  
  
 29.5 Ingen skogspolitik men en skogsbruksstrategi  
  
 De svenska, finska och österrikiska medlemskapen i EU 1995  
  
 bidrog till att öka intresset för skogliga frågor inom unionen. I  
  
 januari 1997 uppmanade parlamentet Kommissionen att lägga fram  
  
 förslag om vilka instrument och medel som bör användas på  
  
 gemenskapsnivå, i medlemsstaterna och i de olika regionerna, och för  
  
 detta eftersträva samordning och komplettering för att skapa åtgärder  
  
 som inriktas på tre huvudområden: vård, användning/utveckling och  
  
 utvidgning av skogen6  
  
 Resultatet av denna uppmaning blev att EU år 1998 etablerade en  
  
 gemensam, icke-bindande skogsbruksstrategi.7 Strategin anger i  
  
 vilken riktning unionen vill gå och är ett ramverk för gemensamma  
  
 åtgärder. Strategin respekterar och kompletterar medlemsländernas  
  
 nationella skogspolitik och stödjer således subsidiaritetstänkandet  
  
 om nationell beslutanderätt för skogssektorn.  
  
 Strategin behandlar i grova drag tre områden; miljöövervakning,  
  
 skydd mot skogsbränder samt generell statistik om skogsbruk i  
  
 medlemsstaterna. Vidare betonar den skogarnas flerfunktionella  
  
 roll och en hållbar skogsförvaltning som beaktar skogarnas sociala,  
  
 ekonomiska, miljömässiga, ekologiska och kulturella funktioner.  
  
 Renodlade skogsbruksaktiviteter inom gemenskapen ingår liksom  
  
 tidigare som element i andra av EU:s policyområden, och då främst  
  
 inom områdena miljö och landsbygdsutveckling.  
  
 29.5.1 Skogsbruksstrategins framtid  
  
 När Rådet antog skogsbruksstrategin uppmanades Kommissionen  
  
 även att återrapportera om strategins genomförande inom fem år. I  
  
 mars 2005 presenterade Kommissionen därför en utvärdering av  
  
 strategins implementering.  
  
 I utvärderingen konstaterade Kommissionen att industrins  
  
 konkurrenskraft i utmanas på den globala marknaden. Kommissionen  
  
 ansåg att möjligheterna till storskalig produktion begränsas  
  
 av att ett stort antal skogsägare har mycket små skogsmarksarealer.8  
  
 Man ansåg även att ägare till småskaliga skogsbruk ofta är  
  
 6 Europaparlamentet 1996:4.  
  
 7 Rådets resolution av den 15 december 1998 om en skogsbruksstrategi för Europeiska  
  
 unionen (1999/C 56/01). Resolutioner är, till skillnad från förordningar och direktiv, inte  
  
 bindande.  
  
 8 Kommissionen konstaterade att det fanns 15 miljoner privata skogsägare i EU och att en  
  
 majoritet av dessa ägares skogsinnehav var mindre än 3 hektar. 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 140  
  
 alltför beroende av skogens ekonomiska funktion (främst försäljning  
  
 av träprodukter). Enligt Kommissionen resulterar detta  
  
 beroende till en obalans i förhållande till skogens miljömässiga,  
  
 ekologiska och sociala funktioner. Vidare framhöll Kommissionen  
  
 att endast 60 % av unionens årliga skogstillväxt avverkas.  
  
 Med utvärderingen som grund drog Kommissionen slutsatsen att  
  
 man ville utveckla den gemensamma skogsbruksstrategin med en  
  
 handlingsplan för hållbar skogsutveckling.  
  
 29.6 Handlingsplan för skog  
  
 I slutet av maj 2005 fick Kommissionen en inbjudan av ministerrådet  
  
 för jordbruk och fiske att presentera en handlingsplan för  
  
 skog under år 2006.9 Rådet framhöll behovet av stärkt samordning,  
  
 både inom Kommissionen och mellan Kommissionen och medlemsstaterna,  
  
 men gav ingen närmare vägledning om vad handlingsplanen  
  
 borde omfatta. Erfarenheterna av 1998 års skogsbruksstrategi  
  
 hade, enligt Rådet, dock visat att skogen spelar en viktig roll  
  
 för hållbar utveckling, i synnerhet landsbygdsutveckling. Rådet  
  
 framhöll också att skogar spelar en avgörande roll för att EU ska  
  
 kunna leva upp till sina åtaganden att bevara biologisk mångfald,  
  
 lindra klimatförändringar och bekämpa ökenutbredning.  
  
 Enligt Rådet kunde skogliga åtgärder även bidra till genomförandet  
  
 av Wagner målsättningar om hållbar ekonomisk  
  
 tillväxt och konkurrenskraft. Därutöver nämnde Rådet även  
  
 unionens målsättning att säkra naturtillgångarnas kvantitet och  
  
 kvalitet i enlighet med de riktlinjer som Rådet stakade ut vid  
  
 toppmötet i Göteborg år 2001. I en annan punkt talar Rådet om ett  
  
 framförhållande tillvägagångssätt som ska leda till en förbättring av  
  
 skogssektorns konkurrenskraft.  
  
 I mars 2006 lade Kommissionen fram ett första utkast till en  
  
 handlingsplan för diskussion i den ständiga skogskommittén.  
  
 Förslaget innehöll fyra mål under vilka sjutton handlingspunkter  
  
 (core actions) listades.10 De fyra målen var11:  
  
 9 Council Conclusions on an EU Forest Action Plan.  
  
 10 Skogsstyrelsen, Internationella sekretariatet, Uppdatering ang EUs Forest Strategy and  
  
 Action Plan, promemoria, 2006-04-24.  
  
 11 Utöver de fyra målen med tillhörande handlingspunkter finns även något som betecknas  
  
 Additional actions at Member State level. Enligt Skogsstyrelsen är deras status emellertid  
  
 oklar. 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 141  
  
 1. Förbättring av den långsiktiga konkurrenskraften  
  
 2. Förbättring och skydd av miljön  
  
 3. Åtgärder för förbättrad livskvalitet  
  
 4. Förbättrad samordning och kommunikation.  
  
 Medlemsstaterna accepterade det övergripande innehållet i förslaget.12  
  
 Sverige betonade vikten av att den traditionella skogsindustrin  
  
 inte får tas för given. Sverige ansåg bl.a. att skogssektorns  
  
 övergripande betydelse för EU:s ekonomi borde lyftas fram som en  
  
 generell övergripande princip i inledningen av dokumentet samt att  
  
 det kommersiella skogsbruket för industriell virkesanvändning  
  
 borde ha givits större tyngd. Sverige ville även att det tydligt skulle  
  
 framhållas att medlemsstaternas egna åtgärder inte skulle tillåtas  
  
 resultera i en snedvridning av konkurrensen.  
  
 29.6.1 Handlingsplanen antas  
  
 Handlingsplanen presenterades av Kommissionen i form av ett  
  
 meddelande den 15 juni.13 Det diskuterades en första gång av  
  
 ministerrådet för jordbruk och fiske den 19 juni. Rådets slutsatser i  
  
 ärendet kommer att utarbetas under det finska ordförandeskapet  
  
 under hösten 2006.  
  
 29.6.2 Konsekvenser för svenskt skogsbruk  
  
 Då förslaget inte fick innebära några budgetimplikationer, gör  
  
 Skogsstyrelsens internationella enhet bedömningen att beslutsprocessen  
  
 kommer att kunna löpa utan större komplikationer.  
  
 Enheten gör samtidigt bedömningen att handlingsplanen inte  
  
 kommer att få några betydande direkta konsekvenser för svenskt  
  
 skogsbruk. Vissa delar av förslaget skulle eventuellt kunna användas  
  
 som grund för propåer om bidrag till skogsbruket. Vidare är  
  
 det möjligt att handlingsplanen kan ge den ständiga skogskommittén  
  
 en starkare roll som samordnare av skogsfrågor generellt  
  
 inom unionen. Detta skulle i sin tur kunna lindra problemen med  
  
 splittringen av skogsfrågorna mellan olika generaldirektorat och  
  
 12 Näringsdepartementet, Rapport Standing Forestry Committee DG AGRI, 17 mars 2006,  
  
 promemoria, 2006-03-23 samt Näringsdepartementet, Swedish comments on the draft discussion  
  
 paper at SFC 17 March 2006, 2006-03-24.  
  
 13 KOM(2006)302. 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 142  
  
 därtill kopplade svårigheter för att EU att inta en tydlig position i  
  
 internationella skogliga sammanhang.  
  
 29.7 Skogspolitik på sikt?  
  
 Skogsstyrelsen gör bedömningen att frågan om en gemensam  
  
 skogspolitik i dagsläget är att betrakta som en icke-fråga. Vissa  
  
 medlemsstater kan fortfarande ha ett intresse i att driva frågan,  
  
 men då processen med att ta fram ett nytt fördrag har avstannat  
  
 saknas konstitutionellt stöd för en sådan politik.  
  
 Noterbart är för övrigt att en gemensam skogspolitik i betydelsen  
  
 ett område där EU och medlemsstaterna har delade befogenheter  
  
 i likhet med exempelvis den gemensamma jordbrukspolitiken  
  
 (CAP) egentligen aldrig var riktigt aktuellt under  
  
 fördragsarbetet. Däremot tycks det ha funnits visst stöd för att låta  
  
 skogspolitiken bli ett fördragsreglerat område för stödjande  
  
 åtgärder. Då skulle åtgärder kunna antas av unionen som ett  
  
 komplement till medlemsländernas åtgärder men utan att det får  
  
 inverka på medlemsländernas rätt att stifta lag.14 Ett motiv till att  
  
 fördragsreglera skogspolitiken på detta sätt kan möjligen härledas  
  
 till en tilltagande insikt om vikten av att EU agerar mer samlat och  
  
 därmed tydligare i olika internationella sammanhang där skogliga  
  
 frågor dryftas.  
  
 29.8 Sveriges syn på EU:s skogspolitik  
  
 Inför EU-medlemskapet markerade Sverige att man var emot en  
  
 gemensam skogspolitik. Sverige har även vid senare tillfällen framhållit  
  
 att EU:s skogsbruksstrategi från 1998 är ett icke-bindande  
  
 dokument och att den rättsliga grunden för en gemensam skogspolitik  
  
 saknas i EU:s fördrag.  
  
 I sin senaste skrivelse om skogspolitiken framhöll regeringen att  
  
 Sverige bör arbeta i enlighet med subsidiaritetsprincipen och  
  
 motverka marknadsstörande stöd till skogsproduktion.15 Denna  
  
 ståndpunkt grundade regeringen bl.a. på att det inom EU finns  
  
 stora skillnader avseende t.ex. skogens roll i samhället, utveck14  
  
 Under arbetet med det nya fördraget stöddes ett förslag från Österrike med denna inriktning  
  
 bl.a. av skogsindustrins och skogsägarnas företrädare i Sverige och Finland, liksom av  
  
 skogsindustrins europeiska organisation (CEPI) och flera andra branschorganisationer.  
  
 15 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 143  
  
 lingen av skogsnäringen samt de olika ländernas politik. Vidare  
  
 framhöll den att synen på skog som råvaruresurs inom dessa länder  
  
 skiljer sig från majoriteten av länder inom unionen och att det även  
  
 inom de nya medlemsländerna finns betydande olikheter på skogsområdet.  
  
 29.8.1 Inga subventioner  
  
 Regeringen framhöll även att svensk skogsnäring arbetar under  
  
 marknadsmässiga villkor och att subventioner till regelrätt skogsbruk  
  
 inte förekommer i Sverige. Subventioner med denna inriktning  
  
 var inte heller något som regeringen ville se i framtiden då de  
  
 bedömdes vara konkurrenssnedvridande. I stället förordade regeringen  
  
 att eventuella stöd skulle riktas till generella åtgärder som  
  
 utbildning, rådgivning, naturvård och landskapsplanering inom  
  
 områdena landsbygdsutveckling och regional utveckling.  
  
 29.8.2 Framåtsyftande strategi  
  
 I skrivelsen konstaterade regeringen också att frågan om en  
  
 gemensam skogspolitik inom EU hade dryftats i anslutning till det  
  
 då aktuella arbetet med att ta fram ett nytt EU-fördrag.16 I skrivelsen  
  
 redovisade regeringen ett scenario där Sverige blir ensamma om  
  
 att inte vilja ha en gemensam skogspolitik. Mot bakgrund av en  
  
 sådan utveckling var det viktigt med, det regeringen betecknade, en  
  
 framåtsyftande strategi. Regeringen angav också att man hade tagit  
  
 ett första steg i att utveckla en sådan strategi och att man hade för  
  
 avsikt att intensifiera arbetet med EU-politiken på skogsområdet  
  
 om en gemensam skogspolitik fortfarande var aktuell efter utvärderingen  
  
 av EU:s skogsstrategi.  
  
 16 Skr. 2003/04:39. 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 144  
  
 29.8.3 Andra svenska aktörers uppfattning om EU:s  
  
 skogspolitik  
  
 Det svenska EU-medlemskapet innebar generella krav på fria  
  
 flöden av produkter, tjänster, människor och kapital. Till detta har  
  
 skogsindustrin och skogsägarnas organisationer varit positiva. 
  
 17  
  
 Det svenska EU-medlemskapet har även underlättat för olika  
  
 skogliga intressegrupperingar att följa utvecklingen på europanivå.  
  
 Det har blivit lättare att få förhandsinformation och att vara med  
  
 tidigt i EU-processerna.  
  
 När det gäller frågan om en gemensam skogspolitik stödde  
  
 skogsägarnas och skogsindustriernas företrädare, som redan har  
  
 nämnts, idén om att låta skogspolitiken fördragsregleras som ett  
  
 område för stödjande åtgärder. Skogsindustrierna gör vidare  
  
 bedömningen att frågan om att låta skogspolitiken bli ett  
  
 självständigt politikområde inom EU sannolikt kommer upp igen.  
  
 När så sker är det, enligt Skogsindustrierna, viktigt att bejaka  
  
 denna tanke samtidigt som man har konkreta förslag om vad EU  
  
 ska eller inte ska göra på området.18 Skogsindustrierna efterfrågar i  
  
 det arbetet bl.a. en klarare markering av att skogsbruk är en  
  
 konkurrensutsatt, bärkraftig och vital ekonomisk näring som inte  
  
 är beroende av stöd, subventioner och regleringar. Vidare trycker  
  
 man på behovet av att skogsfrågorna samordnas bättre inom EU  
  
 för att uppnå en bättre helhetssyn. Skogsindustrierna ansåg att  
  
 Generaldirektoratet för näringsliv (DG Enterprise) bör ges  
  
 huvudansvaret för skogsfrågorna. Subsidiaritet bör gälla som  
  
 övergripande princip och skogsvårdslagstiftningen ska hanteras på  
  
 nationell nivå.  
  
 29.8.4 Oro för återreglering  
  
 Betraktar man de olika skogspolitiska styrmedlen kan man finna  
  
 ytterligare en förklaring till Sveriges och svenska aktörers starka  
  
 motstånd mot en gemensam europeisk skogspolitik. Då den  
  
 svenska skogspolitiken från 1993 innebar en avreglering kan motståndet  
  
 mot en gemensam europeisk skogspolitik delvis hänföras  
  
 till att de svenska aktörerna inte vill se en återreglering av området  
  
 17 Skogsstyrelsen, Skogsvårdsorganisationens utvärdering av skogspolitiken (SUS 2001)  
  
 Meddelande 1/2002.  
  
 18 Uppgifter från Day, Skogsindustrierna. 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 145  
  
 – något som en gemensam europeisk skogspolitik befarades kunna  
  
 innebära.  
  
 En annan aspekt som har gjort att den svenska skogsnäringen  
  
 tidigare har intagit en något skeptisk attityd till en skogspolitik  
  
 inom EU är att skogsfrågan i EU-sammanhang i många stycken har  
  
 knutits till miljöområdet och då inte minst till frågor om  
  
 artbevarande, snarare än att de har diskuterats med beaktande av att  
  
 skogssektorn är en basnäring i några av medlemsstaterna. Vidare  
  
 betonas vikten av att EU:s ambitioner att öka användningen av  
  
 förnyelsebara bränslen vägs mot skogsindustrins behov av råvara.  
  
 Sammantaget kan man dock säga att det tidigare motståndet  
  
 inom den svenska skogssektorn (skogsbruk och skogsindustri)  
  
 mot en gemensam skogspolitik på senare år har bytts mot en mer  
  
 positiv syn åtminstone på en begränsad skogspolitik inom EU.  
  
 Denna utveckling har bl.a. att göra med förhoppningar om att  
  
 större hänsyn kommer att tas till virkesmarknadsfrågor om skogspolitiken  
  
 utvecklas till ett eget politikområde. Vidare anser flera  
  
 aktörer inom skogsnäringen att det är bättre att aktivt delta i  
  
 utformandet av en gemensam skogspolitik än att tvingas acceptera  
  
 en politik som i första hand har utformats av aktörer som har  
  
 begränsad förståelse för den typ av kommersiellt skogsbruk som  
  
 bedrivs i norra Europa.  
  
 29.9 Andra medlemsstaters syn på gemensam  
  
 skogspolitik19  
  
 EU:s medlemsstater agerar på olika sätt inom det skogspolitiska  
  
 området. Vissa av medlemsstaterna verkar för en mer formaliserad  
  
 skogspolitik medan andra främst hävdar subsidiaritetsprincipen. I  
  
 en enkätundersökning som besvarades av tretton medlemsstater  
  
 visade det sig att nio medlemsstater explicit efterlyser en gemensam  
  
 europeisk skogspolitik av typen kompletterande åtgärder.20 tyskland,  
  
 Storbritannien, Sverige och Finland sade vid undersökningstillfället  
  
 nej till någon som helst form av gemensam europeisk  
  
 skogspolitik.21  
  
 19 Avsnittet bygger på underlag från Cox, doktorand vid statsvetenskapliga  
  
 institutionen, Umeå universitet som arbetar med en avhandling som har den preliminära  
  
 titeln En gemensam skogspolitik?.  
  
 20 De tolv länder som inte hade besvarat enkäten eller meddelat att de inte tagit ställning i  
  
 frågan, var i första hand nya medlemsstater eller medlemsstater med små skogstillgångar.  
  
 21 Finland har dock modifierat sin ståndpunkt något sedan undersökningen gjordes (se  
  
 nedan). 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 146  
  
 29.9.1 Österrike för mer skogspolitik  
  
 Österrike har sedan landet blev medlem i EU samtidigt som  
  
 Sverige år 1995 varit drivande när det gäller EU:s roll inom skogsområdet.  
  
 Den österrikiska ambitionen att i högre grad formalisera  
  
 skogspolitiken kom bl.a. till uttryck i samband med arbetet med  
  
 EU:s nya konstitution 20022004. Österrike presenterade då ett  
  
 förslag där skog och skogsbruk skulle införlivas i fördragstexten  
  
 som ett område för kompletterande åtgärder. Några medlemsstater  
  
 stödde också denna idé inledningsvis men den föll bort i den  
  
 fortsatta processen.22  
  
 29.9.2 Bundsförvanten Finland vacklar  
  
 Vid ett sammanträde med EU-nämnden i mars 2005 bekräftade  
  
 jordbruksminister Bell att det förefaller som om  
  
 Finland är på väg i en annan riktning än Sverige i den skogspolitiska  
  
 frågan.23  
  
 Finland är numera mer positivt till en gemensam skogspolitik  
  
 under förutsättning att tre kriterier uppfylls. EU:s åtgärder inom  
  
 skogssektorn ska (1) stödja hållbar skogsskötsel, användning och  
  
 skydd, (2) bygga på en tydlig, egen strategi för sektorn (inte på  
  
 villkor dikterade av något av unionens övriga politikområden, t.ex.  
  
 EU:s handels- eller energipolitik eller unionens regionalpolitik),  
  
 och (3) på ett centralt sätt beakta subsidiaritetsprincipen (eftersom  
  
 skogarnas samhälleliga betydelser och användningsområden varierar  
  
 stort i de olika medlemsländerna). Gemensamma åtgärder kan,  
  
 enligt uppgift från det finska jord- och skogsbruksministeriet, vara  
  
 befogade då det handlar om skogsfrågor som berör alla länder och  
  
 där ett bättre slutresultat nås genom gemensamma åtgärder. 
  
 24  
  
 Ministeriet framhåller därvidlag också vikten av att volymen  
  
 gemensamma frågor är sådan att Kommissionen kan få tillräckligt  
  
 med resurser för att skogsfrågorna ska få, det man betecknar  
  
 "styrfart" inom EU och inte bara vara beroende av beslut inom  
  
 andra politikområden.  
  
 22 Bland de som stödde förslaget återfanns bl.a. Cypern, Frankrike, Italien, Litauen och  
  
 Polen. Förslaget föll dock bl.a. som en följd av att Tyskland meddelade att man inte hade för  
  
 avsikt att stödja förslaget. Även Sverige hade många invändningar mot förslaget.  
  
 23 Protokoll från EU-nämnden 2004/05:25.  
  
 24 Uppgifter från Jones, Skogsavdelningen, finska Jord- och skogsbruksministeriet. 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 147  
  
 29.9.3 Storbritannien och Tyskland emot  
  
 Några medlemsstater har starkt motsatt sig tanken på en gemenskapspolitik  
  
 på skogsområdet. Storbritannien och Tyskland motsätter  
  
 sig exempelvis en gemensam europeisk skogspolitik då de  
  
 befarar att en sådan politik skulle kräva stora lagstiftnings- och  
  
 ekonomiska insatser. Storbritannien har även betonat subsidiaritetsprincipen  
  
 som ett skäl mot fler gemensamma åtaganden på  
  
 skogsområdet.  
  
 29.10 Skogliga frågor inom andra av EU:s politikområden  
  
 Även om EU inte har en gemensam skogspolitik påverkas skogen  
  
 och skogsbruket på olika sätt av bestämmelser och initiativ på  
  
 andra av EU:s politikområden. Det är dock inte helt lätt att dra en  
  
 tydlig gräns mellan vad som kan betraktas som skogspolitiska  
  
 åtgärder och vad som snarast bör ses som miljö- eller jordbrukspolitiska  
  
 åtgärder.  
  
 Kommissionen har kunnat agera på skogsområdet inom ramen  
  
 för Agenda 2000 som fastställer att unionen ska skapa arbetstillfällen  
  
 och förbättra EU-medborgarens miljö och livskvalitet. Enligt  
  
 Kommissionen inryms skogsåtgärder även i Lissabonstrategins  
  
 målsättningar om ekonomi, socialpolitik och miljö. Skogsnäringen  
  
 berörs dock i första hand av åtgärder inom EU:s miljö- respektive  
  
 jordbrukspolitik.  
  
 29.10.1 Jordbrukspolitik  
  
 Genom EU-inträdet omfattas Sverige av EU:s gemensamma jordbrukspolitik  
  
 (CAP). Det nationella omställningsprogrammet (som  
  
 bl.a. innefattade stöd till igenplantering av åkermark) upphörde och  
  
 genom EU:s djur- och arealbidrag ökade direktstöden. Miljöstöd  
  
 bl.a. för att hålla odlingslandskapet öppet infördes. 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 148  
  
 Stöd inom ramen för EU:s jordbrukspolitik  
  
 Sedan 1997 har bidrag kunnat lämnas inom ramen för CAP i syfte  
  
 att minska traditionell jordbruksproduktion och för att öka  
  
 variationen i jordbrukslandskapet. 
  
 25 I Sverige infördes stöd till  
  
 plantering av lövskog på nedlagd åker i slättbygder. Bidrag kunde  
  
 också lämnas till miljöåtgärder inom jord- och skogsbruk. Skogsvårdsorganisationen  
  
 bedrev under perioden 1995–1998 miljörådgivning  
  
 till skogsbruket med delfinansiering från EU. Sedan 1999  
  
 ingår dessa och andra stöd i ersättningar till landsbygdsutveckling  
  
 inom ramen för CAP.  
  
 Landsbygdsutveckling  
  
 CAP har under innevarande programperiod (2000-2006) givit  
  
 utrymme för bidrag till åtgärder inom skogsbruket med stöd av  
  
 rådets förordning om stöd till utveckling av landsbygden.26 Många  
  
 länder har använt denna möjlighet för att ge bidrag till återbeskogning.  
  
 Medelhavsländer som Spanien och andra skogfattiga  
  
 länder har exempelvis använt relativt stora summor till skogsplantering.  
  
 Sverige har utnyttjat mindre än 1 % av LBU-stödet för  
  
 åtgärder inom skogsbruket (resten har gått till åtgärder inom jordbruket).  
  
 Bidrag har givits till rådgivning, utbildning och information  
  
 till skogsägare och andra verksamma inom skogsbruket.27  
  
 I juli 2006 presenterade regeringen ett förslag till ett nytt  
  
 nationellt landsbygdsutvecklingsprogram för perioden 20072013.  
  
 Innehållet i detta förslag beskrivs närmare i kapitel 33.  
  
 25 Skr. 2003/04:39.  
  
 26 Förordning nr 1257/1999 av den 17 maj 1999.  
  
 27 LBU-stödets användning beskrivs mer utförligt i Skogsutredningens delbetänkande (SOU  
  
 2005:39). 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 149  
  
 29.10.2 Miljöpolitiken  
  
 Bevarande av biologisk mångfald  
  
 Med stöd av EU:s art- och habitatdirektiv respektive fågeldirektiv28 
  
 , håller medlemsstaterna på att bygga upp ett nätverk av  
  
 områden av särskilt intresse från naturvårdssynpunkt, kallat Natura  
  
 2000. I Sverige finns många av dessa områden på skogsmark och  
  
 merparten av dem kommer att ges ett formellt skydd med stöd av  
  
 miljöbalken.  
  
 Inom ramen för EU:s miljöpolitik har det även antagits en  
  
 förordning för övervakning av unionens skogar och miljösamspel.29  
  
 Förordningen reglerar i första hand övervakning av luftföroreningseffekter  
  
 på skog samt övervakning av skogsbränder. Förutom  
  
 dessa två huvudaktiviteter ska man inom ramen för förordningen  
  
 utvärdera behov och förutsättningar för att utveckla verksamheten  
  
 till att inkludera är mark, klimateffekter, kolsänkor, biologisk  
  
 mångfald och skogars skyddsfunktioner.  
  
 Vattendirektivet  
  
 EU:s ramdirektiv för vatten antogs år 2000. Med direktivet vill man  
  
 också skapa en lagstiftning inriktad på vattnets ekologiska funktion,  
  
 en sammanvägning av kemiska, fysiska och biologiska  
  
 kriterier för vattnets status. Vattenfrågornas koppling till skogen  
  
 behandlas närmare i betänkandets kapitel 13.  
  
 29.10.3 Kemikaliepolitik  
  
 I december 2000 beslutade EU-kommissionen att användningen av  
  
 bekämpningsmedlet permetrin inte ska godkännas efter den 31  
  
 december 2003.30 I Sverige har permetrin spelat en viktig roll när  
  
 det gäller bekämpningen av snytbaggar i plantskog. Medlet har  
  
 28 92/43/EEG respektive 79/409/EEG. Dessa direktiv har också när koppling till EU:s arbete  
  
 med att genomföra Konventionen om biologisk mångfald liksom Bernkonventionen om  
  
 skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö. Se vidare kapitel 30 i  
  
 detta betänkande.  
  
 29 Europaparlamentets och rådets förordning nr 2152/2003. Förordningen ersatte två tidigare  
  
 förordningar om skydd av skogarna mot effekter av luftföroreningar (rådets förordning nr  
  
 3528/86) respektive skogsbränder (rådets förordning nr 2158/92).  
  
 30 2000/817/EC. 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 150  
  
 numera dock tagits bort från marknaden av det tillverkande företaget,  
  
 och andra alternativ har utvecklats.  
  
 29.10.4 FLEGT  
  
 I maj 2003 lade Kommissionen fram ett förslag till en handlingsplan  
  
 för att motverka illegal skogsavverkning (FLEGT).31 Enligt  
  
 handlingsplanen ska ett frivilligt system för utfärdande av tillståndsbevis  
  
 garantera att endast lagligen avverkat timmer når EUområdet.  
  
 För närvarande (maj 2006) pågår bilaterala förhandlingar mellan  
  
 EU och ett antal länder som exporterar virke. 
  
 32 Förhoppningen är  
  
 att kunna upprätta avtal med några av dessa inom två år. För svensk  
  
 del är den stora frågan på FLEGT-området hur Ryssland ska  
  
 involveras i processen. Enligt Skogsstyrelsens internationella enhet  
  
 kan de ryska ambitionerna att i första hand själva förädla sin  
  
 skogsråvara göra att man använder egna handelsinstrument (tullar  
  
 etc.) för att minska exporten av virkesråvara och därigenom även  
  
 den eventuella export av illegalt avverkat timmer som förekommer.  
  
 En sådan utveckling skulle göra det mindre intressant för Ryssland  
  
 att ingå avtal med EU inom ramen för FLEGT. Dessutom bör det  
  
 noteras att FLEGT är en handelsfråga och att den därför måste ses  
  
 som en del i mer omfattande handelspolitiska diskussioner mellan  
  
 Ryssland och EU. I dessa sammanhang är handel med andra naturtillgångar  
  
 än skogsråvara också viktiga pusselbitar.  
  
 29.10.5 Regionalpolitiken  
  
 Genom EU-medlemskapet fick Sverige tillgång till EU:s strukturfonder.  
  
 Den svenska regionala utvecklingspolitiken och dess  
  
 koppling till EU och till landsbygdsutveckling beskrivs närmare i  
  
 betänkandets kapitel 33.  
  
 31 Forest Law Enforcement Governance and Trade – Proposal for an EU Action Plan,  
  
 KOM(2003) 251 final.  
  
 32 Muntliga uppgifter från Skogsstyrelsens internationella sekretariat (numera internationella  
  
 enhet). 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 151  
  
 29.10.6 Klimatpolitik  
  
 I ett tillägg till 2005 års utvärdering av EU:s skogsstrategi finns ett  
  
 tillkännagivande om att Kommissionen ska presentera en handlingsplan  
  
 för biomassa. Skogssektorn spelar här en viktig roll.  
  
 Kommissionen såg handlingsplanen som ett led i unionens målsättning  
  
 att minska utsläppen av fossila bränslen och att den därför  
  
 ligger i linje med medlemsstaternas åtaganden enligt Kyotoprotokollet.33  
  
 I december 2005 presenterade kommissionen sedermera en  
  
 handlingsplan för biomassa.34 Innehållet i handlingsplanen beskrivs  
  
 närmare i detta betänkandes kapitel 7.  
  
 Sverige deltar även i EU:s system för handel med utsläppsrätter  
  
 som inleddes den 1 januari 2005. Handeln ska göra det möjligt att  
  
 på ett kostnadseffektivt sätt minska utsläppen av koldioxid från  
  
 delar av Europas industri. Systemet gynnar biobränsleanvändning  
  
 genom att en ökad användning av biobränslen i bl.a. skogsindustrin  
  
 möjliggör handel med outnyttjade utsläppsrätter.  
  
 29.10.7 Energipolitik  
  
 I mars 2006 antog EU:s energiministrar slutsatser om en ny energipolitik  
  
 för Europa. I slutsatserna anges ett antal grundläggande  
  
 principer för en europeisk energipolitik, däribland miljömässig  
  
 hållbarhet. Vidare diskuterade energiministrarna Kommissionens i  
  
 mars 2006 antagna grönbok om energi.35 I grönboken sägs att en  
  
 mer samordnad energipolitik bl.a. ska leda till miljömässig hållbarhet.  
  
 Kommissionen pekade ut sex prioriterade områden i grönboken,  
  
 däribland förnyelsebara energikällor.36  
  
 Grönboken är nu ute på samråd. Kommissionen sammanställer  
  
 därefter samrådet om grönboken i en mer detaljerad s.k. vitbok om  
  
 energipolitiken som planeras till december 2006. En övergripande  
  
 strategi ska sedan tas fram till den återkommande strategiska  
  
 33 KOM(2005) 84 final, Commission Staff Working Document – Taylor to the Communication  
  
 on the Implementation of the EU Forestry Strategy.  
  
 34 KOM(2005) 628.  
  
 35 KOM(2006) 105.  
  
 36 Enligt det nuvarande EG-fördraget är inte energi en gemenskapskompetens och man kan  
  
 därför inte i egentlig mening tala om en gemensam energipolitik. Öppen samordning i form  
  
 av den strategiska översyn av EU:s energipolitik som kommissionen föreslår i grönboken  
  
 kräver dock i sig ingen rättslig grund. 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 152  
  
 energiöversyn som Kommissionen har för avsikt att presentera  
  
 inför toppmötet våren 2007.  
  
 29.10.8 Konkurrenspolitik  
  
 Kommissionens DG Enterprise planerar ett meddelande om skogsindustrins  
  
 konkurrenskraft. Detta kommer dock att presenteras  
  
 efter att handlingsplanen för skogsbruk slutgiltigt har beslutats.37  
  
 29.10.9 Forskningspolitik  
  
 I regeringens senaste skrivelse om skogspolitiken betonades vikten  
  
 av att Sverige deltar i erfarenhetsutbyte och forskningssamarbete  
  
 inom EU och med kandidatländerna kring skogsskötselfrågor,  
  
 natur- och kulturmiljövård, skogens sociala värden, turism baserad  
  
 på natur- och kulturmiljövärden, etc.38  
  
 Regeringen konstaterade också att Sverige har verkat aktivt för  
  
 att skoglig och skogsindustriell forskning ska finnas med i EU:s  
  
 sjätte ramprogram för forskning och utveckling. Regeringen  
  
 framhöll också betydelsen av att svensk skogsrelaterad forskning  
  
 utnyttja de europeiska forskningsprogrammen och utgick ifrån att  
  
 svenska forskningsinstitut kommer att medverka i EU-forskning  
  
 med skoglig anknytning. Några större EU-finansierade forskningsprogram  
  
 beskrivs i betänkandets kapitel 34.  
  
 Nationella skogsprogram  
  
 I senare policydokument från EU som har kopplingar till skogsfrågor  
  
 nämns ofta s.k. nationella skogsprogram som ett verktyg för  
  
 att åstadkomma ett uthålligt skogbruk. I Sverige har inställningen  
  
 varit att den svenska skogspolitiken och den svenska modellen för  
  
 policyutveckling redan innehåller de element som kännetecknar ett  
  
 nationellt skogsprogram.  
  
 37 Näringsdepartementet, Rapport från mötet den 17 mars 2006, promemoria, 2006-03-24.  
  
 38 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 153  
  
 29.11 EU-medlemskapets effekter på det svenska  
  
 skogsbruket  
  
 Den svenska skogslagstiftningen har endast påverkats i mindre  
  
 utsträckning av EU-medlemskapet. Då inga EU-regler styr skogsskötseln  
  
 har endast mindre justeringar gjorts av SVL. Dessa har  
  
 gällt genetiskt modifierade organismer (GMO) och handel med  
  
 skogsodlingsmaterial.  
  
 En effekt av EU-inträdet anges dock vara att svensk skogsforskning  
  
 har ökat sin finansiering från EU. Miljömedel möjliggjorde  
  
 även Skogsvårdsorganisationens kampanj Grönare Skog.  
  
 Stöd till återbeskogning med ädla lövträd kommer också till viss del  
  
 från EU:s miljömedel. Strukturfondsmedel och medel för landsbygdsutveckling  
  
 har använts inom skogssektorn.  
  
 En effekt som vissa skogliga aktörer lyfter fram är att det  
  
 svenska EU-medlemskapet innebär bättre möjligheter att påverka  
  
 utformningen av politik som på ett eller annat sätt kan påverka den  
  
 svenska skogspolitiken eller förutsättningarna för skogsbruket.  
  
 Vissa gör även bedömningen att svenska aktörer i samverkan med  
  
 finländska och österrikiska diton har lyckats förändra synen på vad  
  
 skogsbruk är och att skog är en betydelsefull resurs för en globalt  
  
 verksam skogsindustri. Förutsättningarna att lyckas med detta har  
  
 även gynnats av den allt mer intensiva debatten om klimat- och  
  
 energifrågor på EU-nivå och skogens roll som ett medel för att  
  
 komma till rätta med dessa problem.  
  
 29.12 EU-utvidgningens effekter på svensk skogsnäring  
  
 Den 1 maj 2004 fick EU tio nya medlemsstater vilket bl.a. innebar  
  
 att EU:s skogstillgångar ökade med ca 25 %. I regeringens skrivelse  
  
 om skogspolitiken betonades vikten av ett nära samarbete med de  
  
 nya medlemsländerna som till stor del har liknande skogliga  
  
 förutsättningar som Sverige. Samtidigt konstaterade regeringen att  
  
 den största skogsarealen i närområdet även i fortsättningen  
  
 kommer att finnas utanför EU, framförallt i Ryssland. Samarbetet i  
  
 området kring Östersjön får enligt regeringens uppfattning därför  
  
 inte bara koncentreras kring EU-medlemmar i Sveriges närområde.  
  
 Det samlade intrycket av de kontakter Skogsutredningen har  
  
 haft med olika skogspolitiska aktörer är att utvidgningen hittills  
  
 endast har haft begränsad inverkan på det svenska skogsbruket. En 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 154  
  
 effekt som nämns är att skogsbruket i flera av de nya medlemsstaterna  
  
 är betydligt mindre utvecklat än i EU 15 i allmänhet och i  
  
 Sverige och Finland i synnerhet. Detta bedöms ha påverkat den  
  
 skogspolitiska debatten inom EU, men inte i någon avgörande  
  
 utsträckning. Likaså det faktum att flera av de nya medlemsstaterna  
  
 representerar ett omfattande statligt skogsbruk med rötter i det  
  
 forna östblocket bedöms ha haft viss inverkan på debatten.  
  
 Tydligare än tidigare har exempelvis röster höjts för att även  
  
 statligt ägda skogar ska kunna omfattas av EU-stöd till landsbygdsutveckling.  
  
 29.13 Annan skoglig europeisk samverkan  
  
 29.13.1 Trävarukommittén  
  
 Inom FN:s ekonomiska kommission för Europa (ECE) hanteras  
  
 skogs- och trävarufrågor i en särskild trävarukommitté.39 Kommittén  
  
 arbetar bl.a. med långsiktiga efterfrågeprognoser när det  
  
 gäller skogsindustriprodukter samt med insamling av skoglig  
  
 statistik.  
  
 29.13.2 Ministerkonferensen för skydd av Europas skogar  
  
 Sedan 1990 finns, genom Ministerkonferensen för skydd av  
  
 Europas skogar (MCPFE), ett samarbete mellan drygt 40 europeiska  
  
 länder i syfte att diskutera gemensamma problem och  
  
 möjligheter relaterade till skogsskydd och skogsbruk. Inom ramen  
  
 för detta arbete har fyra ministerkonferenser hållits. Vilka frågor  
  
 som behandlades vid dessa konferenser beskrivs närmare i betänkandets  
  
 kapitel om internationell skogspolitik (kapitel 30).  
  
 Noterbart är att det i avsaknad av gemensam skogspolitik inom  
  
 EU ofta blir MCPFE:s ställningstagande som ligger till grund för  
  
 EU:s gemensamma syn i internationella skogsfrågor.  
  
 39 Skr. 2003/04:39. 
  
 SOU 2006:81 EU och skogen  
  
 155  
  
 29.14 EU som aktör i den internationella skogspolitiken40  
  
 EU är en viktig aktör på den internationella skogspolitiska arenan.  
  
 Flera viktiga processer där EU agerar beskrivs i detta betänkandes  
  
 kapitel om internationell skogspolitik (kapitel 30). Flera av dessa  
  
 processer kan härledas till FN:s konferens om miljö och utveckling  
  
 i Rio de Janeiro 1992 (UNCED)41 och uppföljningar till denna.  
  
 Bland dessa märks bl.a. Klimatkonventionen med det därtill knutna  
  
 Kyotoprotokollet samt den globala konventionen om biologisk  
  
 mångfald (CBD).  
  
 Hur EU representeras internationellt beror på vilket politikområde  
  
 som behandlas och därmed även på vilken kompetens EU  
  
 har inom detta område. När det gäller skogsfrågorna, som inte  
  
 behandlas i fördraget, är EU:s kompetens uppdelad på många olika  
  
 politikområden, t.ex. jordbruk, miljö och handel, vilket också i viss  
  
 mån avspeglas i EU:s agerande i internationella sammanhang. Det  
  
 är exempelvis kommissionens generaldirektorat för Miljö som har  
  
 huvudansvar för arbtet inom FN:s skogsforum (UNFF). Det beror  
  
 på att UNFF anses vara en internationell miljöförhandling i likhet  
  
 med klimatförhandlingarna och förhandlingarna om biologisk  
  
 mångfald.  
  
 Om man studerar hur EU arbetar med skogsfrågor inom ramen  
  
 för FN kan man bl.a. konstatera att EU tidigare har agerat för en  
  
 global skogskonvention, eller ett juridiskt bindande instrument för  
  
 alla sorters skogar. Detta har skett trots att det råder oenighet  
  
 bland medlemsstaterna i denna fråga. Den oenighet som finns inom  
  
 EU har noterats av andra aktörer under förhandlingarna och har  
  
 vid flera tillfällen bidragit till att försvaga EU:s förhandlingsposition.  
  
 I EU:s öppningsanförande till UNFF 6 lät unionen dock  
  
 meddela att en konvention eller ett juridiskt bindande instrument  
  
 inte längre var aktuellt.  
  
 Den övergripande bilden bland övriga aktörer är att EU är en  
  
 mycket viktig aktör i de skogliga FN-processerna. Å andra sidan  
  
 anses EU vara svårt att förstå och representationen med ordförandeskapet  
  
 och EU-kommissionen upplevs som oklar. Dessutom  
  
 anses EU vara en rigid förhandlingspart med inre motsättningar.  
  
 Mycket tid går åt för intern koordinering av unionens ställningstaganden.  
  
 Till de positiva åsikterna hör att EU:s representanter  
  
 40 Avsnittet bygger på ett underlag från Green vid Utrikespolitiska institutet som  
  
 arbetar med en avhandling om EU:s agerande på den internationella skogspolitiska arenan.  
  
 41 United Nations Conference on Environment and Development. 
  
 EU och skogen SOU 2006:81  
  
 156  
  
 betraktas som mycket kunniga vad gäller skogliga frågor och att de  
  
 anses vara väl förberedda inför förhandlingarna.  
  
 29.15 Utvecklat nationellt samarbete  
  
 I december 2005 presenterade Näringsdepartementet rapporten  
  
 Skogs- och träindustrin – en del av det innovativa Sverige. Dokumentet  
  
 grundade sig på de branschsamtal som hade genomförts  
  
 mellan regeringen och företrädare för skogsnäringen. I dessa samtal  
  
 identifierades ett antal områden inom vilka samarbetet mellan  
  
 aktörerna kunde stärkas ytterligare. Bland åtgärder för global  
  
 konkurrenskraft och hållbar utveckling angavs nationellt samarbete  
  
 för arbete i EU och med internationella frågor.42  
  
 I rapporten konstaterades det att det förekommer samråd på  
  
 tjänstemannanivå där Näringsdepartementet informerar och  
  
 inhämtar synpunkter från företrädare för skogs- och träindustrin,  
  
 skogsägarna och fackföreningsrörelsen, framför allt rörande EUfrågor.  
  
 Vidare slogs det fast att dessa samråd bör utvecklas till att  
  
 omfatta fler av skogs- och träindustrins internationella frågor. En  
  
 sådan utvidgning av samråden skulle, enligt rapporten, ge regering  
  
 och myndigheter bättre underlag för att utarbeta svenska positioner  
  
 för arbetet i EU och i andra internationella fora.  
  
 I branschsamtalen identifierades även behovet av att pröva  
  
 tillsättandet av en senior internationell rådgivare, eller liknande,  
  
 med ansvar för skogssektorn. Tjänsten ansågs kunna vara värdefull  
  
 när Sverige ska företrädas i olika internationella sammanhang,  
  
 däribland inom EU.  
  
 42 Näringsdepartementet, Skogs- och träindustrin – en del av det innovativa Sverige, december  
  
 2005. 
  
 157  
  
 30 Internationell skogspolitik  
  
 30.1 Direktiven  
  
 Skogsutredningen ska beakta de förändringar av skogsnäringens  
  
 villkor som har skett de senaste tio åren. En av de faktorer som  
  
 nämns i det sammanhanget är den internationella skogspolitiken.  
  
 30.2 Inledning  
  
 Sverige är en skogsnation vars aktörer på många olika sätt påverkas  
  
 av vad som händer på den internationella arenan. Det handlar dels  
  
 om att marknaden för skogsindustriella produkter i betydande  
  
 utsträckning är global, dels om att Sverige på olika sätt deltar i  
  
 internationellt samarbete som får konsekvenser för den svenska  
  
 skogspolitiken. I det senare fallet kan det nämnas att flera globala  
  
 konventioner1 har skogliga inslag liksom även andra icke-bindande  
  
 globala överenskommelser2. Vidare berörs skogliga frågor i regionala  
  
 konventioner och annat regionalt samarbete.  
  
 I detta kapitel ges en överblick över vad som kan anses omfattas  
  
 av begreppet internationell skogspolitik och vilka konsekvenser  
  
 den internationella skogspolitiken har på den svenska skogspolitiken.  
  
 I kapitlet behandlas den del av den internationella skogs1  
  
 En konvention binder stater som väljer att ansluta sig. För att en konvention ska träda i  
  
 kraft krävs att ett visst antal länder har ratificerat den. Anslutning till en konvention görs  
  
 först genom undertecknande och sedan genom ratificering. Internationella konventioner är  
  
 inte i sig juridiskt bindande dokument. De fördragsslutande (ratificerande) parterna  
  
 förväntas arbeta in konventionsbesluten i sin nationella lagstiftning på frivillig grund samt  
  
 anpassa sin nationella politik så att syftet med konventionen kan uppnås. Det finns  
  
 emellertid, förutom internationella påtryckningar, egentligen inga bestraffningsmöjligheter  
  
 (sanktioner) om en part inte uppfyller sina åtaganden. Det står också varje part fritt att  
  
 lämna avtalet när man så önskar.  
  
 2 Dessa överenskommelser är till skillnad från konventionerna icke-legalt bindande  
  
 instrument där staterna i första hand har ett politiskt och moraliskt ansvar att uppfylla det  
  
 man kommit överens om. Å andra sidan är de praktiska skillnaderna mellan de båda  
  
 formerna inte så stora då det inte finns några straffrättsliga påföljder knutna till någondera. 
  
 Internationell skogspolitik SOU 2006:81  
  
 158  
  
 politiken som sker inom ramen för EU endast i begränsad  
  
 utsträckning. Den delen redovisas i stället mer utförligt i kapitel 29.  
  
 30.3 Något om den internationella skogspolitikens  
  
 framväxt  
  
 Begreppet internationell skogspolitik kan inte anses ha någon  
  
 allmänt vedertagen definition. Flera internationella institutioner  
  
 och processer berör dock frågor som i vid bemärkelse kan anses ha  
  
 kopplingar till skogspolitik.  
  
 Skogsfrågor har diskuterats på internationell nivå ända sedan  
  
 FN:s fackorgan för jordbruk, skogsbruk och fiske (FAO) bildades  
  
 år 1945. Under 1980-talet bidrog de ökade kunskaperna om den  
  
 snabba avskogningen i tropikerna till att intresset för internationella  
  
 skogsfrågor tilltog. Den s.k. Tropical Forestry Action Plan som  
  
 togs fram i samarbete mellan bl.a. FAO, World Resources Institute,  
  
 FN:s utvecklingsprogram (UNDP) och Världsbanken mötte emellertid  
  
 problem och skogsfrågorna fanns därför på den politiska  
  
 agendan vid planeringen inför FN:s miljö- och utvecklingskonferens  
  
 (UNCED) i Rio de Simon år 1992. 
  
 3  
  
 Riokonferensen blev sedan en viktig drivkraft bakom den  
  
 internationella skogspolitikens fortsatta utveckling. Några av de  
  
 frågor som numera är en del av den internationella skogspolitiska  
  
 debatten är illegala avverkningar, avskogning, skogsförstöring,  
  
 ökenspridning, minskad biologisk mångfald, klimatförändringar  
  
 och brist på dricksvatten.  
  
 30.3.1 UNCED och försöket att skapa en global  
  
 skogskonvention  
  
 Ett av målen i planeringen av UNCED var att tillskapa en global  
  
 skogskonvention. Det övergripande syftet med en sådan konvention  
  
 skulle vara att främja ett hållbart nyttjande av världens skogar  
  
 samt att skapa förutsättningar för ett bättre skydd av skogsmark.  
  
 Ambitionen att ta fram en sådan konvention föll dock redan på  
  
 planeringsstadiet som en följd av oenigheter mellan den  
  
 industrialiserade världen och utvecklingsländerna. De senare  
  
 3 En mer utförlig beskrivning av den internationella skogspolitikens utveckling finns att läsa i  
  
 FAO:s, State of the Worlds Forests 2005. Denna skrift kan hämtas från www.fao.org 
  
 SOU 2006:81 Internationell skogspolitik  
  
 159  
  
 uppfattade en konvention som ett sätt för västvärlden att beskära  
  
 deras suveränitet över ländernas skogstillgångar och påtvinga dem  
  
 sin uppfattning i avskogningsfrågan utan att samtidigt ge ekonomiska  
  
 resurser för ökat skydd av skog.  
  
 Även om UNCED inte utmynnade i en global skogskonvention  
  
 resulterade den i flera andra konventioner och överenskommelser.  
  
 Förutom Rio-deklarationen kan det världsomspännande handlingsprogrammet  
  
 Agenda 21 för hållbar utveckling nämnas där ett  
  
 kapitel är inriktat på just skogsfrågor och flera andra har koppling  
  
 till skogsresurser. I Rio undertecknades dessutom de för skogsbruk  
  
 betydelsefulla konventionerna om biologisk mångfald (CBD) och  
  
 om klimatförändringar (UNFCCC).  
  
 Riokonferensen resulterade också i de s.k. Skogsprinciperna som  
  
 är en uppsättning icke-bindande principer om skogar. Dessa  
  
 principer gäller för skötseln, utnyttjandet, skyddet och den hållbara  
  
 utvecklingen av skogarna. Skogsprinciperna, Agenda 21 och  
  
 nämnda konventioner behandlas närmare längre fram i detta  
  
 kapitel.  
  
 30.3.2 Rio-konferensens skogliga uppföljare4  
  
 Efter konferensen i Rio har de skogspolitiska diskussionerna på  
  
 internationell nivå fortsatt inom ramen för FN:s mellanstatliga  
  
 skogspanel (IPF) och panelens efterföljare, det mellanstatliga  
  
 skogsforumet (IFF).  
  
 IPF bildades 1995 som en fortsättning på den internationella  
  
 dialog kring skogsfrågor som initierades i Rio. Panelens uppdrag  
  
 var att uppnå enighet och formulera förslag till åtgärder för att bl.a.  
  
 motarbeta avskogning och skogsförstöring samt för att främja  
  
 skötsel, bevarande och uthållig utveckling av skogar i enlighet med  
  
 Skogsprinciperna och Agenda 21. Med utgångspunkt i IPF:s  
  
 slutrapport från 1997 beslutade FN:s generalförsamling att etablera  
  
 det mellanstatliga skogsforumet (IFF). IFF:s syfte var att underlätta  
  
 genomförandet av IPF:s ca 130 åtgärdsförslag. IFF skulle även  
  
 vara ett forum för fortsatt diskussion kring de frågor som man inte  
  
 hade kunnat lösa inom IPF.  
  
 4 Avsnittet bygger till stor del på ett underlag från Cox, doktorand vid statsvetenskapliga  
  
 institutionen, Umeå universitet som arbetar med en avhandling som har den  
  
 preliminära titeln En gemensam skogspolitik?. 
  
 Internationell skogspolitik SOU 2006:81  
  
 160  
  
 År 2000 antogs IFF:s slutsatser och förslag till åtgärder och som  
  
 en följd av detta skapades ett internationellt arrangemang för  
  
 skog. Detta arrangemang består dels av FN:s skogsforum  
  
 (UNFF), dels av en samarbetsgrupp för FN-organisationer och  
  
 andra relevanta internationella och regionala organisationer (CPF).  
  
 UNFF och det internationella arrangemanget för skog behandlas  
  
 ytterligare senare i detta kapitel.  
  
 30.4 Några globala konventioner och avtal med skoglig  
  
 anknytning5  
  
 Mycket av det internationella arbetet med skogspolitisk anknytning  
  
 grundar sig på internationella konventioner eller andra typer  
  
 av internationella överenskommelser. Några av de mest centrala  
  
 beskrivs kortfattat nedan.  
  
 30.4.1 Konventionen om biologisk mångfald (CBD)  
  
 Denna konvention öppnades för undertecknande i samband med  
  
 UNCED i Rio 1992. Konventionen har tre överordnade mål  
  
 nämligen bevarande av biologisk mångfald, uthålligt nyttjande av  
  
 biologisk mångfald samt rättvis fördelning av vinster från nyttjandet  
  
 av genetiska resurser m.m. Konventionen innebär bl.a. att  
  
 varje land har ansvar för att bevara biologisk mångfald på gen-, art och  
  
 ekosystemnivå.  
  
 Skogsfrågorna inom konventionen om biologisk mångfald  
  
 CBD har en tydlig koppling till skogsmiljöer då cirka 70 % av  
  
 världens landlevande växt- och djurarter finns i skogsekosystem.  
  
 Konventionen föreskriver bl.a. att berörda länder ska ta fram  
  
 nationella planer och strategier för bevarande av biologisk mångfald.  
  
 Dessa ska bygga på den s.k. ekosystemansatsen som är en av  
  
 konventionens grundpelare. Denna ansats inkluderar ekologiska,  
  
 ekonomiska, sociala och kulturella aspekter på ekosystemen samt  
  
 på nyttjande och bevarande av dessa ekosystem.  
  
 5 Avsnittet bygger i huvudsak på uppgifter från den av Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien  
  
 och Skogsstyrelsen gemensamt utgivna skriften Internationella konventioner,  
  
 avtal och processer med koppling till skog, 2002. 
  
 SOU 2006:81 Internationell skogspolitik  
  
 161  
  
 Det fortlöpande CBD-arbetet bygger främst på ett utvidgat och  
  
 åtgärdsinriktat arbetsprogram från år 2002. Detta dokument brukar  
  
 betraktas som ett av de mest betydelsefulla skogsdokument som  
  
 kommit fram i de internationella processerna. Arbetsprogrammet  
  
 består av tre delar:  
  
 1. Bevarande och hållbart nyttjande av biologisk mångfald i skog  
  
 samt rättvis fördelning av skogens resurser.  
  
 2. Minskning av de underliggande orsakerna till förlust av  
  
 biologisk mångfald i skog.  
  
 3. Övervakning och utvärdering av den biologiska mångfaldens  
  
 utveckling i skog över tiden.  
  
 Varje delområde innefattar såväl mål som åtgärder. Antalet åtgärder  
  
 uppgår i dagsläget till cirka 130. En teknisk expertgrupp följer och  
  
 utvärderar genomförandet av arbetsprogrammet.  
  
 Sverige och CBD  
  
 Sverige ratificerade CBD år 1993. Under processen fram till  
  
 antagandet av det utökade arbetsprogrammet år 2002 har Sverige i  
  
 förhandlingarna inom EU och som självständig röst framhållit den  
  
 svenska modellen för uthålligt skogsbruk, dvs. att bevarande och  
  
 nyttjande av biologisk mångfald är lika viktigt och att områdesskyddets  
  
 omfattningen är beroende av hur framgångsrik den  
  
 generella naturhänsynen inom skogsbruket är. Sverige har även  
  
 markerat det olämpliga i att inom konventionen ha speciella  
  
 synpunkter på certifiering av skogsbruk och de pågående processerna.  
  
 Sverige anser att dessa bör vara en fråga för marknaden.  
  
 Sverige har också lyft fram skogens kulturmiljövärden och att  
  
 människans historiska roll i skogsekosystem även kan ha inneburit  
  
 att biologisk mångfald har gynnats. En annan svensk ståndpunkt  
  
 har varit att inte se skogsbrand enbart som ett miljöproblem utan  
  
 som ett nödvändigt inslag i den naturliga dynamiken i vissa skogsekosystem.  
  
 År 1995 gav regeringen Skogsstyrelsen i uppdrag att utarbeta en  
  
 nationell aktionsplan för biologisk mångfald och uthålligt skogsbruk.  
  
 Därefter har regionala aktionsplaner tagits fram där mål och  
  
 åtgärder har brutits ner och konkretiserats för olika geografiska 
  
 Internationell skogspolitik SOU 2006:81  
  
 162  
  
 områden. Det ovan nämnda utvidgade arbetsprogrammet har även  
  
 legat till grund för arbetet med miljökvalitetsmålet Levande skogar.  
  
 Skogsstyrelsen har hanterat de skogliga CBD-frågorna. Enligt  
  
 Skogsstyrelsen har Näringsdepartementet haft begränsade möjlighet  
  
 att koordinera denna process mot skogssektorn och Skogsstyrelsen  
  
 har bl.a. mot den bakgrunden använt sitt Nationella  
  
 sektorsråd för att sprida kunskap om processen inom sektorn.  
  
 Vid det senaste s.k. partsmötet inom ramen för CBD var det på  
  
 skogsområdet främst frågor om illegal skogshantering och handel  
  
 som diskuterades samt den, enligt Skogsstyrelsens internationella  
  
 enhet, mycket känsliga frågan om genetiskt modifierade träd  
  
 (GMT).6 Flera parter krävde ett moratorium för användning av  
  
 GMT, men frågan sköts upp till nästkommande partsmöte (COP9)  
  
 i Tyskland 2008.  
  
 De skogliga frågorna inom CBD växer nu i betydelse genom att  
  
 man inom ramen för arbetsprogrammet för skog nu väntas besluta  
  
 om Smith  Targets samt arbeta vidare med att ta fram indikatorer.  
  
 Dessutom ska hela arbetsprogrammet för skog revideras vid partsmötet  
  
 i Tyskland 2008. Skogsstyrelsen ser mot den bakgrunden ett  
  
 behov av att öka myndighetens insatser i arbetet med CBD.  
  
 30.4.2 Klimatkonventionen och Kyotoprotokollet  
  
 FN:s ramkonvention om klimatförändringar antogs vid UNCED i  
  
 Rio år 1992.7 Konventionen ålägger de industrialiserade länderna  
  
 att ta ledningen i arbetet med att motverka klimatförändringar och  
  
 målet är att stabilisera utsläppen av växthusgaser på en nivå som  
  
 inte långsiktigt påverkar klimatet. I konventionen anges också att iländerna  
  
 ska vara beredda att underlätta anpassningar till klimatförändringar  
  
 i u-länderna, särskilt för de fattigaste länderna.  
  
 Klimatkonventionen innehåller inga bindande mål eller tidsramar.  
  
 Sådana återfinns i stället i det mer konkreta handlingsprogrammet  
  
 Kyotoprotokollet. Genom Kyotoprotokollet förbinder  
  
 sig länder med åtagande att begränsa nettoutsläppen av  
  
 växthusgaser. Kyotoprotokollet trädde i kraft i februari 2005 sedan  
  
 det i november 2004 hade raticifierats av Ryssland.  
  
 6 Detta möte (COP8) genomfördes i Brasilien våren 2006.  
  
 7 Konventionens officiella namn är United Nations Framework Convention on Climate  
  
 Change (UNFCCC). 
  
 SOU 2006:81 Internationell skogspolitik  
  
 163  
  
 Kyotoprotokollet och dess konsekvenser för det svenska skogsbruket  
  
 och skogsindustrin behandlas närmare i betänkandets  
  
 kapitel 7 om skog, energi och klimat.  
  
 30.4.3 Ökenkonventionen (UNCCD)  
  
 Skog bidrar till att minska sårbarheten i torra ekosystem. En av den  
  
 s.k. ökenkonventionens målsättningar är därför att skydda skog.  
  
 Trä och andra produkter från skogen är dessutom av stor socio ekonomisk  
  
 betydelse för folk som bor i dessa områden. Konventionen  
  
 har viss betydelse för det svenska biståndsarbetet.  
  
 30.4.4 Världsarvskonventionen  
  
 Världsarvskonventionens syfte är att skydda jordens mest värdefulla  
  
 kultur- och naturmiljöer mot förstörelse och förfall.8 Inriktningen  
  
 är att etablera ett effektivt system för skydd av natur- och  
  
 kulturområden och andra objekt, som anses vara av universellt  
  
 värde och som därigenom kan betraktas som ett världsarv.  
  
 Sverige anslöt sig till konventionen år 1985. Riksantikvarieämbetet  
  
 har tillsammans med Naturvårdsverket ett generellt  
  
 uppdrag från regeringen att hantera och förbereda frågor som följer  
  
 av att Sverige har ratificerat konventionen.  
  
 Ett svenskt världsarvsområde med viss skoglig anknytning är  
  
 Höga kusten. Regeringen har ansett att Sverige bör vara restriktivt  
  
 med att nominera nya världsarv.9  
  
 30.4.5 Ramsarkonventionen  
  
 Den s.k. Ramsarkonventionen syftar till att bevara våtmarker av  
  
 internationell betydelse.10 I konventionens mening innefattar  
  
 begreppet våtmarker bl.a. sumpskogar och vissa kustskogar. Sverige  
  
 8 Convention Concerning the Protection of the World Cultural and Natural Heritage. Konventionen  
  
 antogs vid Generalkonferensen för FN:s organisation för utbildning, vetenskap  
  
 och kultur (UNESCO) i Paris 1972.  
  
 9 Skr. 2001/02:171.  
  
 10 Ramsar Convention on Wetlands of International Importance Especially as Waterfowl  
  
 Habitat. Sverige undertecknade konventionen 1974. Miljödepartementet ansvarar för konventionen  
  
 inom Regeringskansliet. 
  
 Internationell skogspolitik SOU 2006:81  
  
 164  
  
 har pekat 51 s.k. Ramsarområden.11 De flesta av dessa var redan  
  
 skyddade när de upptogs på Ramsarlistan. Sverige har haft ambitionen  
  
 att utöka antalet Ramsarområden i landet vilket också har  
  
 skett.  
  
 30.4.6 Konventionen om ursprungsbefolkningar och stamfolk i  
  
 självstyrande länder (ILO Nr.169)  
  
 Konventionen syftar till att stärka ursprungsbefolkningars socioekonomiska  
  
 och kulturella rättigheter. De anslutna länderna åtar  
  
 sig att vidta åtgärder som syftar till att skydda ursprungsbefolkningars  
  
 rättigheter och till att respektera deras integritet. I  
  
 konventionen fastställs bl.a. att ursprungsbefolkningars rättigheter  
  
 till naturresurser knutna till deras mark speciellt ska säkras. Detta  
  
 inkluderar också rätt att delta i brukande, skötsel och bevarande av  
  
 dessa resurser.  
  
 Sverige har ännu inte undertecknat och ratificerat konventionen.  
  
 Ett skäl till detta är de åtgärder som måste vidtas för att klargöra  
  
 frågan om samernas rättigheter till mark. Utredningen om ILOkonvention  
  
 nr 169 gjorde bedömningen att för att Sverige ska  
  
 uppfylla minimikraven om en starkt skyddad rätt till nyttjande och  
  
 besittning av marken, så måste samerna få möjlighet att i förväg  
  
 yttra sig över åtgärder, som kan innebära mer än ringa intrång i  
  
 renskötselrätten och en rätt att få sådana åtgärder prövade av en  
  
 opartisk instans med kunskaper om renskötseln och dess behov av  
  
 mark.12 Vidare måste den mark som samerna enligt konventionen  
  
 har rättigheter till identifieras.  
  
 Av den anledningen tillsatte regeringen i januari 2002 en kommission  
  
 med uppdrag att utreda omfattningen av den mark där  
  
 renskötselrätt föreligger.13 Denna s.k. Gränsdragningskommission  
  
 överlämnade sitt betänkande till regeringen i februari 2006.14  
  
 Därtill tillsatte regeringen i april 2003 en särskild utredare med  
  
 uppdrag klarlägga grunderna för och omfattningen av samebymedlemmars  
  
 och markägares rätt till jakt och fiske inom lappmarkerna  
  
 och renbetesfjällen (Jakt- och fiskerättsutredningen). Utredningen  
  
 11 www.naturvardsverket.se (2006-08-28).  
  
 12 SOU 1999:25.  
  
 13 Dir. 2002:7 och dir. 2004:141.  
  
 14 SOU 2006:14. 
  
 SOU 2006:81 Internationell skogspolitik  
  
 165  
  
 överlämnade sitt slutbetänkande till jordbruksministern i januari  
  
 2006. 
  
 15  
  
 Jordbruksdepartementet har skickat såväl Gränsdragningskommissionens  
  
 som Jakt- och fiskerättsutredningens betänkanden på  
  
 remiss. Remisstiden går ut i november 2006.  
  
 30.4.7 Internationellt avtal om tropiskt timmer (ITTA)  
  
 ITTA är en handelsöverenskommelse från 1983 som syftar till att  
  
 främja utveckling och handel med tropiskt timmer från uthålligt  
  
 brukade skogar. I januari 2006 beslutades om ett nytt avtal som  
  
 jämställer de traditionella handelsmotiven med uthålligt brukande  
  
 av den tropiska skogen inklusive illegalitet och miljötjänster.  
  
 ITTO är en råvaruorganisation som samlar länder som producerar  
  
 respektive konsumerar tropiskt timmer. Sverige deltar i  
  
 ITTO:s två reguljära möten om året. Regeringen har i regleringsbrevet  
  
 ålagt Skogsstyrelsen att sköta ITTA-processen. Skogsstyrelsen  
  
 bemannar därför ITTO:s rådsmöten, ITTA-förhandlingarna  
  
 i Genève samt dess EU-förberedelser i Bryssel.  
  
 Inom ramen för ITTO arbetar Sverige för att främja hållbart  
  
 tropiskt skogsbruk och handel med dess produkter, öka organisationens  
  
 samarbete med andra organisationer, effektivisera organisationen  
  
 och öka deltagandet från det civila samhället.  
  
 30.4.8 Konvention för reglering av handeln med  
  
 utrotningshotade vilda djur och växter (CITES)  
  
 Syftet med CITES är att skydda vissa utrotningshotade växt- och  
  
 djurarter från överexploatering ur handelssynpunkt.16 Detta görs  
  
 genom reglering av den internationella handeln via ett system av  
  
 tillstånd för import och export. Ett stort antal av de arter som listas  
  
 inom CITES lever i skogen.  
  
 Sverige omfattas av EU:s CITES-förordningar från 1997. EU:s  
  
 implementering av Tanner innebär att skydd av vilda djur och  
  
 växter ska säkerställas genom kontroll av handeln med dem.  
  
 Kontrollen bygger på utfärdande av intyg vid handel inom EU och  
  
 genom tillstånd vid handel med tredje land.  
  
 15 SOU 2005:116.  
  
 16 Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora. Sverige  
  
 ratificerade konventionen 1974. 
  
 Internationell skogspolitik SOU 2006:81  
  
 166  
  
 30.5 Andra globala överenskommelser och processer17  
  
 30.5.1 Agenda 21  
  
 Agenda 21 är ett icke legalt bindande handlingsprogram för globalt  
  
 samarbete kring uthållig utveckling som antogs vid FN:s konferens  
  
 om miljö och utveckling i Rio 1992.  
  
 I Agenda 21:s elfte kapitel behandlas skogsfrågor. Där återfinns  
  
 bl.a. fyra programområden. Det första området avser att stödja  
  
 mångbrukstanken i alla typer av skogar. Det andra programområdet  
  
 syftar till att förbättra skydd, uthålligt brukande och  
  
 bevarande av alla typer av skogar genom rehabilitering och återbeskogning.  
  
 Inom det tredje programområdet är inriktningen att  
  
 främja ett effektivt nyttjande och värdering för att återställa det  
  
 fulla värdet av skogens tjänster. Avslutningsvis finns ett fjärde  
  
 programområde som gäller etablerande och förstärkande av planering,  
  
 skogsuppskattning och systematisk övervakning.  
  
 30.5.2 Skogsprinciperna  
  
 Som redan har nämnts antogs de s.k. Skogsprinciperna vid FN:s  
  
 konferens i Rio om miljö och utveckling 1992. De icke-bindande  
  
 Skogsprinciperna kan sägas ha blivit resultatet av att man inte  
  
 lyckades enas kring en skogskonvention. Principerna är övergripande  
  
 till sin karaktär och tillämpbara på alla typer av skogar. De  
  
 slår fast att skogsfrågor måste behandlas i ett holistiskt perspektiv.  
  
 Skogsprinciperna utgör tillsammans med kapitel 11 i Agenda 21  
  
 en grund för diskussionerna inom FN:s skogsforum (UNFF).  
  
 30.5.3 UNFF och Det internationella arrangemanget för skog  
  
 Som redan har nämnts tillskapades ett internationellt arrangemang  
  
 för skog i oktober 2000. Detta består dels av FN:s skogsforum  
  
 (UNFF), dels av en samarbetsgrupp för FN-organisationer  
  
 och andra relevanta internationella och regionala organisationer  
  
 (CPF).18 Syftet med arrangemanget är att stödja skötsel, bevarande  
  
 17 Även detta avsnitt bygger i huvudsak på uppgifter från den av Kungliga Skogs- och  
  
 Lantbruksakademien och Skogsstyrelsen gemensamt utgivna skriften Internationella  
  
 konventioner, avtal och processer med koppling till skog, 2002.  
  
 18 Förkortningarna står för United Nations Forum on Forest respektive Collaborative  
  
 Partnership on Forest. 
  
 SOU 2006:81 Internationell skogspolitik  
  
 167  
  
 och uthålligt utveckling av alla typer av skogar och att stärka  
  
 långsiktiga politiska åtaganden i den riktningen.  
  
 Vid UNFF:s första session i juni 2001 (UNFF1) beslutades om  
  
 ett flerårsprogram som sträckte sig fram till 2005 samt om en  
  
 aktionsplan. Det allmänna diskussionsklimatet var kärvt och stora  
  
 skogsländer upplevdes föga intresserade av att ens försöka nå  
  
 kompromisser. Resultatet av detta blev att en betydande mängd  
  
 viktiga frågor ska behandlas på varje session.  
  
 Skogsforumets andra session (UNFF2) hölls i New York i mars  
  
 2002. Infekterad stämning kring finansiering och motstånd från  
  
 bl.a. Brasilien och USA i frågan om en skogskonvention bidrog till  
  
 att en kompromiss aldrig kunde nås. UNFF har därefter fortsatt  
  
 med ett möte per år.  
  
 Mötet år 2005 (UNFF5) slutade i sammanbrott då man inte  
  
 kunde enas om en ministerdeklaration eller hur det internationella  
  
 arrangemanget skulle gå vidare. Huvudförklaringen till detta var  
  
 djupa motsättningar kring frågan om en global skogskonvention.  
  
 Sessionens mest konkreta utfall var en överenskommelse om att  
  
 hålla ett nytt möte år 2006.19  
  
 Vid UNFF6 kom man efter hårda förhandlingar fram till att ett  
  
 frivilligt instrument skulle skapas och att ett arbetsprogram fram  
  
 till 2015 ska tas fram vid UNFF7 år 2007. Denna utdragna process  
  
 har gjort att vissa länder, även inom EU, anser att en lösning i  
  
 stället bör sökas utanför UNFF:s ram.  
  
 Vad innebär UNFF för Sverige?  
  
 IPF/IFF:s förslag till åtgärder som bl.a. ligger till grund för  
  
 UNFF:s arbete är allmänt hållna texter av kompromisskaraktär.  
  
 När det gäller de stora frågorna om avskogning, uthålligt skogsbruk,  
  
 förankrad skogspolitik, demokratiska beslutsprocesser m.m.  
  
 har de inte haft någon nämnvärd betydelse för svenskt skogbruk.  
  
 På ett mer idémässigt plan kan dock den diskussion om hållbar  
  
 utveckling m.m. som kom till uttryck vid FN:s Rio-konferens, i  
  
 dess olika överenskommelser, och som bl.a. UNFF är en följd av,  
  
 anses ha haft betydelse för utformningen av svensk skogs- och  
  
 miljöpolitik.  
  
 19 Good, Rhodes, Floyd is the United Nations Forum on Forests going?, International  
  
 Forestry Review, Vol 7(4), 2005. 
  
 Internationell skogspolitik SOU 2006:81  
  
 168  
  
 Inom UNFF har Sverige hävdat FN-perspektivet och betonat  
  
 det olämpliga i att etablera parallella strukturer till FAO:s  
  
 skogsavdelning. Sverige har även ifrågasatt sådana initiativ som har  
  
 syftat till att bryta ut skogsfrågan från FN till förmån för  
  
 överenskommelser mellan likasinnade länder. Sverige har därvidlag  
  
 sett förhandlingar utan de stora tropiska skogsländerna som ett  
  
 sämre alternativ.  
  
 Skogsstyrelsen har sedan UNFF:s tillkomst kompletterat  
  
 Näringsdepartementet som har haft begränsade möjligheter att  
  
 bemanna förhandlingarna eftersom de ofta sker i flera olika  
  
 arbetsgrupper. Vid UNFF-relaterade möten mellan sessionerna har  
  
 Skogsstyrelsen på Näringsdepartementets uppdrag vid flera tillfällen  
  
 ensamt representerat Sverige.  
  
 30.6 Regionala konventioner och processer  
  
 30.6.1 Konventionen för skydd av europeiska vilda djur och  
  
 växter samt deras naturliga miljö  Bernkonventionen20  
  
 Konventionen syftar till bevarandet av växt- och djurarter och  
  
 deras livsmiljöer i Europa. Ett antal arter har upptagits på listor  
  
 över speciellt skyddsvärda arter. De länder som har ratificerat  
  
 konventionen åtar sig ett särskilt ansvar för att skydda dessa arter. I  
  
 Sverige arbetar man efter den s.k. Rödlistan som uppdateras av  
  
 Artdatabanken vart 57 år.  
  
 Bernkonventionen har legat till grund för EU:s art- och  
  
 habitatdirektiv. Direktivet anses numera vara mer bindande för  
  
 EU:s medlemsstater än själva konventionen. En grundpelare i  
  
 direktivet är att medlemsstaterna ska skydda områden i ett  
  
 gemensamt nätverk; Natura 2000. I Sverige har nära 4 100 områden  
  
 valts ut till Natura 2000-nätverket.21 Majoriteten av dessa har redan  
  
 någon form av skydd.  
  
 20 Convention on the Conservation of European Wildlife and Natural Habitat.  
  
 21 www.naturvardsverket.se (2006-08-28). 
  
 SOU 2006:81 Internationell skogspolitik  
  
 169  
  
 30.6.2 Ministerkonferensen för skydd av Europas skogar  
  
 Ministerkonferensen för skydd av Europas skogar (MCPFE) är en  
  
 pågående process för samarbete mellan drygt 40 europeiska  
  
 länder.22 Inom ramen för MCPFE är syftet att föra diskussioner  
  
 om gemensamma problem och möjligheter relaterade till skog och  
  
 skogsbruk. Processen består av ett antal konferenser på ministernivå  
  
 och av mekanismer för uppföljning Skogsstyrelsen bistår  
  
 Näringsdepartementet vid alla typer av möten inom MCPFEprocessen.  
  
 Vid rena expertmöten representerar Skogsstyrelsen  
  
 ensamt Sverige.  
  
 Vid den första MCPFE-konferensen i Strasbourg 1990 antogs en  
  
 generell deklaration och ett antal resolutioner rörande åtgärder.  
  
 Bland dessa åtgärder kan nämnas ett europeiskt nätverk av  
  
 permanenta provytor för övervakning av skogsekosystemen, bevarande  
  
 av skogsgenetiska resurser samt ett europeiskt nätverk för  
  
 forskning kring skogsekosystem.  
  
 Vid den andra ministerkonferensen i Helsingfors år 1993 lades  
  
 särskild tyngdpunkt vid bevarande av biologisk mångfald och vid  
  
 samarbete med länderna i Östeuropa. Resolutioner antogs med  
  
 generella riktlinjer för uthålligt skogsbruk i Europa och för  
  
 bevarande av biologisk mångfald i Europas skogar. Vidare antogs  
  
 en resolution om strategier för en långsiktig anpassning av Europas  
  
 skogar till klimatförändringar. Man kom även överens om en  
  
 gemensam definition av uthålligt skogsbruk för europeiska  
  
 förhållanden med följande lydelse: Med uthålligt skogsbruk menas  
  
 förvaltning och nyttjande av skog och skogsmark på ett sådant sätt, och  
  
 i en sådan takt att dess biologiska mångfald, produktivitet, föryngringskapacitet 
  
 , vitalitet och förmåga att både nu och i framtiden fylla  
  
 viktiga ekologiska, ekonomiska och sociala funktioner på lokal,  
  
 nationell och global nivå bevaras, utan att andra ekosystem skadas.  
  
 Vid den tredje ministerkonferensen i Lissabon var ett mål att  
  
 lyfta upp betydelsen av socio-ekonomiska aspekter på uthålligt  
  
 skogsbruk på den politiska agendan. I april 2003 hölls den fjärde  
  
 ministerkonferensen i Wien där en ministerdeklaration och fem  
  
 resolutioner antogs. Konferensen fokuserade på skyddet av den  
  
 biologiska mångfalden, ökad kännedom om värdet av skogens olika  
  
 produkter och tjänster och uppmuntran till marknadsföring av  
  
 dessa produkter och tjänster. Vidare framhölls vikten av att  
  
 förtydliga kulturvärdenas betydelse för skogen och skogsbruket.  
  
 22 The Ministerial Conference for Protection of Forests in Europe. 
  
 Internationell skogspolitik SOU 2006:81  
  
 170  
  
 Även behovet av ökad förståelse och samarbete mellan skogssektorn  
  
 och andra sektorer i samhället lyftes fram.  
  
 Nästa ministerkonferens inom MCPFE kommer troligen att  
  
 hållas hösten 2007 i Warszawa. Inför det mötet har Sverige bl.a.  
  
 tryckt på behovet av bättre kunskaper om ökad bioenergianvändning  
  
 med skogen som resursbas. Dessutom har Sverige framhållit  
  
 skogens sociala värden, bl.a. när det gäller skogens roll för  
  
 folkhälsan.  
  
 MCPFE:s roll i förhållande till skogspolitiska överväganden på  
  
 EU-nivå behandlas närmare i betänkandets kapitel 29.  
  
 30.6.3 Baltic 21  
  
 Baltic 21 bildades 1996 och är ett nätverk mellan stater, EU och  
  
 organisationer som arbetar för att skapa en regional Agenda 21 för  
  
 hållbar utveckling inom Östersjöregionen.23 Arbetet syftar till att  
  
 skapa förutsättningar för multilaterala projekt och att definiera  
  
 lämpliga ämnesområden för nationella och internationella finansiärer.  
  
 För Sveriges del är arbetet inom Baltic 21 viktigt bl.a. av det  
  
 skälet att det importeras betydande mängder virke från de baltiska  
  
 länderna och från nordvästra Ryssland.  
  
 Skogsstyrelsen har på uppdrag av Näringsdepartementet haft en  
  
 ledande roll inom det svensk-lettiska ordförandeskapet för skogssektorn.  
  
 I uppdraget ingår att via projektverksamhet verka för en  
  
 miljövänlig och hållbar utveckling av skogsbruket i Östersjöregionen.  
  
 Under ordförandeskapet har Baltic 21:s skogssektor  
  
 antagit ett handlingsprogram för perioden 2005-2008. Handlingsprogrammet  
  
 identifierar prioriterade områden för samarbete.  
  
 Här kan det även nämnas att Skogsstyrelsen representerade  
  
 Sverige i CSO8-NB8 under år 2005. Organet bildades 2003 och har  
  
 i uppgift att identifiera prioriterade områden för nordiskt baltiskt  
  
 samarbete inom skogsområdet. Dessa möten anordnas ofta i  
  
 anslutning till Baltic 21 för att dra nytta av synergier mellan de två  
  
 processerna.  
  
 23 De i nätverket ingående staterna (Danmark, Estland, Finland, Tyskland, Island, Lettland,  
  
 Litauen, Norge, Polen, Ryssland och Sverige) bildar det mellanstatliga samarbetsorganet  
  
 Council of the Baltic Sea States (CBSS). 
  
 SOU 2006:81 Internationell skogspolitik  
  
 171  
  
 30.6.4 Barentssamarbetet  
  
 Barentsrådet bildades 1993 i syfte att främja det regionala samarbetet  
  
 i de nordligaste delarna av Sverige, Norge, Finland och  
  
 nordvästra Ryssland.  
  
 Hösten 1999 arrangerade Barentsrådet ett stort internationellt  
  
 expertmöte på temat Uthålligt skogsbruk i Barentsregionen. Mötet  
  
 och dess rapport bidrog till att skogsfrågorna kunde lyftas in i EU:s  
  
 handlingsplan för den s.k. Nordliga Dimensionen (de norra delarna  
  
 av EU).  
  
 Våren 2000 tillsatte Barentsrådet en skoglig arbetsgrupp (Forest  
  
 Sector Task Force) bestående av skogs- och miljöexperter. Denna  
  
 grupp hade bl.a. som uppgift att utarbeta förslag till fortsatt samarbete  
  
 kring skogsfrågor i Barentsområdet. Skogsstyrelsen representerar  
  
 Sverige i arbetsgruppen, i vilkens uppdrag bl.a. genomförandet  
  
 av EU:s handlingsplan för den s.k. Nordliga Dimensionen  
  
 ingår. I detta arbete är utveckling av modellskogskonceptet ett  
  
 centralt inslag, och Sverige deltar med Smith Forest  
  
 vars syfte är att finna lösningar för att integrera same- och skogsägarintressen 
  
 .  
  
 Enligt uppgift från Skogsstyrelsen har Sverige, beroende på  
  
 begränsade resurser, emellertid hållit en låg profil i samarbetet  
  
 under de senaste åren. Skogsstyrelsen deltar med en representant i  
  
 arbetsgruppen.  
  
 30.6.5 Norden – Nordiska ministerrådet  
  
 Det nordiska samarbetet sker under Nordiska Ministerrådets  
  
 (NMR) gemensamma ministerråd för fiskeri, jordbruk, livsmedel  
  
 och skogsbruk. Ett av Nordiska Ministerrådets äldsta organ är  
  
 Nordiska skogsbrukets frö och plantråd. Sverige har haft ordförandeskap  
  
 samt ansvarat för sekretariatsfunktion för detta organ  
  
 under perioden 20032006.  
  
 Skogsstyrelsen representerar Sverige i SamNordisk Skogforskning  
  
 (SNS). SNS är ett samarbetsorgan som finansieras av nordiska  
  
 medel via Nordiska Ministerrådet vars överordnade målsättning är  
  
 att främja forskning om skogens olika funktioner i ett hållbart  
  
 skogbruk, samt att ge råd till Nordiska Ministerrådet i frågor  
  
 angående skog och skogsforskning. Skogsstyrelsen har under  
  
 senare år även deltagit i ett par större projekt inom ramen för 
  
 Internationell skogspolitik SOU 2006:81  
  
 172  
  
 Nordiska Ministerrådets handlingsprogram, som exempelvis ett på  
  
 temat Naturvård i skogen och ett som handlade om lokalt  
  
 deltagande.  
  
 30.7 Skogsstyrelsens internationella arbete24  
  
 Som redan har framgått ovan representerar Skogsstyrelsen de  
  
 svenska intressena i flera internationella skogliga sammanhang. Av  
  
 myndighetens instruktion framgår det bl.a. att Skogsstyrelsen ska  
  
 verka för aktivt svenskt deltagande i internationellt skogssamarbete  
  
 och medverka i internationell rapportering.25  
  
 I Skogsstyrelsens senaste regleringsbrev anges det att Skogsstyrelsen  
  
 inom sitt ansvarsområde och i samverkan med Regeringskansliet  
  
 ska ansvara för bevakning i EU-arbetet och övrigt  
  
 internationellt arbete.26 Under rubriken uppdrag i regleringsbrevet  
  
 slås det fast att Skogsstyrelsen under ska 2006 representera Sverige  
  
 i det all-europeiska skogssamarbetet (MCPFE), skogssektorn inom  
  
 Baltic 21 och Barentssamarbetet, samt arbetet i Food and Agricultural  
  
 Organization of the United Nations (FAO) och Economic  
  
 Commission for Europe (ECE). Vidare ska Skogsstyrelsen bistå  
  
 Regeringskansliet, inklusive representera Sverige på relevanta  
  
 möten, i arbetet med råvaruavtalet för tropiskt timmer International  
  
 Tropical Timber Organisation (ITTO). Därutöver har Skogsstyrelsen  
  
 som uppgift att aktivt bidra till Sveriges politik för global  
  
 utveckling (se vidare kapitel 31 i detta betänkande).  
  
 Några ytterligare institutioner och processer som Skogsstyrelsen  
  
 deltar eller bevakar och som inte redan har nämnts ovan är:  
  
  FAO:s Committee on Forestry (COFO). Arbetet i den svenska  
  
 FAO-kommittén hanteras också av Skogsstyrelsen. Myndigheten  
  
 anser att FAO är det mest lämpade normativa organet  
  
 för skog och därför hanteras deras verksamhet kring definitioner  
  
 med stort intresse från myndighetens sida. Detta bl.a.  
  
 mot bakgrund av att myndigheten normalt blir rapporteringsansvarig  
  
 för de uppgifter som efterfrågas.  
  
 24 Redovisningen bygger delvis på en promemoria upprättad vid Skogsstyrelsen och daterad  
  
 2006-03-03.  
  
 25 SFS 2005:1160.  
  
 26 Näringsdepartementet, Regleringsbrev för budgetåret 2006 avseende Skogsstyrelsen inom  
  
 utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar, 2005-12-20. 
  
 SOU 2006:81 Internationell skogspolitik  
  
 173  
  
  ENA-FLEG (Europe and North Asia Forest Law Enforcement  
  
 and Governance). Är en process som drivs av Världsbanken.  
  
 Ett ministermöte ägde rum i St. Petersburg i november 2005.  
  
 Skogsstyrelsen ingår i den internationella styrgruppen för  
  
 uppföljning av den ministerdeklaration och den handlingsplan  
  
 som beslutades i St. Petersburg.  
  
  EUFORGEN  Är en process som är ett resultat av MCPFE:s  
  
 ministerdeklarationer. Den samordnar skogligt genbevarande.  
  
 30.8 Politik för globalt utvecklingssamarbete (PGU)  
  
 Flera av de ovan nämnda internationella processerna har  
  
 handlingsplaner som innehåller biståndskomponenter. Inom ramen  
  
 för Sveriges politik för globalt utvecklingssamarbete bistår Skogsstyrelsen  
  
 Sida i både rådgivar- och utförandefunktioner. PGU  
  
 behandlas närmare i kapitel 31 i detta betänkande.  
  
 30.9 Nationellt samarbete med internationella frågor  
  
 I detta betänkandes kapitel 29 om EU och skogen redovisades att  
  
 Näringsdepartementet i rapporten Skogs- och träindustrin – en  
  
 del av det innovativa Sverige angav nationellt samarbete för arbete  
  
 i EU och med internationella frågor bland viktiga åtgärder för  
  
 global konkurrenskraft och hållbar utveckling.27 Vidare förordades  
  
 en utvidgning av de samråd som finns mellan företrädare för skogs och  
  
 träindustrin, skogsägarna och fackföreningsrörelsen till att  
  
 omfatta fler av skogs- och träindustrins internationella frågor.  
  
 I strategirapporten identifierades även behovet av att pröva  
  
 tillsättandet av en erfaren internationell rådgivare, eller liknande,  
  
 med ansvar för skogssektorn (här avses skogsbruk och skogs- och  
  
 träindustri).  
  
 27 Näringsdepartementet, Skogs- och träindustrin – en del av det innovativa Sverige, december  
  
 2005. 
  
 175  
  
 31 Skog och global utvecklingspolitik  
  
 31.1 Direktiven  
  
 Skogsutredningen ska beakta riksdagens beslut om Sveriges politik  
  
 för global utveckling.  
  
 31.2 Sveriges politik för global utveckling och bistånd  
  
 I december 2003 fattade riksdagen beslut om en svensk politik för  
  
 global utveckling baserad på regeringens förslag i propositionen  
  
 Gemensamt ansvar: Sveriges politik för global utveckling.1 En av  
  
 grunderna i politiken är att alla politikområden har ett gemensamt  
  
 övergripande mål att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling.  
  
 En annan grund för riksdagens beslut var FN:s s.k. Millenniedeklaration  
  
 från september år 2000. I denna slås det bl.a. fast att  
  
 undertecknarna ska intensifiera sina kollektiva ansträngningar för  
  
 hushållning, skydd och hållbar utveckling av alla typer av skogar.  
  
 Vidare åtog sig undertecknarna att verka för fullständig implementering  
  
 av konventionen om biologisk mångfald.  
  
 I den proposition som låg till grund för riksdagsbeslutet framhöll  
  
 regeringen att ett hållbart nyttjande av miljö och naturresurser  
  
 är en av förutsättningarna för en långsiktigt framgångsrik global  
  
 utveckling. Regeringen konstaterade att fattigdom uppstår och  
  
 vidmakthålls när miljöförstöring undergräver människors försörjningsmöjligheter  
  
 och hälsa. Landsbygdens fattiga drabbas särskilt  
  
 hårt när ekosystemen utarmas genom exempelvis skogsskövling.  
  
 En av de största utmaningarna i strävan att uppnå en hållbar global  
  
 utveckling anges därför vara att bryta sambandet mellan ekonomisk  
  
 tillväxt och negativ påverkan på miljö, naturresurser och människors  
  
 hälsa.  
  
 1 Prop. 2002/03:122, bet. 2003/04:UU3. 
  
 Skog och global utvecklingspolitik SOU 2006:81  
  
 176  
  
 Sveriges politik för global utveckling innebär också att miljömässig  
  
 hållbarhet bör beaktas i tillväxt- och utvecklingsstrategier,  
  
 såväl nationellt som internationellt. Vidare bör svenskt näringsliv  
  
 stimuleras att utveckla produkter och tjänster som kan bidra till ett  
  
 ökat utbud av sådana globala nyttigheter som är centrala för  
  
 fattigdomsbekämpning.  
  
 Noterbart i sammanhanget är att den kommitté som hade  
  
 utarbetat underlaget till regeringens proposition (GLOBKOM)  
  
 hade föreslagit att de svenska satsningarna inledningsvis skulle  
  
 koncentreras till ett urval av globala nyttigheter däribland en hållbar  
  
 hantering av världens klimat och skogar.2  
  
 31.3 Regeringens skrivelser om politik för global  
  
 utveckling  
  
 Regeringen redovisar årligen sina åtgärder inom ramen för den  
  
 globala utvecklingspolitiken i en skrivelse till Riksdagen. I den  
  
 skrivelse som kom 2005 betonades ånyo att hållbart nyttjande av  
  
 naturresurser och omsorg om miljön är centrala förutsättningar för  
  
 global utveckling.3 Av skrivelsen framgick det också att Sverige  
  
 internationellt har valt att fokusera på Johnson utveckling.  
  
 31.3.1 Klimat- och energipolitik  
  
 Regeringen konstaterade att de fattigaste länderna och de fattigaste  
  
 människorna drabbas hårdast av klimatförändringarnas effekter.  
  
 Ett mål för de svenska insatserna på detta område är, enligt  
  
 regeringen, därför att vara pådrivande internationellt när det gäller  
  
 att miljöanpassa och effektivisera energisystemen och att vara ett  
  
 föregångsland i det globala klimatarbetet. Vidare angavs Sverige ge  
  
 hög prioritet åt att genomföra sina internationella åtaganden och  
  
 att nå det nationella målet om minskning av växthusgaserna med  
  
 fyra procent till 2008-2012. Därutöver verkar Sverige för att det  
  
 europeiska utsläppshandelssystemet och Kyotoprotokollets flexibla  
  
 mekanismer utvecklas och används på ett sätt som främjar hållbar  
  
 utveckling i utvecklingsländerna.  
  
 2 SOU 2001:96.  
  
 3 Skr. 2004/05:161. 
  
 SOU 2006:81 Skog och global utvecklingspolitik  
  
 177  
  
 Ett annat mål är, enligt regeringen, att bidra till kapacitetsuppbyggnad  
  
 i utvecklingsländer för att främja klimathänsyn i nationella  
  
 beslutsprocesser, väl fungerande energimarknader, deltagande  
  
 i de internationella institutionerna och utveckling av alternativa  
  
 energikällor.  
  
 31.3.2 Biologisk mångfald  
  
 I skrivelsen konstaterar regeringen att av världens cirka 1,3  
  
 miljarder extremt fattiga människor som bor på landsbygden och  
  
 längs kusterna, i mycket stor omfattning är beroende av den lokala  
  
 biologiska mångfalden och ekosystemens tjänster. Av skrivelsen  
  
 framgår det också att ett mål för de svenska insatserna är att bidra  
  
 till utvecklingsländernas kapacitet att skydda den biologiska mångfalden  
  
 och att hållbart nyttja naturresurser.  
  
 I den skrivelse om politiken för global utveckling som regeringen  
  
 överlämnade till riksdagen våren 20064 konstaterades det  
  
 bl.a. att den svenska strategin för hållbar utveckling har reviderats  
  
 och överlämnats till riksdagen i mars 2006.5 Det anges vidare att ett  
  
 globalt perspektiv är integrerat i relevanta delar av den strategin.  
  
 När det gäller målet om en omställning till ett hållbart samhälle  
  
 konstaterade regeringen att Sverige arbetar för att internationellt  
  
 förbättra skogsförvaltningen i syfte att minska olaglig avverkning  
  
 och handel med olagligt avverkat virke. Samarbetet med andra  
  
 länder sker bl.a. inom det europeisk-asiatiska skogssamarbetet6 och  
  
 genom partnerskapsavtal med stora virkesproducenter som exporterar  
  
 till EU.  
  
 Vidare konstaterades det att Sverige inom FAO har verkat för  
  
 att en resolution om att fortsätta det internationella skogssamarbetet  
  
 med FN:s skogsforum och det internationella partnerskapet  
  
 för skog till 2015 (se vidare kapitel 30 i detta betänkande).  
  
 I skrivelsen angav regeringen vidare att Sverige verkar för att  
  
 utvecklingsländer ska kunna konkurrera på lika villkor, ha möjlighet  
  
 att utnyttja komparativa fördelar och skapa miljömässigt,  
  
 ekonomiskt och socialt hållbar utveckling och sysselsättning på  
  
 landsbygden och inom de areella näringarna. Regeringen konstaterade  
  
 också att landsbygdsutveckling i fattiga länder prioriteras  
  
 4 Skr. 2005/06:204.  
  
 5 Skr. 2005/06:126.  
  
 6 Europe and North Asia Forest Law Enforcement, Governance and Trade, ENA-FLEGT. 
  
 Skog och global utvecklingspolitik SOU 2006:81  
  
 178  
  
 högt och den arbetar bl.a. för att den utvecklingspolitiska vikten av  
  
 ett miljömässigt hållbart skogsbruk ska framhållas.  
  
 Under rubriken inriktning på det framtida arbetet konstaterade  
  
 regeringen att ytterligare kunskaper behövs när det gäller  
  
 sambandet mellan klimat, energi och utveckling. Det handlar om  
  
 energiförsörjning i fattigare länder på kort och lång sikt, om hälsopåverkan  
  
 av klimatförändringarna, liksom om effekter av dessa på  
  
 bl.a. jord- och skogsbruk.  
  
 31.4 Miljömålspropositionen och den globala  
  
 utvecklingspolitiken  
  
 Även i regeringens miljömålsproposition från 2005 konstaterades  
  
 det att många globala miljöhot drabbar de fattigaste människorna  
  
 hårdast.7 Regeringen betonade att miljöpolitiken därför är en viktig  
  
 del av politiken för en rättvis hållbar global utveckling. De  
  
 sakfrågor som regeringen ämnar prioritera inom det fattigdomsrelaterade  
  
 miljösamarbetet under de kommande åren är klimat,  
  
 biologisk mångfald och kemikalier.  
  
 Mot den bakgrunden angav regeringen att klimatsamarbete är en  
  
 viktig del i det svenska utvecklingssamarbetet. Bidrag till förnyelsebar  
  
 energi är, enligt regeringen därför en central åtgärd både för  
  
 klimatmålet och för att uppnå flera andra biståndsmål.  
  
 31.5 Sidas skogligt inriktade biståndsarbete  
  
 Det svenska biståndsorganet Sida verkar för ett mer uthålligt  
  
 nyttjande av världens skogsresurser så att skogens potential att  
  
 kunna bidra till en reducering av fattigdomen i världen kan tas till  
  
 vara samtidigt som de avgörande miljövärdena kan bibehållas och  
  
 utvecklas. Utvecklingen av ett hållbart skogsbruk ingår ofta som en  
  
 del i breda biståndsinsatser där skogsbruket ses som en del i  
  
 utvecklingen av landsbygd och regioner.  
  
 År 1999 tog Sida fram ett policydokument om hållbart  
  
 skogsbruk.8 Detta har emellertid inte reviderats sedan dess och är  
  
 därför inte aktuellt i alla avseenden. På Sidas hemsida kan man dock  
  
 läsa att över 90 % av de människor som lever i extrem fattigdom är  
  
 7 Prop. 2004/05:150.  
  
 8 Sida, Avdelningen för naturresurser och miljö, Hållbart skogsbruk – Sammanfattning av  
  
 Sidas erfarenheter och prioriteringar inom skogssektorn, maj 1999. 
  
 SOU 2006:81 Skog och global utvecklingspolitik  
  
 179  
  
 beroende av skogen för sin överlevnad.9 Sida konstaterar att  
  
 skogarnas betydelse för lokala, regionala och globala miljövärden  
  
 knappast kan överskattas och att skogsresursernas roll för  
  
 ekonomisk utveckling har mycket stor potential. Att motverka  
  
 skogsförstöring är mot den bakgrunden en viktig uppgift för Sida.  
  
 Sida anser att skogsresurserna genom ett långsiktigt och uthålligt  
  
 brukande kan bidra till ekonomisk utveckling och att detta kan ske  
  
 i kombination med att miljövärden kan bibehållas och utvecklas.  
  
 Sida framhåller att utvecklingen av hållbart skogsbruk förutsätter  
  
 samverkan mellan många olika typer av aktörer på olika nivåer  
  
 eftersom de internationella utmaningarna för skogssektorn oftast  
  
 handlar om komplexa samband mellan sociala, ekonomiska och  
  
 tekniska frågor.  
  
 Med tanke på Sveriges internationella ställning som skogsnation  
  
 anser Sida att det finns svensk erfarenhet och kompetens som efter  
  
 anpassning till andra länder, bör kunna komma till användning  
  
 inom biståndsarbetet. I enlighet med den svenska politiken för  
  
 global utveckling finns det, enligt Sida, därför förutsättningar för  
  
 andra myndigheter och institutioner, enskilda organisationer och  
  
 företag att involveras mera strukturerat och aktivt i detta arbete.  
  
 Sida vill studera hur en sådan breddning kan göras så att den  
  
 svenska kompetensen kring internationella skogsfrågor kan stärkas  
  
 på sikt.  
  
 31.6 Skogsstyrelsens biståndsarbete  
  
 31.6.1 Myndighetens instruktion  
  
 Skogsstyrelsen ska enligt sin instruktion särskilt verka för aktivt  
  
 svenskt deltagande i internationellt skogssamarbete och medverka i  
  
 internationell rapportering.10 Vidare ska myndigheten i den  
  
 utsträckning tillgång på medel och personal medger hjälpa andra  
  
 myndigheter att planera och utföra åtgärder inom Skogsstyrelsens  
  
 verksamhets- och kompetensområden. I instruktionen sägs inget  
  
 om att Skogsstyrelsen ska bedriva biståndsarbete.  
  
 9 www.sida.se  
  
 10 SFS 2005:1160. 
  
 Skog och global utvecklingspolitik SOU 2006:81  
  
 180  
  
 31.6.2 Regleringsbrevet  
  
 Under rubriken Övriga myndighetsuppgifter i regleringsbrevet  
  
 anges som mål bl.a. att Skogsstyrelsen inom sitt ansvarsområde och  
  
 i samverkan med Regeringskansliet ska ansvara för bevakning i EUarbetet  
  
 och övrigt internationellt arbete. Verksamheten ska bl.a.  
  
 styras av de övergripande målen för Sveriges politik för global  
  
 utveckling samt bidra till en rättvis och hållbar utveckling.11 Vidare  
  
 framgår det av regleringsbrevet att Skogsstyrelsen inför regeringens  
  
 skrivelse till riksdagen 2007 om politiken för global utveckling  
  
 senast den 31 december 2006 ska rapportera om verksamhet inom  
  
 ramen för den samlade politiken för global utveckling. Motsvarande  
  
 skrivning fanns även i regleringsbrevet för år 2005.  
  
 Under rubriken Uppdrag anges att Skogsstyrelsen aktivt ska  
  
 bidra till Sveriges politik för global utveckling främst genom ett  
  
 ökat samarbete med Sida och internationella organisationer som till  
  
 exempel FAO. Något motsvarande uppdrag fanns inte i regleringsbrevet  
  
 för år 2005.  
  
 31.6.3 Årsredovisningen för år 2005  
  
 Skogsstyrelsens internationella uppdragsverksamhet innefattar  
  
 främst Sida-finansierade biståndsprojekt i bl.a. Ryssland och andra  
  
 forna sovjetrepubliker.12 Av myndighetens årsredovisning framgår  
  
 det att verksamheten främst avser stöd till reformering av dessa  
  
 länders skogslagstiftning och skogspolitik samt introduktion av ett  
  
 mer uthålligt och miljövänligt skogsbruk.  
  
 Den internationella uppdragsverksamheten anges vara under  
  
 uppbyggnad och under år 2005 åtgick endast ca 0,3 % av myndighetens  
  
 tjänstgöringsdagar och 0,7 % av omsättningen till detta.  
  
 Ambitionen är, enligt myndigheten, dock att verksamheten i  
  
 Ryssland och Ukraina kommer att vidareutvecklas, tillsammans  
  
 med nya insatser riktade mot främst Armenien, Vitryssland och  
  
 Balkanregionen.  
  
 11 Näringsdepartementet, Regleringsbrev för budgetåret 2006 avseende Skogsstyrelsen inom  
  
 utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar, 2005-12-20.  
  
 12 Skogsstyrelsen, Skogsstyrelsens årsredovisning 2005, 2006-02-20. 
  
 SOU 2006:81 Skog och global utvecklingspolitik  
  
 181  
  
 31.6.4 Mer internationellt arbetet  
  
 Skogsstyrelsen har tidigare inte upplevt något tryck från regering,  
  
 departement och andra myndigheter för ett starkare engagemang i  
  
 PGU-arbetet. Myndigheten framhåller att de insatser man gjort på  
  
 detta område därför huvudsakligen har härletts ur egna initiativ och  
  
 förslag till samarbete med andra myndigheter.  
  
 Att Skogsstyrelsen i regleringsbrevet för år 2006 för första  
  
 gången har fått i uppgift att aktivt delta och medverka i  
  
 utvecklandet av politiken för global utveckling (PGU) har emellertid  
  
 bidragit till att myndigheten har förstärkt sina resurser för  
  
 internationellt arbete. Skogsstyrelsens ledning har också uttryckt  
  
 prioritet för ett ökat internationellt engagemang. Sammantaget  
  
 innebär detta att myndigheten anser sig vara relativt väl rustad för  
  
 ökade insatser på PGU-området.  
  
 Skogsstyrelsen noterar dock att skogsfrågor och skogsmarkens  
  
 utnyttjande lågt prioriterat område inom PGU. Myndigheten anser  
  
 att dessa frågor bör ges större tyngd bl.a. då medvetandet ökar om  
  
 skogens roll i den globala energiomställningen, i klimatsammanhang  
  
 och inom miljöpolitiken. Avskogningens betydelse för ökad  
  
 fattigdom och miljöförstörning anser myndigheten också vara  
  
 underskattat i nuvarande PGU-arbete. 
  
 183  
  
 32 Avvägningar i andra länder  
  
 32.1 Direktiven  
  
 Enligt direktiven till Skogsutredningen ska utredaren som en  
  
 jämförelse visa hur några länder med liknande förutsättningar som  
  
 Sverige har hanterat avvägningen mellan olika intressen i skogspolitiken.  
  
 32.2 Regeringens skrivelse  
  
 I skrivelsen om skogspolitiken skrev regeringen att även om drygt  
  
 tre fjärdedelar av skogen i Sverige är privatägd i dag har folkets  
  
 engagemang i skogsvården gett den karaktären av en nationell  
  
 tillgång. Detta faktum återspeglas, enligt regeringen, bl.a. i  
  
 allemansrätten, en bred rättighet för folket att vistas i skogen som  
  
 saknas i många andra länder. Regeringen skrev vidare att i många  
  
 andra länder är staten den dominerande skogsägaren. Genom att  
  
 äga skog kan staten bedriva sin skogspolitik utan lagstiftning i den  
  
 mening vi i Sverige tillämpar sådan, menar regeringen.  
  
 Också inom EU finns stora skillnader avseende t.ex. skogens roll  
  
 i samhället, utvecklingen av skogsnäringen samt de olika ländernas  
  
 politik, skrev regeringen. Med Sveriges, Finlands och Österrikes  
  
 inträde i unionen fördubblades skogsmarksarealen i EU och Sverige  
  
 är tillsammans med Finland de största nettoexportörerna av  
  
 skogsprodukter inom EU. Detta innebär att också synen på skog  
  
 som råvaruresurs inom dessa länder skiljer sig från majoriteten av  
  
 länder inom unionen, skrev regeringen, och pekade vidare på att  
  
 även inom de dåvarande kandidatländerna finns betydande olikheter  
  
 på skogsområdet. 
  
 Avvägningar i andra länder SOU 2006:81  
  
 184  
  
 32.3 Avvägningar i andra länder  
  
 Som svar på en förfrågan från Skogsutredningen har underlag om  
  
 de skogspolitiska avvägningarna inkommit från de svenska ambassaderna  
  
 i bl.a. Danmark, Frankrike, Kanada, Nya Zeeland, Polen,  
  
 Schweiz, Tyskland och Österrike. Nedan följer en sammanställning  
  
 av de inkomna svaren. Utredningen har gjort två studieresor utomlands,  
  
 till Finland och till Kanada.  
  
 Danmark  
  
 Den danska skogslagen (skovloven) har som syfte att bevara de  
  
 danska skogarna, förbättra skogsbrukets kvalitet och produktivitet  
  
 samt att medverka till att den totala skogsarealen ökar. Lagen  
  
 reviderades 2004, bl.a. genom att nya regler infördes för att skydda  
  
 särskilt värdefull skog och att skogsägare gavs friare ramar för hur  
  
 skogen brukas.  
  
 Den danska skogspolitiken sammanfattas i det nationella  
  
 skogsprogrammet. Politikområdet förvaltas av Skov- og Naturstyrelsen  
  
 som är en myndighet inom Miljöministeriet.  
  
 Det nationella skogsprogrammet har fem överordnade mål:  
  
 1. Natur och miljö – ska uppnås genom att mer naturnära skogsbruk  
  
 främjas.  
  
 2. Ekonomi. Det kommersiella skogsbruket ska ges mer hållbara  
  
 ramar, bl.a. genom friare ramar för skogsbruket och insatser för  
  
 att öka avsättningen av skogens produkter utöver virke.  
  
 Programmet lyfter också fram möjligheterna att ekonomiskt  
  
 premiera skogens koldioxidbindande effekt.  
  
 3. Sociala hänsyn. Skogen ses som en välfärdsfaktor, befolkningens  
  
 möjligheter till friluftsliv och naturupplevelser säkras.  
  
 4. Kunskap. Insatser för ökad kunskap och kännedom om  
  
 skogen.  
  
 5. Den internationella dimensionen. Hållbart skogsbruk ska  
  
 främjas även globalt, regionalt (EU/Europa), nordiskt och i  
  
 Östersjöområdet.  
  
 För de 25 % av skogen som är statsägd gäller särskilt höga ambitioner  
  
 för skogsbrukets hänsyn till djur- och växtliv, kulturvärden  
  
 samt landskapets skönhet. 
  
 SOU 2006:81 Avvägningar i andra länder  
  
 185  
  
 Estland  
  
 Det estniska parlamentet antog 1997 Estonian Forest Policy som  
  
 slår fast att den estniska skogen har ett stort ekologiskt värde och  
  
 ska skyddas i enlighet med de internationella konventioner och  
  
 resolutioner som Estland har undertecknat. Samtidigt betonas den  
  
 ekonomiska och sociala potential som den estniska skogen har.  
  
 Användningen av denna potential ska dock inte ske på bekostnad  
  
 av ekologiska värden. En grundläggande princip är att  
  
 skogsanvändningen i dag inte ska reducera storleken och bredden  
  
 på skogens olika värden för framtida generationer.  
  
 Två övergripande målsättningar för den estniska skogspolitiken  
  
 har formulerats:  
  
 1. Uthålligt brukande av skog  
  
 2. Effektivitet i skogsbruket.  
  
 Parlamentet antog dessutom en långsiktig utvecklingsplan för  
  
 skogsbruk 2002. Man anser att lagstiftningen väl definierar  
  
 förhållandena mellan de olika skogsintressena så man sätter stor  
  
 tilltro till lagen som verktyg för att uppnå en balans mellan dessa  
  
 intressen. De myndigheter som utövar tillsyn av de skogliga lagarna  
  
 sorterar under miljöministeriet och samarbetar bl.a. med den lokala  
  
 polisen och skattekontoren.  
  
 Frankrike  
  
 Fransk skogspolitik kan sammanfattas i fyra övergripande mål:  
  
  Bruka skogen och öka antalet arbetstillfällen.  
  
  Skapa en hållbar skogsnäring. Här spelar EU:s landsbygdsutvecklingsprogram  
  
 en viktig roll, liksom intäkter som härrör  
  
 från statligt/kommunalt ägd skog.  
  
  Utveckla produktionen av biomassa, bl.a. övervägs en momssänkning  
  
 för produktion av biomassa.  
  
  Vara aktiv på den internationella arenan, t.ex. genom att ta  
  
 aktiv del i europeiska satsningar på trä- och biomassaindustrin.  
  
 I Frankrike finns ingen motsvarighet till den svenska allemansrätten.  
  
 Statligt och kommunalt ägda skogar är tillgängliga för 
  
 Avvägningar i andra länder SOU 2006:81  
  
 186  
  
 allmänheten. Privata skogsägare har rätt att förbjuda tillträde men  
  
 som regel görs det inte eftersom det då krävs att skogsägaren  
  
 hägnar in skogen, vilket blir kostsamt. I Frankrike finns cirka  
  
 1 300 000 jägare. Jakten är statligt reglerad men ersättning för  
  
 jakten betalas som regel till markägaren.  
  
 Kanada  
  
 I Kanada har provinserna full bestämmanderätt över frågor som rör  
  
 förbättringar, bevarande och hantering av skogsresurserna. På  
  
 federal nivå regleras frågor som berör den nationella ekonomin,  
  
 internationell handel, forskning och utveckling, nationalparker  
  
 samt frågor som rör ursprungsbefolkningars rättigheter. Av den  
  
 kanadensiska skogen ägs 94 % av staten.  
  
 Kanada har en National Forest Strategy, ett konsensusdokument  
  
 upprättat av en brett sammansatt grupp organisationer inom den  
  
 kanadensiska skogssektorn. I strategin identifieras vilka åtgärder  
  
 som behövs för att uppnå en hållbar utveckling i skogssektorn.  
  
 Skogsstrategin behandlar bl.a. ekonomiska, sociala, kulturella och  
  
 institutionella intressen och några av de viktigaste delarna är  
  
  biologisk mångfald,  
  
  hållbara skogssamhällen,  
  
  diversifierad skogsindustri,  
  
  forskning och utveckling,  
  
  ursprungsbefolkningens rättigheter och deltagande i skogsfrågor,  
  
  privat skogsägande och dess ansvar för hållbar utveckling,  
  
  utarbeta en databas för skogsrelaterad statistik och information  
  
 och  
  
  allmänhetens engagerande i stadsnära skogsområden.  
  
 Nya Zeeland  
  
 Den nyzeeländska modellen skiljer sig från den avreglerade svenska  
  
 modellen med frihet under ansvar. Virkesproduktion och miljö  
  
 hanteras var för sig inom olika geografiska områden och är tydligt  
  
 reglerade.  
  
 Balansen mellan miljö och produktion regleras i 1992 års New  
  
 Zealand Forest Accord. Detta dokument definierar bl.a. vilka 
  
 SOU 2006:81 Avvägningar i andra länder  
  
 187  
  
 områden som inte är lämpliga för skogsplantage, samt framhåller  
  
 vikten av att såväl bevara den nyzeeländska naturen som att  
  
 utnyttja de kommersiella möjligheter som finns inom den skogliga  
  
 sektorn.  
  
 I Nya Zeeland regleras skötseln och nyttjandet av skogarna av  
  
 olika lagar beroende på ägoform. Den naturliga skogen, som utgör  
  
 6,1 miljoner ha av landytan, ägs till 77 % av Crown Forestry som  
  
 sorterar under Ministry of Agriculture and Forestry. Crown Forestrys  
  
 ansvar regleras i huvudsak av Land Act 1948 och Crown Forest  
  
 Assets Act 1989. De 23 % av den naturliga skogen som är i privat  
  
 ägo måste skötas i enlighet med The Forest Act 1949 som bl.a.  
  
 innebär att skogen måste hanteras på ett hållbart sätt och att  
  
 särskilda licenser krävs för hanteringen.  
  
 Den planterade skogen, drygt 1,8 miljoner ha, är till 66 % privatägd.  
  
 Allmänhetens tillgång till skogen tillgodoses i första hand av  
  
 nationalparker och naturreservat som tillsammans täcker en tredjedel  
  
 av landets yta. Här ligger tyngdpunkten på miljöaspekter samt  
  
 allmänhetens tillgång till dessa områden. Avvägningen mellan dessa  
  
 intressen inom parken avgörs av varje enskild nationalpark.  
  
 Polen  
  
 Den lag som reglerar den polska skogsnäringen och dess miljöskydd  
  
 är Lagen om skogar från 1991. Det lagstiftande ansvaret  
  
 ligger hos Miljöministeriet.  
  
 De nu gällande dokumenten för styrningen av skogen är Statens  
  
 skogspolitik från 1997 och Nationellt skogsprogram från 2005.  
  
 Dessa dokument beskriver det primära målet för skogspolitiken  
  
 och avvägningarna inom den skogliga verksamheten. Införandet av  
  
 dessa akter innebar att den tidigare råvaruorienterade modellen  
  
 ersattes med en s.k. multifunktionsmodell där målet är att främja  
  
 och upprätthålla skogens multifunktionalitet.  
  
 Skogens funktioner preciseras enligt nedan:  
  
  ekologiska funktioner (skyddande)  
  
  produktionsfunktioner (näringsliv)  
  
  samhällsfunktionen, som framförallt utformar fördelaktiga  
  
 hälso- och rekreationsförutsättningar för samhället. 
  
 Avvägningar i andra länder SOU 2006:81  
  
 188  
  
 Den polska marknadssituationen karakteriseras av monopol, större  
  
 efterfrågan än utbud och dominans av barrträdsvirke. Det statligt  
  
 ägda företaget PGL är den största leverantören av virke. Såväl  
  
 virkestillgång som efterfrågan skulle kunna motivera större leveranser  
  
 men som ett led i multifunktionsmodellen sätter Miljöministeriet  
  
 varje år en kvot som reglerar uttaget av virke.  
  
 Det finns en stark önskan från marknaden att öka avverkningen  
  
 men en generell uppfattning är att endast staten kan verka för att  
  
 de olika skogsfunktionerna inte spelar ut varandra. För att  
  
 garantera en balans mellan näringslivsintressen och ekologiska  
  
 intressen låter man största delen av skogen falla under det statliga  
  
 PGL:s verksamhet och fastlägger en årlig avverkningskvot. En  
  
 privatisering av skogsnäringen anses främst av ekologer ha en  
  
 negativ effekt på den multifunktionella modellen.  
  
 Schweiz  
  
 Schweiz är ett tättbefolkat land som dessutom tar emot ett stort  
  
 antal turister varje år. Skogen spelar därför en viktig roll för  
  
 landskapsvård och turism. I branta områden har skogen dessutom  
  
 en viktig funktion som skydd mot laviner och sten- och jordskred.  
  
 Schweiz har en skogslag från 1991. Lagen syftar till att slå vakt  
  
 om skogsarealerna, skydda skogen som livsmiljö, se till att skogen  
  
 kan fylla olika funktioner samt att främja skogsnäringen.  
  
 När det gäller det ekonomiska nyttjandet av skogen så är en  
  
 hållbarhetsprincip vägledande. På federal nivå finns ett skogsprogram  
  
 vars ledstjärna är att vidmakthålla stabila skogar som ska  
  
 erbjuda olika former av skydd. Programmet ska dessutom främja  
  
 biologisk mångfald men också effektivt skogsbruk.  
  
 Tyskland  
  
 I Tyskland avgörs skogspolitiken huvudsakligen på delstatsnivå. På  
  
 federal nivå finns ramlagar om skog- och jaktverksamhet. Dessa  
  
 lagar utgår från att skogarna har brukar-, skydds- och rekreationsvärden.  
  
 Det åligger förbundsländerna att själva mer ingående  
  
 reglera specifika områden. Skogspolitiken sorterar under ministeriet  
  
 för jordbruk och konsumentskydd. 
  
 SOU 2006:81 Avvägningar i andra länder  
  
 189  
  
 Charta fur Holz, ett politiskt ramdokument om skog, presenterades  
  
 i september 2005. Dokumentet är ett initiativ för tysk  
  
 skogs- och virkesnäring och innebär att man vill öka skogsavverkningen  
  
 med motiveringen att virke är en förnyelsebar råvara med  
  
 mångsidiga användningsmöjligheter och att virke har många  
  
 ekologiska fördelar.  
  
 Österrike  
  
 I Österrike reviderades skogspolitiken 2002, med fokus på hållbar  
  
 utveckling. Ledstjärnan i reformarbetet har varit hållbar utveckling  
  
 baserat på ekonomisk, ekologisk och social utveckling samt balansen  
  
 mellan produktion och naturskydd. Dessutom har byråkratin  
  
 förknippad med avverkning minskat.  
  
 Österrike eftersträvar att nå de sex målen för hållbart skogsbruk  
  
 som sattes upp på europeisk nivå 1993. Dessa omfattar skogen som  
  
 ekologisk resurs, hälsa och vitalitet i skogens ekosystem, utvecklad  
  
 skogsproduktion, biologisk mångfald, skogsskydd, skogens socioekonomiska  
  
 funktioner.  
  
 År 2002 togs ett politiskt initiativ till en skogsdialog i syfte att  
  
 upprätta ett nationellt skogsprogram. I dialogen deltar representanter  
  
 för ett åttiotal olika aktörer såsom offentliga institutioner,  
  
 intresseorganisationer och andra typer av organisationer (NGO:s).  
  
 Syftet med dialogen är att utforma konkreta och operationella  
  
 strategier och riktlinjer på skogsområdet samtidigt som hänsyn tas  
  
 till nyttjande- och äganderätter. Strävan i programmet är att  
  
 konkretisera de sex mål som nämns ovan.  
  
 Den tidigare lagstiftningen hade som målsättning att förhindra  
  
 minskande skogsarealer. Skogen har också stor betydelse för att  
  
 skydda mot exempelvis laviner och översvämningar vilket innebär  
  
 att lagstiftningen på detta område varit väldigt stark.  
  
 Cirka 80 % av den Österrikiska skogen tillhör privata skogsägare. 
  
 191  
  
 33 Skog och regional  
  
 utvecklingspolitik  
  
 33.1 Direktiven  
  
 Av Skogsutredningens direktiv framgår det att skogspolitiken ska  
  
 utvärderas i ett vidare samhällsperspektiv. Riksdagens beslut om en  
  
 regional utvecklingspolitik med väl fungerande lokala arbetsmarknadsregioner  
  
 ska därför beaktas.  
  
 33.2 Den regionala utvecklingspolitiken  en översikt  
  
 Den regionala utvecklingspolitiken bygger på ett riksdagsbeslut  
  
 från hösten 2001.1 Det övergripande målet för politikområdet är väl  
  
 fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsregioner med en god  
  
 servicenivå i alla delar av landet.  
  
 Den regionala utvecklingspolitiken har förändrats från att i  
  
 första hand ha omfattat regionalpolitiskt prioriterade områden till  
  
 att omfatta hela landet. Vidare har regionalpolitiken påverkats av  
  
 EG:s struktur- och regionalpolitik, liksom av den ökade betoningen  
  
 på hållbar tillväxt och långsiktighet. En annan egenskap hos den  
  
 regionala utvecklingspolitiken är att den omfattar åtgärder inom i  
  
 princip samtliga politikområden. Politikområdena inom de areella  
  
 näringarna, däribland skogspolitiken, tillhör därvidlag de mer  
  
 betydelsefulla.  
  
 Sammantaget kan den regionala utvecklingspolitiken sägas följa  
  
 två huvudlinjer. Den ena innebär att kapaciteten och förmågan hos  
  
 andra berörda politikområden förbättras så att dessa kan stödja den  
  
 regionala utvecklingspolitikens mål. För det andra innefattar politiken  
  
 ett stort antal strategiska insatser av två kategorier. Dels  
  
 riktade insatser till vissa geografiska områden med särskilda behov,  
  
 dels tematiska insatser bl.a. med syfte att främja utvecklingen av  
  
 1 Prop. 2001/02:4, bet. NU4. 
  
 Skog och regional utvecklingspolitik SOU 2006:81  
  
 192  
  
 innovationssystem och kluster samt att stimulera ett ökat entreprenörskap  
  
 i alla delar av landet.2  
  
 För 2006 har riksdagen anvisat drygt 3,3 miljarder kronor för  
  
 regional utveckling.3 En stor del av insatserna inom utgiftsområdet  
  
 genomförs inom ramen för de regionala tillväxtprogrammen och  
  
 EG:s strukturfondsprogram. I budgetpropositionen för år 2006  
  
 presenterade regeringen också ett utvecklingsarbete med att ta fram  
  
 en nationell strategi för hållbar regional utveckling. Syftet var att  
  
 tydliggöra regeringens mål och prioriteringar för den regionala  
  
 utvecklingspolitiken.  
  
 33.2.1 Regionala utvecklingsprogram  
  
 Det regionala utvecklingsansvar som ligger hos länsstyrelser, självstyrelseorgan  
  
 och kommunala samverkansorgan omfattar bl.a.  
  
 uppgiften att ta fram en strategi för regionens långsiktiga hållbara  
  
 utveckling, ett s.k. regionalt utvecklingsprogram. Programmet ska  
  
 visa vilka åtgärder som är viktigast för att öka tillväxten,  
  
 sysselsättningen och den inomregionala balansen. Det regionala  
  
 utvecklingsprogrammet fungerar sedan som ett paraply för andra  
  
 utvecklingsarbeten, såsom arbetet med regionala tillväxtprogram,  
  
 strukturfondsprogram, länsplaner för infrastrukturområdet och  
  
 program inom miljöområdet.  
  
 33.3 EU:s strukturfonder  
  
 EU:s strukturfonder är viktiga instrument inom den regionala  
  
 utvecklingspolitiken. Målet för EU:s strukturfonder är att förstärka  
  
 den ekonomiska och sociala sammanhållningen mellan  
  
 medlemsländerna och att motverka stora regionala och sociala  
  
 skillnader mellan länderna.  
  
 Sverige får totalt cirka 19 miljarder kronor från EU:s strukturfonder  
  
 under innevarande programperiod (20002006). Tillsammans  
  
 med offentlig och privat medfinansiering växlas dessa medel  
  
 upp till cirka 60 miljarder kronor. Medlen går bl.a. till insatser för  
  
 regional utveckling, till jordbruket och till vissa arbetsmark2  
  
 SOU 2006:3.  
  
 3 www.regeringen.se 
  
 SOU 2006:81 Skog och regional utvecklingspolitik  
  
 193  
  
 nadspolitiska åtgärder. Det är främst små och medelstora företag  
  
 som kommer i åtnjutande av dessa medel.  
  
 I juni 2006 presenterade regeringen en nationell strategi för  
  
 regional konkurrenskraft och sysselsättning för perioden 2007  
  
 2013. Strategin vidareutvecklar samordningen mellan den regionala  
  
 utvecklingspolitiken, arbetsmarknadspolitiken och den europeiska  
  
 sammanhållningspolitiken. 
  
 4  
  
 33.4 Landsbygdspolitiken och den regionala  
  
 utvecklingen  
  
 Landsbygdsutveckling är en väsentlig del i den regionala utvecklingspolitiken 
  
 . Målet för landsbygdspolitiken är en ekologiskt,  
  
 ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av landsbygden. I propositionen  
  
 En politik för tillväxt och livskraft i hela landet konstaterade  
  
 regeringen att jordbruket, skogsbruket, fisket och rennäringen  
  
 samt de kollektiva nyttigheter och värden som är knutna  
  
 till dessa näringar, har betydelse för möjligheten att nå viktiga  
  
 politiska mål för uthållig tillväxt och sysselsättning på landsbygden.5  
  
 Jord- och skogsbruket i norra Sverige och i södra och  
  
 mellersta Sveriges skogsbygder har, enligt regeringen, en särskild  
  
 regionalpolitisk betydelse för landsbygdens samhällsstruktur.  
  
 Regeringen konstaterade också att naturresurserna och möjligheterna  
  
 till vidareförädling av produkter från jord- och skogsbruket  
  
 har angivits som viktiga tillväxtfaktorer i flera av de regionala  
  
 tillväxtavtalen.  
  
 33.5 Det nuvarande nationella  
  
 landsbygdsutvecklingsprogrammet  
  
 Ett nationellt landsbygdsutvecklingsprogram (LBU-program) som  
  
 omfattar en rad miljö- och landsbygdsåtgärder, gäller för perioden  
  
 2000–2006. Programmets mål är att främja en ekologiskt, ekonomiskt  
  
 och socialt hållbar utveckling av jordbruket, livsmedelsproduktionen,  
  
 skogsbruket och landsbygden. Samtliga stöd  
  
 i LBU-programmet finansieras av både Sverige och EU. Sverige har  
  
 4 Regeringskansliet, En nationell strategi för regional konkurrenskraft och sysselsättning 2007– 
  
 2013, juni 2006.  
  
 5 Prop. 2001/02:4. 
  
 Skog och regional utvecklingspolitik SOU 2006:81  
  
 194  
  
 under programperioden tilldelats en genomsnittlig årlig summa på  
  
 149 miljoner euro från EU (ca 1,3 miljarder kronor).  
  
 De åtgärder med skoglig koppling inom programmet som har  
  
 administrerats av Skogsstyrelsen har varit olika kompetensutvecklingsåtgärder  
  
 som bidrar till att miljömässigt och ekonomiskt  
  
 hållbara produktionsmetoder används inom skogsbruket. De har  
  
 också använts för att finansiera biotopskydd, naturvårdsavtal, ädellövskogsbidrag  
  
 samt s.k. NOKÅS-bidrag6. Dessa åtgärders andel av  
  
 det totala svenska LBU-stödet har uppgått till mindre än 1 %.  
  
 Hösten 2003 presenterades den svenska halvtidsutvärderingen av  
  
 nu gällande LBU-program.7 Halvtidsutvärderingens slutsats var att  
  
 insatserna för kompetensutveckling på det skogliga området hade  
  
 bidragit till att miljövänliga arbetsmetoder används i större utsträckning  
  
 i skogsbruket.  
  
 33.6 Landsbygdsutveckling 2007-2013  
  
 Ett nytt landsbygdsutvecklingsprogram kommer att gälla under  
  
 perioden 20072013. Enligt EU:s förordning om stöd för landsbygdsutveckling  
  
 ska jordbruksfonden finansiera åtgärder för förbättrad  
  
 konkurrenskraft i jord- och skogsbruket, miljöförbättringar  
  
 och ökad livskvalitet samt diversifiering av den ekonomiska verksamheten  
  
 på landsbygden.8 Genom den ökade tyngd som läggs på  
  
 diversifiering av verksamheter på landsbygden i det kommande  
  
 landsbygdsprogrammet blir denna del av landsbygdspolitiken i  
  
 högre grad än hittills ett komplement till den regionala utvecklingspolitiken 
  
 .  
  
 33.6.1 Fyra axlar  
  
 Programmet är uppdelat i fyra insatsområden, s.k. axlar. Axlarna  
  
 har olika mål och innehåller flera olika åtgärder. Det övergripande  
  
 målet för axel 1 är att stimulera företagens konkurrenskraft, främst  
  
 genom utveckling av kompetens och lärande, ny teknik och nya  
  
 produkter.  
  
 6 Stöd till natur- och kulturmiljövård i skogen.  
  
 7 SOU:2003:105.  
  
 8 SOU 2006:3. 
  
 SOU 2006:81 Skog och regional utvecklingspolitik  
  
 195  
  
 Axel 2 har som övergripande mål att bevara och utveckla ett  
  
 attraktivt landskap och en levande landsbygd. Detta ska i sin tur  
  
 bidra till att gemensamma och nationella miljömål kan uppnås. En  
  
 helhetssyn behövs för att öka landsbygdens attraktionskraft, både  
  
 för boende och för företagande.  
  
 Övergripande mål för axel 3 är att öka bredden av landsbygdens  
  
 näringsliv samt att livskvaliteten för dem som bor på landsbygden  
  
 ska vara god. Åtgärderna inom axeln ska stimulera lokalt entreprenörskap,  
  
 företagande, miljöintegrerade produktionsmetoder och  
  
 utvecklingsarbete.  
  
 För axel 4 är det övergripande målet att främja ett effektivt  
  
 genomförande av landsbygdsprogrammet genom de mervärden  
  
 som följer med lokal förankring, inflytande och samarbete.  
  
 Den totala EU-budgeten för landbygdsutveckling under  
  
 perioden 20072013 är 77,66 miljarder euro.9 Av denna summa ska  
  
 minst en fjärdedel gå till axel 2 och minst 10 % till axel 1 respektive  
  
 axel 3. För axel 4 öronmärks minst 5 % av EU-medlen. Sverige  
  
 tilldelas cirka 1,8 miljarder euro från EU:s gemensamma budget för  
  
 landsbygdsutveckling. Den totala budgeten för programmet i  
  
 Sverige kommer att vara omkring 35 miljarder kronor.  
  
 33.6.2 Landsbygdskommitténs och Skogsutredningens arbete  
  
 Genomförandet av det nya LBU-programmet ska baseras på en  
  
 nationell landsbygdsstrategi som i sin tur är ett led i genomförandet  
  
 av den europeiska landsbygdsstrategin. Den nationella  
  
 strategin ska bl.a. innehålla en redogörelse för den strategiska  
  
 inriktningen av det kommande landsbygdsprogrammet.  
  
 Mot den bakgrunden tillsatte regeringen i juni 2004 en kommitté  
  
 med uppdrag att utarbeta en långsiktig strategi för den nationella  
  
 politiken för landsbygdens utveckling  Landsbygdskommittén  
  
 (LBK).10 Strategin ska ta ett samlat grepp om landsbygdsfrågorna  
  
 och utgå från målet om en hållbar utveckling av landsbygden. Med  
  
 de areella näringarna och natur- och kulturmiljön som bas ska strategin  
  
 skapa förutsättningar för ökad tillväxt och ett mer mångsidigt  
  
 företagande på landsbygden.  
  
 9 www.eu-upplysningen.se  
  
 10 Dir. 2004:87. 
  
 Skog och regional utvecklingspolitik SOU 2006:81  
  
 196  
  
 Våren 2005 lämnade LBK ett delbetänkande med förslag till  
  
 strategiska riktlinjer för nästa landsbygdsprogram. 
  
 11 Skogens roll  
  
 för en hållbar landsbygdsutveckling har behandlats i Skogsutredningens  
  
 delbetänkande.12 Även detta presenterades våren 2005.  
  
 Ställningstaganden i Skogsutredningens delbetänkande  
  
 I Skogsutredningen delbetänkandet föreslog utredaren att de skogliga  
  
 åtgärderna skulle ges en mer framskjuten position i det kommande  
  
 svenska LBU-programmet än i gällande program samt att de  
  
 ges miljöinriktning.  
  
 Vidare ansåg utredaren att normala produktionsåtgärder inom  
  
 skogsbruket inte ska beviljas stöd. Däremot ansåg hon att kompetensutvecklingsinsatser  
  
 med skoglig anknytning bör ingå liksom  
  
 möjligheter att ge stöd till återbeskogning i områden som har  
  
 drabbats av naturkatastrofer. Vissa avtalsbaserade lösningar för  
  
 skötselåtgärder borde, enligt utredaren, också kunna beviljas stöd.  
  
 Vidare bör små företag som ägnar sig åt vidareförädling av skogsprodukter  
  
 eller att tillvarata skogens sociala värden kunna få stöd.  
  
 33.6.3 Den övergripande strategiska inriktningen på nästa  
  
 nationella landsbygdsprogram  
  
 I februari 2006 presenterade regeringen en skrivelse om den övergripande  
  
 strategiska inriktningen av nästa landsbygdsprogram.13 Av  
  
 skrivelsen framgår det att det övergripande målet för landsbygdspolitiken,  
  
 och för åtgärderna i det nya landsbygdsprogrammet, ska  
  
 vara en ekonomiskt, ekologiskt och socialt hållbar utveckling av  
  
 landsbygden.  
  
 Programmets åtgärder ska främja ett hållbart nyttjande av  
  
 naturresurser, företagande, tillväxt, sysselsättning, både inom de  
  
 areella näringarna och inom annat landsbygdsbaserat företagande,  
  
 och attraktiva miljöer för boende på landsbygden. Vidare ska en  
  
 hög miljöambition bidra till att de nationella miljökvalitetsmålen  
  
 med koppling till de areella näringarna ska kunna uppnås.  
  
 11 SOU 2005:36.  
  
 12 SOU 2005:39.  
  
 13 Skr. 2005/06:87. 
  
 SOU 2006:81 Skog och regional utvecklingspolitik  
  
 197  
  
 Skogen och skogsbruket viktiga för landsbygdens utveckling  
  
 I skrivelsen konstaterade regeringen att många lantbrukare kombinerar  
  
 jord- och skogsbruk och en livskraftig skogsnäring som  
  
 producerar och förädlar skogsråvara med långsiktigt hållbara  
  
 metoder har stor betydelse för landsbygdens hållbara utveckling.  
  
 Skogen och skogsbruket skapar, enligt regeringen, också förutsättningar  
  
 för en rad aktiviteter, däribland jakt, fiske och naturturism,  
  
 som i sin tur påverkar ekonomin på landsbygden och en bygds  
  
 attraktionskraft.  
  
 Skogliga åtgärder  
  
 De skogliga åtgärderna i programmet ska enligt regeringen främja  
  
 företagande, tillväxt och sysselsättning på landsbygden. Konkurrenskraft  
  
 och utveckling inom bl.a. skogsbruket och tjänsteproduktion  
  
 med anknytning till de areella näringarna ska stödjas  
  
 även fortsättningsvis.  
  
 Noterbart är också att det kommande LBU-programmet, enligt  
  
 regeringen, inte kommer att ha den ensidiga kopplingen till  
  
 jordbruket som det nuvarande programmet har. Även annat landsbygdsbaserat  
  
 företagande och boende på landsbygden ska kunna  
  
 delta i genomförandet av landsbygdsåtgärderna. Åtgärder med syfte  
  
 att stimulera en diversifiering av landsbygdens näringsliv bör, enligt  
  
 regeringen, också ges större utrymme än vad som är fallet i det  
  
 nuvarande LBU-programmet.  
  
 När det gäller åtgärder för en förbättrad konkurrenskraft inom  
  
 jord- och skogsbruket (axel 1) kan man konstatera att regeringens  
  
 förslag på det skogliga området i stort överensstämmer med Skogsutredningens  
  
 i delbetänkandet från våren 2005. Det innebär att  
  
 kompetensutvecklingsåtgärder med skoglig anknytning bör ingå i  
  
 kommande LBU-program men att stöd inte bör ges till normala  
  
 produktionsåtgärder inom skogsbruket. Vissa småföretag som  
  
 ägnar sig åt vidareförädling av skogsprodukter bör också kunna få  
  
 stöd.  
  
 Beträffande axel 2 dvs. olika åtgärder för förbättring av miljön  
  
 och landskapet bör dessa åtgärder, enligt regeringen, bidra till att  
  
 uppfylla de nationella miljökvalitetsmålen. Miljöåtgärder i skogsbruket  
  
 kommer, enligt regeringen, att kunna finansieras inom  
  
 programmet i syfte att bidra till att uppfyllelsen av miljökvalitets 
  
 Skog och regional utvecklingspolitik SOU 2006:81  
  
 198  
  
 målet Levande skogar med vissa av dess delmål och skogspolitikens  
  
 miljömål.  
  
 Regeringen konstaterade också att skogen har betydelse för att  
  
 uppnå andra miljökvalitetsmål än Levande skogar. Enligt regeringen  
  
 är inte minst skogens betydelse för rekreation och friluftsliv  
  
 av stor betydelse. Regeringen betonade därför att en utveckling av  
  
 skogens biologiska värden i många fall kan och bör gå hand i hand  
  
 med en utveckling av skogens kulturmiljövärden och sociala  
  
 dimension.  
  
 Åtgärder för att uppfylla miljömål  
  
 Vidare pekade regeringen på svårigheterna att uppnå vissa delmål i  
  
 miljökvalitetsmålet Levande skogar och menade därför att vissa  
  
 ersättningar för åtgärder inom miljöområdet på skogsmark bör  
  
 omfattas av det kommande landsbygdsprogrammet. Som redan har  
  
 nämnts ska normala produktionsåtgärder som plantering på skogsmark,  
  
 röjning och gallring, emellertid inte kunna ersättas och de  
  
 åtgärder som ersätts måste gå utöver gällande nationell miljölagstiftning.  
  
 Åtgärderna bör vara selektiva och omfatta aktiva hävdinsatser  
  
 för att förstärka den biologiska mångfalden och skydd av  
  
 skogens kulturmiljöer. Åtgärderna bör inte heller omfatta sådana  
  
 åtgärder som i dag finansieras nationellt utan istället ses som ett  
  
 komplement till de nationella åtgärder som, enligt regeringen, även  
  
 i fortsättningen kommer att utgöra den absoluta merparten av de  
  
 miljöåtgärder som genomförs på skogsmark.  
  
 Regeringen ansåg också att åtgärder för att genomföra de s.k.  
  
 Natura 2000-direktiven14, som i dag finansieras inom ramen för  
  
 miljö- och landsbygdsprogrammet, även bör kunna finansieras  
  
 inom ramen för det kommande programmet.  
  
 33.6.4 Strategi och program överlämnat till Europeiska  
  
 kommissionen  
  
 I juni 2006 överlämnade regeringen den nationella strategin för  
  
 landsbygdsutveckling till Europeiska kommissionen. Strategin  
  
 bygger på ovan refererade skrivelse. I juli 2006 överlämnade rege14  
  
 Fågeldirektivet och Habitatdirektivet. 
  
 SOU 2006:81 Skog och regional utvecklingspolitik  
  
 199  
  
 ringen sedermera också sitt förslag till nationellt program till EUkommissionen  
  
 för godkännande.  
  
 Programmets olika åtgärder finansieras både från EU-budgeten  
  
 och nationellt och totalt kommer cirka 35 miljarder kronor att  
  
 satsas på programmet. Årligen kommer 693 miljoner kronor att  
  
 satsas på förbättrad konkurrenskraft i jord- och skogsbrukssektorn  
  
 (axel 1). Varje år avsätts 3,5 miljarder för miljöåtgärder på landsbygden  
  
 (axel 2). Drygt 400 miljoner kommer årligen att satsas på  
  
 att skapa ett mer diversifierat näringsliv och en bättre livskvalitet på  
  
 landsbygden (axel 3). Av dessa går 170 miljoner till affärsutveckling  
  
 och diversifiering och 100 miljoner satsas på att utveckla landsbygdsturismen.  
  
 För axel 4 kommer 340 miljoner att avsättas till  
  
 lokala utvecklingsstrategier, interregionala och transnationella samarbetsprojekt  
  
 och genomförandet av programmet.  
  
 Under hösten 2006 fortsätter det nationella förberedelsearbetet  
  
 inför programperiodens inledning år 2007. Jordbruksverket har en  
  
 samordnande roll i arbetet med genomförandet av programmet.  
  
 Länsstyrelserna har en viktig roll när det gäller förberedelserna  
  
 regionalt och lokalt. 
  
 201  
  
 34 Forskning  
  
 34.1 Direktiven  
  
 I Skogsutredningens direktiv sägs att det vore värdefullt att kartlägga  
  
 den hittillsvarande forskningens omfattning och inriktning,  
  
 liksom att analysera dess betydelse för skogspolitiken och dess  
  
 effekter på skogsnäringen, tillväxten, och som underlag för utformningen  
  
 av relevanta miljökvalitetsmål. Enligt direktiven ska utredaren  
  
 göra denna kartläggning och med den som grund lägga fram  
  
 slutsatser för en framtida skogspolitik.  
  
 I Skogsutredningens direktiv anges dessutom ett antal olika  
  
 faktorer som påverkat skogspolitiken och som av det skälet ska  
  
 analyseras. En av de angivna faktorerna är skogsforskningens villkor.  
  
 34.2 Regeringens skrivelse  
  
 I skrivelsen om skogspolitiken menade regeringen att basen för  
  
 användningen av en av de bästa biologiska förnybara råvarorna kan  
  
 breddas genom forskning och utveckling.1 Behovet av bl.a. forskning  
  
 betonades, enligt samma skrivelse, när den nu gällande skogspolitiken  
  
 infördes, mot bakgrund av den ökade handlingsfrihet för  
  
 skogsägarna som den nya politiken medförde.  
  
 Enligt skrivelsen har kunskapsförsörjning, dit bl.a. forskning  
  
 räknas, varit ett viktigt medel för att föra ut skogspolitiken till den  
  
 skogliga sektorn. Staten har de senaste 100 åren svarat ekonomiskt  
  
 och praktiskt för merparten av dessa insatser. Under de senaste  
  
 decennierna har dock en större del av ansvaret förts över till  
  
 skogsbruket självt, menade regeringen, och pekar speciellt på den  
  
 forskning som ligger nära praktisk tillämpning.  
  
 1 Skr. 2003/04:39. 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 202  
  
 För att upprätthålla svensk skogsnärings konkurrenskraft krävs  
  
 det att kunskapsförsörjningen ligger i världsklass och att de skogliga  
  
 utbildningarna har en god attraktionskraft, skrev regeringen.  
  
 En väl sammanhållen skogsforskning och utbildning med regional  
  
 spridning är viktig i detta sammanhang, ansåg regeringen i  
  
 skrivelsen om skogspolitiken.  
  
 Skoglig forskning bedrivs, enligt regeringens skrivelse, främst vid  
  
 Sveriges lantbruksuniversitet som har sektorsansvar för skogsforskningen.  
  
 Även andra universitet och högskolor bedriver forskning  
  
 med skoglig inriktning. Skogsindustriell forskning bedrivs på  
  
 flera universitet och högskolor. Både skoglig och skogsindustriell  
  
 forskning bedrivs av berörda forskningsinstitut.  
  
 Skoglig forskning i Regeringskansliet  
  
 I syfte att skapa grunden för en bättre samordning av den samlade  
  
 skogs- och skogsindustriella forskningen och utbildningen tillsattes  
  
 1996 en arbetsgrupp som kartlade forskningen och redovisade  
  
 behovet av vissa åtgärder.2 I redovisningen konstaterades att  
  
 gränsöverskridande verksamhet inom skoglig och skogsindustriell  
  
 forskning försvåras av att Sveriges lantbruksuniversitet, de tekniska  
  
 högskolorna och forskningsinstituten har olika departementstillhörighet.  
  
 Finansiering vid större och tvärvetenskapliga projekt  
  
 Genom regeringens proposition Forskning för framtiden – en ny  
  
 organisation för forskningsfinansiering ersatte Forskningsrådet för  
  
 miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) det tidigare  
  
 Skogs- och jordbrukets forskningsråd (SJFR). 
  
 3 Formas stödjer  
  
 forskning inom bl.a. skogsområdet. Andra möjligheter till finansiering  
  
 av skogsrelaterad forskning finns genom bl.a. Stiftelsen för  
  
 miljöstrategisk forskning (MISTRA), Vetenskapsrådet och EU.  
  
 Utvecklingen har, enligt regeringens skrivelse, gått mot att flera av  
  
 de större anslagsgivarna vill se större projekt av tvärvetenskaplig  
  
 karaktär som omfattar flera forskningsinstitutioner. Eftersom  
  
 forskarnas löner i allt högre grad också finansieras med projekt2  
  
 Ds 1998:20, Skoglig och skogsinudstriell forskning  Problem och förslag till åtgärder.  
  
 3Prop. 1999/2000:81, bet. 1999/2000:UBU17. 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 203  
  
 anslag och inte med långsiktiga tjänster blir det ett problem att  
  
 avsätta resurser för att förbereda större ansökningar. Vissa möjligheter  
  
 finns att ansöka om medel för att förbereda ansökningar från  
  
 Formas, vilket delvis hanterar problemen.  
  
 Regeringen framförde i skrivelsen att det är angeläget att svensk  
  
 skogsrelaterad forskning kan dra fördel av de europeiska forskningsprogrammen  
  
 och ett nära samarbete i skogsforskningsfrågor  
  
 inom Norden.  
  
 Sverige och tolv andra europeiska stater undertecknade i augusti  
  
 2003 en konvention om det Europeiska skogsinstitutet (Convention  
  
 on the European Forest Institute) i Joensuu i Finland. Institutet  
  
 ska verka för forskning om skogspolicy och dess miljöaspekter, om  
  
 skogars ekologi, mångutnyttjande, resurser och hälsotillstånd, liksom  
  
 om utbud och efterfrågan på timmer och andra hållbara  
  
 utnyttjande i Europa. Sverige fick härmed ett viktigt instrument för  
  
 framtagande av gemensamt accepterade underlag för bl.a. internationellt  
  
 förhandlingsarbete på skogsområdet. Institutets nya status  
  
 som konvention, i kombination med dess bas i den boreala skogen,  
  
 kommer att utgöra ett viktigt forum för att stärka boreal skoglig  
  
 forskning inom EU.  
  
 Behov av vissa undersöknings- och utredningsinsatser  
  
 Flera fall av skogsskador under senare år, t.ex. insekts- och svampangrepp  
  
 på växande skog, understryker, enligt regeringens skrivelse,  
  
 vikten av det finns möjlighet att engagera forskare för särskilda  
  
 vetenskapliga undersöknings- och utredningsinsatser som inte  
  
 finansieras via forskningsråden. Vid sådana skogsskador behövs  
  
 snabba insatser för att utreda orsaker, följa utvecklingen och ge råd  
  
 om åtgärder. Undersöknings- och utredningsresurser behövs,  
  
 enligt regeringen, även för andra insatser, t.ex. konsekvensanalyser,  
  
 framtidsstudier och utveckling av alternativa skogsskötselmetoder.  
  
 Forskningsråden liksom Sveriges lantbruksuniversitet har, enligt  
  
 regeringen, begränsad möjlighet att finansiera denna typ av insatser  
  
 eftersom de ofta måste genomföras snabbt, är för små, passar dåligt  
  
 in i fleråriga projekt och forskningsprogram eller inte uppfyller de  
  
 krav på vetenskaplighet som forskningsråden och universiteten har.  
  
 Skogsstyrelsen hade fram till 1992 ett särskilt anslag finansierat av  
  
 skogsvårdsavgiften för att initiera och i viss utsträckning finansiera  
  
 vetenskapligt undersöknings- och utredningsarbete. Regeringen 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 204  
  
 ansåg i skrivelsen att Skogsstyrelsen bör kunna disponera en  
  
 mindre del av sitt myndighetsanslag för att initiera undersökningar  
  
 och utredningar som följer av ansvaret som sektorsmyndighet.  
  
 34.3 Forskningens omfattning och inriktning  
  
 I direktiven till Skogsutredningen sägs att det vore värdefullt att  
  
 kartlägga den hittillsvarande forskningens omfattning och inriktning.  
  
 Formas uppdras i sitt regleringsbrev för 20034 att i samverkan  
  
 med andra finansiärer utveckla förslag till ett nationellt  
  
 forskningsprogram för skog. Uppdraget presenterades i maj 2005  
  
 och i dokumentet ingår en kartläggning av den skogliga forskningen  
  
 i Sverige under åren 20002003. 
  
 5  
  
 34.3.1 Formas kartläggning av den svenska  
  
 skogssektorsforskningen  
  
 Formas har, genom att skicka enkäter till forskningsutförare och  
  
 finansiärer, kartlagt den svenska skogssektorsforkningen under  
  
 åren 20002003. Begreppet skogssektorsforskning har Formas  
  
 definierat som forskning om skogens värden. I detta begrepp  
  
 inräknas skoglig och skogsindustriell forskning samt skogsrelaterad  
  
 energiforskning. Den skogliga forskningen rör skogsekosystem,  
  
 skogslandskap och skogsbruk, men även akvatiska system i skogen.  
  
 I den skogsindustriella delen ingår forskning som direkt berör  
  
 skogsråvaran i form av trä, fibrer och kompositer. För energiforskningen  
  
 är liknande avgränsningar gjorda. Formas anger vidare  
  
 att programmet endast omfattar forskning vid universitet, högskolor  
  
 och industriforskningsinstitut. Utvecklingsarbete lämnas  
  
 utanför programmet, men detta utesluter inte att utveckling kan  
  
 integreras i forskningsprogram och forskningsprojekt.  
  
 Skogens värden delas av Henderson in i materiella och ickemateriella 
  
 . Materiella värden rör skogens produkter, bland annat i  
  
 form av virke, träfibrer, jaktbart vilt, bär och svamp. Dessa  
  
 produkter är ofta marknadsprissatta. Icke-materiella värden är  
  
 vanligen inte marknadsprissatta men har stor betydelse för exempelvis  
  
 livskvalitet och biologisk mångfald. Rekreation och turism  
  
 4 Regleringsbrev för budgetåret 2003 avseende Forskningsrådet för miljö, areella näringar och  
  
 samhällsbyggande, Regeringsbeslut nr 14, 2002-12-20.  
  
 5 Formas, Nationellt program för skogssektorsforskning 20002020, 2005. 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 205  
  
 kategoriseras som icke-materiella värden men har ibland ett marknadsvärde.  
  
 Detsamma gäller skogens ekosystemtjänster.  
  
 De icke-materiella och materiella värdena delas in i tre kategorier  
  
 (tabell 34.1). Dessa är produktionsförutsättningar, nyttjande och  
  
 förädling.  
  
 Tabell 34.1 Kategorisering av skogens värden  
  
 Icke-materiella värden Materiella värden  
  
 Produktionsförutsättningar  
  
 Ekologiska processer,  
  
 biologisk mångfald,  
  
 effekter på/av klimat,  
  
 vatten, kol, näring m.m.  
  
 Skogsodlingsmaterial, förökning,  
  
 föryngring, skogsskötsel,  
  
 skogsskydd m.m.  
  
 Nyttjande Friluftsliv och rekreation,  
  
 turism, upplevelser,  
  
 biofilter, miljöindikator,  
  
 erosionskydd m.m.  
  
 Drivning, avverkning, utförsel,  
  
 lagring, bioenergi m.m.  
  
 Förädling Sönderdelning, sågade varor,  
  
 träfibrer, trämanufaktur,  
  
 papperstillverkning, träkompositer,  
  
 byggmaterial m.m.  
  
 Källa: Formas.  
  
 Skogssektorsforskning sker idag på flera orter. Den största utföraren  
  
 av skoglig forskning är Sveriges lantbruksuniversitet (SLU).  
  
 Skogsindustriell forskning bedrivs på ett flertal tekniska högskolor,  
  
 universitet och forskningsinstitut.  
  
 Formas enkät skickades till forskande institutioner vid 30 universitet  
  
 och högskolor samt till fyra forskningsinstitut. Inkomna  
  
 svar visar, enligt Formas, att forskning relevant för skogssektorn  
  
 har, under åren 20002003, bedrivits på 42 institutioner vid 13 högskolor  
  
 samt på tre institut. En sammanställning av forskningssatsningar,  
  
 uppdelad i de olika kategorierna för respektive organisation,  
  
 finns i tabell 34.2 nedan. 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 206  
  
 Tabell 34.2 Skogssektorsforskning under perioden 20002003 enligt  
  
 forskningsutförarna  
  
 Icke-materiella värden  
  
 Miljoner kronor  
  
 Materiella värden  
  
 Miljoner kronor  
  
 Forskning utförare  
  
 Skogens  
  
 prod. förutsättn.  
  
 Skogens  
  
 nyttjande  
  
 Skogens  
  
 förädling  
  
 Skogens  
  
 prod.  
  
 förutsättn.  
  
 Skogens  
  
 nyttjande  
  
 Skogens  
  
 förädling Summa  
  
 SLU 333,8 23,8 330,6 72,2 88,5 848,9  
  
 Mittuniver sitetet  
  
 43,2 18,9 17,2 15,5 80,9 175,7  
  
 Karlstads  
  
 universitet  
  
 29,0 4,0 16,0 4,0 44,0 97,0  
  
 Växjö  
  
 universitet  
  
 0,5 0,2 1,8 10,6 72,4 85,5  
  
 Luleå tekn.  
  
 universitet  
  
 0,6 2,3 74,8 77,7  
  
 Lunds tekn.  
  
 högskola  
  
 4,5 2,9 5,2 0,4 47,7 60,7  
  
 KTH 3,3 1,0 44,6 48,9  
  
 Umeå  
  
 universitet  
  
 20,0 16,5 9,1 45,6  
  
 Högskolan  
  
 Dalarna  
  
 16,6 7,1 3,5 27,2  
  
 Chalmers 1,9 11,3 13,2  
  
 Högskolan  
  
 Kalmar  
  
 2,1 8,6 10,7  
  
 Linköping  
  
 universitet  
  
 1,6 7,8 9,4  
  
 Göteborgs  
  
 universitet  
  
 4,9 0,1 5,0  
  
 Summa  
  
 högskolor:  
  
 443,3 53,0 412,5 119,9 476,8 1505,5  
  
 Skogforsk  
  
 SP/Trätek  
  
 STFI  
  
 3,1 147,2 125,9  
  
 264,0 
  
 747,0  
  
 322,0 
  
 264,0 
  
 747,0  
  
 Summa  
  
 institut:  
  
 45,8 3,1 0,0 147,2 125,9 0 0  
  
 Summa  
  
 alla:  
  
 489,1 56,1 0,0 559,7 245,8 1487,8 2838,5  
  
 Källa: Formas.  
  
 Sammanlagt använde de svarande forskningsutförarna drygt  
  
 2,8 miljarder kronor på skogssektorsforskning under perioden  
  
 20002003. I medel blir det 709 miljoner kronor/år. Av dessa gick  
  
 545 miljoner kronor (19 %) till forskning kring icke-materiella  
  
 värden (tabell 34.2). 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 207  
  
 En jämförelse med den s.k. PROMIS-utredningens sammanställning  
  
 av forskningsbudgetar för 1999 visar att svar saknas från flera  
  
 forskningsutförare.6 Det saknas bland annat svar från en del större  
  
 institutioner vid SLU såsom skogsekologi, skogsekonomi, skoglig  
  
 marklära samt skogens produkter och marknader. Forskningsvolymen  
  
 vid de institutioner vid SLU som inte har svarat på  
  
 enkäten är uppskattningsvis 70100 miljoner kronor/år. När denna  
  
 uppskattning läggs till den årliga budgeten för utförarna uppgår  
  
 skogssektorsforskningen vid högskolor och institut till cirka  
  
 800 miljoner kronor/år.  
  
 Fördelning av den totala forskningsresursen visar att SLU  
  
 dominerar med 31 % (849 miljoner kronor) följd av STFI med  
  
 27 % och Skogforsk med 11 % (tabell 34.2). Om enbart forskningen  
  
 kring icke-materiella värden betraktas är Yu dominans  
  
 tydligare med hela 358 miljoner kronor (67 %) under 20002003.  
  
 Av instituten bedriver endast Skogforsk forskning i någon större  
  
 omfattning inom denna kategori, ca 49 miljoner kronor (9 %).  
  
 Om skogens produktionsförutsättningar och nyttjande inom  
  
 kategorin materiella värden får utgöra den traditionella skogsbruksforskningen,  
  
 dvs. produktion och brukandemetoder, motsvarar den  
  
 för perioden 20002003, 805 miljoner kronor, eller 28 % av den  
  
 totala skogssektorsforskningen (tabell 34.2). SLU dominerar som  
  
 sektorsuniversitet med hälften av volymen, 403 miljoner kronor.  
  
 Skogforsk är näst störst med 34 %. Återstående andel, 17 %,  
  
 fördelas mellan bl.a. Växjö, Umeå samt Mittuniversitetet och  
  
 Högskolan Dalarna.  
  
 SLU:s kommentarer till Henderson kartläggning  
  
 Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) är sektorsuniversitet för skoglig  
  
 forskning och har till Skogsutredningen lämnat synpunkter på  
  
 Formas nationella program för skogssektorsforskning. SLU anser  
  
 att Formas rapport i dagsläget inte kan ligga till grund för  
  
 prioriteringar av forskning inom det skogspolitiska området men  
  
 att det utgör en grund för fortsatt diskussion om forskningen inom  
  
 skog och skogsindustriella områden.  
  
 6Näringsdepartementet, Promis, Rapport från arbetsgruppen rörande Uppdrag i fråga om viss  
  
 forskning och utbildning inom den skogliga och skogsindustriella sektorn, 2000. 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 208  
  
 När det gäller den indelning Formas har gjort av produktionsförutsättningar  
  
 för materiella respektive icke-materiella värden  
  
 (tabell 34.1) påpekar SLU att ekologiska processer står som en  
  
 produktionsförutsättning endast för icke-materiella värden. Detta  
  
 är egentligen inte riktigt, menar SLU, eftersom ekologiska processer  
  
 utgör grunden för hur man genom skogsskötsel m.m. kan  
  
 producera materiella värden som t.ex. virke. Val av exempelvis  
  
 föryngringsmetod och trädslag grundar sig på kunskap om ekologiska  
  
 processer. Tabell 34.2 riskerar därmed att bli missvisande i  
  
 den meningen att forskningspengar som kommer virkesproduktionen  
  
 (materiella värden) till del kan framstå som mindre än vad  
  
 de egentligen är.  
  
 SLU anser att Formas nationella skogsforskningsprogram är en  
  
 avvägning mellan olika intresseområden som relativt väl avspeglar  
  
 dagsläget i Sverige men att det inte lyfter fram alla möjligheter som  
  
 forskningen har att i framtiden skapa innovativa förutsättningar för  
  
 en forskningsutveckling till en i EU-termer uttryckt knowledgebased  
  
 bioeconomy. SLU anser att det i Formas rapport saknas en  
  
 skarp analys av forskningsfinansiering i omvärlden.  
  
 Svensk skogsforsknings genomslag internationellt har inte heller  
  
 belysts systematiskt, enligt SLU. Inom vissa delar av den tvärvetenskapliga  
  
 skogsforskningen är Sverige världsledande, menar SLU,  
  
 och efterlyser en analys av hur dessa styrkeområden vuxit fram.  
  
 Enligt SLU saknas i Formas program en kritisk granskning av  
  
 hur den skogliga forskningen hittills tagits emot i samhället och  
  
 påverkat politiska beslut och praktiskt skogsbruk. Formas  
  
 erbjudande att bjuda in forskningsfinansiärer och berörda myndigheter  
  
 till samtal är särskilt angelägna, eftersom EU:s sjunde ramprogram  
  
 just nu formeras. Forskningen blir alltmer internationell  
  
 och satsningar från stora internationella forskningsfinansiärer, som  
  
 EU:s sjunde ramprogram är ett exempel på, kan bli ytterligt viktiga  
  
 som ett led i skapandet av en nationell forskningsbas för skogsområdet,  
  
 menar SLU. Ett nationellt program som harmoniserar  
  
 med och kompletterar en satsning från EU kan därför bli den  
  
 strategiskt mest viktiga åtgärden för den närmaste tiden. I Formas  
  
 rapport är det dock inte tydligt hur de svenska finansiärernas  
  
 aktiviteter ska samordnas på bästa sätt, anser SLU.  
  
 Kartläggningen av den hittillsvarande forskningen som Formas  
  
 gjort ger ingen uppskattning av omfattning och inriktning av  
  
 forskning av betydelse för skogspolitiken, enligt SLU. Man pekar  
  
 också på att Sverige skiljer sig från de flesta andra länder genom att 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 209  
  
 det vid universiteten inte finns någon professor i skogspolitik, även  
  
 om SLU som enda aktör har viss forskning inom området. Det  
  
 faktum att frågor rörande skog, skoglig och skogsindustriell  
  
 forskning och naturresursens nyttjande och bruk är uppdelat på  
  
 många departement och myndigheter i landet, gör behovet av en  
  
 samlad vetenskaplig analys inom skogspolitikområdet betydande.  
  
 Verksamhet inom området borde därför snarast byggas upp inom  
  
 sektorsuniversitetet, anser SLU.  
  
 SLU skulle dessutom gärna se en ny fond till stöd för akut  
  
 uppdragsforskning inom skogssektorn, något som man menar  
  
 saknas i dag. Ingen myndighet har ansvar för oförutsedda akuta  
  
 åtgärder och forskningssystemet har nu vid upprepade tillfällen  
  
 visat att det inte går att snabbt mobilisera nödvändiga resurser för  
  
 akuta behov. I detta sammanhang passar även forskning inriktad på  
  
 karantänsfrågor och nya hotbilder (emerging threats). SLU menar  
  
 att Formas inte har analyserat det behov av forskning som finns  
  
 inom myndigheter och det behov som genereras av behovet av  
  
 uppföljning av miljömål eller global utveckling.  
  
 Vad gäller den skogliga forskningens effekter på politiken så  
  
 menar SLU att det finns en stor samlad litteratur inom området  
  
 Några exempel på formuleringar av skogsvårdslagarna där skogsforskningen  
  
 legat som grund är enligt SLU:  
  
  Val av skogsbrukssystem  
  
  Trädslagsval, antal plantor och plantornas fördelning  
  
  Röjningsplikt och rekommendationer för röjning  
  
  Omloppstider  
  
  Gallringsstrategier och gallringsmallar  
  
  Skogsskador av insekter och patogener samt skogshygien  
  
  Naturvårdshänsyn  
  
  Åtgärder för bevarande av biologisk mångfald.  
  
 34.4 Effektstudie om skoglig forskning  
  
 En effektstudie av forskningens påverkan på skogspolitiken är  
  
 genomförbar och en större utvärdering av den skogliga forskningen  
  
 ter sig som synnerligen angelägen skriver Institutet för studier av  
  
 utbildning och forskning (SISTER), i en rapport som tagits fram på  
  
 uppdrag av Skogsutredningen.7 I rapporten gör man bedömningen  
  
 7 Deiaco E. och Palmer, Reflektioner kring genomförandet av en effektustudie över skoglig  
  
 forskning, Institutet för studier av utbildning och forskning (SISTER), 2006. 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 210  
  
 att en effektstudie av det slag som efterfrågas i direktiven skulle ta  
  
 cirka sex månader att genomföra. Utredningen har gjort bedömningen  
  
 att en sådan studie skulle bli alltför omfattande för att  
  
 rymmas inom ramen för Skogsutredningens resurser.  
  
 Det är välkänt att ny forskning inte automatiskt leder till nya  
  
 produkter, tjänster eller påverkan på politiken, enligt SISTER. Om  
  
 forskningsresultaten kommer till användning eller inte beror på ett  
  
 komplicerat samband mellan ny teknologi, samverkan mellan olika  
  
 aktörer de institutionella förutsättningarna och efterfrågans  
  
 struktur och innehåll. Huvudfrågan som måste ställas är, enligt  
  
 SISTER, vad som driver en framgångsrik samverkan mellan akademi  
  
 och samhälle i ett sektoriellt innovationssystem som skogsnäringen.  
  
 Fokus i en effekstudie av det här slaget bör, enligt SISTER, vara  
  
 på att analysera på vilka sätt forskning överförs till användare, hur  
  
 dessa samverkar för att forskningen ska komma till användning och  
  
 på vilka sätt ny forskningskunskap letat sig fram till nya produkter,  
  
 tjänster och policies. Att försöka uppskatta forskningens effekter i  
  
 monetära värden, som efterfrågas i vissa fall, anser SISTER vara  
  
 alltför komplicerat.  
  
 Man pekar, i det sammanhanget, på svårigheten att hanterar s.k.  
  
 multiple causality, dvs. hur kan man avgöra att en effekt kan hänföras  
  
 till just det speciella finansieringsinstrumentet och inte till en  
  
 rad omkringliggande faktorer. Vidare pekar man på den tidsförskjutning  
  
 som uppstår mellan t.ex. en forskningsåtgärd och fram  
  
 till det att det uppstår en effekt. En tredje svårighet menar SISTER  
  
 är att mäta effekter i kronor och ören när målen i många forskningsprogram  
  
 är kvalitativa, som exempelvis att stimulera till nya  
  
 nätverk, tvärvetenskap samt att höja mottagningskapaciteten i  
  
 företag och organisationer.  
  
 För att analysera forskningens effekter på skogspolitiken och  
  
 dess effekter på skogsnäringen, tillväxten och som underlag för  
  
 utformningen av relevanta miljökvalitetsmål förespråkar SISTER i  
  
 stället att man, inom ramen för en systemansats, använder sig av  
  
 flera olika metoder med såväl kvantitativa som kvalitativa angreppssätt 
  
 . De kvantitativa metoderna utgörs av enkäter till exempelvis  
  
 forskare och användare om hur skoglig forskning kommit till  
  
 användning i såväl näringen som i skogspolitiken. Internationella  
  
 jämförelser av olika skogliga innovationssystem kan besvara frågor  
  
 om varför viss typ av skoglig forskning påverkar politiken medan 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 211  
  
 annan negligeras. Fallstudier är en tredje metod som SISTER  
  
 förordar som en del av en effektanalys.  
  
 34.5 Skogsforskningens villkor  
  
 Sedan den nu rådande skogspolitiken infördes 1994 har ett antal  
  
 faktorer påverkat skogsforskningens villkor. I detta avsnitt speglas  
  
 en del av dessa.  
  
 34.5.1 Den forskningspolitiska propositionen  
  
 I den forskningspolitiska propositionen gav regeringen sin syn på  
  
 forskningspolitikens inriktning under åren 20052008. 
  
 8 I propositionen  
  
 framfördes bl.a. att en utgångspunkt för regeringens  
  
 ställningstagande har varit att skapa goda förutsättningar för kraftsamling  
  
 och att säkerställa stöd till forskning av hög internationell  
  
 kvalitet med hjälp av långsiktig finansiering av starka forskningsmiljöer.  
  
 I propositionen presenterades strategiska satsningar på de  
  
 prioriterade forskningsområdena medicin, teknik och forskning till  
  
 stöd för hållbar utveckling. Regeringen ansåg också att resurser bör  
  
 tillföras för stöd till forskningens infrastruktur inom alla områden.  
  
 I budgetpropositionen för 2005 redovisade regeringen att anslagen  
  
 för forskning och forskarutbildning kommer att tillföras en  
  
 permanent nivåhöjning om 2,34 miljarder kronor under tiden fram  
  
 till och med 2008.  
  
 Som ett led i arbetet med att utveckla och främja kommersialisering  
  
 av forskningsresultat bör lärosätena, enligt regeringen,  
  
 upprätta handlingsplaner för kommersialisering och tekniköverföring.  
  
 Handlingsplanerna är ett led i arbetet med att skapa professionella  
  
 och hållbara strukturer med både forskare och externa  
  
 aktörer såsom forskningsfinansiärer, holdingbolag och det kunskapsintensiva  
  
 näringslivet.  
  
 Regeringen vill också förbättra den strategiska kompetensuppbyggnaden  
  
 vid de statligt delägda industriforskningsinstituten.  
  
 En utgångspunkt för regeringens ställningstagande har varit att  
  
 skapa goda förutsättningar för kraftsamling och att säkerställa stöd  
  
 8 Prop. 2004/05:80. 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 212  
  
 till forskning av hög internationell kvalitet med hjälp av långsiktig  
  
 finansiering av starka forskningsmiljöer.  
  
 Skogforsks underlag till den forskningspolitiska propositionen  
  
 I oktober 2003 lämnade branschforskningsinstitutet Skogforsk ett  
  
 yttrande som underlag för regeringens forskningspolitiska proposition.  
  
 I underlaget belyser Skogforsk det nationella behovet av  
  
 tillämpad skoglig forskning och utveckling (FoU), sett ur skogsbrukets  
  
 perspektiv. Man för bl.a. fram följande punkter som  
  
 väsentliga för den skogliga forskningen:  
  
  Det är ytterst angeläget att staten långsiktigt säkerställer  
  
 offentliga forskningsmedel i paritet med våra främsta konkurrentländer,  
  
 samt att man i sin forskningsstrategi väger samman  
  
 behoven inom både grundläggande och tillämpad FoU  
  
  En ökad offentlig satsning på behovsmotiverad, tillämpad FoU  
  
 är nödvändig för utvecklingen av ett konkurrenskraftigt  
  
 svenskt näringsliv och ekonomisk tillväxt  
  
  Staten bör ta ett betydande och långsiktigt ansvar för forskningsinstitutens  
  
 grundfinansiering, i syfte att säkerställa en  
  
 svensk infrastruktur för tillämpad FoU i världsklass. Detta  
  
 inbegriper även kunskapsöverföring till näringsliv och omgivande  
  
 samhälle  
  
  Staten måste skapa ekonomiska och andra förutsättningar för  
  
 svenskt deltagande i internationell forskningssamverkan, liksom  
  
 för starka och attraktiva svenska FoU-miljöer.  
  
  En fortsatt kraftfull och målinriktad skoglig FoU-verksamhet,  
  
 med stat och skogsbruk i samverkan, är nödvändig för att  
  
 främja utvecklingen av viktiga innovationssystem och upprätthålla  
  
 den svenska skogsnäringens internationella konkurrenskraft.  
  
 Likaså för att kunna uppnå skogspolitiska mål och  
  
 uppfylla internationella överenskommelser. 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 213  
  
 34.5.2 Miljömålspropositionen  
  
 I Miljömålspropositionen gör regeringen bedömningen att kunskap  
  
 som genereras av forskning är ett viktigt stöd för arbetet att nå  
  
 miljökvalitetsmålen och dess delmål.9 I propositionen redovisas  
  
 Miljömålsrådets ståndpunkt att forskning och kunskapsutveckling  
  
 som underlag för beslut är en förutsättning för att miljökvalitetsmålen  
  
 ska kunna nås. Forskning är nödvändig både för att  
  
 dimensionera problem och för att utveckla miljö- och kostnadseffektiva  
  
 åtgärder samt för att utveckla styrmedel och metoder för  
  
 uppföljning av miljökvalitetsmålen, menar Miljömålsrådet. I propositionen  
  
 framhålls att resultaten från miljöforskningen har varit  
  
 betydelsefulla när det gäller att formulera miljökvalitetsmålen och  
  
 delmålen.  
  
 Av propositionen framgår att forskningsrådet för miljö, areella  
  
 näringar och samhällsbyggande (Formas) har ett särskilt uppdrag  
  
 att ta initiativ till samordning med andra forskningsfinansiärer när  
  
 det gäller samhällsvetenskaplig miljöforskning. Regeringen anser  
  
 att den samhällsvetenskapliga miljöforskningen har stor betydelse  
  
 inte minst för att utveckla och utvärdera olika styrmedel för  
  
 miljöarbetet. Regeringen har därför lagt ett särskilt uppdrag på  
  
 Formas att tillsammans med andra forskningsfinansiärer ta fram en  
  
 forskningsstrategi för samhällsvetenskaplig miljöforskning med  
  
 särskild inriktning på styrmedel. Detta uppdrag redovisades den 1  
  
 mars 2006.10  
  
 I propositionen pekade regeringen på att Naturvårdsverket  
  
 genom sitt anslag för miljöforskning har ett särskilt ansvar för  
  
 forskning till stöd för miljökvalitetsmålen. Även Formas och  
  
 Stiftelsen för miljöstrategisk forskning (Mistra) finansierar omfattande  
  
 forskning som bidrar med underlag för arbetet med att uppnå  
  
 miljökvalitetsmålen, liksom Statens energimyndighet och Verket  
  
 för innovationssystem. Regeringen anser att det finns behov av att  
  
 öka stödet till forskning för miljö och hållbar utveckling, bl.a. för  
  
 att stödja den kunskapsutveckling som behövs för att nå  
  
 miljökvalitetsmålen.  
  
 I propositionen Forskning och förnyelse föreslogs en riktad  
  
 satsning på forskning om miljö och hållbar utveckling omfattande  
  
 20 miljoner kronor.11 Satsningen kompletterades i 2001 års ekono9  
  
 Prop. 2004/05:10.  
  
 10 Formas: Nationell strategi för samhällsvetenskaplig miljöforskning, 2006.  
  
 11 Prop. 2000/01:3, bet. 2000/01:UbU6. 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 214  
  
 miska vårproposition då området tillfördes ytterligare 140 miljoner  
  
 kronor från 2002 och ytterligare 40 miljoner kronor från 2004. 
  
 12  
  
 Ökningen, som avsåg forskning om biologisk mångfald och forskning  
  
 till stöd för ekologiskt hållbar utveckling, fördelades till  
  
 Vetenskapsrådet och Formas samt till Artdatabanken vid Sveriges  
  
 lantbruksuniversitet.  
  
 34.5.3 Sveriges lantbruksuniversitet om forskningens villkor  
  
 I en skrivelse till Skogsutredningen framför fakulteten för  
  
 skogsvetenskap vid Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) att de  
  
 förändringar som skett inom den skogliga forskningen sedan den  
  
 nu gällande skogsvårdslagen trädde i kraft är betydande.13 Förändringarna  
  
 är båda relaterade till statliga åtgärder och till förändrade  
  
 prioriteringar i samhället och hos externa anslagsgivare.  
  
 Neddragningar inom SLU under andra halvan av 1990-talet kom  
  
 att särskilt drabba de tillämpade ämnesinriktningar. Under samma  
  
 period försvann Skogsbrukets forskningsfond som ett resultat av  
  
 den nya skogspolitiken. Skogsstyrelsen kom därmed att bli den  
  
 enda större myndigheten utan eget forskningsanslag. Skogsindustrins  
  
 gödselmedelsfond försvann också som en konsekvens av  
  
 ett beslut att förbjuda skogsgödsling i södra Sverige. Dessa beslut  
  
 bidrog starkt till att minska forskningsutrymmet för den mer  
  
 tillämpade skogsforskningen.  
  
 De större forskningssatsningar som kom att genomföras var  
  
 industriellt inriktade inom trä- och fiberområdena och kom med  
  
 Näringsdepartementets och KK-stiftelsens stöd att ge upphov till  
  
 satsningar i Sundsvall, Karlstad, Skellefteå och Växjö. Dessa  
  
 satsningar ledde, enligt SLU, inte till någon ökad traditionell  
  
 skogsforskning. Ökningar inom den skogliga forskningen skedde  
  
 med externa medel inom miljöområdet med bl.a. biodiversitetsfrågor  
  
 och klimatfrågor som prioriterade områden. I viss utsträckning  
  
 var bioenergiområdet, via Energimyndighetens riktade  
  
 satsningar, det enda område där mer traditionell skoglig forskning  
  
 kunde söka forskningsmedel.  
  
 Tillkomsten av forskningsstiftelser såsom exempelvis Stiftelsen  
  
 för strategisk forskning (Mistra) och de forskningsprojekt som  
  
 prioriterades där kom att bli betydelsefull även för skogsforsk12  
  
 Prop. 2000/01:100, bet. 2000/01:FiU27.  
  
 13 Hällgren, J-E., Skogsforskning 1990-2005, fakulteten för skogsvetenskap, SLU, 2006. 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 215  
  
 ningen. Dessa satsningar ledde bl.a. fram till bildandet av det  
  
 bioteknologiska centrat Umeå Plant Science Centre, där SLU och  
  
 Umeå universitet samverkar. Prioriteringar inom Mistra gav upphov  
  
 till flera skogsforskningsinriktade projekt, bl.a. SUFOR, som  
  
 behandlade hållbart skogsnyttjande i södra Sverige, och flera  
  
 projekt där naturresurser var i fokus. Dessa projekt engagerade  
  
 forskare från flera universitet vilket medförde en breddning av  
  
 skog- och naturresursforskningen medan den traditionella skogliga  
  
 forskningen hade svårt att få externa anslag.  
  
 En annan bidragande orsak till svårigheter för skoglig forskning  
  
 var, enligt SLU, EU:s 6:e ramprogram där skogsforskningen kom  
  
 att bli nedprioriterat i relation till vad som varit fallet i 4:e och 5:e  
  
 ramprogrammen. I det 7:e ramprogrammet finns nya förutsättningar  
  
 för den skogliga och skogsindustriella forskningen.  
  
 Bildandet av EFI  European Forest Institute gav Finland ett  
  
 starkt initiativ inom den samlade europeiska skogsforskningen.  
  
 34.5.4 Skogforsk om forskningens villkor  
  
 Under det dussintalet år som förflutit sedan den nu rådande  
  
 skogspolitiken med dess jämställda produktions- och miljömål  
  
 infördes, har villkoren för den skogliga forskningen förändrats.14 I  
  
 ett övergripande perspektiv torde emellertid dessa förändringar i  
  
 högre grad vara föranledda av forskningspolitiska än av närings och  
  
 skogspolitiska skäl. Andra områden, som miljö- och energipolitik  
  
 har dessutom påverkat såväl skoglig som annan forskning.  
  
 Olika politikområdens inverkan på forskningens villkor är inte  
  
 alltid lätta eller ens möjliga att särskilja.  
  
 Ökad konkurrens om knappa resurser  
  
 Omstruktureringen av forskningsrådssystemet kring sekelskiftet,  
  
 där bl.a. antalet råd reducerades till betydligt färre men större  
  
 sådana (Vetenskapsrådet, Vinnova, Formas, m.fl.), har, enligt Skogforsk,  
  
 förstärkt den sedan många år pågående trenden att en ökad  
  
 andel av de statliga forskningsanslagen slussas till forskningsutförande  
  
 organ via råden, genom omfattande ansöknings- och  
  
 14 Martin, Moreno, Viktigare förändringar i skogsforskningens villkor sedan nuvarande skogspolitik  
  
 infördes – betraktelser ur ett Skogforskperspektiv, skrivelse till Skogsutredningen, Skogforsk,  
  
 2006-08-03. 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 216  
  
 utvärderingsprocesser. Koncentrationen av forskningsråden medförde  
  
 också för många forskningsutförare en ökad konkurrens om  
  
 knappa resurser, genom att flera ämnesråd upplöstes och integrerades  
  
 i större enheter. Så avvecklades t.ex. Skogs- och Jordbrukets  
  
 Forskningsråd (SJFR) och dess ansvar för finansiering av  
  
 de areella näringarnas FoU lades på det nya, mångdisciplinära  
  
 Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande  
  
 (Formas).  
  
 Splittrad ansvarbild  
  
 Tidigare kanaliserades det politiska ansvaret för skogsfrågor och  
  
 skoglig forskning huvudsakligen genom Jordbruksdepartementet.  
  
 Sedan den nu rådande skogspolitiken infördes har skogsnäringens  
  
 angelägenheter förts över till Näringsdepartementet och administrationen  
  
 av den offentliga finansieringen av skoglig FoU i hög  
  
 grad till Miljödepartementet via Formas. Samtidigt handläggs den  
  
 statliga forskningspolitiken inom Utbildningsdepartementet.  
  
 Denna splittrade ansvarsbild har inte gynnat den skogliga forskningens  
  
 villkor.  
  
 Med inträdet i EU 1995 har vikten av svenskt deltagande i  
  
 unionens ramprogram för forskning efterhand blivit allt viktigare.  
  
 Svenska forskningsmiljöer, särskilt institutssektorn, har hittills  
  
 varit framgångsrika i sådant deltagande. Inom den skogliga sektorn  
  
 har detta paneuropeiska samarbete i viss mån utvecklats på bekostnad  
  
 av samverkan mellan de nordiska länderna och på det utomeuropeiska  
  
 planet.  
  
 Ökad extern finansiering  
  
 Forskningsstiftelsernas relativt sett ökade betydelse samt den  
  
 tilltagande andelen finansiering via forskningsråden, liksom ett allt  
  
 viktigare samarbete inom EU:s forskningsprogram, har bidragit till  
  
 att svenska forskningsutförare blivit alltmer beroende av dessa s.k.  
  
 externa finansieringskällor. Det gäller inte minst den skogliga  
  
 forskningen.  
  
 Med ökat beroende av externa, offentliga finansieringskällor  
  
 följer, enligt Skogforsk, en högre administreringsgrad där bl.a.  
  
 kvalificerade forskares tid alltmer tagits i anspråk för att ansöka om 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 217  
  
 projektmedel, med åtföljande risk för minskad forskningseffektivitet.  
  
 Anslag från externa forskningsfinansiärer avser oftast  
  
 ämnes- och tidsmässigt väl avgränsade projekt som vanligen berör  
  
 (dags)aktuella problem och/eller politiskt korrekta forskningsobjekt,  
  
 vilket inte sällan leder till kortsiktighet i verksamheten.  
  
 Tillämpad forskning saknar statliga medel  
  
 Under det senaste decenniet har det, enligt Skogforsk, från  
  
 styrande forskningspolitiker varit klart utsagt att näringslivet  
  
 förväntas ta ett ökat ansvar för den tillämpade, behovsmotiverade  
  
 forskningen, vilket också avspeglats i minskad statlig finansiering  
  
 av sådan. I och med SLU:s tilltagande akademisering, och därmed  
  
 allt otydligare sektorsroll, har Skogforsk iklätts ett ökat ansvar för  
  
 denna form av skoglig forskning.  
  
 Omstrukturering av institutssektorn  
  
 Sedan den nuvarande skogspolitiken infördes har institutssektorn  
  
 genomgått en omfattande och långvarig omstruktureringsprocess.  
  
 Den skogliga institutsforskningen har dock inte direkt påverkats av  
  
 den långvariga turbulens som dessa förorsakat.  
  
 Skogspolitikens effekter på forskningen  
  
 Den i särklass tydligaste effekten av den nya skogs- och miljöpolitiken  
  
 på den skogliga forskningen har, enligt Skogforsk, varit  
  
 den dramatiska svängning mot miljörelaterad FoU som politiken  
  
 initierat och understött. En inriktningsförändring som, enligt  
  
 Skogforsk, anammades av alla berörda offentliga forskningsfinansiärer.  
  
 Under inflytande av 1990-talets arbete med att utveckla och  
  
 introducera skogliga miljöcertifieringssystem, stöddes denna trend  
  
 till del även av skogsbruket.  
  
 För Skogforsks vidkommande innebar omsvängningen, understödd  
  
 av branschen, att institutets miljörelaterade FoU successivt  
  
 ökades från nära noll till en tredjedel av den samlade verksamheten.  
  
 I gengäld nästintill avvecklades tidigare tämligen omfattande  
  
 skogsgödslingsforskning medan den skogsteknikorienterade forsk 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 218  
  
 ningen halverades. FoU avseende främmande trädslag och klonskogsbruk  
  
 reducerades till ett minimum.  
  
 Det gröna forskningsklustrets forskningsråd, Formas, har allt  
  
 sedan sin tillblivelse präglats av en stark miljöprofilering. Som en  
  
 för den skogliga forskningen betydande finansiär, har den Miljöstrategiska  
  
 stiftelsen, Mistra, också bidragit till ett förstärkt miljöfokus  
  
 inom den skogliga forskningen. Samverkan mellan Formas  
  
 och Vinnova, vilka tillsammans skulle svara för att länka samman  
  
 forskningen i den skogliga värdekedjan från gen till konsumentprodukt,  
  
 har enligt Skogforsk inte fungerat som avsett. Flera  
  
 angelägna skogliga FoU-projekt av tillämpningsinriktad teknisk  
  
 karaktär har därför hamnat mellan de båda rådens stolar, skriver  
  
 Skogforsk.  
  
 Minskade anslag till areella näringar  
  
 I anslutning till att den nu rådande skogspolitiken infördes  
  
 minskade den årliga anslagsvolymen till de areella näringarnas  
  
 forskning med cirka 110 miljoner kronor (effekterna av Naturvårdsverkets  
  
 avvecklade forskningsanslag ej medräknade). Överslagsmässigt  
  
 kan den skogliga andelen härav skattas till storleksordningen  
  
 50 miljoner kronor, vilket då motsvarade över 10 % av  
  
 landets samlade skogsforskningsbudget. Någon återfinansiering av  
  
 dessa bortfallande medel har inte kommit till stånd, även om  
  
 avsikten från politiskt håll var att näringen själv skulle stå för en  
  
 sådan. För skogens del upplevs kanske avsaknaden av Skogsstyrelsens  
  
 FoU-medel som särskilt besvärande, då dessa tidigare  
  
 t.ex. kunde nyttjas för snabba och effektiva insatser vid akuta FoUbehov  
  
 föranledda av kalamiteter som omfattande svamp- eller  
  
 insektsangrepp, stormfällningar etc.  
  
 Stärkt tillämpad forskning och utveckling  
  
 Den skogliga forskningen har under perioden generellt sett fått  
  
 agera inom allt snävare ekonomiska ramar. I och med 2004 års  
  
 relativt positiva forskningspolitiska proposition och en sentida  
  
 samhällelig uppmärksamhet på skogens och skogsnäringens betydelse,  
  
 finns dock tecken som tyder på att den negativa trenden kan  
  
 brytas. En real förstärkning av statens och näringens gemensamma 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 219  
  
 finansiering av Skogforsks ramprogram 20052008, har bromsat  
  
 fortsatt negativ utveckling.  
  
 Under de senaste två åren har nödvändigheten av produktions och  
  
 produktivitetshöjande forskning åter förts upp på agendan.  
  
 Detta efter att den nödvändiga produktivitetsökningen i skogsbruket  
  
 bevisligen avstannat, industrins behov av konkurrenskraftig  
  
 inhemsk råvara förstärkts, skoglig miljöcertifiering blivit etablerad  
  
 praxis och skogens potential i en framtida biobränsleförsörjning  
  
 uppmärksammats.  
  
 Samtidigt gör en rad andra intressen alltmer uttalade anspråk på  
  
 skogen som rekreationskälla, kulturmiljö, etc. vilket redan börjat  
  
 avspegla sig i de offentliga forskningsfinansiärernas prioriteringar.  
  
 Enligt Skogforsk är det bl.a. angeläget att:  
  
  (Det skogliga) forskningssystemet ges tydliga och rimligt  
  
 robusta villkor, inkluderande ett långsiktigt statligt finansieringsansvar  
  
 i nivå med våra främsta konkurrentländer  
  
  Forskningsinsatser för förstärkt konkurrenskraft och ökad  
  
 skogsproduktion ges hög prioritet  
  
  Kraftfulla insatser görs för förbättrad kunskapsöverföring och  
  
 implementering av forskningsresultat, där institutet kan utgöra  
  
 en tydligare brygga mellan akademi och näring.  
  
 34.5.5 Skogsindustrierna  
  
 Branschorganisationen Skogsindustrierna anser att det är inom bioteknik,  
  
 materialteknik och IT som den mest dynamiska forskningen  
  
 finns och att det är viktigt för skogsindustrins konkurrenskraft  
  
 att behålla den tätposition som man har inom skogssektorsforskningen.15  
  
 Skogsindustrierna anser att välskötta skogar, konkurrenskraftiga  
  
 fabriker och högkvalitativa produkter på en växande marknad ger  
  
 den svenska skogsindustrin ett bra utgångsläge. Företagen satsar  
  
 starkt på produktutveckling för att kunna behålla och utveckla sina  
  
 marknadspositioner. För att en sådan satsning ska lyckas krävs,  
  
 enligt Skogsindustrierna, ständigt nya forskningsframsteg och välutbildad  
  
 personal. Därför är det viktigt att både industrin och  
  
 staten fortsätter satsningen på skogsindustriell forskning.  
  
 15 Skogsindustrierna: Skogsindustrin i forskningsfronten, 2001. 
  
 Forskning SOU 2006:81  
  
 220  
  
 34.5.6 Svensk-europeisk skogsforskning  
  
 Forest-based Sector Technology Platform  
  
 Den europeiska teknologiplattformen Forest-based Sector Technology  
  
 Platform (FTP), är en av ett trettiotal ansatser att skapa storskaliga  
  
 och banbrytande satsningar inom EU. I den skogligt inriktade  
  
 FTP:n ingår de fem värdekejorna skogen med dess materiella  
  
 och icke-materiella produkter och tjänster, massa-papper, träträförädling,  
  
 bioenergi (ur skogsråvara) och nya produktområden  
  
 och affärsmöjligheter.  
  
 Den 15 februari 2005 offentliggjorde FTP sitt Vision Document16  
  
 och i mars 2006 publicerades FTP:s Strategic Research Agenda  
  
 (SRA). Enligt FTP:s vision kommer Europas skogssektor att spela  
  
 en nyckelroll i ett uthålligt samhälle. För att visionen ska kunna  
  
 realiseras behöver skogssektorn bl.a. kunna möta en multifunktionell  
  
 efterfrågan på skogen, utvidga tillgängligheten och  
  
 användningen av skogens biomassa, etablera ett effektivare innovationssystem  
  
 och fördjupa den vetenskapliga basen i sektorn. Dessutom  
  
 behöver sektorns kommuikation med medborgare och  
  
 beslutsfattare förbättras.  
  
 Nationell forskningsagenda  
  
 Under hösten 2006 publiceras en nationell, strategisk forskningsagenda  
  
 för den skogsbaserade näringen i Sverige (NRA).17 NRA  
  
 ska stimulera till fokusering och samordning mellan alla berörda  
  
 aktörer – näringen, offentliga finansiärer och forskningsutförarna –  
  
 i syfte att stärka svensk skogsnäring och dess ekonomiska,  
  
 ekologiska och sociala betydelse för Sverige. NRA har tagits fram  
  
 med FTP:s forskningsagenda (SRA) som inspiration, men tar,  
  
 enligt Mays, sin utgångspunkt i vad som är bra för Sverige.  
  
 Europeiska samarbeten, nätverk och forskningsprojekt utgör  
  
 viktiga medel för att uppnå de mål som formuleras i den nationella  
  
 forskningsagendan.  
  
 FTP kommer att ha ett mycket stort forskningsomfång. EUkommissionens  
  
 ramprogram är i detta sammanhang en viktig  
  
 16 Innovative and sustainable use of forest resources – vision 2030, A technology platform initiative  
  
 by the European forest based sector, februari 2005.  
  
 17 Förslag till En nationell och strategisk forskningsagenda (NRA) för den skogsbaserade  
  
 näringen i Sverige, NRÅ-rådet (under produktion). 
  
 SOU 2006:81 Forskning  
  
 221  
  
 finansiär liksom nationella forskningsfinansiärer och företag. Det  
  
 faktum att satsningen kommer att finansieras från flera olika håll  
  
 ställer, enligt det svenska NRA-rådet, krav på samordning av  
  
 svenska insatser.  
  
 I den nationella forskningsstrategin framhålls 14 strategiska  
  
 målområden såsom exempelvis energi från skogsråvara, träd för  
  
 framtiden, skogsbruk för flera mål, utvecklad kunskap om skogsekosystemen 
  
 , kommersialisering av skogens mjuka värden och  
  
 skogsnäringen ur ett samhällsperspektiv. Från och med tredje  
  
 kvartalet 2006 påbörjas implementeringen av NRA vilket, enligt  
  
 NRA-rådet, måste ses som en långsiktig uppgift. NRA-strukturen  
  
 har ingen direkt finansierande funktion men antas, genom det sätt  
  
 på vilket den tillkommit, ha ett avgörande inflytande på inriktningen  
  
 av privata och offentliga forskningsmedel samt underlätta  
  
 finansiell samverkan. NRA kommer också genom kontakterna med  
  
 FTP att söka påverka EU:s forskningsutlysningar så att dessa  
  
 bidrar till NRA:s genomförande.  
  
 Eforwood  
  
 Eforwood är ett forskningsprojekt som innebär att EU verkar för  
  
 att integrera och utveckla hela den europeiska skogliga och skogsindustriella  
  
 sektorn med sikte på hållbar utveckling.  
  
 Skogforsk koordinerar Eforwood som har som mål att utveckla  
  
 ett beslutsstöd som kan användas för att utvärdera och utveckla  
  
 den europeiska skogs- och skogsindustrisektorns bidrag till hållbar  
  
 utveckling från ekonomisk, miljömässig och social utgångspunkt.  
  
 Projektet kommer att omfatta hela kedjan från skogen till slutkonsument,  
  
 inklusive återvinning av material och produkter.  
  
 Eforwood kommer att löpa under fyra år, engagera 38 organisationer  
  
 från 21 länder och är planerat för en budget på 20 miljoner  
  
 euro, motsvarande cirka 185 miljoner kronor. För svensk del  
  
 ger Eforwood nya EU-medel för forskning motsvarande ca 28  
  
 miljoner kronor under fyra år – att fördelas mellan Eforwoods  
  
 svenska partners, dvs. Skogforsk, STFI-Packforsk och SLU. 
  
 223  
  
 35 Om stormen Wolfe  
  
 35.1 Direktiven  
  
 Den storm som drabbade södra Sverige i januari 2005 omnämns av  
  
 förklarliga skäl inte i regeringens ursprungliga direktiv till Skogsutredningen.  
  
 Stormen var dock av sådan omfattning och fick så  
  
 stora konsekvenser för skogsbruket, speciellt i södra Sverige, att  
  
 det fallit sig naturligt att på olika sätt beakta stormens konsekvenser  
  
 under utredningsarbetet och därmed också att redogöra för  
  
 stormen och dess effekter i detta betänkande. I utredningens  
  
 tilläggsdirektiv anges dessutom stormen som en av anledningarna  
  
 till den beslutade förlängningen.1  
  
 35.2 Skogsstyrelsens uppföljning av stormen Wolfe  
  
 Natten mellan lördagen den 8 och söndagen den 9 januari 2005  
  
 drabbades södra Sverige av den värsta naturkatastrofen i mannaminne.  
  
 När människor vaknade den 9 januari var landskapet helt förändrat.  
  
 Foton och TV-bilder räckte inte för att förmedla omfattningen av  
  
 stormens effekter.2  
  
 Fredagen den 7 januari varnade SMHI för kraftig sydvästlig eller  
  
 sydlig vind med risk för stormbyar över Götaland och sydligaste  
  
 Svealand. För Götaland varnades för att vindbyarna lokalt kunde  
  
 komma att uppnå orkanstyrka. SMHI fick rätt och stormen  
  
 medförda att skogen lade sig över vägar, järnvägar, elledningar,  
  
 telefonledningar och bebyggelse och gjorde omkring 500 000 hushåll  
  
 strömlösa eller utan telefonförbindelse. Många isolerades när  
  
 vägarna var oframkomliga. Skogsägarna såg sina livsverk mejas ned  
  
 1 Dir. 2005:99.  
  
 2 Citatet, liksom resten av underlaget till detta avsnitt, är om inget annat nämns, hämtat från  
  
 Skogsstyrelsens rapport från projekt Stormanalys. Skogsstyrelsen, Stormen 2005 – en skoglig  
  
 analys, Meddelande 1-2006, april 2006. 
  
 Om stormen Blankenship 2006:81  
  
 224  
  
 och en febril aktivitet vidtog för att ta hand om den nedblåsta  
  
 skogen.  
  
 Det framgick snart att skogsnäringen stod inför en av de största  
  
 logistiska utmaningarna i Sveriges moderna historia. Volymen av  
  
 den omkullblåsta skogen uppgick nästan till en normal årsavverkning  
  
 för hela landet. Skogsägarna själva, anställda i företag, inhyrd  
  
 personal och entreprenörer med motorsågar, skogsmaskiner,  
  
 lastbilar, tåg och fartyg, alla länkar i kedjan från skog till industri  
  
 eller terminal, mobiliserades för att rädda virkesvärdet. Därtill  
  
 kommer oräkneliga människor som på olika sätt hjälpte till  
  
 indirekt.  
  
 35.2.1 Skogsstyrelsens uppdrag  
  
 Med anledning av stormen den 8–9 januari 2005 fick Skogsstyrelsen  
  
 flera uppdrag av regeringen.3 Utifrån regeringsuppdragen har  
  
 Skogsstyrelsen, bl.a. inom ramen för det s.k. projekt Stormanalys,  
  
 arbetat med att analysera stormens konsekvenser för skogsbruket. 
  
 4  
  
 Projekt Stormanalys rapporterades till regeringen i april 2006.5  
  
 I regeringens uppdrag till Skogsstyrelsen angavs bl.a. att det är  
  
 angeläget att dra lärdomar från arbetet efter stormen för att stå  
  
 rustade vid liknande situationer i framtiden. Skogsstyrelsens  
  
 erfarenheter av hur informationsinsamling, spridning, koordinering  
  
 och styrning av verksamheten med att hantera följderna av stormen  
  
 har fungerat bör sammanställas och redovisas. Vidare bör de  
  
 ekonomiska konsekvenserna och miljökonsekvenserna av stormen  
  
 för skogsbruket redovisas, angav regeringen. Dessutom ska Skogsstyrelsen  
  
 i samverkan med Naturvårdsverket och andra berörda  
  
 myndigheter utvärdera de ekologiska, ekonomiska och sociala  
  
 konsekvenserna av stormen för skogsbruket, skrev regeringen.  
  
 Analysen ska utgöra ett underlag för framtida rådgivning och  
  
 insatser för återbeskogning. Det är värt att notera att det, under  
  
 den tid som projekt Reynolds löpte, var för tidigt att besvara  
  
 vissa frågor angående exempelvis påverkan på biologisk mångfald.  
  
 Det kvarstår således ett behov av att analysera de långsiktiga  
  
 ekonomiska, ekologiska och sociala konsekvenserna av stormen.  
  
 3 Regeringsbeslut N2005/1270/ESB, N2005/1271/ESB samt Fö2005/1463/CIV.  
  
 4 Skogsstyrelsen, Analys – orsaker till stormfällningens omfattning och åtgärder efter orkanen  
  
 Wolfe,direktiv, dnr. 22/05 3.39, 2005-03-24.  
  
 5 Skogsstyrelsen, Stormen 2005 – en skoglig analys, Meddelande 1-2006, april 2006. 
  
 SOU 2006:81 Om stormen Wolfe  
  
 225  
  
 35.2.2 Konsekvenser av stormen  
  
 Ekonomiska och sociala konsekvenser  
  
 Enligt Skogsstyrelsens rapport har det gjorts flera oberoende  
  
 skattningar av den volym skog som stormen skadade. Sammantaget  
  
 tyder dessa skattningar på att stormen skadade runt 75 miljoner  
  
 m³sk i Götaland och Svealand.6 Den skadade volymen består till  
  
 80 % av gran, som hade en andel av 49 % av det totala virkesförrådet  
  
 i Götaland före stormen. Stormen fällde skog i en sådan  
  
 omfattning att återbeskogningsplikt uppstod på mellan 110 000  
  
 och 130 000 hektar. Totalt skadades skog på cirka 270 000 hektar.  
  
 Upparbetningen av den stormfällda skogen har gått snabbare än  
  
 förväntat. Ungefär 55 miljoner m³fub, motsvarande ca 65 miljoner  
  
 m³sk, beräknas ha upparbetats under år 2005. Detta är 87 % av den  
  
 uppskattade stormfällda volymen. I både upparbetning och lastbilstransport  
  
 har kapaciteten ökat kraftigt jämfört med ett normalår  
  
 tack vara inhyrd personal och maskiner från främst övriga Sverige,  
  
 Finland, de baltiska staterna, Tyskland och Norge. För att klara  
  
 mätningen av de stora volymerna med upparbetat stormvirke har  
  
 mätningskapaciteten tidvis mångdubblats.  
  
 Lagret med stormvirke uppgick vid slutet av 2005 till 25 miljoner  
  
 m³fub, vilket motsvarar ett års virkesförbrukning i balansområde  
  
 4.7 Sågtimmerlagret motsvarar ett och ett halvt års förbrukning.  
  
 Knappt 15 % av det upparbetade virket har levererats ut ur  
  
 balansområde 4. En stor del av detta virke har transporterats på båt  
  
 och järnväg.  
  
 Den kortsiktigt (2008–2014) hållbara avverkningen i hela balansområde  
  
 4 påverkas totalt sett förhållandevis lite av stormen. Dock  
  
 sjunker den för gran med ungefär 1 miljon m³fub per år. Det  
  
 innebär att avverkningen av gran i södra Sverige är större än den  
  
 hållbara, vid nuvarande intensitet i skogsskötseln.  
  
 De samhällsekonomiska merkostnader i skogsbruket som kan  
  
 hänföras till stormvirket uppskattas till 10 miljarder kronor. Det är  
  
 6 miljarder kronor mindre än vad som kalkylerades i februari 2005.  
  
 De totala samhällsekonomiska merkostnaderna i skogsbruket  
  
 bedöms vara i storleksordningen 11–12 miljarder kronor. Den  
  
 6 Följande förkortningar avseende virkesvolymer används i detta kapitel:  
  
 m³sk skogskubikmeter (stamvolym ovan stubbskäret inkl. topp och bark), m³f kubikmeter  
  
 fast mått, m³fpb kubikmeter fast mått på bark, m³fub kubikmeter fast måt under bark, m³s  
  
 kubikmeter stjälpt mått, m³t kubikmeter travat mått, m³to kubikmeter toppmätt.  
  
 7 Balansområde 4 omfattar större delen av Götaland. För en mer utförlig beskrivning av  
  
 virkesbalansområdenas indelning hänvisas till Skogsstatistisk årsbok 2006. 
  
 Om stormen Blankenship 2006:81  
  
 226  
  
 genomsnittliga förlusten för enskilda skogsägare är 150 kronor per  
  
 kubikmeter sålt stormvirke jämfört med ett normalår utan storm.  
  
 När hänsyn tas till skattereduktion (50-lappen) och eventuell  
  
 försäkring blir det likväl en förlust för majoriteten av drabbade  
  
 skogsägare.  
  
 Stormskadorna påverkade direkt tusentals skogsägares känslor  
  
 och ekonomi. Under stormen dog minst sju personer, tio personer  
  
 omkom under 2005 i samband med uppröjningsarbetet och 141  
  
 arbetsolyckor har anmälts. Mer än 1 600 olycksfall inträffade. En  
  
 majoritet av de tillfrågade skogsägarna, cirka 75 %, påverkades  
  
 känslomässigt av stormen, men de flesta hyser ändå framtidstro  
  
 och vill fortsätta som skogsägare. Utöver olika sociala och ekonomiska  
  
 konsekvenser har även miljön påverkats.  
  
 Miljömässiga konsekvenser  
  
 Under de kommande fem åren kan utlakningen av både kväve och  
  
 kvicksilver komma att öka i hela Götaland och särskilt i de mest  
  
 stormdrabbade områdena. I vissa avrinningsområden kan stormen,  
  
 enligt Skogsstyrelsens rapport, ge upphov till betydande ökningar  
  
 av kvicksilverbelastningen på ytvatten. För hela stormområdet  
  
 beräknas kväveutlakningen öka med 70 % men bidraget från  
  
 skogsmark är fortfarande begränsat jämfört med andra källor.  
  
 Lakvattnet från timmerterminaler innehåller höga halter av fosfor  
  
 och organiskt material i början av lagringsperioden. Halten fosfatfosfor  
  
 utgör en potentiell risk för ökad algtillväxt, liksom mängden  
  
 organiskt material utgör en potentiell risk för syrebrist i vattendrag.  
  
 Det avrinnande vattnet från virkesterminaler har inte lägre pHvärde  
  
 än bevattningsvattnet. Reningsanläggningar som bygger på  
  
 översilning halverar sannolikt fosforhalten och mängden organiskt  
  
 material. Rening med hjälp av dammar har troligtvis sämre effekt.  
  
 Terminaler som lokaliserats vid stora vattendrag får sannolikt  
  
 mycket liten påverkan, enligt Skogsstyrelsens rapport, medan stora  
  
 terminaler vid små vattendrag kan få tydlig påverkan. 
  
 SOU 2006:81 Om stormen Wolfe  
  
 227  
  
 Konsekvenser för natur- och kulturmiljövärden  
  
 Stormbrötar som sparas i närheten av områden med höga naturvärden  
  
 ger sannolikt större naturvårdsnytta än om de sparas isolerat.  
  
 Mer kunskap om olika arters spridnings- och etableringsförmåga  
  
 behövs för att optimera naturvårdsnyttan.  
  
 I Kronobergs län har 5–10 % av arealen naturreservat, biotopskyddsområden,  
  
 naturvårdsavtal och nyckelbiotoper drabbats av  
  
 stormfällning, vilket är lägre än i den äldre produktionsskogen.  
  
 Kunskapen om samrådsskyldighet vid åtgärder i nyckelbiotoper är  
  
 sannolikt bristfällig. Muntliga rapporter från Skogsstyrelsens  
  
 fältpersonal indikerar att upp till en fjärdedel av ingreppen i  
  
 nyckelbiotoper efter stormen inte har föregåtts av samråd. Mer än  
  
 tre fjärdedelar av de träd, trädgrupper och hänsynsytor som  
  
 lämnats som generell hänsyn står sannolikt kvar efter stormen.  
  
 Hälften av de träd som utgjorde generell hänsyn och som fälldes av  
  
 stormen har troligen upparbetats.  
  
 Muntliga rapporter från Skogsstyrelsens fältpersonal framhåller  
  
 brist på information på rätt språk och stark tidspress vid upparbetning  
  
 och utkörning som viktiga orsaker till att det blivit  
  
 brister i den generella hänsynen. Rapporterna pekar också på att  
  
 körskadorna har ökat i områden med omfattande stormfällning.  
  
 Storm, upparbetning och utkörning har med säkerhet skadat forn och  
  
 kulturlämningar men orsak och omfattning varierar mellan  
  
 länen. Av alla stormskadade fornminnen har hittills cirka 40 %,  
  
 drygt 4 600 ytor, granskats. Resultaten visar att nästan 40 % av  
  
 fornminnena har skadats.  
  
 35.2.3 Fortsatt arbete efter stormen  
  
 I rapporten ger Skogsstyrelsen förslag till regeringen samt rekommendationer  
  
 till andra inför de närmaste årens fortsatta arbete efter  
  
 stormen. Skogsstyrelsen föreslår bl.a. regeringen att:  
  
  Det påbörjade övervakningsprogrammet för att följa barkborrarnas  
  
 populationsutveckling ges möjlighet att fortgå under  
  
 en längre tid.  
  
  Övervakningsprogram inrättas för att följa utvecklingen av älg och  
  
 rådjursstammarna och skador av dessa djur i de stormdrabbade  
  
 områdena. 
  
 Om stormen Blankenship 2006:81  
  
 228  
  
  Utveckling av snytbaggepopulationen och skador av dessa  
  
 insekter följs upp under de kommande fem åren i syfte att ge  
  
 åtgärdsrekommendationer till skogsbruket och för att initiera  
  
 forskning.  
  
  Resurser satsas på att följa utlakning av kväve, kvicksilver,  
  
 fosfor, kväve och organiskt material inom stormområdet för att  
  
 kartlägga effekter av stormfällningarna i sig men också av  
  
 exempelvis timmerlagring.  
  
 Skogsstyrelsen rekommenderar därutöver bl.a. att föryngringsarbetet  
  
 sker enligt tidigare rekommendationer, vilka ofta inte följs i  
  
 dag. Dessutom bör skogsbruket, enligt Skogsstyrelsen, efter stora  
  
 stormfällningar undvika körning som orsakar spårbildning i och i  
  
 anslutning till utströmningsområden, på blöta marker, vattendrag  
  
 och sjöar samt fornlämningar. Forskning bör initieras om tillväxt  
  
 och återhämtning hos rotryckta träd, i vilken omfattning stormfällda  
  
 träd bör bevaras för optimering av naturvårdsnyttan och om  
  
 hur skador på fornlämningar i samband med stormfällning kan  
  
 återställas på bästa sätt.  
  
 Skogsstyrelsen avser för egen del att under de närmast kommande  
  
 åren bl.a. verka för god tillgång på lämpligt skogsodlingsmaterial  
  
 för stormområdet. Myndigheten planerar dessutom att,  
  
 genom rådgivning och information, stödja skogsägarna när det  
  
 gäller val av återväxtåtgärder och skogsodlingsmaterial, att  
  
 underlätta beslut om söndertrasade bestånd samt att ta hänsyn till  
  
 natur- och kulturmiljövärden under avverknings- och återväxtarbetet.  
  
 Skogsstyrelsen framför i rapporten att skogsvårdslagens bestämmelser  
  
 för lägsta tillåtna virkesförråd (5 §) bör tillämpas som ett  
  
 mått på när utglesad skog bör avverkas. Skogsstyrelsen kan dock  
  
 komma att kräva avverkning av bestånd som ligger över lägsta  
  
 tillåtna virkesförråd om det är uppenbart att träden är rotryckta  
  
 eller av andra skäl har dåliga möjligheter att klara framtida skador  
  
 samt om beståndet i ett senare skede har blivit ytterligare skadat.  
  
 35.2.4 Riskanpassning av skogsbruket  
  
 Inom ramen för projekt Stormanalys har riskfaktorer analyserats  
  
 med syfte att identifiera och om möjligt kvantifiera sambanden  
  
 mellan vindskadornas omfattning å ena sidan och dessa riskfaktorer 
  
 SOU 2006:81 Om stormen Wolfe  
  
 229  
  
 å den andra. De faktorer som analyserats är skogstillståndet, träd och  
  
 beståndskaraktärer, tidigare skötsel, ståndort och yttre faktorer  
  
 samt klimat i det aktuella området. Analysen bygger på material  
  
 insamlat efter stormen i januari 2005 och från svensk och internationell  
  
 litteratur.  
  
 Sammanfattningsvis visar analysen att sannolikheten för vindskada  
  
 ökar med:  
  
  Vindhastigheten i byarna  
  
  Kontinuerligt växande virkesförråd, både totalt och per ha  
  
  Trädens höjd, ålder och diameter (samvarierande faktorer)  
  
  Beståndets grundyta, volym och ståndortsindex (samvarierande  
  
 faktorer).  
  
 Slutavverkningsskog drabbades i högre grad än gallringsskog.  
  
 Sannolikheten för skador i gallringsskog ökade i bestånd som gallrats  
  
 under de senaste fem åren och var större i äldre gallringsbestånd  
  
 än i yngre. Enskiktade ytor hade högre sannolikhet att  
  
 skadas än skiktade ytor.  
  
 Skogsstyrelsen poängterar att analyser avseende de olika riskfaktorernas  
  
 påverkan på skadebilden måste betraktas som preliminära.  
  
 De analyser som utförts bekräftar dock i de flesta fall resultat  
  
 från studier om riskfaktorer som tidigare genomförts internationellt  
  
 och i Sverige.  
  
 Framtidsscenarier  
  
 För att studera konsekvenser av olika framtidsscenarier genomförs  
  
 skogliga konsekvensanalyser (SKA) av Skogsstyrelsen. Inom projekt  
  
 Stormanalys har tre scenarier beräknats med hjälp av SLU:s  
  
 system för skogliga konsekvensanalyser, Hugin. Scenarierna utgör  
  
 modifieringar av de tidigare utförda skogliga konsekvensanalyserna,  
  
 SKA 99 och SKA 03.8  
  
 Avsikten med det första scenariet, SKA Storm, är framför allt att  
  
 visa stormskadornas effekter på möjligheterna till en tillfredsställande  
  
 virkesförsörjning i balansområde 4 på 10–20 års sikt. Det  
  
 andra scenariet SKA Mindre risk syftar till att belysa konsekvenser  
  
 av en omläggning av skogsskötseln till en lägre riskexponering för  
  
 8 Russell och Moore, Skogliga konsekvensanalyser 2003, rapport 2-2004, Skogsstyrelsen,  
  
 2004. 
  
 Om stormen Blankenship 2006:81  
  
 230  
  
 framför allt vindskador från framtida stormar. Det har studerats  
  
 endast för Jönköpings län.  
  
 En variant på scenariet SKA Mindre risk – SKA Mindre risk  
  
 Björk – har också studerats. Skillnaden mellan de båda scenarierna  
  
 är att i det senare återbeskogas en betydande del (2 resp. 19 %) av  
  
 den föryngringsavverkade arealen genom självföryngring med  
  
 björk. Där förutsättningar finns, röjs lövträdsbestånd fram.  
  
 I tabell 35.1 redovisas några resultat som beskriver skillnaden i  
  
 skogsskötsel mellan de fyra scenarierna.  
  
 Tabell 35.1 Några variabler som beskriver skogsskötseln i Jönköpings län i fyra  
  
 scenarier  
  
 Beskrivande variabel SKA 03 Storm Mindre  
  
 risk  
  
 Mindre  
  
 risk  
  
 Björk  
  
 Röjd areal per år. Genomsnitt för perioden  
  
 20152104. 100-tal hektar  
  
 47 52 63 63  
  
 Areal gallring per år. Genomsnitt för perioden  
  
 20152104. 100-tal hektar  
  
 185 185 159 156  
  
 Areal föryngringsavverkning per år. Genomsnitt för  
  
 perioden 20152104. 100-tal hektar  
  
 73 72 73 74  
  
 Ålder vid föryngringsavverkning 20152024 
  
 20452054 
  
 20952104  
  
 91  
  
 88  
  
 81  
  
 83  
  
 86  
  
 83  
  
 86 
  
 79 
  
 68  
  
 89 
  
 79 
  
 68  
  
 Volymmedelstam i avverkning. m³sk  
  
 Första gallring 20452054 
  
 20952104  
  
 0,18  
  
 0,17  
  
 0,18  
  
 0,18  
  
 0,17 
  
 0,18  
  
 0,15 
  
 0,15  
  
 Senare gallring 20452054 0,33 0,36 0,32 0,33  
  
 20952104 0,29 0,30 0,36 0,32  
  
 Föryngringsavverkning 20452054 0,53 0,54 0,44 0,43  
  
 20952104 0,49 0,47 0,44 0,37  
  
 Källa: Skogsstyrelsen  
  
 Arealen röjning är 20 % större och arealen gallring 15 % mindre i  
  
 Mindre risk och Mindre risk Björk än i SKA 03 och Storm. Det  
  
 hänger samman med att växttiderna successivt blir kortare under  
  
 100-årsperioden. Den föryngringsavverkade arealen är nästan lika  
  
 stor i alla scenarierna, vilket är något överraskande eftersom  
  
 kortare växttider borde leda till en större areal i scenarierna Mindre  
  
 risk och Mindre risk Björk. Eftersom sena gallringar undviks blir  
  
 förråden vid tidpunkten för föryngringsavverkning även fortsätt 
  
 SOU 2006:81 Om stormen Wolfe  
  
 231  
  
 ningsvis höga trots de kortare växttiderna. Detta leder till att  
  
 arealen föryngringsavverkning inte blir så stor.  
  
 Figur 35.1 Årlig hållbar avverkning för scenarierna Storm, Mindre risk och  
  
 Mindre risk Björk. Jönköpings län. (SKA 03 har utelämnats eftersom  
  
 den hållbara avverkningen under den aktuella perioden inte nämnvärt  
  
 skiljer sig från scenariet Storm.)  
  
 Källa: Skogsstyrelsen.  
  
 I björkscenariet sjunker den hållbara avverkningen successivt och  
  
 fortsätter formodligen att sjunka en lång tid efter hundraårsperiodens  
  
 slut för att så småningom stabiliseras på en avsevärt lägre nivå  
  
 än de övriga scenarierna.  
  
 Mindre risk ger i jämförelse med Storm en sänkning av den  
  
 hållbara avverkningen under den andra 50-årsperioden med 9 %. I  
  
 Mindre risk Björk minskar den med 15 %. Som nämnts ovan  
  
 kommer sannolikt skillnaderna att förstärkas om man går ännu  
  
 längre fram i tiden än 100 år.  
  
 Granens andel av den hållbara avverkningen sjunker påtagligt på  
  
 lång sikt i Mindre risk men framför allt i Mindre risk Björk.  
  
 Skillnaderna i hållbar avverkning mellan scenarierna Storm och  
  
 Mindre risk beror huvudsakligen på att det dominerande trädslaget  
  
 gran har hög tillväxt även vid ganska hög ålder, något som man inte  
  
 kan dra nytta av när växttiderna kortas.  
  
 Skogsstyrelsen rekommenderar att skogsbruket i ökad grad  
  
 tillämpar kunskap om risker för vindskador i den praktiska skogsskötseln.  
  
 Olika rådgivande organisationer bör därför tydligt  
  
 informera skogsägarna om hur risker för vind- och snöskador kan  
  
 minskas i samband med gallring och om vikten av röjning och tidig  
  
 gallring för att skapa stormfasta bestånd. Samtidigt rekommenderar  
  
 0 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 5 
  
 2020 2030 2040 2050 2060 2070 2080 2090 2100 
  
 År 
  
 Milj. m3sk  
  
 Storm 
  
 Mindre risk 
  
 Mindre risk Björk 
  
 Om stormen Blankenship 2006:81  
  
 232  
  
 myndigheten att forskning avseende risker för vindfällning genomförs,  
  
 som grund för rådgivning till skogsbruket.  
  
 För att underlätta för den enskilda skogsägaren att fatta beslut  
  
 bör rådgivningen, enligt Skogsstyrelsen, bli tydligare avseende  
  
 ekonomiska och andra nyttigheter och risker som olika alternativ  
  
 inom skogsskötseln kan medföra. En variation i värderingar mellan  
  
 olika skogsägare kan, enligt Skogsstyrelsen, förväntas leda till  
  
 variation i fattade beslut och därmed en riskspridning sett till hela  
  
 skogsbruket.  
  
 Skogsstyrelsen avser att bidra till en förbättrad riskanpassning av  
  
 skogsbruket genom att återkommande inventera omfattning och  
  
 kvalitet på utförda röjningar och gallringar för att följa upp hur  
  
 skaderisken utvecklas genom de röjnings- och gallringsprogram  
  
 som skogsbruket tillämpar.  
  
 35.2.5 Krisberedskap  
  
 Skogsstyrelsens samlade uppfattning är att skogsnäringens arbete  
  
 efter stormen har gått mycket bra, särskilt med tanke på skadornas  
  
 omfattning. Myndigheten pekar dock ut ett antal åtgärder att vidta  
  
 för bättre beredskap framöver. Krisberedskapsmyndigheten (KBM)  
  
 har haft uppdraget att sammanställa och analysera erfarenheter från  
  
 stormen inom andra sektorer än skogsbruket. 
  
 9 KBM skriver att det  
  
 svenska samhället i stort klarade av att hantera konsekvenserna av  
  
 stormen Wolfe. Samtidigt tangerades gränsen för hur stora kriser  
  
 som samhällets aktörer i dag gemensamt kan hantera. Krishanteringssystemet  
  
 skulle haft svårt att klara ytterligare påfrestningar,  
  
 exempelvis om stormen följts av ett försvårande väderomslag.  
  
 Framgångsfaktorer för skogsnäringens arbete efter stormen har,  
  
 enligt Skogsstyrelsen, varit bl.a. hög motivation och handlingskraft,  
  
 nätverk, lokalkännedom, mobilisering av avverknings- och  
  
 transportresurser samt väderleken. Motivation, handlingskraft och  
  
 etablerade nätverk har oftast lett till snabbt, kraftfullt agerande från  
  
 företag, politiker och offentliga sektorn.  
  
 Väderleken var gynnsam under lång tid efter stormen. Relativt  
  
 kort period med snö, en kylig och fuktig vår och en fuktig sommar  
  
 har underlättat upparbetningen, bevarat virkeskvalitet, dämpat  
  
 skadeinsekternas förökning och förhindrat skogsbränder. Den  
  
 framtida beredskapen måste, enligt Skogsstyrelsen, dock vara så  
  
 9 Krisberedskapsmyndigheten, 2005. 
  
 SOU 2006:81 Om stormen Wolfe  
  
 233  
  
 god att den klarar även mindre gynnsam väderlek eller andra  
  
 tillfälligheter som denna gång råkade underlätta arbetet.  
  
 För att ytterligare förbättra den framtida krisberedskapen föreslås  
  
 i rapporten bl.a. att Skogsstyrelsen, i likhet med andra  
  
 myndigheter, tilldelas särskilda FoUmedel att användas akut vid  
  
 omfattande skogsskador. Forskare och andra resurser kan då bli  
  
 tillgängliga snabbare än vad som är fallet i dag. Skogsstyrelsen  
  
 föreslår dessutom att det senast år 2010 sker en analys av de mer  
  
 långsiktiga ekologiska, ekonomiska och sociala konsekvenserna av  
  
 stormen Wolfe för skogsbruket.  
  
 Skogsstyrelsen rekommenderar bl.a. att beredskapsplaner tas  
  
 fram över vem som ska göra vad vid olika kriser och hur samverkan  
  
 mellan olika aktörer, både inom sektorn och med övriga samhället,  
  
 bör ske. Arbetet bör vara klart senast 2008.  
  
 Skogsstyrelsen avser, enligt rapporten, att förbättra beredskapen  
  
 genom att ta fram en plan som klargör ansvarsförhållanden inom  
  
 myndigheten vid olika kriser och hur samverkan både inom  
  
 myndigheten och med övriga samhället bör ske. I kontakt med  
  
 skogsbruket kommer Skogsstyrelsen att diskutera hur skador på  
  
 generell hänsyn i samband med framtida stormar kan minskas samt  
  
 hur information och rådgivning om samrådsskyldighet och hänsynsregler  
  
 kan utvecklas.  
  
 35.2.6 Miljömålsrådet om stormen  
  
 I sin årsskrift för 2006 skriver Miljömålsrådet att en generell bild av  
  
 stormens effekter, byggd på Skogsstyrelsens rapportering av  
  
 projekt Stormanalys, är att skogens kulturmiljövärden drabbades av  
  
 stora skador. Miljömålsrådet menar att det är ett exempel på hur  
  
 människans val av metoder kan bidra till effekter på kulturmiljön.  
  
 En pågående studie vid Riksantikvarieämbetet om stormens effekter  
  
 på skogslandskapet, indikerar att antalet förstörda fornlämningar  
  
 är mer omfattande i bestånd med gran än i områden med  
  
 trädbestånd av blandad karaktär. En konsumtion som efterfrågar  
  
 produkter från skogar med mer lövinslag kan därför få till effekt att  
  
 framtida skador på fornlämningar minskar och att landskapets  
  
 historiska strukturer bättre bevaras, anser Miljömålsrådet.  
  
 Skogar med olika former av höga naturvärden, till exempel  
  
 nyckelbiotoper och skog i olika former av formellt skydd, drabbades  
  
 av mindre skador än övrig skog, skriver Miljömålsrådet. 
  
 Om stormen Blankenship 2006:81  
  
 234  
  
 35.2.7 Klimat- och sårbarhetsutredningen  
  
 Regeringen tillsatte i juni 2005 en särskild utredare med uppgift att  
  
 kartlägga det svenska samhällets sårbarhet för globala klimatförändringar  
  
 och de regionala och lokala konsekvenserna av dessa  
  
 förändringar.10 Utredaren ska bedöma kostnader för skador som  
  
 klimatförändringarna kan ge upphov till. Den särskilde utredaren  
  
 ska bl.a. föreslå åtgärder som minskar samhällets sårbarhet för såväl  
  
 successiva klimatförändringar som för enstaka extrema väderhändelser.  
  
 Av särskilt intresse är klimatförändringarnas påverkan på  
  
 de areella näringarna och den biologiska mångfalden. I utredningsdirektiven  
  
 konstateras det att de långsiktiga förutsättningarna för  
  
 skogsbruket och svensk skogsindustri kan förändras väsentligt till  
  
 följd av klimatförändringarna. Därför behöver exempelvis brukningsformerna  
  
 inom skogsbruket analyseras och studeras.  
  
 I direktiven konstateras det att Skogsstyrelsen fortlöpande  
  
 analyserar på vilka sätt skogsskötsel och naturvård kan behöva  
  
 anpassas till följd av framtida klimatförändringar och ökad risk för  
  
 extrema väderhändelser. Samtidigt noteras att det inte har gjorts  
  
 någon sammanhållen analys av de nya behov som uppstår och  
  
 kostnader som en klimatförändring kan orsaka. Utredningen ska  
  
 presentera sitt slutbetänkande senast den 1 oktober 2007.  
  
 10 Dir. 2005:80. 
  
 235  
  
 36 Konsekvensbedömningar  
  
 36.1 Konsekvensbedömningar enligt utredningens  
  
 direktiv  
  
 Enligt utredningens direktiv ska konsekvensbedömningar göras för  
  
 samtliga förslag. Dessa ska omfatta en redovisning av de samhällsekonomiska  
  
 och miljömässiga konsekvenserna av förslagen samt av  
  
 eventuella statsfinansiella effekter. Vidare ska föreslagens eventuella  
  
 påverkan på skogsägarens äganderätt redovisas. För de förslag  
  
 som har statsfinansiella effekter ska utredaren föreslå finansiering.  
  
 36.2 Konsekvensbedömningar enligt  
  
 kommittéförordningen  
  
 Enligt 1416 §§ kommittéförordningen ska varje statlig utredning  
  
 genomföra vissa kostnadsberäkningar och konsekvensbedömningar.1  
  
 Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala  
  
 självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet  
  
 eller för sysselsättningen ska det redovisas i betänkandet. Detsamma  
  
 gäller eventuella konsekvenser för offentlig service i olika  
  
 delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga  
  
 eller villkor i övrigt i förhållande till större företags. Likaså  
  
 ska konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män eller  
  
 för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen redovisas i  
  
 betänkandet.  
  
 1 SFS 1998:1474. 
  
 Konsekvensbedömningar SOU 2006:81  
  
 236  
  
 36.3 Skogspolitikens mål  
  
  Skogsvårdslagens portalparagraf omformuleras och ges följande  
  
 lydelse: Skogen är en förnybar resurs och en nationell tillgång  
  
 som skall skötas så att den uthålligt ger en god avkastning och  
  
 bidrar till medborgarnas välfärd samtidigt som den biologiska  
  
 mångfalden behålls. Vid skötseln skall hänsyn tas även till andra  
  
 allmänna intressen.  
  
 Förändringen av skogsvårdslagens (SVL) portalparagraf innebär  
  
 främst ett förtydligande av det faktum att skogen är en förnybar  
  
 resurs och att den ska bidra till medborgarnas välfärd. Förändringen  
  
 bedöms i första hand få konsekvenser när nedan föreslagen  
  
 översyn av föreskrifterna till SVL:s hänsynsparagraf är genomförd  
  
 och beroende på utfallet av denna översyn.  
  
 36.4 Skog, klimat och energi  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att ta fram ett underlag om skogsskötsel  
  
 som gagnar skogens roll som producent av råvara för  
  
 bioenergiframställning, minskar utsläppen av växthusgaser från  
  
 skog och skogsmark och/eller tillvaratar dess funktion som  
  
 kolsänka.  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att tillsammans med SCB utveckla  
  
 produktionen av trädbränslestatistik.  
  
  En översyn genomförs av gränserna för fjällnära skog och  
  
 svårföryngrad skog.  
  
 36.4.1 Underlag för skötsel  
  
 Det underlag som föreslås ska tas fram av Skogsstyrelsen inom  
  
 ramen för myndighetens ordinarie verksamhet. Kostnader för detta  
  
 bör därför belasta myndighetens förvaltningsanslag. Förslaget bedöms  
  
 inte ha några andra konsekvenser som det åligger utredningen  
  
 att beakta. Konsekvenserna av det underlag som tas fram  
  
 måste bedömas i särskild ordning. 
  
 SOU 2006:81 Konsekvensbedömningar  
  
 237  
  
 36.4.2 Utvecklad trädbränslestatistik  
  
 Utvecklingen av trädbränslestatistiken ska ske i samråd mellan SCB  
  
 och Skogsstyrelsen. Förslaget hanteras inom ramen för respektive  
  
 myndighets förvaltningsanslag. I övrigt har det inga konsekvenser  
  
 av det slag som Skogsutredningen ska redovisa.  
  
 36.4.3 Översyn av gränserna för fjällnära och svårföryngrad  
  
 skog  
  
 Föreslagen gränsöversyn bör kunna genomföras av Skogsstyrelsen  
  
 inom ramen för myndighetens förvaltningsanslag. Förslaget får i  
  
 sig inga konsekvenser av det slag som utredningen har att beakta. I  
  
 översynen bör det ingå att göra en närmare konsekvensbedömning  
  
 av eventuella förslag till förändringar av nämnda gränser.  
  
 36.5 Ökad virkesproduktion  
  
  Skogsstyrelsen uppdras att, i samråd med skogssektorn, utarbeta  
  
 en konkretisering av det övergripande produktionsmålet  
  
 med avseende på virkesproduktion. Med utgångspunkt från det  
  
 nya målet kompletteras de nu gällande kortsiktiga nationella  
  
 sektorsmålen med ytterligare mål inriktade på ökad virkesproduktion  
  
  Skogsstyrelsen uppdras att utarbeta en tydligare definition av  
  
 vad som avses med utländska trädslag i skogsvårdslagstiftningen.  
  
 36.5.1 Mål för virkesproduktionen  
  
 Förslaget är tänkt att utarbetas inom ramarna för den verksamhet  
  
 som bedrivs i det nationella skogliga sektorsrådet. Därmed kan  
  
 förslaget genomföras inom ramen för den skogliga myndighetens  
  
 ordinarie anslag.  
  
 Utgångspunkten för förslaget är att målet för virkesproduktion  
  
 ska sättas till en sådan nivå att det inte äventyrar skogliga, eller  
  
 andra, miljömål varför förslaget inte bedöms få miljömässiga konsekvenser. 
  
 Konsekvensbedömningar SOU 2006:81  
  
 238  
  
 De samhällsekonomiska konsekvenserna av förslaget kan förväntas  
  
 bli positiva eftersom en ökad produktion av virke bedöms  
  
 vara en förutsättning för en fortsatt positiv utveckling för skogsindustrin  
  
 och andra värdekedjor där den skogliga virkesråvaran  
  
 utgör basen. Dessa effekter kan kvantifieras först när målet för  
  
 ökad virkesproduktion har formulerats.  
  
 36.5.2 Definition av utländska trädslag  
  
 Förslaget bedöms inte få några konsekvenser inom de områden  
  
 som utredningen har att beakta.  
  
 36.6 Röjning  
  
  En röjningsplikt införs om inte det nationella sektorsmålet  
  
 avseende röjning nås senast år 2010.  
  
 Röjning har betydelse för samhällets tillgång till skoglig råvara och  
  
 röjningens utförande kan därför komma att få samhällsekonomiska  
  
 och miljömässiga konsekvenser. Effekterna är i stor utsträckning  
  
 beroende av hur åtgärderna utförs. Eftersom genomförandet av  
  
 förslaget, liksom utformningen av den eventuella plikten, är beroende  
  
 av måluppfyllelsen om fyra år bedöms det inte vara möjligt  
  
 att i nuläget redovisa konsekvenser av förslaget.  
  
 36.7 Utarmning av biologisk mångfald  
  
  Miljömålsrådets nästa fördjupade utvärdering inväntas innan  
  
 nya åtgärder för att hejda utarmningen av biologisk mångfald  
  
 föreslås.  
  
 Förslaget bedöms i detta skede inte få konsekvenser inom de  
  
 områden som utredningen har att beakta.  
  
 36.8 Skogens vatten  
  
  Skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) revideras så att även  
  
 vatten- och markvårdens intressen beaktas. 
  
 SOU 2006:81 Konsekvensbedömningar  
  
 239  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att revidera föreskrifterna  
  
 till skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) så att de  
  
 bättre tillgodoser vatten- och markvårdens intressen.  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att genomföra en  
  
 informationssatsning om vattnets roll i skogen och hur hänsyn  
  
 kan och bör tas till vatten i samband med skogsbruk.  
  
 36.8.1 Tillägg till 30 § skogsvårdslagen  
  
 Tillägget till skogsvårdslagens hänsynsparagraf (30 §) har som syfte  
  
 att tydliggöra att även mark- och vattenvårdens intressen omfattas  
  
 av de hänsyn som i nuvarande formulering av bestämmelsen samlas  
  
 under det vidare begreppet naturvårdens intressen. Förtydligandet  
  
 innebär i praktiken ingen skillnad i rättsläget och konsekvenserna  
  
 är därmed begränsade.  
  
 36.8.2 Reviderade föreskrifter  
  
 En översyn av Skogsstyrelsens föreskrifter till 30 § SVL genomförs  
  
 inom ramen för myndighetens ordinarie förvaltningsanslag. Översynen  
  
 kan resultera i klargöranden om vad som krävs när det gäller  
  
 hänsyn till mark- och vattenvårdens intressen. Dessa klargöranden  
  
 kan i sin tur innebära att fler hänsyn ska vägas mot varandra vid  
  
 genomförandet av skogsskötselåtgärder vilket även kan innebära  
  
 vissa begränsningar i brukandet av marken. Dessa begränsningar får  
  
 sammantaget dock inte överstiga den intrångsbegränsning som  
  
 finns knuten till hänsynsparagrafen (30 §). Om bättre hänsyn tas  
  
 till mark- och vattenvårdens intressen som en följd av översynen  
  
 har detta naturligtvis positiva konsekvenser för miljön.  
  
 Innan Skogsstyrelsen har genomfört föreslagen översyn av  
  
 nämnda föreskrifter går det dock inte att ha någon uppfattning om  
  
 konsekvenserna för det praktiska skogsbruket. 
  
 Konsekvensbedömningar SOU 2006:81  
  
 240  
  
 36.9 Frivilliga avsättningar  
  
  För att få inräknas vid bedömning av delmålet om frivilliga  
  
 avsättningar i miljömålet Levande skogar ska den avsatta  
  
 arealen ha målklass NO (naturvård orört) eller NS (naturvård  
  
 skötsel) eller motsvarande i en skogsbruksplan.  
  
 Förslaget syftar till att kvalitetssäkra uppföljningen av miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogars delmål 1. Skogsstyrelsen svarar för  
  
 det underlag till Miljömålsrådet som ligger till grund för uppföljningen.  
  
 Myndigheten bör också, inom ramen för sitt ordinarie  
  
 förvaltningsanslag, säkerställa att underlaget håller den kvalitet som  
  
 eftersträvas med förslaget. Förslaget kan i övrigt inte anses ha några  
  
 konsekvenser av det slag som utredningen har att beakta.  
  
 36.10 Utveckla generell miljöhänsyn  
  
  De privata skogsägarnas egna organisationer i samarbete med  
  
 Skogsstyrelsen genomför en satsning på kompetensutveckling  
  
 avseende miljöhänsyn vid skogsbruk. Satsningen bör finansieras  
  
 gemensamt av skogsägarnas egna organisationer, Skogsstyrelsen  
  
 samt LBU-medel från EU i enlighet med förslagen i delbetänkandet.2  
  
 Den skogliga myndigheten och den skogliga sektorns intressenter  
  
 delar ansvaret för att det skogspolitiska miljömålet uppfylls. Att  
  
 åstadkomma en god generell miljöhänsyn vid skogsbruk är därför  
  
 ett åtagande som dessa aktörer har att uppfylla redan i dag. En  
  
 satsning av det slag som avses ovan borde därför rymmas inom  
  
 nuvarande myndighetsanslag respektive medel som skogsägarna  
  
 själva kan förväntas satsa för att uppfylla det skogspolitiska miljömålet.  
  
 Förslaget bedöms mot den bakgrunden få positiva miljömässiga  
  
 konsekvenser i form av bättre förutsättningar för att  
  
 bevara den biologiska mångfalden samt försumbara konsekvenser  
  
 inom övriga områden som utredningen har att beakta.  
  
 2 SOU 2005:39. 
  
 SOU 2006:81 Konsekvensbedömningar  
  
 241  
  
 36.11 Skogens sociala värden  
  
  Skogsstyrelsen ges i uppdrag att utveckla föreskrifter till SVL:s  
  
 hänsynsparagraf (30 §) som bättre tillgodoser skogens sociala  
  
 värden.  
  
  Regeringen förtydligar olika statliga myndigheters ansvarsområden  
  
 för insatser till gagn för skogens sociala värden i syfte  
  
 att säkerställa ett koordinerat statligt agerande på området.  
  
  Regeringen säkerställer att Skogsstyrelsens arbete med skogens  
  
 sociala värden även omfattar andra områden än tätortsnära  
  
 områden.  
  
 36.11.1 Föreskrifter till hänsynsparagrafen  
  
 I likhet med vad som anförs ovan under rubriken Skogens vatten  
  
 genomförs översynen av föreskrifter till 30 § SVL inom ramen för  
  
 Skogsstyrelsens ordinarie förvaltningsanslag. Översynen kan resultera  
  
 i klargöranden om vad som krävs när det gäller hänsyn till  
  
 skogens sociala värden vilket bedöms ha positiva konsekvenser för  
  
 uppfyllandet av skogspolitikens övergripande miljömål. Eventuella  
  
 klargöranden till följd av Skogsstyrelsens översyn kan dock innebära  
  
 att fler hänsyn ska vägas mot varandra vid genomförande av  
  
 skogsskötselåtgärder vilket även kan medföra vissa begränsningar i  
  
 brukandet av marken. Dessa begränsningar får sammantaget dock  
  
 inte överstiga den intrångsbegränsning som finns knuten till hänsynsparagrafen  
  
 (30 §). Innan Skogsstyrelsen har genomfört föreslagen  
  
 översyn av nämnda föreskrifter går det inte att ha någon  
  
 uppfattning om konsekvenserna för det praktiska skogsbruket.  
  
 36.11.2 Klargörande av ansvarsområden  
  
 Förslaget syftar till att åstadkomma en tydligare styrning från  
  
 regeringens sida och därmed även ett mer effektivt agerande från de  
  
 statliga aktörer som på olika sätt hanterar frågor kring skogens  
  
 sociala värden. Bättre effektivitet i insatserna kan på sikt leda till  
  
 positiva effekter för såväl statsfinanserna som för samhällsekonomin. 
  
 Konsekvensbedömningar SOU 2006:81  
  
 242  
  
 36.11.3 Inte bara tätortsnära skogar  
  
 Förslaget har som syfte att förtydliga regeringens styrning av  
  
 Skogsstyrelsens arbete med skogens sociala värden. Om Skogsstyrelsen  
  
 i förlängningen därmed breddar sina insatser på temat  
  
 skogens sociala värden och i större utsträckning än i dag arbetar  
  
 med sådana värden utanför de tätortsnära områdena bedöms detta  
  
 kunna leda till positiva samhällsekonomiska konsekvenser. I någon  
  
 mån skulle detta även kunna sägas stärka den offentliga servicen i  
  
 fler delar av landet. Några andra konsekvenser av det slag som  
  
 utredningen har att beakta kan inte väntas.  
  
 36.12 Skogsvårdslagen och måluppfyllelsen  
  
  Skogspolitikens s.k. rådgivningsnivå tydliggörs.  
  
 Detta förslag innebär att Skogsstyrelsen inom ramen för sitt  
  
 ordinarie förvaltningsanslag gör en satsning på att förtydliga och  
  
 kommunicera innebörden av skogspolitikens rådgivningsnivå till  
  
 skogssektorn. Förslaget bedöms kunna resultera i en större förståelse  
  
 för skogspolitikens karaktär till gagn för såväl miljö- som  
  
 produktionsmålet. I övrigt bedöms inte förslaget ha några konsekvenser  
  
 av det slag som utredningen har att beakta.  
  
 36.13 Tillsyn enligt skogsvårdslagen  
  
  Regeringen ger Skogsstyrelsen i uppdrag att analysera möjligheterna  
  
 att ta ut en sanktionsavgift vid vissa överträdelser  
  
 mot bestämmelser i skogsvårdslagstiftningen.  
  
 Föreslaget uppdrag bör genomföras inom ramen för Skogsstyrelsens  
  
 ordinarie förvaltningsanslag. Om möjligheten att ta ut en  
  
 sanktionsavgift sedan på sikt införs som ett tillsynsinstrument,  
  
 kommer det att kunna effektivisera Skogsstyrelsens tillsynsverksamhet  
  
 till gagn för uppfyllelsen av skogspolitikens båda jämställda  
  
 mål. Storleken på de intäkter som eventuellt väntas från sanktionsavgifterna  
  
 och kostnaderna för att administrera detta system  
  
 kan inte bedömas förrän Skogsstyrelsens analys är genomförd. 
  
 SOU 2006:81 Konsekvensbedömningar  
  
 243  
  
 36.14 Indelning av de skogsrelaterade ägoslagen  
  
  Ett nytt system för indelning av den svenska skogsmarken  
  
 införs. Syftet är att skapa en enhetlig definition av skogsmarksrelaterade  
  
 ägoslag, att tydliggöra indelningen i skyddad respektive  
  
 brukad mark och att underlätta jämförelser i internationella  
  
 sammanhang. Mitt förslag till indelning framgår av en figur i  
  
 kapitel 3 i detta betänkandes första del. Förslaget innebär att  
  
 begreppen skog, skogsmark, produktiv skogsmark och lågproduktiv  
  
 skogsmark definieras i skogsvårdslagen. Övriga föreslagna  
  
 begrepp definieras i föreskrifter som Skogsstyrelsen  
  
 utarbetar med detta förslag till indelning som grund. Förslaget i  
  
 sin helhet återfinns i avsnitt 3.21 i del 1 av detta betänkande.  
  
 Detta förslag påverkar skogsvårdslagen, där en fullständig revidering  
  
 av 2 § måste göras. Smärre ändringar i 30 § blir också nödvändiga.  
  
 Även i fastighetstaxeringslagen kan följdändringar komma  
  
 att behöva genomföras.  
  
 I en rapport från Skogsstyrelsen, där ett förslag till ny indelning  
  
 av de skogsrelaterade ägoslagen presenteras, återfinns skattningar  
  
 av kostnaderna för införandet av ett nytt system (tabell 36.1).3 Det  
  
 system som presenteras i detta betänkande skiljer sig på några  
  
 viktiga punkter från förslaget i Skogsstyrelsens rapport. En rimlig  
  
 bedömning torde ändå vara att kostnaderna för att införa det  
  
 system som föreslås i detta betänkande ligger på ungefär den nivå  
  
 som presenteras i Skogsstyrelsens rapport.  
  
 Kostnaderna för att införa systemet beror bl.a. på vilken ambitionsnivå  
  
 som väljs när det gäller den framtida indelningen av  
  
 lågproduktiv skogsmark. Med en låg ambitionsnivå bör kostnaderna  
  
 stanna på 2-3 miljoner kronor sammanlagt i den privata och  
  
 offentliga sektorn. Kostnaderna för en mer detaljerad indelning  
  
 skattas till i storleksordningen 100 miljoner kronor.  
  
 3 Hall S., Ägoslag i skogen – Förslag till indelning, begrepp och definitioner för skogsrelaterade  
  
 ägoslag, Rapport 20, 2006, Skogsstyrelsen, 2006. 
  
 Konsekvensbedömningar SOU 2006:81  
  
 244  
  
 Tabell 36.1 Skattad kostnad för att införa ett nytt system för indelning av de  
  
 skogsrelaterade ägoslagen. (Källa: Skogsstyrelsen Rapport 20,  
  
 2006)  
  
 Moment i genomförandet Bedömd kostnad i Mkr Kommentarer  
  
 Framtagande av standard 0,2 Merparten av arbetet redan utfört.  
  
 Förändringar i lagstiftning  
  
 inkl. föreskrifter och allmänna  
  
 råd  
  
 0,3 Kostnader i regeringskansliet och  
  
 myndigheter.  
  
 Information till skogsägare 0,5  
  
 Förändringar i samhällsplanering  
  
 m.m.  
  
 Skogsbruksplanläggning A.  
  
 (Ingen indelning av impediment  
  
 i improduktiv skogsmark,  
  
 träd- och buskmark  
  
 samt kalt impediment.)  
  
 1 Endast kostnader för förändringar i  
  
 produktionssystemen och således  
  
 inga extra kostnader vid produktionen  
  
 av planer. Alternativet A  
  
 krävs om systemet införs.  
  
 Skogsbruksplanläggning B.  
  
 (Indelning av impediment i  
  
 improduktiv skogsmark, träd och  
  
 buskmark samt kalt  
  
 impediment.)  
  
 100 Huvudsakligen merkostnader för  
  
 fjärranalys och fältarbete. Alternativ  
  
 B krävs inte om systemet införs. Det  
  
 är fråga om en ambitionshöjning i  
  
 skogsbruksplanläggningen.  
  
 Förändring i systemen för  
  
 statistikproduktion  
  
 i RT.  
  
 Den kostnad som i tabellen har avsatts för utarbetande av standard  
  
 blir sannolikt högre om förslaget i betänkandet genomförs eftersom  
  
 det arbete som redan utförts av Skogsstyrelsen bara till viss del  
  
 är applicerbart på det här föreslagna systemet.  
  
 Införandet av det nya systemet kan närmast liknas vid en övergång  
  
 till ett nytt måttsystem. Erfarenhetsmässigt tar detta lång tid.  
  
 Ett annat praktiskt problem är att gamla skogsbruksplaner innehåller  
  
 gamla begrepp och definitioner som inte längre gäller. Kommunikationen  
  
 mellan markägare och tillsynsmyndigheter kan då  
  
 försvåras. Det krävs därför informationsinsatser riktade till markägarna  
  
 som förklarar vad det nya systemet innebär för dem.  
  
 Sammantaget bedöms förslaget få begränsade statsfinansiella och  
  
 samhällsekonomiska konsekvenser i ett första steg. Såväl de statsfinansiella  
  
 som samhällsekonomiska konsekvenserna bedöms bli  
  
 mer omfattande om förslaget i förlängningen leder fram till en  
  
 nyindelning av den mark som benämns lågproduktiv mark. 
  
 SOU 2006:81 Konsekvensbedömningar  
  
 245  
  
 36.15 SMÖR och planplikt  
  
  Från och med den 1 januari 2008 ersätts kravet i skogsvårdslagen  
  
 på innehav av en skogs- och miljöredovisning med ett  
  
 krav på att det för varje skogsfastighet inom två år ska finnas en  
  
 plan över skogsmarken och hur den avses brukas.  
  
 Det krav på innehav av skogsbruksplan som föreslås kommer att  
  
 innebära kostnader för de skogsägare som inte redan har en sådan  
  
 plan. Då det saknas uppgifter om hur många skogsägare som saknar  
  
 plan är det svårt att skatta denna kostnad. Kostnaden är också  
  
 beroende av hur regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer  
  
 utformar de närmare kraven på innehållet i en plan.  
  
 Därutöver påverkas kostnaderna av hur i underlaget beskrivet ITprojekt  
  
 utvecklar sig. Utökade möjligheter för olika myndigheter  
  
 att tillhanda information via Internet bedöms vara en viktig faktor  
  
 för att hålla plankostnaderna nere.  
  
 De positiva konsekvenserna som väntas av förslaget är att skogsägarna  
  
 blir mer engagerade i brukandet av skogen och att planen  
  
 därmed ökar förutsättningarna att nå skogspolitikens båda jämställda  
  
 mål. Detta gagnar i sin tur både miljön och samhällsekonomin.  
  
 36.16 EU och skogspolitiken samt andra frågor med  
  
 internationell anknytning  
  
  En strategisk handlingsplan för det fortsatta arbetet med internationella  
  
 skogliga frågor bör utarbetas.  
  
  Ett forum för förankring av skogliga EU-frågor och andra  
  
 internationella skogsfrågor bör tillskapas vid Näringsdepartementet.  
  
 Föreslagen handlingsplan bör utarbetas inom Regeringskansliet  
  
 och i samråd med föreslaget forum. Arbetet med planen och inom  
  
 forumet bör finansieras inom ramen för Regeringskansliets förvaltningsanslag 
  
 . Såväl handlingsplan som forum väntas resultera i ett  
  
 mer samordnat och därmed effektivt agerande från svensk sida i  
  
 internationella skogspolitiska sammanhang. 
  
 Konsekvensbedömningar SOU 2006:81  
  
 246  
  
 36.17 Forskning  
  
  Skogsstyrelsen ges möjlighet att nyttja särskilda resurser för  
  
 forsknings- och utredningsuppdrag i samband med oväntade  
  
 och snabbt uppkomna situationer.  
  
 Förslaget i sig bedöms inte få några konsekvenser inom de områden  
  
 som utredningen har att beakta. Beroende på vilka situationer  
  
 som eventuellt uppstår i framtiden kan förslaget dock  
  
 komma att få miljömässiga, samhällsekonomiska och statsfinansiella  
  
 konsekvenser vars omfattning kommer att variera. 
  
 Bilaga 1  
  
 247  
  
 Kommittédirektiv  
  
 Utvärdering av skogspolitiken Dir.  
  
 2004:70  
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 19 maj 2004.  
  
 Sammanfattning av uppdraget  
  
 En utredare tillkallas med uppdrag att utvärdera och se över skogspolitiken.  
  
 Utvärderingen skall ta som utgångspunkt att grunderna  
  
 för den gällande skogspolitiken ligger fast. Det innebär att skogspolitikens  
  
 två jämställda mål, ett produktionsmål och ett miljömål,  
  
 ligger fast. Ett hållbart skogsbruk skall bedrivas, och skogen och  
  
 skogsnäringen kommer även i fortsättningen vara av ekonomisk,  
  
 social, kulturell och ekologisk betydelse för Sverige. Regeringen  
  
 bedömer att det är väsentligt att utvärdera hur väl målen för skogspolitiken  
  
 har uppfyllts under de dryga tio år som den tillämpats.  
  
 Det är först nu som det är möjligt att mera genomgripande  
  
 utvärdera effekterna av 1993 års skogspolitik.  
  
 Bakgrund  
  
 Grunderna för gällande skogspolitik lades fast av regering  
  
 och riksdag 1993 (prop. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15,  
  
 rskr. 1992/93:252). Några av de viktigaste förändringarna jämfört  
  
 med tidigare var att två jämställda mål för skogspolitiken  
  
 fastställdes, ett produktionsmål och ett miljömål, och att detaljregleringen  
  
 inom skogspolitiken minskades. De flesta av de bidrag  
  
 som tidigare funnits avskaffades. Skogsägarna fick frihet under  
  
 ansvar att själva svara för att bedriva ett hållbart skogsbruk.  
  
 Skogspolitiken har därefter utvärderats och redovisats till regeringen  
  
 två gånger, 1997 och 2002. Med anledning av 1997 års  
  
 utvärdering föreslog regeringen mindre ändringar i skogsvårdslagen  
  
 (1979:429), vilka också har genomförts (prop. 1997/97:158,  
  
 bet. 1998/99:MJU3, rskr. 1998/99:32). Ändringar i skogsvårdsförordningen  
  
 (1993:1096) gjordes också. En översyn av förvalt 
  
 Bilaga 1 SOU 2006:81  
  
 248  
  
 ningen av de statligt ägda skogarna gjordes år 2002 (SOU 2002:40).  
  
 Resultaten av 2002 års utvärdering redovisade regeringen till riksdagen  
  
 i skrivelsen Uppföljning av skogspolitiken (skr. 2003/04:39).  
  
 I skrivelsen betonades att grunderna för dagens skogspolitik ligger  
  
 fast. Samtidigt förordades en fördjupad, oberoende utvärdering och  
  
 översyn av skogspolitiken. Miljömålsrådets utvärdering av Sveriges  
  
 15 miljömål (Miljömålen  allas vårt ansvar) bedömde i februari  
  
 2004 att målet Levande skogar kan vara svårt att nå med nu  
  
 gällande beslut.  
  
 Varken riksdagen eller de två utvärderingarna av 1993 års skogspolitik  
  
 har haft några invändningar mot grunderna för skogspolitiken.  
  
 Regeringen konstaterade i skrivelsen att dessa grunder, med  
  
 jämställda mål och frihet under ansvar, bör ligga fast. Samtidigt  
  
 framhöll regeringen att det är väsentligt att utvärdera hur väl målen  
  
 för skogspolitiken kan uppfyllas under de dryga tio år som den  
  
 tillämpats. De långa utvecklingstider som gäller för skog i Sverige  
  
 gör att skogspolitiken skall vara framsynt. Det är först nu som det  
  
 är möjligt att mera genomgripande utvärdera effekterna av 1993 års  
  
 skogspolitik.  
  
 2002 års utvärdering pekade på svårigheterna att särskilja olika  
  
 påverkansfaktorer, som skogspolitiska mål, lagstiftning, skattepolitik  
  
 och EU-politik. Även denna fråga ansåg regeringen att det  
  
 fanns anledning att uppmärksamma.  
  
 Uppdraget  
  
 Regeringen tillkallar en särskild utredare med uppgift att utvärdera  
  
 och se över skogspolitiken så som den tillämpats de senaste tio  
  
 åren, och lämna förslag till anpassningar och förbättrad måluppfyllelse.  
  
 Utvärderingen skall ta som utgångspunkt att grunderna för den  
  
 gällande skogspolitiken ligger fast. Skogen och skogsnäringen skall  
  
 vara ekonomiskt, socialt, kulturellt och ekologiskt hållbar. Skogsbruket  
  
 är en självbärande näring och ekonomiska bidrag bör därför  
  
 inte lämnas till normala åtgärder i ett hållbart skogsbruk. Utgångspunkten  
  
 innebär också att skogspolitikens två jämställda mål, ett  
  
 produktionsmål och ett miljömål, ligger fast. Vad denna avvägning  
  
 mellan skogspolitikens båda jämställda mål betyder vid genomförandet  
  
 av skogspolitiken skall belysas i ett bredare samhällsperspektiv  
  
 av utredaren. Inriktningen skall innebära ett hållbart 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 1  
  
 249  
  
 förvaltande av naturresursen skog med bibehållen handlingsfrihet  
  
 för framtiden. Statens respektive skogsnäringens ansvar för genomförande  
  
 av skogspolitiken skall förtydligas. Utredaren skall i första  
  
 hand utgå från att det statliga åtagandet inte skall öka i omfattning.  
  
 En viktig ambition bakom avregleringen och omläggningen av  
  
 skogspolitiken 1993 var att mångfalden av brukningsmetoder skulle  
  
 främjas, till gagn för landskapsbild, landsbygdsutveckling och biologisk  
  
 mångfald. Utredaren skall bedöma hur väl produktions- och  
  
 miljömålen har uppfyllts. Behov av vidareutveckling av mätinstrument  
  
 för de skogspolitiska målen skall beskrivas. Eventuella målkonflikter  
  
 inom skogspolitiken och mellan skogspolitiken och  
  
 andra politikområden skall belysas.  
  
 De förändringar av skogsnäringens villkor som skett de senaste  
  
 tio åren skall beaktas. Några av de faktorer som påverkat skogspolitiken  
  
 och som av det skälet skall analyseras är EU-medlemskapet,  
  
 EU:s utvidgning, internationell skogspolitik, skogsforskningens  
  
 villkor, miljö- och konsumentkrav, förändringar i privatskogsbruket  
  
 när allt flera skogsägare inte bor på och brukar sin  
  
 fastighet samt den fortgående internationaliseringen av skogsindustrin  
  
 och virkesmarknaden. Globalt och inom EU har mål om  
  
 att utarmningen av biologisk mångfald skall upphöra 2010 antagits.  
  
 Det långa tidsperspektiv som gäller för växande skog skall  
  
 särskilt beaktas. Svårigheten att bedöma de långsiktiga effekterna  
  
 av t.ex. nya regler för skogsskötsel gör att möjligheter till stor  
  
 variation i formerna för brukandet bör vara norm. Utredaren skall  
  
 särskilt uppmärksamma såväl effekterna av tidigare skogsbruksmetoder  
  
 som pågående arbete och forskning kring nya metoder för  
  
 skogsbruk. Även framtida klimatförändringar och klimatpolitikens  
  
 påverkan på svenskt skogsbruk skall beaktas.  
  
 Virkesförsörjningsfrågorna skall särskilt belysas, liksom det  
  
 svenska skogsbrukets långsiktiga inriktning och utvecklingsmöjligheter  
  
 på en internationell marknad med ökad konkurrens. De  
  
 ökande och konkurrerande anspråken på råvaran skall också belysas.  
  
 Utredaren skall beakta såväl rapporten Mer trä i byggandet  
  
 (Ds. 2004:01) som resultatet av det uppdrag om den svenska  
  
 användningen av bioenergi i Sverige som Sveriges lantbruksuniversitet  
  
 skall rapportera till regeringen senast den 30 juni 2004.  
  
 Utvärderingen skall inte begränsas till de faktorer som direkt  
  
 påverkar skogen och skogsbruket, utan politiken skall utvärderas i  
  
 ett vidare samhällsperspektiv. I arbetet skall riksdagens beslut om  
  
 en regional utvecklingspolitik med väl fungerande lokala arbets 
  
 Bilaga 1 SOU 2006:81  
  
 250  
  
 marknadsregioner beaktas (prop. 2001/02:4, bet. NU4), liksom  
  
 riksdagens beslut om Sveriges politik för global utveckling beaktas  
  
 (prop. 2002/03:122, bet. UU3). Besluten innebär att målet att bidra  
  
 till en hållbar regional och global utveckling gäller samtliga politikområden.  
  
 Utredaren skall också som en jämförelse visa hur några  
  
 olika länder med liknande förutsättningar som Sverige har hanterat  
  
 avvägningen mellan olika intressen i skogspolitiken.  
  
 Sektorsansvaret  
  
 Skogsbrukets sektorsansvar för miljövård betonades särskilt i  
  
 samband med det skogspolitiska beslutet 1993. Ansvaret för miljön  
  
 berör samhällets alla sektorer och många miljö-, natur- och kulturmiljövårdsfrågor  
  
 kan bara hanteras genom förändring och utveckling  
  
 inom de olika sektorerna. Sektorsansvaret behöver vidareutvecklas  
  
 med utgångspunkt i vad som lagts fast genom arbetet  
  
 med miljökvalitetsmålen. Inte minst inom skogssektorn finns det  
  
 värdefulla erfarenheter att ta till vara i den fortsatta utvecklingen. I  
  
 skrivelsen En samlad naturvårdspolitik (skr. 2001/02:173) aviserade  
  
 regeringen en översyn av hur sektorsansvaret fungerat hittills.  
  
 Utredaren skall genomföra en sådan översyn för skogssektorn och  
  
 redovisa möjlig fortsatt utveckling och förtydliganden. Hållbart  
  
 nyttjande har en bred ansats, omfattande ekologiska, ekonomiska,  
  
 sociala och kulturella aspekter. Utredaren skall diskutera gränserna  
  
 för ett hållbart uttag utan tillförsel av t.ex. kvävegödsel. När det  
  
 gäller biologisk mångfald skall utredaren, i linje med skrivelsen,  
  
 utgå ifrån den definition som är fastlagd i FN:s konvention om  
  
 biologisk mångfald och de riktlinjer om hållbart nyttjande som  
  
 beslutats inom ramen för konventionen.  
  
 Utredaren skall beskriva de frivilliga naturvårdsavsättningarnas  
  
 kvalitet och lokalisering och den dokumentation som finns om  
  
 dessa områden.  
  
 Skogsnäringen är en basnäring i Sverige. Skogssektorns  
  
 möjlighet att bidra till ökad tillväxt, välfärd och folkhälsa samt att  
  
 stärka utvecklingen av det lokala näringslivet är en viktig utgångspunkt  
  
 för det skogspolitiska arbetet. Friluftsliv, fiske, jakt och  
  
 turism är några viktiga former för nyttjande av skogsmark. Utredaren  
  
 skall föreslå åtgärder och insatser som syftar till att lyfta  
  
 fram och utveckla skogens och skogsbrukets förutsättningar inom  
  
 de värdekedjor som skogen utgör basen för. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 1  
  
 251  
  
 Skogspolitikens medel  
  
 Skogspolitikens medel är av rättslig, ekonomisk och administrativ  
  
 art. Till de statliga åtagandena hör att tillhandahålla information,  
  
 rådgivning och utbildning om gällande regelverk och lämpliga  
  
 former för att bedriva ett hållbart skogsbruk. Staten har även åtagit  
  
 sig att finansiera viss forskning, och att informera om nya rön och  
  
 ny metodik. Staten skall även bedriva tillsyn av efterlevnaden av  
  
 skogsvårdslagen och andra lagar som räknas som skogspolitiska  
  
 medel. Staten är också en aktör i egenskap av markägare, bolagsägare  
  
 och konsument.  
  
 Även de skogspolitiska medlen kan behöva justeras eller anpassas  
  
 till ändrade förutsättningar. En grundläggande fråga för utredaren  
  
 är att bedöma om medlen i sin nuvarande utformning räcker för att  
  
 målen skall uppnås och om det finns möjligheter till effektiviseringar.  
  
 Statens roll respektive skogsnäringens eget ansvar för  
  
 skogspolitikens medel behöver förtydligas. Formerna för finansieringen  
  
 av statliga åtaganden inom ramen för skogspolitiken  
  
 behöver ses över. I detta sammanhang skall utredaren särskilt  
  
 beakta det hittills låga utnyttjandet av möjligheterna till medfinansiering  
  
 från EU.  
  
 Skogsvårdslagen, m.m.  
  
 För att det skall gå att bedöma om skogsvårdslagen har den  
  
 utformning som krävs för att på avsett vis kunna bidra till att  
  
 uppfylla skogspolitikens mål behöver lagen utvärderas. Även tillsynen  
  
 över skogsvårdslagens efterlevnad skall utvärderas av utredaren.  
  
 I skrivelsen Uppföljning av skogspolitiken (skr. 2003/04:39)  
  
 framhöll regeringen att det är av avgörande betydelse att information  
  
 om dokumenterade natur- och kulturvärden finns tillgänglig  
  
 vid planering av skogsbruksåtgärder. Regeringen aviserade också att  
  
 det inom de närmaste åren bör ske en utvärdering av om dessa s.k.  
  
 skogs- och miljöredovisningar har fungerat som det är avsett.  
  
 Utredaren skall därför även belysa i vilken utsträckning skogs- och  
  
 miljöredovisningar har funnits tillgängliga i enlighet med lagstiftningen  
  
 samt om dessa har innehållit den information som detta  
  
 verktyg syftar till att tillhandahålla. Utredaren skall även lämna  
  
 förslag till hur detta eller andra lämpliga verktyg kan utvecklas, i 
  
 Bilaga 1 SOU 2006:81  
  
 252  
  
 syfte att bidra till en kostnadseffektiv uppfyllelse av olika miljö och  
  
 kulturmiljömål som rör skogen.  
  
 Rådgivning och information  
  
 Skogspolitikens mål baseras på att skogsbruket gör åtaganden  
  
 utöver vad lagstiftningen kräver. Därför har statlig rådgivning och  
  
 information en viktig roll för hur väl skogspolitikens mål uppfylls.  
  
 Den senaste utvärderingen visar tydligt att insatser som röjning i  
  
 ungskog och naturvårdshänsyn vid avverkning blir bättre med bra  
  
 rådgivning. Verksamheten med information, rådgivning och utbildning  
  
 skall därför utvärderas av utredaren som också skall lämna  
  
 förslag till möjlig effektivisering. Gränsdragningen mellan det  
  
 statliga åtagandet att stödja skogsbruket med rådgivning, information  
  
 och utbildning och skogsägarnas eget ansvar för kunskapsinhämtande  
  
 om regelverk och de skogspolitiska målen skall också  
  
 analyseras. Utredaren skall även studera alternativa möjligheter till  
  
 finansiering av rådgivning, information och utbildning.  
  
 I regeringens skrivelse Uppföljning av skogspolitiken  
  
 (skr. 2003/04:39) uppmärksammades problemet med att röjning av  
  
 ungskogar har minskat sedan skogsvårdslagens krav på gallring och  
  
 röjning slopades 1993. Särskilda åtgärder för att minska arealen  
  
 skog med akut röjningsbehov skall därför omfattas av utredarens  
  
 förslag.  
  
 I samma skrivelse uppmärksammade regeringen problemet med  
  
 de stora klövviltstammarna och behovet av att hålla dessa på en  
  
 acceptabel nivå, såväl från produktionssynpunkt som ur ett naturvårdsperspektiv.  
  
 Utredaren skall granska även denna fråga och  
  
 lämna förslag på åtgärder.  
  
 Forskning  
  
 Skogsnäringen har ekonomiska, sociala, kulturella och ekologiska  
  
 beröringspunkter med många vitt skilda delar av forskarsamhället.  
  
 Såväl ur ett näringspolitiskt perspektiv som utifrån en bedömning  
  
 av skogspolitikens möjligheter att bidra till att miljömålen uppfylls  
  
 vore det värdefullt att kartlägga den hittillsvarande forskningens  
  
 omfattning och inriktning, liksom att analysera dess betydelse för  
  
 skogspolitiken och dess effekter på skogsnäringen, tillväxten, och 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 1  
  
 253  
  
 som underlag för utformningen av relevanta miljökvalitetsmål.  
  
 Exempelvis bör forskning om klimatförändringarnas betydelse för  
  
 skogsnäringen beaktas. Utredaren skall göra denna kartläggningen  
  
 och med den som grund lägga fram slutsatser för en framtida  
  
 skogspolitik.  
  
 I skrivelsen Uppföljning av skogspolitiken (skr. 2003/04:39)  
  
 framhöll regeringen att det bör ske en fortsatt utveckling av alternativa  
  
 skogsbruksmetoder till trakthyggesbruk i syfte att bevara  
  
 och utveckla skogens många värden. Utredaren skall dels se över  
  
 hur sådana metoder tillämpas i dag inom skogsbruket, dels lämna  
  
 förslag till sådana metoder och hur de kan användas för att understödja  
  
 möjligheterna till samverkan mellan olika sätt att nyttja  
  
 skogen.  
  
 Miljökvalitetsmålet Levande skogar  
  
 Regeringen avser att lämna en miljömålsproposition till riksdagen  
  
 under 2005. Propositionen och riksdagens synpunkter på miljökvalitetsmålet  
  
 Levande skogar skall beaktas av utredaren. Han eller  
  
 hon skall särskilt bedöma behov av ytterligare utvecklingsarbete  
  
 om miljöhänsyn vid skogsbruk samt olika former för skydd av  
  
 skog. I enlighet med miljökvalitetsmålet undantas stora arealer  
  
 värdefull skogsmark från skogsbruk, såväl formella som frivilliga  
  
 avsättningar. Nödvändig skötsel av kulturbetingade värden förekommer  
  
 endast i begränsad omfattning. Utredaren skall redovisa  
  
 dels en bedömning av kostnaderna för att sköta såväl natur- som  
  
 kulturbetingade värden, dels förslag till former för sådan skötsel.  
  
 Utredaren skall vidare belysa vilka eventuella ytterligare åtgärder  
  
 som krävs inom den svenska skogssektorn för att 2010-målet om  
  
 att hejda utarmningen av biologisk mångfald skall kunna uppfyllas.  
  
 Organisation  
  
 Skogsvårdsorganisationens organisation, roll och arbete för genomförandet  
  
 av skogspolitiken skall också utvärderas av utredaren. En  
  
 översyn av effektivitet och måluppfyllelse skall också genomföras.  
  
 Även Skogsvårdsorganisationens långsiktiga behov av resurser för  
  
 genomförandet av skogspolitiken skall belysas. Skogsvårdsorga 
  
 Bilaga 1 SOU 2006:81  
  
 254  
  
 nisationens uppdragsverksamhet riktad till skogsbruket skall utvärderas  
  
 och dess effektivitet och ändamålsenlighet belysas.  
  
 Utredningsarbetet  
  
 Utredaren skall samråda med en parlamentariskt tillsatt referensgrupp.  
  
 Utredaren skall även samråda med:  
  
  företrädare för organisationer och företag inom området,  
  
  berörda myndigheter,  
  
  den parlamentariska kommitté som skall tillsättas under våren  
  
 2004 med uppgift att ta fram en långsiktig strategi för landsbygdsutveckling,  
  
  Näringslivets regelnämnd såvitt avser konsekvenser för företag,  
  
  personalorganisationerna.  
  
 En konsekvensbedömning skall göras för samtliga förslag. konsekvensbedömningen  
  
 skall det ingå en redovisning av de samhällsekonomiska  
  
 och miljömässiga konsekvenserna av förslagen samt av  
  
 eventuella statsfinansiella effekter. Eventuell påverkan på skogsägarens  
  
 äganderätt skall också redovisas. För de förslag som har  
  
 statsfinansiella effekter skall utredaren föreslå finansiering.  
  
 Uppdraget skall redovisas senast den 31 december 2005.  
  
 (Näringsdepartementet) 
  
 Bilaga 2  
  
 255  
  
 Kommittédirektiv  
  
 Tilläggsdirektiv till  
  
 Skogsutredningen 2004 (N 2004:12)  
  
 Dir.  
  
 2004:139  
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 7 oktober 2004  
  
 Sammanfattning av uppdraget  
  
 Skogsutredningen 2004 (N 2004:12) skall lämna ett delbetänkande  
  
 som avser utvärdering och översyn av Skogsvårdsorganisationen  
  
 senast den 30 april 2005.  
  
 Uppdraget  
  
 Med stöd av regeringens bemyndigande den 19 maj 2004  
  
 (dir. 2004:70) tillkallade statsrådet Messing en särskild utredare  
  
 med uppdrag att utvärdera och se över skogspolitiken. Utredningen  
  
 har antagit namnet Skogsutredningen 2004 och skall enligt  
  
 direktiven vara slutförd senast den 31 december 2005.  
  
 Regeringen har intresse av att den del av utvärderingen som avser  
  
 Skogsvårdsorganisationen görs mera skyndsamt.  
  
 Utredningen om en strategi för hållbar landsbygdsutveckling  
  
 (dir. 2004:87) skall enligt sina direktiv lämna en delrapport den  
  
 30 april 2005 om den strategiska inriktningen av nästa miljö- och  
  
 landsbygdsprogram. I den mån Skogsutredningen 2004 har överväganden  
  
 eller förslag i denna del skall dessa samordnas med den  
  
 utredningen.  
  
 Redovisning av uppdraget  
  
 Skogsutredningen 2004 skall utöver sitt slutliga betänkande den  
  
 31 december 2005 lämna ett delbetänkande som avser utvärdering  
  
 och översyn av Skogsvårdsorganisationen. Delbetänkandet skall  
  
 redovisas senast den 30 april 2005.  
  
 (Näringsdepartementet) 
  
 Bilaga 3  
  
 257  
  
 Kommittédirektiv  
  
 Tilläggsdirektiv till  
  
 Skogsutredningen 2004 (N 2004:12)  
  
 Dir.  
  
 2005:99  
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 22 september 2005.  
  
 Förlängd tid för uppdraget  
  
 Regeringen beslutade den 19 maj 2004 att tillkalla en särskild  
  
 utredare med uppdrag att utvärdera och se över skogspolitiken  
  
 (dir. 2004:70). Utredningen har antagit namnet Skogsutredningen  
  
 2004 (N2004:12). Utredaren skulle redovisa sitt uppdrag  
  
 senast den 31 december 2005.  
  
 Genom tilläggsdirektiv (dir. 2004:139) den 7 oktober 2004  
  
 beslutade regeringen att utredningen senast den 30 april 2005 skulle  
  
 lämna ett delbetänkande om utvärdering och översyn av Skogsvårdsorganisationen.  
  
 Utredningen redovisade uppdraget i delbetänkandet  
  
 Skog till nytta för alla? (SOU 2005:39).  
  
 Uppdraget enligt ursprungsdirektivet är mycket omfattande och  
  
 har blivit försenat av uppdraget i tilläggsdirektivet. Den svåra  
  
 stormen i södra Sverige i januari 2005 försenar dessutom arbetet, då  
  
 utredaren önskar ta del av bl.a. Skogsstyrelsens utvärdering av  
  
 stormarbetet. Med hänsyn till detta skall utredaren, i stället för vad  
  
 som tidigare beslutats, slutligt redovisa sitt uppdrag senast den  
  
 30 september 2006.  
  
 (Näringsdepartementet) 
  
 Bilaga 4  
  
 259  
  
 Omvärldsfaktorers påverkan på  
  
 svensk skogspolitik ur ett industriellt  
  
 perspektiv  
  
 Sammanfattning  
  
 Skogsindustrin kommer under överskådlig framtid att vara den  
  
 ojämförligt största kommersiella användaren av svensk skog. Andra  
  
 användningsområden – till exempel för energiproduktion – kan, ur  
  
 ett skogsägarperspektiv, konkurrera ekonomiskt med pappersindustrin  
  
 och bör uppmuntras som ytterligare en intäktskälla för  
  
 skogsnäringen. Men ur ett nationellt och samhällsekonomiskt  
  
 perspektiv är både sågverks- och pappersindustrin nödvändiga för  
  
 en ekonomiskt hållbar skogsnäring. Svensk skogspolitik bör därför  
  
 verka för att vidmakthålla den svenska skogsindustrins internationella  
  
 konkurrenskraft. För att bäst säkra industrins ställning  
  
 behöver produktivitetsförbättringar och investeringar för att höja  
  
 konkurrenskraften motverka den sammantagna effekten av  
  
 prisfallet på industrins slutprodukter (ca 23 % per år i fasta priser)  
  
 och kostnadsökningar på insatsvaror.  
  
 Hittills har den svenska skogsnäringen lyckats visa en positiv  
  
 utveckling, där både skogsbruket och industrin (i första hand  
  
 pappers- och massaindustrin, inte sågverken), trots prispress och  
  
 ökande insatskostnader, kommit ut som vinnare. Genom produktivitetsförbättringar  
  
 inom både skogsbruk och industri har  
  
 kostnaderna kunnat hållas nere. Bland annat har skogsbrukskostnaderna  
  
 realt sett minskat med 20 % över det senaste  
  
 decenniet. Till följd av detta har den svenska pappers- och  
  
 massaindustrins lönsamhet varit relativt god samtidigt som  
  
 skogsägarnas Figueroa hållits på en stabil, eller till och med svagt  
  
 ökande, nivå.  
  
 En global skogsindustri i förändring håller dock på att öka  
  
 konkurrenstrycket mot svensk skogsindustri. Efterfrågan och  
  
 produktionskapaciteten för papper flyttas alltmer österut – 
  
 huvudsakligen till Asien – dit Sverige har transportnackdelar. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 260  
  
 Produktion av massa flyttas alltmer till den södra hemisfären, där  
  
 länder med mycket låg fiberkostnad har stora konkurrensfördelar.  
  
 För sågade trävaror är efterfrågetillväxten generellt sett låg.  
  
 Samtidigt har Sveriges viktigaste marknad, Västeuropa, ökat sin  
  
 produktion vilket inneburit att regionen gått från nettoimport till  
  
 nettoexport. Även Östeuropa och Ryssland har ökat sin produktion  
  
 och export till Västeuropa vilket sammantaget lett till  
  
 minskade realpriser på sågade varor det senaste decenniet.  
  
 Samtidigt finns indikationer på att industrins situation i Sverige  
  
 försämras vilket riskerar att leda till ett minskat intresse för  
  
 investeringar och andra åtgärder som kan förbättra konkurrenskraften.  
  
 Vi noterar speciellt fyra sådana indikationer:  
  
  Produktivitetsförbättringarna inom skogsbruket tycks vara på  
  
 väg att plana ut.  
  
  Kostnader för insatsvaror (som energi och kemikalier) samt  
  
 transporter (speciellt av virke) visar tendenser att stiga  
  
 kraftigare än tidigare.  
  
  En industriexpansion som tycks vara större än det möjliga  
  
 framtida uttaget av virke, kombinerat med minskade importmöjligheter  
  
 till följd av ökad konkurrens om fiber riskerar att  
  
 leda till en virkesbrist eller i alla fall höjda priser på virke.  
  
  Tillkomsten av en inhemsk biobränslebaserad energiindustri  
  
 kan i tillägg komma att ställa mycket stora krav på uttagsvolymerna  
  
 i den svenska skogen vilket leder till ökade priser  
  
 och därmed försämrad konkurrenskraft för den övriga  
  
 industrin.  
  
 Även om industriinvesteringarna hittills följt en stigande trend  
  
 finns tecken på minskad investeringsvilja i den svenska industrin  
  
 och dessutom ekonomiska indikationer på att skogsindustriinvesteringar  
  
 i Sverige inte längre lönar sig.  
  
 För att värna den svenska skogsindustrin konkurrenskraft  
  
 behöver skogspolitiken därför, mer aktivt än tidigare, arbeta med  
  
 tre viktiga områden:  
  
  Öka möjligheterna till fiberuttag ur den svenska skogen, både  
  
 genom att bättre utnyttja dagens fiberpotential och genom att  
  
 öka skogens tillväxttakt för framtida avverkning. Man bör  
  
 också undersöka möjligheterna att förändra arealstrukturen för  
  
 att tillåta större arealer med industriellt tillgänglig fiber. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 261  
  
  Verka för en ökad produktivitet i kedjan skog-industri.  
  
 Troligen är de viktigaste åtgärdsområdena här att arbeta med  
  
 förbättrad produktivitet inom drivning och att se till att  
  
 virkeslogistikens produktivitet kan vidmakthållas och även  
  
 förbättras.  
  
  Verka för en ökad helhetssyn på växelverkan mellan alla  
  
 (industriella) användare av skogsbruket. Detta gäller såväl de  
  
 nuvarande stora industriella användningsområdena (massa-,  
  
 pappers- och sågverksindustri) som framtida användare,  
  
 speciellt den nu framväxande biobränsleindustrin. Detta gradvis  
  
 mer komplexa och känsliga industrisystem ökar behovet att en  
  
 bredare syn på skogsnäringsfrågor. En obalans i detta system  
  
 kan få stora negativa konsekvenser för Sveriges ekonomi.  
  
 Uppdrag och avgränsningar  
  
 Skogsutredningen har frågat McKinsey  Company om hjälp med  
  
 att belysa vilka effekter den framtida globala efterfrågeutvecklingen  
  
 på skogsindustriprodukter kan komma att få på den svenska  
  
 virkesmarknaden och virkesbalansen. I uppdraget har även ingått  
  
 att diskutera de krav som efterfrågeutvecklingen på slutanvändarsidan  
  
 och övrig industridynamik ställer på det svenska skogsbruket  
  
 och den svenska skogspolitiken.  
  
 I det arbete som gjorts för att bistå Skogsutredningen har  
  
 McKinsey fokuserat på följande nyckelfrågeställningar:  
  
  Vilken är den förväntade globala och regionala utvecklingen  
  
 avseende tillgång och efterfrågebalansen på skogsindustriprodukter  
  
 (t.ex. massa, papper och sågade varor) på tio års sikt och vilka  
  
 faktorer bedöms ha störst inverkan på denna utveckling? Vilka är  
  
 de viktigaste framtida faktorerna och trenderna i trä-, massa- och  
  
 pappersanvändning och hur kommer dessa att påverka den framtida  
  
 efterfrågan på svenska skogsindustriprodukter?  
  
 Frågeställningen som berör den förväntade globala utvecklingen  
  
 på tillgång och efterfrågan på skogsindustriprodukter har  
  
 huvudsakligen besvarats baserat på olika industriobservatörers  
  
 uppskattningar om framtiden. Frågeställningen som berör vilka  
  
 faktorer som bedöms ha störst inverkan på efterfrågan har  
  
 besvarats kvalitativt. Fokus har varit på de faktorer som kan  
  
 komma att påverka den svenska skogspolitiken. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 262  
  
  Vilka andra faktorer kommer att påverka tillgången och  
  
 efterfrågan på den svenska virkesmarknaden på tio års sikt och hur,  
  
 i grova drag, kan dessa faktorer komma att utvecklas? Exempel på  
  
 sådana faktorer är:  
  
  Lönsamheten, investeringsviljan och därmed kapacitetsutbyggnaden  
  
 i den svenska industrin.  
  
  Produktivitetsutvecklingen inom svenskt skogsbruk .  
  
  Utvecklingen av marknaden för nya virkessortiment, t.ex.  
  
 biobränslen.  
  
 Denna frågeställning har framförallt besvarats genom att beskriva  
  
 vilka faktorer som kommer att vara viktiga för svensk skogspolitik  
  
 snarare än att försöka förutspå exakt hur industrin kommer att  
  
 utvecklas.  
  
  Vilka krav ställer svaren på frågeställningarna ovan på det  
  
 svenska skogsbruket och den svenska skogspolitiken?  
  
 Det är viktigt att poängtera att uppdraget haft en tydlig  
  
 inriktning mot skogsindustriella frågor. Skogspolitiken innefattar  
  
 naturligtvis många fler aspekter än bara industriella frågeställningar.  
  
 Förutom miljöfrågor – som ju i svensk skogspolitik har samma  
  
 dignitet som industrifrågor – bland annat även jakt- och turismfrågor.  
  
 Skogsutredningens önskemål har dock varit specifikt riktat  
  
 mot omvärldsfaktorernas påverkan på skogsindustrin. Uppdragets  
  
 korta tid skulle heller inte ha möjliggjort någon rättvis behandling  
  
 av viktiga miljöfrågor eller det viktiga gränssnittet mellan miljö och  
  
 industrifrågor. Denna rapport lämnar därför åt Skogsutredningen  
  
 att genomföra den nödvändiga balansen mellan industri,  
  
 miljö och andra skogspolitiska områden.  
  
 Den omvärldsbeskrivning som presenteras i denna rapport är  
  
 baserad på McKinsey  Companys erfarenhet inom den svenska  
  
 och globala skogsindustrin, på intervjuer med branschföreträdare,  
  
 på information från erkända industrianalytiker samt vår egen analys  
  
 av sådan information. Rapporten är inte ämnad att ge rekommendationer  
  
 om specifika åtgärder. Vårt syfte är att belysa omvärldsfaktorers  
  
 påverkan på svensk skogsindustri och vilka områden en  
  
 svensk skogspolitik därmed speciellt bör ta hänsyn till. I slutet av  
  
 rapporten ger vi exempel på åtgärder som skulle kunna ha en positiv  
  
 effekt på de områden vi tar upp. Innan beslut fattas om att  
  
 genomföra sådana eller andra åtgärder bör dock en noggrannare 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 263  
  
 konsekvensanalys göras. Alla rekommendationer om förändrad  
  
 svensk skogspolitik baserade på material i denna rapport får anses  
  
 vara Skogsutredningens ansvar.  
  
 1 Svensk skogspolitik behöver värna om en  
  
 konkurrenskraftig skogsindustri  
  
 1.1 Skogens användningsområden  
  
 Den svenska skogsindustrin är för närvarande den ojämförligt  
  
 största kommersiella användaren av den svenska skogen (s. 298).  
  
 Av de 140 miljarder kronor som svenska skogsprodukter1  
  
 värderades till år 2004, kunde cirka 70 % hänföras till pappers-,  
  
 kartong-, och massaindustrin. 28 % av värdet kom från den  
  
 trämekaniska industrin, som i Sverige huvudsakligen består av  
  
 sågade trävaror och bara en liten del skivindustri (med produkter  
  
 som spånskivor, plywood, MDF, etc.). Endast cirka 5 % av värdet  
  
 2004 kom från övrig kommersiell användning av skogen, då  
  
 huvudsakligen som bränsle. Denna del är ännu så länge liten och  
  
 fragmenterad.  
  
 Mycket talar för att tekniska, ekonomiska och miljörelaterade  
  
 utvecklingar kommer att öka diversifiering av användningsområden  
  
 för den svenska skogen. Försök med etanolframställning för att  
  
 användas som drivmedel i bilar pågår bland annat i Sverige.  
  
 Forskning pågår också om möjligheterna att skapa polymera  
  
 material, som substitut för plaster, baserat på cellulosa. Tankar om  
  
 att kraftigt effektivisera utbytet av biprodukter från massaframställning  
  
 – i veritabla bioraffinaderier – dryftas alltmer och vissa  
  
 småskaliga försök pågår. Vissa amerikanska beräkningar gör  
  
 gällande att sådana bioraffinaderier i framtiden skulle kunna skapa  
  
 extra intäkter på flertalet miljarder dollar genom tillverkning av  
  
 energi, flytande bränsle och andra kemikalier. Det tycks dock  
  
 finnas relativt lite djupgående analys som tar hänsyn till marknads och  
  
 prissättningsdynamik och sådana uppskattningar är därför  
  
 ännu så länge inte fullt tillförlitliga.  
  
 1 I detta är intäkter från turism och andra skogliga aktiviteter inte medräknade. Dessa är i  
  
 huvudsak komplementära aktiviteter till de andra skogsprodukterna. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 264  
  
 1.2 Behövs skogsindustrin?  
  
 Forskning och aktiviteter för att tillvarata mesta möjliga av en  
  
 uppenbarligen mycket användbar skogsresurs är viktig och bör  
  
 uppmuntras. Icke desto mindre kommer, under överskådlig  
  
 framtid, den svenska skogsindustrin i sin nuvarande form att  
  
 fortsätta vara den största och viktigaste användaren av fiber. Svensk  
  
 skogsnäring behöver därför en aktiv och konkurrenskraftig  
  
 skogsindustri. Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är båda de två  
  
 delarna av dagens industri – sågverken såväl som pappers-, kartong och  
  
 massabruken – av utomordentligt stor betydelse för en hållbar  
  
 svensk skogsnäring (s. 299).  
  
 Sågverksindustrin å sin sida är den enda användare som har  
  
 möjlighet att betala de priser som behövs för att generera den klart  
  
 största intäktsströmmen för skogsägaren. Även om endast cirka  
  
 hälften av den fibervolym som plockas ut ur skogen är i form av  
  
 sågtimmer så ligger, på grund av timrets högre pris relativt både  
  
 massaved och brännved, två tredjedelar av virkets värde i sågtimret  
  
 (s. 300).  
  
 På senare tid har intresset för en biobränslebaserad  
  
 energiindustri vuxit kraftigt. Med nuvarande utformning av  
  
 skattesystem och med nuvarande energipriser har denna industri  
  
 visat sig ha en god betalningsförmåga, till och med till den grad att  
  
 pappers- och massaindustrin delvis upplever en konkurrenssituation  
  
 om fibern. Om nu ändå energiindustrin kan betala samma  
  
 priser för massaveden – men för att omvandla den till energi  
  
 snarare än papper – kan man ställa sig frågan om pappers- och  
  
 massaindustrin verkligen behövs.  
  
 Det tycks vara riktigt att energiindustrin i dagsläget har en  
  
 betalningsförmåga för massaved som är i nivå med vad pappers och  
  
 massaindustrin kan betala. Våra indikativa beräkningar (s. 301)  
  
 tyder på det och samma slutsats kommer både representanter för  
  
 energiindustrin och pappersindustrin fram till. För skogsägaren  
  
 tycks det därför kunna gå på ett ut huruvida ett värmeverk eller ett  
  
 pappersföretag köper den ved som inte går till sågtimmer2. Det är  
  
 dock viktigt att komma ihåg att den köpkraft energiindustrin har  
  
 till stor del är driven av olika former av subventioner, speciellt de  
  
 2 Detta resonemang gäller för marginalvirket, dvs den extra kubikmetern uttagen från  
  
 skogen. För att det ska gälla generellt krävs också att energiindustrin har ett totalt  
  
 fiberbehov som motsvarar det behov som pappersindustrin har idag. Beroende på politisk  
  
 målsättning kan detta, som vi visar senare, mycket väl vara fallet. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 265  
  
 gröna elcertifikat som tilldelas producenter av förnyelsebar  
  
 elenergi.  
  
 Men även om det för den enskilde skogsägaren kan vara  
  
 attraktivt att sälja virke till energiindustrin är det mycket tveksamt  
  
 om det i stor skala är riktigt ur ett samhällsekonomiskt perspektiv  
  
 att undergräva förutsättningarna för pappers- och massaindustrin.  
  
 Det finns åtminstone tre starka skäl att tro att även den delen av  
  
 industrin behövs i hög grad:  
  
  För svensk ekonomis vidkommande finns det inget annat  
  
 användarsegment som har lika stor betydelse (s. 302). Även de  
  
 handelsintäkter som genereras av export av svensk massa, papper  
  
 och kartong är substantiellt större än vad man vinner på att till  
  
 exempel slippa importera olja för uppvärmning, drivmedel (eller  
  
 elgenerering) (s. 303304)  
  
  Sågverks- och pappersindustrin är starkt sammanlänkade,  
  
 bland annat genom att massa- och pappersbruken är köpare av flis  
  
 från sågverken (s. 305). Givet strukturen på den svenska skogsindustrin  
  
 – med pappersindustriföretag som stora ägare i en i övrigt  
  
 mycket fragmenterad industri – är det troligt att en livskraftig  
  
 pappers- och massaindustri är nödvändig för att upprätthålla en  
  
 stark sågverksindustri  
  
  Genom tiderna har den svenska pappers- och massaindustrin  
  
 bidragit starkt till utvecklingen av skogsbruket. Det är oklart hur  
  
 mycket skogsbruket skulle utvecklas om inte de stora skogsindustriföretagen  
  
 drev på utvecklingen.  
  
 Samtidigt är den svenska skogsindustrin beroende av den  
  
 svenska skogen. Fiber är den största enskilda kostnadsposten för  
  
 produktion av skogsindustriprodukter (s. 306). I vissa fall – naturligtvis  
  
 för sågade trävaror men även för produkter som massa och  
  
 wellpapp – utgör fiber dessutom inte bara den största enskilda  
  
 posten utan också större delen av den totala kostnaden. Låga  
  
 fiberkostnader är därför ett måste för att bibehålla konkurrenskraften.  
  
 Eftersom det mesta av svensk skogindustris fiberråvara  
  
 kommer från svenska skogar (drygt 80 % för pappers- och massaindustrin  
  
 och mer än 95 % för sågade trävaror,(s. 307) är industrin  
  
 därför beroende av ett livskraftigt svenskt skogsbruk.  
  
 Sammantaget gör vi följande bedömning:  
  
  Den svenska skogsindustrin, både sågverken och pappers- och  
  
 massabruken, är nödvändiga för att få ut ett stort samhällsekonomiskt  
  
 värde av skogsresursen. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 266  
  
  Ur ett ekonomiskt perspektiv behöver skogspolitiken3 därför  
  
 arbeta med både industri och skogsbruk för att vidmakthålla eller  
  
 förbättra industrins konkurrenskraft.  
  
 Dessa två teser utgör därmed grunden för vår analys av de krav  
  
 som – ur ett strikt industriekonomiskt perspektiv – kan ställas på  
  
 den svenska skogspolitiken.  
  
 1.3 Säkra industrins konkurrenskraft  
  
 Hur kan då skogspolitiken bäst värna om industrins konkurrenskraft?  
  
 Först och främst ska det naturligtvis sägas att huvudansvaret  
  
 för att värna konkurrenskraften ligger på industrins egna axlar. Det  
  
 är deras ansvar och i deras intresse att de själva strävar efter att hålla  
  
 nere kostnader, öka produktivitet, genomföra behövliga och  
  
 ekonomiska investeringar, optimera produktstrategier och i  
  
 allmänhet förvalta aktieägarnas pengar på bästa möjliga sätt.  
  
 Skogspolitiken har dock en stor påverkan på förutsättningarna att  
  
 göra detta i Sverige. Skogsindustriföretagen blir alltmer internationella,  
  
 inte bara i sin försäljning utan även i sin produktion. De  
  
 har därför i allt större utsträckning möjlighet att fatta beslut om sin  
  
 verksamhet som gagnar dem som företag men inte nödvändigtvis  
  
 Sverige som nation. Skogspolitiken behöver därför vara utformad  
  
 så att den skapar utrymme för en lönsam närvaro av skogsindustriföretag  
  
 i Sverige.  
  
 En av de viktigaste grundläggande svårigheterna för skogsindustrin  
  
 är den prispress som slutprodukterna hela tiden utsätts  
  
 för och de ofta ökande kostnaderna för insatsvaror som fiber,  
  
 energi, kemikalier och arbetskraft. I reala termer sjunker priserna  
  
 för de flesta skogsindustriprodukter med någonstans mellan 1 %  
  
 och 3 % per år (s. 308). Detta är en följd av att ny, mer  
  
 kostnadseffektiv produktionskapacitet ständigt tillförs, samtidigt  
  
 som produkterna i de flesta fall fortfarande betraktas som  
  
 bulkvaror där enskilda tillverkare har svårt att övertyga kunderna  
  
 om att just deras produkt har fördelar som andra leverantörer inte  
  
 kan ge. Trots att tillverkarna av skogsprodukter växer sig större  
  
 växer förhandlingsstyrkan hos deras kunder än mer – och dessa  
  
 väljer i de flesta fallen den billigaste produkten.  
  
 3 Vi använder i denna rapport ordet skogspolitik i en lite vidare bemärkelse än den som  
  
 strikt behandlar skogsbruket. Vi ser skogspolitiken som alla politiska områden som påverkar  
  
 skogsresursens utnyttjande, vilket i viss mån då inkluderar delar av industri-, energi-,  
  
 transport- och miljöpolitik. Det senare området behandlas dock inte alls i denna rapport. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 267  
  
 För insatsvarorna är förhållandet många gånger det omvända  
  
 (s. 309). Insatsvarorna till exempelvis pappersindustrin är  
  
 huvudsakligen råvaror av olika slag där brist på tillgång, antingen på  
  
 grund av naturligt låg förekomst eller på grund av försiktig  
  
 kapacitetsutbyggnad, gör att priserna tenderar att öka.  
  
 Resultatet blir att skogsindustrin hamnar i en kniptång mellan  
  
 ökade priser på insatsvaror och sjunkande priser på egna produkter.  
  
 Industrin behöver därför ständigt motverka prispress och kostnadsökningar  
  
 med produktivitetsförbättringar och investeringar  
  
 för att höja konkurrenskraften.  
  
 Situationen kan beskrivas med en kostnadskurva, där varje  
  
 produktionsenhet för en vara – varje bruk – är utmärkt med en  
  
 stapel vars bredd är brukets produktionskapacitet och vars höjd är  
  
 brukets produktionskostnad (s. 309). Listade i ordning efter  
  
 stigande produktionskostnad utgör staplarna tillsammans en  
  
 kostnadskurva för den produkten och staplarnas sammanlagda  
  
 bredd markerar den totala produktionskapaciteten. Denna  
  
 kostnadskurva motsvarar mikroekonomins tillgångskurva. Produktionskostnaden  
  
 vid den punkt som motsvarar marknadens totala  
  
 efterfrågan av varan blir det pris som marknaden är villig att betala  
  
 för varan. Det bruk som ligger vid denna punkt har alltså en  
  
 försäljningsintäkt som precis motsvaras av produktionskostnaden  
  
 och tjänar inga pengar. Bruk utanför denna punkt har föga  
  
 anledning att långsiktigt fortsätta producera eftersom deras  
  
 kostnader är högre än deras intäkter. Bruk längst ner på kurvan har  
  
 däremot en hög vinstmarginal.  
  
 Kostnadskurvor är måhända ett teoretiskt koncept, mer eller  
  
 mindre svårt att tillämpa i verkligheten. Skogsindustrin, med sin  
  
 karaktär av bulkvaruproducent, följer dock, visar det sig, väldigt väl  
  
 ett sådant koncept. De tillverkare som ligger högst upp på  
  
 kostnadskurvan har låg konkurrenskraft och riskerar att slås ut i  
  
 långt högre utsträckning än de långt ner på kurvan.  
  
 Skogsindustrins situation kan då beskrivas i kostnadskurvans  
  
 terminologi på följande sätt:  
  
  Prispressen på slutprodukter sänker nivå för högsta möjliga  
  
 produktionskostnad som tillåter ett bruk att fortsätta operera  
  
  Kostnadsökningar för ett enskilt bruk förflyttar bruket  
  
 längre ut på kostnadskurvan och minskar dess konkurrenskraft 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 268  
  
  Ny kapacitet med låga kostnader, antingen på grund av modern  
  
 teknik eller tillgång till billig råvara kommer in i den nedre  
  
 delen av kurvan och pressar ut andra bruk till höger  
  
  För att hålla sig kvar, och kanske förbättra sin position på  
  
 kostnadskurvan behöver företagen ständigt jaga kostnader och  
  
 investeringar som förmår flytta bruket till vänster på kurvan  
  
 och därmed höja konkurrenskraften.  
  
 För att bibehålla sin konkurrenskraft måste således produktivitetsförbättringar  
  
 i verksamheten – i industrin såväl som i skogen – 
  
 uppväga den sammanlagda effekten av prisminskningen på  
  
 slutprodukter och prisökningen på insatsvaror. När kostnaderna  
  
 för ett företag – eller alla företag i en industri i ett land för den  
  
 delen – ökar mer än andra företags, när produktivitetsökningarna  
  
 inte håller samma takt som andras, när investeringarna för att sänka  
  
 kostnader och förbättra kvalitet börjar hållas inne, då är det  
  
 företagets – eller industrins – väg mot tappad konkurrenskraft och  
  
 utslagning påbörjad.  
  
 Det är genom att bidra till att produktivitetsförbättringar kan  
  
 motverka pris- och kostnadspressen som skogspolitiken kan göra  
  
 sin största insats för skogsnäringen (s. 310).  
  
 1.4 Östra Kanada som ett varnande exempel  
  
 Kanada, speciellt de östra delarna, är ett exempel där skogsindustrin  
  
 tappat balansen och börjat hamna i en negativ spiral av ökade priser  
  
 och sjunkande investeringar (s. 311). Till sin produktstruktur är  
  
 Kanada ganska likt Sverige, med en utbredd sågverksindustri och  
  
 en pappersindustri med en stor tyngd på mekaniska papper – 
  
 speciellt tidningspapper men också olika former av journalpapper – 
  
 allt baserat på stora barrskogstillgångar. Kanada har dock nackdelen  
  
 att vara en del av den Nordamerikanska marknaden som, ur  
  
 pappersindustrins synvinkel, får anses som mogen, på gränsen till  
  
 stagnerande.  
  
 Efterfrågan på Kanadas viktigaste pappersprodukter, speciellt  
  
 tidningspapper som utgör 38 % av produktionen, har därför också  
  
 varit dämpad de senaste åren. För tidningspapper har den regionala  
  
 efterfrågan till och med sjunkit, med cirka 25 % sedan 1988  
  
 (s. 312). 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 269  
  
 Kanadas skogsindustri är, liksom Sveriges, beroende av ganska  
  
 stora exportvolymer. Men på marknader utanför Nordamerika,  
  
 bland annat Asien och Europa, har konkurrensen ökat till följd av  
  
 utbyggd lokal kapacitet. Detta har medfört att exporten till dessa  
  
 länder minskat (s. 313).  
  
 Med sjunkande efterfrågan och ökad konkurrenskraftig produktionskapacitet  
  
 i andra länder sjunker östra Kanadas konkurrenskraft  
  
 naturligt. Till detta kommer att de östra landsdelarna har  
  
 fiberkostnader som är bland de högsta i världen (s. 314).  
  
 Avverkningskostnaderna är bland annat långt högre än i de västra  
  
 delarna av landet. Likaså för transport- och vägkostnader. Till följd  
  
 av eftersatt skogsvård har provinsen Quebec nyligen också beslutat  
  
 att minska avverkningarna med 20 % de närmaste fem åren. Detta  
  
 kommer i alla fall på kort sikt4 att leda till ytterligare ökade  
  
 vedpriser.  
  
 Många kanadensiska bruk befinner sig därför högst upp på  
  
 kostnadskurvan för deras respektive produkter (s. 315). Lönsamheten  
  
 är låg och intresset att investera för att hålla den uppe är  
  
 naturligt nog svalt. Resultatet har inte låtit vänta på sig. De senaste  
  
 åren har stora produktionsvolymer lagts ned (s. 316). Till viss del  
  
 har man konverterat produktion av tidningspapper, den mest  
  
 utsatta produkten, till andra papperskvaliteter där Kanada fortfarande  
  
 är konkurrenskraftigt. Men de 625 000 ton tidningspappersproduktion  
  
 som de senaste tre åren konverterats bleknar  
  
 ändå i jämförelse med de 1,8 miljoner ton som lagts ned under  
  
 samma period. Och fler bruk väntas hamna i samma sits.  
  
 Det här får naturligtvis stora samhällseffekter när bruk i små  
  
 samhällen läggs ner. Olika lokala och provinsiella styren har därför  
  
 också gått långt för att försöka behålla bruken, bland annat genom  
  
 att bistå med investeringspengar för att förbättra brukens effektivitet  
  
 och kostnadsläge.  
  
 2 Svensk skogsindustri har ett bra utgångsläge  
  
 Likheterna mellan Kanadas och Sveriges skogsindustri gör den  
  
 kanadensiska fallstudien till ett varnande exempel på en väg Sverige  
  
 inte torde vara betjänt av att slå in på. Man ska dock vara försiktig  
  
 med hur långt parallellerna dras. Den viktigaste skillnaden är  
  
 4 På medellång sikt kan priset komma att sjunka allteftersom pappersindustrin måste lägga  
  
 ner kapacitet och därmed minska efterfrågan på fiber. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 270  
  
 kanske att den svenska skogsnäringen med stor sannolikhet har ett  
  
 bättre utgångsläge än den kanadensiska. Hittills har Sverige lyckats  
  
 visa en positiv utveckling, där gemensamma produktivitetsåtgärder  
  
 bidragit till att både industrin och skogsbruket vunnit på situationen.  
  
 De huvudsakliga svenska produkterna är, liksom alla andra,  
  
 utsatta för ett ständigt pristryck (s. 318). Prisökningen för  
  
 insatsvaror i Sverige har dock varit relativt modest under de senaste  
  
 femton tjugo åren (s. 319). Priset på svenskt virke har till och med  
  
 fallit i reala termer. Från att ha haft toppar runt 500 SEK/m³ fub  
  
 under mitten av 70-talet (i 2004 års prisnivå) ligger priset för  
  
 massaved nu runt hälften av detta (s. 320).  
  
 Pristrenden på virke har möjliggjorts av att skogsbrukskostnaderna  
  
 (det vill säga drivning, skogsvård, vägbyggnation och  
  
 underhåll samt administration av detta) kunnat hållas nere (s. 321).  
  
 I reala termer har kostnaderna, enligt Skogforsk, sjunkit med  
  
 uppemot 20 % det senaste decenniet. Den viktigaste kostnaden,  
  
 drivning, som utgör cirka 60 % av den totala kostnaden, har sjunkit  
  
 med lika mycket under samma period (s. 322).  
  
 Orsaken till denna kostnadsminskning för virke står att finna i  
  
 en kraftig ökning av produktiviteten i skogsbruket. Denna  
  
 produktivitetsökning går i sin tur att hänföra till en ökande  
  
 mekanisering av skogsbruket med minskande behov av manuellt  
  
 arbete. Speciellt viktigt har introduktionen av engreppsskördaren  
  
 varit. På inte mer än femton år har engreppsskördaren fullständigt  
  
 tagit över som den förhärskande tekniken för avverkning. Under  
  
 denna tid har också drivningsorganisationen förbättrats (med  
  
 högre andel entreprenörer) och engreppsskördaren som system har  
  
 mognat, med tillförlitligare maskiner och högre prestanda. Skogforsk  
  
 beräknar att en maskingrupp med engreppsskördare och  
  
 skotare i slutavverkning som för tio år sedan kunde avverka 3040  
  
 tusen m³ fub per år nu kan klara av mellan 60 och 100 tusen m³ fub.  
  
 Även inom industrin har produktivitetstakten varit god. De  
  
 senaste 20 åren har produktiviteten – mätt som värdeskapande per  
  
 anställd5 – inom svensk pappers- och trävaruindustri konsekvent  
  
 utvecklats bättre än i länder som Tyskland, USA, Japan, Canada,  
  
 och i viss mån även Finland. Även om detta produktivitetsmått  
  
 5 Måttet värdeskapande per anställd innehåller två huvudkomponenter: dels förändringen i  
  
 produktion per person, dels förändringen av värdet på de producerade varorna. Värdet  
  
 innehåller i sig två delkomponenter: en förändrad produktmix (det vill säga en förändring i  
  
 den totala förädlingsgraden) och valutaeffekter. (Källa: Groningen University, Faculty of  
  
 Economics). 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 271  
  
 inbegriper faktorer som valutakurs pekar det tydligt på att svensk  
  
 produktivitet utvecklats väl.  
  
 Till följd av, bland annat, den goda produktivitetstakten har den  
  
 svenska pappers- och massaindustrins6 lönsamhet varit relativt god  
  
 (även om effekten av en svag svensk krona naturligtvis har bidragit  
  
 till lönsamheten). Jämfört med både amerikanska och kanadensiska  
  
 bruk har Sverige haft en mycket god operativ lönsamhet (räknat  
  
 som procentuell EBIT-marginal – Earnings Before Interest and  
  
 Taxes), även om man inte alltid kommit upp i Finlands nivåer (s.  
  
 323). Vi har bara kunnat utföra explicita beräkningar för de senaste  
  
 nio åren men tycker oss förstå att samma förhållande sträcker sig  
  
 längre tillbaka i tiden. För sågade trävaror har lönsamheten dock  
  
 inte varit lika god.  
  
 Samtidigt som industrins lönsamhet varit god har även skogsägarna  
  
 haft nytta av situationen. Produktivitetshöjningarna i skogsbruket  
  
 har lett till att skogsägarnas Figueroa hållit sig stabilt eller till  
  
 och med ökat, trots de sjunkande leveranspriserna till industrin  
  
 (s. 324).  
  
 3 Förändringar i den globala skogsindustrin ökar  
  
 konkurrenstrycket mot den svenska industrin  
  
 Men det finns orosmoln för den svenska skogsindustrins  
  
 konkurrenskraft. Det första kommer huvudsakligen från utanför  
  
 Sveriges gränser. Det är en alltmer global skogsindustri i förändring  
  
 som håller på att öka konkurrenstrycket på svensk industri. I  
  
 korthet kan skeendet beskrivas som (s. 326):  
  
  Efterfrågan och produktionskapaciteten för papper och  
  
 kartong flyttar alltmer österut, huvudsakligen till Asien, dit Sverige  
  
 har transportnackdelar  
  
  Produktion av massa flyttas alltmer till den södra hemisfären,  
  
 där länder med mycket låg fiberkostnad har stora konkurrensfördelar  
  
  Efterfrågetillväxten för de sågade trävaror som är Sveriges  
  
 viktigaste skogsprodukt utöver, massa, papper, och kartong, är  
  
 generellt sett låg. Samtidigt skapas en överkapacitet i Europa som  
  
 trycker ner priserna.  
  
 6 Notera att vi med den svenska industrin här menar massa- och pappersbruk i Sverige,  
  
 oavsett om deras ägare är ett svenskt företag eller inte, men inte de delar av svenska företags  
  
 produktion som befinner sig i utlandet. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 272  
  
 3.1 Efterfrågan på papper flyttar österut  
  
 Användningen av papper fortsätter att öka, det är ingen tvekan om  
  
 det. Det finns i vår mening ingen som helst anledning att utmåla  
  
 något slags katastrofscenario för den globala pappersindustrin.  
  
 Sedan länge har efterfrågan på papper i ett land i stort sett följt  
  
 tillväxten i landets bruttonationalprodukt. Somliga kvaliteter har  
  
 legat något högre, andra något lägre, och konkurrensen mellan  
  
 liknande kvaliteter har ibland vägt över till den enes fördel, ibland  
  
 till den andres7. Den globala tillväxten för de fem papperskvaliteter  
  
 som tillsammans utgör mer än 50 % av den svenska skogsindustrins  
  
 värde beräknas av industriobservatörer ligga mellan 1,7  
  
 och 3,6 % per år de närmaste tio åren. Av dessa fem (kartong,  
  
 tidningspapper, blekt barrsulfatmassa, wellpappråvara och  
  
 obestruket träfritt8 papper) antas tidningspapper få den lägsta  
  
 tillväxttakten. Detta är framför allt drivet av en framväxande  
  
 Internet-kultur där såväl reklam som redaktionellt innehåll alltmer  
  
 flyttas till den elektroniska distributionskanal som alltfler läsare  
  
 använder sig av.  
  
 Exakt hur stor tillväxten kommer att vara för dessa och andra  
  
 papperskvaliteter är omöjligt att sia om, och heller inte nödvändigt  
  
 i detta sammanhang. Vi nöjer oss med att konstatera att tillväxten  
  
 även framgent kommer att finnas där.  
  
 Exakt vilka produkter som kommer att vinna terräng på andras  
  
 bekostnad är också mycket vanskligt att prata om för alla  
  
 tidshorisonter utom de allra närmaste. För närvarande tycks träfria  
  
 papper växa snabbare än trähaltiga papper inom journalpapperssegmentet.  
  
 Detta beror delvis (speciellt i USA där trenden är  
  
 tydligast) på ett ökat utbud av träfria papper från Asien till relativt  
  
 låga priser. Men vilka produkter som kommer att vara intressantast  
  
 om 2030 år låter sig inte förutsägas med någon som helst  
  
 precision (s. 327).  
  
 Vad som däremot är uppenbart är att tillväxten huvudsakligen  
  
 sker i andra regioner än Nordamerika och Europa (Västeuropa).  
  
 Medan den årliga förändringen av efterfrågan i Nordamerika  
  
 förväntas hålla sig mellan 1 % och +2% och i Västeuropa mellan  
  
 +1 % och +2 % beräknas efterfrågan öka med 56 % i Östeuropa  
  
 och 35 % i Asien.  
  
 7 I Nordamerika, som är den mest mogna marknaden, har dock denna koppling mot BNP  
  
 inom vissa segment (tidningspapper och obestrukna träfria papper) börjat brytas ned.  
  
 8 Träfria papper är huvudsakligen baserade på en kemisk massaprocess medan papper  
  
 huvudsakligen baserade på en mekanisk massaprocess benämns trähaltiga papper. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 273  
  
 Att Asien och Östeuropa förväntas växa snabbare är i sig inget  
  
 oväntat. Vad som däremot överraskat många är magnituden på  
  
 tillväxttakten. Inom exempelvis tidningspapper beräknas Asien  
  
 (exklusive Japan) komma att stå för 70 % av all efterfrågetillväxt de  
  
 närmaste tio åren – alltså även i total volym räknat (s. 328). Den  
  
 ojämförligt starkaste drivkraften här är Kina, där tidningsläsande av  
  
 tradition är uppskattat och där en begynnande liberalisering och  
  
 kommersialisering av tidningsförlagsindustrin driver tillväxt uppemot  
  
 10 % per år. Totalt sett, över alla papperskvaliteter, beräknas  
  
 Asien komma att stå för närmare 50 %, eller drygt 50 miljoner ton,  
  
 av den globala efterfrågetillväxten det närmaste decenniet (s. 329).  
  
 Denna kraftiga tillväxt gör att hela tyngdpunkten för papperskonsumtion  
  
 kommer att förskjutas mot Asien. Historisk har cirka  
  
 en tredjedel av allt papper konsumerats i Nordamerika, en tredjedel  
  
 i Europa och den resterande tredjedelen i resten av världen. Nu  
  
 byter regionerna plats. Inom femton år beräknar vi, baserat på data  
  
 från industriobservatörer, att 40 % av konsumtionen kommer att  
  
 ske i Asien, en fjärdedel i Europa (öst och väst) och bara en  
  
 femtedel i Nordamerika (s. 330).  
  
 Det vore märkligt om inte denna förskjutning av konsumtionen  
  
 också satte sina spår i produktionsmönstret. Det gör den. Återigen  
  
 är det Kina som är den huvudsakliga drivkraften. Mellan 2004 och  
  
 2007 beräknas 60 % av nettoutbyggnaden av wellpappkapacitet att  
  
 ske i Kina, 80 % av kartongkapaciteten och närmare 100 % av  
  
 tidningspapperskapaciteten9 (s. 331). Bakom dessa kraftiga  
  
 utbyggnadsplaner ligger, förutom en kraftig marknadstillväxt, en  
  
 stark entreprenörsanda i det – ur kommersiell synpunkt – uppvaknande  
  
 Kina, kombinerat med en uttalad vilja från de kinesiska  
  
 statsmakterna att göra landet självförsörjande på bland annat  
  
 pappersprodukter.  
  
 Majoriteten av produktionskapaciteten kommer att ligga kvar i  
  
 Europa och Nordamerika under relativt lång tid. Den förskjutning  
  
 som sker mot Asien innebär dock att de västerländska producenterna  
  
 får allt svårare att förlita sig på de exportströmmar som  
  
 hittills har hjälpt till att avlasta det som ur ett regionalt perspektiv  
  
 är en kraftig överkapacitet. Ett exempel på var dessa förändringar  
  
 av exportströmmar redan gjort sig gällande är bestrukna träfria  
  
 papper i USA. Till följd av en ökande grad av kinesisk självförsörjning  
  
 har de senaste åren Korea – som i sin tur byggde upp en  
  
 9 Egentligen 200 procent av nettokapaciteten om man räknar med de stora nedläggningar  
  
 eller konverteringar som skett och förväntas ske i Nordamerika. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 274  
  
 betydande överkapacitet och export till bland annat Kina för ett  
  
 decennium sedan – sett sig tvungen att hitta andra marknader.  
  
 Närmast till hands har legat USA som nu importerar 2025 % av  
  
 sitt behov av bestrukna träfria papper från Asien. Trots att  
  
 produktion av papper i Korea inte är billig fanns det alltför många  
  
 amerikanska bruk med höga produktionskostnader som därmed  
  
 kunde konkurreras ut av de Koreanska tillverkarna.  
  
 För svenskt vidkommande innebär detta att vi kommer att  
  
 behöva konkurrera med ny lokal kapacitet på avstånd där vi har  
  
 transportnackdelar. Detta görs förvisso redan idag – Sverige är en  
  
 stor exportör av pappersprodukter – men möjligheterna att göra  
  
 detta blir mindre i takt med att den lokala kostnadseffektiva  
  
 kapaciteten ökar.  
  
 3.2 Produktionen av massa flyttar söderut  
  
 Ett kanske ännu större hot mot svensk skogsnäring är den  
  
 accelererande förskjutningen söderut av massaproduktion. Massa  
  
 har mer och mer blivit en global produkt som med fördel  
  
 produceras nära billig fiber för att sedan transporteras till  
  
 pappersbruk närmare stora konsumentmarknader. Utbyggnad av  
  
 kapacitet för avsalumassa sker i ökande grad i lågkostnadsländer i  
  
 södra hemisfären, speciellt i Latinamerika, där Brasilien efter  
  
 decenniers försiktiga framsteg nu verkligen fått igång en kostnadseffektiv  
  
 produktion. Tre fjärdedelar, eller nästan 6 miljoner ton, av  
  
 den nettoförändring i produktionskapacitet för avsalumassa som  
  
 beräknas ske från 2004 till 2009 härrör från Latinamerika (s. 332).  
  
 Den viktigaste orsaken till att utbyggnaden sker i just Latinamerika  
  
 är naturligtvis den billiga fibern. Klimatet gör att lövträd  
  
 som Ellis och Globulus växer upp till avverkningsbara  
  
 dimensioner på 57 år. Detta medför att kostnaden för att  
  
 producera massa i länder som Brasilien är mindre än hälften av  
  
 kostnaden i Sverige (s. 333). I kombination med långt drivna och  
  
 storskaliga logistiklösningar gör detta att brasilianska producenter  
  
 utan problem kan leverera massa till europeiska hamnar till en  
  
 kostnad som är cirka hälften av världsmarknadspriset.  
  
 Latinamerika är mest känt för sin produktion av lövmassa, men  
  
 man har även stora konkurrensfördelar på barrmassa. Här har det  
  
 mesta av volymerna hittills kommit från Chile men produktionen  
  
 ökar nu även i Brasilien och Argentina. Tillsammans med, den mer 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 275  
  
 otillförlitliga, produktionen i Ryssland hamnar Latinamerikas  
  
 produktion av barrmassa längst ner på kostnadskurvan (s. 334).  
  
 Det finns även tankar hos Latinamerikanska producenter att  
  
 integrera framåt till pappersproduktion i högre utsträckning än vad  
  
 som görs idag. Den ekonomiska fördelen av att göra detta är dock i  
  
 vår mening inte given.  
  
 Den stora risken för svenskt vidkommande med tilltagande  
  
 massaproduktion i den södra hemisfären är huruvida kapacitetsökningen  
  
 håller jämna steg med behovet, eller om den utvecklas  
  
 fortare. Så länge utbyggnaden av ny kapacitet inte sker snabbare än  
  
 behovsökningen kommer mer kostsam produktion fortfarande att  
  
 vara lönsam (om än högt upp på kostnadskurvan). I takt med att  
  
 maskiner åldras och insatsvaror ökar i pris måste man fortfarande  
  
 arbeta med att bibehålla eller förbättra sin konkurrenskraft men  
  
 marknadspriset förändras inte. Om däremot utbyggnaden av massa  
  
 sker för fort – vilket tycks vara fallet nu – kommer bruket längst  
  
 upp på kostnadskurvan att falla av vilket leder till en prissänkning  
  
 och lägre marginaler för de som är kvar. Kan industrin då, i till  
  
 exempel Sverige, inte finna möjligheter att pressa sina fiberkostnader  
  
 blir situationen mycket svår.  
  
 Utvecklingen inom massaproduktion är inte fullt lika svartvit  
  
 som vi utmålat den i denna enkla beskrivning. Allteftersom  
  
 efterfrågan på fiber och mark för plantager växer i Latinamerika  
  
 ökar kostnaderna för fiberproduktion även där. Och många är de  
  
 användarsegment som fortfarande anser att fiberegenskaperna från  
  
 exempelvis nordisk björk eller gran är bättre för deras produkter.  
  
 Men till syvende och sist kommer Latinamerikas massapriser att  
  
 vara mycket konkurrenskraftiga för överskådlig tid. Detaljerna må  
  
 förändras, men riktningen är tydlig.  
  
 3.3 Låg efterfrågetillväxt kombinerat med överkapacitet på  
  
 sågade varor  
  
 Inom sågade trävaror10 sker förändringarna mestadels inom vårt  
  
 närområde. Globalt sett är efterfrågetillväxten på sågade varor  
  
 generellt sett låg – runt 1 % per år för varor av barrträ och 2 % per  
  
 år för lövträ (s. 335). I de flesta regioner drivs efterfrågan  
  
 10 Vi fokuserar här på sågade trävaror som inte inkluderar träskivor såsom plywood,  
  
 spånskivor, MDF och OSB. Av den del av svenska skogsprodukter som inte är massa,  
  
 papper, eller kartong är huvuddelen sågade varor och bara en liten del träskivor. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 276  
  
 huvudsakligen av husbyggnation även om reparationer och underhållsåtgärder  
  
 spelar en betydande roll i Europa och Nordamerika.  
  
 Samtidigt har Sveriges viktigaste marknad, Västeuropa, ökat sin  
  
 produktion och skapat en situation med signifikant överproduktion,  
  
 med påföljande behov av export snarare än import (s. 336). I  
  
 till exempel Tyskland har produktionen ökat med närmare 50 % de  
  
 senaste femton åren och exporten ökat från 1 till 5 miljoner m³.  
  
 Även Östeuropa och Ryssland har ökad sin produktion och  
  
 export till Västeuropa. Under perioden 19902004 ökade Ryssland  
  
 sin export av sågade trävaror med 7 miljoner m³, varav cirka 60 %  
  
 exporterades till Europa.  
  
 Denna överproduktion påverkar svenska exportströmmar negativt.  
  
 Sverige tvingas fokusera mer på utomeuropeisk export. 1990  
  
 gick 13 % av svensk export utanför Europa. År 2004 var motsvarande  
  
 siffra 22 % (s. 337).  
  
 Överproduktionen leder naturligtvis också till långsiktigt  
  
 sjunkande priser vilket försämrar lönsamheten för svenska  
  
 producenter. Ännu så länge är dock priserna tillräckligt höga för att  
  
 det ska vara attraktivt med fortsatt kapacitetsexpansion i Ryssland  
  
 (s. 338).  
  
 En av svårigheterna för de svenska sågverken är att man  
  
 fortfarande i hög utsträckning producerar bulkvaror där fiberkostnadsandelen  
  
 är mycket hög. När andra länders fiberkostnader är  
  
 lägre, som till exempel i Ryssland, är det mycket svårt för svenska  
  
 sågverk att kompensera för denna nackdel, trots hög produktivitet  
  
 och effektiva sågverk.  
  
 4 Nuvarande utveckling i Sverige riskerar också leda  
  
 till försämrad konkurrenskraft  
  
 Det andra orosmolnet på den svenska skogsindustrins himmel har  
  
 mer att göra med förändringar i den svenska omgivningen än med  
  
 globala industriförändringar. Det finns indikationer på en  
  
 utveckling som riskerar att leda till ett minskat intresse för  
  
 investeringar och andra åtgärder med syfte att öka konkurrenskraften.  
  
 Vi ser speciellt att:  
  
  Produktivitetsförbättringarna inom skogsbruket tycks vara på  
  
 väg att avta  
  
  Kostnader för vissa insatsvaror och transporter visar tendenser  
  
 att stiga kraftigare än tidigare 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 277  
  
  Fiberpriset riskerar att stiga till följd av en industriexpansion  
  
 (inom massa, papper och sågverk) som tycks vara större än det  
  
 möjliga framtida uttaget av virke, samtidigt som möjligheterna att  
  
 importera riskerar att försämras till följd av ökad konkurrens om  
  
 fiber från andra länder i närområdet  
  
  Tillkomsten av en inhemsk biobränslebaserad energiindustri  
  
 kan öka efterfrågan på virke än mer, med ytterligare ökande  
  
 fiberpriser och därmed försämrad konkurrenskraft för pappers och  
  
 massaindustrin  
  
 Det finns redan idag tecken på att investeringsviljan minskar i  
  
 svensk pappersindustri, även om investeringarna hittills följt en  
  
 stigande trend. Ekonomiska beräkningar styrker tesen att  
  
 skogsindustriinvesteringar i Sverige idag är mindre attraktiva för  
  
 stora skogsbolag än motsvarande investeringar i andra länder.  
  
 Man bör vara medveten om att de investeringar som är av  
  
 intresse i detta sammanhang inte nödvändigtvis är de som ökar  
  
 produktionsvolymen för svenska massa- och pappersprodukter  
  
 utan snarare de som förbättrar kvalitet och kostnadsposition, och  
  
 därmed konkurrenskraft. Att bygga ut den svenska pappersindustrin  
  
 i stor utsträckning är inte säkert möjligt och kanske heller  
  
 inte önskvärt. Men det måste finnas ett intresse för att modernisera  
  
 och utveckla skogsnäringen, både i skogsbruket och i industrin.  
  
 Uteblir detta intresse riskerar Sverige i värsta fall att följa samma  
  
 väg som östra Kanada, i en spiral av ökande kostnader, försämrad  
  
 konkurrenskraft, minskad investeringsvilja, och så vidare.  
  
 4.1 Produktivitetsförbättringar inom skogsnäringen på väg att  
  
 sakta ner?  
  
 Flera indikationer gör gällande att den hittills så goda produktivitetsutvecklingen  
  
 inom skogsbruket kan vara på väg att sakta ner.  
  
 Exempelvis har drivningskostnaderna för gallring ökat sedan 1998,  
  
 även om kostnaderna för föryngringsavverkning fortsatt att minska  
  
 under 2000-talets första år (s. 340).  
  
 Ett flertal faktorer har och förväntas fortsätta påverka  
  
 skogsbrukskostnaderna negativt framöver:  
  
  Det finns inga nya tydliga tekniksprång som kan ta över efter  
  
 den revolution som engreppsskördarens införande innebar.  
  
 Visserligen sker en ständig teknikutveckling men den genomförs  
  
 ofta av små företag som inte har ekonomiska resurser att 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 278  
  
 testa och marknadsföra sina produkter. Allteftersom de större  
  
 skogsteknikföretagen blivit än mer internationella har deras  
  
 intresse av att utveckla produkter för den typ av skogsbruk  
  
 som bedrivs i Sverige (kortvirkesmetoden) minskat.  
  
  En gradvis försämrad skogsvård med sämre röjning leder till  
  
 minskande genomsnittsdiametrar på träden och därmed lägre  
  
 effektivitet och högre kostnader för förstagallringar.  
  
  Krav på en ökande naturvårdshänsyn leder till begränsningar i  
  
 avverkningsmaskinernas utnyttjande.  
  
 För industrins del har vi idag ingen uppfattning huruvida  
  
 produktivitetstakten riskerar vara på väg att sakta ner. Det finns  
  
 dock en naturlig effekt som har att göra med storleksökningen på  
  
 pappers- och massabruk (s. 341). Mellan 1960 och 1970 ökade  
  
 medelkapaciteten på ett svensk pappersbruk med 130 % när  
  
 medelbruket gick upp från en produktion av 30 000 ton papper till  
  
 70 000 ton. Under det därpå följande decenniet ökade medelkapaciteten  
  
 med 65 %, mellan 1980 och 1990 med 60 % och slutligen  
  
 mellan 1990 och 2000, då ett bruks produktion i medeltal gick upp  
  
 från 185 000 ton till 230 000, ökade storleken endast med 25 %.  
  
 Skalfördelar inom pappersindustrin finns huvudsakligen på maskin och  
  
 bruksnivå. Det är därför naturligt att när storleken på  
  
 pappersbruk inte längre kan öka i samma takt försvagas en av  
  
 drivkrafterna bakom produktivitetshöjningar. Detta är dock endast  
  
 en av många faktorer som styr produktivitetsutvecklingen.  
  
 4.2 Kostnader för insatsvaror och transporter stiger snabbare  
  
 än tidigare  
  
 Vi visade tidigare att prisutvecklingen på många insatsvaror för att  
  
 producera massa och papper varit förhållandevis fördelaktig under  
  
 många år. De senaste 15 åren tycks dock priserna i många fall  
  
 börjat öka snabbare än tidigare. Vi ser detta bland annat i  
  
 transportkostnaderna för virke. Skogforsk har undersökt kostnaderna  
  
 att transportera både massaved och sågtimmer från  
  
 skogsbilväg till industri. Sedan ungefär år 2000 uppvisar båda dessa  
  
 kostnader en ökande tendens (s. 342). En av anledningarna till  
  
 detta är ett ökat pris på drivmedel. Speciellt de senaste två åren har 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 279  
  
 exempelvis dieselpriserna ökat kraftigt, till men för timmerbilarna11  
  
 (s. 343). Men även andra faktorer har höjt transportpriserna.  
  
 Eftersom en större andel av svenska bruk och sågverk gått över till  
  
 att bli trädslagsrena, det viss säga att använda sig av ett speciellt  
  
 trädslag, ökar de transportavstånd som behövs för att hämta in  
  
 virket.  
  
 Vad vi kan se idag verkar det troligt att både drivmedelspriser  
  
 och transportavstånd till industri kommer att öka även fortsättningsvis.  
  
 Till detta kan komma effekter av en eventuell kilometerbeskattning  
  
 för lastbilar som kan slå hårt mot virkestransporter.  
  
 Bakom ökade drivmedelspriser ligger till viss del naturligtvis en  
  
 substantiell höjning av oljepriset de senaste åren. Oljepriset får  
  
 också genomslag på energipriser i allmänhet. I den avreglerade  
  
 europeiska energimarknaden sätts ju energipriset på en marknad  
  
 där produktionskostnaden för den dyraste produktionsmetoden i  
  
 stort sett bestämmer priset. I Europa är det huvudsakligen gas- och  
  
 koleldade kraftverk som har denna prissättande funktion. Priset på  
  
 gas är i sin tur ännu så länge starkt kopplat till oljepriset. En  
  
 förändring av oljepriset får därför normalt sett motsvarande effekt  
  
 på marknadens energipris. I Europa har dessutom den år 2005  
  
 påbörjade handeln med utsläppsrätter för koldioxid ytterligare ökat  
  
 energipriset.  
  
 Enligt Energimyndigheten har priset på elektricitet till den  
  
 svenska industrin12 sjunkit realt sett under perioden 1985 till ca  
  
 2002. Därefter har priset ökat kraftigt för att under det senaste  
  
 halvåret ha haft en närmast explosionsartad utveckling.  
  
 Detta kan få betydande konsekvenser för den svenska  
  
 skogsindustrin, speciellt de delar som tillverkar mekaniska papper  
  
 (tidningspapper, bestrukna trähaltiga papper som LWC och  
  
 obestrukna varianter som SC) eftersom denna produktion är  
  
 mycket energiintensiv13. Visserligen har pappersindustrins större  
  
 aktörer möjlighet till långa kontrakt på energi och de prishöjningar  
  
 som nu sker behöver inte påverka dem i det korta tidsperspektivet.  
  
 Men de skapar en hög grad av oro och osäkerhet för den dag  
  
 kontrakten behöver omförhandlas.  
  
 11 Avverkningsmaskiner får, sedan 30/1, 2005, en skattereduktion på 2 kr/liter dieselbränsle.  
  
 Denna reduktion finns dock inte för timmerbilar.  
  
 12 Generell industri, inte bara skogsindustrin.  
  
 13 Massaindustrin och den pappersproduktion som använder kemisk massa påverkas inte i  
  
 lika hög grad eftersom den processen inte är lika energikrävande (och i fallet moderna  
  
 massabruk snarare energiproducerande). 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 280  
  
 För att utröna energiprishöjningars påverkan på svensk  
  
 konkurrenskraft måste de sättas i relation till utvecklingen i andra  
  
 pappersproducerande länder. Vi tror att tre faktorer är viktiga att  
  
 poängtera:  
  
  Historiskt sett har Sverige åtnjutit lägre energipriser än många  
  
 andra länder i Europa. Även övriga länder i Europa upplever  
  
 ökade energipriser, men på grund av en gradvis förbättrad  
  
 infrastruktur för energidistribution mellan de europeiska  
  
 länderna sker, enligt vår bedömning, en utjämning av priserna  
  
 och därför en minskad skillnad mellan energipriserna i Sverige  
  
 och övriga Europa. Detta är således till svensk industris nackdel  
  
  På världsmarknaden konkurrerar svenska pappersprodukter  
  
 ofta med produkter från länder som inte har samma energiprisdynamik  
  
 som Sverige och Europa, bland annat regioner  
  
 som inte har infört handel med utsläppsrätter, såsom Asien och  
  
 Nordamerika  
  
  En del svenska produkter, till exempel tidningspapper, konkurrerar  
  
 på exportmarknaderna ofta med papper gjorda på  
  
 returfiber. Eftersom returfiberbaserad tillverkning av tidningspapper  
  
 är långt ifrån lika energikrävande som den färskfiberbaserade  
  
 produktion som huvudsakligen sker i Sverige skapar  
  
 ett ökat energipris en konkurrensnackdel för svenskt tidningspapper.  
  
 För kemikalier kan vi inte se samma tydliga tendens till ökade  
  
 priser, utifrån de data vi har tillgång till. Väteperoxid som är en av  
  
 de största kemikalierna i svensk pappersindustri har inte ökat  
  
 nämnvärt i pris de senaste 1015 åren, även om prisstegringstakten  
  
 tycks ha ökat det senaste året. Priset på väteperoxid har visserligen  
  
 mer än fördubblats sedan slutet av 90-talet, men sett i ett längre  
  
 perspektiv har prisökningen varit mycket måttlig. Natriumhydroxid,  
  
 en annan stor kemikalie tycks inte heller ha ökat  
  
 nämnvärt i pris (priset på natriumhydroxid uppvisar stora fluktuationer  
  
 men ingen speciell uppåtgående trend).  
  
 Det kan dock finnas en prisdynamik som ännu inte kommit till  
  
 explicit uttryck för kemikalier. Många kemikalier – och kanske i  
  
 ännu högre utsträckning mineraler – kräver energi för sin  
  
 produktion eller utvinning. Det verkar därför rimligt att kostnaderna  
  
 för att producera dessa kemikalier och mineraler ökar i takt 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 281  
  
 med ökade energipriser, även om industridynamiken inte gör att  
  
 detta får omedelbart genomslag. I den mån vi inte sett det än finns  
  
 det därför en risk att vi kommer få se ökade priser även på dessa  
  
 insatsvaror inom de närmaste åren.  
  
 4.3 Risk för prishöjningar på virke när skogsindustrins behov  
  
 ökar snabbare än tillgången  
  
 Den tredje indikationen på framtida utmaningar för den svenska  
  
 skogsindustrin har att göra med balansen mellan utbud och  
  
 efterfrågan på fiber inom Sverige och vårt närområde, från både den  
  
 svenska och den utländska skogindustrin.  
  
 Över de senaste 20 åren har bruttoavverkningen av svensk skog  
  
 ökat med drygt 2 % per år, som ett resultat av en växande  
  
 skogsindustri. De beräkningar som utförts av myndigheter och  
  
 industriorganisationer de senaste åren visar dock att ökningen av  
  
 avverkning skulle behöva ligga en bra bit under dessa två procent – 
  
 kanske hälften – för att avverkningen ska vara långsiktigt uthållig.  
  
 Olika experter kommer fram till lite olika slutsatser på hur fort  
  
 avverkningstakten kan öka, bland annat beroende på hur man  
  
 definierar möjlig avverkning. I vårt arbete har vi tittat på data  
  
 från SKA03 och från Skogsindustrierna. SKA03 kommer i sin  
  
 beräkning fram till lägre siffror för den möjliga avverkningen  
  
 medan Skogindustriernas beräkning kommer ut något mer positivt  
  
 för industrin. Skillnaden ligger delvis i olika antaganden om  
  
 virkesförrådets tillväxt men det finns även andra skillnader i  
  
 beräkningsmodell och antaganden mellan dessa beräkningar, exempelvis  
  
 antaganden kring hur mycket skogsmark som avsätts för  
  
 reservatsbildning.  
  
 Oavsett skillnader i antaganden och beräkningsmodell leder båda  
  
 prognoserna till slutsatsen att om utvecklingen på utbud och  
  
 efterfrågan fortsätter på det sätt den gjort de senaste 20 åren så  
  
 skulle det år 2020 finnas en virkesbrist på mellan 15 och 20 miljoner  
  
 m³ fub (s. 344).  
  
 En brist i egentlig mening uppstår dock inte. Antingen anpassas  
  
 utbudsnivån eller efterfrågan. Men så länge fler aktörer vill ha mer  
  
 virke än de kan få tag på kommer priset på virke att öka. Detta är ju  
  
 till gagn för den enskilde skogsägarens ekonomi men med bakgrund  
  
 av det vi sagt tidigare skulle det utgöra ett hot mot den  
  
 svenska industrins konkurrenskraft. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 282  
  
 Om efterfrågan på det inhemska virket blir för stor återstår  
  
 import. Men även där finns det utmaningar. Sveriges skogsindustri  
  
 importerar idag ungefär 15 %, eller cirka 12 miljoner m³ fub, av sitt  
  
 totala fiberbehov. På senare tid har dock denna import stagnerat.  
  
 Flera faktorer har bidragit till minskade importmöjligheter, bland  
  
 andra (s. 345):  
  
  Den lokala efterfrågan i exportländerna ökar. Det finns ett  
  
 stigande intresse hos såväl de Baltiska staterna som Ryssland att  
  
 öka den inhemska förädlingen av skogsråvaran, snarare än att  
  
 sälja den obearbetad till utlandet. Detta tar sig huvudsakligen  
  
 uttryck i en ökad sågverks- och träskiveindustri  
  
  Avverkningsnivåerna i Baltikum är nära den årliga tillväxten.  
  
 Estlands och Lettlands avverkningsnivåer anses nu vara nära  
  
 den högsta möjliga för att tillåta fortsatt tillväxt av skogsresursen  
  
 (Litauen uppvisar viss potential för ökad avverkning)  
  
  Spotvolymer i Baltikum minskar. Estlands och Lettlands regeringar  
  
 har nu börjat sälja avverkningsrätter via auktionsförfarande,  
  
 vilket driver upp priserna.  
  
 Trots det ökande behovet av fiber har därför importen sedan år  
  
 2000 hållit sig i stort sett konstant, och från Baltikum till och med  
  
 minskat (s. 346). Detta är att jämföra med 1990-talet då importen  
  
 ökade med i snitt 14 % per år. Import från Sveriges närområde är  
  
 alltså ingen lösning att hoppas på för att dämpa en prisökning på  
  
 fiber till de svenska skogsföretagen.  
  
 4.4 En växande biobränsleindustri stramar ytterligare upp  
  
 balansen mellan tillgång och efterfrågan på fiber  
  
 Det är inte bara den existerande skogsindustrin, med sågverk och  
  
 massa- och pappersbruk, som har ett intresse av virkesvolymer från  
  
 den svenska skogen. Tillkomsten av en inhemsk biomassabaserad  
  
 energiindustri kan komma att ställa mycket stora krav på  
  
 fibervolymerna i den svenska skogen. Som vi kan se det idag är det  
  
 främst två användningsområden som kan komma att få stor  
  
 påverkan på virkesbalansen:  
  
  Användningen av biomassa för uppvärmning och elkraftsproduktion 
  
 . Detta är redan idag en växande industri, som de senaste åren  
  
 tilldragit sig extra intresse genom ökande energipriser 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 283  
  
  Användningen av biomassa för produktion av drivmedel, ytterst  
  
 för att ersätta oljebaserade drivmedel. Vad gäller biomassa från  
  
 skogsfiber är detta idag mest en potentiell industri, med pågående  
  
 pilotförsök. Den är dock driven av starka miljöpolitiska incitament  
  
 och fullt utvecklad skulle den kunna ha ännu större påverkan på  
  
 den svenska virkesbalansen och möjligheterna till en konkurrenskraftig  
  
 pappers- och massaindustri än användningen av fiber till  
  
 uppvärmning och elkraftsproduktion.  
  
 4.4.1 Biomassa för uppvärmning och elkraftsproduktion  
  
 Biomassa täcker redan idag en signifikant del av Sveriges energibehov.  
  
 Sverige förbrukar idag ca 110 TWh energi från biobränslen  
  
 (s. 347), vilket innebär cirka 17 % av den totala energianvändningen  
  
 för el och uppvärmning. Av dessa 110 TWh är cirka 45 %  
  
 energi från massaindustrins avlutar, som huvudsakligen används för  
  
 att täcka pappers- och massaindustrins eget energibehov, men som  
  
 också delvis säljs till andra användare. Sverige är generellt sett en  
  
 stor aktör inom den europeiska biobränsleindustrin och är  
  
 exempelvis Europas största producent, importör och användare av  
  
 pellets.  
  
 Den totala tillväxten av biobränsleanvändning de senaste tio året  
  
 har legat mellan två och tre procent per år. Användningen av  
  
 trädbränslen14 har stigit snabbare än detta, cirka 5 % årligen sedan  
  
 1995. Huvuddelen av trädbränslet går idag till produktion av  
  
 fjärrvärme, men den största ökningstakten finns inom elproduktion,  
  
 speciellt i kombinerade kraftvärmeverk. Det finns ett tydligt  
  
 intresse för att fortsätta öka användningen av trädbränslen. Enligt  
  
 Skogsindustrierna ligger utbyggnadsplanerna för trädbränsleanvändning  
  
 fram till 2010 för närvarande runt 12 TWh, vilket  
  
 motsvarar ungefär den ökningstakt som varit de senaste tio åren15.  
  
 Redan idag skapar bränsle- och pappersindustrins gemensamma  
  
 behov av fiber lokala utbudssvårigheter. Befintliga data visar ännu  
  
 14 Trädbränsle är träd eller delar av träd som inte omvandlats kemiskt. Hit hör bland annat  
  
 energiskog, returträ, pellets samt skogsbränsle (som i sin tur är material som avverkningsrester,  
  
 grenar, toppar, stubbar, klena träd, sågspån och bark).  
  
 15 Det bör påpekas att detta inkluderar planerade men ej beslutade projekt. Det finns en viss  
  
 oro även inom energiindustrin för hur den ekonomiska situationen kommer att se ut i  
  
 framtiden. En viktig del av energiindustrins förmåga att köpa exempelvis massaved som  
  
 råvara kommer sig av subventioner i form av gröna elcertifikat. Eftersom handeln med gröna  
  
 elcertifikat inte är fullständigt klarlagd efter år 2010 finns en viss tvekan i utbyggnadsplanerna 
  
 . 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 284  
  
 inte att bränsleindustrin börjat använda massaved som råvara i  
  
 någon större utsträckning, men alltmer samstämmiga uppgifter gör  
  
 gällande att så sker lokalt. Eftersom bränsleindustrin – som vi visat  
  
 ovan – många gånger har goda möjligheter att betala gällande priser  
  
 för massaved, och mer därtill, skapas en konkurrenssituation som  
  
 gradvis riskerar att pressa upp priset på fiber.  
  
 Beräkningar gjorda av Skogsindustrierna (s. 348) visar att det  
  
 över landet som helhet borde finnas potential att öka uttaget av  
  
 trädbränsle för att täcka den framtida utbyggnaden av behovet  
  
 inom bränsleindustrin, åtminstone på kort sikt (upp till fem år).  
  
 Det finns dock två viktiga punkter att komma ihåg:  
  
  Möjligheterna att täcka behovet skiljer sig geografiskt. Medan  
  
 det i norra, västra och södra Sverige (Balansområde 1, 3 och 4)  
  
 tycks finnas goda möjligheter att tillgodose framtida behov16, är  
  
 svårigheterna att täcka framtida behov betydande i mellersta  
  
 Sverige (Balansområde 2). I den regionen kan alltså konkurrensen  
  
 om fiber mellan energi- och pappersindustrin förvärras  
  
  För att täcka behovet längre fram än 2010 behöver troligen nya  
  
 sortiment av trädbränsle användas. Skogsindustrierna räknar  
  
 med att drygt 8 TWh kan täckas med traditionella sortiment  
  
 (huvudsakligen grenar och toppar – GROT). Ytterligare potential  
  
 om cirka 12 TWh finns att tillgå om man även ökar användningen  
  
 av stubbar, längre toppar, gallringsträd, klena bestånd,  
  
 etc. Till skillnad från de mer traditionella sortimenten har en  
  
 del av dessa nya sortiment en viss påverkan på virkesmängden  
  
 till pappersindustrin. Att kapa längre toppar minskar  
  
 exempelvis volymen massaved till pappersindustrin.  
  
 Sammanfattningsvis tycks det finnas möjligheter att, i alla fall på  
  
 kort sikt, tillgodose det ökande behovet av trädbränsle för  
  
 uppvärmning och elproduktion. Men, det kommer att krävas  
  
 insatser för att få tillgång till denna extra volym biomassa. Även  
  
 med ökad tillgång kommer efterfrågan fortfarande att vara större  
  
 än utbudet i delar av landet.  
  
 En ökad import av fiber till bränsle skulle naturligtvis kunna vara  
  
 en möjlighet att tillgodose energiindustrins ökande behov. Och  
  
 importen har mycket riktigt ökat. Mellan 1995 och 2003 ökade  
  
 importen av fiber generellt till Sverige med i snitt 20 % per år. De  
  
 16 Behoven beräknas variera mellan olika landsändar. Medan planerna på utbyggnad är stora i  
  
 mellersta och norra Sverige är de förhållandevis små i södra och västra Sverige. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 285  
  
 senaste två åren har importvolymerna för pellets och andra  
  
 processade bränslefiberprodukter fortsatt öka kraftigt (medan  
  
 importen av andra kvaliteter legat stilla). Allteftersom andra länder  
  
 också ökar sitt intresse för biomassa för bränsle kommer priset på  
  
 tillgängliga importvolymer också att öka. Fiberimport kan därför  
  
 inte med säkerhet betraktas som en säker råvarukälla för svensk  
  
 biobränsleindustri.  
  
 4.4.2 Biomassa för produktion av drivmedel  
  
 Användningen av biomassa för bränsle kan komma att få en ännu  
  
 större inverkan på den svenska fiberbalansen än biomassa för  
  
 uppvärmning och elkraft. Detta är ett användningsområde som  
  
 ännu är i sin linda. Sveriges fordonspark förbrukar idag (2005)  
  
 200 000 m³ etanol som drivmedel, att jämföra med 5,5 miljoner m³  
  
 bensin och 4,3 miljoner m³ dieselolja. Huvuddelen av denna etanol  
  
 importeras från Sydamerika. Det pågår ett pilotförsök att producera  
  
 etanol från skogsråvara, drivet av Energimyndigheten och det  
  
 finns ett par fabriker för att tillverka etanol för drivmedel från  
  
 jordbruksprodukter17. Även försök att tillverka alternativ till  
  
 dieselolja i form av dimetyleter (DME) baserat på skogsråvara  
  
 pågår för närvarande. På det hela taget är dock den svenska  
  
 fiberbaserade produktionen av drivmedel ännu så länge ett litet  
  
 industrisegment.  
  
 Det är dock ett segment som har starka drivkrafter bakom sig.  
  
 EU är intresserat av att öka användningen av drivmedelsetanol och  
  
 förväntas tillåta en ökad inblandning i vanlig bensin, från dagens  
  
 5 % till 10 %. I Sverige har regeringen tillsatt en kommission för  
  
 att undersöka möjligheterna att göra Sverige oberoende av olja till  
  
 år 2020. Eftersom huvuddelen av svensk oljeimport går till  
  
 drivmedelsproduktion är det denna sektor som kommer att få axla  
  
 en stor del av ansvaret för en övergång från fossila bränslen till mer  
  
 förnyelsebara energikällor.  
  
 En grov beräkning ger vid handen att en övergång från olja till  
  
 förnyelsebar energi skulle ställa stora krav på tillgången på fiber  
  
 (s. 349): Med dagens förbrukningstakt skulle behovet av olja år  
  
 2020 motsvara cirka 140 TWh, varav 80 % skulle användas för  
  
 17 Lantmännen har också nyligen beslutat att bygga en till anläggning för produktion av  
  
 drivmedelsetanol i anslutning till sin befintliga fabrik i Norrköping. Den nya fabriken  
  
 kommer att öka Lantmännens produktion från 50 000 m3 etanol till 200 000 m³. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 286  
  
 transporter (det enda segment som ökar idag – användningen av  
  
 olja till både el- och värmeproduktion minskar). Med dagens  
  
 utbyggnadstakt och en del enkla antaganden kan förnyelsebara  
  
 energikällor uppskattas ha ökat med cirka 75 TWh till samma  
  
 tidpunkt, varav 20 TWh är den ökade trädbränslepotentialen som  
  
 nämnts ovan. Av dessa 75 extra terawattimmar kan inte allt  
  
 användas för att ersätta olja, eftersom en del energikällor – såsom  
  
 vindkraft – inte producerar värme utan el, som endast är en liten  
  
 del av oljeanvändningen. Terawatt för terawatt skulle man kunna  
  
 tänka sig att, med denna extra förnyelsebara energi, ersätta oljan för  
  
 all elproduktion och all värmeproduktion och viss drivmedelsproduktion.  
  
 Det kommer då att finnas kvar cirka 80 TWh  
  
 drivmedelsenergi från olja som inte kan täckas med nämnda  
  
 förnyelsebara energikällor. Om detta energiinnehåll skulle täckas av  
  
 fiberbaserad etanolproduktion skulle det motsvara cirka 90 miljoner  
  
 m³, eller 110 % av hela Sveriges årliga avverkning av skog.  
  
 Naturligtvis går det inte att ta denna beräkning alltför bokstavligt.  
  
 Den tar inte hänsyn till faktorer som att importen troligen  
  
 skulle öka, att jordbrukets biobränsleproduktion skulle öka och att  
  
 bilindustrin skulle få (eller ges) incitament att arbeta fram bränslesnålare  
  
 motorer. Men vi tror ändå att den ger en riktningsvisning  
  
 om att den svenska fiberbalansen skulle utsättas för sådana påfrestningar  
  
 att den nuvarande skogsindustrin skulle få mycket svårt att  
  
 upprätthålla någon grad av konkurrenskraft18.  
  
 4.5 Indikationer på minskad investeringsvilja  
  
 De faktorer vi beskrivit ovan, och som de senaste 15 åren börjat  
  
 skapa en mer utmanande situation för den svenska skogsindustrin,  
  
 riskerar att leda till ett minskat intresse för investeringar och andra  
  
 åtgärder som kan förbättra konkurrenskraften.  
  
 Det finns idag inga klara tecken på att skogsindustriinvesteringarna  
  
 verkligen har minskat de senaste åren. För sågverk och  
  
 övrig trämekanisk industri har investeringarna länge legat runt två  
  
 miljarder kronor per år. För pappers- och massaindustrin har investeringsnivåerna  
  
 fluktuerat kraftigt, starkt kopplat till massa- och  
  
 18 Som jämförelse kan nämnas att de 200 000 m³ etanol Wolfe kommer att kunna  
  
 producera med sin ny fabrik (med planerad driftsättning 2008) kan ersätta mellan tre och  
  
 fyra procent av Sveriges bensinförbrukning (beroende på om etanolen blandas in i bensinen  
  
 eller om fordonet drivs helt på etanol). 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 287  
  
 papperspriser och därmed lönsamheten i industrin. Trenden i  
  
 investeringarna har dock varit uppåtgående19 (s. 350).  
  
 Men det finns tecken på en begynnande minskad investeringsvilja  
  
 i den skandinaviska och svenska skogsindustrin (s. 351).  
  
 Skogsbolaget Stora Enso har exempelvis uttalat att man för närvarande  
  
 inte tänker sig att investera i ny kapacitet i Norden, efter  
  
 företagets stora investering i Kvarnsveden. Man har också sålt en  
  
 del kapacitet (bland annat finpappersbruket i Grycksbo) och  
  
 påbörjat leveranser av pappersmassa till nordiska bruk (Uleåborg)  
  
 från sitt nya massabruk Veracel in Brasilien. Även andra nordiska  
  
 bolag, bland annat UPM och Norske Skog, ser över sin produktionsstruktur  
  
 i Norden och har börjat lägga ner bruk och sågverk.  
  
 Den minskande investeringsviljan är alltså inte specifikt ett svenskt  
  
 fenomen men är också ett svensk fenomen.  
  
 Dessutom tycks ekonomiska resonemang peka på att incitamenten  
  
 för att bygga ny kapacitet i Sverige inte riktigt finns på  
  
 plats. Enligt våra beräkningar, baserade endast på öppen industriinformation,  
  
 är det marknadspris som skulle behövas för en lönsam  
  
 investering i exempelvis LWC-produktion cirka 100 /ton högre i  
  
 Sverige än om motsvarande bruk byggdes närmare kundmarknaderna  
  
 i Europa20 (s. 352). Denna nödvändiga prisnivå för ett  
  
 svenskt bruk är också högre än dagens LWC-pris, medan den för  
  
 ett bruk i kontinentaleuropa ligger lägre än dagens LWC-pris. Ett  
  
 liknande resonemang gäller för andra papperskvaliteter, bland annat  
  
 tidningspapper.  
  
 Vår sammanlagda bedömning är därför att, även om ingen  
  
 faktisk minskning av investeringstakten i svensk skogsindustri  
  
 kunnat skönjas hittills, finns det tecken på att så kan komma att  
  
 ske framöver.  
  
 19 Det är svårt att ur publicerade data urskilja vad som är rent kapacitetshöjande investeringar  
  
 och vad som huvudsakligen är investeringar för att förbättra produktiviteten. Vår förståelse  
  
 är att miljö- och energirelaterade investeringar ökat på senare tid. Vi använder dock den  
  
 totala investeringsnivån som en grov indikation på intresset för investeringar generellt, även  
  
 produktivitetsförbättrande investeringar.  
  
 20 Skillnaden i nödvändigt prisläge härrör mestadels från skillnader i transportkostnader och  
  
 antagandet att svensk produktion skulle vara baserad på färskfiber medan produktion längre  
  
 ner i Europa skulle vara baserat på returfiber. Slutsatsen gäller även om priset på returfiber  
  
 förväntas öka. 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 288  
  
 5 Implikationer för svensk skogspolitik  
  
 I de fyra första kapitlen av denna rapport har vi argumenterat för  
  
 att den svenska skogsindustrin behövs – både sågverken och  
  
 pappersindustrin – för att upprätthålla en god ekonomisk användning  
  
 av den svenska skogsresursen (s. 354). Industrins konkurrenskraft  
  
 behöver vidmakthållas. Vi har vidare konstaterat att Sverige  
  
 har ett bra utgångsläge i den globala pappersindustrin, men att  
  
 konkurrenstrycket från en global industridynamik ökar och att  
  
 Sveriges specifika situation – vad gäller produktivitet, kostnader  
  
 och fibertillgång – kanske inte ser lika ljus ut framöver som den  
  
 gjort hittills. Från ett strikt skogsindustriellt perspektiv, vilka krav  
  
 ställer då denna utveckling på en framåtblickande svensk  
  
 skogspolitik? Vilka är de viktigaste frågorna för skogspolitiken att  
  
 arbeta med? Vi ser tre huvudområden:  
  
  Verka för ökade möjligheter till fiberuttag från den svenska  
  
 skogen.  
  
  Verka för ökad produktivitet i kedjan skog-industri.  
  
  Verka för en integrerad helhetssyn på främjandet av  
  
 industriella användare av skogsresursen – dagens såväl som  
  
 morgondagens.  
  
 5.1 Verka för ökade möjligheter till fiberuttag  
  
 Möjligheterna att få den svenska skogen att räcka till för alla  
  
 intressenter blir alltmer utmanande. Behovskraven är stora dels  
  
 från dagens skogsindustri – sågverken och massa/pappersindustrierna  
  
 – dels från den energiindustri som också kommer att vara en  
  
 viktig användare av skogen i morgondagens skogsindustri. Tillgången  
  
 på fiber blir därmed alltmer kritisk. Ett av de viktigaste  
  
 områdena för en svensk skogspolitik borde därför vara att verka för  
  
 att öka det möjliga uttag av fiber ur de svenska skogarna21.  
  
 Tre breda grupperingar – som i någon mening beskriver en  
  
 stegrande grad av insats – sammanfattar vår syn på möjligheterna  
  
 att öka fiberuttaget (s. 355):  
  
  Utnyttja dagens fiberpotential bättre  
  
  Öka skogens tillväxttakt för att öka framtida uttagspotential  
  
 21 Även icke-industriella intresseområden, såsom miljöhänsyn och turism, ställer ökande  
  
 krav på skogen. Dessa intressen måste naturligtvis vägas in i en balanserad miljöpolitik. Som  
  
 nämnts tidigare fokuserar denna rapport dock endast på de industriella aspekterna. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 289  
  
  Undersök möjligheterna att förändra arealstrukturen  
  
 5.1.1 Utnyttja dagens fiberpotential bättre  
  
 Det finns en orörd potential även i dagens skogar. Privata, mindre  
  
 ägare har många gånger inte full kunskap om när avverkning är  
  
 lämplig eller känner ofta inte att de har råd att bygga en ny väg för  
  
 avverkning. Färre och färre ägare bor nära skogen och färre än  
  
 tidigare är ekonomiskt beroende av den. Deras behov av information  
  
 och stöd är betydande. Ur skogspolitisk synvinkel måste man  
  
 ställa sig frågan om tillräckligt med information och rådgivning  
  
 kommer ut till skogsägarna idag och om de ekonomiska styrmedel  
  
 som används i tillräckligt hög grad främjar ett ökat fiberuttag. Ett  
  
 fåtal exempel på dagens barriärer för ökat fiberuttag är:  
  
  Skogsbränsletillgångar är inte ekonomiskt tillgängliga. Som  
  
 nämnts ovan finns det betydande fibervolymer i form av GROT  
  
 och andra skogsbränslesortiment som väl kan användas av  
  
 energiindustrin men inte av sågverks- och pappersindustrin. Idag  
  
 lämnas mycket GROT kvar i skogen (även det som inte behövs för  
  
 skogens självgödsling). Det finns utmaningar både i att intressera  
  
 skogsägare för att få ut mer av dessa primära skogsbränslen och i  
  
 att ekonomiskt transportera dem. Åtgärder för att främja ett ökat  
  
 uttag av skogsbränslen, utan stor menlig inverkan på tillgången av  
  
 virke för pappers- och massaindustrin, torde vara ett viktigt område  
  
 för dagens skogspolitik  
  
  Natur- och miljövårdsinsatser i skogsbruket genomförs ofta  
  
 med oklart kunskapsunderlag och osäkerhet om insatsernas effekt.  
  
 Detta medför tidvis att produktionsmålen blir lidande i onödan  
  
 samtidigt som ingen substantiell miljöeffekt åstadkoms. Till  
  
 exempel kan man fråga sig om det antal träd som ska lämnas kvar  
  
 per hektar efter en avverkning verkligen bör vara lika för alla typer  
  
 av skogsmark, som det är idag  
  
  Brist på kunskap om hur trädens egenskaper varierar inom och  
  
 mellan enskilda träd leder till felaktig aptering och därmed att  
  
 trädets fulla värde inte tas tillvara.  
  
 Denna rapport har inte som ambition att komma med  
  
 rekommendationer om specifika åtgärder. Exempel på mer  
  
 specifika frågor man kan behöva ställa sig är dock:  
  
  Bör man följa Finlands exempel och till exempel ge stöd i form  
  
 av bidrag till uttag av klena träd och stubbrytning? Speciellt 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 290  
  
 gäller kanske detta att se över incitamenten för att transportera  
  
 GROT, stubbar och andra skogsbränslen till de områden där de  
  
 behövs bäst för energiproduktion  
  
  Hur säkerställer man att miljö- och produktionsmål är gemensamt  
  
 genomtänkta och ger avsedda effekter?  
  
  Bör skattelagstiftningen förändras så att virkesuttag blir mer  
  
 fördelaktigt?  
  
 Vi vill betona att vi inte har analyserat vare sig effekter eller  
  
 bieffekter av sådana åtgärder för att kunna rekommendera dem  
  
 men ser dem som exempel på åtgärder som tycks kunna bidra till  
  
 vad som måste vara den övergripande målsättningen – att bättre  
  
 tillvarata dagens fiberpotential.  
  
 5.1.2 Öka skogens tillväxttakt för att öka framtida  
  
 uttagspotential  
  
 Ett bättre tillvaratagande av dagens skogsresurser vore ett första  
  
 steg, som med måttlig insats kan bidra till en ökad uttagspotential.  
  
 Nästa nivå på insats torde vara att säkerställa att skogens tillväxttakt  
  
 kan ökas så att framtida uttag kan bli större. Flera skogliga  
  
 institutioner har bedömt möjligheterna att öka skogsresursens  
  
 tillväxt och kommit fram till att den framtida avverkningspotentialen  
  
 kan ökas avsevärt, även om åtgärderna kan verka något  
  
 större än de som huvudsakligen syftar till att bättre ta tillvara  
  
 dagens potential.  
  
 Skogstyrelsen har till exempel beräknat att med åtgärder såsom  
  
 mer markberedning, större andel förädlade plantor, bättre  
  
 utnyttjande av olika trädslags produktionsrytm, ökad dikesrensning  
  
 och ökad gödsling kan den framtida avverkningspotentialen  
  
 ökas med 1550 miljoner m³, inom en tidsrymd på alltifrån ett  
  
 decennium till hundra år. Skogforsk har gjort liknande undersökningar  
  
 där man kommit fram till att avverkningspotentialen  
  
 skulle kunna ökas med cirka 15 % (1015 miljoner m³) på lång sikt  
  
 med liknande metoder22.  
  
 En av de kanske allvarligaste barriärerna för ökad tillväxt är en  
  
 idag otillräcklig skogsvård som resulterar i underkända föryng22  
  
 Skogforsk nämnde en mer begränsad lista åtgärder; därav troligen en del av skillnaden  
  
 mellan de olika siffrorna. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 291  
  
 ringar och eftersatta röjningar. Precis som för åtgärder att utnyttja  
  
 dagens potential bättre tycks det även här finnas ett stort behov av  
  
 information och rådgivning. Ett exempel är röjning som ofta inte  
  
 sker när det behövs, med följd att skogens avkastningsförmåga på  
  
 sikt inte maximeras.  
  
 I vår mening blir det ur skogspolitisk synpunkt viktigt att  
  
 tillräckliga resurser ges för fortsatt forskning och utprövning av  
  
 åtgärder för att öka tillväxttakten och att incitament skapas för ett  
  
 målinriktat genomförande av sådana åtgärder (efter vederbörlig  
  
 miljöprövning).  
  
 Man kan till exempel ställa sig frågan om en institution som  
  
 Skogsstyrelsen har de resurser som behövs för att exempelvis följa  
  
 upp att röjning sker, och sker vid rätt tidpunkt. Bör skogslagstiftningen  
  
 ändras för att säkerställa att skogsvård sker? Är det  
  
 till och med så att röjnings- och gallringsplikten behöver återinföras?  
  
 Rent generellt borde man fundera över vad som krävs för att  
  
 skogsägarna ska få rätt utbildning och information och vad som  
  
 krävs för att de ska anamma råd och forskningsresultat snabbt.  
  
 5.1.3 Undersök möjligheterna att förändra arealstrukturen  
  
 En tredje nivå på insats för att öka fiberuttaget ur skogen vore att  
  
 titta på arealstrukturen och eventuellt öka skogsarealen. I dagsläget  
  
 ligger till exempel 12 % av Sveriges åkermark i träda och EUs  
  
 jordbruksstöd utgör inte något incitament för att öka beskogningen  
  
 på sådan mark. Det är i princip lönsammare att låta marken  
  
 stå i träda än att plantera skog på den. Det vore därför önskvärt att  
  
 närmare analysera vilka åtgärder som kan vidtas för att öka  
  
 beskogningen av gammal åkermark.  
  
 En annan frågeställning kring arealstrukturen gäller den svenska  
  
 modellen. Att bedriva miljövård på samma arealer som produktionsskog  
  
 är, liksom allemansrätten, i det närmaste unikt för  
  
 Sverige och har bidragit till att hålla våra skogar öppna och  
  
 tillgängliga för allmänheten samtidigt som den svenska skogsindustrin  
  
 kunnat dra stor nytta av dem. Denna modell ger dock  
  
 naturligtvis inte maximal avkastning och i en situation där fiberbehovet  
  
 är så pass viktigt bör man ställa sig frågan om det inte finns  
  
 variationer i den svenska modellen som kan genomföras så att de  
  
 gagnar både industri och miljö. Redan idag sker ju en form av  
  
 inskränkning i den svenska modellen i och med att allt större 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 292  
  
 arealer undantas för reservatsavsättningar. Kanske finns det en  
  
 balans där huvuddelen av skogen alltjämt följer den svenska  
  
 modellen medan vissa områden inte får brukas för fiberproduktion  
  
 (reservaten) samtidigt som en del mindre områden kan användas  
  
 för ett intensivare skogsbruk än idag, med begränsningar i miljöhänsyn  
  
 för de områdena.  
  
 Både frågan om en ökad beskogning av åkermark och frågan om  
  
 den svenska produktions/miljömodellen är mycket känsliga spörsmål  
  
 som kan innebära ganska stora förändringar i dagens skogs och  
  
 jordbrukspolitik och en inte negligerbar påverkan på den  
  
 svenska landskapsbilden. Givet vår bedömning av allvaret i en framtida  
  
 fiberbrist för skogsnäringen anser vi dock att man inte bör  
  
 undvika att ta upp dessa frågor till saklig behandling och analys.  
  
 5.2 Verka för ökad produktivitet i kedjan skog-industri  
  
 Det andra området vi menar bör prioriteras för att säkerställa  
  
 skogspolitikens stöd till en konkurrenskraftig industri är produktiviteten  
  
 i skogliga aktiviteter och i transporterna till industrin.  
  
 Mycket av ansvaret för detta ligger naturligtvis på de industriella  
  
 aktörerna, men det finns även möjligheter för skogspolitiken att  
  
 påverka.  
  
 Kedjan skog-industri kan huvudsakligen delas in i två bitar, var  
  
 och en med sina produktivitetsutmaningar (s. 356):  
  
  Produktivitet inom drivning  
  
  Virkeslogistikens produktivitet  
  
 Inom drivning är teknikutveckling fortfarande av stor vikt och  
  
 betydelse. Dock har de stora internationella skogsteknikföretagen  
  
 ett relativt litet intresse för den form av skogsbruk vi tillämpar i  
  
 Sverige och de har därför begränsade incitament att ta fram  
  
 drivningsteknik för svenska förhållanden. Små teknikföretag å  
  
 andra sidan har begränsade resurser att testa och pröva ny teknik  
  
 och därför större svårigheter att få brukare intresserade. Mindre  
  
 skogsbruksföretag kommer alltid vara mycket försiktiga med att  
  
 köpa ny teknisk utrustning så länge de inte kan vara förvissade om  
  
 att en sådan investering verkligen är lönsam.  
  
 Det man från skogspolitiskt håll kan fundera på är hur denna  
  
 begränsning i incitamenten för teknikutveckling kan lösas upp. Går  
  
 det exempelvis att skapa tätare samarbetsformer mellan brukare, 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 293  
  
 tillverkare och forskare? Finns det andra incitamentsformer som  
  
 kan användas för att snabba på skogsentreprenörers tillämpning av  
  
 nya forskningsresultat?  
  
 Inom virkeslogistiken är det lastbilstransporter och vägnät som  
  
 är de stora områdena att arbeta med för att säkerställa en fortsatt  
  
 god produktivitetsutveckling. Som exempel på eventuella problemställningar  
  
 som kommit upp i våra intervjuer med branschfolk – 
  
 men som vi inte kvantifierat eller själva analyserat djupare – kan  
  
 nämnas den rådande maximalt tillåtna bruttovikten för virkesbilar,  
  
 men också en bristande bärighet i det allmänna vägnätet och en  
  
 ineffektiv byggnation av enskilda skogsvägar (där skogsägare agerar  
  
 utan större samverkan och bygger flera separata vägar i stället för  
  
 en gemensam).  
  
 Det ligger utanför våra möjligheter i detta arbete att framföra  
  
 några mer specifika rekommendationer om enskilda åtgärder inom  
  
 virkeslogistik. Vår generella rekommendation är dock att Skogsutredningen  
  
 gör en djupare genomlysning av produktivitetshämmande  
  
 regelverk inom virkeslogistiken.  
  
 5.3 Verka för en integrerad helhetssyn  
  
 Vi har i det föregående gett två rekommendationer på hög nivå: Att  
  
 verka för ett ökat fiberuttag ur den svenska skogen och att verka  
  
 för en fortsatt produktivitetsutveckling i kedjan skog–industri.  
  
 Inom ramen för denna rapport har det inte varit möjligt att komma  
  
 med en fullständig lista med fullt underbyggda konkreta åtgärdsförslag,  
  
 även om vi har listat ett fåtal exempel på tänkbara åtgärder.  
  
 De flesta sådana åtgärder blir också – var och en för sig – bara  
  
 engångsförbättringar. För att uppnå en säkrad produktivitetsutveckling  
  
 fordras en kontinuerlig följd av sådana åtgärder. En  
  
 sådan kontinuerlig utveckling underlättas av att någon har ett  
  
 övergripande ansvar för uppföljning, för vaksamhet mot produktivitetsdämpande  
  
 åtgärder och för förslag till åtgärder som förbättrar  
  
 produktiviteten.  
  
 Samtidigt går skogsnäringen mot ett mer komplext tillstånd, där  
  
 alltfler intresseområden måste samverka. Inom näringen finns snart  
  
 tre producerande industrier (papper/massa, sågverk och biobränsle)  
  
 som påverkas av ställningstaganden inom såväl industripolitik  
  
 som energi-, transport- och miljöpolitik (s. 357). Delvis  
  
 som en följd av omvärldsfaktorernas utveckling har detta system 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 294  
  
 blivit alltmer känsligt för styrning och yttre påverkan. I ett sådant  
  
 läge kan exempelvis alltför stora fördelar givna åt en – förvisso  
  
 mycket angelägen – biobränsleindustri i vardande slå väldigt hårt  
  
 mot en existerande pappers- och sågverksindustri som fortfarande  
  
 är en grundbult i Sveriges ekonomi.  
  
 Vi rekommenderar därför Skogsutredningen att verka för en  
  
 större helhetssyn på skogsnäringsfrågor, ett mer samlat grepp och  
  
 ansvar för de frågeställningar – till exempel inom energi, miljö och  
  
 transporter – som påverkar de näringar som har sin bas i Sveriges  
  
 skogsresurs. Vi rekommenderar också att det, inom en sådan större  
  
 helhetssyn, skapas ett tydligare ansvar för att frågor som rör  
  
 produktivitet och uttagspotential för fiber drivs tvärs alla industri och  
  
 politikområden.  
  
 Till viss del kan ett stärkt helhetstänkande troligen institutionaliseras,  
  
 exempelvis genom att ge Skogsstyrelsen utökade uppgifter  
  
 och befogenheter. I övrigt är det mycket fråga om en politisk vilja  
  
 att se till att denna balans finns inom skogsnäringen. Vi tror att  
  
 denna balans mellan olika intressesfärer kommer att vara avgörande  
  
 för skogsnäringens utveckling.  
  
 * * *  
  
 Den svenska skogen är en långsiktig resurs. Vilka krav som  
  
 kommer att ställas på den på trettio, fyrtio eller femtio år sikt är  
  
 inte möjligt att i detalj förutsäga, även om allt tyder på att det finns  
  
 stort värde i att faktiskt ha en uthållig skogsresurs. På ett eller ett  
  
 par decenniers sikt kan dock observationer av utveckling och  
  
 trender – både i omvärlden och i de svenska förhållandena – ge  
  
 tillräcklig vägledning. Inom dessa tio tjugo år ser vi stora utmaningar  
  
 för dagens svenska skogsnäring, utmaningar som, om de  
  
 inte hanteras rätt, kan försvåra ett långsiktigt nyttjande av  
  
 skogsresursen. Att värna skogsindustrins konkurrenskraft genom  
  
 en ökning av det uthålliga uttaget av fiber och genom fortsatta  
  
 produktivitetsförbättringar, samt att verka för en ökad helhetssyn  
  
 på svensk skogsnäring och alla närliggande politiska intresseområden  
  
 tycks i det sammanhanget vara det viktigaste svensk  
  
 skogspolitik kan arbeta med för att säkerställa en långsiktigt hållbar  
  
 svensk skogsnäring. 
  
 295 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Omvärldsfaktorers påverkan på svensk  
  
 skogspolitik ur ett industriellt perspektiv 
  
 Slutdokumentation 
  
 6 juni 2006 
  
 McKinseyCompany 
  
 SKOGSUTREDNINGEN 2004 
  
 296 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 För att främja svensk skogsnäring behöver en svens  
  
 k skogspolitik verka för att vidmakthålla den svenska  
  
 skogsindustrins konkurrenskraft. Detta innebär att man mås  
  
 te arbeta med att få produktivitetsförbättringar  
  
 i industri och skogsbruk att motverka den sammantagna  
  
 effekten av prisfallet på industrins slutprodukter  
  
 och kostnadsökningarna på insatsvaror Hittills har den svenska skogsnäringen lyckats visa en positiv utveckling, där både industrin och skogsbruket, trots prispress och ökande  
  
 insatskostnader, kommit ut som vinnare  
  
 En global skogsindustri i förändring håller dock på  
  
 att öka konkurrenstrycket mot svensk skogsindustri  
  
 Samtidigt finns indikationer på att industrins situation i Sverige försämras vilket riskerar att leda till ett minskat intresse för investeringar och andra åtgärder som kan förbättra konkurrenskraften För att värna den svenska skogsindustrin konkurrenskraft behöver skogspolitiken därför, mer aktivt än tidigare, arbeta med två viktiga områden: Öka fiberuttaget och öka produktiviteten i kedjan skog-industri. Man bör dessutom verka för en ökad helhetssyn på växelverkan mellan alla (industriella) användare av skogsresursen  
  
 Innehåll och budskap  
  
 297 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Innehåll  
  
 För att främja svensk skogsnäring behöver en svensk skogspolitik verka för att vidmakthålla den svenska skogsindustrins konkurrenskraft. Detta innebär att man måste arbeta med att få produktivitetsförbättringar i industri och skogsbruk att motverka den sammantagna effekten av prisfallet på industrins slutprodukter och kostnadsökningarna på insatsvaror   
  
 Skogsindustrin kommer under överskådlig framtid att vara den ojämförligt största kommersiella användaren av svensk skog  
  
 Andra användningsområden (t.ex. energi) kan, ur ett skogsägarperspektiv, konkurrera ekonomiskt med pappersindustrin och bör uppmuntras som ytterligare en  
  
 intäktskälla för skogsnäringen  
  
 Men ur ett nationellt och samhällsek  
  
 onomiskt perspektiv är både sågverks och  
  
 pappersindustrin nödvändiga för en  
  
 ekonomiskt hållbar skogsnäring  
  
 För att bäst säkra industrins ställning behöver produktivit  
  
 etsförbättringar och konkurr  
  
 enskraftshöjande i  
  
 nvesteringar  
  
 motverka den sammantagna effekten av prisfallet på industrins slutprodukter (ca 2-3% per år i fasta priser) och kostnadsökningarna på insatsvarorna.  
  
 Östra Kanada är ett exempel på hur efte  
  
 rsatta åtgärder och uteblivna investeringar fått hela skogsnäringen att hamna i en  
  
 negativ spiral  
  
 Hittills har den svenska skogsnäringen lyckats visa en positiv utveckling, där både industrin och skogsbruket, trots prispress och ökande insatskostnader, kommit ut som vinnare En global skogsindustri i förändri  
  
 ng håller dock på att öka konkurrenstrycket mot svensk skogsindustri  
  
 Samtidigt finns indikationer på att industrins situation i Gonzalez  
  
 ige försämras vilket riskerar att leda till ett minskat intresse  
  
 för  
  
 investeringar och andra åtgärder som kan förbättra konkurrenskraften För att värna den svenska skogsindustrin konkurrenskraft behöver skogspolitiken därför, mer aktivt än tidigare, arbeta med två viktiga områden: Öka fiberuttaget och öka produktiviteten i  
  
 kedjan skog-industri. Man bör dessutom verka för en ökad  
  
 helhetssyn på växelverkan mellan alla (i  
  
 ndustriella) användare av skogsresursen  
  
 298 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Den svenska skogsindustrin är för närvarande den ojämförligt största kommersiella användaren av den svenska virkesråvaran  
  
 25–30  
  
 2–5  
  
 ~55  
  
 10–15  
  
 Trämekanisk industri  
  
 Övrigt*  
  
 Pappers- och kartongindustri  
  
 Avsalumassa  
  
 Svenska skogsprodukters värdeandel; 100% = SEK 140 miljarder; 2004  
  
 Den övriga kommersiella användningen är liten och fragmenterad   
  
 Energi  
  
 Möjliga framtida områden?   
  
 Etanol och andra drivmedel  
  
 Polymera material  
  
 Bioraffinaderier  
  
 Not 1: Detta medräknar inte biprodukter från massa, papper och trämekaniska produkter Not 2: Ej medräknat turism och annat som inte är alternativa utan komplementära användningsområden  
  
 * Primära skogsbränslen = 18,3 TWh à SEK 130/MWh = SEK 2,4 miljarder (brännved = 9,0 TWh; kasserad massaved = 2 , 3 TWh;  
  
 skogsflis och kross = 7 TWh)  
  
 Källa: Skogsindustrierna; Skogsstyrelsen; McKinseys analys  
  
 299 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Ur samhällsekonomiskt perspektiv är massa-, pappers- och sågverks- industrin nödvändiga delar av en ekonomiskt hållbar svensk skogsnäring  
  
 Pappers/massa industri  
  
 Svensk sam hällsekonomi  
  
 Sågverksindustri  
  
 Skogsbruk  
  
 2  
  
 4  
  
 2 3  
  
 1  
  
 1  
  
 Den svenska sågverksindustrin är nödvändig för ett långsiktigt hållbart svenskt skogsbruk  
  
 2  
  
 Den svenska skogsindustrin (både sågverks- och massa och  
  
 pappersindustrin) är nödvändig för ett samhällsekonomiskt ansvarsfullt utnyttjande av skogsresursen  
  
 3  
  
 Det är möjligt att en livskraftig massa- och pappersindustrin är nödvändi  
  
 g för att upprätthålla en  
  
 stark sågverksindustri  
  
 4  
  
 Den svenska massa- och pappersindustrin har genom tiderna starkt bidragit till utvecklingen av skogsbruket  
  
 Not: Alla påverkansled är för enkelhets skul  
  
 l inte utskrivna. Givetvis påverkar exempelvis även skogsbruket pappersindustrins  
  
 lönsamhet  
  
 Källa: McKinsey  
  
 300 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Ur den privata skogsägarens synvinkel är sågverksindustrin en viktigare kund än massa- och pappersindustrin samt bränslesektorn  
  
 På grund av ett högre pris sitter 2/3 av  
  
 skogsvärdet för skogsägaren i  
  
 sågtimmer  
  
 Den svenska skogsägarnas rundvirkesleveranser fördelat på volym och värde; Procent; Miljoner m  
  
 3  
  
 fub; SEK miljarder; 2004  
  
 31  
  
 43  
  
 8  
  
 49  
  
 70,4  
  
 Volym  
  
 4  
  
 65  
  
 21,3  
  
 Värde  
  
 100% =  
  
 Bränsleved* Massaved Sågtimmer  
  
 150  
  
 240  
  
 400  
  
 Sågtimmer Massaved Brännved  
  
 Pris frakt bilväg (leveransvirke) SEK/m  
  
 3  
  
 fub  
  
 * Baserat på genomsnittspriset för leveransvirke vid bilväg, sågtimmer = SEK 400/m3 fub; massaved = SEK 240/m3 fub och  
  
 bränsleved = SEK 150/m3 fub  
  
 Källa: Skogsstyrelsen; Virkesmätningsområdet; McKinsey-analys  
  
 301 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Med dagens subventioner och energipriser har, ur skogsägarnas ögon, energiindustrin bättre möjlighet att betala än pappersindustrin  
  
 INDIKATIV  
  
 Energiindustri* utan dagens subventioner** Energiindustri med dagens subventioner** Tidningspappersbruk*  
  
 *  
  
 280  
  
 200  
  
 120  
  
 470  
  
 380  
  
 300  
  
 260  
  
 345  
  
 430  
  
 50  
  
 40  
  
 30  
  
 Dagens  
  
 bilvägspris  
  
 ~250  
  
 Energipris (el) EUR/MWh  
  
 Köpkraft för massaved vid bilväg; SEK/m  
  
 3  
  
 fub (inkl. kapitalkostnader)  
  
 Utan subventioner (gröna elcertifikat) har energi-industrin svårt att betala för massaveden  
  
 Med stigande elpriser ökar betalningsförmågan, vilket kan driva upp vedpriset  
  
 Samtidigt sjunker pappers industrins  
  
 betalningsförmåga  
  
 Utan subventioner (gröna elcertifikat) har energi-industrin svårt att betala för massaveden  
  
 Med stigande elpriser ökar betalningsförmågan, vilket kan driva upp vedpriset  
  
 Samtidigt sjunker pappers industrins  
  
 betalningsförmåga  
  
 * Kraftvärmeverk  
  
 ** Inklusive kapitalkostnader  
  
 Källa: Statens Energimyndighet; Skogsstatistisk Årsbok 2005; Institut für Energetik und Umwelt ; McKinseys analys  
  
 302 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 För svensk ekonomi är skogsindustrin av central betydelse Skogsnäringens andel av : Procent  
  
 20  
  
 12  
  
 14  
  
 10  
  
 3  
  
 BNP Svensk industris sysselsättning Svensk industris förädlingsgrad Varuexport Genomsnittlig andel av total industriinvesteringar  
  
 Källa: Skogsstatistik årsbok 2005; Skogsindustrierna  
  
 303 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Pappers- och massaindustrins produkter tycks också ha störst påverkan på Sveriges intäkts- och utgiftsströmmar Slutvärde av 1 m  
  
 3  
  
 fub massaved; SEK (exklusive kapitalkostnader)  
  
 1 m  
  
 3  
  
 fub  
  
 massaved  
  
 (SEK ~250)  
  
 220  
  
 490  
  
 900  
  
 3.200  
  
 2.000  
  
 Blekt barr sulfatmassa  
  
 c  
  
 Kartong  
  
 b  
  
 Ersättning för olja (el/uppvärmni ng)  
  
 d,e  
  
 Ersättning för olja (etanol) i drivmedel  
  
 f  
  
 LWC  
  
 a  
  
 a Antag 10% bestrykning, 5 m  
  
 3  
  
 ved/ton, växelkurs SEK 9/EUR  
  
 b Antag 37% bestrykning + fyllmedel, 2,5 m  
  
 3  
  
 ved/ton TMP  
  
 c Räknat på 5 m  
  
 3  
  
 ved/ton massa, växelkurs SEK 9/EUR  
  
 d Antag massaved värmeinnehåll på 4.5 MWh/ton torrvikt och 2 m  
  
 3  
  
 /ton torrvikt, olja värmeinnehåll på 11,2 MWh/ton  
  
 e Antag verkningsgrad på 40% för massaved, 42% för olja f Antag utbyte 110 liter/m  
  
 3  
  
 fub, SEK 2/liter (produktionskostnad för bensin/diesel)  
  
 Källa: Platts ; RISI ; Wright; Energimyndigheten; McKinseys analys  
  
 304 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Utan massa- och pappersindustrin kan bytesbalansen minska med upp till 50 %  
  
 Ny bytesbalans  
  
 ~160  
  
 80  
  
 Bytesbalans 2005  
  
 Utebliven export av papper och massa  
  
 15  
  
 Import av papper  
  
 65  
  
 Bytesbalans utan papper och massa  
  
 Tillskott (t.ex. minskad oljeimport)  
  
 Effekter på Sveriges bytesbalans; SEK miljarder  
  
 Källa: Svenska Petroleuminstitutet; Statens Energimyndighet;  
  
 Skogsstatistik årsbok; Konjunkturinstitutet; McKinseys analys  
  
 305 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Svenska skogsindustrins fiberförsörjning 2004; Miljoner m  
  
 3  
  
 fub  
  
 Massaved import  
  
 7,2  
  
 Sågtimmer import  
  
 1,4  
  
 Rundvirkes export  
  
 1,6  
  
 Massaved 35,0 Brännved 6,2  
  
 Från svenska skogen 70,4  
  
 Massa- och pap persindustrin  
  
 Sågverks industrin  
  
 Värme produktion  
  
 Massa och  
  
 papper  
  
 Sågade  
  
 trävaror  
  
 Energi  
  
 Sampson och  
  
 spån  
  
 Flis 11,9  
  
 Svensk returfiber * 1,5  
  
 Importerad returfiber*  
  
 0.5  
  
 77,4  
  
 Sågtimmer 36,2  
  
 Sågverks- och pappersindustrin är starkt sammanlänkade  
  
 Prisbalans  
  
 * Miljoner ton  
  
 Källa: Virkesmätningsrådet; Skogsindustrierna  
  
 306 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Typiskt svenska produktionskostnader för skogsindustriprodukter; EUR/ton (EUR/m  
  
 3  
  
 );  
  
 4 kv. 2005  
  
 * Inklusive fyllmedel  
  
 Källa: RISI Benchmarking; Näringsdepartementet; McKinseys analys  
  
 17  
  
 14  
  
 15  
  
 12  
  
 16  
  
 26  
  
 11  
  
 15  
  
 10  
  
 10  
  
 18  
  
 13  
  
 15  
  
 9  
  
 12  
  
 9  
  
 13  
  
 Tidningspapper  
  
 100% =  
  
 Övrigt Kemikalier* Energi Arbetskraft Fiber  
  
 32  
  
 Obestruket papper  
  
 462  
  
 48  
  
 Kraftliner  
  
 312  
  
 54  
  
 4  
  
 Blekt kemisk barrmassa  
  
 447 305  
  
 56  
  
 Sågade trävaror (EUR/m  
  
 3  
  
 )  
  
 163  
  
 68  
  
 3  
  
 0  
  
 Samtidigt är industrin beroende av skogen – låga fiberkostnader är ett måste för konkurrenskraften  
  
 307 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Det mesta av svensk skogsindustris fiberråvaran kommer från svenska skogar – industrin är därför beroende av ett livskraftigt svenskt skogsbruk  
  
 18  
  
 4  
  
 96 36  
  
 Sågade trävaror  
  
 82  
  
 47*  
  
 Massa- och pappersindustrin  
  
 100% =  
  
 Import Sverige  
  
 Svensk skogsindustris geografiska råvarukällor; 2004 ; Miljoner m  
  
 3  
  
 fub  
  
 * Inkluderar flis  
  
 Källa: Virkesmätningsrådet  
  
 308 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Industrins konkurrenskraft påverkas av en ständig pris- och kostnadspress  
  
 Slutprodukternas priser sjunker medan kostnaden för insatsvaror ökar  
  
 Kraftliner EUR/ton  
  
 LWC EUR/ton  
  
 Kemikalier** EUR/ton Naturgas EUR/MWh Returpapper (ONP) EUR/ton  
  
 -2,6%  
  
 -3,0%  
  
 5,1%  
  
 2,9%***  
  
 2,8%  
  
 Europa (Tyskland), realpriser  
  
 Arbetskraft EUR/ mantimme  
  
 1,9%  
  
 Tidnings papper  
  
 EUR/ton  
  
 0,2%  
  
 Toalett-papper KPI*  
  
 -1,5%  
  
 1987 1990 1993 1996 1999 2002 2005  
  
 1987 1990 1993 1996 1999 2002 2005  
  
 * KPI för Tyskland, CAGR 1991–2005  
  
 ** Väteperoxid, CAGR 1988–2005  
  
 *** CAGR 1991–2005  
  
 Källa: RISI ; BMWA ; Statistisches Bundesamt ; McKinseys analys  
  
 309 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Industrin behöver därför arbeta för att balansera prispress och kostnadsökningar med produktivitetsförbättringar och konkurrenskraftshöjande investeringar  
  
 Ständig prispress  
  
 Generella kostnads ökningar  
  
 Vinstmarginal  
  
 Tillgångskurva  
  
 Efterfrågekurva  
  
 KONCEPTUELL  
  
 Pris  
  
 Total efterfrågan  
  
 Produktionskostnad per bruk  
  
 Ny billig kapacitet med låga kostnader pressar gamla bruk längre ut på kostnadskurvan  
  
 Individuellt bruk  
  
 Investeringar för att förbättra konkurrenskraft  
  
 Bruksindividuella kostnadsökningar  
  
 Källa: McKinsey  
  
 310 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Skogspolitiken kan därför bäst värna industrins konkurrenskraft genom att se till att produktivitetsutvecklingen är större än pris- och kostnadspressen  
  
 Årlig produktivitets förbättring  
  
 I skogen  
  
 I industrin  
  
 Årlig pris- och kostnadspress   
  
 Prisminskning på slutprodukter  
  
 Prisökning på insatsvaror  
  
 Samhälls- ekonomiska krav på skogspolitiken  
  
 Källa: McKinsey  
  
 311 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Kanada är ett exempel där skogsindustrin hamnat i en negativ spiral, särskilt de östra delarna av landet  
  
 Efterfrågan på Kanadas viktigaste pappersprodukter, har varit dämpad de senaste åren. Speciellt för den största produkten – tidningspapper – har efterfrågan fallit med ~25% de senaste 17 åren På marknaderna utanför Nordamerika har konkurrens  
  
 en ökat till följd av ökad lokal kapacitet,  
  
 vilket medfört att exporten till dessa marknader sjunkit Fiberkostnaden i östra Kanada är bland de högsta i världen vilket leder till att många bruk har låg konkurrenskraft. De hamnar högst upp på kostnadskurvan I Quebec minskar fiberutbudet med 20% de närmaste fem åren till följd av eftersatt skogsvård. Detta kommer kortsiktigt att leda till ännu högre priser Som en följd av den svåra situationen i regionen  
  
 har nedläggningar* av bruk ökat kraftigt och  
  
 väntas fortsätta  
  
 * I viss mån konverteras tidningspappersmaskiner till andra kvaliteter med bättre konkurrenskraft  
  
 Källa: McKinsey  
  
 312 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Den regionala efterfrågan på Kanadas största produkter har varit dämpad och för den största – tidningspapper – negativ  
  
 9,000  
  
 10,000 11,000 12,000 13,000 14,000  
  
 1989  
  
 1990  
  
 1  
  
 991  
  
 1992  
  
 1993  
  
 1  
  
 994  
  
 1995  
  
 199  
  
 6  
  
 199  
  
 7  
  
 1  
  
 998  
  
 1999  
  
 200  
  
 0  
  
 2  
  
 001  
  
 2002  
  
 200  
  
 3  
  
 2004  
  
 2005  
  
 Nordamerikansk efterfrågan på tidningspapper 1988-2004; 1.000 ton  
  
 * 38% av Kanadas produktionskapacitet  
  
 Källa: RISI ; McKinseys analys  
  
 Tidningspapper* -1,5%  
  
 CAGR  
  
 313 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 0  
  
 500  
  
 1,000 1,500 2,000 2,500 3,000  
  
 1  
  
 9  
  
 9  
  
 0  
  
 1991  
  
 1  
  
 9  
  
 9  
  
 2  
  
 19  
  
 9  
  
 3  
  
 19  
  
 9  
  
 4  
  
 1995  
  
 1  
  
 9  
  
 9  
  
 6  
  
 19  
  
 9  
  
 7  
  
 1998  
  
 1  
  
 9  
  
 9  
  
 9  
  
 20  
  
 0  
  
 0  
  
 2001  
  
 2002  
  
 2  
  
 0  
  
 0  
  
 3  
  
 20  
  
 0  
  
 4  
  
 2  
  
 0  
  
 05  
  
 * Utanför Nordamerika  
  
 Källa: RISI ; McKinseys analys  
  
 Export* av tidningspapper från Kanada; 1.000 ton Samtidigt har exportmöjligheterna utanför Nordamerika minskat på grund av ökad lokal kapacitet i exportmarknaderna  
  
 314 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Vedkostnaden i östra Kanada är bland de högsta i världen Genomsnittspris levererad barrmassaved; USD/ton; 3 kv. 2005  
  
 Källa: Wood Resource International; CIBC  
  
 Avverkningskostnaden 50% högre i Ontario och Quebec än i British Columbia  
  
 Transport- och vägkostnader i Ontario är 45% högre än i Quebec, 80% högre än i British Columbia och 120% högre än i prärieprovinserna  
  
 Quebec sänker avverkningarna med 20% de närmaste fem åren till följd av eftersatt skogsvård. Detta kommer att leda till ökade vedpriser  
  
 15 bruk i östra Kanada klassade i högriskzonen – Sju av dessa producerar 1,6 miljoner ton  
  
 tidningspapper, alla andra mekaniska papper  
  
 Om nedläggningarna genomförs kan flispriset falla med upp till 35% enligt industriobservatörer  
  
 145  
  
 130  
  
 120  
  
 77  
  
 71  
  
 70  
  
 67  
  
 63  
  
 60  
  
 Västra Kanada Norra USA Nya Zeeland Chile Brasilien Södra USA Sverige Finland Östra Kanada  
  
 315 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Många kanadensiska bruk befinner sig högst upp på kostnadskurvan  
  
 Blekt barrsulfatmassa EUR/ton, levererat Rotterdam; 3 kv. 2005  
  
 Kapacitet  
  
 Miljoner ton  
  
 Källa: RISI ; McKinseys analys  
  
 Östra Kanadas bruk  
  
 0  
  
 100 200 300 400 500 600 700 800  
  
 0 5 10 15 20 25  
  
 316 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Detta har fått till följd att kapacitetsnedläggningar accelererat Nedlagd eller konverterad* kapacitet i Kanada; 1.000 ton  
  
 Not: Kanadas totala produktionskapacitet 2005 var 20,4 miljoner ton  
  
 * En del av kapaciteten har konverterats till andra kvaliteter där Kanada fortfarande är konkurrenskraftigt  
  
 Källa : NLK Mill Database  
  
 150  
  
 230  
  
 245  
  
 298  
  
 37  
  
 335  
  
 2000  
  
 170  
  
 50  
  
 220  
  
 2001  
  
 133  
  
 37  
  
 170  
  
 2002  
  
 540 785  
  
 2003  
  
 195 425  
  
 2004  
  
 1.063 1.213 2005  
  
 Nedlagd Konverterad  
  
 317 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Innehåll För att främja svensk skogsnäring behöver en svensk skogspolitik verka för att vidmakthålla den svenska skogsindustrins konkurrenskraft. Detta innebär att man  
  
 måste arbeta med att få produktivitetsförbättringar i industri och skogsbruk att  
  
 motverka den sammantagna effekten av prisfallet på indust  
  
 rins slutprodukter och kostnadsö  
  
 kningarna på insatsvaror.  
  
 Hittills har den svenska skogsnäringen lyckats visa en positiv utveckling, där både industrin och skogsbruket, trots prispress och ökande insatskostnader, kommit ut som vinnare   
  
 Den svenska trä- och pappersindustrins produkter är utsatta fö  
  
 r en ständig prispress. Insats-råvarornas priser har dock  
  
 stigit måttligt och priset på svenskt virke har till och med fallit i reala termer  
  
 Detta har delvis möjliggjorts ge  
  
 nom att produktivitetsförbättringar  
  
 i skog och industri har kunnat  
  
 hålla kostnaderna nere (speciellt skogsbrukskostnader som realt sett minskat med 20% det senaste decenniet)  
  
 Till följd av detta har den svenska pappers- och massaindustrins lönsamhet varit relativt god  
  
 samtidigt  
  
 som skogsägarnas  
  
 Figueroa hållits på en stab  
  
 il eller svagt ökande nivå  
  
 En global skogsindustri i förändring håller dock på  
  
 att öka konkurrenstrycket mot svensk skogsindustri  
  
 Samtidigt finns indikationer på att industrins situation i Sverige försämras vilket riskerar att leda till ett minskat intresse  
  
 för  
  
 investeringar och andra åtgärder som kan förbättra konkurrenskraften För att värna den svenska skogsindustrin konkurrenskraft behöver skogspolitiken därför, mer aktivt än tidigare, arbeta med två viktiga områden: Öka fiberuttaget och öka produktiviteten i  
  
 kedjan skog-industri. Man bör dessutom verka för en ökad  
  
 helhetssyn på växelverkan mellan alla  
  
 (industriella) användare av skogsresursen  
  
 318 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 * Inflationsjusterade priser i SEK, exportpriser för massa/papper och sågad trävara  
  
 Källa : Skogsstyrelsen ; SCB  
  
 -2,7  
  
 Blekt sulfatmassa  
  
 -2,8  
  
 Tidningspapper  
  
 -1,7  
  
 Tryck- och skrivpapper  
  
 -1,2  
  
 Sågade trävaror  
  
 Realprisutveckling* för perioden 1990–2004; Årlig förändring; Procent Den svenska industrins produkter är utsatta för ett ständigt pristryck  
  
 319 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Kostnadsutveckling 1995–2005 i reala te  
  
 rmer; Indexerat basår = 100  
  
 SVERIGE  
  
 0  
  
 20 40 60 80  
  
 100 120 140 160  
  
 1985 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2005  
  
 Arbetskraft* Kemikalier** Elektricitet***  
  
 2,7 0,5 0,2  
  
 CAGR från basår Procent  
  
 Den prisökning som funnit på insatsvaror i Sverige har – under större delen av de senaste decennierna – varit modest  
  
 * Löneindex för arbetare , privat sektor (SCB)  
  
 ** Producentprisindex, kemikalier och kemiska produkter (SCB)  
  
 *** Elpris till industrin (Energimyndigheten). Värde för 2005 är en uppskattning baserad på Nordpools prisutveckling  
  
 Källa: SCB; Energimyndigheten; Nordpool; Datastream  
  
 320 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Priset på svenskt virke har till och med fallit Real prisutveckling på svenskt leveransvirke; SEK/m  
  
 3  
  
 fub; 2004 års prisnivå (justerat  
  
 med KPI)  
  
 Källa : Skogsstyrelsen  
  
 200 300 400 500 600 700 800 900  
  
 1  
  
 9  
  
 6  
  
 7  
  
 /6  
  
 8  
  
 1969/70  
  
 1  
  
 9  
  
 7  
  
 1  
  
 /7  
  
 2  
  
 1973/74  
  
 1  
  
 9  
  
 7  
  
 5  
  
 /7  
  
 6  
  
 1  
  
 977/78  
  
 1  
  
 9  
  
 7  
  
 9  
  
 /8  
  
 0  
  
 1981/82  
  
 1  
  
 9  
  
 8  
  
 3  
  
 /8  
  
 4  
  
 1985/86  
  
 1  
  
 9  
  
 8  
  
 7  
  
 /8  
  
 8  
  
 1989/90  
  
 1  
  
 9  
  
 9  
  
 1/  
  
 9  
  
 2  
  
 1  
  
 9  
  
 9  
  
 3  
  
 /9  
  
 4  
  
 1995/96  
  
 199  
  
 6  
  
 1  
  
 998  
  
 2  
  
 0  
  
 0  
  
 0  
  
 2002  
  
 2  
  
 0  
  
 0  
  
 4  
  
 Grantimmer Talltimmer Granmassaved Barrmassaved Björkmassaved  
  
 Äldre serie Ny serie  
  
 321 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 100 120 140 160 180 200 220 240 260 280  
  
 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004  
  
 Svenska storskogsbrukets skogsbrukskostnader Realpriser, basår 2004; SEK/m  
  
 3  
  
 fpb  
  
 Källa: Skogforsk  
  
 Skogsbrukets kostnader   
  
 Drivning (60% av totalkostnad)  
  
 Skogsvård  
  
 Vägar  
  
 Administration  
  
 Övrigt  
  
 Viktigaste kostnadsposten drivning har minskat kraftigt   
  
 Engreppsskördarens introduktion  
  
 Systemet har mognat – Pålitligare maskiner – Högre prestanda hos  
  
 maskiner  
  
 Pristrenden på virke har delvis möjliggjorts av att skogsbrukskostnaderna har minskat med 20% (realt) mellan 1993 och 2004  
  
 322 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 60 70 80 90  
  
 100 110 120 130 140 150  
  
 19  
  
 9  
  
 2  
  
 19  
  
 9  
  
 3  
  
 19  
  
 9  
  
 4  
  
 19  
  
 9  
  
 5  
  
 19  
  
 9  
  
 6  
  
 19  
  
 9  
  
 7  
  
 19  
  
 9  
  
 8  
  
 19  
  
 9  
  
 9  
  
 20  
  
 0  
  
 0  
  
 20  
  
 0  
  
 1  
  
 20  
  
 0  
  
 2  
  
 20  
  
 0  
  
 3  
  
 20  
  
 0  
  
 4  
  
 Drivningsproduktiviteten har ökat kraftigt, speciellt under 1990-talet  
  
 * TU = timutnyttjande  
  
 ** G  
  
 15  
  
 -timmar = Grundtid. Den tid som åtgår för en arbetsuppgifts egentliga lösande jämte smärre uppehåll,  
  
 vilkas längd inte överstiger 15 minuter per tillfälle  
  
 Källa: Skogforsk  
  
 Några nyckeltal för en maskingrupp med engreppskördare och skotare i slutavverkning  
  
 TU* (%)   
  
 Engreppsskördare  
  
 Skotare  
  
 77 82  
  
 83 87  
  
 G  
  
 15  
  
 -timmar**/år 1 900-2  
  
 400  
  
 2 500 3  
  
 100  
  
 Volym/år (1.000 m  
  
 3  
  
 fub)  
  
 30-40 60-100  
  
 Svenska storskogsbrukets drivningskostnader Reala priser, basår 2004; SEK/m  
  
 3  
  
 fpb  
  
 Nyckeltal  
  
 1995  
  
 2005  
  
 323 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Till följd av, bland annat, produktivitetsförbättringar har den svenska massa- och pappersindustrins lönsamhet varit relativt god  
  
 -6% -1%  
  
 4% 9%  
  
 14% 19% 24%  
  
 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004  
  
 Sågade trävaror  
  
 -6% -1%  
  
 4% 9%  
  
 14% 19% 24%  
  
 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004  
  
 Massa och papper  
  
 Lönsamhetsutveckling inom svensk skogsindustri; EBIT-marginal i procent  
  
 Sverige*  
  
 Sverige**  
  
 Finland  
  
 Finland  
  
 USA + Kanada  
  
 * Södra, Korsnäs, Vida Gruppen, SCA, Perez, Rörvik , Setra , Norrskog, StoraEnso Timber  
  
 ** Kappa Kraftliner, Södra, Korsnäs, Holmen, Walter, StoraEnso, M-Real, Ellis., SCA, Rottneros  
  
 Källa: Affärsdata; ODIN databas; årsredovisningar  
  
 324 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Realpriser, 2003 års prisnivå; SEK/m  
  
 3  
  
 fpb  
  
 0  
  
 100 200 300 400 500 600  
  
 1960 1965 1970 1975 1980 1985 1990 1995 2000 2005  
  
 Rundvirkespris Perez  
  
 Gapet mellan rundvirkespriset och rånettot är den  
  
 direkta drivningskostnaden  
  
 För skogsägarna har den ökade produktiviteten hållit rånettot på en stabil eller ökande nivå trots fallande marknadspriser  
  
 Källa: Skogsstyrelsen  
  
 Eftersom skogsmarkens  
  
 produktivitet är högre idag än  
  
 tidigare så har skogsägarens  
  
 ekonomiska situation utvecklats  
  
 något bättre än vad  
  
 rånettot antyder  
  
 325 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Innehåll För att främja svensk skogsnäring behöver en svensk skogspolitik verka för att vidmakthålla den svenska skogsindustrins konkurrenskraft. Detta innebär att m  
  
 an måste arbeta med att få produktivitetsförbättringar i industri och skogsbruk att  
  
 motverka den sammantagna effekten av prisfallet på indust  
  
 rins slutprodukter och kostnad  
  
 sökningarna på insatsvaror  
  
 Hittills har den svenska skogsnäringen lyckats visa en positiv utveckling, där både industrin och skogsbruket, trots prispress och ökande insatskostnader, kommit ut som vinnare En global skogsindustri i förändring håller dock på att öka konkurrenstrycket mot svensk skogsindustri   
  
 Efterfrågan och produktionskapaciteten för papper flyttas alltmer österut (huvudsakligen till Asien) dit Sverige har transportnackdelar  
  
 Produktion av massa flyttas alltmer till den södra hemisfären, där länder med mycket låg fiberkostnad har stora konkurrensfördelar  
  
 Efterfrågetillväxten på sågade trävaror är generellt sett låg. Howard  
  
 tidigt har Sveriges viktigaste  
  
 marknad, Västeuropa, ökat sin  
  
 produktion vilket inneburit att Västeuropa gått från nettoi  
  
 mport till nettoexport. Även Östeuropa och Ryssland har ökat  
  
 sin produktion och export till Västeuropa vilket samma  
  
 ntaget lett till kraftiga prisfall på sågade varor  
  
 Samtidigt finns indikationer på att industrins situation i Sverige försämras vilket riskerar att leda till ett minskat intresse  
  
 för  
  
 investeringar och andra åtgärder som eventuellt kan förbättra konkurrenskraften För att värna den svenska skogsindustrin konkurrenskraft behöver skogspolitiken därför, mer aktivt än tidigare, arbeta med två viktiga områden: Öka fiberuttaget och öka produktiviteten  
  
 i kedjan skog-industri. Man bör dessutom verka för en ökad  
  
 helhetssyn på växelverkan mellan alla  
  
 (industriella) användare av skogsresursen  
  
 326 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 En global skogsindustri i förändring ökar konkurrenstrycket mot svensk skogsindustri  
  
 Stora konkurrens fördelar  
  
 i  
  
 massaproduktion  
  
 Starkt ökande  
  
 efterfrågan och  
  
 produktion  
  
 Från import till export  
  
 av trävaror  
  
 327 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 * Produktionsvärde i svensk skogsindustri 2004 (inklusive sågade varor)  
  
 Källa: RISI ; Skogsindustrierna; McKinseys analys  
  
 Procent  
  
 Produkt  
  
 Andel av värde*  
  
 Förväntad efterfrågetillväxt 2005–2015  
  
 Huvudsakliga trender  
  
 Globalt  
  
 1,9  
  
 5,7  
  
 0,2  
  
 5,2  
  
 1,2  
  
 4,9  
  
 -1,0  
  
 3,3  
  
 0,8  
  
 6,0  
  
 -0,1  
  
 4,4  
  
 2,1  
  
 5,8  
  
 2,0  
  
 4,6  
  
 1,2  
  
 5,4  
  
 0,1  
  
 3,4  
  
 3,2 1,7 2,2 3,6 2,4  
  
 Nordamerika Östeuropa Asien Västeuropa  
  
 Kartong 19  
  
 Skifte mot returfiberbaserade kvaliteter där det är möjligt, p.g.a. kostnadsfördelar  
  
 Stark tillväxt i high-end-applikationer såsom läkemedel, kosmetika, lyxvaror  
  
 Tidnings papper  
  
 11  
  
 Minskning i läsandet av tidningar på mogna marknader, framförallt p.g.a. internet  
  
 Ökning på tillväxtmarknader, och improved newsprint (för bilagor, osv.)  
  
 Blekt barrsulfat massa  
  
 10  
  
 Skifte från barr- till lövsulfatmassa i många applikationer , p.g.a. kostnadsfördelar.  
  
 Tillväxtpotential för barrsulfatmassa som förstärkare i returfiberbaserade papperskvaliteter.  
  
 Wellpapp 8  
  
 Efterfråganstillväxt i linje med övrig industriell produktion  
  
 Tillväxt för microflute som kartongsubstitut  
  
 Snabb tillväxt för returfiberbaserad kapacitet i Kina  
  
 Obestruket träfritt papper  
  
 7  
  
 Långsam tillväxt för magasinpapper på mogna marknader  
  
 Ökning för magasinpapper på tillväxtmarknader  
  
 Växande global överkapacitet  
  
 Efterfrågan för Sveriges viktigaste pappersprodukter flyttas österut  
  
 Östeuropa Nordameri  
  
 ka  
  
 Asien Västeuropa Nordamerika Östeuropa Asien Västeuropa Nordamerika Östeuropa Asien Västeuropa Nordamerika Östeuropa Asien Västeuropa Per region  
  
 328 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 1,0 miljoner  
  
 2,3  
  
 -1,0  
  
 0,1  
  
 4,9  
  
 -0,3  
  
 0,4  
  
 0,7  
  
 Inom exempelvis tidningspapper beräknas Asien* att stå för mer än 2/3 av all efterfrågetillväxt de närmaste 10 åren – även i volym räknat  
  
 Årlig efterfrågetillväxt CAGR, 2005–2015  
  
 1,7 %  
  
 1,8  
  
 Europa  
  
 -1,0  
  
 Nordamerika  
  
 1,0  
  
 Austral asien  
  
 4,8  
  
 Asien (exkl. Japan)  
  
 -0,7  
  
 Japan  
  
 2,1  
  
 Latinamerika  
  
 3,9  
  
 Afrika och Mellanöstern Vägt genomsnitt  
  
 Total efterfrågeökning Miljoner ton  
  
 Drivkrafter per marknad   
  
 Mindre upplagor pga. att färre antal läser tidningen  
  
 Tillväxt i improved newsprint och high-brites  
  
 Årlig procentuell tillväxt (CAGR) ; miljoner ton  
  
 TIDNINGSPAPPER  
  
 * Exklusive Japan  
  
 Källa: RISI ; McKinseys analys  
  
 Mindre upplagor pga. att färre antal läser tidningen  
  
 Stark tillväxt (ca 10% per år) i dagstidningsupplagor i Kina  
  
 Mindre upplagor p.g.a. att färre antal läser tidningen  
  
 Stark befolkningstillväxt och ännu svag konkurrens från internet  
  
 Stark befolkningstillväxt och ökad antal läsare  
  
 329 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 100% = 124 miljoner ton papper och kartong Totalt sett beräknas Asien komma att stå för närmare 50% av den globala efterfrågetillväxten på papper och kartong mellan 2005 och 2015  
  
 100 0,5 1,3  
  
 7,5  
  
 8,2  
  
 8,3  
  
 9,1  
  
 13,7  
  
 35,2  
  
 Världen  
  
 16,2  
  
 Japan Oceanien Afrika  Mellanöstern Latinamerika Östeuropa Nordamerika Västeuropa Asien, exkl. Kina och Japan Kina  
  
 Årlig efterfrågetillväxt CAGR ; Procent  
  
 Källa: RISI , 2006; Winters; McKinsey  
  
 5,7 4,3 1,9 1,1 5,3 3,9 4,8 2,6 0,2 3,0  
  
 Hela Kina –  
  
 efterfrågan på  
  
 moderna produkter  
  
 ökar med ~12%  
  
 330 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Asiens tillväxt är så stor att hela tyngdpunkten i efterfrågan flyttas mot Asien, även om Europa fortsätter att vara viktigt Efterfrågan på pappers- och kartongprodukter; Miljoner ton  
  
 Källa: RISI ; McKinseys analys  
  
 22  
  
 25  
  
 27  
  
 30  
  
 33  
  
 35  
  
 25  
  
 26  
  
 26  
  
 28  
  
 27  
  
 31  
  
 7  
  
 6  
  
 6  
  
 6  
  
 5  
  
 5  
  
 7  
  
 6  
  
 6  
  
 5  
  
 5  
  
 Övriga regioner Sydamerika Asien Europa (väst och öst)  
  
 490  
  
 25  
  
 241  
  
 1990  
  
 30  
  
 279  
  
 1995  
  
 31  
  
 Nordamerika  
  
 329  
  
 2000  
  
 35  
  
 2005  
  
 366  
  
 37  
  
 422  
  
 2010F  
  
 39  
  
 4  
  
 2015F  
  
 100% =  
  
 331 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 1.8  
  
 4.7  
  
 -1.0  
  
 2.7  
  
 3.0  
  
 Även om huvuddelen av produktionskapaciteten finns i Västeuropa och Nordamerika sker även här en förskjutning österut – mot användarmarknaden  
  
 Källa: RISI ; NLK databas  
  
 Kina Övriga Asien Resten av världen (huvudsakligen Europa och Nordamerika)  
  
 7  
  
 15  
  
 10  
  
 73 20  
  
 41  
  
 Tidningspapper  
  
 89  
  
 10  
  
 19  
  
 Bestrukna journalpapper  
  
 68 22  
  
 110  
  
 Wellpappråvara  
  
 64 21  
  
 49  
  
 Kartong  
  
 CAGR 2004–2007 0,7% 1,8% 2,3% 2,4%  
  
 0,9  
  
 1,1  
  
 7,9  
  
 3,6  
  
 Existerande kapacitet 2004 Procent; Miljoner ton  
  
 Bekräftade kapacitetsändringar 2004–2007 Miljoner ton  
  
 (~60%)  
  
 (~80%)  
  
 332 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 50,2  
  
 Kapacitet 2004  
  
 5,8  
  
 Latinamerika  
  
 1,2  
  
 Asien  
  
 0,7  
  
 Västeuropa Oceanien  
  
 0,1  
  
 Afrika  
  
 0,1  
  
 Östeuropa  
  
 -0,5  
  
 Nord amerika  
  
 57,9  
  
 Kapacitet 2009F  
  
 0,3  
  
 Ny massakapacitet sker i ökande grad i lågkostnadsländer, speciellt i södra hemisfären, framförallt i Latinamerika  
  
 Källa: Winters: Outlook for Market Pulp, december 2005  
  
 15% mer kapacitet  
  
 på 5 år  
  
 Nettoförändring blekt kemisk marknadsmassa; miljoner ton  
  
 Av kapacitetsökningen per år:   
  
 74% lövmassa  
  
 26% barrmassa  
  
 333 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Viktigaste drivkraften till att massakapacitetsutbyggnaden sker i södra hemisfären är god tillgång på billig fiber  
  
 Källa: Winters: Outlook for Market Pulp, december 2005  
  
 227  
  
 207  
  
 205  
  
 201  
  
 196  
  
 179  
  
 145  
  
 121  
  
 96  
  
 87  
  
 Finland Spanien Portugal Sverige Frankrike/Belgien  
  
 Fiberkostnad Blekt lövsulfatmassa (BHKP)  
  
 Indonesien Södra USA Östra Kanada Brasilien  
  
 254  
  
 233 232  
  
 229  
  
 152 150  
  
 149  
  
 129  
  
 117  
  
 Finland Frankrike/Tyskland Sverige Östra Kanada Kanada (BC kusten)  
  
 Fiberkostnad Blekt barrsulfatmassa (BSKP)  
  
 Kanada (BC inland) Södra USA Chile Ryssland  
  
 Chile  
  
 USD/ton producerad massa; kvartal 3, 2005  
  
 334 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Produktionskostnad fritt levererat Rotterdam; 4 kv. 2005; USD/ton Sydamerika och Sydostasien har stora strukturella kostnadsfördelar för massaproduktion  
  
 Källa: RISI  
  
 0  
  
 100 200 300 400 500 600 700 800  
  
 0 5000 10000 15000 20000 25000  
  
 0  
  
 100 200 300 400 500 600 700 800  
  
 0 5000 10000 15000 20000 25000  
  
 Sydamerika och Sydostasien  
  
 Sydamerika  
  
 Blekt lövsulfatmassa  
  
 Blekt barrsulfatmassa  
  
 Ackumulerad kapacitet  
  
 1 000 ton  
  
 Ackumulerad kapacitet  
  
 1 000 ton  
  
 335 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Efterfrågetillväxten på sågade trävaror är generellt sett låg Miljoner m  
  
 3  
  
 * Plywood, spånskivor, MDF och OSB  
  
 ** Tillväxtsiffrorna avser sågade trävaror  
  
 *** Inkluderar sänkt efterfrågan runt 1997 (den asiatiska ekonomiska krisen)  
  
 Källa: FAO  
  
 Europa  
  
 (exkl. Ryssland)  
  
 Nordamerika Asien  
  
 0  
  
 100 200  
  
 Träskivor* Sågade trävaror  
  
 1990 92 94 96 98 00 02 2004  
  
 Global efterfrågetillväxt** 1994– 2004:   
  
 Barr: ~1 %  
  
 Löv: ~-2 %  
  
 0  
  
 100 200 300  
  
 0  
  
 100 200  
  
 Låg, jämn tillväxt**   
  
 ~2 % per år 1990–2004  
  
 Instabil tillväxt**   
  
 ~-2 % per år under 1990–2004***  
  
 Stark tillväxt senaste åren: 15 % per år  
  
 Relativt låg , jämn tillväxt**   
  
 ~2,5 % per år under 1992–2004  
  
 1990 92 94 96 98 00 02 2004 1990 92 94 96 98 00 02 2004  
  
 336 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 60 70 80 90  
  
 100  
  
 1993 1995 1997 1999 2001 2003  
  
 Produktion  
  
 Europeisk* produktion och efterfrågan  
  
 av sågade trävaror; miljoner m  
  
 3  
  
 Efterfrågan  
  
 Den europeiska marknaden för sågade varor präglas av ökad konkurrens och överproduktion  
  
 * Hela Europa exklusive Ryssland, Ukraina och Vitryssland  
  
 Källa: FAO  
  
 Produktionen i Europa ökar snabbare än efterfrågan Europa har gått från nettoimportör till exportör Exempel: Tyskland 1990-2004   
  
 Produktion upp 50%  
  
 Export från 1 till 5 miljoner m  
  
 3  
  
 Exempel: Ryssland 1990-2004   
  
 Export till övriga Europa upp från 3,5 till 6,5 miljoner m  
  
 3  
  
 Sveriges export till övriga Europa minskar; måste förlita sig på andra exportmarknader  
  
 Produktionen i Europa ökar snabbare än efterfrågan Europa har gått från nettoimportör till exportör Exempel: Tyskland 1990-2004   
  
 Produktion upp 50%  
  
 Export från 1 till 5 miljoner m  
  
 3  
  
 Exempel: Ryssland 1990-2004   
  
 Export till övriga Europa upp från 3,5 till 6,5 miljoner m  
  
 3  
  
 Sveriges export till övriga Europa minskar; måste förlita sig på andra exportmarknader  
  
 337 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 En större andel av produktionen exporteras numera från Europa  
  
 1990: 2004:  
  
 820 (13) 2 500 (22)  
  
 1990: 2004:  
  
 -5 000 6 700  
  
 1990: 2004:  
  
 Europa** inkl Baltstaterna , nettoflöde  
  
 Utomeuro peiska  
  
 länder  
  
 5 400 (87) 8 700 (78)  
  
 1990: 2004:  
  
 Europa*  
  
 Export av sågade trävaror till europamarknaden 1990–2005; miljoner m  
  
 3  
  
 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9  
  
 1990 1995 2000 2004  
  
 Sverige  
  
 Finland  
  
 Baltstaterna***  
  
 Ryssland  
  
 Kanada  
  
 Export av sågade trävaror Tusen m  
  
 3  
  
 ; (x) = % av total export  
  
 * Nio största köparländerna : Storbritannien, Danmark , Tyskland, Nederländerna, Norge, Spanien, Frankrike, Irland och Italien  
  
 ** Exklusive Ryssland, Vitryssland och Ukraina  
  
 *** 1990 års siffror var inkluderat i dåvarande Sovjetunionens export  
  
 Källa: Skogsindustrierna; FAO  
  
 Sverige  
  
 Finland  
  
 3 200 (77) 4 100 (50)  
  
 1990: 2004: 1 000 (23) 4 100 (50)  
  
 1990: 2004:  
  
 338 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 * Statistik baserad på exportpriser från Finland. För jämförbarhet med ryska totalkostnader fritt Västeuropa måste finska prisern  
  
 a  
  
 öka med EUR 10–20/m  
  
 3  
  
 sv  
  
 ** Baserat på distributionskostnaden EUR 20–25/m  
  
 3  
  
 sv från Ryssland till Västeuropa  
  
 Källa: Finnish Forest Industries Federation; FAO; McKinseys analys 130 140 150 160 170 180 190 200  
  
 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005  
  
 Pris* på sågad fura, Europa; FOB, EUR/m  
  
 3  
  
 sv  
  
 EUR ~140-150/m  
  
 3  
  
 sv  
  
 totalkostnad** för ny rysk kapacitet fritt Västeuropa  
  
 0  
  
 Överproduktionen leder också till prisfall – priset är dock fortsatt attraktivt för rysk kapacitetsexpansion  
  
 339 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Innehåll För att främja svensk skogsnäring behöver en svensk skogspolitik verka för att vidmakthålla den svenska skogsindustrins konkurrenskraft. Detta innebär att man  
  
 måste arbeta med att få produktivitetsförbättringar i industri och skogsbruk att  
  
 motverka den sammantagna effekten av prisfallet på industri  
  
 ns slutprodukter och kostnadsö  
  
 kningarna på insatsvaror  
  
 Hittills har den svenska skogsnäringen lyckats visa en positiv utveckling, där både industrin och skogsbruket, trots prispress och ökande insatskostnader, kommit ut som vinnare En global skogsindustri i förändring håller dock  
  
 på att öka konkurrenstrycket mot svensk skogsindustri  
  
 Samtidigt finns indikationer på att industrins situation i Sverige försämras vilket riskerar att leda till ett minskat intresse för investeringar och andra åtgärder som kan förbättra konkurrenskraften   
  
 Produktivitetsförbättringarna inom skogsbruket tycks vara på väg att sakta av  
  
 Kostnader för insatsvaror (som energi och kemikalier) samt  
  
 transporter (speciellt av virke) visar tendenser att stiga  
  
 kraftigare än tidigare  
  
 En industriexpansion i den takt som hittills varit, kombiner  
  
 at med minskade importmöjligheter till följd av ökad  
  
 konkurrens om fiber, riskerar att leda till en framtida  
  
 virkesbrist eller i alla fall höjda priser på virke  
  
 Tillkomsten av en inhemsk biobränslebaserad energiindustri ka  
  
 n i tillägg komma att ställa mycket stora krav på volymerna  
  
 i den svenska skogen och försämra konkurrenskraften för pappersindustrin  
  
 Även om industriinvesteringarna hittills följt en stigande trend finns tecken på minskad investeringsvilja i den svenska industrin och ekonomiska indikationer på att skogsindustriinvesteringar i Sverige inte längre lönar sig  
  
 För att värna den svenska skogsindustrin konkurrenskraft behöver skogspolitiken därför, mer aktivt än tidigare, arbeta med två viktiga områden: Öka fiberuttaget och öka produktiviteten i  
  
 kedjan skog-industri. Man bör dessutom verka för en ökad  
  
 helhetssyn på växelverkan mellan alla  
  
 (industriella) användare av skogsresursen  
  
 340 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 60 70 80 90  
  
 100 110 120 130 140 150  
  
 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004  
  
 Gallring Föryngrings avverkning  
  
 Svenska storskogsbrukets drivningskostnader Reala priser, basår 2003; SEK/m  
  
 3  
  
 fpb*  
  
 Produktivitetsutvecklingen inom svenskt skogsbruk kan vara på väg att stagnera  
  
 * 1 m  
  
 3  
  
 fpb motsvarar 0 , 88 m  
  
 3  
  
 fub  
  
 Källa: Skogsstyrelsen; SCB; branschintervjuer  
  
 Drivkrafter för avtagande produktivitetsutveckling   
  
 Inga nya tekniksprång väntas  
  
 Begränsat intresse från stora maskintillverkare  
  
 Ökande drivmedels-kostnader  
  
 Minskande genomsnitts diameter  
  
 Försämrad skogsvård leder till dyrare första-gallringar  
  
 Ökande naturvårdshänsyn  
  
 341 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Fabrikernas procentuella storleksökning avstannar av naturliga skäl  
  
 Källa: Skogsindustrierna  
  
 40  
  
 1980  
  
 45  
  
 1990  
  
 80  
  
 2000  
  
 91  
  
 2004  
  
 Sågverk 1,000 m  
  
 3  
  
 sv/år  
  
 30  
  
 1960  
  
 70  
  
 1970  
  
 115  
  
 1980  
  
 185  
  
 1990  
  
 232  
  
 2000  
  
 260  
  
 2004  
  
 Papper 1,000 ton/år  
  
 145  
  
 1980  
  
 225  
  
 1990  
  
 253  
  
 2000  
  
 284  
  
 2004  
  
 45  
  
 1960  
  
 90  
  
 1970  
  
 127 98 72 48 45 44  
  
 76 68 62 51 48 46  
  
 283 260 207 180  
  
 Massa 1,000 ton/år  
  
 Antal sågverk >10.000 m  
  
 3  
  
 sv/år  
  
 Antal fabriker Antal fabriker  
  
 Antal och genomsnittlig storlek på svenska skogsindustriella anläggningar  
  
 342 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 30 40 50 60 70 80  
  
 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004  
  
 Svenska virkestransportkostnader* Reala priser, basår 2004; SEK/m  
  
 3  
  
 fub  
  
 Talltimmer  
  
 Granmassaved  
  
 * Från skogsbilväg till industri  
  
 Källa: Skogforsk; branschintervjuer  
  
 Virkestransportkostnaderna tycks de senaste åren ökat mer än tidigare  
  
 Drivkrafter   
  
 Ökat pris på drivmedel  
  
 Transportavstånden har ökat p.g.a ökad andel trädslags-rena bruk/sågverk  
  
 Framtid   
  
 Fortsatt ökade drivmedels-kostnader  
  
 Fortsatt ökade avstånd  
  
 Kilometerskatt?  
  
 343 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 På sista tiden har kostnaden för insatsvaror ökat snabbare än tidigare  
  
 * Priser t.o.m. oktober  
  
 ** Skördare och skotare  
  
 Källa: Nordpool; Svenska Petroleum Institutet; StoraEnso (genom Skogforsk)  
  
 0  
  
 100 200 300 400 500 600 700 800  
  
 Reyes  
  
 -  
  
 9  
  
 6  
  
 Reyes  
  
 -  
  
 9  
  
 7  
  
 Perez  
  
 Reyes  
  
 -99  
  
 Reyes  
  
 -  
  
 00  
  
 Reyes  
  
 -  
  
 0  
  
 1  
  
 Ja  
  
 n  
  
 -  
  
 0  
  
 2  
  
 Jan-03  
  
 Jan-04  
  
 J  
  
 an  
  
 -  
  
 0  
  
 5  
  
 Ja  
  
 n  
  
 -  
  
 0  
  
 6  
  
 Energipriser – Sverige Nordpool spotpris; SEK/MWh  
  
 2000–2005  
  
 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9  
  
 10  
  
 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2005*  
  
 Dieselpriser – Sverige Pumppris; SEK/liter  
  
 Timmerbilar och avverkningsmaskiner** har ~55 öre rabatt på ovanstående priser  
  
 Dessutom får avverkningsmaskinerna, sedan 1 januari 2005, 2 SEK/l i skatteåterbäring  
  
 344 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 50.4  
  
 53.5  
  
 60.2  
  
 64.0  
  
 70.4  
  
 0  
  
 20 40 60 80  
  
 100 120  
  
 1988 1992 1996 2000 2004 2008 2012 2016 2020  
  
 0 20 40 60 80 100 120  
  
 Bruttoavverkning i Sverige; Miljoner m  
  
 3  
  
 fub  
  
 Skogsindustriernas prognos för möjlig uthållig avverkning SKA03 prognos för möjlig avverkning  
  
 CAGR 19882004  
  
 = 2,1%  
  
 Framtida avverkningsnivå med nuvarande ökningstakt  
  
 Prognos  
  
 Med nuvarande industriella expansionsnivå finns en risk för virkesbrist*  
  
 Not: Omräkningstal för 1) bruttoavverkning (m  
  
 3  
  
 sk) = nettoavverkning (m  
  
 3  
  
 sk) x 1,025; 2) nettoavverkning = m  
  
 3  
  
 fub x 1,2  
  
 * Egentlig virkesbrist lär inte uppstå , däremot stiger priserna  
  
 Källa : VMR ; SKA03; Skogsstyrelsen; Skogsindustrierna  
  
 345 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Ökad konkurrens om fiber i Baltikum och Ryssland har lett till minskade importmöjligheter  
  
 Efterfrågan  
  
 Drivkrafter  
  
 Lokal efterfrågan ökar  
  
 Skandinaviska massa/pappersföretag låser upp rundvirke och flisutbud genom sågverksexpansion  
  
 Sågverk sågar mindre dimensioner är 11 cm  
  
 Ökad lokal förädling  
  
 Exempel  
  
 Spotvolymer i Baltikum minskar  
  
 Estland och Lettlands stater har börjat sälja avverkningsrätter via auktionsförfarande som driver upp priserna  
  
 Avverknings-nivåer i Baltikum nära tillväxten  
  
 Estland och Lettlands avverkningsnivåer nära högsta möjliga tillväxt  
  
 (Vissa potential att öka avverkning i Litauen)  
  
 Utbud  
  
 Källa: McKinsey  
  
 346 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Trots det ökande behovet av fiber har därför importen stagnerat de senaste fem åren  
  
 0 2 4 6 8  
  
 10 12 14  
  
 1992  
  
 1993  
  
 1994  
  
 1995  
  
 1996  
  
 1997  
  
 1998  
  
 1 999  
  
 2000  
  
 2001  
  
 2002  
  
 2003  
  
 2004  
  
 2005**  
  
 Övriga Ryssland Baltikum  
  
 * Landsuppdelning uppskattad 1995  
  
 ** Helårsuppskattning baserad på januari-augusti 2005  
  
 Källa : Skogsstyrelsen  
  
 Sveriges import av rundvirke, flis, m.m. 1992–2005*; Miljoner m  
  
 3  
  
 fub  
  
 347 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Användningen av trädbränslen ökar kraftigt i Sverige, framförallt i fjärrvärmeverk  
  
 * Torv, övriga bränslen  
  
 ** Består mestadels av mottryck i massaindustrin  
  
 Källa : Energimyndigheten; Skogsstyrelsen; McKinseys analys  
  
 48  
  
 47  
  
 41  
  
 5  
  
 5  
  
 8  
  
 7  
  
 6  
  
 5  
  
 5  
  
 3  
  
 6  
  
 3  
  
 6  
  
 1  
  
 2  
  
 11 11 85  
  
 6  
  
 19 11  
  
 107  
  
 2004  
  
 Övriga biobränsle*  
  
 För el, från kraft-värmeverk  
  
 För el, från industri**  
  
 Trädbränsle, fjärrvärme  
  
 Avfall  
  
 2000  
  
 Trädbränsle , bostäder  
  
 Massaindustrins biprodukter  
  
 (mest avlutar)  
  
 1995  
  
 90 10 14  
  
 2  
  
 Sågverksindustrins biprodukter  
  
 Sveriges användning av biobränsle; TWh  
  
 Tillväxt 1995–2004 CAGR 2,6% 1,3% 21,1% 7,8% 5,4% -6,0% 0,0% 1,9% 6,2%  
  
 CAGR :  
  
 1,4%  
  
 CAGR :  
  
 4,3%  
  
 Huvudsakligen trädbränsle kopplat till skogsproduktion  
  
 348 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Existerande planer på utbyggnad av biobränsleanvändningen kan täckas men vissa regioner får problem  
  
 0,5  
  
 0,5  
  
 0,5  
  
 2,2 3,7  
  
 Beslutat  
  
 0,9  
  
 0,1  
  
 6,1 0,8 7,9  
  
 Planerat  
  
 1,4 0,6 6,6 3,0  
  
 11,6  
  
 Totalt  
  
 5,2 2,2 4,9 8,0  
  
 20,3  
  
 Totalt  
  
 3,6 1,5 2,7 4,2  
  
 12,0  
  
 Nya sortiment**  
  
 1,6 0,7 2,2 3,8 8,3  
  
 Traditionella sortiment***  
  
 Kapacitetsutbyggnad till  
  
 2010  
  
 Kapacitetsutbyggnad till  
  
 2010  
  
 Potential för ökad tillgång på medellång  
  
 sikt  
  
 Balansområde 1* Balansområde 2 Balansområde 3 Balansområde 4  
  
 TWh  
  
 * Balansområde 1 är i grova drag Norrland, BO2 Mellansverige, BO3 Västsverige och BO4 Sydsverige  
  
 ** Nya sortiment inkluderar stubbar, långa toppar, gallringsträd, klena bestånd, m.m.  
  
 *** Traditionella sortiment är huvudsakligen GROT  
  
 Källa : Skogsindustrierna  
  
 349 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Att ersätta olja med förnyelsebar energi skulle ställa stora krav på fiberförsörjningen  
  
 15  
  
 20  
  
 111  
  
 22  
  
 12  
  
 7  
  
 7  
  
 16  
  
 140  
  
 Uppskattad efter frågan  
  
 på olja 2020  
  
 Potential tillväxt GROT (enligt Skogsindustrierna)  
  
 4  
  
 54  
  
 Potentiell tillväxt för annan förnyelsebar energi  
  
 66  
  
 Kvarvarande krav på   
  
 Svensk skogsfiber  
  
 Import  
  
 Biobränsle från jordbruket  
  
 Tekniska förbättringar inom transportsektorn  
  
 Avfall  
  
 Motsvarar ~90  
  
 miljoner m  
  
 3  
  
 fub virke*  
  
 Motsvarar ~90  
  
 miljoner m  
  
 3  
  
 fub virke*  
  
 Massa- och sågverks industrins  
  
 biprodukter  
  
 Vindkraft  
  
 Övriga biobränslen**  
  
 Sol- och vågenergi  
  
 Transporter Värme El  
  
 TWh  
  
 * Antag att 1 MWh olja motsvarar 0 , 49 m  
  
 3  
  
 fub ved för uppvärming, 0,52 m  
  
 3  
  
 fub ved för elproduktion , 1,34 m  
  
 3  
  
 fub ved för drivmedel  
  
 ** Exklusive trädbränsle  
  
 Källa : Energimyndigheten; Skogstyrelsen; Skogsindustrierna; International Energy Agency; McKinseys analys  
  
 350 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 2000 3000 4000 5000 6000 7000 8000 9000  
  
 2005  
  
 2000  
  
 1995  
  
 1990  
  
 1985  
  
 1980  
  
 0 2 4 6 8  
  
 10 12 14  
  
 Massa och papper  
  
 Massapris*  
  
 SEK/ton  
  
 Sågverk och övrig träindustri  
  
 Skogsindustriinvesteringarna är starkt kopplade till lönsamheten och har generellt ökat de senaste åren  
  
 Stora Enso, Kvarnsveden Stora Enso, Skoghall Holmen, Braviken  
  
 SEK 5,0 miljarder SEK 1,9 miljarder SEK 1,9 miljarder  
  
 Investeringar i svensk skogsindustri SEK miljarder  
  
 Massapris  
  
 * Svenskt exportpris för blekt sulfatmassa. Detta ger en relativ indikation på lönsamhetsgraden i industrin . Värde för 2005 upps  
  
 kattat från  
  
 västeuropeiska priser  
  
 Källa: SCB; Skogsindustrierna; Skogsstatistisk årsbok; RISI  
  
 351 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Uttalad strategi att inte investera i ny ka  
  
 pacitet i Norden efter Kvarnsvedens nya SC maskin  
  
 Veracel har påbörjat massaleveranser till Uleåborg  
  
 Stängning av Vetsiluoto sågverk i Finland 2005  
  
 Grycksbo sålt efter nedläggningshot  
  
 Översyn av fyra bruk, eventuellt  
  
 läggs Summa Bruk i Finland ned  
  
 Stängning av Aureskoski sågverk, Viitala  
  
 och Kuopio plywoodfabrik i Finland. Alholma  
  
 och Kajaani sågverk minskade produktionen med 1/3  
  
 Nedläggning av bland annat Voikka Bruk i Finland  
  
 Översyn av övriga bruk i Finland pågår  
  
 Uttalat mål att minska  
  
 produktionen i Finland  
  
 Planerar nästa SC-maskin på kontinenten  
  
 Stängning av Unions tidningspappersbruk  
  
 Övervägd stängning av en tidningspappersmaskin i Follum  
  
 Sågverk och skivfabriker sålda och avvecklade  
  
 Expanderar i Asien  
  
 Investeringar i nytt returfiberbaserat tidningspappersbruk i Spanien  
  
 Men det finns tecken på minskad investeringsvilja och vissa nedläggningar hos den skandinaviska skogsindustrin  
  
 Källa: Årsredovisningar; tidningsklipp  
  
 352 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 De ekonomiska incitamenten tycks vara större för att bygga returfiber- baserade bruk nära kunderna i kontinentaleuropa än att bygga färskfiberkapacitet i Sverige  
  
 * Det pris som krävs för att täcka produktionskostnaden , transport o  
  
 ch kapitalkostnader . Kapitalkostnaden (avkastning på sysselsa  
  
 tt  
  
 kapital) antas vara 12%. Återinvesteringsnivån antas vara til  
  
 l 80% av avskrivningarna  
  
 ** Bruk baserat i Sverige, baserat på färskfiber  
  
 *** Bruk på kontinenten, baserat på returfiber  
  
 Källa: RISI ; McKinseys analys  
  
 300 400 500 600 700 800 900  
  
 1,000  
  
 19 91  
  
 199 3  
  
 19 95  
  
 1997  
  
 1999  
  
 20 01  
  
 2003  
  
 20 05  
  
 300 400 500 600 700 800 900  
  
 1,000  
  
 19 94  
  
 1995  
  
 1996  
  
 19 97  
  
 1998  
  
 1999  
  
 20 00  
  
 2001  
  
 20 02  
  
 20 03  
  
 2004  
  
 20 05  
  
 LWC – 60g EUR/ton, genomsnittlig månadspris, offset reel, Tyskland  
  
 Tidningspapper – 45g EUR/ton, Tyskland  
  
 Priskrav för lönsam* investering  
  
 Svenskt bruk**  
  
 Kontinental europeiskt  
  
 bruk  
  
 ***  
  
 353 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Innehåll För att främja svensk skogsnäring behöver en svensk skogspolitik verka för att vidmakthålla den svenska skogsindustrins konkurrenskraft. Detta innebär att man måste arbeta med att få produktivitetsförb  
  
 ättringar i industri och skogsbruk att  
  
 motverka den sammantagna effekten av prisfa  
  
 llet på industrins slutprodukter och  
  
 kostnadsökningarna på insatsvaror Hittills har den svenska skogsnäringen lyckats visa en positiv utveckling, där både  
  
 industrin och skogsbruket, trots prispress och ökande insatskostnader, kommit ut  
  
 som vinnare En global skogsindustri i förändring håller dock på att öka konkurrenstrycket mot svensk skogsindustri Samtidigt finns indikationer på att industrins situation i Sverige försämras vilket riskerar att leda till ett minskat intresse för investeringar och andra åtgärder som kan förbättra konkurrenskraften För att värna den svenska skogsindustrin konkurrenskraft behöver skogspolitiken  
  
 därför, mer aktivt än tidigare, arbeta med två viktiga områden: Öka fiberuttaget  
  
 och öka produktiviteten i kedjan skog-industri. Man bör dessutom verka för en ökad helhetssyn på växelverkan mellan alla  
  
 (industriella) användare av skogsresursen  
  
 354 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Sammanfattning  
  
 Den svenska skogsindustrin behövs . Dess konkurrenskraft behöver vidmakthållas  
  
 Bra utgångsläge   
  
 Produktivitetsförbättringar i skog och industri  
  
 Har lett till låga kostnader samtidigt som skogsägarna fått sitt  
  
 Sveriges situation försämras   
  
 Produktivitetsförbättringar tycks sakta ner  
  
 Kostnader för insatsvaror ökar mer än tidigare  
  
 Större fiberbehov än tillgång driver upp priserna  
  
 Industriinvesteringar inte längre lika självklara  
  
 Globalt konkurrenstryck   
  
 Produktionsfokus för papper flyttas österut (Asien)  
  
 Produktionsfokus för massa flyttas söderut (Sydamerika)  
  
 Kraftig Europeisk överkapacitet på sågade trävaror pressar priserna  
  
 Skogspolitiken bör – ur ett industriellt perspektiv – fokusera på att Verka för ökade möjligheter till fiberuttag  
  
 ur den svenska skogen  
  
 Verka för ökad produktivitet  
  
 i kedjan  
  
 skog-industri Verka för en integrerad helhetssyn  
  
 på  
  
 främjandet av skogsråvarans industriella användare – dagens såväl som morgondagens  
  
 355 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Arbete med att öka fiberuttaget bör titta på tre områden: effektivitet, tillväxttakt och arealstruktur Nyckelområden för att öka fiberuttag  
  
 Exempel på barriärer och problem idag Frågeställningar kring möjliga åtgärder  
  
 Bättre tillvaratagande av dagens potential  
  
 (volym  
  
 och värde)  
  
 Skogsbränsletillgångar är ej ekonomiskt tillgängliga  
  
 Natur- och miljövårdsinsatser i skogsbruket genomförs med bristfälligt kunskapsunderlag och osäkerhet om effekt  
  
 Felaktig aptering p.g.a . brist på kunskap om hur trädens egenskaper varierar inom och mellan träd  
  
 Skattelagstiftningen?  
  
 Öka skogens tillväxttakt (och kvalitet)  
  
 Bör skogslagstiftning förändras, t ex återinföra röjnings- och gallringsskyldighet?  
  
 Bör starkare ekonomiska styrmedel införas ?  
  
 Vad krävs för att skogsägarna ska få rätt rådgivning inkl. utbildning och information samt anamma råd och forskningsresultat snabbt?  
  
 Är Skogsstyrelsens resurser tillräckliga?  
  
 Öka skogsarealen/ förändra arealstrukturen  
  
 Vad krävs för att t . ex. i större utsträckning utnyttja åkermark i träda för skogsproduktion?  
  
 Kan variationer av den svenska modellen genomföras så att de gagnar både industri och miljö?  
  
 EUs jordbruksstöd tycks inte skapa incitament för ökad beskogning  
  
 Den svenska produktionsmodellen ger inte maximal virkesavkastning  
  
 Ökade reservatsavsättningar inskränker redan idag den svenska modellens giltighet  
  
 Bör Sverige följa Finlands väg och t.ex. ge stöd i form av bidrag till uttag av klena träd och stubbrytning? Hur underlättar man transport av GROT över längre sträckor?  
  
 Hur säkerställa att miljö- och produktionsmål är gemensamt tänkta och ger avsedda effekter ?  
  
 Bör skattelagstiftningen förändras så att virkesuttag blir mer fördelaktigt?  
  
 Bristfällig skogsvård resulterar i underkända föryngringar och eftersatta röjningar  
  
 Brist på användning av förädlat plantmaterial  
  
 Volym och värdeförluster p . g.a. vilt och andra skadegörare  
  
 Källa: Branschintervjuer; McKinsey  
  
 356 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81  
  
 Arbete med att öka produktivitet i kedjan skog-industri bör fokusera på drivning och virkeslogistik Nyckelområden för att öka produktiviteten skog industri  
  
 Frågeställningar kring möjliga åtgärder Förbättra produktivitet inom drivning  
  
 Inte tillräckliga incitament och strukturer för utveckling av ny teknik  
  
 Utmaning att få brukare att tillämpa ny teknik (incitament och strukturer)  
  
 Hur skapa tätare samarbetsformer mellan brukare, tillverkare och forskare?  
  
 Vilka andra incitament kan användas för att snabba på entreprenörernas tillämpning av nya forskningsresultat?  
  
 Förbättra virkes- logistikens produktivitet  
  
 Bristande bärighet i allmänna vägnätet  
  
 Ineffektiv vägbyggnad av enskilda skogsvägar  
  
 Lastbilarnas maxbruttovikt  
  
 Bör de statliga bidragen till t.ex. det allmänna vägnätet och enskilda vägar öka?  
  
 Hur kan vi styra mot mer effektiv vägbyggnad (samverkan mellan skogsägare)?  
  
 Bör timmerlastbilarnas maxtonnage ändras?  
  
 Exempel på barriärer och problem  
  
 Källa: Branschintervjuer; McKinsey  
  
 357 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 4  
  
 Ett gradvis mer komplext och känsligt industrisystem ökar behovet av helhetssyn på bredare skogsnäringsfrågor  
  
 Sågverk Biobränsle  
  
 Papper/massa  
  
 Energi Transporter/  
  
 drivmedel  
  
 Miljöfrågor  
  
 Hur kan man  
  
 institutionalisera  
  
 ett helhetstänkande?  
  
 358 
  
 Bilaga 4 SOU 2006:81 
  
 Bilaga 5  
  
 359  
  
 Beskrivning av olika typer av  
  
 skogsbruk  
  
 Det här kapitlet bygger på uppgifter från Knight, professor i  
  
 skogsskötsel vid fakulteten för skogsvetenskap, Sveriges lantbruksuniversitet,  
  
 som också står för de bedömningar som görs i texten.  
  
 Olika skogsbrukssätt  
  
 I den europiska ordnade skogsskötseln finns (fanns) tre huvudinriktningar  
  
 av skogsbrukssätt som vuxit fram under förra  
  
 årtusendet, nämligen lågskogsskötsel, medelskogsskötsel och  
  
 högskogsskötsel.  
  
 Lågskogsskötsel innebär att man avverkar skogen långt tidigare  
  
 än den vuxit till fullstora träd. Skötselformen var mycket vanlig i  
  
 Mellaneuropa och södra Europa från 1500-talet och fram till våra  
  
 dagar i form av s.k. skottskogsskötsel (coppice). Huvudsakligen  
  
 producerades ved för direkt användning eller för kolning. I Sverige  
  
 är lågskogsskötsel aktuell för energiskogsbruk och bygger då på  
  
 skottskogsbruk av salix (sälg) med korta rotationsperioder. Ett  
  
 annat exempel är julgransodling. De former av lågskogskötsel som  
  
 bedrivs i Sverige i dag omfattas inte av skogsvårdslagen.  
  
 Mellanskogskötsel innebär att på samma areal avverkas vissa träd  
  
 tidigt och andra lämnas att bli fullstora. Metoden var vanlig i  
  
 Central- och Sydeuropa samtidigt som lågskogsskötsel och viktig  
  
 för att inom samma område kunna producera såväl ved som virke  
  
 för olika byggnadsändamål. Skogsbrukssättet är i dag inte aktuellt i  
  
 Sverige.  
  
 Högskogsskötsel innebär att träden avverkas när de är fullvuxna,  
  
 eller mogna. Högskogsskötsel är det dominerande skogsbrukssättet  
  
 i världen i dag och delas in i trakthyggesbruk och  
  
 kontinuitetsskogsbruk eller blädning. Trakthyggesbruk är den  
  
 dominerande brukningsformen i industriskogsbruket med det s.k.  
  
 plantageskogsbruket som den mest produktionsintensiva skötsel 
  
 Bilaga 5 SOU 2006:81  
  
 360  
  
 formen. Svenskt skogsbruk och svensk skogspolitik är inriktat mot  
  
 trakthyggesbruk.  
  
 Trakthyggesbruk  
  
 Trakthyggesbruk kan bedrivas i en mängd olika former vad gäller  
  
 skötselåtgärder, intensitet, val av trädslag m.m. Det innebär att det  
  
 även inom ramen för trakthyggesbruk finns utrymme för variation.  
  
 Det vanligaste sättet att sköta skog i Sverige är plantering av gran  
  
 eller tall på en kalavverkad föryngringsyta, följt av röjning efter sju  
  
 till femton år. Därefter följer en till fem gallringar samt slutavverkning.  
  
 Skogsforskningen har under åtminstone de senaste 60  
  
 åren byggt upp en gedigen kunskap om detta skogsskötselsystem  
  
 och kunskapen om denna form av skogsskötsel är därför god.  
  
 Fortsatt produktionsforskning och kunskapsutveckling är inriktad  
  
 mot hur produktionen kan höjas genom såväl intensivare skötsel  
  
 (gödsling, utveckling av plantor, markberedning m.m.) som genom  
  
 genetisk förädling.  
  
 Naturlig föryngring  
  
 Naturlig föryngring med fröträd är en vanlig föryngringsform för  
  
 tall och den absolut dominerande metoden för föryngring av bok  
  
 även om detta sker på begränsade arealer. När det gäller naturlig  
  
 föryngring med fröträd finns relativt god kunskap om och erfarenhet  
  
 av standardmetoder för både tall och bok. Det gäller exempelvis  
  
 lämpligt antal fröträd per hektar, vilka marker som är lämpliga för  
  
 naturlig föryngring m.m. Dock tillämpas varianter, exempelvis en  
  
 form av naturlig föryngring där fröträden avvecklas stegvis under  
  
 en längre tid eller s.k. beståndsföryngring där befintlig föryngring  
  
 används för att skapa en ny generation skog. För dessa varianter  
  
 finns lokal erfarenhet men kunskap och vetenskaplig erfarenhet  
  
 saknas.  
  
 Naturlig föryngring utan fröträd  
  
 Det mest extensiva sättet att bruka skog är att efter slutavverkning  
  
 lämna hygget utan åtgärd. Förr eller senare kommer ny skog. I  
  
 Sverige sker detta oftast i strid med gällande skogsvårdslagstiftning 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 5  
  
 361  
  
 men omfattningen har ökat sedan lagstiftningen liberaliserats och  
  
 tillsynen minskat. Metoden har under 1900-talet tillämpats i länder  
  
 som bedrivit s.k. exploaterande skogsbruk. I exempelvis Kanada  
  
 finns idag stora områden med tät slanig lövskog på de arealer där  
  
 man kalavverkat barrskogen. Kunskapen är bristfällig om skogens  
  
 utveckling på hyggen som lämnats utan åtgärd men ett rimligt  
  
 antagande är att tillväxtnivåerna ligger på 4060 % av en kulturskog  
  
 av barr. De föryngringar utan åtgärd som godkänns enligt den  
  
 svenska lagstiftningen består nästan utan undantag av naturligt föryngrad  
  
 björk.  
  
 Blandskogsbruk  
  
 Dagens blandskogar skapas oftast genom naturlig föryngring av  
  
 björk i gran- eller tallplanteringar. Trädslagsblandningen regleras  
  
 genom röjning och björken avlägsnas vanligen i de senare gallringarna.  
  
 Mycket sällan gallras i syfte att behålla en inblandning av  
  
 björk till den senare delen av omloppstiden.  
  
 Kunskapen om hur äldre blandskog med löv och barr ska skötas  
  
 är begränsad. För att producera björk av god kvalitet krävs relativt  
  
 täta gallringar där björkkronorna friställs, något som i sin tur  
  
 innebär dyrare gallringar samt att beståndet inte kan hållas så tätt  
  
 som i reguljär granskogsskötsel. För fuktiga marker finns utvecklade  
  
 skötselmetoder där det första steget syftar till att få fram en  
  
 björkskärm och nästa steg till att driva fram gran, naturligt  
  
 föryngrad eller planterad, under björkskärmen.  
  
 Barrblandbestånd med gran och tall har oftast uppkommit efter  
  
 naturlig föryngring av ett eller båda trädslagen eller igenväxning av  
  
 relativt öppen mark. Denna typ av skog är vanlig i äldre bestånd på  
  
 medelgoda marker. Sammanfattningsvis skapas blandbestånd i  
  
 röjningsskedet genom att nyttja naturligt föryngrade träd av andra  
  
 trädslag än det som planterats eller etablerats genom lämnande av  
  
 en s.k. fröträdställning av äldre träd.  
  
 I skogsskötsellitteraturen diskuteras ibland skötsel av tvåskiktad  
  
 skog med plantering av s.k. amträd tillsammans med huvudträdslaget.  
  
 Amträden är i det sammanhanget träd som etableras innan  
  
 det egentliga beståndet, i syfte att förbättra etableringsförhållandena  
  
 för det nya beståndet. Skogsskötselmetoden är ovanlig men  
  
 används exempelvis vid föryngring av ädla lövträd på åkermark där  
  
 amträden utgörs av lärk, al och björk. 
  
 Bilaga 5 SOU 2006:81  
  
 362  
  
 Björk, bok och ek  
  
 Björk utgör cirka 10 % av skogsvolymen i Sverige. Den helt  
  
 övervägande delen av björkvolymen finns som naturligt föryngrat  
  
 löv i blandskogar. Ren björkskog är oftast uppkommen efter  
  
 naturlig föryngring på delar av hyggen som inte planterats eftersom  
  
 de bedömts vara för fuktiga. Ren björkskog förekommer också på  
  
 igenväxande åker eller betesmarker. För att producera högkvalitativ  
  
 björk krävs täta gallringar och relativt intensiv skötsel, något som  
  
 är mindre vanligt i dagens skogsbruk. Kunskapsläget avseende  
  
 björkskogsskötsel är relativt gott men kunskapen är inte spridd ut  
  
 till enskilda markägare. Björken producerar avsevärt mindre än gran  
  
 på samma mark, framförallt i södra Sverige där produktionen blir  
  
 mindre än hälften av granens.  
  
 Skötsel av bok på bra bokmarker är ett område där det finns  
  
 såväl kunskap som tradition genom hela omloppstiden, dvs. för  
  
 naturlig föryngring, avveckling av överståndare, röjningar och  
  
 gallringar. Ädellövskogsbidraget, som betalas ut bl.a. för de dyra  
  
 röjningsåtgärderna, är en starkt bidragande orsak till den goda  
  
 kvalitet som kännetecknar bokskogsskötseln. På sämre bokmarker  
  
 är kunskaperna om lämplig skötsel inte lika goda vilket är ett  
  
 problem eftersom skogsvårdslagen kräver fortsatt bokskog på  
  
 sådan mark. Det är möjligt att byta den mark som odlas med bok  
  
 men det kräver i så fall nyplantering.  
  
 Även när det gäller skötsel av ek finns kunskap och tradition.  
  
 Ekskogsskötsel för god kvalitet kräver många och intensiva  
  
 röjnings- och gallringsingrepp, ofta kombinerat med stamkvistning.  
  
 Skötseln är mycket kostsam och intäkterna är små under de  
  
 första 5070 åren. Bidrag och tvingande lagstiftning är oftast en  
  
 nödvändighet för att få markägare att satsa på ekskog. Med dagens  
  
 viltbetestryck krävs dessutom hägn vid plantering eller sådd, en  
  
 åtgärd som ytterligare ökar kostnaderna för denna typ av  
  
 skogsskötsel.  
  
 Övrigt löv  
  
 Övrigt löv odlas på mycket begränsade arealer och kunskapen om  
  
 skogsbruk med dessa trädslag är begränsad. Douglas och alskogsskötsel  
  
 i syfte att uppnå ett ekonomiskt lönsamt skogsbruk bedrivs  
  
 på begränsade arealer med mycket specifika krav på växtplatsens 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 5  
  
 363  
  
 beskaffenhet. För dessa områden finns viss kunskap om skötseln.  
  
 De flesta andra lövträd förekommer mycket sparsamt, speciellt i  
  
 ungskogar p.g.a. det höga betestrycket av klövvilt. Det finns idag  
  
 inget större behov av kunskap för skötseln av dessa trädslag även  
  
 om det av många skäl skulle vara angeläget att odla trädslagen.  
  
 Främmande trädslag  
  
 Av de främmande trädslagen är den nordamerikanska tallen Chavez  
  
 contorta, vanligen kallad contorta, det absolut vanligaste. Kunskapen  
  
 om hur contorta ska skötas är god upp till 4050 års ålder  
  
 och under plantageliknande former. Kunskapen är begränsad när  
  
 det gäller den äldre skogen, lämpliga omloppstider m.m. eftersom  
  
 arealen contorta i de åldrarna är liten i Sverige. Kunskapen är i det  
  
 närmaste obefintlig om naturlig föryngring eller andra skötselsystem  
  
 för contorta.  
  
 Lärk är ett trädslag som ökar i popularitet och då framförallt  
  
 hybridlärk1 i södra Sverige. Kunskapsläget för lärkskötsel är relativt  
  
 bra. Efter den storm som drabbade södra Sverige i januari 2005 har  
  
 intresset ökat för främmande trädslag. Sitkagran och Douglasgran  
  
 är två trädslag där kunskapsläget sannolikt är tillräckligt bra för att  
  
 bestånd ska kunna etableras och skötas. Hybridasp och poppel är  
  
 två trädslag som kan producera höga virkesvolymer och dessa  
  
 trädslag bedöms bli mycket populära om markanvändningspolitiken  
  
 anpassas efter produktion av biogrödor.  
  
 Kontinuerliga skötselsystem  
  
 I kapitel 9 av detta betänkande förs resonemang om vad som kan  
  
 anses vara alternativa och kontinuerliga sätt att sköta skog.  
  
 Stamvis blädning  
  
 Det alternativa skogsskötselsystem där kunskapsläget är bäst är  
  
 stamvis blädning av gran. Trots att det inte tillämpas (enligt  
  
 läroboken) nästan alls i Sverige så bedrivs relativt mycket forskning  
  
 om metoden. I Europa tillämpas stamvis blädning främst i  
  
 1 Hybridlärk är en korsning av Japansk och Europeisk lärk. 
  
 Bilaga 5 SOU 2006:81  
  
 364  
  
 alpregionen där kalhyggesbruk kan förorsaka laviner och erosion.  
  
 Metoden bör dock inte rekommenderas eller tillämpas storskaligt i  
  
 Sverige eftersom erfarenhet saknas. Metoden bedöms producera  
  
 6090 % av virkesvolymen jämfört med trakthyggesmetoder.  
  
 Andra blädningsformer  
  
 Luckblädning och kantblädning är exempel på metoder som har  
  
 utvecklats och tillämpas för gran på den europeiska kontinenten.  
  
 Metoderna skapar öppningar i skogsbestånden som kan öppna upp  
  
 för stormskador. Metoderna tillämpas inte i Sverige.  
  
 Fjällskogsblädning  
  
 På örtrika marker i fjällskogsregionen tillämpas s.k. fjällskogsblädning  
  
 som innebär att en del av det gamla beståndet och all  
  
 underväxt lämnas kvar. Metoden används i områden där avverkningsnettot  
  
 är så lågt att kostnader för plantering och markberedning  
  
 skulle äta upp större delen av intäkterna. Metoden tillämpas  
  
 således för att ett ekonomiskt skogsbruk överhuvudtaget ska  
  
 kunna bedrivas.  
  
 Dimensionshuggning  
  
 Under 1700- och 1800-talen tillämpades, framförallt i norra  
  
 Sverige, s.k. dimensionshuggning eller måldiameterhuggning.  
  
 Metoden innebär att träd av en viss dimension, ofta de grövre  
  
 träden, avverkas, medan resten av skogen lämnas kvar för att  
  
 fortsätta växa. Under första delen av 1900-talet användes metoden i  
  
 stor skala. I ett icke mekaniserat skogsbruk med låg lönsamhet  
  
 bedömdes detta vara den mest ekonomiska metoden. Som ett  
  
 resultat av denna metod skapades i stora delar av Norrland s.k.  
  
 gröna lögner som utgjordes av mycket gles skog med låg tillväxt.  
  
 Metoden ansågs vara någon form av blädning men de bestånd som  
  
 lämnades var betydligt glesare än de bestånd som skapas efter de  
  
 blädningssystem som diskuteras inom den skogliga forskningen.  
  
 På kontinenten utgör i dag måldiameter ett av kriterierna för  
  
 kontinuerliga skogsskötselmodeller. 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 5  
  
 365  
  
 Bondblädning  
  
 En form av dimensionshuggning som tillämpats och på vissa håll  
  
 fortfarande tillämpas i södra Sverige är s.k. bondblädning, dvs. att  
  
 skogsägaren avverkar det virke som behövs och lämnar resten.  
  
 Denna bondblädning, som också går under benämningen hugg  
  
 och dra, har stora likheter med dimensionshuggningen men oftast  
  
 lämnas större volymer än vad som gjordes i Norrland. Detta  
  
 system skapar goda förutsättningar för ren granskog. Skogarna blir  
  
 flerskiktade och kan fortsatt skötas med bondblädning, eller om  
  
 man så vill, mer systematisk stamvis blädning.  
  
 Naturkultur  
  
 Professor Taylor har utvecklat ett blädningsliknande skötselsystem  
  
 som innebär att man hugger de grövre träden och lämnar  
  
 resten att växa till samtidigt som man planterar eller låter naturlig  
  
 föryngring komma underifrån. Systemet går under benämningen  
  
 Naturkultur. Storskaliga experiment har lagts ut enligt Naturkulturmodellen  
  
 men vetenskaplig utvärdering av produktion,  
  
 skador m.m. saknas. Dock finns beräkningar som visar att metoden  
  
 är ekonomiskt överlägsen andra skogsskötselmodeller förutsatt att  
  
 beståndet tillväxer som beräknat och att plantor och beståndsföryngring  
  
 utvecklas.  
  
 Blandskogsskötsel av rik ädellövskog  
  
 De skogar som fordom täckte stora delar av Sydsverige bestod av  
  
 blandskog med stora inslag av ädla lövträd.2 Många hotade arter är  
  
 knutna till den skogstypen, som i stort sett är försvunnen. Dessutom  
  
 har dessa skogar har troligen stora värden ur ett landskaps och  
  
 rekreationsperspektiv. För att kunna sköta ett flertal av dessa  
  
 trädslag i blandning och långsiktigt behålla blandningen krävs  
  
 kontinuerliga skötselmetoder där bestånden hålls så pass öppna att  
  
 man i mindre luckor eller i glesa partier i beståndet får kontinuerlig  
  
 insådd av olika trädslag. Kontinuerliga blandskogsskötselmodeller  
  
 av det här slaget har börjat tillämpas på kontinenten och teorier  
  
 finns utvecklade för svenska förhållanden.  
  
 2 Till de ädla lövträden räknas alm, ask, fågelbär, avenbok, bok, ek, lind, lönn. 
  
 Bilaga 5 SOU 2006:81  
  
 366  
  
 Internationellt perspektiv  
  
 I moderna nya skogsländer har plantageskogsbruket slagit igenom i  
  
 stor skala. Bevarandeintressen hänvisas till särskilda, oftast statsägda,  
  
 skogsområden som lämnas till fri utveckling eller sköts  
  
 mycket extensivt. Det gäller exempelvis länder som Nya Zeeland,  
  
 Australien, Indonesien, Malaysia, USA, Brasilien och Chile. I dessa  
  
 länder finns, utöver det ovan nämnda plantageskogsbruket, mer  
  
 eller mindre utvecklade metoder för plockhuggning. Det gäller  
  
 exempelvis i regnskogar och i lövskogarna i norra USA.  
  
 Det är sannolikt att världens framtida försörjning av träfiber,  
  
 bioenergi och byggnadsvirke till största delen kommer att produceras  
  
 i plantageliknande trädodlingar. En mycket begränsad del av  
  
 det virke som produceras kommer att härröra från skogar med  
  
 alternativ skötsel. 
  
 Bilaga 6  
  
 367  
  
 Skogsutredningens parlamentariska  
  
 referensgrupp och rådgivande grupp  
  
 Skogsutredningens parlamentariska referensgrupp  
  
 Jones (s)  
  
 Cox (s)  
  
 Rodriguez (m)  
  
 Parrish (m)  
  
 Anderson (c)  
  
 Thomas (c)  
  
 Baldwin (fp)  
  
 Nelson (fp)  
  
 Stark (kd)  
  
 Jones (kd)  
  
 Yates (v)  
  
 Monalisa Norrman (v)  
  
 Fernandez (mp)  
  
 Douglas (mp) 
  
 Bilaga 6 SOU 2006:81  
  
 368  
  
 Skogsutredningens rådgivande grupp  
  
 Vasquez, WWF  
  
 Jackson, Naturskyddsföreningen  
  
 Drake, Finansdepartementet  
  
 Middleton, Näringsdepartementet (t.o.m. augusti 2005)  
  
 Armas Jäppinen, Näringsdepartementet (fr.o.m. september 2005)  
  
 Mcdonald, skogsägare  
  
 Schultz, SLU  
  
 Henderson, Skogsstyrelsen (fr.o.m. april 2006)  
  
 Werner, Södra  
  
 Gamble, Miljödepartementet  
  
 Day, Skogsindustrierna 
  
 Bilaga 7  
  
 369  
  
 Utredningens kontakter  
  
 Under utredningsarbetet har Skogsutredningen 2004, utöver  
  
 interna kontakter i Regeringskansliet, sammanträffat med representanter  
  
 för bl.a. nedanstående myndigheter, företag och organisationer  
  
 i Sverige. Utöver dessa möten har en mängd telefon- och  
  
 mailkontakter tagits med intresseorganisationer, företag, myndigheter  
  
 och privatpersoner som på olika sätt berörs av eller har synpunkter  
  
 på utredningen. Utredaren har dessutom, i sin roll som  
  
 landshövding för ett skogslän, haft en mängd kontakter med  
  
 skoglig anknytning.  
  
 Offentliga utredningar  
  
 Ansvarskommittén (Fi2003:02)  
  
 Klimat- och sårbarhetsutredningen (M2005:03)  
  
 Landsbygdskommittén (Jo2004:05)  
  
 Utredningen om älgförvaltningen (Jo2005:06)  
  
 Kommissionen mot oljeberoende  
  
 Myndigheter och andra offentliga aktörer  
  
 Skogsstyrelsen  
  
 Skogsvårdsstyrelserna (dåvarande)  
  
 Naturvårdsverket  
  
 Riksantikvarieämbetet  
  
 SIDA  
  
 Statskontoret  
  
 Statens fastighetsverk  
  
 Statens energimyndighet  
  
 Statistiska centralbyrån 
  
 Bilaga 7 SOU 2006:81  
  
 370  
  
 Riksrevisionen  
  
 Ekonomistyrningsverket  
  
 Jordbruksverket  
  
 Länsstyrelser  
  
 Miljömålsrådet  
  
 Uppsala kommun  
  
 Universitet och högskolor, forskningsinstitut m.m.  
  
 Sveriges lantbruksuniverstitet (SLU)  
  
 Växjö universitet  
  
 Mitthögskolan  
  
 Uppsala universitet  
  
 Umeå universitet  
  
 SISTER  
  
 Score  
  
 Skogforsk  
  
 ArtDatabanken  
  
 Centrum för biologisk mångfald  
  
 Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien (KSLA)  
  
 Formas  
  
 Intresseorganisationer, fackliga organisationer  
  
 Frisam  
  
 Friluftsrådet  
  
 Friluftsfrämjandet  
  
 Jägareförbundet  
  
 Svenska naturskyddsföreningen (SNF)  
  
 Fältbiologerna  
  
 Nätverket Skydda skogen  
  
 Centrala samrådsgruppen Skogsbruk-Rennäring  
  
 LRF Skogsägarna  
  
 Inlandsrådet  
  
 Utboskogsägare i Göteborg  
  
 Miljöförbundet Jordens Vänner  
  
 Skogsindustrierna  
  
 WWF Sverige  
  
 Greenpeace 
  
 SOU 2006:81 Bilaga 7  
  
 371  
  
 Folkrörelserådet  
  
 Spillkråkorna – nätverk för kvinnliga skogsägare  
  
 Föreningen Skogen  
  
 Sveriges jordägareförbund  
  
 Bio Fuel Region  
  
 Svebio  
  
 Skogsakademikerna  
  
 ST  
  
 Jägmästarnas förening  
  
 Sveriges Häradsallmänningar  
  
 Företag, konsulter etc.  
  
 Sveaskog  
  
 Holmen  
  
 SCA  
  
 Bergvik  
  
 Södra  
  
 Mellanskog  
  
 Jaako Pöyry Consulting  
  
 McKinsey  Company  
  
 Kairos Future  
  
 SweTree Genomics  
  
 Kjellinkonsult 
  
 Statens offentliga utredningar 2006 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1. Skola  Samhälle. U. 
  
 2. Omprövning av medborgarskap. Ju. 
  
 3. Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning  
  
 i hela landet. N. 
  
 4. Svenska partnerskap – en översikt. 
  
 Rapport 1 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. N. 
  
 5. Organisering av regional utvecklingspolitik  
  
 – balansera utveckling och 
  
 förvaltning. 
  
 Rapport 2 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. N. 
  
 6. Skyddsgrundsdirektivet och svensk 
  
 rätt. En anpassning av svensk 
  
 lagstiftning till EG-direktiv 2004/83/ 
  
 EG angående flyktingar och andra 
  
 skyddsbehövande.UD. 
  
 7. Studieavgifter i högskolan. U. 
  
 8. Mångfald och räckvidd. U. 
  
 9. Kontroll av varor vid inre gräns. Fi. 
  
 10. Ett förnyat programkontor. U. 
  
 11. Spel i en föränderlig värld. Fi. 
  
 12. Rattfylleri och sjöfylleri. Ju. 
  
 13. Djurskydd vid hästavel. Jo. 
  
 14. Samernas sedvanemarker. Jo. 
  
 15. Detaljhandel med nikotinläkemedel. S. 
  
 16. Ny reglering om brandfarliga och  
  
 explosiva varor. Fö. 
  
 17. Ny häkteslag. Ju. 
  
 18. Kustbevakningens personuppgiftsbehandling.  
  
 Integritet – Effektivitet. Fö. 
  
 19. Att återta mitt språk. Åtgärder för att 
  
 stärka det samiska språket. Ju. 
  
 20. Tonnageskatt. Fi. 
  
 21. Mediernas Vi och Dom. Mediernas 
  
 betydelse för den strukturella 
  
 diskrimineringen. Ju. 
  
 22. En sammanhållen diskrimineringslagstiftning.  
  
 Del 1+2, särtryck av 
  
 sammanfattningen, lättläst sammanfattning  
  
 och daisy. Ju 
  
 23. Nya skatteregler för idrotten. Fi. 
  
 24. Avgift för matservice inom äldre- och 
  
 handikappomsorgen. S.  
  
 25. Arbetslivsresurs. Ett statligt ägt  
  
 bolag efter sammanslagning av Samhall 
  
 Resurs AB (publ) och Arbetslivstjänster. 
  
 N. 
  
 26. Sverige som värdland för internationella  
  
 organisationer. UD. 
  
 27. Stöd till hälsobefrämjande tandvård. S. 
  
 28. Nya upphandlingsregler 2. Fi. 
  
 29. Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Kunskaps- och forskningsöversikt. S. 
  
 30. Är rättvisan rättvis? Tio perspektiv på 
  
 diskriminering av etniska och religiösa 
  
 minoriteter inom rättssystemet. Ju. 
  
 31. Anställ unga! U. 
  
 32. God sed vid lönebildning – Utvärdering  
  
 av Medlingsinstitutet. N. 
  
 33. Andra vägar att finansiera nya vägar. N. 
  
 34. Den professionella orkestermusiken 
  
 i Sverige. U. 
  
 35. Värdepapper och kontrolluppgifter. Fi. 
  
 36. För studenterna ...  
  
 – om studentkårer, nationer och 
  
 särskilda studentföreningar. U. 
  
 37. Om välfärdens gränser och det villkorade  
  
 medborgarskapet. Ju. 
  
 38. Vuxnas lärande. En ny myndighet. U. 
  
 39. Ett utvidgat miljöansvar. M. 
  
 40. Utbildningens dilemma. Demokratiska 
  
 ideal och andrafierande praxis. Ju. 
  
 41. Internationella sanktioner. UD. 
  
 42. Plats på scen. U. 
  
 43. Översyn av atomansvaret. M. 
  
 44. Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan, 
  
 utbildning, avtal m.m. N. 
  
 45. Tänka framåt, men göra nu. Så stärker 
  
 vi barnkulturen. + Bilaga/rapport: 
  
 Det ser lite olika ut ... En kartläggning  
  
 av den offentligt finansierade 
  
 kulturen för barn. U. 
  
 46. Jakten på makten. Ju. 
  
 47. Ökade möjligheter till trafiknykterhetskontroller  
  
 vid gränserna. Ju. 
  
 48. Bidragsbrott. Fi. 
  
 49. Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom  
  
 – trauma, kultur, asylprocess. 
  
 UD. 
  
 50. En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 + Författningsbilaga. Fi. 
  
 51. Tillgänglighet, mobil TV samt vissa 
  
 andra radio- och TV-rättsliga frågor. 
  
 + Daisy. U. 
  
 52. Diskrimineringens retorik. En studie av 
  
 svenska valrörelser 1988–2002. Ju. 
  
 53. Partierna nominerar. 
  
 Exkluderingens mekanismer – etnicitet 
  
 och representation. Ju. 
  
 54. Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Översyn av teckenspråkets ställning. S. 
  
 55. Ny associationsrätt för försäkringsföretag.  
  
 + Författningsförslag. Fi. 
  
 56. Ansvarsfull servering – fri från 
  
 diskriminering. S. 
  
 57. En bättre tillsyn av missbrukarvården. S. 
  
 58. Sanktionsavgift i stället för straff 
  
 – områdena livsmedel, foder och djurskydd.  
  
 Jo. 
  
 59. Arbetslivets (o)synliga murar. Ju. 
  
 60. På tröskeln till lönearbete. Diskriminering,  
  
 exkludering och underordning 
  
 av personer med utländsk bakgrund. Ju. 
  
 61. Asylförfarandet – genomförandet av 
  
 asylprocedurdirektivet i svensk rätt. UD 
  
 62. Testa och öva i norra Sverige. Center i 
  
 Arvidsjaur. N. 
  
 63. Forensiska institutet. Ny myndighet för 
  
 kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri.  
  
 Ju. 
  
 64. Internationella kasinon i Sverige. En utvärdering.  
  
 Fi. 
  
 65. Att ta ansvar för sina insatser. 
  
 Socialtjänstens stöd till våldsutsatta 
  
 kvinnor. S. 
  
 66. Hästtävlingar – på lika villkor. Jo. 
  
 67. Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till 
  
 finansiering av service till sjöfolk. N. 
  
 68. Klenoder i tiden. En utredning om 
  
 samlingar kring scen och musik. U. 
  
 69. Uppföljning av kostnadsutjämningen 
  
 för kommunernas LSS-verksamhet. Fi. 
  
 70. Oinskränkt produktskydd för patent på 
  
 genteknikområdet. Ju. 
  
 71. Stöd till hälsobefrämjande tandvård 
  
 del 2. S. 
  
 72. Öppna möjligheter med alkolås. N. 
  
 73. Den segregerande integrationen. 
  
 Om social sammanhållning och dess 
  
 hinder. Ju. 
  
 74. En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 Supplement. Fi. 
  
 75. Jämställdhet i förskolan – om betydelsen 
  
 av jämställdhet och genus i förskolans 
  
 pedagogiska arbete. U. 
  
 76. Otillbörliga affärsmetoder. Jo. 
  
 77. Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. 
  
 Analyser och förslag till åtgärder. U. 
  
 78. Hälsa, vård och strukturell dis kriminering.  
  
 Ju. 
  
 79. Integrationens svarta bok. Agenda för  
  
 jämlikhet och social sammanhållning. Ju. 
  
 80. Patent och innovationer för tillväxt och 
  
 välfärtd. N. 
  
 81. Mervärdesskog. 
  
 Del 1. Förslag och ställningstaganden. 
  
 Del 2. Utredningens underlag A. 
  
 Del 3. Utredningens underlag B, bilagor. 
  
 N. 
  
 Statens offentliga utredningar 2006 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Justitiedepartementet 
  
 Omprövning av medborgarskap. [2] 
  
 Rattfylleri och sjöfylleri. [12] 
  
 Ny häkteslag. [17] 
  
 Att återta mitt språk. Åtgärder för att 
  
 stärka det samiska språket. [19] 
  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas  
  
 betydelse för den strukturella diskrimineringen.  
  
 [21] 
  
 En sammanhållen diskrimineringslagstiftning.  
  
 Del 1+2, särtryck av sammanfattningen,  
  
 lättläst sammanfattning och daisy. [22] 
  
 Är rättvisan rättvis? 
  
 Tio perspektiv på diskriminering av 
  
 etniska och religiösa minoriteter inom 
  
 rättssystemet. [30] 
  
 Om välfärdens gränser och det villkorade 
  
 medborgarskapet. [37] 
  
 Utbildningens dilemma 
  
 Demokratiska ideal och andrafierande  
  
 praxis. [40] 
  
 Jakten på makten. [46] 
  
 Ökade möjligheter till trafiknykterhetskontroller  
  
 vid gränserna. [47] 
  
 Diskrimineringens retorik. En studie av 
  
 svenska valrörelser 1988–2002. [52] 
  
 Partierna nominerar. 
  
 Exkluderingens mekanismer – etnicitet 
  
 och representation. [53] 
  
 Arbetslivets (o)synliga murar. [59] 
  
 På tröskeln till lönearbete. Diskriminering, 
  
 exkludering och underordning av  
  
 personer med utländsk bakgrund. [60] 
  
 Forensiska institutet. Ny myndighet för 
  
 kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri.  
  
 [63] 
  
 Oinskränkt produktskydd för patent på 
  
 genteknikområdet. [70]. 
  
 Den segregerande integrationen. 
  
 Om social sammanhållning och dess 
  
 hinder. [73] 
  
 Hälsa, vård och strukturell diskriminering.  
  
 [78] 
  
 Integrationens svarta bok. Agenda för  
  
 jämlikhet och social sammanhållning. [79] 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Skyddsgrundsdirektivet och svensk rätt. 
  
 En anpassning av svensk lagstiftning till 
  
 EG-direktiv 2004/83/EG angående  
  
 flyktingar och andra skyddsbehövande. [6] 
  
 Sverige som värdland för internationella 
  
 organisationer. [26] 
  
 Internationella sanktioner. [41] 
  
 Asylsökande barn med uppgivenhetssymtom 
  
 – trauma, kultur, asylprocess. [49] 
  
 Asylförfarandet – genomförandet av asylprocedurdirektivet  
  
 i svensk rätt. [61] 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Ny reglering om brandfarliga och explosiva 
  
 varor. [16] 
  
 Kustbevakningens personuppgiftsbehandling.  
  
 Integritet – Effektivitet. [18] 
  
 Socialdepartementet 
  
 Detaljhandel med nikotinläkemedel. [15] 
  
 Avgift för matservice inom äldre- och 
  
 handikappomsorgen. [24] 
  
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård. [27] 
  
 Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Kunskaps- och forskningsöversikt. [29] 
  
 Teckenspråk och teckenspråkiga. 
  
 Översyn av teckenspråkets ställning. [54] 
  
 Ansvarsfull servering – fri från diskriminering.  
  
 [56] 
  
 En bättre tillsyn av missbrukarvården. [57] 
  
 Att ta ansvar för sina insatser. Socialtjänstens  
  
 stöd till våldsutsatta kvinnor. [65] 
  
 Stöd till hälsobefrämjande tandvård 
  
 del 2. [71] 
  
 Finansdepartementet 
  
 Kontroll av varor vid inre gräns. [9] 
  
 Spel i en föränderlig värld. [11] 
  
 Tonnageskatt. [20] 
  
 Nya skatteregler för idrotten. [23] 
  
 Nya upphandlingsregler 2. [28] 
  
 Värdepapper och kontrolluppgifter. [35] 
  
 Bidragsbrott. [48] 
  
 En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 +Författningsbilaga. [50] 
  
 Ny associationsrätt för försäkringsföretag.  
  
 + Författningsförslag. [55] 
  
 Internationella kasinon i Sveige. En utvärdering.  
  
 [64] 
  
 Uppföljning av kostnadsutjämningen för 
  
 kommunernas LSS-verksamhet. [69] 
  
 En ny lag om värdepappersmarknaden. 
  
 Supplement. [74] 
  
 Utbildnings- och kulturdepartementet 
  
 Skola  Samhälle. [1] 
  
 Studieavgifter i högskolan. [7] 
  
 Mångfald och räckvidd. [8] 
  
 Ett förnyat programkontor. [10] 
  
 Anställ unga! [31] 
  
 Den professionella orkestermusiken 
  
 i Sverige. [34] 
  
 För studenterna...  
  
 – om studentkårer, nationer och 
  
 särskilda studentföreningar. [36] 
  
 Vuxnas lärande. En ny myndighet. [38] 
  
 Plats på scen. [42] 
  
 Tänka framåt, men göra nu. Så stärker vi 
  
 barnkulturen. + Bilaga/rapport:  
  
 Det ser lite olika ut... En kartläggning 
  
 av den offentligt finansierade kulturen 
  
 för barn. [45] 
  
 Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra 
  
 radio- och TV-rättsliga frågor.  
  
 + Daisy. [51] 
  
 Klenoder i tiden. En utredning om samlingar 
  
 kring scen och musik. [68] 
  
 Jämställdhet i förskolan – om betydelsen 
  
 av jämställdhet och genus i förskolans 
  
 pedagogiska arbete. [75] 
  
 Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. 
  
 Analyser och förslag till åtgärder. [77] 
  
 Jordbruksdepartementet 
  
 Djurskydd vid hästavel. [13] 
  
 Samernas sedvanemarker. [14] 
  
 Sanktionsavgift i stället för straff  
  
 – områdena livsmedel, foder och 
  
 djurskydd. [58] 
  
 Hästtävlingar – på lika villkor. [66] 
  
 Otillbörliga affärsmetoder. [76] 
  
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
  
 Ett utvidgat miljöansvar. [39] 
  
 Översyn av atomansvaret. [43] 
  
 Näringsdepartementet 
  
 Stärkt konkurrenskraft och sysselsättning 
  
 i hela landet. [3] 
  
 Svenska partnerskap – en översikt. 
  
 Rapport 1 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. [4] 
  
 Organisering av regional utvecklingspolitik  
  
 – balansera utveckling och förvaltning. 
  
 Rapport 2 till Organisationsutredningen  
  
 för regional tillväxt. [5] 
  
 Arbetslivsresurs.  
  
 Ett statligt ägt bolag efter sammanslagning  
  
 av Samhall Resurs AB (publ) och 
  
 Arbetslivstjänster. [25] 
  
 God sed vid lönebildning – Utvärdering av 
  
 Medlingsinstitutet. [32] 
  
 Andra vägar att finansiera nya vägar. [33] 
  
 Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan,  
  
 utbildning, avtal m.m. [44] 
  
 Testa och öva i norra Sverige. Center i 
  
 Arvidsjaur. [62] 
  
 Fritid till sjöss och i hamn. Förslag till 
  
 finansiering av service till sjöfolk. [67] 
  
 Öppna möjligheter med alkolås. [72] 
  
 Patent och innovationer för tillväxt och 
  
 välfärd. [80] 
  
 Mervärdesskog. 
  
 Del 1. Förslag och ställningstaganden. 
  
 Del 2. Utredningens underlag A. 
  
 Del 3. Utredningens underlag B, bilagor.  
  
 [81]