Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Ny lagstiftning och myndighetsorganisation inom 
  
 Dir 
  
 området för elektronisk kommunikation 
  
 2001:32 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 19 april 2001. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall se över de politiska målen inom området för elektronisk kommunikation. Arbetet skall bedrivas mot bak- grund av såväl den tekniska och marknadsmässiga utveckling som skett inom området som de rättsakter som kommer att antas inom Europeiska unionen. Utredaren skall analysera lagstiftningen inom området och föreslå sådan ny lagstiftning som behövs, med inrikt- ning på en horisontell och samordnad reglering av elektronisk kommunikationsinfrastruktur och elektroniska kommunikations- tjänster. Uppdraget omfattar inte förslag till grundlagsändringar. 
 Utredaren skall också överväga och ge förslag på den myndighetsstruktur som är lämplig med anledning av de förslag till lagstiftning som utredaren lägger fram, erfarenheterna av nuva- rande organisation och den tekniska utveckling som har skett och kan förutses i framtiden samt föreslå den författningsreglering som behövs för ändamålet. 
 Uppdraget omfattar följande frågor: 
 Utredaren skall genomföra en fullständig översyn av telelagen (1993:597) och lagen (1993:599) om radiokommunikation samt de nu gällande politiska målen för dessa. Utgångspunkten är i huvud- sak de  
 EG-direktiv 
  och det  
 EG-beslut 
  som kommer att antas inom detta område, som en följd av 1999 års kommunikationsöversyn. I den mån radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844) påverkas av dessa skall även denna bli föremål för översyn i detta avseende. 
 699 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:60 
  
 Utredaren skall lämna förslag till hur  
 EG-rättsakterna 
  skall genomföras i svensk lagstiftning. 
 Utredaren skall utöver nämnda lagar kartlägga och analysera övrig lagstiftning inom området för elektronisk kommunikation och överväga om det finns behov av en samordning samt föreslå erfor- derliga förändringar med inriktning på en samlad lagstiftning. 
 Utredaren skall beskriva nuvarande myndighetsstruktur på områ- det och de samarbetsformer som finns mellan myndigheterna samt föreslå de förändringar i organisationen som är påkallade. 
 Utredaren skall lämna de författningsförslag som anses nödvän- diga för att möjliggöra statlig tillsyn av de principer för administ- ration av nationella toppdomäner för adressering på Internet som utarbetats av den mellanstatliga rådgivande kommittén (GAC). 
 Uppdraget skall redovisas senast den 1 april 2002. 
 Bakgrund 
 De elektroniska kommunikationernas betydelse i samhället 
 Väl fungerande elektroniska kommunikationer är en fundamental förutsättning för det moderna samhället. I och med att informa- tionsutbytet och internationaliseringen har ökat och i takt med informationsteknikens utbredning inom flera samhällssektorer, har elektronisk kommunikation blivit allt viktigare för ekonomins till- växt, näringslivets utveckling och viktiga samhällsfunktioner. Sverige är i dag ett av världens ledande länder när det gäller använd- ningen av informationsteknik och telekommunikationer. Det är angeläget att vi kan behålla och vidareutveckla denna framskjutna position. En förutsättning för detta är ett regelverk och en ända- målsenlig myndighetsstruktur som kan ta tillvara den utvecklings- kraft som finns inom sektorn för elektroniska kommunikationer. 
 Det finns ett behov av att se över lagstiftningen, de politiska målen och myndighetsstrukturen med anledning av den tekniska och marknadsmässiga utvecklingen samt nya  
 EG-direktiv 
  och EG- beslut som kommer att antas under det närmaste året. 
 700 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 1 
  
 Nu gällande politiska mål 
 Elektronisk kommunikation behandlas för närvarande i första hand inom politikområdena telepolitik,  
 IT-politik 
  och mediepolitik. 
 Nuvarande telepolitiska mål har sin grund i 1988 års telepolitiska beslut (prop. 1987/88:118, bet. 1987/88:TU28, rskr. 1987/88:402) och reviderades senast 1996 (prop. 1996/97:61, bet. 1996/97:TU5, rskr. 1996/97:201). Det övergripande målet är att enskilda och myndigheter skall ha tillgång till effektiva telekommunikationer till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad. 
 Nyligen har ett  
 IT-politiskt 
  mål fastställts av riksdagen (prop. 1999/2000:86, bet. 1999/2000:TU9, rskr. 1999/2000:256). Målet är att Sverige som första land skall vara ett informationssam- hälle för alla. 
 Målet för mediepolitiken fastställdes av riksdagen i slutet av år 2000 (prop. 2000/01:1, bet. 2000/01:KrU:1, rskr. 2000/01:59). Målet är att stödja yttrandefrihet, mångfald, massmediernas obero- ende och tillgänglighet samt att motverka skadliga inslag i massme- dierna. 
 Nuvarande lagstiftning på området för elektronisk kommunikation 
 Telelagen och lagen om radiokommunikation 
 Telelagen och lagen om radiokommunikation trädde i kraft den 1 juli 1993. Telelagen innehåller bestämmelser om televerksamhet. Lagen anger förutsättningar för bl.a. tillståndsplikt, tillståndspröv- ning, tillståndsvillkor, taxor, samtrafik, nummerplanering och till- syn. Lagen om radiokommunikation syftar till att främja ett effek- tivt nyttjande av möjligheterna till radiokommunikationer och andra användningar av radiovågor. Lagen innehåller huvudsakligen regler om rätten att använda radiosändare. En översyn av telelagen genomfördes 1996. Lagen om radiokommunikation har inte varit föremål för någon översyn. 
 Radio- och  
 TV-lagen 
  
 Radio- och  
 TV-lagen 
  innehåller föreskrifter om sändningar av ljud- radio- och  
 TV-program 
  som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. När det gäller distributionen av vissa sådana sändningar ger lagen regeringen rätt att ange villkor i fråga om bl.a. sändningarnas geografiska räckvidd och att till- 
 701 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:60 
  
 ståndshavare skall samarbeta i tekniska frågor. I lagen finns även föreskrifter om vidaresändningar i kabelnät av vissa  
 TV-program. 
  
 Marknadsmässig och teknisk utveckling 
 Marknaden för elektroniska kommunikationstjänster är mycket dynamisk. Konkurrensen mellan aktörerna och den tekniska ut- vecklingen driver fram nya och bättre tjänster och varor. Fler aktö- rer på marknaden sätter också en press på priserna och tvingar fram nytänkande. 
 Den traditionella telefonin har vidareutvecklats och sättet att kommunicera sker genom allt mer avancerade former av informa- tionsteknik. Drivkrafterna i denna utveckling är särskilt använd- ningen av Internet samt konvergensen. Med konvergens avses huvudsakligen att den tekniska utvecklingen, framför allt den digi- tala tekniken, minskar skillnaderna mellan området för privat kommunikation och massmedieområdet. Text, ljud, bild och data kan hanteras samtidigt och förmedlas genom flera former av distri- butionssystem. Detta leder till ett närmande mellan olika nät (t.ex. nät för telefoni, data och television), tjänster (kommunikations- tjänster och innehållstjänster) och apparater (t.ex. telefoner och  
 TV-mottagare). 
  Det är i denna miljö som nya användningsområden och tillämpningar av informationsteknik växer fram i snabb takt. 
 Lagstiftningen och de politiska målen inom området för elektro- nisk kommunikation måste nu ses över i ljuset av denna utveckling för att inte riskera att bli föråldrade. 
  
 EG-direktiven 
  m.m. 
 Telekommunikation ansågs länge vara en statlig uppgift. I de flesta medlemsstater inom Europeiska unionen var tillhandahållandet av infrastruktur och teletjänster förbehållet en statlig myndighet eller ett statligt ägt bolag. Under  
 1990-talet 
  antogs emellertid en rad direktiv och beslut som successivt liberaliserade och harmoniserade telemarknaden inom Europeiska gemenskapen. Det samlade regel- verket på området består i dag av ett tjugotal direktiv och beslut. Dessa rättsakter är i huvudsak genomförda i telelagen och före- skrifter meddelade med stöd av lagen. 
 702 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 1 
  
 EG-kommissionen 
  inledde hösten 1999 en översyn av regelver- ket och antog den 12 juli 2000 ett förslag till nytt regelverk för elektroniska kommunikationer bestående av följande direktiv: För- slag till Europaparlamentets och rådets direktiv om 
 ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, KOM (2000) 393 slutlig (ramdirektivet), 
 auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommuni- kationstjänster, KOM (2000) 386 slutlig (auktorisationsdirek- tivet), 
 tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning, KOM (2000) 384 slutlig (tillträdes- direktivet), 
 samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, KOM (2000) 392 slutlig  
 (USO-direktivet), 
  
 behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom sek- torn för elektronisk kommunikation, KOM (2000) 385 slutlig (komdataskyddsdirektivet). 
 Den 12 juli 2000 antog kommissionen också ett förslag till Europa- parlamentets och rådets beslut om ett regelverk för radiospekt- rumpolitiken inom Europeiska unionen (KOM (2000) 407 slutlig). 
 Regelverket antas enligt det s.k. medbestämmandeförfarandet (artikel 251 i Romfördraget). Behandlingen av rättsakterna, som enligt kommissionens förslag föreslås träda i kraft den 1 januari 2002, pågår för närvarande i Europaparlamentet och rådet. 
 Kommissionen avser dessutom att ersätta det nu gällande direk- tivet om konkurrens på marknaderna för teletjänster (90/388/EG, senast ändrat genom direktiv 1999/64/EG), med ett nytt direktiv om konkurrens på marknaderna för elektroniska kommunika- tionstjänster. 
 Rättsakterna inrättar ett harmoniserat regelverk för alla former av elektroniska kommunikationsnät, inklusive Internet  
 (IP-base- 
  rade globala datanät), rundradionät och  
 kabel-TV-nät, 
  samt av elektroniska kommunikationstjänster. I det senare begreppet ingår dock inte tillhandahållande av innehåll eller utövande av redaktio- nellt ansvar över innehåll som överförs med hjälp av elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster. Regelverket påverkar inte nationella åtgärder som motiveras av all- mänintresse, särskilt vad avser innehållsreglering och mediepolitik, 
 703 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:60 
  
 under förutsättning att sådana åtgärder är i enlighet med  
 EG-rät- 
  ten. 
 Mediepolitiska mål och innehållsreglering i allmänhet kan således utformas av medlemsstaterna. När respektive medlemsstat skall uppnå de mediepolitiska målen får det dock inte uppstå konflikter med EG:s regelverk när det gäller infrastrukturen för elektronisk kommunikation. 
 Vissa utredningar av intresse 
 Konvergensutredningen 
 I konvergensutredningens betänkande Konvergens och förändring (SOU 1999:55) konstateras att konvergensutvecklingen med sam- mansmältning av olika medieformer och framväxten av helt nya tjänster medför olika gränsdragnings- och tolkningsproblem vid tillämpningen av gällande rätt. Dessa problem kan, enligt utred- ningen, framför allt hänföras till de begrepp, definitioner och av- gränsningar som präglar utformningen av yttrandefrihetsgrundla- gen (YGL), radio- och  
 TV-lagen 
  samt telelagen. Detta kan i sin tur medföra oönskade konsekvenser för såväl utvecklingen av nya tjänster, produkter och infrastrukturella lösningar som möjligheten att uppfylla tele- och mediepolitiska målsättningar. Utredningen anser därför att det finns ett behov av samordning av den aktuella lagstiftningen, vilket framför allt avser relationen mellan å ena sidan telelagen och å andra sidan YGL och radio- och  
 TV-lagen. 
  Hänsyn måste enligt utredningen tas till de begränsningar i möjligheten att lagstifta som i olika avseenden följer av överordnade regler och internationella förpliktelser. Det handlar främst om de begräns- ningar som följer av YGL och om Sveriges förpliktelser enligt Hudson rätten samt, i fråga om användningen av radiofrekvenser, den inter- nationella telekonventionen och radioreglementet. 
 Mediegrundlagsutredningen 
 Mediegrundlagsutredningen överlämnade den 29 mars 2001 betän- kandet Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet (SOU 2001:28). I betänkandet analyserar utredningen behovet av och förutsättning- arna för en mer teknikneutral grundlagsreglering av yttrandefrihe- ten. Utredningen föreslår att den nuvarande s.k. databasregeln i 1 kap. 9 § YGL utvidgas så att den omfattar också andra än massme- dieföretag. För dessa andra införs en möjlighet att genom utgiv- 
 704 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 1 
  
 ningsbevis få ett frivilligt grundlagsskydd. Databasregeln föreslås omfatta även direktsändning på begäran. Nuvarande undantagsre- gel från etableringsfriheten i 3 kap. 1 § YGL utvidgas så att det inte finns hinder för regler som innebär dels en skyldighet för nätinne- havare att upplåta utrymme i nätet för andra överföringar än sådana som omfattas av grundlagen i den utsträckning det behövs med hänsyn till intresset av konkurrens för sådana tjänster i nätet, dels en skyldighet för nätinnehavare att tillförsäkra mottagarkretsen inflytande över programvalet. 
 Utredningen om översyn av radio- och  
 TV-lagen 
  m.m. 
 Utredningen om översyn av radio- och  
 TV-lagen 
  m.m. har i upp- drag att analysera och överväga behovet av ändringar i framför allt radio- och  
 TV-lagen 
  och lagen (1989:41) om  
 TV-avgift. 
  Utred- ningsuppdraget omfattar frågor om bl.a. jurisdiktion, tillämplighet av tillståndsvillkor på vissa sändningar samt skydd av barn mot olämpligt programinnehåll. Den del av uppdraget som gäller skydd av barn mot olämpligt programinnehåll skall redovisas före ut- gången av oktober 2001 medan uppdraget i övrigt skall vara slutfört före utgången av maj 2002. 
 Uppdraget 
 En särskild utredare skall utreda behovet av lagstiftning inom om- rådet för elektronisk kommunikation. Detta begrepp används ofta - bl.a. i kommissionens meddelande som föregick de ovan redovisade förslagen till  
 EG-direktiv 
  (KOM (1999) 539) - som en samlande benämning på den verksamhet som bedrivs inom det nya område som växer fram mot bakgrund bl.a. av konvergensutvecklingen och Internet. Utredaren skall beskriva detta område och den tekniska och ekonomiska utveckling som skett under de senaste åren. 
 Gränsdragningen mellan å ena sidan sektorsspecifik lagstiftning inom berörda områden och å andra sidan de generella konkurrens- reglerna skall belysas. 
 Utredaren skall vid uppdragets genomförande särskilt uppmärk- samma och beakta att det föreslagna  
 EG-rättsliga 
  regelverket är tillämpligt även på  
 IP-baserad 
  elektronisk kommunikation. 
 705 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:60 
  
 Översyn av vissa politiska mål 
 Utredaren skall analysera de telepolitiska målen och de syften som ligger till grund för lagen om radiokommunikation. Utredaren skall även bedöma om dessa mål och syften är ändamålsenliga mot bak- grund av den marknadsmässiga och tekniska utvecklingen och den lagstiftning som utredaren föreslår samt föreslå de ändringar som behövs. I detta ingår även att analysera hur de mediepolitiska målen kan uppnås med beaktande av det nya  
 EG-rättsliga 
  regelverket. Någon översyn av de mediepolitiska målen skall däremot inte göras. 
 Utgångspunkten skall vara att en samordning skall ske mellan de telepolitiska målen och det  
 IT-politiska 
  målet. Utredaren skall också ange hur dessa politiska mål kan uppnås och särskilt beskriva statens roll i förhållande till marknaden i detta sammanhang. 
 Ny lagstiftning inom området för elektronisk kommunikation 
 Utredaren skall utifrån en redovisning och utvärdering av de erfa- renheter som vunnits av tillämpningen genomföra en fullständig översyn av telelagen och lagen om radiokommunikation. En ut- gångspunkt är de förändringar som utredaren föreslår av de poli- tiska målen inom området för elektronisk kommunikation. En annan viktig utgångspunkt i detta arbete är de nya  
 EG-direktiv 
  och  
 EG-beslut 
  som kommer att antas. 
 Utredaren skall därvid följa behandlingen i rådet och Europa- parlamentet av kommissionens förslag på området. 
 Ett  
 EG-direktiv 
  är bindande endast i fråga om det resultat som skall uppnås. Medlemsstaterna får själva välja form och metod för detta. Utredaren skall med beaktande av svensk lagstiftningstradi- tion föreslå den lagstiftning som är nödvändig för att genomföra de nya direktiven och beslutet om radiospektrumpolitiken. I den mån radio- och  
 TV-lagen 
  påverkas av de nya  
 EG-direktivens 
  regler om infrastruktur för elektronisk kommunikation skall även denna bli föremål för översyn i detta avseende. 
 706 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 1 
  
 Samordning av lagstiftning inom området för elektronisk kommuni- kation 
 Utredaren skall utöver en översyn av telelagen och lagen om radio- kommunikation också kartlägga övrig lagstiftning som avser elek- tronisk kommunikation, bl.a. radio- och  
 TV-lagen, 
  lagen (2000:832) om kvalificerade elektroniska signaturer, lagen (2000:121) om radio- och teleterminalutrustning samt lagstiftning som genomför Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (EGT L 178, 17.7 2000, s. 1, Celex 32001L0031). Departementsprome- morian  
 E-handelsdirektivet 
  (Ds 2001:13) innehåller förslag till sådan lagstiftning. Promemorian remissbehandlas för närvarande. 
 Utredaren skall överväga om nuvarande författningsstruktur på området är ändamålsenlig och i vilken utsträckning en systematisk samordning bör ske. I sitt arbete skall utredaren bl.a. vägledas av de slutsatser om behovet av samordning av lagstiftningen till följd av konvergensutvecklingen som redovisas i Konvergensutredningens betänkande. Detta innebär att utredningsarbetet skall inriktas mot en horisontell och samordnad reglering av elektronisk kommuni- kationsinfrastruktur och elektroniska kommunikationstjänster. En sådan inriktning ligger också väl i linje med de föreslagna EG- direktiven. Utredaren skall föreslå de förändringar av författnings- strukturen på området som övervägandena föranleder med inrikt- ning på en samlad lagstiftning inom området. Syftet är att skapa en modern, teknikneutral och framtidsanpassad lagstiftning. 
 Myndighetsfrågor 
 Flera myndigheter har uppgifter inom området för elektronisk kommunikation, främst Post- och telestyrelsen och Radio- och  
 TV-verket, 
  men även bl.a. Konsumentverket, Konkurrensverket, Riksarkivet och  
 IT-kommissionen 
  (K 1998:04). Utredaren skall beskriva den nuvarande myndighetsstrukturen och samarbetsfor- merna mellan myndigheterna. Därvid skall även erfarenheterna av den nuvarande organisationen redovisas och utvärderas. Utredaren skall överväga om nuvarande organisation är lämplig mot bakgrund av dessa erfarenheter, den tekniska utvecklingen, de överväganden som gjorts om statens uppgifter och den lagstiftning som utredaren 
 707 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2002:60 
  
 föreslår. Utredaren skall föreslå de förändringar i myndighets- strukturen och samarbetsformerna som är nödvändiga med anled- ning av dessa överväganden samt sådana förslag till författnings- ändringar som skulle bli nödvändiga för att åstadkomma en föränd- rad myndighetsstruktur. 
 Förslagens ekonomiska konsekvenser skall analyseras och redo- visas. 
 Administrationen av toppdomänen  
 punkt-se 
  
 En närliggande fråga är administrationen av domännamn under den nationella toppdomänen  
 punkt-se. 
  Vissa aspekter av Internet täcks in av de föreslagna  
 EG-direktiven. 
  De berör dock inte frågan om administration av domännamnssystemet. På internationell nivå har den mellanstatliga rådgivande kommittén (GAC) till Internet Corporation on Assigned Names and Numbers (ICANN) den 23 februari 2001 utarbetat principer för delegering och administra- tion av nationella toppdomäner. I Domännamnsutredningens betänkande (SOU 2000:30) finns en beskrivning av domännamns- systemet. 
 Domännamnsutredningen har föreslagit att Sverige inför en avtalsmodell motsvarande den som GAC har föreslagit för delege- ring av ansvaret för de nationella toppdomänerna. Sedan Domän- namnsutredningens betänkande lämnades har kommissionen i meddelandet KOM(2000)202 den 4 juli 2000 uppmanat medlems- staterna att genomföra GAC:s principer på ett lämpligt sätt i den mån de avser regeringars förhållande till Maxwell och till sina nationella landsdomänregister. Europeiska unionens råd uppma- nade den 3 oktober 2000 medlemsstaterna att med beaktande av nationella bestämmelser genomföra GAC:s principer för delegering och administration av nationella toppdomäner. Utredaren skall beskriva och utvärdera tillämpningen av GAC:s principer i dag för den nationella toppdomänen  
 punkt-se. 
  Utredaren skall undersöka möjligheterna att genomföra principerna, särskilt artikel 5 som rör statens roll, genom en offentligrättslig reglering och lämna de för- fattningsförslag som anses nödvändiga för att möjliggöra statlig tillsyn av principernas efterlevnad. Förslagens ekonomiska konse- kvenser skall analyseras och redovisas. 
 708 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 1 
  
 Övrigt 
 Utredaren skall ha stor frihet att ta upp de ytterligare frågor som denne anser behöver övervägas inom ramen för uppdraget. Det ingår dock inte i uppdraget att föreslå grundlagsändringar. 
 Utredningsarbetet 
 Utredaren skall samråda med representanter för organisationer och företag inom området samt med berörda myndigheter. Om utreda- ren föreslår ändringar i radio- och  
 TV-lagen 
  skall förslagen utfor- mas i samråd med utredningen om översyn av radio- och  
 TV-lagen 
  m.m. 
 Utredaren skall även beakta konsekvenserna av föreslagen lag- stiftning för små företags villkor, i enlighet med 15 § kommitté- förordningen (1998:1474). Utredaren skall härvid samråda med Näringslivets Nämnd för Regelgranskning. 
 Utredaren skall beakta Mediegrundlagsutredningens betänkande (SOU 2001:28) och den vidare beredningen av det. 
 Utredaren skall beakta den vidare beredningen av departements- promemorian  
 Effektivare tvistlösning på teleområdet  
 (Ds 2000:56) samt Post- och telestyrelsens skrivelse den 1 september 2000 
 Upplysning om teleadresser 
 . 
  
 Sårbarhets- och säkerhetsutredningen (Fö 1999:04) skall redo- visa sitt arbete den 1 maj 2001. Utredaren skall inom ramen för sitt uppdrag beakta utredningens betänkande och den vidare bered- ningen av det. 
 Regeringen uppdrog åt Post- och telestyrelsen i dess reglerings- brev för år 2001 att utreda vissa frågor för att säkerställa driften av Internet i Sverige. Uppdragen skall redovisas senast den 1 oktober 2001. Utredaren skall beakta myndighetens skrivelse med redovis- ning av uppdragen. 
 Utredaren skall också beakta Bredbandsutredningens betän- kande (SOU 2000:111). 
 Utredaren skall redovisa sitt uppdrag senast den 1 april 2002. 
 (Näringsdepartementet) 
 709 
 Bilaga 2 A 
 A. Radiospektrumbeslutet 
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT nr 676/2002/EG 
 av den 7 mars 2002 
 om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen 
 (radiospektrumbeslut) 
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT 
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, 
 med beaktande av kommissionens förslag( 
 1 
 ), 
 med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttran- de( 
 2 
 ), 
 i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget( 
 3 
 ), och av följande skäl: 
  
 (1) 
  
 Den 10 november 1999 lade kommissionen fram ett medde- lande för Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén med ett förslag till nästa steg i radiospektrumpolitiken på grundval av resultatet från 
  
 1 
  
 EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 256 och EGT C 25 E, 29.1.2002, s. 468. 
  
 2 
  
 EGT C 123, 25.4.2001, s. 61. 
  
 3 
  
 Europaparlamentets yttrande av den 5 juli 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 16 oktober 2001 (EGT C 9, 11.1.2002, s. 7) och Europaparlamentets beslut av den 12 december 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 14 februari 2002. 
  
 711 
  
 Bilaga 2 A 
  
 SOU 2002:60 
  
 det offentliga samrådet om grönboken om radiospektrum- politiken med anknytning till Europeiska gemenskapens po- litik inom telekommunikation, rundradio, transporter samt forskning och utveckling (FoU). Europaparlamentet väl- komnade meddelandet i en resolution av den 18 maj 2000( 
 4 
 ). Det bör betonas att en viss grad av ytterligare harmonisering av gemenskapens radiospektrumpolitik är önskvärd när det gäller tjänster och tillämpningar, i synnerhet för tjänster och tillämpningar som omfattar gemenskapen eller Europa, och att det är nödvändigt att säkerställa att medlemsstaterna på föreskrivet sätt gör vissa av de beslut som Europeiska post- och telesammanslutningen (CEPT) har fattat tillämpliga. 
  
 (2) 
  
 Politiska och rättsliga ramar måste därför fastställas inom gemenskapen för att säkerställa samordning av policystrate- gier och i förekommande fall harmoniserade villkor när det gäller tillgång till och effektiv användning av det radiospekt- rum som krävs för upprättandet av och verksamheten på den inre marknaden på de områden som omfattas av gemen- skapspolitiken, som elektronisk kommunikation, transport samt FoU. Policyn i fråga om radiospektrumanvändningen bör samordnas och i förekommande fall harmoniseras på gemenskapsnivå för att på ett effektivt sätt uppnå gemenska- pens policymål. Genom samordning och harmonisering inom gemenskapen kan man i vissa fall också bidra till att harmoni- sera och samordna radiospektrumanvändningen på global nivå. Samtidigt kan man tillhandahålla lämpligt tekniskt stöd på nationell nivå. 
  
 (3) 
  
 Radiospektrumpolitiken i gemenskapen bör bidra till yttran- defriheten inbegripet åsiktsfrihet och friheten att motta och sprida information och idéer oavsett gränser, liksom medier- nas frihet och mångfald. 
  
 (4) 
  
 Detta beslut bygger på principen att, när Europaparlamentet och rådet har enats om en gemenskapspolitik som är bero- ende av radiospektrum, kommittéförfarande bör användas vid antagandet av åtföljande tekniska genomförandeåtgärder. Tekniska genomförandeåtgärder bör särskilt inrikta sig på harmoniserade villkor för tillgång till och effektiv använd- ning av radiospektrum, liksom tillgång till uppgifter avseende användning av radiospektrum. De åtgärder som krävs för att 
  
 4  
 EGT C 59, 23.2.2001, s. 245. 
 712 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 A 
  
 genomföra detta beslut bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomföran- debefogenheter( 
 5 
 ). 
  
 (5) 
  
 Eventuella nya policyinitiativ från gemenskapen, beroende av radiospektrum, bör, där det är lämpligt, tas av Europaparla- mentet och rådet, på grundval av ett förslag från kommissio- nen. Utan att det påverkar kommissionens initiativrätt bör sådana förslag bland annat innehålla information om följ- derna av den planerade politiken för befintliga radiospekt- rumanvändargrupper samt uppgifter om en eventuell allmän omfördelning av radiofrekvenser som denna politik skulle kunna kräva. 
  
 (6) 
  
 Vid utvecklingen och antagandet av tekniska tillämpningsåt- gärder och i syfte att bidra till utformningen, förberedandet och genomförandet av gemenskapens radiospektrumpolitik bör kommissionen biträdas av en kommitté som skall kallas Radiospektrumkommittén och bestå av företrädare för med- lemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordfö- rande. Kommittén bör studera förslag till tekniska tillämp- ningsåtgärder som rör radiospektrum. Dessa kan utarbetas på grundval av diskussionerna i kommittén och kan i särskilda fall kräva tekniska förberedelser av de nationella myndighe- terna som är ansvariga för frekvensförvaltning. När kom- mittéförfarandet används vid antagandet av tekniska ge- nomförandeåtgärder, bör kommittén även beakta synpunkter från näringslivet och från alla berörda användare, både kom- mersiella och  
  
 icke-kommersiella, 
  och från andra berörda parter i frågor som rör utvecklingen av tekniken, marknaden och lagstiftningen och som kan påverka radiospektruman- vändningen. Radiospektrumanvändarna bör få lämna de upplysningar som de anser vara nödvändiga. Kommittén får besluta att vid sina möten höra företrädare för radiospekt- rumanvändargrupper, där så behövs för att illustrera läget i en särskild sektor. 
  
 (7) 
  
 När det är nödvändigt att anta harmoniseringsåtgärder för tillämpningen av gemenskapsstrategier som går längre än tekniska tillämpningsåtgärder, kan kommissionen lägga fram 
  
 5  
 EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. 
 713 
  
 Bilaga 2 A 
  
 SOU 2002:60 
  
 ett förslag på grundval av fördraget för Europaparlamentet och rådet. 
  
 (8) 
  
 Radiospektrumpolitik kan inte grundas endast på tekniska parametrar utan måste också ta hänsyn till ekonomiska, poli- tiska, kulturella, hälsorelaterade och sociala frågor. Dessutom kommer den ständigt ökande efterfrågan på den begränsade tillgången av tillgängligt radiospektrum att leda till motstri- diga krav på att tillfredsställa olika grupper av radiospekt- rumanvändare inom sektorer som telekommunikation, rund- radio, transporter, rättsväsende, militär och forskning. Radiospektrumpolitiken bör därför ta hänsyn till alla sekto- rer och väga in de olika behoven. 
  
 (9) 
  
 Detta beslut bör inte påverka medlemsstaternas rätt att in- föra de begränsningar som krävs för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt för försvarsändamål. Om en tek- nisk genomförandeåtgärd skulle inverka bl.a. på de frekvens- band som används av en medlemsstat uteslutande och direkt för ändamål som avser dess allmänna säkerhet och försvar, får kommissionen, om medlemsstaten begär detta på grund- val av motiverade skäl, bevilja övergångsperioder och/eller fördelningssystem för att underlätta att åtgärden genomförs fullt ut. I detta hänseende får medlemsstaterna också till kommissionen anmäla de nationella frekvensband som ute- slutande och direkt används för ändamål som avser allmän säkerhet och försvar. 
  
 (10) 
  
 För att beakta synpunkter från medlemsstaterna, gemen- skapsinstitutionerna, näringslivet och från alla berörda an- vändare, både kommersiella och  
  
 icke-kommersiella, 
  och från andra berörda parter, i frågor som rör utvecklingen av tekni- Mitchell, marknaden och lagstiftningen och som kan påverka radiospektrumanvändningen, kan kommissionen anordna samråd utanför ramen för detta beslut. 
  
 (11) 
  
 Den tekniska förvaltningen av radiospektrum inbegriper har- monisering och allokering av radiospektrum. En sådan har- monisering bör återspegla vad som krävs enligt de allmänna politiska principer som fastställts på gemenskapsnivå. Den tekniska förvaltningen av radiospektrum inbegriper dock inte förfaranden för urval och tillståndsgivning, och inte heller beslutet om huruvida konkurrensmässiga urvalsförfaranden skall användas för allokering av radiofrekvenser. 
  
 714 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 A 
  
 (12) 
  
 Inför antagandet av tekniska tillämpningsåtgärder som gäller harmonisering av allokeringen av radiospektrum och till- gången till information, bör kommittén samarbeta med ra- diospektrumexperter från nationella myndigheter med ansvar för frekvensförvaltningen. Utifrån den erfarenhet som vun- nits beträffande förfaranden för uppdragsgivning inom vissa sektorer, till exempel som ett resultat av tillämpningen av Europaparlamentets och rådets beslut nr 710/97/EG av den 24 mars 1997 om ett samordnat tillvägagångssätt vid auktori- sation inom området för satellittjänster för personkommuni- kation inom gemenskapen( 
  
 6 
 ) och Europaparlamentets och rådets beslut nr 128/1999/EG av den 14 december 1998 om samordnat införande av ett system för mobil och trådlös kommunikation av tredje generationen inom gemenskapen  
 (UMTS-beslutet)( 
 7 
 ), 
  bör tekniska tillämpningsåtgärder antas som en följd av de uppdrag som Garner har erhållit. Då det för att genomföra sådan gemenskapspolitik är nödvändigt att vidta harmoniserade åtgärder som inte faller inom CEPT:s ansvarsområde, kan kommissionen besluta om genomföran- deåtgärder med hjälp av Radiospektrumkommittén. 
  
 (13) 
  
 CEPT omfattar 44 europeiska länder. CEPT utarbetar tek- niska harmoniseringsåtgärder i avsikt att harmonisera radio- spektrumanvändningen utöver gemenskapens gränser, vilket är särskilt viktigt för de medlemsstater där radiospektruman- vändningen kan påverkas av användningen i medlemsstater i CEPT som inte är medlemmar i EU. I beslut och åtgärder som vidtas i enlighet med detta beslut bör hänsyn tas till den särskilda situationen för medlemsstater med yttre gränser. Vid behov bör kommissionen kunna göra resultaten av de uppdrag som CEPT erhållit tvingande för medlemsstaterna respektive vidta lämpliga alternativa åtgärder, om resultaten av uppdragen inte är tillgängliga eller anses icke godtagbara. Detta kommer särskilt att bana väg för en harmonisering av användningen av radiofrekvenser i hela gemenskapen i över- ensstämmelse med Europaparlamentets och rådets direktiv 
  
 2002/21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdi- 
  
 6 
  
 EGT L 105, 23.4.1997, s. 4. Beslutet ändrat genom beslut nr 1215/2000/EG (EGT L 139, 10.6.2000, s. 1). 
  
 7 
  
 EGT L 17, 22.1.1999, s. 1. 
  
 715 
  
 Bilaga 2 A 
  
 SOU 2002:60 
  
 rektiv)( 
 8 
 ) och med beaktande av bestämmelserna i Europa- parlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG om auktorisa- tion för elektroniska kommunikationsnät och kommunika- tionstjänster (auktorisationsdirektivet)( 
 9 
 ). 
  
 (14) 
  
 För investeringar och politiska beslut är det viktigt att all- mänheten samordnat och i rätt tid tillhandahålls lämplig in- formation om allokering av, tillgång till och användning av radiospektrum. Samma sak gäller för teknisk utveckling som ger upphov till nya metoder för radiospektrumallokering, frekvensförvaltning och frekvenstilldelning. För att kunna göra en långsiktig planering måste man förstå vilka följder den tekniska utvecklingen kan få. Det bör därför finnas till- gång till relevant information i gemenskapen utan att det på- verkar tillämpningen av skyddet av konfidentiella affärs- och personuppgifter enligt Europaparlamentets och rådets direk- tiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommu- nikationsområdet ( 
  
 10 
 ). För genomförandet av en sektoröver- gripande radiospektrumpolitik krävs tillgång till information om hela radiospektrumet. Mot bakgrund av det överordnade målet att harmonisera radiospektrumanvändningen i gemen- skapen och i resten av Europa måste tillgången till denna information harmoniseras på europeisk nivå på ett användar- vänligt sätt. 
  
 (15) 
  
 Det är därför nödvändigt att komplettera de befintliga ge- menskapsföreskrifterna och internationella föreskrifterna för offentliggörandet av information om radiospektrumanvänd- ningen. På internationell nivå fastställs i referensdokumentet om regleringsprinciper, som gruppen för basteletjänster ut- arbetat inom ramen för Världshandelsorganisationen, att det aktuella läget beträffande tilldelade radiofrekvensband skall redovisas offentligt. Enligt kommissionens direktiv 96/2/EG av den 16 januari 1996 om ändring av direktiv 90/388/EEG med avseende på mobil- och personkommunikation( 
  
 11 
 ) skall medlemsstaterna varje år offentliggöra eller på begäran till- handahålla en översikt över de radiofrekvensallokeringar som gjorts för mobil- och personkommunikationstjänster, inklu- 
  
 8 
  
 Se s. 33 i detta nummer av EGT. 
  
 9 
  
 Se s. 21 i detta nummer av EGT. 
  
 10 
  
 EGT L 24, 30.1.1998, s. 1. 
  
 11 
  
 EGT L 20, 26.1.1996, s. 59. 
  
 716 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 A 
  
 sive planerna för framtida utökning av frekvenser för detta ändamål. Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och tele- terminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrust- ningens överensstämmelse( 
 12 
 ) och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett infor- mationsförfarande beträffande tekniska standarder och före- skrifter och beträffande föreskrifter för informationssam- hällets tjänster( 
 13 
 ), skall medlemsstaterna dessutom till kom- missionen anmäla de gränssnitt de har reglerat så att man kan bedöma överensstämmelsen med gemenskapens lagstiftning. 
  
 (16) 
  
 Genom direktiv 96/2/EG lades grunden till en första serie  
  
 CEPT-åtgärder, 
  såsom antagandet av Europeiska radiokom- mitténs (ERC) beslut (ERC/DEC/(97)01) om offentliggö- randet av nationella frekvensplaner. Det är nödvändigt att se till att CEPT:s lösningar återspeglar gemenskapspolitikens behov och att en lämplig rättslig grund anges för deras ge- nomförande i gemenskapen. Gemenskapen måste i detta syfte anta särskilda bestämmelser om både förfarande och innehåll. 
  
 (17) 
  
 När det gäller tillgången till spektrum i tredje land, bör före- tag i gemenskapen behandlas på ett rättvist och  
  
 icke-diskri- 
  minerande sätt. Eftersom tillgången till radiospektrum är en central faktor för utvecklingen av näringslivet och av verk- samhet av allmänt intresse, måste man också se till att ge- menskapens radiospektrumbehov beaktas vid den internatio- nella planeringen. 
  
 (18) 
  
 Genomförandet av gemenskapens politik kan kräva samord- ning av radiospektrumanvändningen, framför allt när det gäller tillhandahållandet av kommunikationstjänster och sär- skilt  
  
 roaming-kapacitetet 
  i hela gemenskapen. När det gäller den geografiska täckningen, når man med vissa typer av ra- diospektrumanvändning utanför den ifrågavarande medlems- statens gränser och kan tillhandahålla tjänster över gränserna utan att personer behöver förflytta sig, exempelvis satellit- tjänster för kommunikation. Gemenskapen bör därför i till- räcklig utsträckning delta i alla relevanta internationella or- ganisationers verksamhet och konferenser avseende radio- 
  
 12 
  
 EGT L 91, 7.4.1999, s. 10. 
  
 13 
  
 EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. Direktivet ändrat genom direktiv 98/48/EG (EGT L 217, 5.8.1998, s. 18). 
  
 717 
  
 Bilaga 2 A 
  
 SOU 2002:60 
  
 spektrumförvaltning, bland annat Internationella teleunionen (ITU) och världsradiokonferenserna (World Radiocommu- nications Conferences, WRC). 
  
 (19) 
  
 De nuvarande förberedelse- och förhandlingsmekanismerna vid ITU har gett utmärkta resultat tack vare samarbetsvillig- het inom CEPT, och gemenskapens intressen har beaktats under förberedelserna. Vid internationella förhandlingar bör medlemsstaterna och gemenskapen utveckla ett gemensamt tillvägagångssätt och ett nära samarbete under hela förhand- lingsprocessen för att sörja för ett enhetligt internationellt uppträdande från gemenskapens sida i enlighet med de förfa- randen som beslutades i rådets slutsatser av den 3 februari 1992 inför den världsadministrativa radiokonferensen och som bekräftades genom rådets slutsatser av den 22 september 1997 och den 2 maj 2000. Inför sådana internationella för- handlingar bör kommissionen informera Europaparlamentet och rådet om huruvida gemenskapspolitiken berörs i syfte att få rådets godkännande för de gemenskapspolitiska mål som skall uppnås och för medlemsstaternas ståndpunkter i inter- nationella sammanhang. För att säkerställa att dessa stånd- punkter även tar vederbörlig hänsyn till den tekniska dimen- sionen i samband med radiospektrumförvaltningen får kom- missionen ge CEPT uppdrag i detta syfte. Till varje doku- ment om godkännande av överenskommelser eller regler- ingar inom internationella forum, där frekvensförvaltning tas upp, bör medlemsstaterna foga en gemensam förklaring om att de kommer att tillämpa dessa överenskommelser eller re- gleringar i enlighet med sina skyldigheter enligt fördraget. 
  
 (20) 
  
 Utöver de internationella förhandlingar som särskilt behand- lar radiospektrum finns det andra internationella avtal som berör gemenskapen och tredje land, vilka också kan påverka användningen av frekvensband och planerna på delning av frevkensband, och som kan gälla frågor som handel och marknadstillgång, bl.a. inom ramen för Världshandelsorgani- sationen, fri rörlighet för och användning av utrustning, kommunikationssystem med regional eller global täckning såsom satelliter, system för nödsignalering och säkerhet, transportsystem, teknik för rundradio och forsknings- tillämpningar såsom radioastronomi och jordobservation. Det är därför viktigt att garantera att gemenskapens för- handlingsordning i frågor om handel och marknadstillgång är 
  
 718 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 A 
  
 förenlig med de mål för radiospektrumpolitiken som skall uppnås enligt detta beslut. 
  
 (21) 
  
 Eftersom den information som nationella myndigheter even- tuellt erhåller inom ramen för sin radiospektrumpolitik och frekvensförvaltning kan innehålla kommersiellt känsliga uppgifter, är det nödvändigt att de nationella myndigheterna tillämpar de gemensamma principer om sekretessfrågor som föreskrivs i detta beslut. 
  
 (22) 
  
 Eftersom målet för den föreslagna åtgärden, nämligen att in- rätta ett gemensamt regelverk för radiospektrumpolitik, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nöd- vändigt för att uppnå detta mål. 
  
 (23) 
  
 Medlemsstaterna bör, framför allt med hjälp av sina myndig- heter, genomföra denna gemensamma ram för radiospekt- rumpolitiken och till kommissionen lämna de relevanta upp- gifter som krävs för att kunna bedöma huruvida den korrekt genomförts i hela gemenskapen med hänsyn till gemenska- pens och dess medlemsstaters skyldigheter i samband med internationell handel. 
  
 (24) 
  
 Besluten nr 710/97/EG och nr 128/199/EG fortsätter att gälla. 
  
 (25) 
  
 Kommissionen bör årligen rapportera till Europaparlamentet och rådet om de resultat som uppnåtts genom detta beslut och om planerade framtida åtgärder. På så sätt kan Europa- parlamentet och rådet i förekommande fall ge uttryck för sitt politiska stöd. 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 Artikel 1 
 Syfte och tillämpningsområde 
  
 1. 
  
 Detta beslut har till syfte att fastställa politiska och rättsliga ramar inom gemenskapen för att säkerställa samordning av 
  
 719 
  
 Bilaga 2 A 
  
 SOU 2002:60 
  
 policystrategier och i förekommande fall harmoniserade villkor när det gäller tillgång till och effektiv användning av det radiospektrum som krävs för upprättandet av och verksamheten på den inre marknaden på sådana områden inom gemenskapspolitiken som elektronisk kommunikation, transport samt forskning och utveckling (FoU). 
  
 2. 
  
 För att nå detta syfte fastställs i detta beslut förfaranden för att 
  
 a) 
  
 underlätta en politik när det gäller strategisk planering och harmonisering av radiospektrumanvändningen i gemenska- pen med hänsyn till bland annat följande aspekter av ge- menskapspolitiken: ekonomi, säkerhet, hälsa, allmänin- tresse, yttrandefrihet, kultur, vetenskapliga, sociala och tekniska frågor, samt till radiospektrumanvändargruppers olika intressen för att därigenom optimera radiospektrum- användningen och undvika skadlig störning, 
  
 b) 
  
 säkerställa ett effektivt genomförande av radiospektrum- politiken i gemenskapen, och särskilt utveckla ett allmänt tillvägagångssätt för att säkerställa harmoniserade villkor för tillgång till och effektiv användning av radiospektrum, 
  
 c) 
  
 säkerställa att information om allokering av, tillgång till och användning av radiospektrum i gemenskapen ges samordnat och i rätt tid, 
  
 d) 
  
 säkerställa en effektiv samordning av gemenskapens intres- sen i internationella förhandlingar där radiospektruman- vändningen påverkar gemenskapens politik. 
  
 3. 
  
 När åtgärder vidtas i enlighet med detta beslut skall vederbörlig hänsyn tas till det arbete som utförs i internationella organisationer och som rör frekvensförvaltning, t.ex. Internationella teleunionen (ITU) och Europeiska post- och telesammanslutningen (CEPT). 
  
 4. 
  
 Detta beslut påverkar inte de åtgärder som vidtagits på gemen- skapsnivå eller nationell nivå i överensstämmelse med gemen- skapslagstiftningen för att uppnå mål av allmänt intresse, särskilt när det gäller reglering av innehåll och audiovisuell politik, när det gäller direktiv 1999/5/EG och medlemsstaternas rätt att organisera och använda sitt radiospektrum för att trygga den allmänna ord- ningen och säkerheten samt försvaret. 
  
 720 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 A 
  
 Artikel 2 
 Definition 
 I detta beslut avses med radiospektrum: radiovågor med frekven- ser mellan 9 kHz och 3 000 GHz; radiovågor är elektromagnetiska vågor som utbreder sig utan konstgjorda ledare. 
 Artikel 3 
 Kommittéförfarande 
  
 1. 
  
 Kommissionen skall biträdas av en kommitté, Radiospektrum- kommittén. 
  
 2. 
  
 När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas med beaktande av bestämmelserna i artikel 
  
 8 
  
 i det beslutet. 
  
 3. 
  
 När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas med beaktande av bestämmelserna i artikel 
  
 8 
  
 i det beslutet. 
  
 Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader. 
 4. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning. 
 Artikel 4 
 Radiospektrumkommitténs funktion 
  
 1. 
  
 För att uppnå det i artikel 1 i detta beslut angivna syftet skall kommissionen för kommittén, i enlighet med förfarandena i denna artikel, lägga fram lämpliga tekniska genomförandeåtgärder i syfte att säkerställa harmoniserade villkor för tillgång till och effektiv användning av radiospektrum, samt tillgång till den information om radiospektrumanvändningen som anges i artikel 5. 
  
 2. 
  
 Kommissionen skall ge CEPT i uppdrag att utveckla de tekniska genomförandeåtgärder som anges i punkt 1, som faller inom 
  
 721 
  
 Bilaga 2 A 
  
 SOU 2002:60 
  
 CEPT:s ansvarsområde, såsom harmonisering av frekvensalloke- ring och tillgång till information, och därvid ange vilka uppgifter som skall utföras och när de skall vara avslutade. Kommissionen skall handla i enlighet med förfarandet i artikel 3.2. 
  
 3. 
  
 På grundval av det arbete som utförts enligt punkt 2 skall kom- missionen besluta huruvida det arbete som utförts i enlighet med uppdraget har lett till resultat som skall tillämpas i gemenskapen och besluta om tidsfristen inom vilken medlemsstaterna skall genomföra dessa. Besluten skall offentliggöras i  
  
 Europeiska gemen- skapernas officiella tidning 
 . Vid genomförandet av denna punkt skall kommissionen handla i enlighet med förfarandet i artikel 3.3. 
  
 4. 
  
 Utan hinder av punkt 3, får kommissionen vidta åtgärder för att uppnå uppdragets mål i enlighet med förfarandet i artikel 3.3, om kommissionen eller en medlemsstat anser att det arbete som ut- förts på grundval av uppdraget enligt punkt 2 inte fortlöper till- fredsställande med hänsyn till den fastställda tidsfristen eller om resultaten inte är godtagbara. 
  
 5. 
  
 De åtgärder som anges i punkterna 3 och 4 kan när så är lämpligt, efter godkännande av kommissionen, innefatta en möjlighet till övergångsperioder och/eller frekvensdelningsarrangemang i en medlemsstat när detta är berättigat med beaktande av den särskilda situationen i medlemsstaten, på grundval av en motiverad ansökan av den berörda medlemsstaten och förutsatt att ett sådant undantag inte otillbörligt försenar genomförandet eller förorsakar olämpliga skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller konkurrensläge eller regelverk. 
  
 6. 
  
 För att uppnå det i artikel 1 angivna syftet får kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 3.3 också anta sådana tekniska genomförandeåtgärder som anges i punkt 1 och som inte omfattas av punkt 2. 
  
 7. 
  
 I syfte att bidra till utformningen, förberedandet och genomfö- randet av gemenskapens radiospektrumpolitik och utan att det på- verkar de förfaranden som anges i denna artikel, skall kommissio- nen regelbundet samråda med kommittén om de frågor som om- fattas av artikel 1. 
  
 722 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 A 
  
 Artikel 5 
 Tillgång till information 
 Medlemsstaterna skall säkerställa att deras nationella frekvensplan och information om rättigheter, villkor, förfaranden och avgifter som rör radiospektrumanvändningen offentliggörs om det förelig- ger ett behov av detta för att uppfylla det i artikel 1 angivna syftet. De skall hålla denna information aktuell och skall dessutom vidta åtgärder för att utveckla lämpliga databaser för att göra denna in- formation tillgänglig för allmänheten, när så är tillämpligt i över- ensstämmelse med de relevanta harmoniseringsåtgärder som vidta- gits i enlighet med artikel 4. 
 Artikel 6 
 Förhållande till tredje land och internationella organisationer 
  
 1. 
  
 Kommissionen skall övervaka den utveckling av radiospektrum i tredje land och i internationella organisationer som kan komma att påverka genomförandet av detta beslut. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla rättsliga eller faktiska svårigheter för genomförandet av detta beslut som orsakas av tredje land eller av internationella organisationer. 
  
 3. 
  
 Kommissionen skall regelbundet till Europaparlamentet och rå- det avge rapport om vad som uppnåtts genom tillämpningen av punkterna 1 och 2 och, i förekommande fall, föreslå åtgärder i syfte att genomföra principerna och uppnå målen i artikel 1. När så krävs för att uppnå syftet i artikel 1 skall gemensamma politiska mål an- tas för att säkerställa samordning mellan medlemsstaterna. 
  
 4. 
  
 Åtgärder enligt denna artikel skall inte påverka gemenskapens eller medlemsstaternas rättigheter och skyldigheter enligt relevanta internationella avtal. 
  
 723 
  
 Bilaga 2 A 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 7 
 Anmälan 
 Medlemsstaterna skall förse kommissionen med all nödvändig in- formation för att kommissionen skall kunna kontrollera genom- förandet av detta beslut. I synnerhet skall medlemsstaterna omgå- ende underrätta kommissionen om genomförandet av resultaten av de uppdrag som avses i artikel 4.3. 
 Artikel 8 
 Sekretess 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna får inte lämna ut uppgifter som utgör affärs- hemligheter, i synnerhet inte uppgifter om företag, deras affärsför- bindelser eller deras kostnadsförhållanden. 
  
 2. 
  
 Punkt 1 skall inte påverka de behöriga myndigheternas rätt att lämna ut uppgifter då det är av vikt för att de skall kunna fullgöra sina förpliktelser, och i sådana fall skall utlämnandet stå i propor- tion till omständigheterna, och företagens berättigade intresse att skydda sina affärshemligheter skall beaktas. 
  
 3. 
  
 Punkt 1 skall inte hindra offentliggörandet av upplysningar om villkor för beviljande av rätt till radiospektrumanvändning, förut- satt att de inte är hemliga. 
  
 Artikel 9 
 Rapport 
 Kommissionen skall varje år inför Europaparlamentet och rådet avge rapport om den verksamhet som bedrivits och de åtgärder som vidtagits enligt detta beslut samt om de framtida åtgärder som planeras enligt detta beslut. 
 724 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 A 
  
 Artikel 10 
 Genomförande 
 Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra detta beslut och alla åtgärder som följer av det. 
 Artikel 11 
 Ikraftträdande 
 Detta beslut träder i kraft samma dag som det offentliggörs  
 Euro- peiska gemenskapernas officiella tidning 
 . 
 Artikel 12 
 Adressater 
 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna. 
 Utfärdat i Bryssel den 7 mars 2002. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 P. COX 
  
 Evans 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 725 
 Bilaga 2 B 
 B. Tillträdesdirektivet 
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/19/EG 
 av den 7 mars 2002 
 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter 
 (tillträdesdirektiv) 
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, 
 med beaktande av kommissionens förslag ( 
 1 
 ), 
 med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttran- de( 
 2 
 ), 
 i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget( 
 3 
 ), och 
 av följande skäl: 
  
 (1) 
  
 I Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska 
  
 1 
  
 EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 215 och EGT C 270 E, 25.9.2001, s. 161. 
  
 2 
  
 EGT C 123, 25.4.2001, s. 50. 
  
 3 
  
 Europaparlamentets yttrande av den 1 mars 2001 (EGT C 277, 1.10.2001, s. 72), rådets gemensamma ståndpunkt av den 17 september 2001 (EGT C 337, 30.11.2001, s. 1) och Europaparlamentets beslut av den 12 december 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 14 februari 2002. 
  
 727 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdi- rektiv)( 
 4 
 ) fastställs målen för ett regelverk som omfattar elektroniska kommunikationsnät och kommunikations- tjänster inom gemenskapen, inbegripet fasta och mobila tele- nät,  
 kabel-tv-nät, 
  nät för markbundna sändningar, satellitnät och Internetnät, oavsett om dessa används för tal, telefax, data eller bilder. Sådana nät kan ha auktoriserats av en med- lemsstat i enlighet med Europaparlamentets och rådets di- rektiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikations- tjänster (auktorisationsdirektiv)( 
 5 
 ) eller enligt tidigare regler- ingsåtgärder. Bestämmelserna i detta direktiv gäller de nät som används för att tillhandahålla allmänt tillgängliga elek- troniska kommunikationstjänster. Detta direktiv omfattar system för tillträde till och samtrafik mellan tjänsteleverantö- rer. Privata nät åläggs inte några skyldigheter enligt detta di- rektiv såvida de inte genom tillträde till allmänna nät är un- derställda villkor som medlemsstaterna har fastställt. 
  
 (2) 
  
 Tjänster varigenom innehåll såsom saluföring av ett utbud av ljud- eller  
  
 tv-sändningsinnehåll 
  tillhandahålls omfattas inte av det gemensamma regelverket för elektroniska kommunika- tionsnät och kommunikationstjänster. 
  
 (3) 
  
 Termen tillträde har många olika betydelser och därför är det nödvändigt att exakt definiera hur den används i detta di- rektiv, utan att det påverkar dess användning i andra gemen- skapsbestämmelser. En operatör kan äga underliggande nät eller faciliteter, eller helt eller delvis hyra nät och faciliteter. 
  
 (4) 
  
 I Europaparlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler ( 
  
 6 
 ) förordades varken något särskilt överföringssystem för digital television eller några tjänste- krav, vilket gjorde det möjligt för marknadsaktörerna att ta initiativet och utveckla lämpliga system. Genom gruppen för sändning av digital video (Digital Video Broadcasting Group) har aktörerna på den europeiska marknaden utveck- lat en serie överföringssystem för television som antagits av 
 sändningsföretag i hela världen. Dessa överföringssystem har standardiserats av Europeiska institutet för telestandarder 
  
 4 
  
 Se s. 33 i detta nummer av EGT. 
  
 5 
  
 Se s. 21 i detta nummer av EGT. 
  
 6 
  
 EGT L 281, 23.11.1995, s. 51. 
  
 728 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 (ETSI) och rekommenderas nu av Internationella teleunio- nen (ITU). När det gäller digital television i bredbildsformat är 16:9 det referensformat för televisionstjänster och televi- sionsprogram i bredbildsformat som nu har etablerats på medlemsstaternas marknader efter rådets beslut 93/424/EEG av den 22 juli 1993 om en handlingsplan för införande av avancerade televisionstjänster i Europa( 
 7 
 ). 
  
 (5) 
  
 På en öppen och konkurrensutsatt marknad bör det inte fin- nas några begränsningar som hindrar företag från att för- handla om förutsättningarna för tillträde och samtrafik mel- lan dem, i synnerhet gränsöverskridande avtal, om inte annat följer av konkurrensreglerna i fördraget. I syfte att uppnå en verkligt alleuropeisk marknad med ökad effektivitet, effektiv konkurrens, fler valmöjligheter och konkurrenskraftiga tjänster för konsumenterna bör företag som erhåller begäran om tillträde eller samtrafik i princip ingå sådana avtal på kommersiell basis och förhandla med god vilja. 
  
 (6) 
  
 På de marknader där skillnaderna i förhandlingsstyrka mellan olika företag ännu är betydande och där några företag är be- roende av infrastruktur som tillhandahålls av andra för att kunna tillhandahålla sina tjänster, är det lämpligt att fastställa en ram för att säkerställa att marknaden fungerar effektivt. Om kommersiella förhandlingar misslyckas bör de nationella regleringsmyndigheterna ha befogenhet att i slutanvändarnas intresse säkerställa tillfredsställande tillträde, samtrafik och samverkan mellan tjänster. De får särskilt säkerställa upp- koppling mellan slutanvändare genom att införa rimliga skyl- digheter för de företag som kontrollerar tillträde till slutan- vändarna. Kontroll av tillträde kan innebära ägande eller kontroll av den fysiska kopplingen till slutanvändaren (antingen fast eller mobil) och/eller möjligheten att ändra eller dra in det eller de nationella nummer som behövs för tillträde till en slutanvändares nätanslutningspunkt. Detta skulle t.ex. vara fallet om nätoperatörer på ett orimligt sätt skulle begränsa slutanvändarnas valfrihet när det gäller till- träde till Internetportaler och Internettjänster. 
  
 (7) 
  
 Nationella rättsliga eller administrativa åtgärder som innebär att villkoren för tillträde eller samtrafik kopplas till den verk- samhet som bedrivs av den part som begär samtrafik, och 
  
 7  
 EGT L 196, 5.8.1993, s. 48. 
 729 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 särskilt till denna parts investeringsgrad i nätinfrastrukturen, och inte till den samtrafik eller det tillträde som tillhanda- hålls, kan ge upphov till snedvridningar på marknaden och därför strida mot konkurrensreglerna. 
  
 (8) 
  
 Nätoperatörer som kontrollerar tillträdet till sina egna kun- der gör det med hjälp av unika nummer och adresser från en offentliggjord nummer- eller adressförteckning. Andra nät- operatörer måste kunna leverera trafik till dessa kunder och måste därför kunna bedriva direkt eller indirekt samtrafik med varandra. De existerande rättigheterna och skyldighe- terna att förhandla om samtrafik bör därför bibehållas. Det är också lämpligt att bibehålla de skyldigheter som redan fast- ställs i direktiv 95/47/EG och som innebär att helt digitala elektroniska kommunikationsnät som används för distribu- tion av televisionstjänster och som är öppna för allmänheten skall kunna klara av att distribuera televisionstjänster och te- levisionsprogram i bredbildsformat, så att användarna kan ta emot sådana program i det format i vilket de sänds. 
  
 (9) 
  
 Samverkan mellan tjänster gynnar slutanvändarna och är ett viktigt mål för detta regelverk. Att främja kompatibilitet är ett av de mål för de nationella regleringsmyndigheterna som anges i detta regelverk, vilket även föreskriver att kommis- sionen skall offentliggöra en förteckning över standarder och/eller specifikationer för tillhandahållande av tjänster, tekniska gränssnitt och/eller nätfunktioner, som en grundval för främjande av harmonisering inom området för elektro- niska kommunikationer. Medlemsstaterna bör uppmuntra användandet av offentliggjorda standarder och/eller specifi- kationer i den utsträckning det är absolut nödvändigt för att säkerställa samverkan mellan tjänster och öka användarnas valmöjligheter. 
  
 (10) 
  
 Konkurrensregler kan visa sig otillräckliga för att säkerställa kulturell mångfald och mediemångfald på området digital te- levision. Genom direktiv 95/47/EG upprättades en första rättslig ram för den framväxande  
  
 digital-tv-branschen 
  vilken bör bibehållas, framför allt när det gäller skyldigheten att ge villkorad tillgång på lika, rimliga och  
 icke-diskriminerande 
  villkor i syfte att säkerställa att en bred uppsättning av pro- gram och tjänster finns tillgänglig. Den tekniska utveck- lingen och marknadsutvecklingen gör det nödvändigt att re- gelbundet se över dessa skyldigheterna, antingen genom en 
 730 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 medlemsstat för dess nationella marknad eller genom kom- missionen för gemenskapen, i synnerhet för att avgöra om det är motiverat att utvidga skyldigheterna till att omfatta nya nätgränsstationer som elektroniska programguider (EPG) och gränssnitt för tillämpningsprogram (API), i den utsträckning som är nödvändig för att säkerställa slutanvän- darnas tillträde till specificerade digitala sändningstjänster. Medlemsstaterna får genom de lagar och andra författningar som de anser vara nödvändiga närmare ange de digitala sänd- ningar till vilka slutanvändarna måste garanteras tillträde. 
  
 (11) 
  
 Medlemsstaterna får även tillåta sin nationella regleringsmyn- dighet att se över skyldigheterna när det gäller villkorad till- gång till digitala sändningstjänster i syfte att genom mark- nadsanalys bedöma om villkoren för operatörer utan bety- dande inflytande på marknaden i fråga skall ändras eller upp- hävas. Sådana ändringar eller upphävanden bör inte negativt påverka slutanvändares tillträde till sådana tjänster eller ut- sikterna till effektiv konkurrens. 
  
 (12) 
  
 För att säkerställa kontinuiteten i befintliga avtal och und- vika ett rättsligt tomrum är det nödvändigt att det säkerställs att det i inledningsskedet i det nya regelverket tas med de skyldigheter som avser tillträde och samtrafik i artiklarna 4, 6, 7, 8, 11, 12 och 14 i Europaparlamentets och rådets di- rektiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät ( 
  
 8 
 ), de skyldigheter som avser särskilt tillträde i artikel 16 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahål- lande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhälls- omfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrens- utsatt miljö ( 
 9 
 ) och de skyldigheter som avser tillhanda- hållandet av överföringskapacitet för hyrda förbindelser i rå- dets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahål- lande av öppna nät för förhyrda förbindelser ( 
 10 
 ). Dessa be- stämmelser måste dock utan dröjsmål ses över mot bakgrund 
  
 8 
  
 EGT L 199, 26.7.1997, s. 32. Direktivet ändrat genom direktiv 98/61/EG (EGT L 268, 3.10.1998, s. 37). 
  
 9 
  
 EGT L 101, 1.4.1998, s. 24. 
  
 10 
  
 EGT L 165, 19.6.1992, s. 27. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 98/80/EG (EGT L 14, 20.1.1998, s. 27). 
  
 731 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 av de rådande förhållandena på marknaden. En sådan översyn bör även inbegripa de organisationer som omfattas av Euro- paparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2887/2000 av den 18 december 2000 om tillträde till accessnät( 
 11 
 ). 
  
 (13) 
  
 Översynen bör utföras med hjälp av en ekonomisk mark- nadsanalys som bygger på metoder från konkurrenslagstift- ningen. Syftet är att successivt minska den sektorsspecifika förhandsregleringen i takt med att konkurrens utvecklas på marknaden. Förfarandet har också utformats med tanke på övergångsproblem på marknaden, till exempel problem som hänger samman med internationell roaming, och med tanke på att nya flaskhalsar kan uppstå till följd av teknisk utveck- ling, vilket kan göra det nödvändigt med förhandsreglering, t.ex. när det gäller bredbandsaccessnät. Det kan mycket väl hända att konkurrensen utvecklas olika snabbt i olika mark- nadssegment och olika medlemsstater, och de nationella re- gleringsmyndigheterna måste kunna lindra regleringsskyl- digheterna på de marknader där konkurrensen ger önskat re- sultat. För att säkerställa att marknadsaktörer med liknande förutsättningar behandlas lika i olika medlemsstater bör kommissionen kunna säkerställa en harmoniserad tillämp- ning av bestämmelserna i detta direktiv. De nationella regleringsmyndigheterna och de nationella myndigheter som anförtrotts genomförandet av konkurrenslagstiftningen bör när så är lämpligt samordna sina åtgärder för att säkerställa att det lämpligaste rättsmedlet används. Gemenskapen och dess medlemsstater har i samband med Världshandelsorgani- sationens (WTO) avtal om grundläggande telekommunika- tionstjänster gjort åtaganden om samtrafik av telenät som måste fullgöras. 
  
 (14) 
  
 I direktiv 97/33/EG fastställs ett antal skyldigheter för före- tag med ett betydande inflytande på marknaden, nämligen in- syn,  
  
 icke-diskriminering, 
  särredovisning, tillträde och kon- troll av priser, inbegripet kostnadsorientering. Denna upp- sättning av möjliga skyldigheter bör bibehållas, men för att undvika överreglering bör det också fastställas att det rör sig om de mest omfattande skyldigheter som kan tillämpas för företag. I syfte att fullgöra internationella åtaganden eller följa gemenskapslagstiftningen kan det i undantagsfall vara 
  
 11  
 EGT L 366, 30.12.2000, s. 4. 
 732 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 lämpligt att införa skyldigheter för samtliga marknadsaktörer avseende tillträde eller samtrafik, på samma sätt som för när- varande gäller för system med villkorad tillgång för digitala televisionstjänster. 
  
 (15) 
  
 För införandet av en specifik skyldighet för ett företag med betydande inflytande på marknaden krävs inte någon ytterli- gare marknadsanalys utan endast en motivering att skyldig- heten i fråga är lämplig och rimlig mot bakgrund av det fast- ställda problemets art. 
  
 (16) 
  
 Insyn i villkor och krav för tillträde och samtrafik, inbegripet prissättning, bidrar till snabbare förhandlingar samtidigt som tvister kan undvikas och marknadsaktörerna får förtroende för att en tjänst inte tillhandahålls på diskriminerande villkor. Det är särskilt viktigt med öppenhet och insyn för att säker- ställa samverkan när det gäller tekniska gränssnitt. Om en nationell regleringsmyndighet inför skyldigheter att offent- liggöra uppgifter, får den även ange hur uppgifterna skall gö- ras tillgängliga, så att till exempel typen av offentliggörande (på papper och/eller elektroniskt) anges samt huruvida uppgifterna är gratis eller inte med hänsyn till de berörda uppgifternas art och syfte. 
  
 (17) 
  
 Principen om  
  
 icke-diskriminering 
  säkerställer att företag med marknadsinflytande inte kan snedvrida konkurrensen, särskilt när det rör sig om vertikalt integrerade företag som tillhandahåller tjänster till företag som de konkurrerar med på marknader i efterföljande led. 
  
 (18) 
  
 Med särredovisning blir det möjligt att synliggöra interna prisöverföringar, och de nationella regleringsmyndigheterna kan i förekommande fall kontrollera om skyldigheter avse- ende  
  
 icke-diskriminering 
  fullgörs. När det gäller detta om- råde har kommissionen offentliggjort rekommendation 98/322/EG av den 8 april 1998 om samtrafik på en liberalise- rad telemarknad (Del 2 Œ Särredovisning och kostnadsredo- visning)( 
 12 
 ). 
  
 (19) 
  
 Ett föreskrivet tillträde till nätinfrastruktur kan motiveras som ett sätt att öka konkurrensen, men de nationella regler- ingsmyndigheterna måste hitta en jämvikt mellan en infra- strukturägares rätt att utnyttja sin infrastruktur för egen del och andra tjänsteleverantörers rätt att få tillträde till facilite- 
  
 12  
 EGT L 141, 13.5.1998, s. 6. 
 733 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 ter som är väsentliga för att erbjuda konkurrerande tjänster. Om operatörer åläggs skyldigheter att uppfylla rimliga an- sökningar om tillträde till och användning av nätelement och tillhörande faciliteter bör sådana ansökningar endast avslås på grundval av objektiva kriterier t.ex. teknisk genomförbarhet eller nödvändigheten av att bevara nätintegriteten. Om till- träde vägras kan den part vars intressen har åsidosatts begära att fallet tas upp inom de tvistlösningsförfaranden som anges i artiklarna 20 och 21 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). En operatör med skyldigheter till föreskrivet tillträde kan inte förpliktas tillhandahålla sådana typer av tillträde som han inte har befogenhet att tillhandahålla. Nationella reglerings- myndigheters krav på föreskrivet tillträde som ökar konkur- rensen på kort sikt, bör inte minska incitamenten för kon- kurrenter att investera i alternativa faciliteter som kan säkra konkurrensen på lång sikt. Kommissionen har behandlat dessa frågor i ett meddelande om tillämpning av konkurrens- reglerna på tillträdesavtal inom telesektorn ( 
 13 
 ). Nationella regleringsmyndigheter får i enlighet med gemenskapslag- stiftningen införa tekniska och operativa villkor för dem som tillhandahåller och/eller utnyttjar föreskrivet tillträde. Sär- skilt införandet av tekniska standarder bör överensstämma med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande före- skrifter för informationssamhällets tjänster( 
 14 
 ). 
  
 (20) 
  
 Det kan vara nödvändigt med priskontroll när analysen av en särskild marknad avslöjar att konkurrensen fungerar dåligt. Regleringsåtgärderna kan antingen vara relativt milda, som t.ex. skyldigheten i direktiv 97/33/EG om att kostnaden för val av nätoperatör skall vara rimlig, eller betydligt mer långt- gående, som t.ex. skyldigheten till kostnadsorienterade av- gifter som måste motiveras fullt ut i de fall då konkurrensen är otillräcklig för att förhindra att för höga priser tas ut. I synnerhet operatörer med betydande inflytande på markna- den bör undvika att utöva prispress som gör att skillnaden 
  
 mellan deras avgifter för slutkunderna och deras samtrafikav- gifter för konkurrenter som tillhandahåller liknande slut- 
  
 13 
  
 EGT C 265, 22.8.1998, s. 2. 
  
 14 
  
 EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. Direktivet ändrat genom direktiv 98/48/EG (EGT L 217, 5.8.1998, s. 18). 
  
 734 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 kundstjänster inte är adekvat för att säkerställa en hållbar konkurrens. När en nationell regleringsmyndighet beräknar kostnaderna för att införa en tjänst enligt detta direktiv är det lämpligt att medge en rimlig avkastning på det kapital som investerats, inklusive lämpliga arbetskrafts- och bygg- kostnader, varvid kapitalvärdet vid behov anpassas så att den aktuella värderingen av tillgångarna och en effektiv drift be- aktas. Metoden för kostnadstäckning bör vara lämplig för förhållandena och hänsyn bör tas till behovet av att främja effektivitet och hållbar konkurrens och maximera fördelarna för konsumenterna. 
  
 (21) 
  
 Om en nationell regleringsmyndighet inför skyldigheter om att tillämpa ett system för kostnadsredovisning till hjälp vid priskontroller, får myndigheten under förutsättning att den har nödvändig kvalificerad personal själv göra en årlig revi- sion för att säkerställa överensstämmelse med systemet för kostnadsredovisning eller begära att revisionen utförs av ett annat kvalificerat organ som är oberoende av den berörde operatören. 
  
 (22) 
  
 Medlemsstaterna kommer genom offentliggörande av infor- mation att säkerställa att både befintliga och potentiella marknadsaktörer förstår sina rättigheter och skyldigheter och vet var de kan få närmare relevanta upplysningar. Ett of- fentliggörande av information i de nationella officiella tid- ningarna hjälper berörda parter i andra medlemsstater att hitta de relevanta upplysningarna. 
  
 (23) 
  
 Kommissionen bör bevaka avgifter som bidrar till att avgöra priset för slutanvändarna och offentliggöra information om detta för att se till att den alleuropeiska marknaden för elek- troniska kommunikationstjänster fungerar väl och effektivt. 
  
 (24) 
  
 Utvecklingen av marknaden för elektroniska kommunika- tionstjänster, med tillhörande infrastruktur, skulle kunna få negativa effekter på miljön och landskapet. Därför bör med- lemsstaterna övervaka denna process och vid behov vidta åt- gärder för att minimera sådana effekter genom lämpliga över- enskommelser och andra lösningar tillsammans med berörda myndigheter. 
  
 (25) 
  
 För att kunna avgöra om gemenskapslagstiftningen tillämpas på ett korrekt sätt behöver kommissionen veta vilka företag som anges ha betydande inflytande på marknaden och vilka skyldigheter som de nationella regleringsmyndigheterna in- 
  
 735 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 fört för marknadsaktörerna. Medlemsstaterna måste därför, utöver det nationella offentliggörandet, översända dessa upp- gifter till kommissionen. När medlemsstaterna åläggs att översända uppgifter till kommissionen, kan detta ske elektroniskt under förutsättning att man enats om lämpliga förfaranden för autentisering. 
  
 (26) 
  
 Mot bakgrund av den tekniska utvecklingen och marknadsut- vecklingen bör en översyn av genomförandet av detta direk- tiv göras inom tre år efter dess tillämpningsdag för att avgöra om målen uppnås. 
  
 (27) 
  
 De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör 
  
 antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid ut- övandet av kommissionens genomförandebefogenheter( 
 15 
 ). 
  
 (28) 
  
 Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att upprätta ett harmoniserat regelverk som reglerar tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter, inte i tillräcklig utsträckning kan upp- nås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemen- skapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 KAPITEL I 
 TILLÄMPNINGSOMRÅDE, SYFTE OCH DEFINITIONER 
 Artikel 1 
 Tillämpningsområde och syfte 
 1. Inom den ram som fastställs i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) harmoniseras genom detta direktiv det sätt på vilket medlemssta- terna reglerar tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter. Syftet är att i enlig- 
  
 15  
 EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. 
 736 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 het med den inre marknadens principer upprätta ett regelverk för förhållandet mellan leverantörer av nät och tjänster, vilket skall leda till hållbar konkurrens och samverkan mellan elektroniska kom- munikationstjänster samt gynna konsumenterna. 
 2. I detta direktiv fastställs rättigheter och skyldigheter för opera- törer och för företag som önskar samtrafik och/eller tillträde till deras nät eller tillhörande faciliteter. Vidare uppställs mål för de nationella regleringsmyndigheterna när det gäller tillträde och samtrafik samt fastställs förfaranden för att säkerställa att de skyl- digheter som införs av nationella regleringsmyndigheter ses över och, när så är lämpligt, upphävs då de uppställda målen har upp- nåtts. Med tillträde avses i detta direktiv inte tillträde för slutan- vändare. 
 Artikel 2 
 Definitioner 
 I detta direktiv skall de definitioner som anges i artikel 2 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) gälla. 
 Följande definitioner skall även gälla: 
  
 a) 
  
 tillträde 
 : faciliteter och/eller tjänster görs tillgängliga för ett annat företag på fastställda villkor, med eller utan ensam- rätt, i syfte att tillhandahålla elektroniska kommunika- tionstjänster. Bland annat omfattas följande: tillträde till nätelement samt tillhörande faciliteter, vilket kan inbegripa anslutning av utrustning på fast eller  
 icke-fast 
  väg (detta in- begriper i synnerhet tillträde till accessnätet och till facili- teter och tjänster som är nödvändiga för att tillhandahålla tjänster över accessnät); tillträde till fysisk infrastruktur in- begripet byggnader, ledningar och master; tillträde till rele- vanta programvarusystem inbegripet driftstödssystem; till- träde till nummeromvandling eller system som erbjuder likvärdiga funktioner; tillträde till fasta nät och mobilnät, i synnerhet för roaming; tillträde till system med villkorad tillgång för digitala televisionstjänster; tillträde till virtuella nättjänster. 
 737 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 b) 
  
 samtrafik 
 : den fysiska och logiska sammankopplingen av allmänna kommunikationsnät som används av samma eller ett annat företag för att göra det möjligt för ett företags an- vändare att kommunicera med samma eller ett annat före- tags användare eller få tillgång till tjänster som erbjuds av ett annat företag. Tjänsterna kan tillhandahållas av de be- rörda parterna eller andra parter som har tillträde till nätet. Samtrafik är en särskild typ av tillträde som genomförs mellan operatörer av allmänna nät. 
  
 c) 
  
 operatör 
 : ett företag som tillhandahåller eller som har auktorisation för att tillhandahålla ett allmänt kommunika- tionsnät eller tillhörande facilitet. 
  
 d) 
  
 televisionstjänster i bredbildsformat 
  
 : en televisionstjänst som helt eller delvis består av program som produceras och re- digeras för att visas i bredbildsformat i full höjd. Formatet 16:9 är referensformat för televisionstjänster i bredbilds- format. 
  
 e) 
  
 accessnät 
 : den fysiska förbindelse som förbinder nätanslut- ningspunkten i en abonnents lokaler med korskopplingen eller likvärdig facilitet i det fasta allmänna telefonnätet. 
 KAPITEL II 
 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 
 Artikel 3 
 Allmän ram för tillträde och samtrafik 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det inte förekommer några restriktioner som hindrar företag i samma medlemsstat eller i olika medlemsstater från att förhandla med varandra om avtal rörande tekniska och kommersiella arrangemang för tillträde och/eller samtrafik, i enlighet med gemenskapslagstiftningen. Ett företag som önskar tillträde eller samtrafik behöver inte ha auktorisation för att bedriva verksamhet i den medlemsstat där företaget önskar tillträde eller samtrafik, om företaget inte tillhandahåller några tjänster och inte är nätoperatör i den medlemsstaten. 
 738 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 31 i Europaparla- mentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (di- rektiv om samhällsomfattande tjänster)( 
 16 
 ) får medlemsstaterna inte upprätthålla rättsliga eller administrativa åtgärder som innebär att operatörer, när de beviljar tillträde eller samtrafik, åläggs att er- bjuda olika företag olika villkor för likvärdiga tjänster och/eller införa skyldigheter som inte är kopplade till de tjänster avseende tillträde eller samtrafik som faktiskt tillhandahålls utan att det på- verkar de villkor som fastställs i bilagan till direktiv 2002/20/EG (auktorisationsdirektiv). 
 Artikel 4 
 Rättigheter och skyldigheter för företag 
  
 1. 
  
 Operatörer av allmänna kommunikationsnät skall ha rätt och, när så begärs av andra auktoriserade företag, skyldighet att för- handla med varandra om samtrafik i syfte att tillhandahålla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster, så att tillhanda- hållandet av och samverkan mellan tjänster kan säkerställas inom hela gemenskapen. Operatörerna skall erbjuda andra företag till- träde och samtrafik på villkor som överensstämmer med de skyl- digheter som den nationella regleringsmyndigheten inför i enlighet med artiklarna 5, 6, 7 och 8. 
  
 2. 
  
 Allmänna elektroniska kommunikationsnät som inrättats för distribution av digitala televisionstjänster skall kunna distribuera televisionstjänster och program i bredbildsformat. Nätoperatörer som tar emot och vidarebefordrar televisionstjänster eller program i bredbildsformat skall bibehålla detta bredbildsformat. 
  
 3. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 11 i direktiv 2002/20/EG (auktorisationsdirektiv) skall medlemsstaterna kräva att företag som får del av upplysningar från ett annat företag före, under eller efter förhandlingarna om tillträde eller samtrafik endast använder dessa upplysningar för det syfte för vilket de tillhanda- 
  
 hölls och hela tiden respekterar den sekretess som gäller för 
  
 16  
 Se s. 51 i detta nummer av EGT. 
 739 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 upplysningar som överförs eller lagras. De erhållna upplysningarna får inte lämnas vidare till andra, t.ex. andra avdelningar, dotterbolag eller samarbetspartner, som skulle kunna få konkurrensfördelar genom dem. 
 Artikel 5 
 Nationella regleringsmyndigheters befogenheter och ansvars- områden när det gäller tillträde och samtrafik 
 1. Nationella regleringsmyndigheter skall i enlighet med de mål som anges i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) främja och i förekommande fall säkerställa tillfredsställande tillträde och samtrafik samt samverkan mellan tjänster, i enlighet med bestäm- melserna i det här direktivet, och de skall utöva sina skyldigheter på ett sätt som främjar effektivitet, hållbar konkurrens och största möjliga nytta för slutanvändarna. 
 I synnerhet skall följande gälla, utan att det påverkar tillämpningen av åtgärder som kan vidtas i enlighet med artikel 8 när det gäller företag med betydande inflytande på marknaden: 
  
 a) 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall, i den utsträck- ning som är nödvändig för att säkerställa att slutanvändarna kan nå varandra, kunna införa skyldigheter för företag som kontrollerar tillträde till slutanvändarna, bland annat när detta är motiverat skyldigheten att bedriva samtrafik mellan deras nät om detta inte redan sker. 
  
 b) 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall, i den utsträck- ning som är nödvändig för att garantera slutanvändarnas tillgång till digitala radio- och televisionssändningstjänster som angetts av medlemsstaten, kunna införa skyldigheter för operatörer att tillhandahålla tillträde till sådana andra faciliteter som avses i del II i bilaga I på rättvisa, rimliga och  
  
 icke-diskriminerande 
  villkor. 
  
 2. 
  
 När en nationell regleringsmyndighet inför skyldigheter för en operatör att tillhandahålla tillträde i enlighet med artikel 12 får den, i enlighet med gemenskapslagstiftningen, fastställa tekniska eller driftsmässiga villkor som skall uppfyllas av dem som tillhandahåller och/eller utnyttjar sådant tillträde, om detta är nödvändigt för att 
  
 740 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 säkerställa att nätet fungerar normalt. Villkor som avser tillämp- ning av särskilda tekniska standarder eller specifikationer skall överensstämma med artikel 17 i direktiv 2002/21/EG (ramdirek- tiv). 
  
 3. 
  
 Skyldigheter och villkor som införs i enlighet med punkterna 
  
 1 
  
 och 2 skall vara objektiva, öppet redovisade, proportionella och  
  
 icke-diskriminerande 
  samt tillämpas i enlighet med förfarandena i artiklarna 6 och 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 4. 
  
 När det gäller tillträde och samtrafik skall medlemsstaterna sä- kerställa att den nationella regleringsmyndigheten har befogenhet att ingripa på eget initiativ när detta är motiverat eller, om det sak- nas avtal mellan företag, på begäran av någon av de berörda par- terna för att säkerställa de politiska mål som anges i artikel 8 i di- rektiv 2002/21/EG (ramdirektiv), i enlighet med bestämmelserna i det här direktivet och förfarandena i artiklarna 6, 7, 20 och 21 i di- rektiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 KAPITEL III 
 OPERATÖRERS SKYLDIGHETER OCH FÖRFARANDEN 
 FÖR ÖVERSYN AV MARKNADEN 
 Artikel 6 
 System med villkorad tillgång och andra faciliteter 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de villkor som fastställs i del I i bilaga I tillämpas när det gäller villkorad tillgång till digitala radio- och televisionssändningar till tittare och lyssnare inom ge- menskapen, oavsett överföringssätt. 
  
 2. 
  
 Mot bakgrund av marknadsutvecklingen och den tekniska ut- vecklingen får bilaga I ändras i enlighet med förfarandet i artikel 
  
 3. 
  
 Trots vad som sägs i punkt 1 får medlemsstaterna tillåta sina na- tionella regleringsmyndigheter, att så snart som möjligt efter det att detta direktiv har trätt i kraft och regelbundet därefter, se över 
  
 741 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 de villkor som tillämpas enligt denna artikel genom att utföra en marknadsanalys enligt artikel 16 första stycket i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) för att bedöma om de villkor som tillämpas skall bibehållas, ändras eller upphävas. 
 Om den nationella regleringsmyndigheten efter marknadsanalysen finner att en eller flera operatörer inte har ett betydande inflytande på marknaden i fråga om den relevanta marknaden får den ändra eller upphäva villkoren för dessa operatörer i enlighet med förfa- randena i artiklarna 6 och 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) endast i den utsträckning som 
  
 a) 
  
 slutanvändarnas tillgång till radio- och televisionssändningar samt kanaler och tjänster, som anges i enlighet med artikel 31 i direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster), inte påverkas negativt av sådana ändringar eller upphävanden, 
  
 b) 
  
 utsikterna till effektiv konkurrens på marknaderna för 
  
 i) 
  
 digitala televisions- och radiosändningstjänster till slut- kund och 
  
 ii) 
  
 system för villkorad tillgång och andra tillhörande facili- 
  
 teter 
 inte påverkas negativt av sådana ändringar eller upphävanden. 
 De parter som påverkas av sådana ändringar eller upphävanden av villkor skall ges en lämplig tidsfrist. 
 4. De villkor som tillämpas i enlighet med denna artikel skall inte påverka medlemsstaternas möjlighet att införa skyldigheter när det gäller utformningen av elektroniska programguider och liknande listnings- och navigeringsfaciliteter. 
 Artikel 7 
 Översyn av tidigare skyldigheter avseende tillträde och samtrafik 
 1. Medlemsstaterna skall för företag som tillhandahåller allmänna kommunikationsnät och/eller kommunikationstjänster bibehålla alla de skyldigheter som avser tillträde och samtrafik och som 
 742 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 gällde före den dag då detta direktiv träder i kraft, i enlighet med artiklarna 4, 6, 7, 8, 11, 12 och 14 i direktiv 97/33/EG, artikel 16 i direktiv 98/10/EG och artiklarna 7 och 8 i direktiv 92/44/EG, till dess att dessa skyldigheter har setts över och avgjorts i enlighet med punkt 3 i den här artikeln. 
  
 2. 
  
 Kommissionen kommer att ange vilka marknader som berörs av de skyldigheter som avses i punkt 1 i den första rekommendationen om relevanta produkt- och tjänstemarknader och i beslutet om fastställande av gränsöverskridande marknader som skall antas i enlighet med artikel 15 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna, så snart som möjligt efter det att detta direktiv har trätt i kraft och därefter regelbundet, genomför en marknadsanalys i enlighet med artikel 16 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) för att avgöra om dessa skyldigheter skall bibehållas, ändras eller upp- hävas. De parter som påverkas av sådana ändringar eller upphävan- den av skyldigheter skall ges en lämplig tidsfrist. 
  
 Artikel 8 
 Införande, ändring eller upphävande av skyldigheter 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna har befogenhet att införa de skyldigheter som anges i artiklarna 9 – 13. 
  
 2. 
  
 Om en operatör efter en marknadsanalys som utförts i enlighet med artikel 16 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) anges ha ett betydande inflytande på en viss marknad, skall de nationella re- gleringsmyndigheterna införa de skyldigheter som anges i artik- larna 9 – 13 i det här direktivet, om detta är lämpligt. 
  
 3. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av 
  
 bestämmelserna i artikel 5.1 och 5.2 samt artikel 6, 
 de bestämmelser i artiklarna 12 och 13 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv), villkor 7 i del B i bilagan till direktiv 2002/20/EG (auktorisationsdirektiv), som tillämpas enligt artikel 6.1 i det direktivet, artiklarna 27, 28 och 30 i direktiv 
 743 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster) och de relevanta bestämmelser i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekom- munikationsområdet( 
 17 
 ) som innehåller skyldigheter för andra företag än sådana som anges ha ett betydande infly- tande på marknaden, eller 
 behovet av att fullfölja internationella åtaganden, 
 får de nationella regleringsmyndigheterna inte införa de skyldig- heter som anges i artiklarna 9 – 13 för operatörer som inte anges i enlighet med punkt 2. 
 Under exceptionella omständigheter skall en nationell reglerings- myndighet, när den avser att för operatörer med ett betydande in- flytande på marknaden införa andra skyldigheter avseende tillträde eller samtrafik än vad som anges i artiklarna 9 – 13 i detta direktiv, lägga fram en begäran om detta för kommissionen. Kommissionen skall i överensstämmelse med artikel 14.2 fatta ett beslut som tillå- ter eller förhindrar den nationella regleringsmyndigheten att vidta sådana åtgärder. 
  
 4. 
  
 Skyldigheter i enlighet med denna artikel skall grundas på det fastställda problemets art, vara proportionella och motiverade mot bakgrund av målen i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). Sådana skyldigheter skall endast införas efter samråd i enlighet med artiklarna 6 och 7 i det direktivet. 
  
 5. 
  
 När det gäller punkt 3 första stycket tredje strecksatsen skall de nationella regleringsmyndigheterna till kommissionen anmäla be- slut om att införa, ändra eller upphäva skyldigheter för marknads- aktörer, i enlighet med förfarandet i artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 Artikel 9 
 Skyldigheter avseende insyn 
 1. Nationella regleringsmyndigheter får i enlighet med artikel 8 införa skyldigheter avseende insyn när det gäller samtrafik 
  
 17  
 EGT L 24, 30.1.1998, s. 1. 
 744 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 och/eller tillträde, vilket innebär att operatörer måste offentliggöra specificerade uppgifter, t.ex. uppgifter om redovisning, tekniska specifikationer, nätegenskaper, villkor för tillhandahållande och användning samt prissättning. 
  
 2. 
  
 I synnerhet när en operatör omfattas av skyldigheter avseende  
  
 icke-diskriminering 
  får de nationella regleringsmyndigheterna ålägga operatören att offentliggöra ett referenserbjudande som skall vara tillräckligt specificerat för att säkerställa att företagen inte åläggs att betala för faciliteter som inte är nödvändiga för den begärda tjänsten med en beskrivning av de berörda erbjudanden som redovisas uppdelade på olika komponenter i enlighet med marknadens behov, samt därmed förbundna villkor, inbegripet prissättning. Den nationella regleringsmyndigheten skall bland annat kunna införa ändringar i referenserbjudanden för att verk- ställa skyldigheter som införs enligt detta direktiv. 
  
 3. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna får specificera exakt vilka uppgifter som skall tillhandahållas, hur detaljerade de skall vara samt på vilket sätt de skall offentliggöras. 
  
 4. 
  
 Trots vad som sägs i punkt 3 skall de nationella regleringsmyn- digheterna säkerställa att ett referenserbjudande offentliggörs som åtminstone innehåller de delar som anges i bilaga II, när en opera- tör har skyldigheter enligt artikel 12 avseende tillträde till access- nätet med tvinnad parkabel av metall. 
  
 5. 
  
 Mot bakgrund av marknadsutvecklingen och den tekniska ut- vecklingen får bilaga II ändras i enlighet med förfarandet i artikel 
  
 Artikel 10 
 Skyldigheter avseende  
 icke-diskriminering 
  
 1. En nationell regleringsmyndighet får i enlighet med artikel 8 in- föra skyldigheter avseende  
 icke-diskriminering 
  när det gäller sam- trafik och/eller tillträde. 
 745 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 2. Skyldigheter avseende  
 icke-diskriminering 
  skall särskilt säker- ställa att operatören under likvärdiga omständigheter tillämpar lik- värdiga villkor på andra företag som tillhandahåller likvärdiga tjänster, samt att de tjänster och den information som operatören erbjuder andra, tillhandahålls på samma villkor och med samma kvalitet som gäller för dess egna tjänster eller för dess dotterbolags eller samarbetspartners tjänster. 
 Artikel 11 
 Skyldigheter avseende särredovisning 
 1. En nationell regleringsmyndighet får i enlighet med artikel 8 in- föra skyldigheter avseende särredovisning när det gäller specifice- rad verksamhet med anknytning till samtrafik och/eller tillträde. 
 En nationell regleringsmyndighet får i synnerhet ålägga ett vertikalt integrerat företag att tillämpa en öppen prissättning för andra ope- ratörer och för intern överföring, bland annat för att säkerställa efterlevnad om det finns en skyldighet avseende  
 icke-diskrimine- 
  ring enligt artikel 10 eller, vid behov, för att förhindra oskälig kors- subventionering. De nationella regleringsmyndigheterna får ange vilket format och vilken redovisningsmetod som skall användas. 
 2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) skall de nationella regleringsmyndighe- terna för att underlätta kontrollen av att skyldigheterna avseende insyn och  
 icke-diskriminering 
  efterlevs ha befogenhet att kräva att företaget på begäran tillhandahåller sin redovisning, inbegripet uppgifter om intäkter från tredje part. De nationella reglerings- myndigheterna får offentliggöra sådana uppgifter, om de bidrar till en öppen och konkurrensutsatt marknad, med beaktande av natio- nell lagstiftning och gemenskapslagstiftning om affärshemligheter. 
 746 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 Artikel 12 
 Skyldigheter avseende tillträde till och användning av specifika nätfaciliteter 
 1. En nationell regleringsmyndighet får i enlighet med artikel 8 in- föra skyldigheter för operatörer att uppfylla rimliga krav på till- träde till och användning av specifika nätdelar och tillhörande faci- liteter, bl.a. i situationer då den nationella regleringsmyndigheten anser att ett nekat tillträde eller orimliga villkor med liknande ver- kan skulle hindra uppkomsten av en hållbar konkurrensutsatt marknad på slutkundens nivå eller att det inte skulle ligga i slutan- vändarnas intresse. 
 Operatörer kan bland annat åläggas 
  
 a) 
  
 att ge tredje part tillträde till specificerade nätdelar och/eller nätfaciliteter inklusive tillträde till accessnätet, 
  
 b) 
  
 att förhandla med god vilja med företag som begär tillträde, 
  
 c) 
  
 att inte upphäva ett redan beviljat tillträde till faciliteter, 
  
 d) 
  
 att erbjuda specificerade tjänster för andra operatörer och som tredje part kan återförsälja, 
  
 e) 
  
 att bevilja öppet tillträde till tekniska gränssnitt, protokoll och annan nyckelteknik som är nödvändig för samverkan mellan tjänster eller virtuella nättjänster, 
  
 f) 
  
 att erbjuda samlokalisering eller andra möjligheter till gemensamt utnyttjande av faciliteter, som t.ex. ledningar, byggnader eller master, 
  
 g) 
  
 att erbjuda specificerade tjänster som krävs för att säker- ställa samverkan mellan tjänster ända fram till slutanvän- darna, t.ex. faciliteter för intelligenta nättjänster eller roa- ming på mobilnät, 
  
 h) 
  
 att erbjuda tillträde till driftstödssystem eller liknande pro- gramsystem som krävs för att garantera sund konkurrens när det gäller tillhandahållande av tjänster, 
  
 i) 
  
 att förbinda nät eller nätfaciliteter. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna får förena dessa skyldighe- ter med villkor som gäller rättvis behandling, rimlighet och läglig- het. 
 747 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 2. Om de nationella regleringsmyndigheterna överväger att införa sådana skyldigheter som avses i punkt 1 och i synnerhet när de be- dömer huruvida dessa skyldigheter står i proportion till de mål som anges i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) skall de sär- skilt beakta följande faktorer: 
  
 a) 
  
 Den tekniska och ekonomiska bärkraften för användning och installation av konkurrerande faciliteter med tanke på marknadsutvecklingen och med beaktande av arten och ty- pen av samtrafik och tillträde. 
  
 b) 
  
 Möjligheten att erbjuda det föreslagna tillträdet med tanke på den tillgängliga kapaciteten. 
  
 c) 
  
 Nyinvesteringen för ägaren till faciliteten, med tanke på de risker som investeringen medför. 
  
 d) 
  
 Behovet av att värna konkurrensen på lång sikt. 
  
 e) 
  
 Alla berörda immateriella rättigheter, när så är lämpligt. 
  
 f) 
  
 Tillhandahållande av alleuropeiska tjänster. 
  
 Artikel 13 
 Skyldigheter i samband med priskontroll och kostnadsredovisning 
  
 1. 
  
 En nationell regleringsmyndighet får i enlighet med artikel 8 in- föra skyldigheter som rör kostnadstäckning och priskontroller, in- begripet skyldighet att tillämpa kostnadsorienterad prissättning och kostnadsredovisningssystem, för vissa specifika typer av sam- trafik och/eller tillträde, om en marknadsanalys visar att en brist på effektiv konkurrens innebär att den berörda operatören kan ta ut överpriser eller använda prispress på ett sätt som missgynnar slut- användarna. De nationella regleringsmyndigheterna skall ta hänsyn till den investering som gjorts av operatören och medge denne en rimlig avkastning av den adekvata kapitalinvesteringen med beak- tande av de därmed förknippade riskerna. 
  
 2. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att varje system för kostnadstäckning eller för prissättning som föreskrivs bidrar till att främja effektivitet och hållbar konkurrens samt ger största möjliga nytta åt konsumenterna. I detta avseende får de na- tionella regeringsmyndigheterna även ta hänsyn till priserna på jämförbara konkurrensutsatta marknader. 
  
 748 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 3. 
  
 Om en operatör ålagts att kostnadsorientera sin prissättning, skall bevisbördan för att avgifterna härleds ur kostnaderna, inklu- sive en rimlig avkastning på investerat kapital, åligga den berörda operatören. För att beräkna kostnaden för att tillhandahålla tjänster på ett effektivt sätt får de nationella regleringsmyndigheterna an- vända andra metoder för kostnadsredovisning än de som företaget använder. De nationella regleringsmyndigheterna får ålägga en ope- ratör att fullt ut motivera sina priser och, när så är lämpligt, kräva att priserna justeras. 
  
 4. 
  
 Om det krävs att ett kostnadsredovisningssystem införs för att möjliggöra kontroll av prissättningen, skall de nationella regler- ingsmyndigheterna säkerställa att en beskrivning av kostnadsredo- visningssystemet görs tillgänglig för allmänheten av vilken åtmin- stone kostnadernas huvudkategorier och reglerna för kostnadsför- delningen framgår. Ett kvalificerat oberoende organ skall kontrol- lera att kostnadsredovisningssystemet efterlevs. En redogörelse för efterlevnaden skall offentliggöras årligen. 
  
 KAPITEL IV 
 FÖRFARANDEN 
 Artikel 14 
 Kommitté 
  
 1. 
  
 Kommissionen skall biträdas av den kommunikationskommitté som inrättas genom artikel 22 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 2. 
  
 När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 
  
 8 
  
 i det beslutet. 
  
 3. 
  
 När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 
  
 8 
  
 i det beslutet. 
  
 Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader. 
 749 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 4. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning. 
 Artikel 15 
 Offentliggörande av och tillgång till information 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de särskilda skyldigheter som införs för företag i enlighet med detta direktiv offentliggörs, med uppgift om de specifika produkterna eller tjänsterna samt de geografiska marknaderna. De skall säkerställa att aktuell informa- tion, såvida det inte rör sig om konfidentiell information, i synner- het affärshemligheter, görs tillgänglig för allmänheten i en form som garanterar att alla berörda parter lätt kan få tillgång till den. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall sända en kopia av all sådan information som offentliggörs till kommissionen. Kommissionen skall tillhan- dahålla denna information i lättillgänglig form och, när så är lämp- ligt, vidarebefordra den till kommunikationskommittén. 
  
 Artikel 16 
 Anmälan 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall senast den tillämpningsdag som avses i artikel 18.1 andra stycket till kommissionen anmäla de nationella regleringsmyndigheter som ansvarar för de uppgifter som anges i detta direktiv. 
  
 2. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall till kommissionen anmäla namnen på de operatörer som anses ha ett betydande infly- tande på marknaden enligt detta direktiv samt de skyldigheter som införs för dessa operatörer i enlighet med detta direktiv. Varje för- ändring som påverkar de skyldigheter som gäller för företag eller av de företag som berörs av bestämmelserna i detta direktiv skall utan dröjsmål anmälas till kommissionen. 
  
 750 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 Artikel 17 
 Översynsförfarande 
 Kommissionen skall regelbundet se över hur detta direktiv fungerar och rapportera resultatet till Europaparlamentet och rådet, varvid det första rapporteringstillfället skall infalla senast tre år efter den tillämpningsdag som avses i artikel 18.1 andra stycket. För detta ändamål får kommissionen begära in upplysningar från medlems- staterna, vilka skall lämnas utan onödigt dröjsmål. 
 Artikel 18 
 Genomförande 
 1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 24 juli 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 
 De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 25 juli 2003. 
 När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 
 2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det om- råde som omfattas av detta direktiv samt texterna till eventuella senare ändringar av dessa bestämmelser. 
 Artikel 19 
 Ikraftträdande 
 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i 
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
 . 
  
 751 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 20 
 Adressater 
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
 Utfärdat i Bryssel den 7 mars 2002. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 P. COX 
  
 Evans 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 752 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 BILAGA I 
 VILLKOR FÖR TILLGÅNG TILL DIGITALA RADIO- OCH TELEVISIONSSÄNDNINGAR TILL TITTARE OCH LYSSNARE INOM GEMENSKAPEN 
 Del I: Villkor för system för villkorad tillgång som skall tillämpas i enlighet med artikel 6.1 
 När det gäller villkorad tillgång till digitala radio- och televisions- sändningar till tittare och lyssnare inom gemenskapen, oavsett överföringssätt, skall medlemsstaterna i enlighet med artikel 6 sä- kerställa att följande villkor tillämpas: 
  
 a) 
  
 De system för villkorad tillgång som drivs på gemenskaps- marknaden skall vara utformade så att de tekniskt möjliggör kostnadseffektiv överföringskontroll och ger nätoperatö- rerna på lokal eller regional nivå möjlighet till fullständig kontroll över de tjänster för vilka sådana system för villkorad tillgång används. 
  
 b) 
  
 Alla operatörer som driver system för villkorad tillgång, oav- sett överföringssätt, och som tillhandahåller tjänster som av- ser tillträde till digitala radio- och televisionstjänster och vars tillträdestjänster sändningsföretag är beroende av för att nå varje grupp av potentiella tittare eller lyssnare skall 
  
 på skäliga, rimliga och  
 icke-diskriminerande 
  villkor och i enlighet med gemenskapens konkurrenslagstiftning er- bjuda alla sändningsföretag de tekniska tjänster som möjliggör att sändningsföretagets digitalt överförda tjänster kan tas emot av tittare eller lyssnare som getts tillgång till dessa tjänster med hjälp av dekodrar admini- strerade av tjänsteoperatörerna, i enlighet med gemen- skapens konkurrenslagstiftning, och 
 föra separata räkenskaper för den verksamhet som gäller deras roll som leverantörer av villkorad tillgång. 
  
 c) 
  
 Vid licensgivning för tillverkare av konsumentutrustning, skall innehavare av immateriella rättigheter avseende pro- dukter och system för villkorad tillgång säkerställa att detta görs på skäliga, rimliga och  
  
 icke-diskriminerande 
  villkor. Med beaktande av tekniska och kommersiella faktorer får in- nehavare av rättigheter inte koppla licensgivningen till villkor 
 753 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 som förbjuder, hindrar eller avskräcker från att i samma pro- dukt använda 
 ett gemensamt gränssnitt som möjliggör uppkoppling till flera andra system för tillträde, eller 
 metoder som är specifika för ett annat system för till- träde, förutsatt att licensinnehavaren följer de relevanta och rimliga villkor som, vad denne själv beträffar, ga- ranterar säkerheten vid transaktioner utförda av opera- törer av system för villkorad tillgång. 
 Del II: Andra faciliteter på vilka villkor kan tillämpas enligt artikel 5.1 b 
  
 a) 
  
 Tillträde till gränssnitt för tillämpningsprogram (API). 
  
 b) 
  
 Tillträde till elektroniska programguider (EPG). 
  
 BILAGA II 
 MINIMIFÖRTECKNING ÖVER PUNKTER SOM SKALL TAS MED I ETT REFERENSERBJUDANDE FÖR TILLTRÄDE TILL ACCESSNÄT MED TVINNAD PARKABEL AV METALL OCH SOM SKALL OFFENTLIGGÖRAS AV ANMÄLDA OPERATÖRER 
 I denna bilaga används följande beteckningar med de betydelser som här anges: 
  
 a) 
  
 delaccessnät 
 : en del av ett accessnät som förbinder nätan- slutningspunkten i abonnentens lokaler med en koncent- rationspunkt eller en specificerad mellanliggande anslut- ningspunkt i det fasta allmänna telefonnätet. 
  
 b) 
  
 tillträde till accessnätet 
 : fullständigt tillträde till accessnätet och delat tillträde till accessnätet; det innebär ingen änd- ring i ägandet av accessnätet. 
  
 c) 
  
 fullt tillträde till accessnätet 
 : den berättigades tillträde till den anmälde operatörens accessnät eller delaccessnät som tillåter att hela frekvensspektrum i den tvinnade parkabeln av metall används. 
  
 d) 
  
 delat tillträde till accessnätet 
 : den berättigades tillträde till den anmälde operatörens accessnät eller delaccessnät som 
 754 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 B 
  
 tillåter att det frekvensspektrum som inte omfattar talfre- kvenser i den tvinnade parkabeln används, och att den an- mälde operatören kan fortsätta att använda accessnätet för att tillhandahålla telefonitjänster till allmänheten. 
  
 A.  
 Villkor för tillträde till accessnätet 
  
 1. 
  
 Delar av nät till vilka tillträde erbjuds, omfattar i synnerhet följande delar: 
  
 a) 
  
 Tillträde till accessnät. 
  
 b) 
  
 Tillträde till det frekvensspektrum som inte omfattar talfre- kvenser i accessnätet, vid delat tillträde till accessnätet. 
  
 2. 
  
 Information om de fysiska platserna för tillträde( 
  
 1 
 ) samt att det finns tillgängliga accessnät i bestämda delar av nätet. 
  
 3. 
  
 Tekniska villkor i samband med tillträde till och användning av accessnät, inklusive de tekniska egenskaperna hos den tvinnade parkabeln av metall i accessnätet. 
  
 4. 
  
 Förfaranden för beställning och anskaffning, restriktioner i fråga om användningen. 
  
 B.  
 Samlokaliseringstjänster 
  
 1. 
  
 Information om den anmälde operatörens relevanta anlägg- ningar( 
  
 1 
 ) 
  
 2. 
  
 Samlokaliseringsalternativ vid de platser som anges under punkt 1 (inklusive fysisk samlokalisering och, när så är lämp- ligt, samlokalisering på distans och virtuell samlokalisering). 
  
 3. 
  
 Utrustningens egenskaper: Eventuella restriktioner för ut- rustning som kan samlokaliseras. 
  
 4. 
  
 Säkerhetsfrågor: Åtgärder som de anmälda operatörerna vid- tar för att sörja för säkerheten på sina platser. 
  
 5. 
  
 Tillträdesvillkor för personalen hos konkurrerande operatö- rer. 
  
 6. 
  
 Säkerhetsnormer. 
  
 7. 
  
 Regler för tilldelning av utrymme när samlokaliseringsutrym- met är begränsat. 
  
 1  
 Tillgången till denna information kan begränsas till att endast omfatta berörda parter i syfte att undvika farhågor beträffande den allmänna säkerheten. 
 755 
  
 Bilaga 2 B 
  
 SOU 2002:60 
  
 8. 
  
 Villkor för berättigade när det gäller inspektion av platser där fysisk samlokalisering är tillgänglig eller platser där samloka- lisering har förvägrats på grund av kapacitetsbrist. 
  
 C.  
 Informationssystem 
 Villkor för tillgång till den anmälda operatörens driftstödssystem, informationssystem eller databaser för förbeställning, anskaffning, beställning, framställning av underhåll och reparation samt fakture- ring. 
  
 D.  
 Leveransvillkor 
  
 1. 
  
 Frister för svar på begäran om leverans av tjänster och facili- teter; serviceavtal, rutiner för åtgärdande av fel, förfaranden för att återgå till en normal servicenivå samt parametrar för tjänsternas kvalitet. 
  
 2. 
  
 Standardavtalsvillkor, i förekommande fall inbegripet kom- pensation när tidsfristerna inte hålls. 
  
 3. 
  
 Priser eller prisberäkningsformler för varje egenskap, funk- tion och facilitet som förtecknas ovan. 
  
 756 
 Bilaga 2 C 
 C. Auktorisationsdirektivet 
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/20/EG 
 av den 7 mars 2002 
 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster 
 (auktorisationsdirektiv) 
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, 
 med beaktande av kommissionens förslag ( 
 1 
 ), 
 med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttran- de ( 
 2 
 ), 
 i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget ( 
 3 
 ), och av följande skäl: 
  
 (1) 
  
 Resultatet av det offentliga samrådet om 1999 års översyn av regelverket för elektronisk kommunikation, såsom det återges i kommissionens meddelande av den 26 april 2000, och kommissionens slutsatser som rapporterats i dess meddelande om den femte och sjätte rapporten om ge- 
  
 1 
  
 EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 230 och EGT C 270 E, 25.9.2001, s. 182. 
  
 2 
  
 EGT C 123, 25.4.2001, s. 55. 
  
 3 
  
 Europaparlamentets yttrande av den 1 mars 2001 (EGT C 277, 1.10.2001, s. 116), rådets gemensamma ståndpunkt av den 17 september 2001 (EGT C 337, 30.11.2001, s. 18) och Europaparlamentets beslut av den 12 december 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 14 februari 2002. 
  
 757 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 nomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikations- området, visar att det i hela gemenskapen finns ett behov av mer harmoniserade och mindre betungande bestämmelser om tillträde till marknaden för elektroniska kommunika- tionsnät och kommunikationstjänster. 
  
 (2) 
  
 Konvergensen mellan olika elektroniska kommunikations- nät och kommunikationstjänster och deras tekniska lös- ningar kräver att ett system för auktorisation införs som omfattar alla jämförbara nät och tjänster på ett enhetligt sätt, oberoende av vilka tekniska lösningar som används. 
  
 (3) 
  
 Syftet med detta direktiv är att upprätta en rättslig ram för att säkerställa friheten att tillhandahålla elektronisk kom- munikation och elektroniska tjänster, med förbehåll för endast de villkor som fastställs i detta direktiv och eventu- ella begränsningar i enlighet med artikel 46.1 i fördraget, särskilt åtgärder med hänsyn till allmän ordning, allmän sä- kerhet och folkhälsa. 
  
 (4) 
  
 Detta direktiv omfattar auktorisation av alla elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster oavsett om de tillhandahålls allmänheten eller inte. Detta är viktigt för att garantera att båda kategorier av leverantörer kan åt- njuta objektiva, öppet redovisade,  
  
 icke-diskriminerande 
  och proportionella rättigheter, villkor och förfaranden. 
  
 (5) 
  
 Detta direktiv skall endast gälla beviljandet av nyttjanderät- ter till radiofrekvenser, när nyttjandet inbegriper tillhanda- hållandet av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst, vanligtvis mot ersätt- ning. Egenanvändning av radioterminalutrustning, grundad på sådan  
  
 icke-exklusiv 
  användning av särskilda radiofre- kvenser som inte har samband med någon ekonomisk verk- samhet, t.ex. radioamatörers användning av frekvensband för allmänheten, utgör inte tillhandahållande av ett elektro- niskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunika- tionstjänst och omfattas därför inte av detta direktiv. Sådan användning omfattas av Europaparlamentets och rådets di- rektiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse ( 
 4 
 ). 
  
 4  
 EGT L 91, 7.4.1999, s. 10. 
 758 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 (6) 
  
 Bestämmelser om fri rörlighet för system för villkorad till- gång och fritt tillhandahållande av skyddade tjänster som bygger på sådana system fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/84/EG av den 20 november 1998 om det rättsliga skyddet för tjänster som bygger på eller utgörs av villkorad tillgång ( 
  
 5 
 ). Auktorisation av sådana system och tjänster behöver därför inte omfattas av det här direkti- vet. 
  
 (7) 
  
 Systemet för utfärdande av auktorisationer för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster bör vara så lite betungande som möjligt, för att stimulera framväx- ten av nya elektroniska kommunikationstjänster och alleu- ropeiska kommunikationsnät och kommunikationstjänster och för att tjänsteleverantörer och konsumenter skall kunna dra nytta av de stordriftsfördelar som en inre mark- nad innebär. 
  
 (8) 
  
 Dessa mål uppnås bäst genom en allmän auktorisation för alla elektroniska kommunikationsnät och kommunika- tionstjänster, för vilken det inte krävs något uttryckligt be- slut eller något särskilt dokument utfärdat av den nationella regleringsmyndigheten, och genom att formkraven begrän- sas till en anmälan. Om medlemsstaterna kräver anmälan från leverantörer av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster när de inleder sin verksamhet, får de också kräva bevis på att sådan anmälan har gjorts genom någon form av rättsligt erkänd postkvittering eller elektro- nisk kvittering. En sådan kvittering bör i alla händelser inte utgöras av eller kräva en administrativ åtgärd av den natio- nella regleringsmyndighet till vilken anmälan måste göras. 
  
 (9) 
  
 Företagens rättigheter och skyldigheter enligt den allmänna auktorisationen måste uttryckligen anges i denna för att ga- rantera lika villkor inom hela gemenskapen och för att un- derlätta gränsöverskridande förhandlingar om samtrafik mellan allmänna kommunikationsnät. 
  
 (10) 
  
 Den allmänna auktorisationen ger företag som tillhandahål- ler allmänheten elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster rätt att förhandla om samtrafik enligt villkoren i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och sam- 
  
 5  
 EGT L 320, 28.11.1998, s. 54. 
 759 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 trafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhö- rande faciliteter (tillträdesdirektiv) ( 
 6 
 ). Företag som till andra än för allmänheten tillhandahåller elektroniska kom- munikationsnät och kommunikationstjänster kan förhandla om samtrafik på kommersiella villkor. 
  
 (11) 
  
 Beviljandet av särskilda rättigheter kan även fortsättnings- vis behövas för radiofrekvenser och nummer, inbegripet kortnummer, från den nationella nummerplanen. Nummer- rättigheter kan också erhållas från en europeisk nummer- plan, till exempel den virtuella landskoden 3883, som till- delats länder som är medlemmar av Europeiska post- och telesammanslutningen (CEPT). Dessa nyttjanderätter bör endast inskränkas om det krävs med hänsyn till bristen på radiofrekvenser och till behovet av att säkerställa att de an- vänds på ett effektivt sätt. 
  
 (12) 
  
 Detta direktiv påverkar inte huruvida radiofrekvenser di- rekt tilldelas leverantörer av elektroniska kommunikations- nät eller kommunikationstjänster, eller enheter som nyttjar dessa nät eller tjänster. Sådana enheter kan vara leverantörer av innehåll i radio- eller  
  
 tv-sändningar. 
  Utan att åsidosätta särskilda kriterier och förfaranden som medlemsstaterna antagit för att bevilja nyttjanderätter till radiofrekvenser för leverantörer av innehåll i radio- och  
 tv-sändningstjänster, 
  för att verka för de mål som avser allmänintressena, i enlig- het med gemenskapslagstiftningen, bör förfarandet för till- delning av radiofrekvenser i alla händelser vara objektiva, öppet redovisade,  
 icke-diskriminerande 
  och proportionella. I enlighet med domstolens rättspraxis bör alla nationella begränsningar av de rättigheter som garanteras genom arti- kel 49 i fördraget vara motiverade på ett objektivt sätt och proportionella, och inte överskrida vad som är nödvändigt för att uppnå de mål som avser allmänintressena så som de definieras av medlemsstaterna i enlighet med gemen- skapslagstiftningen. Ansvaret för att uppfylla de villkor som hör samman med nyttjanderätten till en radiofrekvens och de tillämpliga villkor som hör samman med den allmänna auktorisationen bör i alla händelser bäras av det företag som har beviljats nyttjanderätten till radiofrekven- sen. 
  
 6  
 Se s. 7 i detta nummer av EGT. 
 760 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 (13) 
  
 Medlemsstaterna får som en del av ansökningsförfarandet för beviljandet av nyttjanderätter till en radiofrekvens kon- trollera om den sökande kommer att kunna uppfylla villko- ren för sådana rättigheter. I detta syfte kan den sökande komma att anmodas att lämna nödvändig information för att styrka sin förmåga att uppfylla dessa villkor. Om denna information inte lämnas kan ansökan om nyttjanderätt till en radiofrekvens komma att avslås. 
  
 (14) 
  
 Medlemsstaterna är varken skyldiga eller förhindrade att bevilja nyttjanderätter till nummer från den nationella nummerplanen eller rättigheter att installera faciliteter hos andra företag än leverantörer av elektroniska kommunika- tionsnät eller kommunikationstjänster. 
  
 (15) 
  
 Villkoren som får fogas till den allmänna auktorisationen och till de särskilda nyttjanderätterna bör begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att säkerställa beaktande av krav och skyldigheter enligt gemenskapslagstiftningen och nationell lagstiftning i enlighet med gemenskapslagstift- ningen. 
  
 (16) 
  
 För elektroniska kommunikationsnät och kommunika- tionstjänster som inte tillhandahålls allmänheten bör villko- ren vara färre och mildare än vad som är motiverat för elektroniska kommunikationsnät och kommunikations- tjänster som tillhandahålls allmänheten. 
  
 (17) 
  
 Särskilda skyldigheter som i enlighet med gemenskapslag- stiftningen får införas för leverantörer av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster på grund av deras betydande inflytande på marknaden enligt defini- tionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regel- verk för elektroniska kommunikationsnät och kommuni- kationstjänster (ramdirektiv) ( 
  
 7 
 ) bör införas åtskilda från de allmänna rättigheter och skyldigheter som följer av den allmänna auktorisationen. 
  
 (18) 
  
 Den allmänna auktorisationen bör bara innehålla villkor 
  
 som är specifika för sektorn för elektronisk kommunika- tion. Den bör inte underkastas villkor som redan gäller i kraft av annan nationell lagstiftning som inte är specifik för denna sektor. De nationella regleringsmyndigheterna får 
  
 7  
 Se s. 33 i detta nummer av EGT. 
 761 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 dock informera nätoperatörer och tjänsteleverantörer om annan lagstiftning som rör deras verksamhet, till exempel genom hänvisningar på sina webbplatser. 
  
 (19) 
  
 Kravet på att offentliggöra beslut om beviljande av nyttjan- derätter till frekvenser eller nummer kan uppfyllas genom att dessa beslut offentliggörs via en webbplats. 
  
 (20) 
  
 Samma företag, till exempel en kabeloperatör, kan erbjuda både elektroniska kommunikationstjänster, exempelvis överföring av  
  
 TV-signaler, 
  och tjänster som inte omfattas av detta direktiv, exempelvis saluföring av ett utbud av in- nehåll för ljud- eller  
 TV-sändningstjänster, 
  och ytterligare skyldigheter kan därför åläggas detta företag med avseende på dess verksamhet som leverantör eller distributör av in- nehåll, enligt andra bestämmelser än dem som anges i detta direktiv, utan att den förteckning över villkor som fastställs i bilagan till detta direktiv åsidosätts. 
  
 (21) 
  
 De behöriga myndigheterna får, när de beviljar nyttjande- rätter till radiofrekvenser, nummer eller rättigheter att in- stallera faciliteter, informera de företag som de beviljar så- dana rättigheter om de relevanta villkoren i den allmänna auktorisationen. 
  
 (22) 
  
 Om efterfrågan på radiofrekvenser i ett särskilt frekvens- område överstiger tillgången, bör lämpliga och öppna förfa- randen följas vid frekvenstilldelningen, för att diskrimine- ring skall kunna undvikas och för att de knappa resurserna skall kunna användas på ett optimalt sätt. 
  
 (23) 
  
 När nationella regleringsmyndigheter fastställer kriterier för urvalsförfaranden som grundat sig på konkurrens eller jämförelse bör de säkerställa att målen i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) uppfylls. Det skulle därför inte strida mot det här direktivet om tillämpningen av objektiva,  
  
 icke-diskriminerande 
  och proportionella urvalskriterier i syfte att främja konkurrensen skulle leda till att vissa företag utesluts från ett konkurrensförfarande eller ett jämförande urvalsförfarande för en särskild radiofrekvens. 
  
 (24) 
  
 Överenskommelser på europeisk nivå om harmonisering av tilldelningen av radiofrekvenser till särskilda företag bör följas strikt av medlemsstaterna vid beviljande av nyttjande- rätter till radiofrekvenser från den nationella frekvenspla- nen. 
  
 762 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 (25) 
  
 Leverantörer av elektroniska kommunikationsnät och kom- munikationstjänster kan behöva en bekräftelse av sina rät- tigheter enligt den allmänna auktorisationen när det gäller samtrafik och ledningsrätter, särskilt för att underlätta för- handlingar med andra regionala eller lokala myndigheter, eller med tjänsteleverantörer i andra medlemsstater. De na- tionella regleringsmyndigheterna bör därför, på begäran eller automatiskt vid anmälan om allmän auktorisation, ge företaget ett sådant intyg. Sådana intyg bör inte i sig utgöra beviljande av rättigheter, och inga rättigheter enligt den allmänna auktorisationen, nyttjanderätter eller utövande av sådana rättigheter bör heller vara avhängiga av ett sådant intyg. 
  
 (26) 
  
 Om företag finner att deras ansökningar om rätt att instal- lera faciliteter inte har behandlats i enlighet med princi- perna i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv), eller om sådana beslut dröjer orimligt länge, bör de ha rätt att överklaga be- slut eller dröjsmål när det gäller sådana beslut i enlighet med det direktivet. 
  
 (27) 
  
 Påföljderna för överträdelser av de villkor som gäller för den allmänna auktorisationen bör vara proportionella. En- dast i undantagsfall skulle det kunna vara rimligt att tillfäl- ligt eller slutgiltigt återkalla rätten att tillhandahålla elek- troniska kommunikationstjänster eller nyttjanderätterna till radiofrekvenser eller nummer, om ett företag inte uppfyller ett eller flera av villkoren för den allmänna auktorisationen. Detta påverkar inte tillämpningen av brådskande åtgärder som de berörda myndigheterna i medlemsstaterna kan be- höva vidta vid allvarliga hot mot allmän ordning, allmän sä- kerhet eller folkhälsa eller mot andra företags ekonomiska eller operativa intressen. Detta direktiv bör heller inte påverka sådana skadeståndskrav mellan företag som skall bedömas enligt nationell lagstiftning. 
  
 (28) 
  
 Rapporterings- och informationsskyldigheter för tjänstele- verantörer kan vara betungande för både företagen och de nationella regleringsmyndigheterna. Sådana skyldigheter bör därför vara proportionella, objektivt motiverade och begränsade till vad som är absolut nödvändigt. Det är inte nödvändigt att kräva att det systematiskt och regelbundet skall styrkas att alla villkor för den allmänna auktorisatio- nen eller nyttjanderätten uppfylls. Företagen har rätt att få 
  
 763 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 kännedom om i vilket syfte den information de bör tillhan- dahålla, skall användas. Tillhandahållande av information bör inte utgöra ett villkor för marknadstillträde. För statis- tiska ändamål får en anmälan begäras av leverantörer av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikations- tjänster när de upphör med sin verksamhet. 
  
 (29) 
  
 Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldig- heter att lämna sådana uppgifter som krävs för att försvara gemenskapens intressen i samband med internationella överenskommelser. Detta direktiv bör inte heller påverka tillämpningen av sådana lagstadgade anmälningsskyldighe- ter som inte endast gäller den elektroniska kommunika- tionssektorn, exempelvis inom konkurrenslagstiftningen. 
  
 (30) 
  
 Administrativa avgifter får åläggas leverantörer av elektro- niska kommunikationstjänster för att finansiera den natio- nella regleringsmyndighetens arbete med att administrera auktorisationssystemet och bevilja nyttjanderätten. Avgif- terna bör begränsas till att omfatta de faktiska administra- tiva kostnaderna för arbetet. Det bör därför finnas insyn i de nationella regleringsmyndigheternas intäkter och kost- nader genom årliga rapporter om summan av de uttagna av- gifterna och de administrativa kostnaderna. Företagen kan då kontrollera att de administrativa kostnaderna och avgif- terna är i balans. 
  
 (31) 
  
 System för administrativa avgifter bör inte leda till sned- vridning av konkurrensen eller hinder för inträde på mark- naden. Med ett system för allmän auktorisation blir det inte längre möjligt att hänföra administrativa kostnader och därmed avgifter till enskilda företag, utom för beviljande av nyttjanderätter till nummer, radiofrekvenser och rätt att in- stallera faciliteter. Alla eventuella administrativa avgifter bör följa principerna i ett system för allmän auktorisation. Ett exempel på ett rättvist, enkelt och öppet alternativ till dessa kriterier för avgiftsfördelning kan vara en omsätt- ningsrelaterad fördelningsnyckel. Om de administrativa av- gifterna är mycket låga kan det också vara lämpligt med schablonavgifter eller schablonmässigt beräknade avgifter med ett omsättningsrelaterat inslag. 
  
 (32) 
  
 Utöver de administrativa avgifterna kan avgifter för nytt- janderätter tas ut för användningen av radiofrekvenser och nummer för att säkerställa att dessa resurser används på ett 
  
 764 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 optimalt sätt. Sådana avgifter bör inte hindra utvecklingen av innovativa tjänster och konkurrens på marknaden. Detta direktiv påverkar inte det ändamål för vilket avgifter för nyttjanderätter används. Sådana avgifter får exempelvis an- vändas för att finansiera verksamhet vid de nationella regleringsmyndigheterna som inte kan täckas av administ- rativa avgifter. Vid urvalsförfaranden som bygger på kon- kurrens eller jämförelse, och när avgifter för nyttjanderätter av radiofrekvenser helt eller delvis består av ett engångsbe- lopp, bör betalningsmöjligheter erbjudas som säkerställer att sådana avgifter inte i praktiken leder till att urvalet sker på grundval av kriterier som inte har något samband med målet att säkerställa optimal användning av radiofrekvenser. Kommissionen kan regelbundet offentliggöra jämförande undersökningar med tanke på bästa praxis i fråga om till- delning av radiofrekvenser, tilldelning av nummer eller be- viljande av ledningsrätt. 
  
 (33) 
  
 Medlemsstaterna kan när det är objektivt motiverat behöva ändra rättigheter, villkor, förfaranden, administrativa av- gifter och avgifter för nyttjanderätter när det gäller den allmänna auktorisationen och nyttjanderätter. Sådana änd- ringar bör i vederbörlig ordning anmälas i god tid till alla berörda parter så att de får möjlighet att yttra sig om dessa. 
  
 (34) 
  
 För att uppfylla målet om insyn krävs att tjänsteleverantö- rer, konsumenter och andra berörda parter lätt får tillgång till information om rättigheter, villkor, förfaranden, admi- nistrativa avgifter, avgifter för nyttjanderätter och beslut när det gäller tillhandahållande av elektroniska kommuni- kationstjänster, nyttjanderätt till radiofrekvenser och nummer, rätt att installera faciliteter, nationella frekvens- planer och nationella nummerplaner. Det är en viktig upp- gift för de nationella regleringsmyndigheterna att tillhan- dahålla och uppdatera sådan information. Om sådana rät- tigheter administreras på annan myndighetsnivå bör de na- tionella regleringsmyndigheterna sträva efter att skapa ett användarvänligt instrument för tillgång till information om sådana rättigheter. 
  
 (35) 
  
 Kommissionen bör övervaka att den inre marknaden funge- rar på grundval av de nationella auktorisationsbestämmel- serna enligt detta direktiv. 
  
 765 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 (36) 
  
 För att få ett enda tillämpningsdatum för samtliga delar av det nya regelverket på området för elektroniska kommuni- kationer är det viktigt att processen för nationellt genom- förande av detta direktiv och för anpassningen av de nya reglerna till de befintliga tillstånden sker parallellt. Men i särskilda fall där auktorisationer som gäller när detta direk- tiv träder i kraft ersätts av den allmänna auktorisationen och individuella nyttjanderätter enligt detta direktiv skulle leda till utökade skyldigheter eller inskränkta rättigheter för de tjänsteleverantörer som har den tidigare formen av auktorisation, har medlemsstaterna ytterligare nio månader på sig för anpassning av sådana tillstånd, såvida detta inte får ogynnsam verkan på andra företags rättigheter och skyldigheter. 
  
 (37) 
  
 Det kan finnas omständigheter då avskaffandet av ett vill- kor för auktorisation avseende tillträde till elektroniska kommunikationsnät skulle medföra betydande svårigheter för ett eller flera företag som har utnyttjat det villkoret. I sådana fall får ytterligare övergångsordningar beviljas av kommissionen på begäran av en medlemsstat. 
  
 (38) 
  
 Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen har- monisering och förenkling av de bestämmelser och villkor som gäller för auktorisation av elektroniska kommunika- tionsnät och kommunikationstjänster, inte i till räcklig ut- sträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgär- der i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i för- draget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 Artikel 1 
 Mål och tillämpningsområde 
 1. Syftet med detta direktiv är att genomföra en inre marknad för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster ge- nom harmonisering och förenkling av de bestämmelser och villkor 
 766 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 som gäller för auktorisation av sådana nät och tjänster, så att dessa lättare kan tillhandahållas inom gemenskapen. 
 2. Detta direktiv skall gälla auktorisation för tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. 
 Artikel 2 
 Definitioner 
  
 1. 
  
 I detta direktiv skall de definitioner som anges i artikel 2 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) gälla. 
  
 2. 
  
 Följande definitioner skall även gälla: 
  
 a) 
  
 allmän auktorisation 
 : en rättslig ram som upprättats av en med- lemsstat för att säkerställa rättigheter för tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster och genom vilken det fastställs sektorsspecifika skyldigheter som kan gälla för alla eller vissa typer av elektroniska kommu- nikationsnät och kommunikationstjänster i enlighet med det här direktivet. 
  
 b) 
  
 skadlig störning 
 : störning som äventyrar funktionen hos en ra- dionavigationstjänst eller annan säkerhetstjänst eller som på annat sätt allvarligt försämrar, hindrar eller upprepat avbryter en radiokommunikationstjänst som fungerar i enlighet med gällande gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmel- ser. 
 Artikel 3 
 Allmän auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa friheten att tillhandahålla elek- troniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster i enlig- het med de villkor som anges i detta direktiv. För detta ändamål får medlemsstaterna hindra ett företag från att tillhandahålla elektro- niska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster, endast om detta är nödvändigt för att skydda intressen som rör allmän ordning, allmän säkerhet eller folkhälsa. 
 767 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 2. 
  
 Tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät eller till- handahållande av elektroniska kommunikationstjänster får, utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda skyldigheter som anges i artikel 6.2 eller nyttjanderätten enligt artikel 5, endast underkastas allmän auktorisation. Det får krävas att det berörda företaget skall göra en anmälan, men inte att det skall ha erhållit ett uttryckligt beslut eller någon annan administrativ handling från den nationella regleringsmyndigheten, innan det börjar utöva de rättigheter som följer av auktorisationen. Företaget får inleda sin verksamhet direkt efter ingiven anmälan, om sådan krävs, under förutsättning att be- stämmelserna om nyttjanderätt i artiklarna 5, 6 och 7 är uppfyllda. 
  
 3. 
  
 Den anmälan som avses i punkt 2 får inte innefatta mer än att en juridisk eller fysisk person underrättar den nationella reglerings- myndigheten om att personen har för avsikt att börja tillhandahålla elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster och lämnar in det minimum av information som den nationella regler- ingsmyndigheten behöver för att kunna föra ett register eller en förteckning över leverantörer av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. Informationen skall inskränka sig till sådana uppgifter som är nödvändiga för att identifiera leverantören, t.ex. organisationsnummer, och leverantörens kontaktpersoner, adress och en kortfattad beskrivning av nätet eller tjänsten samt den planerade tidpunkten för inledande av verksamheten. 
  
 Artikel 4 
 Minimiförteckning över rättigheter som följer av den allmänna auktorisationen 
 1. Företag som har erhållit sådan auktorisation som avses i artikel 3 har rätt att 
 a) tillhandahålla elektroniska kommunikationsnät och kommuni- kationstjänster, 
 b) få sina ansökningar om den rätt att installera faciliteter som be- hövs bedömda i enlighet med artikel 11 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
 2. När sådana företag tillhandahåller allmänheten elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster skall den all- männa auktorisationen också ge dem rätt att 
 768 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 a) 
  
 förhandla om samtrafik med och, i förekommande fall, få till- träde till eller samtrafik med andra leverantörer av allmänt till- gängliga kommunikationsnät och kommunikationstjänster som omfattas av en allmän auktorisation i gemenskapen enligt vill- koren i och i enlighet med direktiv 2002/19/EG (tillträdesdi- rektiv), 
  
 b) 
  
 få möjlighet att bli utsedda att tillhandahålla olika delar av de samhällsomfattande tjänsterna och/eller täcka olika delar av det nationella territoriet i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhälls- omfattande tjänster och användares rättigheter avseende elek- troniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (di- rektiv om samhällsomfattande tjänster) ( 
  
 8 
 ). 
 Artikel 5 
 Nyttjanderätter till radiofrekvenser och nummer 
  
 1. 
  
 Om det är möjligt, och särskilt om risken för skadlig störning är försumbar, skall medlemsstaterna inte kräva att individuella nytt- janderätter beviljas som förutsättning för användningen av radio- frekvenser utan skall i stället knyta villkoren för användning av ra- diofrekvenser till den allmänna auktorisationen. 
  
 2. 
  
 Om individuella rättigheter måste beviljas för användningen av radiofrekvenser och nummer skall medlemsstaterna på begäran be- vilja företag som tillhandahåller eller nyttjar nät eller tjänster enligt den allmänna auktorisationen sådana rättigheter, om detta inte stri- der mot bestämmelserna i artikel 6, artikel 7 och artikel 11.1 c i det här direktivet eller andra bestämmelser som skall säkerställa att dessa resurser används på ett effektivt sätt i enlighet med direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 Utan att det påverkar de särskilda kriterier och förfaranden som medlemsstaterna antagit för att bevilja nyttjanderätter till radiofre- kvenser för leverantörer av innehåll i radio- och  
 tv-sändningar 
  för att verka för de mål som avser allmänintressena i enlighet med ge- menskapslagstiftningen, skall sådana nyttjanderätter beviljas genom ett öppet och  
 icke-diskriminerande 
  förfarande med god insyn. Medlemsstaterna skall vid beviljandet av nyttjanderätten ange om 
  
 8  
 Se s. 51 i detta nummer av EGT. 
 769 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 denna kan överlåtas på rättsinnehavarens initiativ och, i fråga om radiofrekvenser, på vilka villkor denna kan överlåtas i enlighet med artikel 9 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). Om en medlemsstat beviljar nyttjanderätter för en viss tid skall giltighetstiden vara skä- lig för den ifrågavarande tjänsten. 
  
 3. 
  
 Beslut om nyttjanderätt skall fattas, meddelas och offentliggöras så snart som möjligt, för nummer som har tilldelats för särskilda ändamål i den nationella nummerplanen inom tre veckor och för radiofrekvenser som har tilldelats för särskilda ändamål i den natio- nella frekvensplanen inom sex veckor, efter det att fullständig an- sökan mottagits av den nationella regleringsmyndigheten. Denna senare tidsgräns får inte hindra tilllämpningen av internationella avtal om användning av radiofrekvenser eller positioner i omlopps- banor. 
  
 4. 
  
 När beslut har fattats, efter samråd med berörda parter i enlighet med artikel 6 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv), om att nyttjan- derätter till nummer av exceptionellt ekonomiskt värde skall bevil- Moore genom konkurrensförfaranden eller jämförande urvalsförfaran- den får medlemsstaterna förlänga maximiperioden tre veckor med högst tre veckor. 
  
 När det gäller konkurrensförfaranden eller jämförande urvalsförfa- randen för radiofrekvenser skall artikel 7 vara tillämplig. 
 5. Medlemsstaterna får inte begränsa antalet nyttjanderätter som skall beviljas annat än när detta är nödvändigt för att garantera en effektiv användning av radiofrekvenser i enlighet med artikel 7. 
 Artikel 6 
 Villkor som är fogade till den allmänna auktorisationen och till nyttjanderätter till radiofrekvenser och nummer samt särskilda skyldigheter 
 1. Den allmänna auktorisationen för tillhandahållande av elektro- niska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster samt nyttjanderätter till radiofrekvenser och nummer får endast omfat- tas av de villkor som är upptagna i delarna A, B och C i bilagan. Så- dana villkor skall vara objektivt motiverade med avseende på det nät eller den tjänst som berörs, samt öppet redovisade,  
 icke-diskri- 
  minerande och proportionella. 
 770 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 2. 
  
 Särskilda skyldigheter som kan åläggas leverantörer som tillhan- dahåller elektroniska kommunikationsnät och kommunikations- tjänster, enligt artikel 5.1 och 5.2, samt artiklarna 6 och 8 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv) och artiklarna 16, 17, 18 och 19 i direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster), eller företag som i enlighet med nämnda direktiv utsetts att tillhan- dahålla samhällsomfattande tjänster skall i rättsligt avseende vara åtskilda från de rättigheter och skyldigheter som följer av den all- männa auktorisationen. I syfte att ge företagen insyn skall den all- männa auktorisationen hänvisa till de kriterier och förfaranden som gäller när sådana särskilda skyldigheter införs för enskilda företag. 
  
 3. 
  
 Den allmänna auktorisationen får bara innehålla sådana villkor som är specifika inom det området och som anges i del A i bilagan, och den får inte innehålla någon upprepning av villkor som gäller för företagen enligt annan nationell lagstiftning. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna får inte upprepa de villkor som gäller för den allmänna auktorisationen när de beviljar nyttjanderätter till radio- frekvenser eller nummer. 
  
 Artikel 7 
 Förfarande för att begränsa det antal nyttjanderätter som skall beviljas till radiofrekvenser 
 1. Om en medlemsstat överväger huruvida den skall begränsa det antal nyttjanderätter som skall beviljas till radiofrekvenser skall den bland annat 
  
 a) 
  
 fästa vederbörlig vikt vid behovet av att ge användarna så stort utbyte som möjligt och underlätta utvecklingen av konkurrens, 
  
 b) 
  
 ge alla berörda parter, inbegripet användare och konsumenter, tillfälle att lägga fram synpunkter på alla begränsningar i enlig- het med artikel 6 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv), 
  
 c) 
  
 offentliggöra alla beslut om att begränsa beviljandet av nyttjanderätter och ange skälen för detta, 
  
 d) 
  
 efter att ha fastställt förfarandet inbjuda till ansökningar om nyttjanderätter, och 
  
 e) 
  
 se över begränsningarna med rimliga intervall eller på skälig begäran av berörda företag. 
  
 771 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 2. 
  
 Om en medlemsstat konstaterar att ytterligare nyttjanderätter till radiofrekvenser kan beviljas skall den offentliggöra detta och inbjuda till ansökningar om sådana rättigheter. 
  
 3. 
  
 Om beviljandet av nyttjanderätter till radiofrekvenser måste be- gränsas skall medlemsstaterna bevilja sådana rättigheter på grundval av objektiva, öppet redovisade,  
  
 icke-diskriminerande 
  och propor- tionella urvalskriterier. För urvalskriterierna skall vederbörlig vikt fästas vid huruvida målen i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdi- rektiv) har uppnåtts. 
  
 4. 
  
 Om konkurrensförfaranden eller jämförande urvalsförfaranden skall användas får medlemsstaterna förlänga den period på högst sex veckor som anges i artikel 5.3 med så lång tid som behövs, dock högst med åtta månader, för att garantera rättvisa, rimliga, öppna och tydliga förfaranden för alla berörda parter. 
  
 Dessa tidsfrister skall inte påverka tillämpningen av bestämmelser i tillämpliga internationella överenskommelser om användning av radiofrekvenser och satellitsamordning. 
 5. Denna artikel skall inte påverka överlåtelse av nyttjanderätter till radiofrekvenser enligt artikel 9 i direktiv 2002/21/EG (ramdirek- tiv). 
 Artikel 8 
 Harmoniserad tilldelning av radiofrekvenser 
 Om användningen av radiofrekvenser har harmoniserats, villkor och förfaranden för tillträde har överenskommits och de företag som skall tilldelas radiofrekvenser har utsetts i enlighet med inter- nationella avtal och gemenskapsbestämmelser, skall medlemssta- terna bevilja nyttjanderätt till sådana radiofrekvenser i enlighet med dessa bestämmelser. Under förutsättning att alla nationella villkor i samband med nyttjanderätten till de berörda radiofrekvenserna har uppfyllts vid ett gemensamt urvalsförfarande, får medlemsstaterna inte införa några ytterligare villkor, ytterligare kriterier eller förfa- randen som skulle begränsa, ändra eller fördröja ett korrekt ge- nomförande av den gemensamma tilldelningen av sådana radiofre- kvenser. 
 772 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 Artikel 9 
 Intyg som kan underlätta utövandet av rätten att installera faciliteter och rättigheter till samtrafik 
 En nationell regleringsmyndighet skall på begäran av ett företag inom en vecka utfärda en standardiserad handling där det bekräftas, i förekommande fall, att företaget har lämnat in en anmälan enligt artikel 3.2 och anges under vilka omständigheter alla företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommunika- tionstjänster i enlighet med allmän auktorisation har rätt att ansöka om rätt att installera faciliteter, förhandla om samtrafik och/eller få tillträde eller samtrafik, så att företaget lättare kan utöva dessa rät- tigheter exempelvis på andra myndighetsnivåer eller i förhållande till andra företag. Sådana intyg kan också i förekommande fall ut- färdas automatiskt efter anmälan enligt artikel 3.2. 
 Artikel 10 
 Uppfyllande av villkoren för den allmänna auktorisationen eller för nyttjanderätter och av särskilda skyldigheter 
  
 1. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna får kräva att de företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommu- nikationstjänster som omfattas av den allmänna auktorisationen eller som har nyttjanderätter till radiofrekvenser eller nummer, till- handahåller de uppgifter som anges i artikel 11 och som krävs för att kontrollera att företaget uppfyller de villkor som gäller för den allmänna auktorisationen eller nyttjanderätterna eller de särskilda skyldigheter som avses i artikel 6.2. 
  
 2. 
  
 Om en nationell regleringsmyndighet finner att ett företag inte uppfyller ett eller flera av villkoren för den allmänna auktorisatio- nen eller nyttjanderätterna eller de särskilda skyldigheter som avses i artikel 6.2, skall den underrätta företaget om detta och ge företa- get rimlig möjlighet att inkomma med synpunkter eller åtgärda eventuella överträdelser inom 
  
 en månad från underrättelsen, eller 
 en kortare frist som överenskommits med företaget, eller som fastställs av den nationella regleringsmyndigheten i händelse av upprepade överträdelser, eller 
 773 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 en längre frist som har beslutats av den nationella reglerings- myndigheten. 
  
 3. 
  
 Om det berörda företaget inte åtgärdar överträdelserna inom den frist som anges i punkt 2, skall den berörda myndigheten vidta lämpliga och proportionella åtgärder för att säkerställa att villkoren uppfylls. Medlemsstaterna får för detta ge de berörda myndighe- terna befogenheter att vid behov införa ekonomiska sanktioner. Företaget skall informeras om åtgärderna och motiven för dessa senast en vecka efter det att de beslutades och i dessa skall faststäl- las en rimlig tidsfrist för företaget för att efterleva åtgärden. 
  
 4. 
  
 Trots bestämmelserna i punkterna 2 och 3 får medlemsstaterna ge den berörda myndigheten befogenheter att vid behov införa ekonomiska sanktioner mot företag om de underlåter att lämna information i enlighet med de skyldigheter som införs enligt artikel 11.1 a eller b i detta direktiv eller artikel 9 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv) inom en rimlig tidsfrist som skall fastställas av den nationella regleringsmyndigheten. 
  
 5. 
  
 Om villkoren för den allmänna auktorisationen, nyttjanderät- terna eller de särskilda skyldigheter som avses i artikel 6.2 upprepat och allvarligt åsidosätts, och om åtgärder enligt punkt 3 i den här artikeln i syfte att säkerställa efterlevnad inte gett resultat, får den nationella regleringsmyndigheten hindra ett företag från att fort- sätta att tillhandahålla elektroniska kommunikationsnät och kom- munikationstjänster eller tillfälligt upphäva eller återkalla nyttjan- derätterna. 
  
 6. 
  
 Om den berörda myndigheten har bevis på att uppfyllandet av villkoren för den allmänna auktorisationen, nyttjanderätterna eller de särskilda skyldigheter som avses i artikel 6.2 brister och det ut- gör ett direkt och allvarligt hot mot allmän ordning, allmän säker- het eller folkhälsa, eller kommer att orsaka allvarliga ekonomiska eller operativa problem för andra som leverantörer eller användare av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster, får den trots bestämmelserna i punkterna 2, 3 och 5 i den här arti- keln vidta brådskande provisoriska åtgärder för att åtgärda proble- met innan den fattar ett slutligt beslut. Det berörda företaget skall därefter ges en rimlig möjlighet att lämna synpunkter och föreslå åtgärder. I förekommande fall får den berörda myndigheten be- kräfta de provisoriska åtgärderna. 
  
 774 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 7. Företag skall ha rätt att överklaga de åtgärder som vidtas enligt denna artikel i enlighet med förfarandet i artikel 4 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
 Artikel 11 
 Uppgifter som krävs för den allmänna auktorisationen, nyttjanderätterna och de särskilda skyldigheterna 
 1. Utöver sådana uppgifts- och rapporteringsskyldigheter som föl- jer av annan nationell lagstiftning än för den allmänna auktorisatio- nen får den nationella regleringsmyndigheten endast kräva att fö- retagen tillhandahåller sådana uppgifter som krävs för den allmänna auktorisationen, nyttjanderätterna eller de särskilda skyldigheterna som avses i artikel 6.2 och som står i proportion till syftet och är sakligt motiverade för 
  
 a) 
  
 systematisk kontroll eller kontroll i enskilda fall, av att villko- ren 1 och 2 i del A, villkor 6 i del B samt villkor 7 i del C i bilagan, samt de skyldigheter som avses i artikel 6.2, är upp- fyllda, 
  
 b) 
  
 kontroll i varje enskilt fall av att villkoren i bilagan är uppfyllda när det mottagits klagomål eller när den nationella reglerings- myndigheten av andra skäl misstänker att något villkor inte uppfylls eller när den nationella regleringsmyndigheten på eget initiativ gör en utredning, 
  
 c) 
  
 förfaranden för eller bedömning av framställningar om bevil- jande av nyttjanderätter, 
  
 d) 
  
 offentliggörande av jämförande kvalitets- och prisöversikter över tjänsterna till gagn för konsumenterna, 
  
 e) 
  
 klart definierade statistiska syften, 
  
 f) 
  
 de marknadsanalyser som avses i direktiv 2002/19/EG (tillträ- desdirektiv) och direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhälls- omfattande tjänster). 
  
 De uppgifter som avses i leden a, b, d, e och f i första stycket får inte begäras in före ett marknadstillträde eller som villkor för detta. 
 2. Om en nationell regleringsmyndighet kräver att ett företag skall tillhandahålla sådana uppgifter som anges i punkt 1 skall den upp- lysa företaget om det särskilda ändamål för vilket informationen skall användas. 
 775 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 12 
 Administrativa avgifter 
 1. De administrativa avgifter som tas ut av företag som tillhanda- håller ett nät eller en tjänst i enlighet med allmän auktorisation eller som har beviljats nyttjanderätt skall 
  
 a) 
  
 sammanlagt täcka enbart de administrativa kostnader som upp- kommer för förvaltning, kontroll och genomförande av syste- met med den allmänna auktorisationen, samt för nyttjanderät- ter och för de särskilda skyldigheter som avses i artikel 6.2, som får inbegripa kostnader för internationellt samarbete, harmoni- sering och standardisering, marknadsanalys, övervakning av efterlevnaden och annan kontroll av marknaden samt lagstift- ningsarbete som inbegriper utarbetande och genomförande av sekundärrätt och förvaltningsbeslut, t.ex. beslut om tillträde och samtrafik, och 
  
 b) 
  
 åläggas de enskilda företagen på ett objektivt, öppet redovisat och proportionellt sätt så att de administrativa tillläggskostna- derna och de därmed sammanhängande avgifterna minimeras. 
  
 2. När nationella regleringsmyndigheter tar ut administrativa av- gifter skall de årligen offentliggöra en översikt över sina administ- rativa kostnader och den sammanlagda summan av uppburna av- gifter. Mot bakgrund av skillnaden mellan summan av avgifterna och de administrativa kostnaderna skall lämpliga justeringar göras. 
 Artikel 13 
 Avgifter för nyttjanderätter och rättigheter att installera faciliteter 
 Medlemsstaterna får låta den berörda myndigheten införa avgifter för nyttjanderätter till radiofrekvenser eller nummer eller för rät- tigheter att installera faciliteter på, över eller under offentlig eller privat egendom, varvid avgifterna skall beakta behovet av en opti- mal användning av dessa resurser. Medlemsstaterna skall säkerställa att avgifterna är sakligt motiverade, öppet redovisade,  
 icke-diskri- 
  minerande och proportionella till det avsedda syftet, och att de tar hänsyn till de mål som avses i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ram- direktiv). 
 776 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 Artikel 14 
 Ändring av rättigheter och skyldigheter 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall garantera att rättigheter, villkor och förfa- randen avseende allmänna auktorisationer och nyttjanderätter eller rättigheter att installera faciliteter endast ändras i sakligt motive- rade fall och på ett proportionellt sätt. Anmälan skall göras på lämpligt sätt om avsikten att företa sådana ändringar och berörda parter, inbegripet användare och konsumenter, skall få en tillräcklig tidsfrist på minst fyra veckor, utom i undantagsfall, för att kunna lämna sina synpunkter på de föreslagna ändringarna. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall inte begränsa eller återkalla rättigheter att installera faciliteter före utgången av den tidsperiod för vilken de tilldelats utom när detta är berättigat och sker i enlighet med rele- vanta nationella bestämmelser om kompensation för återkallande av rättigheter. 
  
 Artikel 15 
 Offentliggörande av information 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att all relevant information om rättigheter, villkor, förfaranden, administrativa avgifter, avgifter och beslut som rör allmänna auktorisationer och nyttjanderätter offentliggörs och hålls aktuell på ett lämpligt sätt så att alla berörda parter lätt kan få tillgång till informationen. 
  
 2. 
  
 Om den information som avses i punkt 1 finns att tillgå på olika förvaltningsnivåer, särskilt information som rör förfaranden och villkor för rättigheter att installera faciliteter, skall den nationella regleringsmyndigheten beakta de kostnader som är involverade och bemöda sig om att utarbeta en användarvänlig översikt över all så- dan information, inklusive uppgifter om berörd förvaltningsnivå och ansvariga myndigheter, så att det blir lättare att ansöka om rät- tigheter att installera faciliteter. 
  
 777 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 16 
 Översynsförfaranden 
 Kommissionen skall regelbundet se över hur de nationella auktori- sationssystemen fungerar och hur tillhandahållandet av tjänster över nationsgränserna inom gemenskapen utvecklas samt rappor- tera detta till Europaparlamentet och rådet, varvid det första rap- porteringstillfället skall infalla senast tre år efter den tillämpnings- dag som avses i artikel 18.1 andra stycket. För detta ändamål får kommissionen begära in upplysningar från medlemsstaterna, vilka skall lämnas utan onödigt dröjsmål. 
 Artikel 17 
 Befintliga auktorisationer 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall anpassa de auktorisationer i medlemssta- terna som gäller när detta direktiv träder i kraft, till bestämmelserna i detta direktiv senast den tillämpningsdag som avses i artikel 18.1 andra stycket. 
  
 2. 
  
 Om tillämpningen av punkt 1 innebär en inskränkning av de rät- tigheter eller en utvidgning av de skyldigheter som gäller enligt redan befintliga auktorisationer, får medlemsstaterna förlänga gil- tighetstiden för dessa rättigheter och skyldigheter till längst nio månader efter den tillämpningsdag som avses i artikel 18.1 andra stycket, under förutsättning att andra företags rättigheter enligt gemenskapslagstiftningen inte påverkas av detta. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sådana förlängningar och moti- vera dem. 
  
 3. 
  
 Om den berörda medlemsstaten kan visa att avskaffandet av ett villkor för auktorisation avseende tillträde till elektroniska kom- munikationsnät som var i kraft före den tidpunkt som avses i punkt 
  
 1 
  
 ger upphov till alltför stora problem för företag som har kunnat åtnjuta föreskrivet tillträde till ett annat nät, och om det är omöjligt för dessa företag att förhandla fram nya avtal på rimliga kommersi- ella villkor före den tidpunkt som avses i punkt 1, får medlemssta- terna begära en tillfällig förlängning av det/de aktuella villko- ret/villkoren. En sådan begäran skall lämnas in senast den tillämp- 
  
 778 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 ningsdag som avses i artikel 18.1 andra stycket, med angivande av villkor och tidsperiod för den tillfälliga förlängning som begärs. 
 Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om skälen för en begäran om förlängning. Kommissionen skall beakta en sådan be- gäran, med hänsyn till den särskilda situationen i den medlemssta- ten och det/de företag som berörs, samt behovet av att säkerställa konsekventa regler på gemenskapsnivå. Kommissionen skall fatta beslut om att bevilja eller avslå begäran, och i det förra fallet om omfattningen och tiden för den beviljade förlängningen. Kommis- sionen skall meddela den berörda medlemsstaten sitt beslut inom sex månader efter mottagandet av ansökan om förlängning. Sådana beslut skall offentliggöras i  
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
 . 
 Artikel 18 
 Genomförande 
 1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 24 juli 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 
 De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 25 juli 2003. 
 När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 
 2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det om- råde som omfattas av detta direktiv samt texterna till eventuella senare ändringar av dessa bestämmelser. 
 779 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 19 
 Ikraftträdande 
 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i 
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
 . 
  
 Artikel 20 
 Adressater 
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
  
 Utfärdat i Bryssel den 7 mars 2002. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 P. COX 
  
 Evans 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 BILAGA 
 Villkoren i denna bilaga utgör en uttömmande förteckning över villkor som får knytas till allmänna auktorisationer (del A), nytt- janderätter till radiofrekvenser (del B) och nyttjanderätter till nummer (del C) enligt artiklarna 6.1 och 11.1 a. 
 A. Villkor som får knytas till allmänna auktorisationer 
  
 1. 
  
 Ekonomiska bidrag för finansiering av samhällsomfattande tjäns- ter i enlighet med direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsom- fattande tjänster). 
  
 2. 
  
 Administrativa avgifter i enlighet med artikel 12 i detta direktiv. 
  
 3. 
  
 Samverkan mellan tjänster och samtrafik mellan nät i enlighet med direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv). 
  
 4. 
  
 Slutanvändares tillträde till nummer i den nationella nummerpla- nen, inklusive villkor, i enlighet med direktiv 2002/22/EG (direk- tiv om samhällsomfattande tjänster). 
  
 5. 
  
 Krav för miljön och fysisk planering och markanvändning samt krav och villkor som är kopplade till beviljande av tillträde till eller 
  
 780 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 användning av offentlig- eller privatägd mark och villkor som är kopplade till samlokalisering och gemensamt utnyttjande av faci- liteter i enlighet med direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv), inbegri- pet, i tillämpliga fall, alla finansiella eller tekniska garantier som behövs för att säkerställa att infrastrukturarbetena utförs på ett korrekt sätt. 
  
 6. 
  
 Sändningsplikt (lnmust Walton) i enlighet med direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster). 
  
 7. 
  
 Skydd av personuppgifter och privatliv som är specifikt för sek- torn för elektronisk kommunikation i enlighet med Europaparla- mentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet ( 
  
 9 
 ). 
  
 8. 
  
 Konsumentskyddsbestämmelser som är specifika för sektorn för elektronisk kommunikation, inbegripet villkor enligt direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster). 
  
 9. 
  
 Begränsningar i fråga om överföring av olagligt innehåll i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden ( 
  
 10 
 ), 
 samt begränsningar i fråga om överföring av skadligt innehåll i enlighet med artikel 2a.2 i rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fast- ställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om ut- förandet av sändningsverksamhet för television ( 
 11 
 ). 
  
 10. 
  
 Information som skall tillhandahållas i enlighet med ett anmäl- ningsförfarande enligt artikel 3.3 i detta direktiv eller för andra än- damål, som är upptagna i artikel 11 i detta direktiv. 
  
 11. 
  
 Möjliggörande av laglig avlyssning för behöriga nationella myndig- heter i enlighet med direktiv 97/66/EG och Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personupp- gifter och om det fria flödet av sådana uppgifter ( 
  
 12 
 ). 
  
 12. 
  
 Villkor för användning vid stora katastrofer för att trygga kommu- nikationen mellan larmtjänster och myndigheter och trygga sänd- ningar till allmänheten. 
  
 9 
  
 EGT L 24, 30.1.1998, s. 1. 
  
 10 
  
 EGT L 178, 17.7.2000, s. 1. 
  
 11 
  
 EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG (EGT L 202, 30.7.1997, 
  
 s. 60). 
  
 12 
  
 EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. 
  
 781 
  
 Bilaga 2 C 
  
 SOU 2002:60 
  
 13. 
  
 Åtgärder för att i enlighet med gemenskapslagstiftningen begränsa allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält från elektro- niska kommunikationsnät. 
  
 14. 
  
 Andra tillträdesskyldigheter än de som avses i artikel 6.2 i detta direktiv som gäller för företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster i enlighet med direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv). 
  
 15. 
  
 Upprätthållande av de allmänna kommunikationsnätens integritet i enlighet med direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv) och direk- tiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster), inbe- gripet villkor för att förhindra elektromagnetiska störningar mel- lan elektroniska kommunikationsnät och/eller kommunikations- tjänster i enlighet med rådets direktiv 89/336/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om elek- tromagnetisk kompatibilitet ( 
  
 13 
 ). 
  
 16. 
  
 Säkerhet för allmänna nät mot otillåtet tillträde i enlighet med di- rektiv 97/66/EG. 
  
 17. 
  
 Villkor för användning av radiofrekvenser, i enlighet med artikel 7.2 i direktiv 1999/5/EG, om sådan användning inte är underkas- tad enskilda nyttjanderätter enligt artikel 5.1 i det här direktivet. 
  
 18. 
  
 Åtgärder för att säkerställa överensstämmelse med standarderna och/eller specifikationerna i artikel 17 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 B. Villkor som får knytas till nyttjanderätter till radiofrekvenser 
  
 1. 
  
 Angivande av den tjänst eller typ av nät eller teknik för vilken nyttjanderätt till frekvensen har beviljats, i förekommande fall in- begripet exklusivt nyttjande av en frekvens för överföring av sär- skilt innehåll eller särskilda audiovisuella tjänster. 
  
 2. 
  
 Faktiskt och effektivt utnyttjande av frekvenserna i enlighet med direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv), inbegripet krav på lämplig täckning. 
  
 3. 
  
 Tekniska och operativa villkor som är nödvändiga för att undvika skadlig störning och för att begränsa att allmänheten exponeras för elektromagnetiska fält, när sådana villkor skiljer sig från dem som ingår i den allmänna auktorisationen. 
  
 13  
 EGT L 139, 23.5.1989, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 93/68/EEG (EGT L 220, 30.8.1993, s. 1). 
 782 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 C 
  
 4. 
  
 Maximal giltighetstid i enlighet med artikel 5 i detta direktiv, med förbehåll för eventuella ändringar i den nationella frekvensplanen. 
  
 5. 
  
 Överlåtelse av rättigheter på rättsinnehavarens initiativ och villkor för detta i enlighet med direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 6. 
  
 Avgifter för nyttjanderätter i enlighet med artikel 13 i detta direk- tiv. 
  
 7. 
  
 Varje åtagande som under ett urvalsförfarande baserat på konkur- rens och jämförelse har gjorts av det företag som erhåller nyttjan- derätten. 
  
 8. 
  
 Skyldigheter i enlighet med tillämpliga internationella avtal i fråga om användning av frekvenser. 
  
 C. Villkor som får knytas till nyttjanderätter till nummer 
  
 1. 
  
 Angivande av den tjänst som numret skall användas för, inbegripet varje krav som ställs för tillhandahållandet av tjänsten. 
  
 2. 
  
 Faktiskt och effektivt utnyttjande av numren i enlighet med direk- tiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 3. 
  
 Krav på nummerportabilitet i enlighet med direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster). 
  
 4. 
  
 Skyldighet att tillhandahålla offentliga uppgifter i form av abon- nentförteckningar i enlighet med artiklarna 5 och 25 i direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster). 
  
 5. 
  
 Maximal giltighetstid i enlighet med artikel 5 i detta direktiv med förbehåll för eventuella ändringar i den nationella nummerplanen. 
  
 6. 
  
 Överlåtelse av rättigheter på initiativ av rättsinnehavaren och vill- kor för en sådan överlåtelse i enlighet med direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 7. 
  
 Avgifter för nyttjanderätter i enlighet med artikel 13 i detta direk- tiv. 
  
 8. 
  
 Varje åtagande som under loppet av ett urvalsförfarande baserat på konkurrens eller jämförelse har gjorts av det företag som erhåller nyttjanderätten. 
  
 9. 
  
 Skyldigheter i enlighet med tillämpliga internationella avtal i fråga om användning av nummer. 
  
 783 
 Bilaga 2 D 
 D. Ramdirektivet 
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/21/EG 
 av den 7 mars 2002 
 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster 
 (ramdirektiv) 
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta, 
 med beaktande av kommissionens förslag ( 
 1 
 ), 
 med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttran- de ( 
 2 
 ), 
 i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget ( 
 3 
 ), och av följande skäl: 
  
 (1) 
  
 Det nuvarande regelverket för telekommunikation har varit framgångsrikt när det gäller att skapa förutsättningar för effektiv konkurrens inom telekommunikationssektorn under övergången från monopol till frikonkurrens. 
  
 (2) 
  
 Den 10 november 1999 lade kommissionen fram ett medde- lande till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén med titeln Mot ett nytt 
  
 1 
  
 EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 198 och EGT C 270 E, 25.9.2001,s. 199. 
  
 2 
  
 EGT C 123, 25.4.2001, s. 56. 
  
 3 
  
 Europaparlamentets yttrande av den 1 mars 2001 (EGT C 277, 1.10.2001, s. 91), rådets gemensamma ståndpunkt av den 17 september 2001 (EGT C 337, 30.11.2001, s. 34) och Europaparlamentets beslut av den 12 december 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 14 februari 2002. 
  
 785 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 regelverk för infrastruktur för elektronisk kommunikation och tillhörande tjänster, 1999 års kommunikationsöversyn. Meddelandet innehöll kommissionens översyn av det befint- liga regelverket för telekommunikation, i enlighet med kommissionens skyldighet enligt artikel 8 i rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät ( 
 4 
 ). Det innehöll vidare en rad politiska förslag till ett nytt regelverk för infrastruktur för elektronisk kommu- nikation och tillhörande tjänster, för offentligt samråd. 
  
 (3) 
  
 Den 26 april 2000 lade kommission fram ett meddelande för Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om resultaten av det offentliga samrådet om 1999 års kommunikationsöversyn och riktlinjer för det nya regelverket. Meddelandet innehöll en sammanfattning av det offentliga samrådet och angav vissa huvudinriktningar för utarbetandet av ett nytt regelverk för infrastrukturen för elektronisk kommunikation och till- hörande tjänster. 
  
 (4) 
  
 Europeiska rådet i Lissabon den  
  
 23–24 
  mars 2000 betonade de möjligheter till ökad tillväxt, konkurrenskraft och nya arbetstillfällen som övergången till en digital, kunskaps- baserad ekonomi erbjuder. I synnerhet betonades betydelsen av att Europas företag och medborgare har tillgång till en kommunikationsinfrastruktur av världsklass till en låg kostnad och ett brett utbud av tjänster. 
  
 (5) 
  
 Till följd av att sektorerna för telekommunikation, media och informationsteknik konvergerar bör alla överförings nät och överföringstjänster omfattas av ett enda regelverk. Detta regelverk består av det föreliggande direktivet samt fyra sär- direktiv: Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elek- troniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektiv) ( 
  
 5 
 ), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och 
 samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och till- hörande faciliteter (tillträdesdirektiv) ( 
 6 
 ), Europa- 
  
 4 
  
 EGT L 192, 24.7.1990, s. 1. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/51/EG (EGT L 295, 29.10.1997, s. 23). 
  
 5 
  
 Se s. 21 i detta nummer av EGT. 
  
 6 
  
 Se s. 7 i detta nummer av EGT. 
  
 786 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 parlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättig- heter avseende elektroniska kommunikationsnät och kom- munikationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjäns- ter) ( 
 7 
 ), Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet ( 
 8 
 ) (nedan kallade "särdirektiven"). Det är nödvändigt att sär- skilja regleringen av överföringen från regleringen av inne- hållet. Innehållet i tjänster som tillhandahålls via elektroniska kommunikationsnät med hjälp av elektroniska kommunika- tionstjänster, till exempel sändningsinnehåll, finansiella tjänster och vissa tjänster som hör till informationssamhället, omfattas därför inte av detta regelverk och påverkar därför inte åtgärder som vidtas på gemenskapsnivå eller nationell nivå vad avser sådana tjänster, i enlighet med gemenskapslag- stiftningen, för att främja kulturell eller språklig mångfald och för att säkerställa att mediemångfalden bevaras. Innehållet i  
 tv-program 
  omfattas av rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television ( 
 9 
 ). Att det görs åtskillnad mellan reglering av överföring och reglering av innehåll hindrar inte att man tar hänsyn till sambanden mellan dem, särskilt för att garantera mediemångfald, kulturell mångfald och konsumentskydd. 
  
 (6) 
  
 Regleringen av den audiovisuella politiken och innehållet genomförs för att nå mål som avser allmänintresset, som yttrandefrihet, mediemångfald, opartiskhet, kulturell och språklig mångfald, social delaktighet, konsumentskydd och skydd av minderåriga. I kommissionens meddelande Princi- per och riktlinjer för gemenskapens audiovisuella politik i den digitala eran och rådets slutsatser av den 6 juni 2000, i vilka detta meddelande välkomnas, fastställdes de nyckel- åtgärder som gemenskapen skall vidta för att genomföra den audiovisuella politiken. 
  
 7 
  
 Se s. 51 i detta nummer av EGT. 
  
 8 
  
 EGT L 24, 30.1.1998, s. 1. 
  
 9 
  
 EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. Direktivet ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG (EGT L 202, 30.7.1997, s. 60). 
  
 787 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 (7) 
  
 Bestämmelserna i detta direktiv och i särdirektiven åsido- sätter inte varje medlemsstats möjlighet att vidta nödvändiga åtgärder för att skydda sina väsentliga säkerhetsintressen, skydda allmän ordning och säkerhet samt tillåta utredning, upptäckt och lagföring av brott, inklusive möjligheten för de nationella regleringsmyndigheterna att fastställa särskilda och proportionella skyldigheter för tillhandahållare av elektro- niska kommunikationstjänster. 
  
 (8) 
  
 Detta direktiv omfattar inte utrustning som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överens- stämmelse ( 
  
 10 
 ), men omfattar däremot konsumentutrustning som används för  
 digital-tv. 
  Det är viktigt för regleringsmyn- digheterna att uppmuntra nätoperatörer och tillverkare av terminalutrustning till samarbete för att underlätta för an- vändare medfunktionshinder att få tillgång till elektroniska kommunikationstjänster. 
  
 (9) 
  
 Informationssamhällets tjänster omfattas av Europaparla- mentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (Direktiv om elektronisk handel) ( 
  
 11 
 ). 
  
 (10) 
  
 Definitionen av informationssamhällets tjänster i artikel 1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande före- skrifter för informationssamhällets tjänster ( 
  
 12 
 ) omfattar en lång rad av ekonomiska verksamheter som bedrivs  
 on-line. 
  Flertalet av dessa verksamheter omfattas inte av det här direktivets räckvidd, eftersom de inte helt eller huvudsak- ligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommu- 
 nikationsnät. Taltelefoni och överföring av elektronisk post omfattas av det här direktivet. Samma företag, exempelvis en tillhandahållare av Internettjänster, kan erbjuda både elek- troniska kommunikationstjänster, till exempel tillgång till 
  
 10 
  
 EGT L 91, 7.4.1999, s. 10. 
  
 11 
  
 EGT L 178, 17.7.2000, s. 1. 
  
 12 
  
 EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. Direktivet ändrat genom direktiv 98/48/EG (EGT L 217, 5.8.1998, s. 18). 
  
 788 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 Internet, och tjänster som inte omfattas av det här direktivet, till exempel tillhandahållande av innehåll på nätet. 
  
 (11) 
  
 I enlighet med principen om åtskillnad mellan myndighetsut- övande och operationell verksamhet bör medlemsstaterna i syfte att säkerställa opartiskhet i beslutsfattarn det garantera den nationella regleringsmyndighetens oberoende. Detta krav på oberoende påverkar inte medlemsstaternas institu- tionella självbestämmanderätt och konstitutionella skyldig- heter eller principen om neutralitet när det gäller medlems- staternas egendomsordning i enlighet med artikel 295 i för- draget. De nationella regleringsmyndigheterna bör ha de re- surser i fråga om personal, sakkunskap och ekonomiska medel som krävs för att de skall kunna fullgöra sina uppgifter. 
  
 (12) 
  
 Varje part som berörs av ett beslut som fattats av en nationell regleringsmyndighet bör ha rätt att överklaga beslutet till en instans som är oberoende av de berörda parterna. Denna instans kan vara en domstol. Dessutom bör varje företag, som anser att dess begäran om tilldelning av rättigheter för att installera faciliteter inte har behandlats i enlighet med principerna i detta direktiv, ha rätt att överklaga sådana be- slut. Detta överklagandeförfarande påverkar inte fördel- ningen av behörighet inom nationella rättssystem och juridiska eller fysiska personers rättigheter enligt nationell lagstiftning. 
  
 (13) 
  
 Nationella regleringsmyndigheter behöver samla in informa- tion från marknadsaktörer för att kunna fullgöra sina upp- gifter på ett ändamålsenligt sätt. Sådan information kan också behöva inhämtas för kommissionens räkning, så att kommis- sionen kan fullgöra sina skyldigheter enligt gemenskapens lagstiftning. En begäran om information bör stå i proportion till syftet och får inte vara orimligt betungande för företagen. Information som inhämtas av nationella regleringsmyndig- heter bör vara tillgänglig för allmänheten, utom i de fall då informationen är konfidentiell i enlighet med nationella be- stämmelser om allmänhetens tillgång till information och är föremål för gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning om affärshemligheter. 
  
 (14) 
  
 Information som den nationella regleringsmyndigheten anser vara konfidentiell i enlighet med gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning om affärshemligheter, får endast 
  
 789 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 utbytas med kommissionen och andra nationella reglerings- myndigheter när sådant utbyte är absolut nödvändigt för att tillämpa bestämmelserna i detta direktiv eller särdirektiven. Den information som utbyts bör begränsas till vad som är relevant och proportionellt för ändamålet med utbytet. 
  
 (15) 
  
 Det är viktigt att de nationella regleringsmyndigheterna råd- gör med alla berörda parter när det gäller förslag till beslut och att de tar hänsyn till deras synpunkter innan ett slut- giltigt beslut fattas. För att nationella beslut inte skall få negativa effekter för den inre marknaden eller för andra mål som anges i fördraget, bör de nationella regleringsmyndig- heterna också underrätta kommissionen och andra nationella regleringsmyndigheter om utkast till vissa beslut för att ge dem möjlighet att yttra sig. De nationella regleringsmyndig- heterna bör samråda med berörda parter om alla preliminära förslag till åtgärder som inverkar på handeln mellan medlemsstaterna. De fall där förfarandena i artiklarna 6 och 7 skall tillämpas definieras i detta direktiv och i särdirektiven. Kommissionen bör, efter samråd med kommunikations- kommittén, kunna begära att en nationell regleringsmyndig- het drar tillbaka ett förslag till åtgärd om förslaget avser definitionen av relevanta marknader eller fastställandet av företag som anses ha betydande inflytande på marknaden och om åtgärden skulle utgöra ett hinder för den inre marknaden eller skulle vara oförenlig med gemenskapslagstiftningen och framför allt med de allmänna mål som de nationella regleringsmyndigheterna bör följa. Detta förfarande berör varken anmälningsförfarandet enligt direktiv 98/34/EG eller de särskilda befogenheter kommissionen har enligt fördraget i fråga om överträdelser av gemenskapens lagstiftning. 
  
 (16) 
  
 Nationella regleringsmyndigheter bör ha harmoniserade mål och principer till stöd för sin verksamhet och bör vid behov samordna sin verksamhet med regleringsmyndigheterna i andra medlemsstater när de utövar sin verksamhet inom ramen för detta regelverk. 
  
 (17) 
  
 De nationella regleringsmyndigheternas verksamhet som upprättas genom detta direktiv och särdirektiven bidrar till att genomföra en vidare politik inom områdena kultur, sysselsättning, miljö, social sammanhållning samt fysisk pla- nering. 
  
 790 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 (18) 
  
 Kravet på att medlemsstaterna skall säkerställa att de natio- nella regleringsmyndigheterna i största möjliga utsträckning beaktar det önskvärda i att regleringen görs teknikneutral, dvs. att den varken föreskriver eller gynnar att en särskild teknik används, utesluter inte att proportionella åtgärder får vidtas för att främja vissa särskilda tjänster när detta är motiverat, till exempel digitaltelevision som ett medel för att öka spektrumeffektiviteten. 
  
 (19) 
  
 Radiofrekvenser är en väsentlig förutsättning för radio- baserade elektroniska kommunikationstjänster och, i den mån de används för sådana tjänster, bör de därför fördelas och tilldelas av de nationella regleringsmyndigheterna i enlighet med harmoniserade mål och principer som styr deras verksamhet och objektiva, öppet redovisade och icke- diskriminerande kriterier, där hänsyn tas till demokratiska, sociala, språkliga och kulturella intressen i samband med användningen av frekvenserna. Det är viktigt att fördelning och tilldelning av radiofrekvenser hanteras så effektivt som möjligt. Överföring av radiofrekvenser kan vara ett effektivt sätt att få till stånd en mer effektiv spektrumanvändning, förutsatt att tillfredsställande skyddsåtgärder vidtas för att skydda allmänhetens intressen, i synnerhet när det gäller behovet av att säkerställa öppenhet och rättslig tillsyn av sådan överföring. Genom Europaparlamentets och rådets be- slut nr 676/2002/EG av den 7 mars 2002 om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen (radio- spektrumbeslut) ( 
  
 13 
 ) inrättas ett regelverk för harmonisering av radiofrekvenser, och åtgärder som vidtas genom tillämpning av detta direktiv bör syfta till att underlätta det arbete som genomförs inom ramen för det beslutet. 
  
 (20) 
  
 Tillgång till nummerresurser på grundval av objektiva, öppet redovisade och  
  
 icke-diskriminerande 
  kriterier är av av- görande betydelse för att företag skall kunna konkurrera inom sektorn för elektronisk kommunikation. Alla delar av de nationella nummerplanerna bör förvaltas av nationella regleringsmyndigheter, inklusive punktkoder som används vid nätadresstilldelning. Där det finns ett behov av harmoni- sering av nummerresurserna i gemenskapen för att stödja ut- vecklingen av alleuropeiska tjänster, får kommissionen vidta 
  
 13  
 Se s. 1 i detta nummer av EGT. 
 791 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 tekniska genomförandeåtgärder genom utövande av dess verkställande befogenheter. Där det är lämpligt för att säker- ställa full global driftskompatibilitet mellan tjänster skall medlemsstaterna samordna sina nationella ståndpunkter, i enlighet med fördraget, inom de internationella organisa- tioner och forum där nummerbesluten fattas. Bestämmel- serna i detta direktiv fastställer inga nya ansvarsområden för de nationella regleringsmyndigheterna på området för Internetnamn och Internetadresser. 
  
 (21) 
  
 Medlemsstaterna får vid tilldelningen av radiofrekvenser och nummer med exceptionellt ekonomiskt värde bland annat använda urvalsförfaranden som bygger på konkurrens eller jämförelse. Vid förvaltningen av sådana system bör de natio- nella regleringsmyndigheterna ta hänsyn till bestämmelserna i artikel 8. 
  
 (22) 
  
 Det bör säkerställas att det finns förfaranden för beviljande av rättigheter att installera faciliteter som är lägliga, icke- diskriminerande och öppet redovisade, så att förutsättningar skapas för en sund och effektiv konkurrens. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av nationella bestämmelser om expropriering eller användning av egendom, normalt ut- övande av egendomsrättigheter, normal användning av offentlig egendom eller tillämpning av neutralitetsprincipen med avseende på medlemsstaternas regler om egendoms- ordning. 
  
 (23) 
  
 Gemensamt utnyttjande av faciliteter kan vara till nytta av skäl som rör stadsplanering, folkhälsa eller miljö och bör främjas av nationella regleringsmyndigheter på grundval av frivilliga överenskommelser. När företag saknar tillgång till genomförbara alternativ, kan obligatoriskt gemensamt ut- nyttjande av faciliteter eller egendom vara lämpligt. Det om- fattar bland annat fysisk samlokalisering och gemensamt ut- nyttjande av ledningar, byggnader, master, antenner eller antennsystem. Obligatoriskt gemensamt utnyttjande av faciliteter eller egendom bör endast åläggas företagen efter ingående offentligt samråd. 
  
 (24) 
  
 Om mobiloperatörer är tvungna att gemensamt utnyttja torn eller master av miljöskäl, kan sådant föreskrivet gemensamt utnyttjande leda till en minskning av de högsta nivåer för överförd energi som av folkhälsoskäl är tillåtna för varje operatör, och detta i sin tur kan leda till krav på operatörerna 
  
 792 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 att installera fler överföringsplatser för att säkerställa natio- nell täckning. 
  
 (25) 
  
 Det finns ett behov av förhandsskyldigheter under vissa om- ständigheter i syfte att säkerställa framväxten av en konkur- renskraftig marknad. Definitionen av betydande inflytande på marknaden i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom tele- kommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät ( 
  
 14 
 ) har visat sig fungera väl under de inledande skedena av den process då marknaden öppnas som tröskelnivå för förhandsskyldigheter, men definitionen behöver nu anpassas för att passa mer komplexa och dynamiska marknader. Av detta skäl är definitionen i detta direktiv likvärdig med begreppet dominerande ställning som det definieras i rättspraxis från Europeiska gemen- skapernas domstol och förstainstansrätt. 
  
 (26) 
  
 Två eller flera företag kan anses ha en gemensam domine- rande ställning på marknaden inte endast om de har struktu- rella eller andra förbindelser gemensamma, men också om den relevanta marknadens struktur gynnar samordnade effekter, det vill säga att den främjar att företagen bedriver parallell eller anpassad verksamhet på marknaden som mot- verkar konkurrens. 
  
 (27) 
  
 Det är väsentligt att reglerade förhandsskyldigheter endast införs där konkurrensen inte är effektiv, dvs. på marknader där det finns ett eller flera företag med betydande inflytande på marknaden, och där åtgärder i nationell konkurrenslag- stiftning och gemenskapskonkurrenslagstiftning inte räcker för att lösa problemet. Kommissionen måste därför ta fram riktlinjer på gemenskapsnivå i enlighet med principerna i konkurrenslagstiftningen vilka nationella regleringsmyndig- heter skall följa när de bedömer dels huruvida konkurrensen är effektiv på en viss marknad, dels huruvida ett företag har ett betydande inflytande på marknaden. De nationella regleringsmyndigheterna bör analysera huruvida kon- kurrensen på en viss produkt- eller tjänstemarknad är effektiv i ett visst geografiskt område, vilket kan utgöras av hela eller en del av en berörd medlemsstats territorium eller 
  
 14  
 EGT L 199, 26.7.1997, s. 32. Direktivet ändrat genom direktiv 98/61/EG (EGT L 268, 3.10.1998, s. 37). 
 793 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 angränsande delar av medlemsstaters territorium betraktade som helhet. En analys av den effektiva konkurrensen bör in- begripa en analys av huruvida man kan få konkurrens på marknaden i framtiden, och alltså huruvida bristen på kon- kurrens är bestående. Dessa riktlinjer kommer också att omfatta frågan om nya, framväxande marknader, där det marknadsledande företaget faktiskt kan ha betydande marknadsandel men inte bör åläggas olämpliga skyldigheter. Kommissionen bör se över riktlinjerna regelbundet för att säkerställa att de alltid är aktuella på en snabbt föränderlig marknad. De nationella regleringsmyndigheterna kommer att behöva samarbeta med varandra i de fall då den aktuella marknaden befinns vara gränsöverskridande. 
  
 (28) 
  
 Vid bedömningen av huruvida ett företag har betydande inflytande på en viss marknad, bör de nationella reglerings- myndigheterna handla i enlighet med gemenskapslagstift- ningen och ta synnerlig hänsyn till kommissionens riktlinjer. 
  
 (29) 
  
 Gemenskapen och medlemsstaterna har inom ramen för Världshandelsorganisationen gjort åtaganden i fråga om standarder och regelverket för telenät och teletjänster. 
  
 (30) 
  
 Standardisering bör förbli en i första hand marknadsdriven process. Det kan dock fortfarande förekomma situationer där det är lämpligt att på gemenskapsnivå kräva att vissa be- stämda standarder måste följas i syfte att åstadkomma drifts- kompatibilitet inom den inre marknaden. På nationell nivå omfattas medlemsstaterna av bestämmelserna i direktiv 98/34/EG. I Europaparlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler ( 
  
 15 
 ) föreskrivs inte något särskilt överföringssystem för  
 digital-tv 
  och inte heller något särskilt tjänstekrav. Genom gruppen för sändning av digital video (Digital Video Broadcasting Group) har aktörerna på den europeiska marknaden utvecklat en grupp av system för sändning av televisions- signaler. Dessa system har standardiserats av Europeiska 
 institutet för telestandarder (ETSI) och utfärdats som rekommendationer av Internationella teleunionen (ITU). Alla beslut om obligatorisk tillämpning av sådana standarder bör fattas efter ingående offentliga samråd. Standardise- 
  
 15  
 EGT L 281, 23.11.1995, s. 51. 
 794 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 ringsförfarandena enligt detta direktiv påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 1999/5/EG, rådets direktiv 73/23/EG av den 19 februari 1973 om harmo- nisering av medlemsstaternas lagar om elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser ( 
 16 
 ) och rådets direktiv 89/336/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om elektro- magnetisk kompatibilitet. ( 
 17 
 ) 
  
 (31) 
  
 Samverkan mellan digitala interaktiva televisionstjänster och förbättrad digital televisionsutrustning på konsumentnivå bör uppmuntras så att fritt informationsflöde, mediemång- fald och kulturell mångfald kan säkerställas. Det är önskvärt att konsumenterna har möjlighet att motta samtliga digitala interaktiva televisionstjänster, oavsett sändningsteknik, med beaktande av teknisk neutralitet, framtida tekniska framsteg, nödvändigheten av att främja införandet av digital television och konkurrenssituationen på marknaderna för digitala tele- visionstjänster. De som driver digitala interaktiva tele- visionsplattformar bör sträva efter att införa ett öppet gräns- snitt för tillämpningsprogram (API) som överensstämmer med standarder eller specifikationer som antagits av ett europeiskt standardiseringsorgan. Övergången från exister- ande API till nya öppna API bör uppmuntras och organiseras genom t.ex. samförståndsavtal mellan alla berörda marknads- aktörer. Öppna API underlättar samverkan, dvs. möjlighet att flytta interaktivt innehåll mellan olika distributionssystem och att få samma innehåll att fungera fullständigt i förbättrad digital televisionsutrustning. Det bör emellertid beaktas att det är nödvändigt att mottagarutrustningen inte hindras från att fungera och att den skyddas från uppsåtliga angrepp av t.ex. virus. 
  
 (32) 
  
 Om en tvist uppstår mellan företag i en och samma medlemsstat inom ett område som omfattas av detta direktiv eller av särdirektiven, t.ex. om skyldigheter i samband med tillträde och samtrafik eller metoderna för att överföra abonnentförteckningar, bör en förfördelad part som har förhandlat i god tro, men misslyckats med att nå en överens- kommelse, kunna vända sig till den nationella reglerings- myndigheten för att lösa tvisten. De nationella reglerings- 
  
 16 
  
 EGT L 77, 26.3.1973, s. 29. 
  
 17 
  
 EGT L 139, 23.5.1989, s. 19. ( 4 ) EGT L 117, 7.5.1997, s. 15. 
  
 795 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 myndigheterna bör kunna förelägga parterna en lösning. När den nationella regleringsmyndigheten ingriper i lösningen av tvister mellan företag som tillhandahåller elektroniska kom- munikationsnät eller kommunikationstjänster i en medlems- stat, bör den sträva efter att säkerställa att de skyldigheter som uppstår genom detta direktiv eller särdirektiven upp- fylls. 
  
 (33) 
  
 Utöver den rätt till åtgärder som ges i nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning finns ett behov av ett enkelt förfarande som kan inledas på begäran av någon av parterna i tvisten för att lösa gränsöverskridande tvister som ligger utanför de enskilda nationella regleringsmyndigheternas be- hörighet. 
  
 (34) 
  
 En enda kommitté bör ersätta kommittén för tillhanda- hållande av öppna nät  
  
 (ONP-kommittén), 
  som inrättades enligt artikel 9 i direktiv 90/387/EEG, och tillstånds- kommittén, som inrättades enligt artikel 14 i Europa- parlamentets och rådets direktiv 97/13/EG av den 10 april 1997 om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänstområdet ( 
 18 
 ). 
  
 (35) 
  
 Nationella regleringsmyndigheter och nationella konkurrens- myndigheter bör förse varandra med den information som krävs för tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv och i särdirektiven, så att de får möjlighet att samarbeta fullt ut. När det gäller den information som utbyts bör den mot- tagande myndigheten säkerställa samma grad av sekretess som den myndighet som lämnar informationen. 
  
 (36) 
  
 Kommissionen har meddelat sin avsikt att inrätta en europeisk regleringsgrupp för elektroniska kommunika- tionsnät och kommunikationstjänster, som skulle vara en lämplig mekanism för att främja samarbete och samordning mellan nationella regleringsmyndigheter i syfte att främja ut- vecklingen av den inre marknaden för elektroniska kom- munikationsnät och kommunikationstjänster, samt för att försöka få till stånd en konsekvent tillämpning i alla medlemsstater av de bestämmelser som fastställs i detta direktiv och i särdirektiven, särskilt på områden där nationell lagstiftning som genomför gemenskapslagstiftning till- erkänner nationella regleringsmyndigheter ett utrymme för 
  
 18  
 EGT L 117, 7.5.1997, s. 15. 
 796 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 skönsmässig bedömning vid tillämpningen av relevanta bestämmelser. 
  
 (37) 
  
 Det bör krävas att de nationella regleringsmyndigheterna samarbetar med varandra och med kommissionen på ett öppet sätt för att garantera konsekvent tillämpning i alla medlemsstaterna av bestämmelserna i detta direktiv och i särdirektiven. Detta samarbete skulle bland annat kunna äga rum i kommunikationskommittén eller i en grupp inne- fattande europeiska regleringsmyndigheter. Medlemsstaterna bör bestämma vilka organ som skall vara nationella regler- ingsmyndigheter i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv och särdirektiven. 
  
 (38) 
  
 Åtgärder som skulle kunna påverka handeln mellan medlemsstater är åtgärder som direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt, skulle kunna påverka handelsmönstren mellan medlemsstater på sådant sätt att det skulle kunna utgöra ett hinder för den inre marknaden. Det rör sig om åtgärder som har omfattande konsekvenser för operatörer eller användare i andra medlemsstater, bland annat åtgärder som påverkar priserna för användare i andra medlemsstater, åtgärder som inverkar på ett i en annan medlemsstat etablerat företags möjligheter att tillhandahålla elektroniska kom- munikationstjänster och, i synnerhet, åtgärder som inverkar på möjligheterna att tillhandahålla tjänster på gränsöver- skridande basis samt åtgärder som påverkar marknads- strukturen eller tillträdet till marknaden och som har konse- kvenser för företag i andra medlemsstater. 
  
 (39) 
  
 Bestämmelserna i detta direktiv bör ses över med jämna mellanrum, främst i syfte att avgöra behovet av modifieringar med hänsyn till den tekniska utvecklingen eller ändrade marknadsvillkor. 
  
 (40) 
  
 De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör 
  
 antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter ( 
 19 
 ). 
  
 (41) 
  
 Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att åstadkomma ett harmoniserat regelverk för elektroniska kommunikationstjänster, elektroniska kommunikationsnät, 
  
 19  
 EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. 
 797 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 tillhörande faciliteter och tillhörande tjänster, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. 
  
 (42) 
  
 Vissa direktiv och beslut på detta område bör upphävas. 
  
 (43) 
  
 Kommissionen bör övervaka övergången från nuvarande regelverk till det nya regelverket och kan i synnerhet, vid lämpligt tillfälle, lägga fram ett förslag om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2887/2000 av den 18 december 2000 om tillträde till access- nät.( 
  
 20 
 ) 
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 KAPITEL I 
 TILLÄMPNINGSOMRÅDE, SYFTE OCH DEFINITIONER 
 Artikel 1 
 Tillämpningsområde och syfte 
  
 1. 
  
 Genom detta direktiv inrättas ett harmoniserat regelverk för elektroniska kommunikationstjänster, elektroniska kom- munikationsnät, tillhörande faciliteter och tillhörande tjänster. I detta direktiv fastställs uppgifter för nationella reglerings- myndigheter och inrättas en rad förfaranden som syftar till att åstadkomma en harmoniserad tillämpning av regelverket inom hela gemenskapen. 
  
 2. 
  
 Detta direktiv och särdirektiven påverkar inte de skyldigheter som anges i nationell lagstiftning i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen, eller direkt i gemenskapslagstiftningen, 
  
 20  
 EGT L 336, 30.12.2000, s. 4. 
 798 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 med avseende på sådana tjänster som tillhandahålls med hjälp av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. 
  
 3. 
  
 Detta direktiv och särdirektiven påverkar inte de åtgärder som i enlighet med gemenskapslagstiftningen vidtagits på gemen- skapsnivå eller nationell nivå för att arbeta för mål som avser allmänintresset, särskilt när det gäller reglering av innehåll och audiovisuell politik. 
  
 4. 
  
 Detta direktiv och särdirektiven påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 1999/5/EG. 
  
 Artikel 2 
 Definitioner 
 I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: 
  
 a) 
  
 elektroniskt kommunikationsnät 
  
 : system för överföring och i tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt andra resurser som medger överföring av signaler via tråd, via radio, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska över- föringsmedier, däribland satellitnät, fasta nät (kretskopplade och paketkopplade, inbegripet Internet) och markbundna mobilnät, elnätsystem i den utsträckning dessa används för signalöverföring, rundradionät samt  
  
 kabel-tv-nät, 
  
  oberoende av vilken typ av information som överförs. 
  
 b) 
  
 gränsöverskridande marknader:  
  
 de marknader som fastställs i enlighet med artikel 15.4 och som omfattar gemenskapen eller en betydande del därav. 
  
 c) 
  
 elektronisk kommunikationstjänst:  
  
 en tjänst som vanligen tillhandahålls mot ersättning och som helt eller huvudsakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunika- tionsnät, däribland teletjänster och överföringstjänster i nät som används för rundradio, men inte tjänster i form av tillhandahållande av innehåll som överförts med hjälp av elek- troniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster eller utövande av redaktionellt ansvar över detta innehåll. Den om- fattar inte de av informationssamhällets tjänster enligt defini- tionen i artikel 1 i direktiv 98/34/EG som inte helt eller huvud- 
  
 799 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 sakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kom- munikationsnät. 
  
 d) 
  
 allmänt kommunikationsnät:  
 elektroniskt kommunikationsnät som helt eller huvudsakligen används för att tillhandahålla all- mänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster. 
  
 e) 
  
 tillhörande faciliteter:  
 de faciliteter i samband med ett elektro- niskt kommunikationsnät och/eller en elektronisk kommuni- kationstjänst som möjliggör och/eller stöder tillhandahållande av tjänster via det nätet och/eller den tjänsten. Den inbegriper system för villkorad tillgång och elektroniska programguider (EPG). 
  
 f) 
  
 system för villkorad tillgång:  
  
 tekniska åtgärder och/eller arrange- mang som medger tillträde till en skyddad radio- eller tele- visionssändningstjänst i tolkningsbar form endast efter abonnemang eller annan form av på förhand utfärdat enskilt tillstånd. 
  
 g) 
  
 nationell regleringsmyndighet:  
 ett eller flera organ som av en medlemsstat har fått i uppdrag att utföra någon av de regleringsuppgifter som fastställs i detta direktiv och i särdirektiven. 
  
 h) 
  
 användare:  
 en fysisk eller juridisk person som använder eller efterfrågar en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikations- tjänst. 
  
 i) 
  
 konsument:  
 varje fysisk person som använder eller efterfrågar en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst för ändamål som ligger utanför dennes affärs- eller yrkesverksam- het. 
  
 j) 
  
 samhällsomfattande tjänster:  
  
 det minimiutbud av tjänster, definierade i direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsom- fattande tjänster), av viss angiven kvalitet vilka är tillgängliga för alla användare oavsett var de befinner sig och till ett över- komligt pris med hänsyn till de speciella nationella förhållan- dena. 
  
 k) 
  
 abonnent:  
 varje fysisk eller juridisk person som har ingått avtal med en leverantör av allmänt tillgängliga elektroniska kommu- nikationstjänster om tillhandahållande av sådana tjänster. 
  
 l) 
  
 särdirektiv 
 : direktiv 2002/20/EG (auktorisationsdirektiv), direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv), direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster) och direktiv 97/66/EG. 
 800 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 m) 
  
 tillhandahållande av ett elektroniskt kommunikationsnät:  
  
 etable- ring, drift, kontroll eller tillgängliggörande av ett sådant nät. 
  
 n) 
  
 slutanvändare:  
 en användare som inte tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kom- munikationstjänster. 
  
 o) 
  
 förbättrad digital televisionsutrustning:  
  
 digitalboxar som är av- sedda att anslutas till televisionsapparater eller integrerade digitala televisionsapparater och som kan ta emot digitala inter- aktiva televisionstjänster. 
  
 p) 
  
 gränssnitt för tillämpningsprogram (API):  
  
 gränssnitt mellan tillämpningsprogram, som tillhandahålls av sändningsföretag eller tjänsteleverantörer, samt resurser i den förbättrade digitala televisionsutrustningen för digitala televisions- och radiotjäns- ter. 
  
 KAPITEL II 
 NATIONELLA REGLERINGSMYNDIGHETER 
 Artikel 3 
 Nationella regleringsmyndigheter 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att alla uppgifter som åvilar de nationella regleringsmyndigheterna enligt detta direktiv och enligt särdirektiven fullgörs av ett behörigt organ. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall garantera sina respektive nationella regleringsmyndigheters oberoende genom att säkerställa att de är rättsligt åtskilda från och verksamhetsmässigt oberoende av alla organisationer som tillhandahåller nät, utrustning eller tjänster för elektronisk kommunikation. Medlemsstater som behåller äganderätten till eller kontrollen över företag som till handahåller elektroniska kommunikationsnät och/eller kom munikations- tjänster skall säkerställa att en faktisk organisatorisk åtskillnad görs mellan regleringsverksamheten och sådan verksamhet som har samband med ägande eller kontroll. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna utövar sina befogenheter på ett sätt som är opartiskt och öppet redovisat. 
  
 801 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de uppgifter som skall utföras av de nationella regleringsmyndigheterna offentliggörs i lätt åtkomlig form, i synnerhet när sådana uppgifter ges till fler än ett organ. Medlemsstaterna skall i förekommande fall säkerställa samråd och samarbete mellan sådana myndigheter, och mellan sådana myndigheter och de nationella myndigheter som har ansvaret för tillämpningen av konkurrenslagstiftningen och de nationella myndigheter som har ansvaret för tillämpningen av konsumentlagstiftningen, i frågor som är av gemensamt intresse. Om mer än en myndighet har behörighet i sådana ärenden, skall medlemsstaterna säkerställa att varje myndighets respektive uppgifter offentliggörs i lätt åtkomlig form. 
  
 5. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna och de nationella konkurrensmyndigheterna skall förse varandra med den infor- mation som krävs för tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv och i särdirektiven. När det gäller den information som utbyts skall den mottagande myndigheten säkerställa samma grad av sekretess som den myndighet som lämnar informationen. 
  
 6. 
  
 Medlemsstaterna skall till kommissionen anmäla alla nationella regleringsmyndigheter som tilldelas uppgifter enligt detta direktiv och särdirektiven samt deras respektive ansvars områden. 
  
 Artikel 4 
 Rätt att överklaga 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det på nationell nivå finns fungerande system enligt vilka varje användare eller företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät och/eller kommunikationstjänster, som berörs av ett beslut av en nationell regleringsmyndighet, har rätt att överklaga beslutet till en instans som är oberoende av de inblandade parterna. Denna instans, som kan vara en domstol, skall ha tillgång till den kompetens som är nödvändig för att den skall kunna utföra sina uppgifter. Medlemsstaterna skall säkerställa att vederbörlig hänsyn tas till ärendet i sak och att det finns ett effektivt förfarande för överklagande. I väntan på utgången av ett sådant överklagande skall 
 802 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 den nationella regleringsmyndighetens beslut fortsätta att gälla, såvida inte överklagandeinstansen beslutar annorlunda. 
 2. Om den instans som avses i punkt 1 inte har domstolskaraktär, skall den alltid lämna en skriftlig motivering till sitt beslut. I sådana fall skall dess beslut dessutom kunna prövas av en sådan domstol i en medlemsstat som avses i artikel 234 i fördraget. 
 Artikel 5 
 Tillhandahållande av information 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster tillhandahåller all den information, även ekonomisk information, som är nödvändig för att de nationella regleringsmyndigheterna skall kunna säkerställa att bestämmelserna i eller de beslut som fattas enligt detta direktiv och särdirektiven följs. Företagen skall på begäran tillhandahålla sådan information snabbt och enligt den tidsskala och med den detaljeringsgrad som den nationella regleringsmyndigheten kräver. Den information som den nationella regleringsmyndigheten begär skall stå i proportion till genomförandet av uppgiften. Den nationella reglerings- myndigheten skall motivera sin begäran om information. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna på motiverad begäran tillhandahåller kommissionen den information som är nödvändig för att den skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt fördraget. Den information som kommissionen begär skall vara anpassad till vad som behövs för att den skall kunna fullgöra sina uppgifter. Om den information som ges hänför sig till information som tidigare lämnats av företagen på begäran av den nationella regleringsmyndigheten, skall de företagen informeras om detta. I den mån det behövs och om inte den myndighet som tillhandahåller informationen inkommit med en uttrycklig och motiverad begäran om motsatsen får kommissionen göra den information som lämnas tillgänglig för en annan sådan myndighet i en annan medlemsstat. 
  
 803 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 Om inte annat följer av kraven i punkt 3, skall medlemsstaterna säkerställa att den information som överlämnas till en nationell regleringsmyndighet kan göras tillgänglig för en annan sådan myndighet i samma eller i en annan medlemsstat efter en motiverad ansökan, när det är nödvändigt för att endera myndigheten skall kunna fullgöra sitt ansvar enligt gemenskapslagstiftningen. 
  
 3. 
  
 Om informationen av en nationell regleringsmyndighet betraktas som konfidentiell i enlighet med gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning om affärshemligheter, skall kommissionen och de berörda regleringsmyndigheterna säkerställa denna sekretess. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna skall, i överensstämmelse med nationella be- stämmelser om allmänhetens tillgång till information och i enlighet med gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning om affärshemligheter, säkerställa att de nationella reglerings myndigheterna offentliggör sådan information som kan bidra till en öppen och konkurrensutsatt marknad. 
  
 5. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall offentliggöra de villkor som gäller för allmänhetens tillgång till den information som avses i punkt 4, inklusive förfaranden för att erhålla sådan tillgång. 
  
 Artikel 6 
 Förfarande för samråd och insyn 
 När nationella regleringsmyndigheter avser att i enlighet med detta direktiv eller särdirektiv vidta åtgärder som har betydande inverkan på den relevanta marknaden, skall medlemsstaterna, utom i de fall som omfattas av artikel 7.6, artikel 20 eller artikel 21, säkerställa att regleringsmyndigheterna ger de berörda parterna möjlighet att yttra sig om det preliminära förslaget till åtgärd inom en skälig tidsfrist. De nationella regleringsmyndigheterna skall offentliggöra sina nationella samrådsförfaranden. Medlemsstaterna skall säker- ställa att det inrättas ett gemensamt informationsställe där det kan erhållas information om alla pågående samrådsförfaranden. De nationella regleringsmyndigheterna skall göra resultatet av sam- 
 804 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 rådsförfarandena allmänt tillgängliga, utom när det rör sig om sekretessbelagd information enligt bestämmelser om affärshemlig- heter i gemenskapsrätten och nationell rätt. 
 Artikel 7 
 Stärkande av den inre marknaden för elektroniska kommunikationer 
  
 1. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall när de utför sina uppgifter enligt detta direktiv och särdirektiven ta så stor hänsyn som möjligt till de mål som fastställs i artikel 8, inbegripet i den mån de berör hur den inre marknaden fungerar. 
  
 2. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall bidra till ut- vecklandet av den inre marknaden genom att samarbeta med varandra och med kommissionen på ett öppet sätt för att säker- ställa konsekvent tillämpning i alla medlemsstaterna av be- stämmelserna i detta direktiv och i särdirektiven. I detta syfte skall de särskilt sträva efter att komma överens om de typer av instrument och lösningar som är bäst lämpade för att åtgärda särskilda situationer på marknaden. 
  
 3. 
  
 Förutom det samrådsförfarande som avses i artikel 6 skall en nationell regleringsmyndighet, då den avser att vidta en åtgärd som 
  
 a) 
  
 omfattas av artiklarna 15 eller 16 i detta direktiv, artiklarna 5 eller 8 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv) eller artikel 16 i direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster), och 
  
 b) 
  
 skulle påverka handeln mellan medlemsstaterna, 
  
 samtidigt göra förslaget till åtgärd tillgängligt för kommissionen och de nationella regleringsmyndigheterna i andra medlemsstater, liksom den motivering som åtgärden grundar sig på, i enlighet med artikel 5.3, och informera kommissionen och andra nationella regleringsmyndigheter om detta. De nationella reglerings- myndigheterna och kommissionen får yttra sig till den berörda nationella regleringsmyndigheten inom högst en månad eller inom den period som anges i artikel 6 om den perioden är längre. Enmånadsperioden kan inte förlängas. 
 805 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 4. 
  
 När den planerade åtgärd som avses i punkt 3 syftar till 
  
 a) 
  
 att definiera en berörd marknad som skiljer sig från dem som definierats i rekommendationen i enlighet med artikel 15.1, eller 
  
 b) 
  
 att avgöra huruvida ett företag, enskilt eller tillsammans med andra, skall anses ha ett betydande inflytande på marknaden, i enlighet med artikel 16.3, 16.4 eller 16.5, 
  
 och skulle påverka handeln mellan medlemsstater och kommissionen har meddelat den nationella regleringsmyndigheten att den anser att den föreslagna åtgärden skulle utgöra ett hinder för den inre marknaden eller hyser allvarliga tvivel om att den är förenlig med gemenskapslagstiftningen, särskilt med de mål som avses i artikel 8, skall den föreslagna åtgärden inte antas förrän efter ytterligare två månader. Denna period kan inte förlängas. Under tvåmånadersperioden får kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.2 fatta beslut om att den nationella regleringsmyndigheten skall dra tillbaka förslaget. Detta beslut skall åtföljas av en detaljerad och objektiv analys av varför kommissionen inte anser att den föreslagna åtgärden bör antas tillsammans med specifika förslag till ändringar av den. 
  
 5. 
  
 Den berörda nationella regleringsmyndigheten skall i största möjliga utsträckning beakta yttrandena från övriga nationella regleringsmyndigheter och kommissionen och får, utom i de fall som omfattas av punkt 4, anta det förslag till åtgärd som följer av detta och skall, om den gör detta, meddela det till kommissionen. 
  
 6. 
  
 Under exceptionella omständigheter, när en nationell regleringsmyndighet anser att den måste handla skyndsamt för att säkerställa konkurrensen och skydda användarnas intressen, får den omedelbart vidta proportionella och tillfälliga åtgärder såsom ett undantag från förfarandet i punkterna 3 och 4. Regleringsmyndigheten skall utan dröjsmål, med en fullständig motivering, underrätta kommissionen och övriga nationella regleringsmyndigheter om dessa åtgärder. Om den nationella regleringsmyndigheten beslutar att göra sådana åtgärder permanenta eller att förlänga deras tillämpningsperiod skall detta beslut omfattas av bestämmelserna i punkterna 3 och 4. 
  
 806 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 KAPITEL III 
 DE NATIONELLA REGLERINGSMYNDIGHETERNAS 
 UPPGIFTER 
 Artikel 8 
 Allmänna mål och regleringsprinciper 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna, i samband med att de fullgör de regleringsuppgifter som anges i detta direktiv och i särdirektiven, vidtar alla rimliga åtgärder för att uppnå de mål som framgår av punkterna 2, 3 och 4. Åtgärderna skall stå i proportion till dessa mål. 
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna när de fullgör de regleringsuppgifter som anges i detta direktiv och i särdirektiven, i synnerhet de uppgifter som syftar till att säkerställa en effektiv konkurrens, i största möjliga utsträckning beaktar det önskvärda i att regleringen görs teknik- neutral. 
 De nationella regleringsmyndigheterna får inom sitt behörighets- område bidra till att säkerställa genomförandet av sådan politik som syftar till att främja kulturell och språklig mångfald och mediemångfald. 
 2. De nationella regleringsmyndigheterna skall främja konkurrens vid tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster samt tillhörande faciliteter och tjänster och därvid bland annat 
  
 a) 
  
 säkerställa att användarna, inbegripet användare med funktionshinder, får maximalt utbyte när det gäller urval, pris och kvalitet, 
  
 b) 
  
 säkerställa att det inte uppstår någon snedvridning eller begränsning av konkurrensen inom sektorn för elektronisk kommunikation, 
  
 c) 
  
 främja effektiva investeringar i infrastruktur, främja innovation, samt 
  
 807 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 d) 
  
 främja en effektiv användning och säkerställa en ändamålsenlig förvaltning av radiofrekvenser och nummerresurser. 
  
 3. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall bidra till utveck- lingen av den inre marknaden bland annat genom att 
  
 a) 
  
 avlägsna kvarvarande hinder för tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät, tillhörande faciliteter och elektroniska kommunikationstjänster på det europeiska planet, 
  
 b) 
  
 främja inrättande och utveckling av transeuropeiska nät och samverkan mellan alleuropeiska tjänster och uppkoppling mellan slutanvändare, 
  
 c) 
  
 säkerställa att företag som tillhandahåller elektroniska kom- munikationsnät och kommunikationstjänster inte behandlas olika under lika omständigheter, och 
  
 d) 
  
 samarbeta med varandra och med kommissionen på ett öppet sätt för att säkerställa att en enhetlig regleringspraxisutarbetas och att detta direktiv och särdirektiven tillämpas på ett konsekvent sätt. 
  
 4. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall främja de intressen som medborgarna i Europeiska unionen har, genom att bland annat 
  
 a) 
  
 säkerställa att alla medborgare får tillgång till samhälls- omfattande tjänster enligt direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster), 
  
 b) 
  
 säkerställa ett gott skydd för konsumenter i deras förhållande till leverantörer, i synnerhet genom att säkerställa att det finns enkla och kostnadsmässigt rimliga tvistelösningsförfaranden som utförs av ett organ som är fristående från de berörda parterna, 
  
 c) 
  
 bidra till att säkerställa ett gott skydd av personuppgifter och av privatlivet, 
  
 d) 
  
 främja tillhandahållandet av tydlig information, särskilt genom att kräva öppen redovisning av avgifter och villkor för användning av allmänt tillgängliga elektroniska kommunika- tionstjänster, 
  
 e) 
  
 tillgodose behoven hos särskilda samhällsgrupper, i synnerhet hos användare med funktionshinder, och 
  
 f) 
  
 säkerställa att de allmänna kommunikationsnätens integritet och säkerhet upprätthålls. 
  
 808 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 Artikel 9 
 Förvaltning av radiofrekvenserna för elektroniska kommunikationstjänster 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa en effektiv förvaltning av radiofrekvenserna för elektroniska kommunikationstjänster inom sitt territorium i enlighet med artikel 8. De skall säkerställa att den allokering och tilldelning av sådana radiofrekvenser som utförs av nationella regleringsmyndigheter är baserad på objektiva, öppet redovisade,  
  
 icke-diskriminerande 
  och proportionella kriterier. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall främja harmoniseringen av användningen av radiofrekvenser inom gemenskapen, i linje med behovet av en ändamålsenlig och effektiv användning och i enlighet med beslut nr 676/2002/EG (radiospektrumbeslut). 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får tillåta företag att överföra rättigheter att använda radiofrekvenser med andra företag. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att ett företags avsikt att överföra rättigheter att använda radiofrekvenser anmäls till den nationella regleringsmyndighet som har ansvaret för tilldelningen av radiospektrum, och att varje överföring äger rum i enlighet med förfaranden som fastställts av den nationella regleringsmyndigheten och offentliggörs. De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att konkurrensen inte snedvrids som ett resultat av sådana transaktioner. I de fall användningen av radiofrekvenser har harmoniserats genom tillämpning av beslut nr 676/2002/EG (radiospektrumbeslut) eller andra gemenskapsåtgärder, skall sådan överföring inte leda till ändrad användning av radiofrekvensen. 
  
 Artikel 10 
 Nummer, namn och adresser 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna kontrollerar tilldelningen av alla nationella nummerresurser samt förvaltningen av de nationella nummer- planerna. Medlemsstaterna skall säkerställa att erforderliga nummer 
 809 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 och nummerserier tillhandahålls för alla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster. De nationella regleringsmyndigheterna skall fastställa objektiva, öppet redovisade och  
 icke-diskriminerande 
  förfaranden för tilldelning av de nationella nummerresurserna. 
  
 2. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att nummerplanerna och därmed förknippade förfaranden tillämpas så att alla leverantörer av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster behandlas lika. Medlemsstaterna skall särskilt säkerställa att ett företag som har tilldelats en nummerserie inte diskriminerar andra leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster i fråga om de nummersekvenser som ger tillträde till deras tjänster. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella nummer- planerna och alla senare tillägg och ändringar i dessa offentliggörs, med undantag endast för inskränkningar som har gjorts med hänsyn till den nationella säkerheten. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna skall stödja harmoniseringen av nummer- resurserna inom gemenskapen när detta är nödvändigt för att främja utvecklingen av alleuropeiska tjänster. Kommissionen får, i enlighet med förfarandet i artikel 22.3, vidta lämpliga tekniska genomförandeåtgärder på området. 
  
 5. 
  
 För att åstadkomma global driftskompatibilitet mellan tjänster skall medlemsstaterna vid behov samordna sina ståndpunkter inom internationella organisationer och fora där beslut fattas i frågor som rör nummer, namn och adresser för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. 
  
 Artikel 11 
 Ledningsrätter 
 1. När en behörig myndighet överväger 
 en ansökan om beviljande av rättigheter att installera faciliteter på, över eller under offentlig eller privat egendom för ett företag som 
 810 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 godkänts för tillhandahållande av allmänna kommunikationsnät, eller 
 en ansökan om beviljande av rättigheter att installera faciliteter på, över eller under offentlig egendom för ett företag som godkänts för tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät som inte 
 är allmänt tillgängliga, 
 skall medlemsstaterna säkerställa att myndigheten 
 fattar beslut på grundval av öppet redovisade och allmänt till- gängliga förfaranden som tillämpas utan diskriminering och utan dröjsmål, och 
 följer principerna om öppenhet och  
 icke-diskriminering 
  när den knyter villkor till sådana rättigheter. 
 Dessa förfaranden kan variera beroende på om sökanden tillhanda- håller allmänna kommunikationsnät eller inte. 
  
 2. 
  
 I de fall där offentliga eller lokala myndigheter har äganderätt till eller kontroll över företag som driver elektroniska kommunikationsnät och/eller tillhandahåller kommunikations- tjänster, skall medlemsstaterna säkerställa att det råder en ändamålsenlig organisatorisk åtskillnad mellan den verksamhet som har ansvar för beviljande av de rättigheter som avses i punkt 1 och de verksamheter som har samband med ägande eller kontroll. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att det finns effektiva mekanismer för att ge företagen möjlighet att överklaga beslut om beviljande av rättigheter att installera faciliteter till ett organ som är oberoende av de berörda parterna. 
  
 Artikel 12 
 Samlokalisering och gemensamt utnyttjande av faciliteter 
 1. Om ett företag som tillhandahåller elektroniska kommunika- tionsnät enligt nationell lagstiftning har rätt att installera faciliteter på, över eller under offentlig eller privat egendom, eller om det får utnyttja ett förfarande för att expropriera eller använda egendom, skall de nationella regleringsmyndigheterna främja gemensamt utnyttjande av sådana faciliteter eller egendom. 
 811 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 2. Medlemsstaterna får, särskilt när företagen saknar andra möjliga utvägar genom att miljö, folkhälsa eller allmän säkerhet behöver skyddas eller genom att mål för fysisk planering behöver uppnås, föreskriva gemensamt utnyttjande av faciliteter eller egendom (inbegripet fysisk samlokalisering) för ett företag som driver ett elektroniskt kommunikationsnät eller vidta åtgärder för att underlätta samordningen av offentliga arbeten endast efter skälig tid av offentligt samråd under vilket alla berörda parter måste ges tillfälle att yttra sig. Sådana före skrifter om gemensamt utnyttjande eller samordning får innehålla regler för fördelning av kostnaderna för det gemensamma utnyttjandet av faciliteterna eller egendomen. 
 Artikel 13 
 Särredovisning och ekonomisk rapportering 
 1. Medlemsstaterna skall kräva att företag som tillhandahåller all- männa kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster, och som har särskilda eller exklusiva rättigheter att tillhandahålla tjänster inom andra sektorer i samma medlemsstat eller i någon annan medlemsstat, skall 
  
 a) 
  
 särredovisa de verksamheter som har samband med tillhanda- hållandet av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster, i den utsträckning som det skulle ha krävts om verksamheterna i fråga hade bedrivits av juridiskt fristående bolag, så att alla kostnader och intäkter kan detaljredovisas, tillsammans med beräkningsunderlag och specifikationer över de tillämpade tilldelningsmetoder som har att göra med deras verksamheter i samband med till handahållandet av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster, inklusive en specificerad uppdelning av kostnader för anläggningstillgångar och organisation, eller 
  
 b) 
  
 organisatoriskt särskilja de verksamheter som har samband med tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster. 
  
 En medlemsstat får välja att inte tillämpa kraven i led a på de före- tag vars årsomsättning inom verksamheter som har samband med 
 812 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster i medlemsstaten är lägre än 50 miljoner euro. 
 2. Om företag som tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster inte omfattas av kraven i företagslagstiftningen och inte uppfyller kriterierna för små och medelstora företag enligt bestämmelserna om redovisning i gemenskapslagstiftningen, skall deras ekonomiska rapporter utarbetas och underställas granskning av en fristående revisor samt offentliggöras. Granskningen skall utföras i enlighet med tillämpliga gemenskapsbestämmelser och nationella bestäm- melser. 
 Detta krav skall gälla också för den särredovisning som föreskrivs i punkt 1 a. 
 KAPITEL IV 
 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 
 Artikel 14 
 Företag med betydande inflytande på marknaden 
  
 1. 
  
 I de fall där nationella regleringsmyndigheter i enlighet med kraven i särdirektiven skall avgöra huruvida operatörer har ett betydande inflytande på marknaden i enlighet med förfarandet i artikel 16, skall punkterna 2 och 3 i den här artikeln tillämpas. 
  
 2. 
  
 Ett företag skall anses ha ett betydande inflytande på marknaden om det, antingen enskilt eller tillsammans med andra, har en ställning som är likvärdig med dominans, dvs. en ställning av sådan ekonomisk styrka att det i betydande omfattning kan uppträda oberoende av sina konkurrenter, sina kunder och i sista hand av konsumenterna. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall särskilt, när de bedö- mer om två eller flera företag tillsammans har en dominerande ställning på en marknad, handla i enlighet med gemenskapslagstift- 
 813 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 ningen och ta största möjliga hänsyn till Riktlinjer för marknads- analys och bedömning av ett företags betydande inflytande på marknaden, som skall offentliggöras av kommissionen i enlighet med artikel 15. De kriterier som skall tillämpas vid en sådan be- dömning anges i bilaga II. 
 3. Om ett företag har ett betydande inflytande på en viss marknad, kan det också anses ha ett betydande inflytande på en närliggande marknad, när sambanden mellan de två marknaderna är sådana att inflytandet på en marknad kan överföras till den andra marknaden, varigenom företagets marknadsinflytande stärks. 
 Artikel 15 
 Förfarande för marknadsdefinition 
 1. Efter offentligt samråd och samråd med de nationella regleringsmyndigheterna skall kommissionen anta en rekommendation om relevanta produkt- och tjänstemarknaderna (nedan kallad rekommendationen). I rekommendationen skall det i enlighet med bilaga I till detta direktiv fastställas vilka produkt- och tjänstemarknader inom sektorn för elektronisk kommunikation som har sådana särdrag att det kan vara motiverat att införa regleringsskyldigheter enligt särdirektiven, utan att det påverkar marknader som i vissa fall kan finnas angivna i konkurrenslagstiftningen. Kommissionen skall definiera marknaderna i enlighet med konkurrenslagstiftningens principer. 
 Kommissionen skall regelbundet se över rekommendationen. 
  
 2. 
  
 Kommissionen skall senast vid den tidpunkt då detta direktiv träder i kraft offentliggöra riktlinjer för marknadsanalys och bedömning av ett företags betydande inflytande på marknaden (nedan kallade riktlinjerna), vilka skall överensstämma med principerna i konkurrenslagstiftningen. 
  
 3. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall i största möjliga utsträckning beakta rekommendationen och riktlinjerna vid definitionen av de med hänsyn till nationella förhållanden relevanta marknaderna, särskilt geografiska marknader inom sitt territorium, i överensstämmelse med konkurrenslagstiftningens principer. De 
  
 814 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 nationella regleringsmyndigheterna skall följa förfarandena i artiklarna 6 och 7, innan de definierar marknader som skiljer sig från dem som framgår av rekommendationen. 
 4. Kommissionen får efter samråd med de nationella reglerings- myndigheterna i enlighet med förfarandet i artikel 22.3 anta ett beslut i vilket gränsöverskridande marknader anges. 
 Artikel 16 
 Förfarande för marknadsanalys 
  
 1. 
  
 Så snart som möjligt efter det att rekommendationen har antagits eller uppdaterats skall de nationella regleringsmyndigheterna analysera de relevanta marknaderna och därvid i största möjliga utsträckning beakta riktlinjerna. Medlemsstaterna skall säkerställa att denna analys, när så är lämpligt, genomförs i samarbete med de nationella konkurrensmyndigheterna. 
  
 2. 
  
 I de fall då det enligt artiklarna 16, 17, 18 eller 19 i direktiv 2002/22/EG (direktiv om samhällsomfattande tjänster) eller artiklarna 7 eller 8 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv) krävs att den nationella regleringsmyndigheten skall avgöra huruvida skyldigheter för företag skall införas, behållas, ändras eller upphävas, skall den nationella regleringsmyndigheten på grundval av sin marknadsanalys enligt punkt 1 i den här artikeln avgöra huruvida det råder effektiv konkurrens på en relevant marknad. 
  
 3. 
  
 I de fall då en nationell regleringsmyndighet kommer fram till slutsatsen att det råder effektiv konkurrens på marknaden, skall den inte införa eller bibehålla någon av de specifika reglerings- skyldigheter som avses i punkt 2. I de fall då sektorspecifika regleringsskyldigheter redan existerar, skall den upphäva sådana skyldigheter som ålagts företag inom den relevanta marknaden. En skälig uppsägningstid skall iakttas gentemot de parter som berörs av ett sådant upphävande av skyldigheter. 
  
 4. 
  
 Om en nationell regleringsmyndighet avgör att det inte råder effektiv konkurrens på en relevant marknad, skall den identifiera företag med betydande inflytande på den marknaden i enlighet med 
  
 815 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 artikel 14 och ålägga dessa företag de lämpliga specifika regleringsskyldigheter som avses i punkt 2 i den här artikeln eller bibehålla eller ändra sådana skyldigheter om de redan existerar. 
  
 5. 
  
 För de gränsöverskridande marknader som skall fastställas i det beslut som avses i artikel 15.4 skall de berörda nationella regleringsmyndigheterna gemensamt genomföra marknadsanalysen med största möjliga beaktande av riktlinjerna samt gemensamt besluta om huruvida de regleringsskyldigheter som anges i punkt 2 i den här artikeln skall införas, behållas, ändras eller upphävas. 
  
 6. 
  
 Åtgärder som vidtas i enlighet med punkterna 3, 4 och 5 i den här artikeln skall omfattas av förfarandena i artiklarna 6 och 7. 
  
 Artikel 17 
 Standardisering 
  
 1. 
  
 Kommissionen skall, i enlighet med förfarandet i artikel 22.2, upprätta en förteckning över standarder och/eller specifikationer som skall fungera som ett stöd för främjandet av ett harmoniserat tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät, elektroniska kommunikationstjänster och tillhörande faciliteter och tjänster, samt offentliggöra den i  
  
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
 . Vid behov får kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 22.2 och efter samråd med den kommitté som inrättas genom direktiv 98/34/EG, begära att standarder skall utarbetas av de europeiska standardiseringsorganen (Europeiska standardiseringskommittén (CEN), Europeiska kommittén för standardisering inom elområdet (Cenelec) och Europeiska institutet för elstandarder (ETSI)). 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall främja användningen av sådana standarder och/eller specifikationer som anges i punkt 1 för tillhandahållande av tjänster, tekniska gränssnitt och/eller nätfunktioner, i den utsträckning som är absolut nödvändig för att garantera tjänsternas kompatibilitet och öka användarnas valfrihet. 
  
 Innan standarder och/eller specifikationer i enlighet med punkt 1 har offentliggjorts skall medlemsstaterna främja tillämpning av 
 816 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 standarder och/eller specifikationer som har antagits av de europeiska standardiseringsorganen. 
 Om sådana standarder och/eller specifikationer saknas, skall medlemsstaterna främja tillämpningen av internationella standarder eller rekommendationer som har antagits av Internationella tele- unionen (ITU), Internationella standardiseringsorganisationen (ISO) eller Internationella elektrotekniska kommissionen (IEC). 
 Om det finns internationella standarder, skall medlemsstaterna uppmana de europeiska standardiseringsorganen att använda dessa, eller tillämpliga delar av dessa, som grundval för de standarder som de utarbetar, utom i de fall då sådana internationella standarder eller tillämpliga delar av dem inte är ändamålsenliga. 
  
 3. 
  
 Om de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 1 inte har tillämpats på tillfredsställande sätt, så att driftskompatibilitet mellan tjänsterna inte kan garanteras i en eller flera medlemsstater, kan tillämpningen av dessa standarder och/eller specifikationer göras obligatorisk i enlighet med punkt 4, i den utsträckning som är absolut nödvändig för att garantera sådan driftskompatibilitet och öka användarnas valfrihet. 
  
 4. 
  
 Om kommissionen avser att göra tillämpningen av vissa standarder och/eller specifikationer obligatorisk, skall den offentliggöra ett meddelande i  
  
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning  
 och begära in yttranden från alla berörda parter. Kommissionen skall, i enlighet med förfarandet i artikel 22.3, göra tillämpningen av de standarder som är av betydelse i sammanhanget obligatorisk genom att ange dem som obligatoriska standarder i den förteckning över standarder och/eller specifikationer som offentliggörs i  
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 
  
 5. 
  
 Om kommissionen anser att de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 1 inte längre bidrar till till- handahållandet av harmoniserade elektroniska kommunika- tionstjänster, att de inte längre tillgodoser konsumenternas behov eller att de hindrar den tekniska utvecklingen, skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.2 stryka dem från den förteckning över standarder och/eller specifikationer som anges i punkt 1. 
  
 817 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 6. 
  
 Om kommissionen anser att de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 4 inte längre bidrar till till- handahållandet av harmoniserade elektroniska kommunika- tionstjänster, att de inte längre tillgodoser konsumenternas behov eller att de hindrar den tekniska utvecklingen, skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.3 stryka dem från den förteckning över standarder och/eller specifikationer som anges i punkt 1. 
  
 7. 
  
 Denna artikel skall inte tillämpas på de väsentliga krav, specifikationer för gränssnitt eller harmoniserade standarder som bestämmelserna i direktiv 1999/5/EG skall tillämpas på. 
  
 Artikel 18 
 Samverkan mellan digitala interaktiva televisionstjänster 
  
 1. 
  
 För att främja ett fritt informationsflöde, mediemångfald och kulturell mångfald skall medlemsstaterna i enlighet med be- stämmelserna i artikel 17.2 uppmuntra 
  
 a) 
  
 leverantörer av digitala interaktiva televisionstjänster, som till- handahålls allmänheten i gemenskapen från digitala interaktiva televisionsplattformar oavsett sändningsteknik, att använda ett öppet gränssnitt för tillämpningsprogram (API), 
  
 b) 
  
 leverantörer av all förbättrad digital televisionsutrustning som används för mottagning av digitala interaktiva televisionstjänster från digitala interaktiva televisionsplatt- formar att använda ett öppet gränssnitt för tillämpnings- program (API) i enlighet med minimikraven i relevanta standarder eller specifikationer. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.1 b i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv), uppmuntra innehavare av öppet gränssnitt för tillämpningsprogram (API) att på rättvisa, rimliga och  
  
 icke-diskriminerande 
  villkor, mot rimlig ersättning, tillhandahålla all sådan information som krävs för att leverantörer av digitala interaktiva televisionstjänster skall kunna erbjuda alla tjänster som stöds av det öppna gränssnittet för tillämpningsprogram (API) i fullt fungerande form. 
 818 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 3. Kommissionen skall inom ett år efter den tillämpningsdag som avses i artikel 28.1 andra stycket undersöka effekterna av den här artikeln. Om samverkan och valfrihet för användarna inte har uppnåtts på ett tillfredsställande sätt i en eller flera av medlemsstaterna kan kommissionen vidta åtgärder i enlighet med förfarandet i artikel 17.3 och 17.4. 
 Artikel 19 
 Harmoniseringsförfaranden 
  
 1. 
  
 När kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.2 utfärdar rekommendationer till medlemsstaterna om harmonisering av genomförandet av bestämmelserna i det här direktivet och särdirektiven för att de mål som anges i artikel 8 skall uppnås, skall medlemsstaterna säkerställa att de nationella regleringsmyndigheterna tar största hänsyn till dessa rekom- mendationer när de utför sina uppgifter. Om en nationell regleringsmyndighet väljer att inte följa en rekommendation, skall den meddela kommissionen detta och motivera sin ståndpunkt. 
  
 2. 
  
 Om kommissionen konstaterar att skillnader på nationellnivå i den reglering som är avsedd att genomföra artikel 10.4 skapar hinder för den inre marknaden, får kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 22.3 vidta lämpliga tekniska genom- förandeåtgärder. 
  
 Artikel 20 
 Lösning av tvister mellan företag 
 1. Om en tvist i samband med de skyldigheter som uppstår genom detta direktiv eller särdirektiven uppkommer mellan företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster i en medlemsstat, skall den berörda nationella regleringsmyndigheten på begäran av någon av parterna, och utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 2, så snart som möjligt, dock senast inom fyra månader, utom i undantagsfall, fatta ett bindande beslut för att lösa tvisten. 
 819 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 Medlemsstaten ifråga skall kräva att alla parter samarbetar fullt ut med den nationella regleringsmyndigheten. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får ge de nationella regleringsmyndigheterna rätt att vägra lösa tvisten genom ett bindande beslut när andra mekanismer, t.ex. medling, finns att tillgå och är bättre ägnade att leda till att tvisten löses inom rimlig tid i enlighet med be- stämmelserna i artikel 8. Den nationella regleringsmyndigheten skall utan dröjsmål underrätta parterna om detta. Om tvisten inte har lösts inom fyra månader och talan inte har väckts inför domstol av den part som begär prövning, skall den nationella regleringsmyndigheten på begäran av någon av parterna utfärda ett bindande beslut för att lösa tvisten inom en så kort tidsfrist som möjligt, dock senast inom fyra månader. 
  
 3. 
  
 Den nationella regleringsmyndigheten skall vid lösande av tvisten fatta beslut som syftar till att uppnå målen i artikel 8. Alla eventuella skyldigheter som den nationella regleringsmyndigheten ålägger ett företag vid lösningen av en tvist skall stämma överens med bestämmelserna i det här direktivet eller särdirektiven. 
  
 4. 
  
 Den nationella regleringsmyndighetens beslut skall offentlig- göras, varvid eventuella affärshemligheter därvid skall respekteras. De berörda parterna skall ges en fullständig redogörelse för de skäl som beslutet grundar sig på. 
  
 5. 
  
 Det förfarande som anges i punkterna 1, 3 och 4 skall inte hindra någon av parterna från att väcka talan vid en domstol. 
  
 Artikel 21 
 Lösning av gränsöverskridande tvister 
 1. Förfarandet i punkterna 2, 3 och 4 skall tillämpas när en gräns- överskridande tvist inom det område som omfattas av detta direktiv eller särdirektiven uppkommer mellan parter i olika medlemsstater, om tvisten faller inom de nationella reglerings- myndigheternas behörighet i minst två medlemsstater. 
 820 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 2. 
  
 Varje part får hänskjuta tvisten till de berörda nationella regleringsmyndigheterna. De nationella regleringsmyndigheterna skall samordna sina insatser för att lösa tvisten, i enlighet med målen i artikel 8. Alla eventuella skyldigheter som den nationella regleringsmyndigheten ålägger ett företag när den löser en tvist skall stämma överens med bestämmelserna i detta direktiv eller särdirektiven. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får ge de nationella regleringsmyndigheterna rätt att gemensamt vägra att lösa en tvist när andra mekanismer, t.ex. medling, finns att tillgå och är bättre ägnade att leda till att tvisten löses inom rimlig tid i enlighet med bestämmelserna i artikel 
  
 8. 
  
 De skall utan dröjsmål underrätta parterna om detta. Om tvisten inte har lösts inom fyra månader och talan inte har väckts inför domstol av den part som begär prövning, skall de nationella regleringsmyndigheterna på begäran av någon av parterna samordna sina insatser för att lösa tvisten i enlighet med bestämmelserna i artikel 8. 
  
 4. 
  
 Det förfarande som anges i punkt 2 skall inte hindra någon av parterna från att väcka talan vid en domstol. 
  
 Artikel 22 
 Kommitté 
  
 1. 
  
 Kommissionen skall biträdas av en kommitté (nedan kallad kommunikationskommittén). 
  
 2. 
  
 När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av artikel 8 i det beslutet. 
  
 3. 
  
 När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av artikel 8 i det beslutet. 
  
 Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader. 
 4. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning. 
 821 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 23 
 Utbyte av information 
  
 1. 
  
 Kommissionen skall ge kommunikationskommittén all relevant information om resultatet av de regelbundna överläggningarna med företrädare för nätoperatörer, tjänsteleverantörer, användare, konsumenter, tillverkare, fackliga organisationer samt tredje länder och internationella organisationer. 
  
 2. 
  
 Kommunikationskommittén skall, med beaktande av gemen- skapens politik inom området elektronisk kommunikation, främja informationsutbytet mellan medlemsstaterna och mellan medlemsstaterna och kommissionen när det gäller läget för och utvecklingen av regleringsverksamheten avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. 
  
 Artikel 24 
 Offentliggörande av information 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att aktuell information rörande tillämpningen av detta direktiv och särdirektiven görs tillgängliga för allmänheten i en form som säkerställer att alla berörda parter lätt kan få tillgång till den. De skall offentliggöra ett meddelande i sina nationella officiella tidningar med uppgift om hur och var informationen har offentliggjorts. Det första meddelandet skall offentliggöras före den tillämpningsdag som avses i artikel 28.1 andra stycket, och därefter skall ett meddelande offentliggöras vid varje ändring av innehållet i meddelandet. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall skicka en kopia av alla sådana med- delanden till kommissionen i samband med offentliggörandet. Informationen skall genom kommissionens försorg i tillämpliga fall delges kommunikationskommittén. 
  
 822 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 Artikel 25 
 Översynsförfarande 
 1. Kommissionen skall regelbundet se över hur detta direktiv fungerar och rapportera resultatet till Europaparlamentet och rådet, varvid det första rapporteringstillfället skall infalla senast tre år efter den tillämpningsdag som avses i artikel 28.1 andra stycket. För detta ändamål får kommissionen begära in upplysningar från medlemsstaterna, vilka skall lämnas utan onödigt dröjsmål. 
 KAPITEL V 
 SLUTBESTÄMMELSER 
 Artikel 26 
 Upphävande 
 Följande direktiv och beslut upphör härmed att gälla med verkan från och med den tillämpningsdag som avses i artikel 28.1 andra stycket: 
 Direktiv 90/387/EEG. 
 Rådets beslut 91/396/EEG av den 29 juli 1991 om införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer ( 
 21 
 ), 
 Rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhanda- hållande av öppna nät för förhyrda förbindelser ( 
 22 
 ), 
 Rådets beslut 92/264/EEG av den 11 maj 1992 om införandet av ett standardiserat internationellt telefoniprefix i gemenskapen ( 
 23 
 ), 
 Direktiv 95/47/EG. 
 Direktiv 97/13/EG. 
 Direktiv 97/33/EG. 
 Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunika- tion i en konkurrensutsatt miljö ( 
 24 
 ). 
  
 21 
  
 EGT L 217, 6.8.1991, s. 31. 
  
 22 
  
 EGT L 165, 19.6.1992, s. 27. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 98/80/EG (EGT L 14, 20.1.1998, s. 27). 
  
 23 
  
 EGT L 137, 20.5.1992, s. 21. 
  
 24 
  
 EGT L 101, 1.4.1998, s. 24. 
  
 823 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 27 
 Övergångsbestämmelser 
 Medlemsstaterna skall behålla alla skyldigheter enligt nationell lag- stiftning i enlighet med artikel 7 i direktiv 2002/19/EG (tillträdes- direktiv) och artikel 16 i direktiv 2002/22/EG (direktiv om sam- hällsomfattande tjänster) till dess att en nationell regleringsmyn- dighet beslutar om dessa skyldigheter i enlighet med artikel 16 i det här direktivet. 
 Operatörer av fasta allmänna telefonnät som av sina nationella regleringsmyndigheter har utsetts som företag med ett betydande inflytande på marknaden när det gäller att tillhandahålla fasta all- männa telefonnät och tjänster enligt bilaga I avsnitt 1 i direktiv 97/33/EG eller direktiv 98/10/EG skall även i fortsättningen be- traktas som "anmälda operatörer" i enlighet med förordning (EG) nr 2887/2000 till dess att det förfarande för analys av marknaden som anges i artikel 16 har avslutats. Därefter skall de inte längre betraktas som "oanmälda operatörer" i enlighet med förordningen. 
 Artikel 28 
 Genomförande 
 1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 24 juli 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 
 De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 25 juli 2003. 
  
 2. 
  
 När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det 
  
 824 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 område som omfattas av detta direktiv samt texterna till eventuella senare ändringar av dessa bestämmelser. 
 Artikel 29 
 Ikraftträdande 
 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 
 Artikel 30 
 Adressater 
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
 Utfärdat i Bryssel den 7 mars 2002. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 P. COX 
  
 Evans 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 BILAGA I 
 Förteckning över de marknader som skall finnas med i kommissionens första rekommendation om relevanta produkt- och tjänstemarknader enligt artikel 15 
  
 1. 
  
 Marknader som avses i direktiv 2002/22/EG (direktiv om sam- hällsomfattande tjänster) 
  
 Artikel 16 – Marknader som fastställts enligt det gamla regel- verket, där skyldigheterna bör ses över. 
 Tillhandahållande av anslutning till och bruk av det allmänna telefonnätet vid fasta anslutningspunkter. 
 Tillhandahållande av hyrda förbindelser till slutanvändare. 
 825 
  
 Bilaga 2 D 
  
 SOU 2002:60 
  
 2. 
  
 Marknader som berörs av direktiv 2002/19/EG (tillträdes- direktiv) 
  
 Artikel 7 – Marknader som fastställts enligt det gamla regelverket, där skyldigheterna bör ses över. 
 Samtrafik (direktiv 97/33/EG) 
 Samtal som börjar i det fasta allmänna telefonnätet Samtal som slutar i det fasta allmänna telefonnätet Förmedlingstjänster via det fasta allmänna telefonnätet Samtal som börjar i allmänna mobiltelefonnät 
 Samtal som slutar i allmänna mobiltelefonnät 
 Samtrafik mellan hyrda förbindelser (samtrafik mellan del- förbindelser) 
 Tillträde till nät och särskilt tillträde till nät (direktiven 97/33/EG och 98/10/EG) 
 Tillträde till det fasta allmänna telefonnätet, innefattande till- träde till accessnätet 
 Tillträde till allmänt mobiltelefonnät, innefattande val av nät- operatör 
 Tillhandahållande av hyrd förbindelsekapacitet till andra operatörer (direktiv 92/44/EEG) 
 Tillhandahållande av hyrd förbindelsekapacitet till andra leve- rantörer av elektroniska kommunikationsnät eller tjänster 
  
 3. 
  
 Marknader som berörs av förordning (EG) nr 2887/2000 
  
 Tjänster som tillhandahålls via accessnät (med tvinnad parkabel av metall). 
  
 4. 
  
 Andra marknader 
  
 De nationella marknaderna för tillhandahållande av internatio- nella roamingtjänster på det allmänna mobiltelefonnätet. 
 826 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 D 
  
 BILAGA II 
 Kriterier som skall användas av de nationella regleringsmyndigheterna vid bedömning av om gemensam dominerande ställning föreligger enligt artikel 14.2 andra stycket 
 Två eller flera företag kan anses ha en gemensamt dominerande ställning i den mening som avses i artikel 14, även om inga struktu- rella eller andra kopplingar finns emellan dem, om de opererar på en marknad vars struktur anses gynna samordnade åtgärder. Utan att det påverkar domstolens rättspraxis i fråga om gemensam dominans, är detta sannolikt fallet där marknaden uppvisar ett flertal tillämpliga särdrag, särskilt när det gäller marknadskoncent- ration, insyn och följande andra särdrag: 
 Mogen marknad. 
 Stagnerande eller måttlig tillväxt på efterfrågesidan. 
 Låg efterfrågeelasticitet. 
 Homogen produkt. 
 Likartade kostnadsstrukturer. 
 Likartade marknadsandelar. 
 Brist på teknisk innovation, utvecklad teknik. 
 Avsaknad av överskottskapacitet. 
 Stora hinder för inträde. 
 Brist på motverkande inflytande från köparnas sida. 
 Brist på potentiell konkurrens. 
 Olika former av informella eller andra kopplingar mellan de be- rörda företagen. 
 Vedergällningsmekanismer. 
 Brist på eller minskat utrymme för priskonkurrens. 
 Ovanstående förteckning är inte uttömmande och kriterierna är inte kumulativa. Förteckningen skall endast ses som en illustration av sådana faktorer som kan användas för att stödja antaganden om att det föreligger gemensam dominans på marknaden. 
 827 
 Bilaga 2 E 
  
 E. 
  
 Direktivet om samhällsomfattande tjänster 
  
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/22/EG 
 av den 7 mars 2002 
 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster 
 (direktiv om samhällsomfattande tjänster) 
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 95 i detta, 
 med beaktande av kommissionens förslag ( 
 1 
 ), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ( 
 2 
 ), 
 med beaktande av Regionkommitténs yttrande ( 
 3 
 ), 
 i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget ( 
 4 
 ), 
 och av följande skäl: 
  
 1 
  
 EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 238 och EGT C 332 E, 27.11.2001, s. 292.. 
  
 2 
  
 EGT C 139, 11.5.2001, s. 15. 
  
 3 
  
 EGT C 144, 16.5.2001, s. 60. 
  
 4 
  
 Europaparlamentets yttrande av den 13 juni 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 17 september 2001 (EGT C 337, 30.11.2001, s. 55) och Europaparlamentets beslut av den 12 december 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av den 14 februari 2002. 
  
 829 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 (1) 
  
 Liberaliseringen av sektorn för telekommunikationer, den ökade konkurrensen och ett allt större urval av kommunika- tionstjänster går hand i hand med parallella åtgärder för att skapa ett harmoniserat regelverk som garanterar tillhandahål- landet av samhällsomfattande tjänster. Begreppet samhälls- omfattande tjänster bör utvecklas till att återspegla tekniska framsteg, marknadsutveckling och förändringar i användarnas efterfrågan. I det regelverk som fastställdes inför den fullstän- diga liberaliseringen av telemarknaden 1998 inom gemenska- pen bestämdes den minsta omfattningen för skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster samt regler för kostnadsberäkning och finansiering av dem. 
  
 (2) 
  
 Enligt artikel 153 i fördraget skall gemenskapen bidra till kon- sumentskyddet. 
  
 (3) 
  
 Gemenskapen och medlemsstaterna har gjort åtaganden inom regelverket för telenät och teletjänster i samband med Världs- handelsorganisationens överenskommelse om grundläggande telekommunikation. En stat som är medlem i Världshandels- organisationen har rätt att bestämma vilket slags skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster den önskar bi- behålla. Sådana skyldigheter kommer inte i sig att anses mot- verka konkurrens förutsatt att de administreras på ett öppet,  
  
 icke-diskriminerande 
  och konkurrensneutralt sätt och inte är mer betungande än nödvändigt för det slags samhällsomfat- tande tjänst som fastställts av medlemsstaten. 
  
 (4) 
  
 Säkerställande av samhällsomfattande tjänster (dvs. tillhanda- hållande av ett fastställt minimiutbud av tjänster för samtliga slutanvändare till ett överkomligt pris) kan innebära att vissa slutanvändare tillhandahålls vissa tjänster till priser som avvi- ker från de priser som blir följden av normala marknadsvill- kor. Ersättning till företag som utses att tillhandahålla sådana tjänster under sådana förhållanden behöver dock inte leda till snedvridning av konkurrensen, förutsatt att de företag som utses ersätts för den aktuella särskilda nettokostnaden och nettokostnaden täcks på ett konkurrensneutralt sätt. 
  
 (5) 
  
 På en konkurrensutsatt marknad bör vissa skyldigheter gälla för samtliga företag som tillhandahåller allmänt tillgängliga telefonitjänster i fasta anslutningspunkter, och andra skyldig- heter bör endast gälla företag med ett betydande inflytande på marknaden eller företag som har utsetts till operatörer för samhällsomfattande tjänster. 
  
 830 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 (6) 
  
 Nätanslutningspunkten utgör en gräns i regleringssyfte mellan regelverket för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster och reglerna för teleterminalutrust- ning. Det är den nationella regleringsmyndigheten som ansva- rar för att fastställa lokaliseringen av nätanslutningspunkten, vid behov på grundval av ett förslag från de berörda företagen. 
  
 (7) 
  
 Medlemsstaterna bör även i fortsättningen säkerställa att de tjänster som anges i kapitel II görs tillgängliga med angiven kvalitet för samtliga slutanvändare inom deras territorium, oberoende av geografisk belägenhet, och att de, mot bak- grund av särskilda nationella förhållanden, tillhandahålls till ett överkomligt pris. Medlemsstaterna får, när det gäller skyl- digheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster och, mot bakgrund av nationella förhållanden, vidta särskilda åt- gärder för konsumenter på landsbygden eller i geografiskt isolerade områden för att garantera deras tillgång till de tjäns- ter som anges i kapitel II och överkomliga priser på dessa tjänster, och de får också under samma förhållanden garantera denna tillgång, särskilt för äldre, personer med funktionshin- der samt personer med särskilda sociala behov. Sådana åtgär- der kan också inbegripa sådana som är direkt riktade mot konsumenter som har särskilda sociala behov genom stöd till vissa angivna konsumenter, till exempel genom särskilda åt- gärder som vidtas efter individuell prövning av ansökningar, såsom avbetalning av skulder. 
  
 (8) 
  
 Ett grundläggande krav för samhällsomfattande tjänster är att anslutning till det allmänna telefonnätet i fasta anslutnings- punkter till ett överkomligt pris skall tillhandahållas använ- darna på deras begäran. Detta krav är begränsat till en enda anslutning till smalbandsnät, för vilket medlemsstaterna kan begränsa tillhandahållandet till slutanvändarens primära anslutningspunkt/bostad, och gäller inte det digitala flertjänstnätet (ISDN) som ger tillgång till två eller flera anslutningar som kan användas samtidigt. Det bör inte föreligga någon begränsning när det gäller de tekniska medel med vilka anslutningen tillhandahålls – både trådlös och trådbunden teknik är tillåten – och inte heller när det gäller vilka operatörer som skall tillhandahålla delar av eller samtliga skyldigheter att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. Anslutningar till det allmänna telefonnätet i fasta anslutningspunkter bör ha kapacitet att stödja tal- och 
  
 831 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 dataöverföring med en hastighet som är tillräcklig för tillgång till  
 on-line-tjänster 
  som dem som tillhandahålls via det allmänt tillgängliga Internet. Den hastighet för Internet- uppkopplingen som upplevs av en viss användare kan bero på flera faktorer, inbegripet det/de företag som tillhandahåller  
 Internet-uppkopplingen 
  och den särskilda tillämpning som anslutningen används för. Den överföringshastighet som kan garanteras med en enda smalbandsanslutning till det allmänna telefonnätet är beroende av kapaciteten hos abonnentens terminalutrustning och anslutningen. Det är därför inte lämpligt att föreskriva en viss data- eller  
 bit-hastighet 
  på gemenskapsnivå. De talfrekvensmodem som finns för när- varande erbjuder i allmänhet en överföringshastighet av 56 kbit/s och har automatisk anpassning av överföringshastighe- ten för att ta hänsyn till variabel linjekvalitet, vilket får till följd att den uppnådda överföringshastigheten kan understiga 56 kbit/s. Det krävs flexibilitet för att, å ena sidan, ge med- lemsstaterna möjlighet att när det är nödvändigt vidta åtgär- der för att säkerställa att anslutningarna klarar en sådan över- föringshastighet och, å andra sidan, ge dem möjlighet att där det är relevant tillåta en överföringshastighet som understiger denna övre gräns på 56 kbit/s för att till exempel utnyttja kapaciteten hos trådlös teknik (inbegripet cellulära radionät) i syfte att tillhandahålla en högre andel av befolkningen sam- hällsomfattande tjänster. Detta kan vara av särskild betydelse i en del anslutningsländer, där det fortfarande finns relativt få traditionella telefonanslutningar hos hushållen. I särskilda fall då anslutningen till det allmänna nätet i en fast anslutnings- punkt är klart otillräcklig för att klara tillfredsställande tillträ- de till Internet, bör medlemsstaterna kunna begära att anslut- ningen uppgraderas till den nivå som flertalet abonnenter har för att överföringshastigheten skall bli tillräckligt hög för till- träde till Internet. Om sådana särskilda åtgärder förorsakar konsumenterna nettokostnader kan denna nettoeffekt inbe- gripas i en eventuell nettokostnadsberäkning av skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. 
  
 (9) 
  
 Bestämmelserna i detta direktiv utgör inget hinder för med- lemsstaterna att utse olika företag som skall tillhandahålla nät och tjänstekomponenter för samhällsomfattande tjänster. Ut- sedda företag som tillhandahåller nätkomponenter kan åläg- gas att säkerställa sådan uppbyggnad och sådant underhåll 
  
 832 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 som är nödvändigt och proportionellt för att tillgodose varje skälig begäran om anslutning i en fast anslutningspunkt till det allmänna telefonnätet och för tillträde till allmänt tillgäng- liga telefonitjänster i en fast anslutningspunkt. 
  
 (10) 
  
 Ett överkomligt pris är ett pris som medlemsstaten fastställer på nationell nivå mot bakgrund av särskilda nationella förhål- landen och kan innefatta gemensamma taxor som är obero- ende av geografisk belägenhet eller särskilda taxealternativ för användare med låga inkomster. Ett överkomligt pris för den enskilde konsumenten står i samband med dennes möjlighet att överblicka och kontrollera sina utgifter. 
  
 (11) 
  
 Abonnentförteckningar och nummerupplysningstjänst utgör viktiga anslutningsverktyg för allmänt tillgängliga telefoni- tjänster och utgör en del av skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. Användare och konsumenter önskar fullständiga abonnentförteckningar och en nummer- upplysningstjänst som omfattar samtliga förtecknade telefon- abonnenter och dessas telefonnummer (inbegripet fasta och mobila nummer) och vill att dessa upplysningar presenteras på ett opartiskt sätt. Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av per- sonuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunika- tionsområdet (5) säkerställer abonnenters integritet när det gäller införandet av deras personliga upplysningar i en allmän abonnentförteckning. 
  
 (12) 
  
 För medborgaren är det viktigt att det tillhandahålls tillräck- ligt många telefonautomater och att användarna kan ringa nationella larmnummer, och i synnerhet det gemensamma europeiska larmnumret (112), avgiftsfritt från vilken telefon som helst, inbegripet telefonautomater, utan att behöva använda sig av något betalningsmedel. Om medborgarna inte får tillräcklig information om larmnumret 112 berövas de den extra säkerhet som garanteras genom detta nummer på europeisk nivå, särskilt då de reser i andra medlemsstater. 
  
 (13) 
  
 För användare med funktionshinder och användare med sär- 
  
 skilda sociala behov bör medlemsstaterna vidta lämpliga åt- gärder för att till överkomliga priser garantera tillgång till samtliga allmänt tillgängliga telefonitjänster i fasta nätanslut- ningspunkter. Särskilda åtgärder för användare med funk- 
  
 5  
 EGT L 24, 30.1.1998, s. 1. 
 833 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 tionshinder kan när så är lämpligt inbegripa tillgång till all- männa telefoner, att hörselskadade personer och personer med nedsatt talförmåga tillhandahålls allmänna texttelefoner eller liknande, att synskadade eller delvis seende personer till- handahålls allmänna texttelefoner eller liknande, att synskada- de eller delvis seende personer tillhandahålls tjänster som avgiftsfria nummerupplysningstjänster eller liknande åtgärder samt att synskadade eller delvis seende personer på begäran tillhandahålls specificerade teleräkningar i alternativt format. Särskilda åtgärder kan även behöva vidtas för att användare med funktionshinder och användare med särskilda sociala be- hov skall få tillgång till larmtjänster (112) och för att ge dem samma möjlighet som andra konsumenter att välja mellan olika operatörer och tjänsteleverantörer. Normer för tjänsternas kvalitet har utarbetats när det gäller en rad para- metrar för att utvärdera kvaliteten på de tjänster som mottas av abonnenter och hur väl de utsedda företagen med skyldig- het att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster uppfyller dessa normer. Det finns ännu inte några normer för kvaliteten på de tjänster som avser användare med funktionshinder. Kvalitetsnormer och relevanta parametrar bör utarbetas för de tjänster som avser användare med funktionshinder och föreskrivs i artikel 11 i detta direktiv. Dessutom bör de nationella regleringsmyndigheterna kunna begära att uppgifter om tjänsternas kvalitet offentliggörs om och när sådana normer och parametrar utarbetats. Leverantörer av samhällsomfattande tjänster bör inte vidta åtgärder för att hindra användare från att fullt ut dra nytta av tjänster som erbjuds av olika operatörer eller tjänsteleverantörer i samband med att leverantörens egna tjänster erbjuds såsom en del av en samhällsomfattande tjänst. 
  
 (14) 
  
 Betydelsen av tillträde till och användning av det allmänna telefonnätet i fasta anslutningspunkter är sådant att det bör vara tillgängligt för var och en som efterfrågar dem på rimliga villkor. I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna som på grundval av objektiva kriterier skall besluta vilka företag som skall ha skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster enligt detta direktiv när så är lämpligt med beaktande av företagens möjlighet och villighet att godta hela eller del av skyldigheten att tillhandahålla sam- hällsomfattande tjänster. Det är viktigt att samhällsomfattan- 
  
 834 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 de tjänster utförs på effektivaste sätt för att användarna i all- mänhet skall betala ett pris som motsvarar de faktiska kostna- derna. Det är även av betydelse att operatörer av samhällsom- fattande tjänster upprätthåller såväl nätets integritet som kon- tinuitet i tillhandahållandet av tjänsterna och tjänsternas kva- litet. Den ökade konkurrensen och det större urvalet förbätt- rar möjligheterna för att andra företag än de som har ett bety- dande inflytande på marknaden kan tillhandahålla hela eller delar av skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. Därför skulle skyldighet att tillhandahålla samhälls- omfattande tjänster i vissa fall kunna tilldelas operatörer som har de mest kostnadseffektiva metoderna för tillhanda- hållande av anslutning och tjänster, inbegripet genom urvals- förfaranden som bygger på konkurrens eller jämförelse. Mot- svarande skyldighet kan inbegripas i villkoren för auktorisa- tion att tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster. 
  
 (15) 
  
 Medlemsstaterna bör övervaka konsumenternas situation med avseende på deras användning av allmänt tillgängliga telefoni- tjänster, särskilt när det gäller överkomliga priser. Överkomli- ga priser för telefonitjänster står i samband med den informa- tion som användarna får om såväl kostnaden för telefonan- vändningen som den relativa kostnaden för sådan användning i förhållande till övriga tjänster och användarnas möjligheter att kontrollera sina utgifter. Överkomliga priser innebär där- för att ge konsumenterna inflytande genom de skyldigheter som åläggs företag som utses till att tillhandahålla samhälls- omfattande tjänster. Dessa skyldigheter innefattar en särskild detaljeringsgrad för specificerade teleräkningar, möjligheten till selektiv spärrning av vissa samtal (såsom högkostnadssam- tal till betalsamtalstjänster), möjlighet för konsumenten att kontrollera sina utgifter genom förhandsbetalning och möj- lighet att kvitta på förhand erlagda anslutningsavgifter. Sådana åtgärder kan behöva ses över och ändras mot bakgrund av marknadsutvecklingen. De nuvarande villkoren innehåller inte något krav på att operatörer med skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster underrättar abonnenten då en på förhand bestämd kostnadsbegränsning överskrids eller ett av- vikande samtalsmönster kan iakttas. Vid en framtida översyn av de relevanta bestämmelserna bör man överväga om det föreligger behov av att av sådana skäl underrätta abonnenten. 
  
 835 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 (16) 
  
 Utom i fall av upprepad försenad betalning eller utebliven be- talning av räkningar bör konsumenterna skyddas från ome- delbar avstängning från nätet på grund av att en räkning inte har betalats och de bör särskilt vid tvister om höga räkningar för betalsamtalstjänster ha fortsatt tillgång till grundläggande telefonitjänster i avvaktan på att tvisten avgörs. Medlemssta- ter får besluta om att sådan tillgång tillhandahålls endast om abonnenten fortsätter att betala avgifterna för en hyrd linje. 
  
 (17) 
  
 Kvalitet och pris är avgörande på en konkurrensutsatt mark- nad och de nationella regleringsmyndigheterna bör kunna övervaka tjänsternas kvalitet hos företag som har utsetts ha skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. I fråga om kvaliteten på de tjänster som dessa företag erbjuder, bör de nationella regleringsmyndigheterna kunna vidta lämpliga åtgärder om sådana bedöms vara nödvändiga. De nationella regleringsmyndigheterna bör även kunna övervaka den kvalitet som uppnås på tjänster hos andra företag som tillhandahåller allmänna telefonnät och/eller allmänt tillgängliga telefonitjänster i fasta nätanslutningspunkter till användare. 
  
 (18) 
  
 Medlemsstaterna bör vid behov inrätta system för finansie- ring av nettokostnaden för skyldighet att tillhandahålla sam- hällsomfattande tjänster om det visar sig att skyldigheterna endast kan genomföras med förlust eller till en nettokostnad som går utöver normala kommersiella standarder. Det är vik- tigt att säkerställa att nettokostnaden för skyldigheten att till- handahålla samhällsomfattande tjänster är korrekt beräknad och att eventuell finansiering innebär minsta möjliga sned- vridning av marknaden och av företag samt är förenlig med artiklarna 87 och 88 i fördraget. 
  
 (19) 
  
 Vid beräkningar av nettokostnaden för samhällsomfattande tjänster bör vederbörlig hänsyn tas till såväl kostnader och in- täkter som immateriella förmåner som härrör från tillhanda- hållandet av samhällsomfattande tjänster, men detta bör inte hindra det allmänna målet att säkerställa att kostnaderna åter- speglas i prisstrukturen. Samtliga nettokostnader för skyldig- heten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster bör be- räknas med utgångspunkt i öppet redovisade förfaranden. 
  
 (20) 
  
 Hänsyn till immateriella förmåner innebär att en beräkning i reda pengar av de indirekta förmåner som ett företag åtnjuter genom att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster bör dras 
  
 836 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 av från den direkta nettokostnaden för skyldigheten att till- handahålla samhällsomfattande tjänster i syfte att fastställa den totala kostnaden. 
  
 (21) 
  
 I de fall då skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster blir oskäligt betungande för ett företag är det lämpligt att medlemsstaterna ges möjlighet att införa system för effek- tiv nettokostnadstäckning. Täckning genom offentliga medel är en metod för täckning av nettokostnaderna för skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. Det är även rimligt att de nettokostnader som fastställts täcks av samtliga användare på ett öppet redovisat sätt genom att avgifter tas ut från företagen. Medlemsstaterna bör kunna finansiera netto- kostnaderna för olika delar av samhällsomfattande tjänster ge- nom olika system och/eller finansiera nettokostnaderna för några eller alla delar med något av systemen eller en kombina- tion av bägge. Om kostnadstäckning sker genom företags- avgifter, bör medlemsstaterna säkerställa att fördelningen mellan företagen sker på grundval av objektiva och  
  
 icke-disk- 
  riminerande kriterier samt i enlighet med proportionalitets- principen. Denna princip hindrar inte medlemsstaterna från att göra undantag för nya aktörer som ännu inte har uppnått någon betydande närvaro på marknaden. Alla finansierings- system bör säkerställa att marknadsaktörerna endast bidrar till att bekosta skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfat- tande tjänster, och inte till annan verksamhet som inte står i direkt samband med tillhandahållandet av dessa tjänster. Sys- temen för täckning bör i samtliga fall följa gemenskapsrätts- liga principer och, särskilt när det gäller systemen för fördel- ning, principerna om  
 icke-diskriminering 
  och proportionali- tet. Alla finansieringssystem bör garantera att användare i en medlemsstat inte bidrar till kostnader för samhällsomfattande tjänster i en annan medlemsstat, till exempel vid samtal från en medlemsstat till en annan. 
  
 (22) 
  
 Om medlemsstaterna beslutar att finansiera nettokostnaden för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjäns- ter genom offentliga medel, bör detta uppfattas som att det innefattar finansiering genom offentliga medel inbegripet andra offentliga finansieringskällor såsom statliga lotterier. 
  
 (23) 
  
 Nettokostnaden för skyldigheten att tillhandahålla samhälls- omfattande tjänster får delas mellan samtliga eller vissa angiv- na klasser av företag. Medlemsstaterna bör säkerställa att för- 
  
 837 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 delningssystemet följer principerna om öppenhet, minsta möjliga snedvridning av marknaden,  
 icke-diskriminering 
  och proportionalitet. Minsta möjliga snedvridning av marknaden innebär att bidrag bör krävas in på ett sätt som så långt det är möjligt minskar effekterna av den ekonomiska börda som läggs på slutanvändarna, exempelvis genom en så stor sprid- ning av avgifterna som möjligt. 
  
 (24) 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna bör försäkra sig om att de företag som erhåller finansiering av sina kostnader för de samhällsomfattande tjänsterna som motivering för sin be- gäran tillhandahåller tillräckligt detaljerade uppgifter om de särskilda delar för vilka sådan finansiering krävs. Medlemssta- terna bör meddela kommissionen om sina system för kost- nadsberäkning och finansiering av skyldigheten att tillhanda- hålla samhällsomfattande tjänster för prövning av huruvida de är förenliga med fördraget. Det finns incitament för de utsed- da operatörerna att höja de bedömda nettokostnaderna för skyldigheten att tillhandahålla de samhällsomfattande tjäns- terna. Därför bör medlemsstaterna säkerställa effektiv öppen- het och kontroll av de belopp som debiteras för finansiering- en av dessa tjänster. 
  
 (25) 
  
 Kommunikationsmarknaderna fortsätter att utvecklas när det gäller de tjänster som används och de tekniska metoderna för att leverera dessa till användarna. Skyldigheterna att tillhanda- hålla samhällsomfattande tjänster, som definierats på gemen- skapsnivå, bör regelbundet ses över i syfte att man skall kun- na föreslå ändringar eller nya definitioner av tillämpningsom- rådet. Vid en sådan översyn bör utvecklingen av sociala, kom- mersiella och tekniska villkor beaktas och alla ändringar av tillämpningsområdet bör vara föremål för en dubbel prövning av de tjänster som blir tillgängliga för en betydande majoritet av befolkningen, med en därav följande risk för social utslag- ning av dem som inte har råd med dessa tjänster. Vid alla änd- ringar av tillämpningsområdet för skyldigheter att tillhanda- hålla samhällsomfattande tjänster bör man säkerställa att vissa tekniska val inte på ett konstgjort sätt främjas framför andra, att en oproportionerligt stor ekonomisk börda inte åläggs fö- retag inom denna sektor (och därigenom äventyrar marknads- utveckling och marknadsinnovation) och att alla ekonomiska bördor inte oskäligt drabbar konsumenter med låga inkoms- ter. Alla ändringar av tillämpningsområdet innebär automa- 
  
 838 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 tiskt att samtliga nettokostnader kan finansieras genom de metoder som godkänns i detta direktiv. Medlemsstaterna får inte ålägga marknadsaktörerna avgifter för åtgärder som inte utgör en del av skyldigheterna att tillhandahålla samhällsom- fattande tjänster. Enskilda medlemsstater kan dock införa sär- skilda bestämmelser (utanför tillämpningsområdet för skyl- digheterna att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster) och finansiera dem i enlighet med gemenskapslagstiftningen, men inte genom avgifter från marknadsaktörerna. 
  
 (26) 
  
 Effektivare konkurrens för alla tillträdes- och tjänstemarkna- der kommer att ge användarna större valmöjligheter. Graden av effektiv konkurrens och valmöjligheter varierar inom ge- menskapen och inom medlemsstaterna mellan geografiska områden och mellan tillträdes- och tjänstemarknader. Vissa användare kan vara helt beroende av det tillträde och de tjäns- ter som tillhandahålls av ett företag med ett betydande infly- tande på marknaden. I allmänhet är det av effektivitetsskäl och för att främja effektiv konkurrens viktigt att de tjänster som tillhandahålls av ett företag med betydande inflytande på marknaden återspeglar kostnaderna för dessa. De avgifter som tas ut av slutanvändarna bör både av effektivitetsskäl och sociala skäl återspegla såväl villkor för efterfrågan som för kostnader under förutsättning att detta inte leder till sned- vridning av konkurrensen. Det föreligger en risk för att ett företag med betydande inflytande på marknaden agerar på oli- ka sätt för att förhindra inträde för nya aktörer eller för att snedvrida konkurrensen, till exempel genom att ta ut för höga priser, dumpa priserna, obligatoriskt gruppera tjänster för slutkunder eller ge vissa kunder otillbörliga förmåner. De nationella regleringsmyndigheterna bör därför ha befogenhet att som sista utväg och efter noggrant övervägande ålägga företag med ett betydande inflytande på marknaden att tillämpa bestämmelser om taxor för slutkund. Reglering av prisbegränsning, geografisk utjämning eller liknande medel samt  
  
 icke-reglerande 
  åtgärder som allmänt tillgängliga jämförelser av taxor till slutkunder kan användas för att uppnå det dubbla målet att främja effektiv konkurrens samtidigt som man tillfredsställer allmänintresset, bland annat genom att behålla överkomliga priser för allmänt tillgängliga telefonitjänster för vissa konsumenter. Tillgång till korrekt information om kostnadsredovisning är nödvändig för att de 
 839 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 nationella regleringsmyndigheterna skall kunna uppfylla sina skyldigheter på detta område, inbegripet införande av eventuella taxekontroller. Regleringsåtgärder av tjänster som riktar sig till slutkunder bör dock vidtas endast om de nationella regleringsmyndigheterna anser att relevanta prissättningsåtgärder eller åtgärder som gäller val eller förval av nätoperatör inte skulle uppfylla målet att säkerställa effektiv konkurrens och allmänintresset. 
  
 (27) 
  
 Om en nationell regleringsmyndighet inför skyldigheter att genomföra kostnadsredovisningssystem som stöd för pris- kontroller, får myndigheten själv, under förutsättning att den har erforderligt kvalificerad personal, göra en årlig revision för att säkerställa att kostnadsredovisningssystemet efterlevs eller begära att revisionen utförs av ett annat kvalificerat or- gan som är oberoende av den berörde operatören. 
  
 (28) 
  
 Det anses nödvändigt att säkerställa den fortsatta tillämp- ningen av befintliga bestämmelser i samband med minimi- utbudet av tjänster för hyrda förbindelser i gemenskapens telekommunikationslagstiftning, särskilt i rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser (6), till dess att de nationella regleringsmyndigheterna beslutar, i enlighet med de förfaran- den för marknadsanalys som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett ge- mensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv) (7), att sådana bestämmelser inte längre är nödvändiga eftersom tillräcklig konkurrens nu råder på marknaden inom deras territorium. Graden av konkurrens kan variera mellan olika marknader för hyrda förbindelser i minimiutbudet och i olika delar av territoriet. När de nationella regleringsmyndigheterna genomför marknadsanalysen bör de göra separata bedömningar av de olika marknaderna för hyrda förbindelser i minimiutbudet, med beaktande av deras geografiska dimension. Tjänster för hyrda förbindelser utgör obligatoriska tjänster som skall tillhandahållas utan att kompensationssystem utnyttjas. Tillhandahållandet av hyrda förbindelser utanför minimiutbudet av hyrda förbindelser bör 
  
 6 
  
 EGT L 165, 19.6.1992, s. 27. Direktivet senast ändrat genom kom- missionens beslut 98/80/EG (EGT L 14, 20.1.1998, s. 27). 
  
 7 
  
 Se s. 33 i detta nummer av EGT. 
  
 840 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 omfattas av allmänna regler för slutkundsmarknaden snarare än av särskilda krav som omfattar leverans av minimiutbudet. 
  
 (29) 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna får också, mot bak- grund av en analys av den relevanta marknaden, kräva att ope- ratörer av mobilnät med betydande inflytande på marknaden för sina abonnenter möjliggör tillgång till tjänster som er- bjuds av alla leverantörer av allmänt tillgängliga telefonitjäns- ter som företaget bedriver samtrafik med genom val för en- staka samtal eller genom förval. 
  
 (30) 
  
 Avtal är ett viktigt instrument för användare och konsumen- ter för att säkerställa en lägsta nivå av öppenhet i informatio- nen och rättssäkerhet. De flesta tjänsteleverantörer i en kon- kurrensutsatt miljö kommer att ingå avtal med sina kunder av kommersiella skäl. Förutom bestämmelserna i detta direktiv är kraven i den gällande gemenskapslagstiftningen om kon- sumentskydd i samband med avtal, särskilt rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsu- mentavtal (8) och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om konsumentskydd vid dis- tansavtal (9), tillämpliga på konsumenttransaktioner avseende elektroniska nät och tjänster. Framför allt bör konsumenterna åtnjuta en lägsta rättssäkerhetsnivå i sina avtalsförhållanden med direkta leverantörer av telefonitjänster genom att avtals- villkoren, tjänstens kvalitet, villkoren för uppsägning av avta- let och tjänstens upphörande, kompensationsåtgärder och tvistlösning anges i avtalet. När andra tjänsteleverantörer än direkta leverantörer av telefonitjänster ingår avtal med en konsument bör samma slags upplysningar ingå även i sådana avtal. Åtgärder för att garantera öppenhet när det gäller pri- ser, taxor och villkor kommer att öka konsumenternas möj- ligheter att optimera sina val och därmed att till fullo dra Johnson ta av konkurrensen. 
  
 (31) 
  
 Slutanvändare bör ha tillgång till allmänt tillgänglig informa- tion om kommunikationstjänster. Medlemsstaterna bör kun- na kontrollera kvaliteten på de tjänster som erbjuds på deras respektive territorium. De nationella regleringsmyndigheter- na bör ha möjlighet att systematiskt samla in information om kvaliteten på de tjänster som erbjuds inom det nationella ter- ritoriet på grundval av kriterier som tillåter en jämförelse mel- 
  
 8 
  
 EGT L 95, 21.4.1993, s. 29. 
  
 9 
  
 EGT L 144, 4.6.1997, s. 19. 
  
 841 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 lan tjänsteleverantörer och mellan medlemsstater. Företag som tillhandahåller kommunikationstjänster i en konkurrensutsatt miljö kommer sannolikt av kommersiella skäl göra lämplig och uppdaterad information om sina tjänster allmänt tillgänglig. De nationella reglerings- myndigheterna bör ändå kunna kräva att sådan information offentliggörs om det kan påvisas att sådan information inte är faktiskt tillgänglig för allmänheten. 
  
 (32) 
  
 Slutanvändare bör kunna garanteras driftskompatibilitet för all utrustning som säljs inom gemenskapen för mottagning av digital television. Medlemsstaterna bör kunna kräva en lägsta nivå av harmoniserade standarder när det gäller sådan utrust- ning. Sådana standarder kan komma att anpassas mot bakgrund av den tekniska utvecklingen och marknadsutveck- lingen. 
  
 (33) 
  
 Konsumenterna bör ges möjlighet att uppnå största möjliga anslutning till digitala televisionsapparater. Driftskompatibili- tet är ett begrepp som gradvis förändras på dynamiska mark- nader. Standardiseringsorganen bör göra sitt yttersta för att säkerställa att lämpliga standarder utvecklas i takt med den aktuella tekniken. Det är även viktigt att säkerställa att televi- sionsapparater är utrustade med kontaktdon som kan överfö- ra alla nödvändiga delar av den digitala signalen, inbegripet ljud- och videoströmmar, information om villkorad tillgång, tjänster, gränssnittet för tillämpningsprogram (API) och kopieringsskydd. Genom detta direktiv säkerställs därför att funktionaliteten hos det öppna gränssnittet för digitala televi- sionsapparater inte begränsas av nätoperatörer, tjänsteleveran- törer eller tillverkare av utrustning och även fortsättningsvis utvecklas i linje med den tekniska utvecklingen. En gemen- sam standard för återgivning och presentation av digitala in- teraktiva televisionstjänster bör införas genom en marknads- styrd mekanism, eftersom det skulle vara till fördel för kon- sumenterna. För att främja denna utveckling får medlemssta- terna och kommissionen ta policyinitiativ som överensstäm- mer med fördraget. 
  
 (34) 
  
 Samtliga slutanvändare bör även fortsättningsvis ha tillträde till telefonisttjänster oavsett vilken organisation som tillhan- dahåller anslutning till det allmänna telefonnätet. 
  
 (35) 
  
 Tillhandahållandet av nummerupplysningstjänster och abon- nentförteckningar är redan öppet för konkurrens. Bestäm- 
  
 842 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 melserna i detta direktiv kompletterar bestämmelserna i di- rektiv 97/66/EG genom att abonnenterna ges rätten att få si- na personuppgifter införda i en tryckt eller elektronisk abon- nentförteckning. Alla tjänsteleverantörer som tilldelar sina abonnenter telefonnummer är skyldiga att tillhandahålla rele- vant information på ett skäligt, kostnadsorienterat och icke- diskriminerande sätt. 
  
 (36) 
  
 Det är viktigt att användare kan ringa det gemensamma euro- peiska larmnumret 112 och alla övriga nationella larmnummer avgiftsfritt från alla telefoner, inbegripet telefonautomater, utan att behöva använda betalningsmedel. Medlemsstaterna bör redan ha vidtagit de nödvändiga organisatoriska förbere- delser som bäst passar den nationella organisationen av larm- systemen för att säkerställa att samtal till detta nummer be- svaras och behandlas på lämpligt sätt. Den information om varifrån samtalet kommer, som skall göras tillgänglig för larmtjänsterna i den mån det är tekniskt genomförbart, kommer att förbättra nivån för skydd av och säkerhet för användare av  
  
 112-tjänster 
  och bistå larmtjänsterna i deras arbete, under förutsättning att förmedlingen av samtal och associerade data till larmtjänsterna säkerställs. Mottagandet och användningen av sådan information bör överensstämma med relevant gemenskapslagstiftning om behandling av personuppgifter. Utvecklingen av informationstekniken går ständigt framåt och kommer successivt att möjliggöra samtidig behandling av flera språk på nätet till en rimlig kostnad. Detta kommer i sin tur att leda till ökad säkerhet för europeiska medborgare som använder larmnumret 112. 
  
 (37) 
  
 Det är nödvändigt för europeiska medborgare och europeiska företag att de internationella telefonitjänsterna är lättillgäng- liga. Prefixet 00 har redan införts som standardiserat inter- nationellt prefix inom gemenskapen. Särskilda ordningar om samtal mellan närliggande orter belägna inom olika medlems- stater kan komma att antas eller förlängas. Internationella teleunionen (ITU) har, i enlighet med ITU:s rekommendation James, tilldelat det europeiska nummerutrymmet (ETNS) prefixet 3883. I syfte att säkerställa koppling av samtal till det europeiska nummerutrymmet bör företag som driver allmänna telefonnät säkerställa att samtal som rings upp med hjälp av 3883 direkt eller indirekt kopplas till sådana  
  
 ETNS-nät 
  som specificeras i 
 843 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 tillämpliga  
 ETSI-standarder 
  (Europeiska institutet för telekommunikationsstandarder). Sådana samtrafiksarrange- mang bör regleras av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommuni- kationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektiv) (10). 
  
 (38) 
  
 Tillgång för slutanvändare till alla nummerresurser i gemen- skapen är en nödvändig förutsättning för den inre marknaden. Detta bör inbegripa gratisnummer, betalsamtal samt andra  
  
 icke-geografiska 
  nummer, utom där den uppringda abonnen- ten av kommersiella skäl har valt att begränsa tillgången för uppringande från vissa geografiska områden. Olika taxor kan tillämpas för personer som ringer från utlandet till den berör- da medlemsstaten och personer som ringer från en plats inom den medlemsstaten. 
  
 (39) 
  
 Tonval och nummerpresentation är i regel tillgängliga i mo- derna telefonväxlar och kan därför i allt större utsträckning tillhandahållas till låg kostnad eller utan kostnad. Tonval ut- nyttjas i allt större utsträckning för användares samverkan med särskilda tjänster och faciliteter, inbegripet mervärdes- tjänster, och frånvaron av tonval kan hindra användare från att använda dessa tjänster. Medlemsstaterna behöver inte in- föra skyldigheter om att tillhandahålla sådana tjänster när de redan finns tillgängliga. I direktiv 97/66/EG slås vakt om an- vändarnas privatliv när det gäller specificerade teleräkningar genom att ge dem möjlighet att skydda sitt privatliv när num- merpresentation genomförs. Utvecklingen av dessa tjänster på alleuropeisk grundval skulle gynna konsumenterna och främjas genom detta direktiv. 
  
 (40) 
  
 Nummerportabilitet är viktig för att underlätta konsumen- tens val och effektiv konkurrens i en konkurrensutsatt miljö på telekommunikationsområdet så att slutanvändare på begä- ran bör kunna behålla sina telefonnummer på det allmänna telefonnätet oberoende av vilken organisation som tillhanda- håller tjänsten. Nummerportabilitet mellan anslutningar till 
  
 det allmänna telefonnätet vid fasta och icke fasta anslutnings- punkter omfattas inte av detta direktiv. Medlemsstaterna får emellertid tillämpa bestämmelser om nummerportabilitet 
  
 10  
 Se s. 7 i detta nummer av EGT. 
 844 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 mellan nät som tillhandahåller tjänster via en fast anslutnings- punkt och mobilnät. 
  
 (41) 
  
 Betydelsen av nummerportabilitet ökar avsevärt när öppen information om taxor finns, både för slutanvändare som be- håller sitt nummer och för slutanvändare som ringer upp dem som har behållit sitt nummer. De nationella regleringsmyn- digheterna bör där så är möjligt, underlätta lämplig öppenhet om taxor som en del i genomförandet av nummerportabilitet. 
  
 (42) 
  
 När de nationella regleringsmyndigheterna säkerställer att man följer kostnadsorienteringsprincipen vid prissättningen för samtrafik i samband med tillhandahållande av nummerportabilitet, får de även beakta de priser som erbjuds på jämförbara marknader. 
  
 (43) 
  
 Medlemsstaterna ålägger nu nät för distribution av radio- eller  
  
 TV-sändningar 
  till allmänheten vissa skyldigheter om sänd- ningsplikt (must carry). Medlemsstaterna bör ha möjlighet att fastställa proportionella skyldigheter för företag som om- fattas av deras jurisdiktion med hänsyn till berättigad allmän ordning men sådana skyldigheter bör dock endast införas om de är nödvändiga för att uppfylla de mål som avser allmänint- resset som medlemsstaterna klart fastställt i enlighet med gemenskapslagstiftningen och de bör vara proportionella, öp- pet redovisade och ses över regelbundet. Den sändningsplikt (must carry) som kan åläggas av medlemsstaterna bör vara rimlig, det vill säga att den bör vara proportionell och öppet redovisad mot bakgrund av klart fastställda mål som avser all- mänintresset och kan, där så är lämpligt, förenas med en be- stämmelse om proportionell ersättning. Sådan sändningsplikt (must carry) kan omfatta överföring av tjänster som är sär- skilt utformade för att användare med funktionshinder skall kunna få lämplig tillgång till dem. 
  
 (44) 
  
 Nät som används för distribution av radio- eller  
  
 tv-sändningar 
  till allmänheten inbegriper kabelnät samt nät för satellitsänd- ningar och markburna sändningar. De kan också inbegripa andra nät i den mån ett betydande antal slutanvändare huvud- sakligen använder sådana nät för att ta emot radio- och tv- sändningar. 
  
 (45) 
  
 Tjänster igenom vilka innehåll såsom saluföring av ett utbud av ljud- eller  
  
 tv-sändningsinnehåll 
  tillhandahålls omfattas inte av det gemensamma regelverket för elektroniska kommunika- tionsnät och kommunikationstjänster. Leverantörer av sådana 
 845 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 tjänster bör inte åläggas skyldighet att tillhandahålla samhälls- omfattande tjänster med avseende på denna verksamhet. Det- ta direktiv påverkar inte åtgärder som vidtas på nationell nivå och i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen med avseende på sådana tjänster. 
  
 (46) 
  
 I de fall en medlemsstat vill säkerställa att andra specifika tjänster tillhandahålls inom hela dess nationella territorium bör sådana skyldigheter genomföras på ett kostnadseffektivt sätt utanför tillämpningsområdet för skyldigheten att tillhan- dahålla samhällsomfattande tjänster. Följaktligen får medlemsstaterna vidta ytterligare åtgärder (exempelvis att underlätta utvecklingen av infrastruktur eller tjänster under omständligheter där marknaden inte uppfyller slutanvändarnas eller konsumenternas behov på ett tillfredsställande sätt) i överensstämmelse med gemenskaps- lagstiftningen. Som ett svar på kommissionens initiativ eEurope anmodade Europeiska rådet i Lissabon den  
  
 23–24 
  mars 2000 medlemsstaterna att säkerställa att samtliga skolor har anslutning till Internet och till multimedieresurser. 
  
 (47) 
  
 I en konkurrensutsatt miljö bör de berörda parternas, inbegri- pet användarnas och konsumenternas, åsikter beaktas av de nationella regleringsmyndigheterna i frågor som rör slutan- vändarnas rättigheter. Det bör finnas effektiva förfaranden för att behandla tvister mellan konsumenter å ena sidan och företag som tillhandahåller allmänt tillgängliga kommunika- tionstjänster å andra sidan. Medlemsstaterna bör ta full hän- syn till kommissionens rekommendation 98/257/EG av den 30 mars 1998 om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsument- tvister utanför domstol (11). 
  
 (48) 
  
 Samreglering kan vara ett lämpligt sätt att främja stärkta kva- litetsnormer och förbättrade tjänster. Samreglering bör följa samma principer som den formella regleringen, vilket betyder att den bör vara objektiv, välgrundad, proportionell, icke- diskriminerande och öppen för insyn. 
  
 (49) 
  
 I detta direktiv bör det föreskrivas om olika former av konsu- mentskydd, såsom tydliga avtalsvillkor och tvistlösning, och öppenhet om taxor för konsumenter. Det bör också upp- muntra till att utöka dessa skyddsformer till att gälla alla and- 
  
 11  
 EGT L 115, 17.4.1998, s. 31. 
 846 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 ra kategorier av slutanvändare, framför allt små och medelsto- ra företag. 
  
 (50) 
  
 Bestämmelserna i detta direktiv hindrar inte en medlemsstat från att vidta åtgärder som är motiverade på de grunder som fastställs i artiklarna 30 och 46 i fördraget, i synnerhet på grunder som avser allmän säkerhet, allmän ordning och all- män moral. 
  
 (51) 
  
 Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att fastställa en gemensam nivå för samhällsomfattande teletjäns- ter för samtliga europeiska användare och att harmonisera villkoren för tillgång till och användning av allmänna telefon- nät via fasta anslutningspunkter och motsvarande allmänt till- gängliga telefonitjänster samt att införa ett harmoniserat regelverk för elektroniska kommunikationstjänster, elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. 
  
 (52) 
  
 De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (12). 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 KAPITEL I 
 TILLÄMPNINGSOMRÅDE, MÅL OCH DEFINITIONER 
 Artikel 1 
 Tillämpningsområde och mål 
 1. Inom ramen för direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) avser detta direktiv tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och 
  
 12  
 EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. 
 847 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 kommunikationstjänster till slutanvändare. Målet är att genom effektiv konkurrens och valmöjligheter säkerställa att det i hela gemenskapen finns tillgång till allmänt tillgängliga tjänster av god kvalitet och hantera situationer där slutanvändares behov inte till- godoses på ett tillfredsställande sätt av marknaden. 
 2. I detta direktiv fastställs slutanvändares rättigheter och motsva- rande skyldigheter för företag som tillhandahåller allmänt tillgäng- liga elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. När det gäller att säkerställa tillhandahållande av samhällsomfattan- de tjänster på öppna och konkurrensutsatta marknader definieras i detta direktiv ett minimiutbud av tjänster av väl definierad kvalitet som är tillgängliga för samtliga slutanvändare till ett överkomligt pris med hänsyn till de speciella nationella förhållandena och utan att konkurrensen snedvrids. I detta direktiv fastställs även skyldig- heter avseende tillhandahållande av vissa obligatoriska tjänster, t.ex. tillhandahållandet av hyrda förbindelser. 
 Artikel 2 
 Definitioner 
 I detta direktiv skall de definitioner som anges i artikel 2 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) gälla. 
 Följande definitioner skall även gälla: 
  
 a) 
  
 telefonautomat:  
 en telefon som är tillgänglig för allmänheten och vars användning kan betalas med mynt och/eller  
 kredit- /betalkort 
  och/eller telefonkort, inklusive kort vars använd- ning kräver nummerkoder, 
  
 b) 
  
 allmänt telefonnät:  
 elektroniskt kommunikationsnät som an- vänds för tillhandahållande av allmänt tillgängliga telefoni- tjänster; det möjliggör överföring av tal mellan nätanslut- ningspunkter och även andra former av kommunikation, så- som fax och dataöverföring, 
  
 c) 
  
 allmänt tillgänglig telefonitjänst:  
  
 en tjänst som är allmänt till- gänglig för uppringning och mottagning av nationella och internationella samtal och för samtal till larmtjänsten via ett eller flera nummer inom en nationell eller internationell num- merplan, och som dessutom vid behov får omfatta en eller fle- 
  
 848 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 ra av följande tjänster: tillhandahållande av telefonisttjänster, nummerupplysningstjänster, abonnentförteckningar, telefon- automater, tjänster enligt särskilda villkor och/eller särskilda faciliteter för konsumenter med funktionshinder eller med särskilda sociala behov och/eller tillhandahållande av icke- geografiska tjänster, 
  
 d) 
  
 geografiskt nummer:  
 ett nummer i den nationella nummerpla- nen där en del av dess sifferstruktur har geografisk betydelse och används för dirigering av samtal till den fysiska nätanslut- ningspunkten, 
  
 e) 
  
 nätanslutningspunkt:  
 den fysiska punkt vid vilken en abonnent ansluts till ett allmänt kommunikationsnät; för nät där man använder sig av koppling och dirigering betecknas nätanslut- ningspunkten med hjälp av en särskild nätadress, som kan va- ra knuten till ett abonnentnummer eller abonnentnamn, 
  
 f) 
  
 icke-geografiska 
  
  nummer:  
 ett nummer i den nationella num- merplanen som inte är ett geografiskt nummer, omfattande bland annat mobiltelefonnummer, frisamtalsnummer och betalsamtalsnummer. 
 KAPITEL II 
 SKYLDIGHET ATT TILLHANDAHÅLLA 
 SAMHÄLLSOMFATTANDE TJÄNSTER SAMT SOCIALA 
 SKYLDIGHETER 
 Artikel 3 
 Tillgång till samhällsomfattande tjänster 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de tjänster som anges i det- ta kapitel görs tillgängliga med angiven kvalitet för samtliga slutan- vändare inom deras territorium oberoende av geografisk belägenhet och att de mot bakgrund av särskilda nationella förhållanden till- handahålls till ett överkomligt pris. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall besluta vilket tillvägagångssätt som är mest effektivt och lämpligt för att säkerställa genomförandet av samhällsomfattande tjänster med beaktande av principerna om ob- jektivitet, insyn,  
  
 icke-diskriminering 
  och proportionalitet. Med- lemsstaterna skall sträva efter minsta möjliga snedvridning av 
 849 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 marknaden, särskilt vad gäller tillhandahållande av tjänster till pri- ser eller andra villkor som avviker från normala affärsmässiga vill- kor, samtidigt som de skall beakta allmänintresset. 
 Artikel 4 
 Tillhandahållande av tillträde i en fast anslutningspunkt 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att samtliga rimliga krav på anslutning till det allmänna telefonnätet i en fast anslutningspunkt och på tillträde till allmänt tillgängliga telefonitjänster i en fast anslutningspunkt uppfylls av minst ett företag. 
  
 2. 
  
 Den tillhandahållna anslutningen skall göra det möjligt för slut- användarna att ringa och ta emot lokala, nationella och internatio- nella telefonsamtal, telefax och datakommunikation med en data- hastighet som tillåter funktionellt tillträde till Internet, med beak- tande av den aktuella teknik som används av majoriteten av abon- nenterna samt den tekniska genomförbarheten. 
  
 Artikel 5 
 Nummerupplysningstjänster och abonnentförteckningar 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att 
  
 a) 
  
 minst en fullständig abonnentförteckning finns tillgänglig för slutanvändarna i en form som har godkänts av den berörda myndigheten, i tryckt eller elektronisk form eller bådadera, och som regelbundet uppdateras, minst en gång per år, 
  
 b) 
  
 samtliga slutanvändare, inbegripet användare av telefonauto- mater, har tillgång till minst en fullständig nummerupplys- ningstjänst. 
  
 2. 
  
 Abonnentförteckningarna i punkt 1 skall omfatta, med förbehåll för artikel 11 i direktiv 97/66/EG , samtliga abonnenter av allmänt tillgängliga telefonitjänster. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att företag som tillhandahåller de tjänster som avses i punkt 1 tillämpar principen om  
  
 icke-diskri- 
  
 850 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 minering i sin behandling av information som de har fått av andra företag. 
 Artikel 6 
 Telefonautomater 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna kan införa skyldigheter för företag för att säkerstäl- la att telefonautomater tillhandahålls i rimlig utsträckning för att tillgodose slutanvändarnas behov när det gäller geografisk sprid- ning, antal telefoner, tillgång till sådana telefoner för användare med funktionshinder och tjänsternas kvalitet. 
  
 2. 
  
 En medlemsstat skall säkerställa att dess nationella reglerings- myndighet kan besluta, på grundval av samråd med de berörda par- terna enligt vad som avses i artikel 33, att inte införa skyldigheterna enligt punkt 1 på hela eller delar av sitt territorium, om den är över- tygad om att dessa resurser eller jämförbara tjänster är allmänt till- gängliga. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att det är möjligt att ringa larmsamtal från telefonautomater med hjälp av det gemensamma europeiska larmnumret 112 samt andra nationella larmnummer som alla skall vara avgiftsfria och för vilka man inte behöver använ- da något betalningsmedel. 
  
 Artikel 7 
 Särskilda åtgärder för användare med funktionshinder 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall vid behov vidta särskilda åtgärder för slut- användare med funktionshinder för att säkerställa tillgång till och överkomliga priser på allmänt tillgängliga telefonitjänster, inbegri- pet tillgång till larmtjänster, nummerupplysningstjänster och abon- nentförteckningar i samma utsträckning som för andra slutanvän- dare. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får vidta särskilda åtgärder, mot bakgrund av nationella förhållanden, för att säkerställa att även slutanvändare 
  
 851 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 med funktionshinder kan dra nytta av det utbud av företag och tjänsteleverantörer som är tillgängligt för flertalet slutanvändare. 
 Artikel 8 
 Urval av företag 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna får utse ett eller flera företag som skall säker- ställa att samhällsomfattande tjänster tillhandahålls i enlighet med artiklarna 4, 5, 6 och 7 samt, i tillämpliga fall, artikel 9.2 så att hela det nationella territoriet kan täckas. Medlemsstaterna får utse olika företag eller företagsgrupper som skall tillhandahålla olika delar av de samhällsomfattande tjänsterna och/eller täcka olika delar av det nationella territoriet. 
  
 2. 
  
 När medlemsstaterna utser företag i delar av eller hela det natio- nella territoriet till företag med skyldighet att tillhandahålla sam- hällsomfattande tjänster, skall detta ske med hjälp av ett effektivt, objektivt, öppet redovisat och  
  
 icke-diskriminerande 
  urvalssystem, varigenom inget företag på förhand utesluts från möjligheten att bli utsett. Sådana urvalsmetoder skall säkerställa att samhällsomfattan- de tjänster tillhandahålls på ett kostnadseffektivt sätt och kan an- vändas för fastställande av nettokostnaden för skyldigheten att till- handahålla samhällsomfattande tjänster i enlighet med artikel 12. 
 Artikel 9 
 Överkomliga taxor 
  
 1. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall övervaka utveck- lingen av och nivån på taxorna för slutkunder när det gäller de tjänster som i artiklarna 4, 5, 6 och 7 anges vara omfattade av skyl- digheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster och som tillhandahålls av utsedda företag, särskilt i förhållande till nationella konsumentpriser och inkomster. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får mot bakgrund av nationella förhållanden kräva att utsedda företag erbjuder konsumenterna olika taxealter- nativ eller taxepaket som skiljer sig från dem som erbjuds till van- liga kommersiella villkor, särskilt för att säkerställa att låginkomst- 
  
 852 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 tagare eller personer med särskilda sociala behov inte hindras från tillträde till eller användning av den allmänt tillgängliga telefoni- tjänsten. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får, förutom varje bestämmelse om att utsedda företag skall erbjuda särskilda taxealternativ eller iaktta prisbegränsningar eller geografisk utjämning eller andra liknande ordningar, säkerställa att konsumenter med låga inkomster eller särskilda sociala behov ges stöd. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna får kräva att företag med skyldigheter i enlighet med artiklarna 4, 5, 6 och 7 tillämpar gemensamma taxor, inklusive geografisk utjämning, för hela territoriet med beaktande av natio- nella förhållanden eller iakttar prisbegränsningar. 
  
 5. 
  
 Om ett utsett företag har skyldighet att erbjuda särskilda taxe- alternativ eller gemensamma taxor inklusive geografisk utjämning, eller att iaktta prisbegränsningar, skall de nationella regleringsmyn- digheterna säkerställa att villkoren är fullt öppna samt offentliggörs och tillämpas i enlighet med principen om  
  
 icke-diskriminering. 
  De nationella regleringsmyndigheterna får kräva att särskilda ordningar ändras eller dras tillbaka. 
 Artikel 10 
 Kontroll av utgifter 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de utsedda företagen, när de erbjuder faciliteter och tjänster utöver sådana som anges i artiklarna 4, 5, 6 och 7 samt artikel 9.2, fastställer villkor på ett sådant sätt att abonnenten inte tvingas betala för faciliteter eller tjänster som inte är nödvändiga eller krävs för den begärda tjänsten. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de utsedda företagen med skyldigheter enligt artiklarna 4, 5, 6 och 7 samt artikel 9.2 tillhanda- håller de särskilda faciliteter och särskilda tjänster som anges i del A i bilaga I så att abonnenterna kan överblicka och kontrollera sina utgifter och undvika att tjänsten avbryts på oberättigade grunder. 
  
 853 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 3. Medlemsstaterna skall säkerställa att den berörda myndigheten kan besluta att inte tillämpa kraven i punkt 2 i hela eller i delar av sitt nationella territorium om den finner att faciliteten är allmänt tillgänglig. 
 Artikel 11 
 Kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls av de utsedda företagen 
  
 1. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att samt- liga utsedda företag med skyldigheter enligt artiklarna 4, 5, 6 och 7 samt artikel 9.2 offentliggör adekvat och aktuell information om de prestanda som de har uppnått i tillhandahållandet av samhällsom- fattande tjänster på grundval av parametrar för tjänsternas kvalitet, definitioner och mätmetoder enligt bilaga III. Den offentliggjorda informationen skall även lämnas till den nationella regleringsmyn- digheten. 
  
 2. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna får bland annat, i de fall där relevanta parametrar utarbetats, specificera ytterligare kvalitets- normer för tjänster, för att utvärdera de tjänster som företagen till- handahåller slutanvändare och konsumenter med funktionshinder. De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att infor- mationen om företagens resultat enligt dessa parametrar också of- fentliggörs och görs tillgängliga för dem. 
  
 3. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna får dessutom specificera innehållet i, formen och sättet för hur informationen skall offent- liggöras för att säkerställa att slutanvändare och konsumenter har tillgång till komplett, jämförbar och användarvänlig information. 
  
 4. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall kunna fastställa pres- tandamål för företag med skyldighet att tillhandahålla samhällsom- fattande tjänster åtminstone enligt artikel 4. Härvid skall de natio- nella regleringsmyndigheterna beakta de berörda parternas syn- punkter, särskilt på det sätt som avses i artikel 33. 
  
 854 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 5. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna kan kontrollera att dessa prestandamål uppnås av de utsedda företagen. 
  
 6. 
  
 Bestående misslyckande från ett företags sida att uppnå prestan- damålen kan leda till att särskilda åtgärder vidtas i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektiv) ( 
  
 13 
 ). De nationel- la regleringsmyndigheterna skall på det berörda företagets bekost- nad kunna beordra en oberoende granskning eller liknande översy- ner av uppgifter om prestanda för att försäkra sig om att de upp- gifter som företag med skyldighet att tillhandahålla samhällsomfat- tande tjänster har lämnat är korrekta och jämförbara. 
 Artikel 12 
 Kostnad för samhällsomfattande tjänster 
 1. Om de nationella regleringsmyndigheterna bedömer att tillhan- dahållandet av samhällsomfattande tjänster enligt artiklarna  
 3–10 
  kan vara oskäligt betungande för de företag som har utsetts att till- handahålla samhällsomfattande tjänster skall de beräkna nettokost- naderna av tillhandahållandet. 
 I detta syfte skall de nationella regleringsmyndigheterna 
  
 a) 
  
 beräkna nettokostnaden för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster med hänsyn till de eventuella marknadsfördelarna för ett företag som utsetts att tillhanda- hålla samhällsomfattande tjänster, i enlighet med del A i bila- ga IV, eller 
  
 b) 
  
 använda nettokostnader för tillhandahållandet av samhällsom- fattande tjänster som fastställts genom en urvalssystem enligt artikel 8.2. 
  
 2. Den redovisning och/eller annan information som tjänar som grundval för beräkningen av nettokostnaden för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster enligt punkt 1 a skall 
  
 13  
 Se s. 21 i detta nummer av EGT. 
 855 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 granskas eller verifieras av den nationella regleringsmyndigheten el- ler ett organ som är oberoende av de berörda parterna och har god- känts av den nationella regleringsmyndigheten. Resultatet av kost- nadskalkylen och slutsatserna av revisionen skall vara tillgängliga för allmänheten. 
 Artikel 13 
 Finansiering av skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster 
 1. Om de nationella regleringsmyndigheterna på grundval av en nettokostnadskalkyl enligt artikel 12 konstaterar att den ekonomis- ka bördan blir oskäligt betungande för ett företag, skall en med- lemsstat på ett utsett företags begäran besluta 
  
 a) 
  
 att införa ett system för att på öppet redovisade villkor via offentliga medel ersätta företaget för de fastställda nettokost- naderna, och/eller 
  
 b) 
  
 att fördela nettokostnaden för samhällsomfattande tjänster mellan leverantörer av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. 
  
 2. 
  
 Om nettokostnaden fördelas enligt punkt 1 b skall medlemssta- terna införa ett fördelningssystem som administreras av den natio- nella regleringsmyndigheten eller ett organ som är oberoende av förmånstagarna under tillsyn av den nationella regleringsmyndighe- ten. Endast den nettokostnad som fastställs i enlighet med artikel 
  
 12 
  
 och som avser skyldigheter i artiklarna  
  
 3–10 
  får finansieras. 
  
 3. 
  
 Ett fördelningssystem skall iaktta principerna om insyn, minsta marknadspåverkan,  
  
 icke-diskriminering 
  och proportionalitet i en- lighet med principerna i del B i bilaga IV. Medlemsstaterna kan väl- ja att inte kräva in bidrag från företag vars nationella omsättning understiger en viss gräns. 
  
 4. 
  
 Avgifter i samband med fördelning av kostnader för skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster skall skiljas från var- andra och fastställas separat för varje företag. Sådana avgifter får in- te påföras eller krävas in från företag som inte tillhandahåller tjäns- 
  
 856 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 ter inom den medlemsstats territorium där fördelningssystemet har införts. 
 Artikel 14 
 Insyn 
  
 1. 
  
 Om ett system för fördelning av nettokostnaderna för samhälls- omfattande tjänster enligt artikel 13 införs, skall de nationella reg- leringsmyndigheterna säkerställa att principerna för kostnadsför- delning och närmare uppgifter om det tillämpade systemet görs till- gängliga för allmänheten. 
  
 2. 
  
 Med förbehåll för gemenskapsbestämmelser och nationella be- stämmelser om affärshemligheter skall de nationella regleringsmyn- digheterna säkerställa att en årlig rapport offentliggörs med uppgif- ter om den beräknade kostnaden för samhällsomfattande tjänster, med fastställande av de bidrag som har gjorts av samtliga berörda företag och de eventuella marknadsfördelar, som det eller de före- tag som utsetts att tillhandahålla en samhällsomfattande tjänst har åtnjutit om en fungerande fond faktiskt finns och används. 
  
 Artikel 15 
 Översyn av omfattningen av samhällsomfattande tjänster 
  
 1. 
  
 Kommissionen skall regelbundet se över omfattningen av de sam- hällsomfattande tjänsterna, särskilt med syftet att föreslå Europa- parlamentet och rådet att omfattningen ändras eller omformuleras. En översyn skall genomföras, första gången inom två år efter den tillämpningsdag som avses i artikel 38.1 andra stycket och därefter vart tredje år. 
  
 2. 
  
 Denna översyn skall ske med beaktande av den sociala, ekono- miska och tekniska utvecklingen, med beaktande av bl.a. mobilitet och dataöverföringshastighet mot bakgrund av den aktuella teknik som används av majoriteten av abonnenterna. Översynen skall ut- föras i enlighet med bilaga V. Kommissionen skall lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om resultatet av över- synen. 
  
 857 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 KAPITEL III 
 REGLERING AV FÖRETAG MED BETYDANDE 
 INFLYTANDE PÅ SÄRSKILDA MARKNADER 
 Artikel 16 
 Översyn av skyldigheterna 
 1. Fram till dess att en översyn har gjorts och ett beslut har fattats i enlighet med förfarandet i punkt 3 i denna artikel skall medlemssta- terna bibehålla samtliga skyldigheter med avseende på följande: 
  
 a) 
  
 Taxor för slutkunder för tillhandahållande av tillträde till och användning av det allmänna telefonnätet enligt artikel 17 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekom- munikation i en konkurrensutsatt miljö ( 
  
 14 
 ), 
  
 b) 
  
 Val eller förval av nätoperatör enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsom- fattande tjänster och samverkan genom tillämpning av princi- perna om tillhandahållande av öppna nät ( 
  
 15 
 ). 
  
 c) 
  
 Hyrda förbindelser enligt artiklarna 3, 4, 6, 7, 8 och 10 i di- rektiv 92/44/EEG. 
  
 2. 
  
 Kommissionen skall ange vilka marknader som berörs av de skyl- digheter som berör slutkundsmarknaden i den första rekommenda- tionen om relevanta produkt- och tjänstemarknader och i beslutet om fastställande av gränsöverskridande marknader som skall antas i enlighet med artikel 15 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna, så snart som möjligt efter ikraftträdandet av detta direktiv och därefter regelbundet genomför en marknadsanalys i enlighet med artikel 16 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) för att avgöra om de skyldigheter som berör slutkundsmarknaden skall 
  
 14 
  
 EGT L 101, 1.4.1998, s. 24. 
  
 15 
  
 EGT L 199, 26.7.1997, s. 32. Direktivet ändrat genom direktiv 98/61/EG (EGT L 268, 3.10.1998, s. 37). 
  
 858 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 behållas, ändras eller upphävas. De åtgärder som vidtas skall följa förfarandet i artikel 7 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
 Artikel 17 
 Reglering av tjänster som riktar sig till slutkunder 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att 
  
 a) 
  
 om en nationell regleringsmyndighet avgör till följd av en marknadsanalys som utförts i enlighet med artikel 16.3, att det inte råder någon effektiv konkurrens på en viss slutkunds- marknad, som fastställts i enlighet med artikel 15 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv), och 
  
 b) 
  
 om den nationella regleringsmyndigheten fastslår att de skyl- digheter som införs i enlighet med direktiv 2002/19/EG (till- 
  
 trädesdirektiv) eller artikel 19 i det här direktivet inte skulle leda till att målen i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirek- tiv) uppnås, 
 de nationella regleringsmyndigheterna ålägger företag med ett be- tydande inflytande på en viss slutkundsmarknad i enlighet med artikel 14 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) lämpliga reglerings- skyldigheter. 
  
 2. 
  
 Skyldigheter enligt punkt 1 skall grundas på det fastställda pro- blemets art, vara proportionerliga och motiverade mot bakgrund av målen i artikel 8 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). Skyldigheter- na kan omfatta krav om att de fastställda företagen inte får ta ut för höga priser, hindra nya aktörer att ta sig in på marknaden eller begränsa konkurrensen genom att priserna dumpas, ge otillbörliga förmåner till vissa slutanvändare eller kombinera tjänsterna på ett oskäligt sätt. De nationella regleringsmyndigheterna får för sådana företag vidta lämpliga prisbegränsande åtgärder, åtgärder för att kontrollera individuella taxor eller åtgärder för att anpassa taxorna till kostnaderna eller priserna på jämförbara marknader för att skydda slutanvändarnas intressen samtidigt som en effektiv kon- kurrens främjas. 
  
 3. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall på begäran överläm- na information till kommissionen om utförda kontroller på slut- 
  
 859 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 kundsmarknaden och, vid behov, om de system för kostnadskalky- ler som används av de berörda företagen. 
  
 4. 
  
 Om ett företag är föremål för reglering av taxorna till slutkun- der, eller andra relevanta kontroller på slutkundsmarknaden, skall de nationella regleringsmyndigheterna säkerställa att nödvändiga och lämpliga system för kostnadskalkyler införs. De nationella reg- leringsmyndigheterna får ange vilket format och vilken redovis- ningsmetod som skall användas. Ett kvalificerat oberoende organ skall kontrollera att kostnadsredovisningssystemet efterlevs. De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att en redogö- relse för efterlevnaden offentliggörs årligen. 
  
 5. 
  
 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 9.2 och artikel 10 skall de nationella regleringsmyndigheterna inte tillämpa kontroll- system för slutkundsmarknader enligt punkt 1 i den här artikeln på geografiska marknader eller användarmarknader där de anser att det råder effektiv konkurrens. 
  
 Artikel 18 
 Reglering av minimiutbudet av hyrda förbindelser 
 1. Om en nationell regleringsmyndighet avgör, till följd av en marknadsanalys som har utförts i enlighet med artikel 16.3, att det på marknaden för tillhandahållandet av hela eller minimiutbudet av hyrda förbindelser inte råder någon effektiv konkurrens, skall den fastställa vilka företag som har ett betydande inflytande på markna- den vad avser tillhandahållandet av de särskilda komponenterna i minimiutbudet av tjänster för hyrda förbindelser på hela eller delar av dess territorium i enlighet med artikel 14 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). Den nationella regleringsmyndigheten skall ålägga sådana företag skyldigheter med avseende på tillhandahållandet av hyrda förbindelser, fastställda i den förteckning över standarder som offentliggörs i  
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning  
 i enlighet med artikel 17 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) och de villkor för sådant tillhandahållande som fastställs i bilaga VII i det här direktivet, i förhållande till dessa särskilda marknader för hyrda förbindelser. 
 860 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 2. 
  
 Om en nationell regleringsmyndighet avgör, till följd av en mark- nadsanalys som har utförts i enlighet med artikel 16.3, att det på en berörd marknad för tillhandahållande av hyrda förbindelser i mini- miutbudet råder effektiv konkurrens, skall den upphäva de skyldig- heter som anges i punkt 1 i förhållande till denna särskilda marknad för hyrda förbindelser. 
  
 3. 
  
 Minimiutbudet av hyrda förbindelser med harmoniserade egens- kaper och tillhörande standarder skall offentliggöras i  
  
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
 , som en del av den förteckning över standarder som avses i artikel 17 i direktiv 2002/21/EG (ram- direktiv). Kommissionen får besluta om ändringar som är nödvän- diga för att anpassa minimiutbudet av hyrda förbindelser till den tekniska utvecklingen och till ändringar av efterfrågan på markna- den, bland annat ett eventuellt upphävande av vissa typer av hyrda förbindelser som ingår i detta utbud, i enlighet med förfarandet i artikel 37.2 i det här direktivet. 
 Artikel 19 
 Val och förval av nätoperatör 
 1. De nationella regleringsmyndigheterna skall kräva att de företag som anses ha ett betydande inflytande på marknaden för tillhanda- hållandet av anslutning till och användning av det allmänna telefon- nätet vid en fast anslutningspunkt i enlighet med artikel 16.3 skall göra det möjligt för sina abonnenter att få tillgång till tjänster som erbjuds av leverantörer av allmänt tillgängliga telefonitjänster som företaget bedriver samtrafik med, på något av följande sätt: 
 a) Genom att slå en kod för val av nätoperatör för enstaka sam- tal. 
 b) Genom att använda sig av förval med ett system som gör det möjligt att förbigå förval för enstaka samtal genom att slå en kod för val av nätoperatör. 
 2. Användarnas krav på att dessa faciliteter genomförs inom andra nät eller på annat sätt skall bedömas i enlighet med förfarandet för marknadsanalys i artikel 16 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv) och genomföras i enlighet med artikel 12 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv). 
 861 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 3. De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att pris- sättningen för den tillgång och den samtrafik som avser tillhanda- hållandet av faciliteterna enligt punkt 1 är kostnadsorienterad och att eventuella direkta avgifter för abonnenter inte hämmar använd- ningen av dessa faciliteter. 
 KAPITEL IV 
 SLUTANVÄNDARNAS INTRESSEN OCH RÄTTIGHETER 
 Artikel 20 
 Avtal 
  
 1. 
  
 Punkterna 2, 3 och 4 skall gälla utan att det påverkar andra gemenskapsregler om konsumentskydd, särskilt direktiv 97/7/EG och 93/13/EG, och nationella regler i enlighet med gemenskapslag- stiftningen. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att konsumenter som abonne- rar på tjänster som ger anslutning och/eller tillträde till det allmän- na telefonnätet har rätt till ett avtal med ett eller flera företag som tillhandahåller sådana tjänster. I avtalet skall åtminstone följande anges: 
  
 a) 
  
 Leverantörens namn och adress. 
  
 b) 
  
 De tjänster som tillhandahålls, kvalitetsnivån på de tjänster som erbjuds och tidsfrister för basanslutningen. 
  
 c) 
  
 De typer av underhållstjänster som erbjuds. 
  
 d) 
  
 Detaljerade uppgifter om priser och taxor, liksom sätten för att erhålla aktuell information om gällande taxor och under- hållsavgifter. 
  
 e) 
  
 Avtalets löptid samt villkoren för förlängning och upphöran- de av tjänsterna respektive förlängning och uppsägning av av- talet. 
  
 f) 
  
 De ersättnings- och återbetalningssystem som gäller om de avtalade tjänsternas kvalitetsnivåer inte uppfylls. 
  
 g) 
  
 Metoden för inledande av tvistlösningsförfarandet enligt arti- kel 34. 
  
 862 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 Medlemsstaterna får utöka dessa skyldigheter till att även gälla andra slutanvändare. 
  
 3. 
  
 Om avtal ingås mellan konsumenter och sådana leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster som inte tillhandahåller an- slutning och/eller tillträde till det allmänna telefonnätet skall infor- mationen i punkt 2 tas med i avtalet. Medlemsstaterna får utöka dessa skyldigheter till att även gälla andra slutanvändare. 
  
 4. 
  
 Abonnenter skall ha rätt att häva sina avtal utan påföljd om de underrättas om föreslagna ändringar i avtalsvillkoren. Abonnenter skall underrättas i god tid, minst en månad i förväg, före alla sådana ändringar och skall samtidigt informeras om sin rätt att utan på- följd häva sådana avtal om de inte godtar de nya villkoren. 
  
 Artikel 21 
 Insyn och offentliggörande av information 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall i enlighet med bestämmelserna i bilaga II säkerställa att slutanvändare och konsumenter får tillgång till öppet redovisad och aktuell information om gällande priser, taxor och all- männa villkor för tillträde till och användning av allmänt tillgängli- ga telefonitjänster. 
  
 2. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall uppmuntra tillhan- dahållandet av information som gör det möjligt för slutanvändarna, i lämplig mån, och konsumenterna att göra en oberoende uppskatt- ning av kostnaderna för olika alternativa användningsmönster med hjälp av exempelvis interaktiva guider. 
  
 Artikel 22 
 Tjänsternas kvalitet 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna, sedan de beaktat de berörda parternas synpunkter, har möjlighet att kräva att de företag som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster offentliggör jäm- förbar, adekvat och aktuell information om tjänsternas kvalitet till 
 863 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 slutanvändarna. Informationen skall på begäran även lämnas till de nationella regleringsmyndigheterna innan den offentliggörs. 
 2. De nationella regleringsmyndigheterna får bland annat specifice- ra parametrar för att mäta tjänsternas kvalitet samt innehållet i, for- men och sättet för hur informationen skall offentliggöras för att säkerställa att slutanvändare har tillträde till uttömmande, jämför- bar och användarvänlig information. Vid behov kan parametrarna, definitionerna och mätmetoderna i bilaga III användas. 
 Artikel 23 
 Nätets integritet 
 Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säker- ställa det allmänna telefonnätets integritet i de fasta anslutnings- punkterna och, i händelse av nätsammanbrott av katastrofkaraktär eller i fall av force majeure, tillgängligheten till det allmänna tele- fonnätet och allmänt tillgängliga telefonitjänster i de fasta anslut- ningspunkterna. Medlemsstaterna skall säkerställa att företag som tillhandahåller allmänt tillgängliga telefonitjänster i fasta anslut- ningspunkter vidtar alla rimliga åtgärder för att säkerställa oavbru- ten tillgång till larmtjänster. 
 Artikel 24 
 Driftskompatibilitet hos digital televisionsutrustning för konsumenter 
 Medlemsstaterna skall säkerställa driftskompatibiliteten hos digital televisionsutrustning för konsumenter i enlighet med bestämmel- serna i bilaga VI. 
 Artikel 25 
 Telefonisttjänster och nummerupplysningstjänster 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att abonnenter på allmänt till- gängliga telefonitjänster har rätt att upptas i den allmänt tillgängliga abonnentförteckning som avses i artikel 5.1 a. 
 864 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att samtliga företag som tillde- lar abonnenter telefonnummer tillmötesgår varje rimlig begäran om att få tillgång till ändamålsenlig information, i ett avtalat format på villkor som är rättvisa, objektiva, kostnadsorienterade och  
  
 icke-dis- 
  kriminerande, i syfte att tillhandahålla allmänt tillgängliga nummer- upplysningstjänster och abonnentförteckningar. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att slutanvändare som är an- slutna till det allmänna telefonnätet har tillgång till telefonisttjäns- ter och nummerupplysningstjänster i enlighet med artikel 5.1 b. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna får inte behålla någon inskränkande reglering som hindrar slutanvändare i en medlemsstat från att direkt få till- träde till nummerupplysningstjänsten i en annan medlemsstat. 
  
 5. 
  
 Punkterna 1, 2, 3 och 4 skall gälla, om inte annat följer av gemen- skapslagstiftningen om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet, särskilt artikel 11 i direktiv 97/66/EG. 
  
 Artikel 26 
 Det gemensamma europeiska larmnumret 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att samtliga slutanvändare av allmänt tillgängliga telefonitjänster, även användare av telefonauto- mater, utöver övriga nationella larmnummer som specificerats av de nationella regleringsmyndigheterna, kan ringa larmtjänster avgifts- fritt genom att använda det gemensamma europeiska larmnumret 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att samtal till det gemensamma europeiska larmnumret 112 besvaras korrekt och behandlas på det sätt som bäst passar den nationella organisationen av larmsystem och med beaktande av nätens tekniska möjligheter. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att företag som driver allmänna telefonnät i den mån som det är tekniskt genomförbart till de myn- digheter som ansvarar för larmtjänster tillhandahåller information om varifrån samtalet kommer för samtliga samtal till det gemen- samma europeiska larmnumret 112. 
  
 865 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 4. Medlemsstaterna skall säkerställa att medborgarna får tillräcklig information om att det gemensamma europeiska larmnumret 112 finns och hur det skall användas. 
 Artikel 27 
 Europeiska prefix 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att prefixet 00 är det standardi- serade internationella prefixet. Särskilda system för samtal mellan närliggande orter belägna inom olika medlemsstater kan komma att införas eller förlängas. Slutanvändare av allmänt tillgängliga telefo- nitjänster på sådana platser skall få fullständig information om så- dana system. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att samtliga företag som driver allmänna telefonnät hanterar alla samtal till det europeiska telefon- nummerområdet utan att det påverkar behovet för ett företag som driver ett allmänt telefonnät att få täckning för kostnaden för för- medling av samtal på sitt nät. 
  
 Artikel 28 
  
 Icke-geografiska 
  nummer 
 Medlemsstaterna skall säkerställa att slutanvändare från andra med- lemsstater har tillgång till  
 icke-geografiska 
  nummer inom deras ter- ritorier, om det är tekniskt och ekonomiskt genomförbart, utom där den uppringda abonnenten av kommersiella skäl har valt att be- gränsa tillträdet för uppringande från vissa geografiska områden. 
 Artikel 29 
 Tillhandahållande av ytterligare faciliteter 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna har möjlighet att kräva att alla företag som driver allmänna telefonnät erbjuder sina slutanvändare de tjänster som förtecknas i del B i bilaga I, om det är tekniskt möjligt och ekono- miskt genomförbart. 
 866 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 2. 
  
 En medlemsstat får besluta att inte tillämpa punkt 1 på hela eller delar av sitt territorium om den, sedan den beaktat de berörda par- ternas synpunkter, anser att det finns tillräcklig tillgång till dessa tjänster. 
  
 3. 
  
 Utan att bestämmelserna i artikel 10.2 åsidosätts, får medlems- staterna införa skyldigheterna i bilaga I del A punkt e, avseende avstängning som ett allmänt krav för alla företag. 
  
 Artikel 30 
 Nummerportabilitet 
 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att alla abonnenter på allmänt tillgängliga telefonitjänster, inbegripet mobila tjänster, som kräver detta kan behålla sina nummer oberoende av vilket företag som till- handahåller tjänsten 
  
 a) 
  
 om det gäller ett geografiskt nummer, på en viss plats, och 
  
 b) 
  
 om det gäller  
  
 icke-geografiska 
  nummer, på vilken plats som helst. 
 Denna punkt gäller inte nummerportabilitet mellan nät som till- handahåller tjänster i en fast anslutningspunkt och mobilnät. 
  
 2. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att man följer kostnadsorienteringsprincipen vid prissättningen för samtra- fik i samband med tillhandahållande av nummerportabilitet och att eventuella direkta avgifter för abonnenter inte hämmar använd- ningen av denna facilitet. 
  
 3. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna får inte belägga numme- rportabilitet med slutkundstaxor som snedvrider konkurrensen, till exempel genom att införa särskilda eller gemensamma slutkunds- taxor. 
  
 Artikel 31 
 Sändningsplikt (must carry) 
 1. Företag som omfattas av medlemsstaternas jurisdiktion och som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät som används för 
 867 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 distribution av radio- och  
 tv-sändningar 
  till allmänheten, där ett betydande antal slutanvändare av sådana nät använder dem som sitt huvudsakliga medel för att ta emot radio- och  
 tv-sändningar, 
  får av medlemsstaterna åläggas skälig sändningsplikt (must carry) för överföring av vissa angivna kanaler och tjänster för radio- och tele- visionssändningar. Sådana skyldigheter skall endast införas när det är nödvändigt för att uppfylla klart fastställda mål som avser all- mänintresset, och de skall vara proportionerliga och öppna för in- syn. Skyldigheterna skall ses över regelbundet. 
 2. Varken punkt 1 i denna artikel eller artikel 3.2 i direktiv 2002/19/EG (tillträdesdirektiv) skall påverka medlemsstaternas förmåga att bestämma lämplig ersättning, om sådan utgår, med av- seende på åtgärder som vidtas i enlighet med denna artikel, medan de också skall garantera att det under liknande förhållanden inte förekommer någon diskriminerande behandling av företag som till- handahåller elektroniska kommunikationsnät. Om ersättning utgår, skall medlemsstaterna säkerställa att den tillämpas på ett proportio- nellt och öppet sätt. 
 KAPITEL V 
 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OCH 
 SLUTBESTÄMMELSER 
 Artikel 32 
 Ytterligare obligatoriska tjänster 
 Medlemsstaterna får besluta att göra ytterligare tjänster, med un- dantag för tjänster som ingår i de åtaganden om samhällsomfattan- de tjänster enligt definitionen i kapitel II, allmänt tillgängliga inom det egna territoriet, men under sådana omständigheter får inte nå- got ersättningssystem för särskilda företag införas. 
 Artikel 33 
 Samråd med berörda parter 
 1. Medlemsstaterna skall i den mån det är lämpligt säkerställa att de nationella regleringsmyndigheterna tar hänsyn till synpunkter från 
 868 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 slutanvändare och konsumenter (inbegripet i synnerhet användare med funktionshinder), tillverkare och företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät och/eller kommunikationstjäns- ter i frågor som rör slutanvändar- och konsumenträttigheter avse- ende allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster, i synnerhet då dessa har en betydande inverkan på marknaden. 
 2. De berörda parterna får, då så är lämpligt och med vägledning från de nationella regleringsmyndigheterna, utarbeta mekanismer som inbegriper konsumenter, användargrupper och tjänsteleveran- törer, i syfte att förbättra tjänsternas allmänna kvalitet, bland annat genom att utarbeta och kontrollera uppförandekoder och genom- förandenormer. 
 Artikel 34 
 Reglering av tvister utanför domstol 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att förfaranden som är enkla och öppna för insyn till en låg kostnad kan tas i anspråk för regle- ring av olösta konsumenttvister utanför domstol när det gäller frå- gor som omfattas av detta direktiv. Medlemsstaterna skall besluta om åtgärder för att säkerställa att sådana förfaranden möjliggör en rättvis och snabb tvistlösning och får, om så är nödvändigt, införa ett system för återbetalning och/eller ersättning. Medlemsstaterna får utöka dessa skyldigheter till att även gälla tvister som berör and- ra slutanvändare. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att deras lagstiftning inte utgör hinder för att klagomålsinstanser inrättas och  
  
 on-linetjänster 
  till- handahålls på en sådan lämplig geografisk nivå som underlättar till- gången till tvistlösning för konsumenter och slutanvändare. 
  
 3. 
  
 Om sådana tvister avser parter i olika medlemsstater skall med- lemsstaterna samordna sitt arbete för att åstadkomma en lösning av tvisten. 
  
 4. 
  
 Denna artikel innebär inte att nationella rättsliga förfaranden åsidosätts. 
  
 869 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 35 
 Teknisk anpassning 
 Ändringar som är nödvändiga för att anpassa bilagorna I, II, III, VI och VII till den tekniska utvecklingen eller förändringar av efterfrå- gan på marknaden skall antas av kommissionen i enlighet med för- farandet i artikel 37.2. 
 Artikel 36 
 Anmälan, övervakning och översynsförfaranden 
 1. De nationella regleringsmyndigheterna skall senast den tillämp- ningsdag som avses i artikel 38.1 andra stycket, och därefter utan dröjsmål vid eventuella ändringar, till kommissionen anmäla namn på företag som har skyldigheter att tillhandahålla samhällsomfat- tande tjänster enligt artikel 8.1. 
 Kommissionen skall tillhandahålla informationen i lättillgänglig form och distribuera den till kommunikationskommitté som avses i arti- kel 37. 
  
 2. 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall till kommissionen anmäla namn på företag som anses ha betydande inflytande på marknaden i enlighet med detta direktiv samt de skyldigheter som åläggs dem enligt detta direktiv. Alla ändringar som påverkar de skyldigheter som åläggs företagen eller som rör de företag som om- fattas av bestämmelserna i detta direktiv skall utan dröjsmål anmä- las till kommissionen. 
  
 3. 
  
 Kommissionen skall regelbundet göra en översyn av hur detta di- rektiv fungerar och rapportera till Europaparlamentet och rådet, varvid den första rapporten skall lämnas senast tre år efter den till- lämpningsdag som avses i artikel 38.1 andra stycket. Medlemssta- terna och de nationella regleringsmyndigheterna skall i detta syfte lämna nödvändiga upplysningar till kommissionen. 
  
 870 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 Artikel 37 
 Kommitté 
  
 1. 
  
 Kommissionen skall biträdas av den kommunikationskommitté som inrättas genom artikel 22 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektiv). 
  
 2. 
  
 När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av artikel 8 i det beslutet. 
  
 Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader. 
 3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning. 
 Artikel 38 
 Genomförande 
 1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 24 juli 2003. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 
 De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 25 juli 2003. 
  
 2. 
  
 När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det om- råde som omfattas av detta direktiv samt texterna till eventuella se- nare ändringar av dessa bestämmelser. 
  
 871 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 Artikel 39 
 Ikraftträdande 
 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i 
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
 . 
  
 Artikel 40 
 Adressater 
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
  
 Utfärdat i Bryssel den 7 mars 2002. 
  
 På Europaparlamentets vägnar 
  
 På rådets vägnar 
  
 P. COX 
  
 Evans 
  
 Ordförande 
  
 Ordförande 
  
 872 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 BILAGA I 
 BESKRIVNING AV DE TJÄNSTER OCH FACILITETER SOM AVSES I ARTIKEL 10 (KONTROLL AV UTGIFTER) 
 OCH ARTIKEL 29 (YTTERLIGARE FACILITETER) 
 Del A: De faciliteter och tjänster som avses i artikel 10 är följande 
  
 a) 
  
 Specificerad teleräkning 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna, med förbehåll för kraven i tillämplig lagstift- ning om behandling av personuppgifter och skydd för privat- livet, kan fastställa den grundläggande detaljeringsgraden för specificerade teleräkningar som skall tillhandahållas avgifts- fritt av utsedda företag (enligt artikel 8) till konsumenterna för att dessa skall kunna 
  
 i) 
  
 kontrollera sina avgifter för användningen av det allmän na telefonnätet i en fast anslutningspunkt och/eller där till hörande allmänt tillgängliga telefonitjänster, och 
  
 ii) 
  
 på lämpligt sätt övervaka sin användning och sina utgif ter och därigenom ha rimlig kontroll över sina räkningar. 
  
 Vid behov kan en mer detaljerad specifikation erbjudas abon- nenterna till ett överkomligt pris eller utan avgift. 
 Samtal som är avgiftsfria för den uppringande abonnenten, inbegripet samtal till hjälplinjer, får inte anges på den upp- ringande abonnentens specificerade teleräkning. 
  
 b) 
  
 Selektiva samtalsspärrar för utgående samtal, avgiftsfritt 
  
 dvs. en tjänst med hjälp av vilken abonnenten, på begäran riktad till telefonitjänsteleverantören, avgiftsfritt kan spärra vissa typer av samtal eller vissa typer av nummer. 
  
 c) 
  
 System för förhandsbetalning 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna får kräva att utsedda företag gör det möjligt 
 873 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 för konsumenterna att förhandsbetala tillträde till det all- männa telefonnätet och användning av allmänna telefoni- tjänster. 
  
 d) 
  
 Betalningar av anslutningsavgifter som är fördelade över tiden 
  
 Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella reglerings- myndigheterna får kräva att utsedda företag tillåter konsu- menterna att betala för anslutning till det allmänna telefonnä- tet genom betalningar som är fördelade över tiden. 
  
 e) 
  
 Utebliven betalning av räkningar 
  
 Medlemsstaterna skall ge tillstånd till särskilda åtgärder som skall vara proportionella,  
 icke-diskriminerande 
  och offentlig- gjorda, och som skall vidtas då telefonräkningar avseende an- vändning av det allmänna telefonnätet i fasta anslutnings- punkter inte betalas. Åtgärderna skall säkerställa att abon- nenten vederbörligen varnas innan tjänsten avbryts eller stängs av. Med undantag för fall av bedrägeri, upprepad för- senad betalning eller utebliven betalning skall man med dessa åtgärder säkerställa att alla avbrott så långt det är tekniskt möjligt endast påverkar den berörda tjänsten. Avstängning på grund av utebliven betalning av räkningar får endast ske efter det att abonnenten i vederbörlig ordning erhållit en varning. Medlemsstaterna får föreskriva att fullständig avstängning endast sker efter en angiven tidsfrist, under vilken samtal som inte ger upphov till någon avgift för abonnenten (t.ex. samtal till 112) är tillåtna. 
 Del B: Förteckning över faciliteter som avses i artikel 29 
  
 a) 
  
 Tonval eller DTMF  
  
 (dual-tone 
 multi-frequency 
  operation) 
 Detta innebär att det allmänna telefonnätet är beskaffat på ett sådant sätt att tonvalstelefoner kan användas med hjälp av  
 DTMF-toner 
  som definierats i ETSI ETR 207 för genomgå- ende signalering genom nätet både inom en medlemsstat och mellan medlemsstaterna. 
  
 b) 
  
 Nummerpresentation 
  
 874 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 Detta innebär att den uppringandes telefonnummer visas hos den som blir uppringd innan samtalet påbörjas. 
 Denna facilitet skall tillhandahållas i enlighet med tillämplig lagstiftning om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet, särskilt direktiv 97/66/EG. 
 Operatörerna bör i den mån det är tekniskt möjligt tillhandahålla uppgifter och signaler som gör det lättare att erbjuda nummerpresentation och tonvalstjänster mellan olika medlemsstater. 
 BILAGA II 
 INFORMATION SOM SKALL OFFENTLIGGÖRAS I 
 ENLIGHET MED ARTIKEL 21 (INSYN OCH 
 OFFENTLIGGÖRANDE AV INFORMATION) 
 Den nationella regleringsmyndigheten ansvarar för att informatio- nen i denna bilaga offentliggörs i enlighet med artikel 21. Det är den nationella regleringsmyndigheten som avgör vilken informa- tion som skall offentliggöras av de företag som tillhandahåller all- männa telefonnät och/eller allmänt tillgängliga telefonitjänster och vilken information som skall offentliggöras av den nationella regle- ringsmyndigheten för att därigenom säkerställa att konsumenterna kan göra välgrundade val. 
  
 1. 
  
 Företagets/företagens namn och adress 
  
 dvs. namn och adress till huvudkontoret för sådana företag som tillhandahåller allmänna telefonnät och/eller allmänt till- gängliga telefonitjänster. 
  
 2. 
  
 De allmänt tillgängliga telefonitjänster som erbjuds 
  
 2.1 
  
 Omfattningen av den allmänt tillgängliga telefonitjänsten 
  
 Beskrivning av de allmänt tillgängliga telefonitjänster som er- bjuds med angivande av vad som ingår i abonnemangsavgif- ten och den periodiska anslutningsavgiften (t.ex. telefonist- tjänster, abonnentförteckningar, nummerupplysningstjänster, 
 875 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 selektiv samtalsspärr, specificerad teleräkning, underhåll m.m.). 
  
 2.2 
  
 Standardtaxor omfattar tillträde, alla typer av användaravgif- ter, underhåll samt detaljerade upplysningar om gällande ra- batter och särskilda eller riktade taxor. 
  
 2.3 
  
 Ersättnings-/återbetalningsregler 
  
  innefattar upplysningar om eventuella ersättnings- eller återbetalningssystem. 
  
 2.4 
  
 Typer av underhåll som erbjuds 
  
 2.5 
  
 Villkor för grundabonnemang, inklusive, om det är tillämp- ligt, den kortaste abonnemangsperiod som medges. 
  
 3. 
  
 Tvistlösningsförfaranden, inbegripet sådana som har utarbe- tats av företaget. 
  
 4. 
  
 Information om rättigheter när det gäller samhällsomfattan- de tjänster, inklusive de tjänster och faciliteter som avses i bilaga I. 
  
 876 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 BILAGA III 
 PARAMETRAR FÖR TJÄNSTERNAS KVALITET 
 Parametrar för leveranstid och tjänstens kvalitet, definitioner och mätmetoder i enlighet med artiklarna 11 och 22 
  
 Parametrar  
 (1) 
  
 Definitioner 
  
 Mätmetoder 
  
 Leveranstid för första anslutning till nätet 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 Felfrekvens per anslutning 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 Väntetid för reparation av fel 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 Felfrekvens vid uppkoppling av samtal  
 (2) 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 Väntetid för koppling av samtal  
 (2) 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 Svarstid för telefonisttjänster 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 Svarstid för nummerupplysningstjänster 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 Andel av telefonautomater för mynt och 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 kort som är i funktion 
  
 Klagomål för felaktiga telefonräkningar 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 ETSI EG 201  
 769-1 
  
 (1) 
  
 Parametrarna skall göra det möjligt att analysera hur tjänsten fungerar på regional nivå (dvs. lägst nivå 2 i nomenklaturen för statistiska territoriella enheter /NUTS) som upprät- tats av Eurostat). 
  
 (2) 
  
 Medlemsstaterna får besluta att inte kräva att aktuella uppgifter för dessa två parametrar sparas om det finns belägg för att dessa båda områden fungerar tillfredsställande. 
  
 Anmärkning:  
 Versionsnumret för ETSI EG 201  
 769-1 
  är 1.1.1 (april 2000). 
 877 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 BILAGA IV 
 BERÄKNING AV EVENTUELLA NETTOKOSTNADER FÖR SKYLDIGHETEN ATT TILLHANDAHÅLLA SAMHÄLLSOMFATTANDE TJÄNSTER OCH INFÖRANDE AV ÅTERBETALNINGS- ELLER FÖRDELNINGSSYSTEM I ENLIGHET MED ARTIKLARNA 12 OCH 13 
 Del A: Beräkning av nettokostnad 
 Skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster avser de skyldigheter som åläggs ett företag av en medlemsstat och gäller tillhandahållandet av nät och tjänster inom ett angivet geografiskt område, inbegripet, vid behov, en utjämning av priserna för att till- handahålla tjänsten inom detta geografiska område eller erbjudande om särskilda taxealternativ för konsumenter med låga inkomster el- ler särskilda sociala behov. 
 De nationella regleringsmyndigheterna skall överväga alla metoder för att motivera företagen (utsedda eller inte) att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster på ett kostnadseffektivt sätt. Netto- kostnaden för samhällsomfattande tjänster skall beräknas som skillnaden mellan nettokostnaden för ett utsett företag att bedriva verksamheten med tillhandahållandet av de samhällsomfattande tjänsterna och kostnaden för att bedriva verksamheten utan sam- hällsomfattande tjänster. Detta gäller oavsett om nätet i en enskild medlemsstat är fullt utbyggt eller fortfarande är under utbyggnad och tillväxt. Man skall bemöda sig om att göra en korrekt bedöm- ning av de kostnader som ett utsett företag skulle ha valt att und- vika om skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster inte hade förelegat. Vid nettokostnadsräkningen bör fördelarna, in- klusive immateriella värden, bedömas för operatör som tillhanda- håller samhällsomfattande tjänster. 
 Beräkningen skall bygga på kostnader som kan hänföras till föl- jande: 
  
 i) 
  
 Delar av de angivna tjänsterna som endast kan tillhandahållas med förlust eller på ekonomiska villkor som faller utanför normala kommersiella villkor. 
  
 878 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 Denna kategori får inbegripa tjänstekomponenter som till- gång till larmtjänster, tillhandahållande av vissa telefonauto- mater, tillhandahållande av vissa tjänster eller viss utrustning för personer med funktionshinder m.m. 
  
 ii) 
  
 Vissa slutanvändare eller grupper av slutanvändare, som med beaktande av kostnaden för att tillhandahålla det angivna nä- tet och den angivna tjänsten, den intäkt som uppkommer samt den geografiska utjämning av priserna som åläggs av en medlemsstat, endast kan betjänas med förlust eller på ekono- miska villkor som faller utanför normala kommersiella vill- kor. 
  
 Denna kategori inbegriper de slutanvändare eller grupper av slutanvändare som inte skulle erhålla tjänsten från en kom- mersiell operatör som inte var skyldig att tillhandahålla sam- hällsomfattande tjänster. 
 Nettokostnaden för vissa delar av skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster skall beräknas för sig för att undvika dubbelberäkning av direkta eller indirekta förmåner och kostnader. Den totala nettokostnaden för ett företags skyldighet att tillhanda- hålla samhällsomfattande tjänster skall beräknas som summan av nettokostnaderna för varje särskild del av de samhällsomfattande tjänsterna med beaktande av eventuella immateriella förmåner. An- svaret för kontrollen av nettokostnaderna faller på den nationella regleringsmyndigheten. 
 Del B: Täckning av eventuella nettokostnader för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster 
 Täckning eller finansiering av eventuella nettokostnader för skyl- digheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster innebär att utsedda företag med skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattan- de tjänster skall ersättas för de tjänster de tillhandahåller på icke- kommersiella villkor. Eftersom sådan ersättning innebär finansiella överföringar skall medlemsstaterna säkerställa att dessa görs på ett objektivt, öppet redovisat,  
 icke-diskriminerande 
  och proportionellt sätt. Detta innebär att överföringarna medför minsta möjliga sned- vridning av konkurrensen och efterfrågan från användarna. 
 879 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 I enlighet med artikel 13.3 bör ett fördelningssystem som grundar sig på en fond använda en metod för att samla in bidragen som är öppen och neutral och som undviker en dubbelberäkning av företa- gens utgifts- och intäktsmoms. 
 Det oberoende organ som förvaltar fonden skall ansvara för att samla in bidrag från företag som bedöms vara skyldiga att bidra till nettokostnaden för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfat- tande tjänster i medlemsstaten. Detta organ skall även övervaka överföringen av summor som skall betalas och/eller administrativa utbetalningar till företag som är berättigade till ersättning från fon- den. 
 BILAGA V 
 FÖRFARANDE FÖR ÖVERSYN AV OMFATTNINGEN AV DE SAMHÄLLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA ENLIGT ARTIKEL 15 
 När kommissionen bedömer om en översyn av omfattningen av skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster bör ut- föras skall följande övervägas: 
  
 – 
  
 Social utveckling och marknadsutveckling med avseende på de tjänster som konsumenterna använder. 
  
 – 
  
 Social utveckling och marknadsutveckling med avseende på tillgängligheten och urvalet av de tjänster som tillhandahålls konsumenterna. 
  
 – 
  
 Teknisk utveckling med avseende på det sätt på vilket tjäns- ter tillhandahålls konsumenterna. 
  
 När kommissionen bedömer om omfattningen om skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande åtgärder skall ändras eller omde- finieras skall följande övervägas: 
  
 – 
  
 Finns det särskilda tjänster som är tillgängliga för och an- vänds av flertalet konsumenter? Är socialt utanförskap en följd av bristande tillgänglighet eller  
  
 icke-användning 
  av en minoritet av konsumenterna? 
 880 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 – 
  
 Medför tillgängligheten och användningen av särskilda tjäns- ter en allmän nettoförmån för alla konsumenter, så att ett offentligt ingripande är motiverat under omständigheter där särskilda tjänster inte tillhandahålls allmänheten på normala kommersiella villkor? 
  
 BILAGA VI 
 DRIFTSKOMPATIBILITET HOS DIGITAL TELEVISIONSUTRUSTNING FÖR KONSUMENTER I ENLIGHET MED ARTIKEL 24 
  
 1. 
  
 Den gemensamma krypteringsalgoritmen och mottagning av luftburen sändning 
  
 Konsumentutrustning som är avsedd för mottagning av digi- tala televisionssignaler, som säljs, hyrs ut eller på annat sätt görs tillgänglig inom gemenskapen, och som kan dekryptera digitala televisionssignaler skall möjliggöra följande: 
  
 – 
  
 Dekryptering av sådana signaler i enlighet med den ge- mensamma europeiska krypteringsalgoritmen som admi- nistreras av en erkänd europeisk standardiseringsorgani- sation, för närvarande ETSI. 
  
 – 
  
 Återgivning av signaler som har sänts okodat under för- utsättning att tillämpligt hyresavtal följs om utrustning- en är hyrd. 
  
 2. 
  
 Analoga och digitala televisionsapparaters driftskompatibilitet 
  
 Alla analoga televisionsapparater med en inbyggd skärm vars synliga diagonal är över 42 cm, och som saluförs eller hyrs ut inom gemenskapen, skall vara utrustade med minst ett öppet gränssnitt som har standardiserats av en erkänd europeisk standardiseringsorganisation, t.ex. enligt standarden Cenelec EN 50  
 049-1:1997, 
  och som möjliggör enkel anslutning av kringutrustning, särskilt extra avkodare och digitala motta- gare. 
 Alla digitala televisionsapparater med en inbyggd skärm vars synliga diagonal är över 30 cm, och som saluförs eller hyrs ut 
 881 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 inom gemenskapen, skall vara utrustade med minst ett öppet gränssnitt (antingen standardiserat av, eller överensstämman- de med en standard som antagits av, en erkänd europeisk standardiseringsorganisation eller i enlighet med en specifi- kation som antagits av hela branschen), t.ex. den gemensam- ma gränssnittskontakten för DVB, vilket möjliggör enkel an- slutning av kringutrustning, och kan överföra samtliga delar av den digitala televisionssignalen inbegripet information om interaktiva tjänster och tjänster med villkorad tillgång. 
 BILAGA VII 
 VILLKOR FÖR DET MINIMIUTBUD AV HYRDA 
 FÖRBINDELSER SOM AVSES I ARTIKEL 18 
  
 Obs 
 . I enlighet med förfarandet i artikel 18 skall tillhandahållande av minimiutbudet av hyrda förbindelser på de villkor som fastställs i direktiv 92/44/EG fortsätta till dess att den natio- nella regleringsmyndigheten avgör att det råder effektiv kon- kurrens på den berörda marknaden för hyrda förbindelser. 
 De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att tillhan- dahållandet av det minimiutbud av hyrda förbindelser som avses i artikel 18 följer de grundläggande principerna om  
 icke-diskrimine- 
  ring, kostnadsorientering och insyn. 
  
 1. 
  
 Icke-diskriminering 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att de organisationer med ett betydande inflytande på marknaden enligt artikel 18.1 följer principen om  
 icke-diskriminering 
  när de tillhandahåller sådana hyrda förbindelser som avses i arti- kel 18. Organisationerna skall tillämpa likadana villkor under motsvarande förhållanden på organisationer som tillhanda- håller liknande tjänster, och skall tillhandahålla hyrda förbin- delser till andra på samma villkor och med samma kvalitet som de eller deras dotterbolag eller partner tillhandahåller för sina egna tjänster, där så är tillämpligt. 
 882 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 2 E 
  
 2. 
  
 Kostnadsorientering 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall där så är lämp- ligt, säkerställa att taxor för de hyrda förbindelser som avses i artikel 18 följer de grundläggande principerna för kostnads- orientering. 
 De nationella regleringsmyndigheterna skall därför säkerstäl- la att företag med ett betydande inflytande på marknaden en- ligt artikel 18.1 utformar och använder att lämpligt kostnads- redovisningssystem. 
 De nationella regleringsmyndigheterna skall hålla tillgängligt tillräckligt detaljerad information om de kostnadsredovis- ningssystem som dessa företag tillämpar. De skall på begäran överlämna denna information till kommissionen. 
  
 3. 
  
 Insyn 
  
 De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att följande information i samband med det minimiutbud av hyr- da förbindelser som avses i artikel 18 offentliggörs i lättåt- komlig form. 
  
 3.1 
  
 Tekniska egenskaper, inbegripet fysiska och elektriska egen- skaper samt detaljerade specifikationer av teknik och pres- tanda som är tillämpliga vid nätanslutningspunkten. 
  
 3.2 
  
 Taxor, inklusive avgifter för den ursprungliga anslutningen, periodiska hyresavgifter och övriga kostnader. Om taxorna är differentierade, måste detta anges. 
  
 Om en organisation med ett betydande marknadsinflytande enligt artikel 18.1, som svar på en särskild begäran, anser det orimligt att tillhandahålla en hyrd förbindelse i ett minimi- utbud enligt offentliggjorda taxor och leveransvillkor, måste den anhålla om den nationella regleringsmyndighetens till- stånd att i det fallet ändra villkoren. 
  
 3.3 
  
 Leveransvillkor, som minst skall ange följande: 
  
 – Uppgifter om orderförfarandet. 
 883 
  
 Bilaga 2 E 
  
 SOU 2002:60 
  
 – 
  
 Normal leveransperiod, dvs. den period under vilken 95 % av alla hyrda förbindelser av samma typ har levererats till kunderna, räknat från det datum när användaren har gjort en definitiv beställning av en hyrd förbindelse. 
  
 Perioden fastställs på grundval av verkliga leveransperio- der av hyrda förbindelser under ett nyligen inträffat tids- intervall av rimlig varaktighet. I beräkningen får inte fall tas med där användarna har begärt sen leveransperiod. 
  
 – 
  
 Avtalsperiod, dvs. den period som vanligtvis anges i avta- let och den kortaste avtalsperiod som användaren måste godta. 
  
 – 
  
 Normal reparationstid, dvs. från den tidpunkt då ett fel- meddelande sänds till den ansvariga avdelningen inom ett företag med betydande inflytande på marknaden enligt artikel 18.1, till det ögonblick då 80 % av alla hyrda för- bindelser av samma typ har återställts och i tillämpliga fall anmälts till användaren som brukbara. Om reparationer av olika kvalitetsklasser erbjuds för samma typ av hyrd för- bindelse, skall de olika normala reparationstiderna offent- liggöras. 
  
 – 
  
 Eventuella förfaranden för återbetalning. 
  
 Om en medlemsstat anser att det levererade minimiutbudet av hyrda linjer inte motsvarar användarens behov kan den dessutom fastställa lämpliga mål för ovan angivna leverans- villkor. 
 884 
 Bilaga 3 
  
 LRIC-metoden 
  
 Utdrag ur 
 Post- och telestyrelsens rapport den 16 april 2002 (referensnummer  
 02-2257) 
  
 Ny kalkylmodell –  
 LRIC-metoden 
  
 Beskrivning av  
 LRIC-metoden 
  
 Beräkningsmodeller för kostnadsorienterade priser 
 För beräkning av kostnadsorienterade priser kan olika typer av kal- kylmodeller användas. De olika modeller som främst är aktuella inom telekombranschen är: 
 fullt fördelade kostnader (fully distributed costs, FDC) 
 långsiktig särkostnad (Long Run Incremental Cost, LRIC) 
 1 
  
 marginalkostnad (Marginal Cost, MC) 
 prissättning med beaktande av priselasticiteten  
 (Ramsey-prissätt- 
  ning) 
 alternativkostnadsprissättning (Efficient Component Pricing Rule, ECPR). 
 FDC har tidigare varit den mest använda kalkylmodellen och Miller ras vanligen på historiska kostnader. Det är också denna modell som Telia hittills använt sig av för att beräkna självkostnad för re- glerade produkter och tjänster. Under senare år har dock alltfler länder inom EU börjat tillämpa långsiktig särkostnad,  
 LRIC-meto- 
  
 1  
 Jämför långsiktig genomsnittlig särkostnad (på engelska LRAIC, long run average incremental cost) vilken erhålls genom att dividera långsiktig särkostnad med inkrementet, t.ex. en viss trafikvolym. Därmed erhålls den genomsnittliga särkostnaden per enhet, t.ex. per minut. I rapporten används genomgående benämningen långsiktig särkostnad, LRIC, såvida det inte rör sig om en hänvisning till annan text där LRAIC används 
 885 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:60 
  
 den med pålägg, s.k.  
 mark-up, 
  för samkostnader, och det är också denna som rekommenderas av  
 EU-kommissionen 
  vid beräkning av såväl kostnadsorienterad ersättning för samtrafik 
 2  
 som för tillträde till accessnät. 
 3  
 (s. 4) 
 - - - - - 
  
 LRIC-metoden 
  innebär att man mäter kostnaden för att tillhan- dahålla ett inkrement, dvs. en ökning av verksamheten genom t.ex. en volymökning eller en tillkommande produkt eller tjänst. Ut- gångspunkten är vanligen nukostnader snarare än historiska kost- nader. (s. 4f) 
 - - - - - 
 Kommissionen har 
 fastställt en rekommendation  
 4  
 om prissättning vid samtrafik. En- ligt denna rekommendation anser kommissionen att den lämpli- gaste metoden för prissättning av samtrafik består i en metod som baseras på den långsiktiga särkostnaden, den s.k.  
 LRIC-metoden. 
  En sådan metod innebär en kostnadsberäkning som grundar sig på nukostnader/återanskaffningsvärden (eng. current costs) snarare än på historiska kostnader. Enligt rekommendationen kan vidare samtrafikavgifter som baseras på långsiktig särkostnad också inklu- dera berättigade påslag för att täcka en del av en effektiv operatörs uppskattade samkostnader som uppstår under konkurrensmässiga förhållanden. 
 För att beräkna ett pris baserat på  
 LRIC-metoden 
  kan man ha två olika tillvägagångssätt. Det ena sättet, vilket i rekommendatio- nen omnämns som en model uppifrån och ned (på engelska top- down model), innebär att man utgår från de bokförda kostnaderna. Därefter görs en omvärdering av vissa tillgångar till nyanskaff- ningsvärde med pålägg för drift, underhåll och administration efter modern standard. Fördelen med detta tillvägagångssätt är att man 
  
 2 
  
 Directive 97/33/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 on interconnection in Telecommunication, 98/195/EC: Commission Recommendation of 8 January 1998 on interconnection in a liberalised telecommunications market (Part 1 – Interconnection pricing) 
  
 3 
  
 2000/417/EC Commission Recommendation of 25 May 2000 on unbundled access to the local loop 
  
 4 
  
 98/195/EG Commission Recommendation of 8 January 1998 on interconnection in a liberalised telecommunications market, Part 1 Interconnection pricing 
  
 886 
  
 SOU 2002:60 
  
 Bilaga 3 
  
 utgår från ett befintligt fungerande nät vars kostnader ursprungli- gen kan härledas till bokföringen. Nackdelen är att man begränsas av den historiska nätstrukturen och kostnader till följd av bristande effektivitet kan därmed fortfarande ingå. Dessutom innebär detta tillvägagångssätt minskad transparens då såväl bedömningar som beräkningar vid framförallt fördelning av samkostnader till stor del görs av den operatör som äger nätet. 
 Ett annat tillvägagångssätt för beräkning av priser baserade på  
 LRIC-metoden 
  är att i stället för att utgå från bokförda kostnader utgå från nätet som därefter kostnadsberäknas, en modell nedifrån och upp (på engelska  
 bottom-up 
  model). Fördelar med detta sätt är att man inte begränsas av den historiska nätstrukturen och den eventuella ineffektivitet som finns inbyggd i denna. Detta tillväga- gångssätt står väl i överensstämmelse med  
 EU-rekommendationen 
  i vilken anges att kostnader för samtrafik skall beräknas utifrån långsiktig särkostnad då dessa utgör en nära approximering av kostnaderna för  
 en effektiv operatör som använder sig av modern teknik 
 . Tillvägagångssättet medger också ökad transparens då mo- dellen ofta byggs i samråd med marknadens aktörer.  (s. 5f) 
 - - - - - - 
 Vid införande av  
 LRIC-metoden 
  finns som ovan anförts huvud- sakligen två tillvägagångssätt: en s.k. uppifrån och ned (på engelska  
 top-down) 
  modell och en s.k. nedifrån och upp (på engelska  
 bottom-up) 
  modell. Båda tillvägagångssätten har för- och nackdelar och det har därför utvecklats en praxis hos de länder som infört  
 LRIC-metoden 
  att genomföra båda beräkningssätten. Kostnaderna för reglerade produkter och tjänster beräknas dels i en modell upp- ifrån och ned som efter riktlinjer från tillsynsmyndigheten upprät- tas av nätägaren, dvs. i Sverige av Telia, dels i en modell nedifrån och upp av tillsynsmyndigheten i samarbete med marknadens aktö- rer. Därefter görs en avstämning och sammanvägning av resultaten för att på så sätt utnyttja fördelarna med respektive tillvägagångs- sätt. 
 Utnyttjande av båda modellerna för kostnadsberäkning överens- stämmer väl med det förfarande som beskrivs i EU:s rekommenda- tion om prissättning av samtrafik. Erfarenheter från andra europe- iska länder visar också att framtagandet av båda modellerna är mer eller mindre nödvändig för att åstadkomma en ändamålsenlig kal- kylmodell baserad på  
 LRIC-metoden. 
  PTS gör därför bedöm- 
 887 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2002:60 
  
 ningen att ett införande av den nya metoden i Sverige bör ske ge- nom att båda tillvägagångssätten utnyttjas och att arbetet sker så öppet för insyn som möjligt. (s. 7) 
 888 
 Litteraturförteckning 
 Litteratur 
 Carlsson, Olson, Lynch, Martinez, M., Konkurrenslagen – en kommentar, Stockholm: Norstedts juridik, 1999 
 Danelius, Watkins, Europadomstolens domar 1961 – 1990. (SvJT 1991 s. 329 – 333) 
 Robertson, Watkins, Europadomstolens domar 1991 – 1993. (SvJT 1994 s. 381 – 383) 
 Robertson, Watkins, Nyheter från Europadomstolen. (SvJT 1995 s. 534 – 535) 
 Nordicom- Sverige Mediesverige 2001/2002, Statistik och analys, Göteborgs universitet 
 Nordicom- Sveriges Mediebarometer 2001, Göteborgs universitet Post- och telestyrelsen,  
 IT-infrastrukturen 
  i Sverige , 2001 
 Post- och telestyrelsen, Konkurrensen i accessnätet, situationen och förslag till åtgärder, 2002 
 Post- och telestyrelsen, Konkurrensen på Internetmarknaden, 2001 
 Post- och telestyrelsen, Risker för monopolisering av bredbands- tjänster i flerfamiljshus, 2000 
 Post- och telestyrelsen, Telelagen och Internet  
 1999-10-08 
  
 Post- och telestyrelsen, Studie av tredjepartsoperatörer på markna- den för mobila tjänster, 2001 
 Post- och telestyrelsen, Svensk telemarknad första halvåret 2001, 2001 
 Post- och telestyrelsen, Svensk telemarknad 2001, 2002 
 Post- och telestyrelsen, Konkurrenssituationen på olika delmarkna- der inom teleområdet, 2001 
 889 
  
 Litteraturförteckning 
  
 SOU 2002:60 
  
 Post- och telestyrelsen, Konsumentverket och Konkurrensverket, Mobiltelemarknaden, 2001 
 Post- och telestyrelsen, Ringa för livet, 2001 
 Post- och telestyrelsen, Ny kalkylmodell –  
 LRIC-metoden, 
  2002 Post- och telestyrelsen, Uppdrag till Post- och telestyrelsen av- 
 seende säkerheten i telenäten vid svåra påfrestningar, 2002 Post- och telestyrelsen, Förslag till ändring av telelagen (1993:597) 
 avseende skyldighet för operatörer av mobila telenät att tillhandahålla nationell roaming, 1999 
 Post- och telestyrelsen, Budgetunderlag för  
 2003-2005 
  Radio- och  
 TV-verket, 
  En guide till digital TV, 2000 
 Statens strålningsinstitut, Exponering för radiofrekventa fält och mobiltelefoner, SSI rapport 2001:09, 2001 
 Statens institut för kommunikationsanalys (SIKA), televerksam- het, 2000 
 Statens institut för kommunikationsanalys (SIKA), Fakta om informations- och kommunikationsteknik i Sverige 2002, 2002 
 Statskontoret, Svenska delen av Internet, 1997:18 
 Strömberg, Watkins, Allmän förvaltningsrätt, 20 uppl., Malmö 2000 
 Offentligt tryck 
 prop. 1985/86:170 Om räddninstjänstlag m.m. prop. 1987/88:118 Om inriktning av telepolitiken prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt, 
 prop. 1991/92:53 Förslag till ny lagstiftning för kabelsändning m.m. 
 prop. 1991/92:140 Om den avgiftsfinansierade radio- och  
 TV-verk- 
  samheten  
 1993-1996 
  m.m. 
 prop. 1992/93:56 Ny konkurrenslagstiftning 
 prop. 1992/93:200 En telelag och en förändrad verksamhet för tele- verket m.m. 
 prop. 1993/94:53 Förbud mot viss avkodningsutrustning 
 prop. 1993/94.117 Inkorporering av Europakonventionen och andra fri- och rättighetsfrågor 
 prop. 1994/95:128 Ändring i telelagen (1993:597) m.m. 
 890 
  
 SOU 2002:60 
  
 Litteraturförteckning 
  
 prop. 1995/96:160 Radio- och  
 TV-lag 
  
 prop. 1996/97:61 Översyn av telelagen (1993:597) m.m. prop. 1996/97:67 Digitala  
 TV-sändningar 
  
 prop. 1996/97:136 Ny ellag 
 prop. 1997/98:15 Ansvar för elektroniska anslagstavlor prop. 1997/98:126 Nummerfrågor 
 prop. 1997/98:34 Standarder för sändning av  
 TV-signaler, 
  m.m. 
 prop. 1997/98.167 Ändringar i lagen (1993:599) om radiokommu- nikation, m.m. 
 prop.1997/98:184 Ändringar i radio- och  
 TV-lagen 
  (1996:844), m.m. 
 prop. 1998/99:1, Budgetpropositionen för 1999 prop. 1998/99:144 Regler om företagskoncentration prop. 1999/2000:49 Utökat skydd för kodade tjänster 
 prop. 1999/2000:51 Lag om radio- och teleterminalutrustning m.m. prop. 1999/2000:57 Avreglering på mobiltelemarknaden 
 prop. 1999/2000:86 Ett informationssamhälle för alla 
 prop. 1999/2000:117 Lag om kvalificerade elektroniska signaturer m. m. 
 prop.1999/2000:140 Konkurrenspolitik för förnyelse och mångfald 
 prop. 2000/01:74 Ändringar i telelagen, 1993:597, avseende nummerportabilitet 
 prop. 2000/01:94 Radio och TV i allmänhetens tjänst  
 2002-2005 
  prop. 2001/02:1 Budgetpropostionen för 2002 
 prop. 2001/02:74 Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet prop. 2001/02:98 Abonnentupplysning 
 prop. 2001/02:150 Lag om elektronisk handel och andra informa- tionssamhällets tjänster, m.m. 
 prop. 2001/02:158 Samhällets säkerhet och beredskap 
 bet. 1987/88:TU28 Om inriktning av telepolitiken bet. 1990/91:TU28 Telepolitik i utveckling 
 bet. 1991/92: KrU28 Den avgiftsfinansierade radio- och TV- verk- samheten  
 1993–1996 
  m.m. 
 891 
  
 Litteraturförteckning 
  
 SOU 2002:60 
  
 bet. 1992/93:TU30 En telelag och en förändrad verksamhetsform för Televerket, m.m. 
 bet. 1994/95:TU17 Ändring i telelagen m.m. bet. 1995/96:KU29 Radio- och  
 TV-frågor 
  bet. 1996/97: TU5 Översyn av telelagen m.m. 
 bet. 1998/99:TU3 Ändringar i lagen som radiokommunikation m.m. 
 bet. 1998/99: KrU1 Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid 
 bet. 1999/2000:TU9 Ett informationssamhälle för alla 
 European commission, Status rapport on European union electro- nic communications policy, december 1999 
 SOU 1991:107 Lag om radiokommunikation, m.m. SOU 1992:70 Telelag 
 SOU 1999:55 Konvergens och förändring. Samordning av lagstift- ningen för medie- och telesektorerna 
 SOU 1999:85 Bredband för tillväxt i hela landet.  
 Närings-, 
  regio- nal- och välfärdspolitiska aspekter på  
 IT-infrastrukturen 
  
 SOU 2000:55 Radio och TV i allmänhetens tjänst - ett berednings- underlag 
 SOU 2000:111  
 IT-infrastruktur 
  för stad och land 
 SOU 2001: 28 Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet. Utvidgat grundlagsskydd och andra frågor om tryck- och yttrandefrihet 
 SOU 2001:38 Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet SOU 2001:41 Säkerhet i en ny tid 
 SOU 2001:86 Förordning om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap 
 SOU 2001:90 Digital TV - modernisering av marknätet 
 SOU 2002:38 Digital Radio. Kartläggning och analys SOU 2002:54 En ny prisinformationslag 
 Ds 1994:53 Motiv för offentliga åtaganden 
 Ds 2000:56, Effektivare tvistlösning på teleområdet 
 Ds 2001:40 Nya bud – en ESO rapport om auktioner och upp- handling 
 892 
  
 SOU 2002:60 
  
 Litteraturförteckning 
  
 Ds 2001:52 Abonnentinflytande i  
 kabel-TV-nät 
  
 SÖ 1985:66, Sveriges internationella överenskommelser 
 893