SOU 2000:57 
  
 Bilaga 1  
 209 
  
 Kommittédirektiv 
 Organisationskommitté med uppgift att ombilda Folkhälsoinstitutet till en myndighet med tydligare uppgifter av stabskaraktär på folkhälsoområdet 
 Dir. 1999:56 
 Beslut vid regeringssammanträde den 23 juni 1999. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En organisationskommitté tillkallas med uppgift att föreslå en ombild- ning av Folkhälsoinstitutet till en ny myndighet med tydligare uppgifter av stabskaraktär på folkhälsoområdet. Det betyder att den nya myndig- heten framför allt skall följa och analysera utvecklingen på området både nationellt och internationellt, ta fram fakta, utarbeta nationella handlingsplaner, stå för kunskapsförsörjning och utveckling av metoder samt arbeta med underlag och utredningsuppdrag som hör samman med regeringens ledning, styrning och utvärdering av folkhälsoområdet. Alkoholinspektionens uppgifter av övergripande tillsynskaraktär skall också föras över till den nya myndigheten liksom Läkemedelsverkets uppgifter när det gäller teknisk sprit. 
 Organisationskommittén får i uppdrag att mer i detalj beskriva mål och uppgifter samt lämna förslag till övergripande organisation av den nya myndighetens verksamhet. Avsikten är att uppgifterna skall ren- odlas och att mål och verksamhet skall avgränsas bättre och därmed bli tydligare. Kommittén skall också göra en övergripande utvärdering av Folkhälsoinstitutets nuvarande verksamhet i syfte att ta fram underlag för beslut om framtida inriktning. Detta bör ske i nära samverkan med Nationella folkhälsokommittén. 
 Folkhälsoinstitutet ombildas och Alkoholinspektionen som egen myndighet läggs ned i samband med att den nya stabsmyndigheten in- rättas. Regeringen avser att senare fatta beslut om direktiv för de admi- 
  
 210  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:57 
  
 nistrativa och andra åtgärder som krävs för att den nya myndigheten skall kunna fungera från och med den 1 juli 2001. 
 Bakgrund 
 Regeringen uppdrog den 29 januari 1998 åt Statskontoret att kartlägga vissa centrala och regionala myndigheters och andra organisationers ansvar och uppgifter på alkohol- och narkotikaområdet. I uppdraget ingick också att lämna principförslag till en ny myndighetsstruktur på området. Statskontoret redovisade uppdraget i rapporten Samordning mot droger – kartläggning och skiss till ny myndighetsstruktur på alko- hol- och narkotikaområdet (1998:22) som överlämnades till regeringen den 1 oktober 1998. Rapporten har därefter remissbehandlats. 
 I rapporten anför Statskontoret bl.a. följande: 
  
 – 
  
 Förutsättningarna för regeringen att samlat styra, leda och följa upp samhällets insatser för att uppnå de alkohol- och narkotikapolitiska målen måste förbättras. Denna styrning försvåras i dag av mängden aktörer på alkohol- och narkotikaområdet. 
  
 – 
  
 Dagens uppgiftsfördelning innehåller oklarheter, gränsdragnings- problem och samordningssvårigheter såväl centralt som regionalt som är till men för effektiviteten. 
  
 – 
  
 Genom en förbättrad samordning och effektivisering av arbetet kan man sänka statens kostnader på området. 
  
 Mot denna bakgrund presenterar Statskontoret olika alternativ för en ny myndighetsstruktur på alkohol- och narkotikaområdet. I första hand förordar Statskontoret att en ny stabsmyndighet på alkohol- och narko- tikaområdet bildas, i andra hand att uppgifterna läggs på Socialstyrel- sen och i tredje hand att uppgifterna läggs på Folkhälsoinstitutet. 
 I propositionen Vissa alkoholfrågor, m.m. (prop. 1998/99:134) in- stämmer regeringen i allt väsentligt i den problembeskrivning som Statskontoret gör i sin rapport vad gäller myndighetsstrukturen på al- kohol- och narkotikaområdet. Att det finns så många aktörer på central statlig nivå framstår som ett huvudproblem. Detta försvårar bl.a. för regeringen att leda, styra och följa upp verksamheten på det drogpoli- tiska området såväl centralt som regionalt. Mot bakgrund av den kart- läggning som Statskontoret gjort finns det anledning att begränsa anta- let centrala myndigheter på området. 
 Alkohol, tobak och andra droger utgör några av de största riskfakto- rerna sett i ett folkhälsoperspektiv. Att bryta ut dessa frågor från en myndighet som arbetar med folkhälsofrågor i enlighet med Statskonto- rets förstahandsalternativ låter sig inte göras utan allvarliga konsekven- 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 1  
 211 
  
 ser för myndighetens övriga folkhälsoarbete. Regeringen ser det därför som viktigt att även fortsättningsvis hålla samman tobaks, alkohol- och narkotikafrågorna med det övriga folkhälsoarbetet. 
 I regeringens förvaltningspolitiska proposition Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst (prop. 1997/98:136) framhålls att en renodling och avgränsning av statens uppgifter även fortsättningsvis skall eftersträ- vas. Det finns fortfarande stora effektivitetsproblem som beror på att myndigheter inte är ändamålsenligt organiserade, att de har överlap- pande uppgifter och samordningssvårigheter etc. Strukturförändringar ses därför som en integrerad del av statsförvaltningens utveckling. Syf- tet är att öka effektiviteten och göra verksamheten mer ändamålsenlig i förhållande till de mål som fastslagits av riksdag och regering. Uppgif- ter som är artfrämmande för staten bör också avvecklas eller överlåtas på annan huvudman. 
 För folkhälsoområdets del kan detta enligt regeringens uppfattning innebära att informativa styrmedel som  
 informations-, 
  opinionsbild- nings- och upplysningskampanjer i större utsträckning bör överlåtas på organisationer och andra lokala eller regionala organ. Staten bör på det här området främst fungera som kompetent beställare och tillhanda- hålla medel för informations- och opinionsinsatser som andra utför och står som avsändare för. Det kan också handla om att decentralisera uppgifter till regional eller kommunal nivå där kunskapen om lokala förhållanden är av vikt och att ompröva ansvarsfördelningen mellan olika myndigheter och organisationer och mellan stat och kommun. 
 I propositionen Vissa alkoholfrågor, m.m. (prop. 1998/99:134) före- slår regeringen att en ny folkhälsomyndighet bildas som får tydligare myndighetsuppgifter av stabskaraktär. Alkoholinspektionens övergri- pande tillsynsuppgifter på alkoholområdet liksom Läkemedelsverkets när det gäller teknisk sprit bör också föras till denna nya folk- hälsomyndighet. Genom att sammanföra dessa övergripande tillsyns- och uppföljningsuppgifter får den nya myndigheten en tydligare myn- dighetsroll än Folkhälsoinstitutet har i dag. 
 Uppdraget 
 Stabsmyndighet på folkhälsoområdet 
 Organisationskommittén skall lämna förslag till hur Folkhälsoinstitutet kan ombildas till en ny folkhälsomyndighet med tydligare myndighets- uppgifter och klara avgränsningar mot andra myndigheter med folkhäl- souppgifter. Kommittén skall också låta göra en övergripande utvärde- ring av Folkhälsoinstitutets nuvarande verksamhet i syfte att ta fram 
  
 212  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:57 
  
 underlag för beslut om framtida inriktning. Detta bör ske i nära sam- verkan med Nationella folkhälsokommittén. 
 Den nya myndigheten skall fungera mer som central stabsmyndighet på hela folkhälsoområdet än som egen opinionsbildningsmyndighet gentemot allmänheten. Det betyder att myndigheten framför allt skall följa och analysera utvecklingen på området både nationellt och inter- nationellt, ta fram fakta, utarbeta nationella handlingsplaner, stå för kunskapsförsörjning och utveckling av metoder för det hälsofrämjande och förebyggande arbetet samt arbeta med underlag och utrednings- uppdrag som hör samman med regeringens ledning, styrning och utvär- dering av folkhälsoområdet såvitt uppgiften inte faller inom någon an- nan myndighets ansvarsområde. Kommittén bör i detta sammanhang beskriva Folkhälsoinstitutets nuvarande ansvarsområden och vilka eventuella andra myndigheter och organisationer som har angränsande uppgifter inom dessa områden. Det står kommittén fritt att pröva om nuvarande uppgifts- och ansvarsfördelning är relevant. Exempelvis har både Socialstyrelsen och Folkhälsoinstitutet uppgifter när det gäller tobaksfrågorna och det kan övervägas om man bör samla ansvaret för tobaksfrågorna till den nya myndigheten. Andra exempel är smitt- skyddsområdet där Folkhälsoinstitutet och Smittskyddsinstitutet har angränsande uppgifter framför allt när det gäller hiv/aids. Folkhälsoin- stitutet och Barnombudsmannen har delvis överlappande uppgifter när det gäller barnolycksfall. Kommittén bör därför även på andra områden där det finns gränsdragningsproblem föreslå förändringar i uppgifts- och ansvarsfördelningen för att effektivisera arbetet. 
 Organisationskommittén får i uppdrag att mer i detalj beskriva mål och uppgifter samt lämna förslag till organisation av den nya myndig- hetens verksamhet. Avsikten är att uppgifterna skall renodlas och att mål och verksamhet skall avgränsas bättre och därmed bli tydligare. 
 Verksamhetens inriktning 
 Den nya myndigheten skall vara en kunskaps- och utvecklingsbaserad myndighet vars verksamhet skall vara vetenskapligt förankrad. Verk- samheten bör inriktas på att främja likvärdiga förutsättningar för en god hälsa hos hela befolkningen. Särskilda insatser bör riktas mot de faktorer som påverkar hälsoutvecklingen hos de grupper som är mest utsatta för hälsorisker. Forskning som bedrivs på grundval av samver- kansavtal med viktiga forskningsinstitutioner bör även vara en uppgift för den nya myndigheten, liksom att upprätthålla en välutvecklad ana-  
 lys-, 
  utrednings- och utvärderingsfunktion inom myndigheten. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 1  
 213 
  
 Myndighetens uppgifter, samarbetsformer m.m. 
 En viktig uppgift för den nya myndigheten skall vara att följa utveck- lingen på folkhälsoområdet och löpande rapportera om denna till rege- ringen. Detta är ett viktigt underlag för regeringens överväganden om resursfördelning och likaså ett viktigt beslutsunderlag när det gäller ledning och styrning av den statliga verksamheten på folkhälsoområdet. Här är ett fortsatt samarbete med Socialstyrelsens epidemiologiska centrum (EPC) betydelsefullt. Davis har till uppgift att på nationell nivå följa, analysera och rapportera om hur folkhälsoproblem, sjukdomar och sociala problem utvecklas samt om hur dessa riskfaktorer är ut- bredda i olika befolkningsgrupper. Socialstyrelsen utvärderar tillsam- mans med Folkhälsoinstitutet folkhälsoläget i den folkhälsorapport som utarbetas vart tredje år på regeringens uppdrag. Kommittén skall här belysa och tydliggöra uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan Social- styrelsen och den nya folkhälsomyndigheten och lämna förslag till de förändringar som kommittén finner motiverade. 
 Detsamma gäller den nya myndighetens relation till Centralförbun- det för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN). CAN är en fristående folkrörelseanknuten organisation som i dag finansieras dels via statsbi- drag, dels via försäljning av tjänster bl.a. till Folkhälsoinstitutet. För- bundet har till uppgift att förmedla basfakta samt följa och informera om förändringar på drogområdet. CAN samarbetar i dag med Folkhäl- soinstitutet när det gäller att följa alkohol- och narkotikautvecklingen och sprida saklig information på drogområdet. Kommittén skall utvär- dera hur samarbetet har fungerat och lämna förslag till hur samarbetet bör formaliseras och hur eventuella samarbetsavtal bör utformas. Kom- mittén kan även lämna förslag till förändringar när det gäller uppgifts- och ansvarsfördelning mellan CAN och den nya myndigheten samt när det gäller finansieringen av CAN:s verksamhet. 
 När det gäller  
 upplysnings-, 
  informations- och utbildningsverksam- het så bör denna för myndighetens del främst koncentreras kring regel- verket som avser de frågor som myndigheten handlägger. Informations- och opinionsbildning i övrigt skall myndigheten hantera huvudsakligen genom att ta fram faktaunderlag och beställa informations- och utbild- ningsinsatser och i största möjliga mån använda sig av olika organisa- tioner, kommuner och landsting för att föra ut folkhälsobudskapen. Att svara för statistiksamordning på alkohol- och narkotikaområdet, fun- gera som internationell länk på folkhälsoområdet och ta fram metoder för och praktiskt pröva hälsokonsekvensbeskrivningar på olika folkhäl- soområden är andra viktiga funktioner för den nya myndigheten vilka kommittén skall lämna förslag till. Kommittén skall därvid samråda 
  
 214  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2000:57 
  
 med den Nationella folkhälsokommittén (dir. 1995:158) och Narkotika- kommissionen (dir. 1998:18). 
 På alkoholområdet skall den nya folkhälsomyndigheten vara central tillsyns- och uppföljningsmyndighet när det gäller bestämmelserna i alkohollagen (1994:1738) och lagen (1961:181) om försäljning av tek- nisk sprit m.m. och svara för föreskriftsarbete, allmänna råd och över- gripande tillsyn samt ha en central expertfunktion på dessa områden i syfte att se till att tillämpningen av de båda lagarna blir så riktig och enhetlig som möjligt och enligt lagstiftarens intentioner. Myndigheten skall således följa upp det alkoholpolitiska regelsystemet och utvärdera alkohollagstiftningens tillämpning och funktion. Det skall även ingå i uppgiften att ta fram informations- och utbildningsmaterial som riktar sig till olika organisationer och myndigheter verksamma inom alko- holområdet och se till att aktörerna på marknaden har nödvändig kun- skap och information om frågor som rör alkoholens risker, alkoholpoli- tiken och det alkoholpolitiska regelverket. Myndigheten bör följa dom- stolarnas rättspraxis och sprida kännedom om rättsutvecklingen samt ansvara för det nationella tillstånds- och personregister som enligt alko- hollagen skall finnas över dem som har bl.a. serveringstillstånd för alkoholdrycker. Organisationskommittén skall lämna förslag till hur dessa uppgifter lämpligast kan integreras med det övriga folkhälsoar- betet och organiseras hos den nya myndigheten. 
 Kommittén skall också lämna förslag till vilken statistik som kom- mer att behövas i framtiden för myndighetens tillsyn, kontroll och upp- följning på alkoholområdet. Förändringen med att föra samman Alko- holinspektionens och Läkemedelsverkets övergripande tillsyns- och uppföljningsuppgifter på alkoholområdet med övrigt folkhälsoarbete skall ses som ett led i att skapa en mer rationell och ändamålsenlig ad- ministration kring de här frågorna. Kommittén skall i de här frågorna samråda med Alkoholutredningen (dir. 1998:19 och 1998:52). 
 Instruktion, m.m. 
 Organisationskommittén skall lämna förslag till instruktion för den nya myndigheten och även i övrigt utarbeta förslag till de författningsänd- ringar som föranleds av uppdraget. Kommittén skall vidare lämna för- slag till hur den nya myndigheten skall vidareutveckla arbetet för att nå den regionala och lokala nivån när det gäller folkhälsoarbete i landsting och kommuner. Kommittén skall dessutom utarbeta en informations- strategi för hur den nya myndighetens verksamhet bör presenteras samt utveckla ett för myndigheten anpassat verksamhets- och ekonomistyr- ningssystem som möjliggör uppföljning och utvärdering av myndighe- 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 1  
 215 
  
 tens arbete. Organisationskommittén skall lämna de förslag i övrigt som den finner motiverade. 
 Kommittén skall hålla de berörda centrala arbetstagarorganisatio- nerna informerade om arbetet och bereda dem tillfälle att framföra synpunkter samt genomföra förhandlingar enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. 
 Organisationskommittén skall redovisa sina överväganden och för- slag till regeringen senast den 1 juni 2000. Regeringen avser att senare fatta beslut om direktiv för de administrativa och de andra åtgärder som krävs för att den nya myndigheten skall kunna fungera från och med den 1 juli 2001. 
 (Socialdepartementet) 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 2  
 217 
  
 Bilaga 2 
 Finns i det tryckta exemplaret. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 3  
 219 
  
 Förslag till Regleringsbrev för budgetåret 2001 (fr.o.m.  
 1/7-01) 
  avseende 
 Statens folkhälsoinstitut 
 1 Verksamhet 
  
 1.1 
  
 Verksamhetsstyrning 
  
 Mål och återrapportering 
 Följande gäller verksamheten inom Statens folkhälsoinstituts ansvars- område. 
 Mål för politikområdet Church (ej ännu fastställt) 
 Målet är att uppnå en god och jämlik folkhälsa (exempel). 
 Mål för myndigheten (ej ännu fastställt) 
 Målet är att bidra till att de nationella folkhälsomålen uppfylls. 
 Målet är att bidra till att förbättra folkhälsan för de grupper som är ut- satta för de största hälsoriskerna. 
 Återrapportering 
 Redovisa 
  
 – 
  
 de väsentligaste slutprestationer som vidtagits för att bidra till att de nationella folkhälsomålen uppfylls samt för att förbättra folkhälsan för de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna. 
  
 – 
  
 kostnaderna för respektive väsentlig slutprestation. 
  
 220  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:57 
  
 Mål för verksamhetsgrenar 
 Verksamhetsgren 1. Uppföljning och utvärdering av de nationella folkhälsomålen 
 Statens folkhälsoinstitut skall ansvara för en samlad sektorsöver- gripande uppföljning och utvärdering av folkhälsan med utgångspunkt i de nationella folkhälsomålen. 
 Målet är att tillhandahålla beslutsunderlag av hög kvalitet till rege- ringen i syfte att uppnå de nationella folkhälsomålen. 
 Återrapportering 
 Redovisa 
  
 – 
  
 de väsentligaste slutprestationer som vidtagits för att nå målet, dvs. beslutsunderlag till regeringen i form av t.ex. rapporter, handlings- planer, hälsokonsekvensanalyser, analyser av folkhälsoutvecklingen och insatser inom folkhälsoområdet, omvärldsförändringar, till- ståndsbeskrivningar. 
  
 – 
  
 åtgärder som vidtagits för att upprätta samrådsformer med berörda myndigheter i utvecklingen av målarbetet, t.ex. samrådsgrupper, arbetsgrupper eller liknande. 
  
 – 
  
 kostnaderna för respektive väsentlig slutprestation. 
  
 Målet är att uppnå en hög kunskaps- och kompetensnivå i rollen som regeringens expertmyndighet inom folkhälsoområdet, både nationellt och internationellt. 
 Återrapportering 
 Redovisa 
  
 – 
  
 de väsentligaste slutprestationer som vidtagits för att nå målet, t.ex. kunskapsunderlag om strategier och metoder som rör folkhälsofrå- gor, kompetensutvecklingsåtgärder, underlag för svenskt agerande i det internationella arbetet och andra internationella organisationer där myndigheten företräder regeringen. 
  
 – 
  
 kostnaderna för respektive väsentlig slutprestation. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 3  
 221 
  
 Verksamhetsgren 2. Nationellt kunskapscentrum om metoder och strategier inom folkhälsoområdet 
 Statens folkhälsoinstitut skall vara ett nationellt kunskapscentrum inom folkhälsoområdet. 
 Målet är att uppnå en hög kunskapsnivå inom forsknings- och metodutvecklingsområdet i syfte att bistå främst kommuner och lands- ting med kunskap i folkhälsoarbetet. 
 Återrapportering 
 Redovisa 
  
 – 
  
 de väsentligaste slutprestationer som vidtagits för att nå målet, t.ex. kunskapsunderlag till kommuner och landsting, rapportering av in- satser inom folkhälsoområdet nationellt och internationellt, samar- betsavtal och annat forskningssamarbete, forskningsstöd, strategi- och metodstöd, utvärdering av metoder, metoder för hälsokon- sekvensbeskrivningar av politiska beslut. 
  
 – 
  
 totala kostnader för forskningen; forskningssamarbete inkl. sam- arbetsavtal, forskningsstöd m.m. 
  
 – 
  
 kostnaderna för respektive väsentlig slutprestation. 
  
 Målet är att på ett effektivt sätt föra ut vetenskapligt grundad kunskap och fakta till främst kommuner och landsting i syfte att vidareutveckla det lokala och regionala folkhälsoarbetet. 
 Återrapportering 
 Redovisa 
  
 – 
  
 de väsentligaste slutprestationer som vidtagits för att nå målet, t.ex. konferenser, seminarier, utbildningsinsatser, samrådsgrupper. 
  
 – 
  
 kostnaderna för respektive väsentlig slutprestation. 
  
 Verksamhetsgren 3. Tillsyn inom  
 alkohol-, 
  narkotika- och tobaksområdet 
 Statens folkhälsoinstitut skall ansvara för övergripande tillsyn inom  
 alkohol-, 
  narkotika- och tobaksområdet. 
 Målet är att lagarna inom  
 alkohol-, 
  narkotika- och tobaksområdet efterlevs. 
  
 222  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2000:57 
  
 Återrapportering 
 Redovisa 
  
 – 
  
 de väsentligaste slutprestationer som vidtagits för att nå målet, t.ex. föreskrifter, allmänna råd, rådgivningsinsatser, informationsinsatser, utbildningsinsatser, analyser av hur lagstiftningen efterlevs och ev. åtgärdsförslag. 
  
 – 
  
 åtgärder som vidtagits för att utveckla systemtillsynen inom respek- tive område. 
  
 – 
  
 kostnaderna för respektive väsentlig slutprestation. 
  
 Verksamhetsgren 4. Statistiksamordning inom  
 alkohol-, 
  narkotika- och tobaksområdet 
 Statens folkhälsoinstitut skall ansvara för statistiksamordning inom  
 alkohol-, 
  narkotika- och tobaksområdet. 
 Målet är att samordna statistiken så att aktuell statistik av god kva- litet tillhandahålls. 
 Återrapportering 
 Redovisa 
  
 – 
  
 de väsentligaste slutprestationer som vidtagits för att nå målet, t.ex. åtgärder för att samordna statistiken inom respektive område. 
  
 – 
  
 kostnaderna för respektive väsentlig slutprestation. 
  
 1.2 
  
 Myndighetsspecifik information 
  
 Målet är att Statens folkhälsoinstitut skall anpassa sin verksamhet, organisation och kompetens i syfte att uppfylla den nya rollen. 
 Återrapportering 
 Redovisa 
  
 – 
  
 samtliga omställningsåtgärder som vidtagits under det första året av den treåriga omställningsperioden för att uppfylla den nya rollen, t.ex. kompetensutvecklingsåtgärder, planer för arbetet med uppfölj- ning och utvärdering av de nationella folkhälsomålen. 
  
 – 
  
 kostnader för respektive omställningsåtgärd. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 3  
 223 
  
 1.3 
  
 Uppdrag 
  
 Statens folkhälsoinstitut skall på regeringens uppdrag samordna natio- nella insatser. 
 Uppdragen skall redovisas vid en särskild angiven tidpunkt. Prestationer och kostnader för respektive regeringsuppdrag skall 
 särredovisas i årsredovisningen. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 225 
  
 Extern utvärdering av Folkhälsoinstitutet 
 Utvärderingen har gjorts av en nordisk expertgrupp 
 Rapporten har lämnats till Organisationskommittén för Folkhälsoinstitutet den 31 mars 2000 
  
 226  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Sammanfattning 
 Organisationskommittén för Folkhälsoinstitutet har givit en extern utvärderingsgrupp i uppgift att på ett övergripande plan utvärdera Folkhälsoinstitutets verksamhet. Syftet med utvärderingen har varit att besvara tre frågor: 
  
 1. 
  
 Har myndigheten tagit rätt strategiska beslut och gjort rätt priori- teringar i sitt arbete med utgångspunkt i statsmakternas mål? 
  
 2. 
  
 Har myndigheten använt lämpliga metoder för att uppnå stats- makternas mål? 
  
 3. 
  
 Överensstämmer resultatet av myndighetens arbete med stats- makternas mål? 
  
 Utvärderingen har genomförts av institutets hittillsvarande mål, roll och verksamhet, men också mot bakgrund av en jämförelse med det europeiska begreppet folkhälsoinstitut samt institutets möjliga framtida verksamhet. Under arbetet har i tillämpliga delar en s.k.  
 SWOT-analys 
  (Strengths, Weaknesses, Opportunities, Threats) använts, vilken identifierar styrkor, svagheter, möjligheter i och hot mot en verk- samhet. 
 En sådan  
 SWOT-utvärderingsmodell 
  har fyra steg: 1. Bas- beskrivning av institutionen, 2. Intern utvärdering, som resulterar i en  
 SWOT-analys, 
  3. Extern utvärdering med  
 SWOT-konklusioner, 
  4. Den ansvariga myndigheten följer upp (Organisationskommittén m.fl.) 
 Den externa utvärderingen har genomförts av följande grupp: 
 Finn  
 Kamper-Jørgensen, 
  ordförande, direktör för Statens Insti- tut for Folkesundhed, Danmark 
  
 Miller, chef för samhällsmedicinska enheten, Väs- terbottens läns landsting 
 Gudjón Miranda, tidigare departementsråd, Island, nu rektor Nordiska Hälsovårdshögskolan, Göteborg 
 Arja Rimpelä, professor i folkhälsovetenskap, Tammerfors uni- versitet, Finland 
 Johnson, utredare, sekreterare i gruppen 
 Arbetet har utförts under tiden december 1999 till och med mars 2000. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 227 
  
 Utvärderingens viktigaste resultat 
 Utvärderingsgruppen konstaterar, som svar på uppdragets första fråga, att myndigheten Folkhälsoinstitutet i den  
 programorienterade delen  
 av verksamheten i huvudsak fattat riktiga strategiska beslut och använt lämpliga metoder för att nå statsmakternas mål. Dock noterar vi att ett program genom öronmärkta medel givits mycket stor tyngd inom verksamheten, vilket lett till obalanser. De vertikalt uppbyggda programmen fungerar således väsentligen bra. Däremot anser vi att FHI vad avser de horisontella uppgifter som skall genomsyra alla verksamheter inte fullt ut nått statsmakternas mål. Vi vill här särskilt peka på kravet att betrakta jämlikhet i hälsa som ett överordnat mål: enligt vår uppfattning har man inte på ett systematiskt sätt förmått integrera detta mål i verksamheten. Detta avspeglar sig också i att det saknas strukturer inom institutet som skulle kunna stödja en integrering av jämlikhetsaspekten i alla program. 
 Utvärderingen visar också på svagheter när det gäller andra funktioner av generell karaktär. Det finns ingen övergripande stabs- funktion vid FHI, i den mening vi anger på s 4, utom i internationella sammanhang. Vidare har FHI haft svårt att skapa möjligheter till erfarenhetsutbyte på tvärs över programmen om metoder i folkhälso- arbetet. Man har inte heller dragit full nytta av forskningsstödet och samarbetsavtalen. 
 Den tredje frågan i uppdraget var om resultatet av myndighetens arbete överensstämmer med statsmakternas mål. Statsmakternas mål har varit formulerade mycket olika, ibland uttryckta i hälsotermer och andra gånger i processer eller i insatsformer. Gruppen vill först påpeka att det är en svår uppgift att bedöma effekter på hälsa av institutets insatser. Detta beror dels på att folkhälsoinsatser kräver lång tid för att ge resultat, dels på att det är mycket svårt att urskilja institutets insatser bland alla de faktorer som kan påverka utvecklingen. I vissa fall kan man dock se en utveckling som är mera gynnsam än i många andra länder (på Lee/aidsområdet) och då ligger det nära till hands att anta att de omfattande insatser som gjorts från institutets sida haft betydelse och att situationen varit en annan om institutet inte funnits. Institutet kan också visa konkreta resultat beträffande skadereduktion. Inom andra programområden finns resultat beträffande attityder och beteenden. Utvärderingsgruppen konstaterar dock att det saknas ett systematiskt förhållningssätt till resultatvärdering, liksom till utveck- ling av metoder för att mäta resultat. 
 Utvärderingsgruppen har vidare genom sin  
 SWOT-analys 
  identifierat följande huvudsakliga styrkor, svagheter, möjligheter i och hot mot verksamheten. 
  
 228  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Styrkor 
  
 1. 
  
 Ur internationell synvinkel är det positivt att man i Sverige har etablerat en särskild central myndighet med resurser att bistå hela Sverige med hälsofrämjande och förebyggande insatser. 
  
 2. 
  
 I förhållande till statens hittillsvarande krav att FHI skall satsa på programorienterade mål för verksamheten, har institutet på ett flertal områden utvecklat bra och relevanta program. Utvärderings- gruppen har intryck av att flera av dessa program ligger i framkant metodmässigt och resultatmässigt, också mätt med internationell måttstock. 
  
 3. 
  
 Det finns på institutet en stor programrelaterad kompetens. 
  
 4. 
  
 FHI är välkänt internationellt – i EU och WHO – för sitt enga- gemang i policyutvecklingen på folkhälsoområdet. På detta fält har institutet haft en viktig stabsfunktion för den svenska regeringen. 
  
 5. 
  
 Beträffande metodval och val av verktyg för realisering av institutets mål har man oftast använt relevanta och lämpliga insatser, särskilt för att utveckla program: 
  
 a) 
  
 För de flesta program finns det strategiska dokument och bidrag till policyutvecklingen. 
  
 b) 
  
 Användningen av kunskaps- och faktaunderlag vid utveck- lingen av program är allmänt god och forskningsresultat används. 
  
 c) 
  
 Det finns en rad goda exempel på idé- och metodutveckling samt modellprojekt som bas för program samt för spridning och insatser på olika programområden. 
  
 d) 
  
 Det bedöms som en styrka att FHI arbetar sektorsöver- gripande inom olika program. 
  
 e) 
  
 Stöd till regionala och lokala nätverk, etablering av kontakter och samarbete på olika nivåer har allmänt funge- rat bra. 
  
 f) 
  
 Det fleråriga skriftliga samarbetsavtal som finns mellan EpC och FHI är en styrka och borde kunna tjäna som mo- dell i andra samarbetsrelationer. 
  
 g) 
  
 Stödet till den regionala och lokala nivån i form av ekonomiskt stöd, metodutveckling, forskningsstöd, upplys- ningsverksamhet och nätverksbyggande etc. har haft stor betydelse för att stimulera utvecklingen. 
  
 h) 
  
 Inom programmen har utbildning, kommunikation och information oftast använts på ett relevant sätt. 
  
 i) 
  
 Från folkhälsovetenskaplig metodsynvinkel bedöms det att lämpliga metoder ofta använts i programutveckling och - 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 229 
  
 implementering. Det finns dock variationer mellan olika program. 
  
 j) 
  
 Det finns för närvarande en starkt programorienterad tra- dition bland institutets medarbetare. I dagens programori- enterade verksamhet är detta en styrka. Se dock punkten 2 a nedan. 
  
 6 
  
 Utvärderingsgruppen har noterat att FHI har inhämtat erfarenheter från landstingens samhällsmedicinska chefer/motsvarande. Deras bedömning visar att FHI i huvudsak utarbetar bra informations- material och bra rapporter om hälsans bestämningsfaktorer som kunskapsstöd till det lokala folkhälsoarbetet. De anser också att FHI:s initiativ att bilda nätverk med kontaktpersoner från hela landet har haft stor betydelse för erfarenhetsutbyte och kunskaps- förmedling och att ekonomiskt stöd har varit en förutsättning för utvecklingsarbetet. (Bilaga 5) 
  
 Svagheter 
  
 1 
  
 Samspelet mellan regering/departement och FHI om mål för och prioritering av verksamheten bedöms inte särskilt positivt av utvärderingsgruppen. De årliga regleringsbreven är ofta inte sam- ordnade med budgetutvecklingen och tidshorisonten för uppdragen. Vidare formuleras i regleringsbreven ofta mål, som visar bristande respekt för behovet av långsiktiga insatser för att uppnå önskade resultat. I FHI:s interna  
  
 SWOT-analys 
  sägs bl.a.: Dålig kontinuitet i uppdraget från departementet, svårt att tyda deras förväntningar, brister i samarbetet  
 ---Uppdraget 
  diffust och brett och ger därför liten vägledning. 
 En sådan statlig regleringsram kan ge upphov till likgiltighet och skepsis bland personal och ledning och till en prioritering av interna mål på bekostnad av de externa. 
  
 2 
  
 Inom programverksamheten 
  
 a) 
  
 saknas det en uppsamling av erfarenheter på tvärs över programmen om hur strategier, handlingsprogram, metoder och produkter fungerar. 
  
 b) 
  
 saknas det en kritisk bedömning av den aktuella program- strukturen vid institutet. Det tydligaste exemplet anser vi vara främjandeenheten/programmet. 
  
 230  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 c) 
  
 saknas det en systematisk inarbetning av jämlikhets- och genusperspektiven i program och interventioner. 
  
 d) 
  
 saknas det en avtalsreglerad samverkan om kampanjer mellan FHI samt landsting och kommuner m.fl. (Det s.k..  
  
 CEN-LOK-konceptet, 
 central-lokal 
  samverkan) 
  
 e) 
  
 saknas det en systematisk och planerad utvärdering av program i deras helhet och av väsentliga programelement. 
  
 f) 
  
 saknas det en systematisk uppföljning av de få utvärde- ringar som faktiskt gjorts, t.ex. rekommendationerna från utvärderingen av samarbetsavtalen med universiteten. I denna utvärdering rekommenderades bl.a. att forskarnas möjlighet till 20 % tjänstgöring inom FHI utnyttjas och att FHI bör ha ett vetenskapligt råd. 
  
 g) 
  
 saknas det en enhetlig policy för om FHI skall utveckla och bedriva egen forskning eller träffa avtal med forsknings- institutioner. 
  
 h) 
  
 saknas det enligt de samhällsmedicinska cheferna bl.a. tillräckligt metodstöd och strategiskt stöd för folkhälso- arbetet samt en policy för implementering 
  
 3 
  
 Det saknas inom FHI en klar och välkänd lednings- och besluts- struktur. 
  
 4 
  
 Utvärderingsgruppen har definierat stabsfunktion för det nationella folkhälsoprogrammet på följande sätt: En stödfunktion för regeringens behov av att få beslutsunderlag för sin folkhälsopolitik. Denna stödfunktion skall 
  
 agera på direkt uppdrag av regeringen beträffande folkhälso- politiken 
 på hög och övergripande nivå följa och analysera utvecklingen samt ta de initiativ utvecklingen föranleder i relation till folkhälso- politiken 
 bistå med att utforma generella strategier och handlingsplaner, t.ex. hälsokonsekvensbedömningar. 
 Gruppen konstaterar att det i relation till ett kommande nationellt, brett sektorsövergripande folkhälsoprogram, som bl.a. involverar arbets- livssektorn, miljösektorn, socialsektorn, hälso- och sjukvårdssektorn, trafiksektorn etc. helt saknas en nationell stabsfunktion. 
  
 5 
  
 Folkhälso 
  
 institutet  
 är en myndighet, men i internationella samman- hang uppfattas institut som en organisation, där egen forskning, utredning och i viss mån utvecklingsarbete är kärnområden. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 231 
  
 Möjligheter 
  
 1. 
  
 Det förefaller finnas brett politiskt stöd för folkhälsoarbetet i Sverige, liksom för en nationell folkhälsomyndighet som FHI. 
  
 2. 
  
 FHI utgör en viktig resurs för folkhälsoarbetet, både personellt och ekonomiskt, och kan genom bl.a. en översyn av ledningsstrukturen förändras i önskad riktning. 
  
 3. 
  
 Om FHI förblir en programorienterad organisation har man tillgång till en betydande expertis inom området programutveckling. 
  
 4. 
  
 Om FHI skall bli den myndighet som utgör navet för det framtida nationella folkhälsoprogrammet bör en stabsfunktion inarbetas i alla funktionella och organisatoriska scenarier för FHI. 
  
 5. 
  
 En brett sammansatt generaldirektörsgrupp för folkhälsofrågor, med FHI:s generaldirektör som ordförande och med en stark sekretariats- funktion bakom sig, skulle kunna utvecklas till en del av en framtida stabsfunktion. 
  
 Hot 
  
 1. 
  
 Vacklande politisk hållning gentemot FHI p.g.a. en förändrad syn på folkhälsoarbetet och på FHI:s roll i detta arbete. Starkt växlande ekonomiska villkor för myndigheten beroende på både den sam- hällsekonomiska utvecklingen och på en förändrad uppfattning om var medlen för utveckling av det nya folkhälsoprogrammet skall placeras. 
  
 2. 
  
 Bristande förmåga hos FHI att inrätta nya funktioner, till följd av att institutet hittills i stor utsträckning rekryterat praktiskt orienterade programmedarbetare, specialiserade inom ett ämne. 
  
 3. 
  
 Anställda kan uppleva en risk för arbetslöshet om det inte finns beredskap och förmåga att erbjuda relevant kompetensutveckling för det fall att institutet förändras till att bli en myndighet av stabs- karaktär. 
  
 4. 
  
 Bristande erfarenhet av genomgripande förändringsarbete inom FHI. 
  
 5. 
  
 I en pågående utveckling mot färre och större regioner i Sverige kan det förväntas att regionerna också bygger upp egen kompetens på folkhälsoområdet, inklusive kompetens att utveckla och implemen- tera folkhälsoprogram. En större central programorienterad resurs på FHI torde därför antagligen kunna ifrågasättas. 
  
 232  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Framtidsscenarier och rekommendationer 
 Utvärderingsgruppen har noterat att direktiven för organisations- kommittén anger att Folkhälsoinstitutets verksamhet skall förändras så att den får en mera tydlig stabskaraktär. Som resultat av våra över- väganden har vi därför identifierat tre möjliga scenarier för den framtida organisationen. Dessa scenarier skall ses mot bakgrund av överväganden om tre tänkbara huvudfunktioner för institutet: stabs- funktion – kunskaps- och utvecklingsfunktion – praktisk program- verksamhet. 
 Det första scenariot innebär att institutet bibehålls i sin nuvarande programinriktade form. Om man önskar en framtida stabsfunktion för det nationella folkhälsoprogrammet får denna funktion placeras utanför FHI. 
 Det andra scenariot adderar en stabsfunktion till den första modellen och det sker en utbyggnad av funktionen för att täcka de behov som anges i direktiven för Organisationskommittén. En sådan förändring skulle medföra att institutets verksamhetsområde skulle breddas i förhållande till det nuvarande och spänna över olikartade uppgifter som ställer olika krav på sina utövare. Vi har dock ifrågasatt om en organisation förmår spänna över ett så brett fält, bibehålla kvalitet i insatserna och härbärgera så pass olikartade verksamhets- kulturer inom sig. 
 Det tredje scenariot innebär att institutets stabsfunktion och roll som kunskaps- och utvecklingscentrum stärks bl.a. genom en kompe- tensförstärkning och genom att man i större utsträckning använder de möjligheter som informationsteknologin erbjuder. Konsekvensen är att det sker en omprioritering och omstrukturering av verksamheten inom FHI. Programmen skulle omprövas och vissa delar förläggas någon annanstans, kanske regionaliseras. Strategier och idéer till program- utveckling borde emellertid även framgent vara en uppgift för Folk- hälsoinstitutet, liksom utvärdering av program. En annan variant innebär, att programmen i sin helhet skulle avvecklas som en uppgift för Folkhälsoinstitutet och förläggas någon annanstans. Vi konstaterar att detta vore en möjlig utveckling, men att den samtidigt skulle medföra att den del av institutets verksamhet som hitintills stått starkast skulle avvecklas, vilket sannolikt skulle innebära en betydande kompetensförlust. Dessutom torde det krävas att man finner nya former för att bibehålla anknytningen till det praktiska folkhälsoarbetet. 
 Utvärderingsgruppen har också konstaterat att det preliminära förslag till nationella folkhälsomål som lagts fram av Nationella folk- hälsokommittén leder till en breddning av folkhälsoområdet och till att ännu fler sektorer berörs av arbetet än tidigare. För Folkhälsoinstitutets 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 233 
  
 del är det en stor utmaning att hantera och bidra till implementeringen av ett sådant program. Vi anser att det krävs någon typ av struktur som kan fungera som stöd för institutet i detta arbete och har därvid valt att lyfta fram den generaldirektörsgrupp som träffas några gånger per år och som i dag fungerar som informations- och samrådsorgan. Denna grupp kunde, vilket också framgår av vår  
 SWOT-analys 
  ovan, förses med ett starkt sekretariat och utvecklas till ett stöd vid implemen- teringen av ett brett folkhälsoprogram. 
 Utvärderingsgruppen vill också peka på att namnet Folkhälso 
 - institutet  
 möjligen är mindre lämpligt, eftersom begreppet i andra länder har en annan innebörd. I europeiska sammanhang avses orga- nisationer med stora inslag av forskning och analys. 
 Utvärderingsgruppen rekommenderar: 
  
 1 
  
 att  
 det formuleras några olika scenarier för FHI:s framtid och att dessa scenarier konsekvensbedöms innan beslut fattas. 
 Utvärderingsgruppen har kortfattat beskrivit 3 scenarier baserade på överväganden om tre huvudfunktioner för institutet: stabsfunktion – kunskaps- och utvecklingsfunktion – praktisk programverksamhet: 
  
 Scenario 1 
 : FHI fortsätter som programinriktad kunskaps- och utveck- lingsmyndighet. 
  
 Scenario 2 
 : En stabsfunktion tillförs modell 1. 
  
 Scenario 3 
 : FHI:s tyngdpunkt förskjuts så att större vikt läggs vid stabsfunktion. 
 Utvärderingsgruppen har inte sett det som sin uppgift att rekommen- dera val av scenario. 
  
 2 
  
 att  
 samspelet mellan regering/departement och FHI ses över och förbättras. Det är viktigt att formuleringarna om mål och resultat innehåller en realistisk tidshorisont och att det sker en samordning med budgetutvecklingen. 
  
 3 
  
 att  
 FHI:s verksamhetsidé utvecklas och att denna verksamhetsidé också förmedlas till andra, så att man i framtiden såväl på central som regional och lokal nivå har realistiska förväntningar på FHI. 
  
 4 
  
 att  
 policy, strategi och mekanismer för att överföra forsknings- resultat till praktiskt folkhälsoarbete ses över i syfte att stärka den vetenskapliga förankringen av arbetet. 
  
 5 
  
 att  
 man eftersträvar en allmän kompetenshöjning inom FHI. 
  
 6 
  
 att  
 FHI satsar på att i större utsträckning utvärdera egna program och folkhälsoarbetet i allmänhet. 
  
 234  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 7 
  
 att  
 de svagheter som omtalas i  
 SWOT-analysen 
  elimineras sam- tidigt som organisationens styrkor bibehålls så att organisationen kan anpassas till den förändring som skall genomföras. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 235 
  
 Extern utvärdering av Folkhälsoinstitutet 
 Bakgrund 
 Regeringen beslutade i juni 1999 att tillkalla en kommitté med uppgift att föreslå en ombildning av Folkhälsoinstitutet till en ny myndighet med tydligare uppgifter av stabskaraktär på folkhälsoområdet. Om detta genomförs betyder det att den nya myndigheten framförallt skall följa och analysera utvecklingen på området både nationellt och internationellt, ta fram fakta, utarbeta nationella handlingsplaner, stå för kunskapsförsörjning och utveckling av metoder samt arbeta med underlag och utredningsuppdrag som hör samman med regeringens ledning, styrning och utvärdering av folkhälsoområdet. Alkohol- inspektionens uppgifter av övergripande tillsynskaraktär skall också föras över till den nya myndigheten, liksom Läkemedelsverkets upp- gifter när det gäller teknisk sprit. 
 Kommittén antog namnet Organisationskommittén för Folkhälso- institutet. 
 Inom ramen för kommitténs uppdrag låg att göra en övergripande utvärdering av Folkhälsoinstitutets nuvarande verksamhet. Vid sitt sammanträde den 16 december 1999 beslutade kommittén att uppdra åt en extern grupp att genomföra utvärderingen. 
 Av Organisationskommitténs direktiv till den externa utvärderings- gruppen framgår bl.a. att utvärderingen skall belysa hur Folkhälso- institutet hittills arbetat i syfte att ge underlag för överväganden om FHI:s framtida inriktning. Utvärderingen bör belysa hur FHI arbetat utifrån statsmakternas mål och uppgifter, bl.a. när det gäller priori- teringar av verksamhetsområden och metoder, vetenskaplig förankring och om samverkan med andra aktörer skett på ett lämpligt sätt. 
 Samtidigt som FHI i första hand utvärderas mot nuvarande syfte, roll och funktioner, som de kommer till uttryck i regleringsbrev, instruktion, budgetproposition m.m., bör utvärderingen ge underlag för kommitténs bedömning av FHI:s framtida roll, som den uttrycks i kommittédirektiv. Utvärderingen bör även göras i ett internationellt perspektiv. 
 Värderingen av FHI:s arbete skall främst göras i form av en så kallad kollegiebedömning, dvs. experterna i utvärderingsgruppen bedö- 
  
 236  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 mer FHI:s arbete med utgångspunkt i sin erfarenhet och kompetens inom folkhälsoarbetet. 
 Utvärderingen skall besvara följande tre frågor: 
  
 1. 
  
 Har myndigheten tagit rätt strategiska beslut och gjort rätt priori- teringar i sitt arbete med utgångspunkt i statsmakternas mål? 
  
 2. 
  
 Har myndigheten använt lämpliga metoder för att uppnå stats- makternas mål? 
  
 3. 
  
 Överensstämmer resultatet av myndighetens arbete med stats- makternas mål? 
  
 Den externa utvärderingsgruppens sammansättning och arbetsprocess 
 Den utvärderingsgrupp som tillkallades fick följande sammansättning: 
 Finn  
 Kamper-Jørgensen, 
  ordförande, direktör för Statens Institut för Folkesundhed, Danmark 
  
 Miller, chef för samhällsmedicinska enheten, Väster- bottens läns landsting 
 Gudjón Miranda, tidigare departementsråd, Island, nu rektor för Nordiska Hälsovårdshögskolan, Göteborg 
 Arja Rimpelä, professor i folkhälsovetenskap, Tammerfors universitet Johnson, utredare, sekreterare i gruppen. 
 Gruppen har arbetat under perioden december 1999 t.o.m. mars 2000. Under denna tid har utvärderarna träffats vid tre tillfällen. Gruppen har beställt underlagsmaterial, diskuterat det samlade materialet och i enighet utarbetat sammanfattning,  
 SWOT-analys 
  och rekommenda- tioner. Mellan mötena har medlemmarna individuellt sökt kunskap om FHI och dess arbetssätt genom studier av underlagsmaterial och intervjuer. Gruppen har också haft ett möte med företrädare för Folk- hälsoinstitutet. 
 Själva utvärderingen har genomförts med hjälp av en s.k. SWOT- modell (Strengths, Weaknesses, Opportunities, Threaths). Den består av fyra nivåer: 
  
 1. 
  
 Beskrivning av institutionen, dess syfte, personal, ekonomi och utveckling. 
  
 2. 
  
 Intern självvärdering som innefattar en analys av institutionen i dess helhet samt av program och funktioner. Självvärderingen presen- teras i form av en  
  
 SWOT-analys. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 237 
  
 3. 
  
 Extern utvärdering med  
  
 SWOT-konklusioner. 
  En utvärderingsgrupp går igenom allt material och kan granska ytterligare genom bl.a. intervjuer. 
  
 4. 
  
 Uppföljning av ansvariga instanser, i detta fall bl.a. Organisations- kommittén för Folkhälsoinstitutet och FHI självt. 
  
 I arbetet har också använts en modell  
 (struktur-process-resultat-modell) 
  i syfte att systematiskt undersöka huruvida FHI har uppfyllt stats- makternas mål. Modellen medger att man studerar om mål har givit upphov till specifika strukturer, processer (aktiviteter) och resultat inom en organisation. Modellen visas på följande sida. Modellen har använts på de olika målen i instruktion och regleringsbrev m.m. 
 Slutligen skall pekas på de begränsningar som funnits för gruppens arbete. Uppdraget har varit att göra en  
 övergripande  
 utvärdering av FHI. När det gäller institutets program innebär detta att en allmän bedömning av verksamheten skall göras, men att man däremot inte skall gå in i detalj på enskilda program i organisationen. Det har också legat utanför uppdraget att göra enkäter till avnämare eller  
 systematiskt  
 undersöka samarbetet med andra organisationer. I vissa fall måste gruppens slutsatser därför bli tentativa eller allmänt hållna, eftersom mera precisa svar hade krävt ett annat upplägg på utvärderingen och en annan typ av materialgenomgång. Tiden för att utföra uppdraget har också varit knapp, vilket inneburit ytterligare en restriktion för arbetet. 
  
 238  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Utvärderingsmodell 
  
 Mål för verksamheten 
 : det man vill nu och i framtiden 
  
 1 
  
 Existerande och tidigare mål (instruktion, regleringsbrev, interna mål) 
  
 2 
  
 Framtida mål (sannolika, teoretiska) 
  
 Struktur 
 : vad man har 
  
 1 
  
 Ekonomiska, organisatoriska och administrativa ramar a) ekonomiska resurser 
  
 b) institutets organisation och arbetsform c) lokaler, utrustning 
  
 2 
  
 Ledning och personal 
  
 kompetens och kvalifikationer hos ledning och personal 
  
 Process 
 : det man gör 
  
 1 
  
 Strategi 
  
 2 
  
 Verksamhetsplanering 
  
 3 
  
 Ledning och fördelning av arbetet 
  
 4 
  
 Ekonomihantering 
  
 5 
  
 Information och kommunikation 
  
 6 
  
 Utvärdering 
  
 7 
  
 Programaktiviteter 
  
 Resultat 
 : det man får till följd av struktur och process 
  
 1 
  
 Relaterat till existerande och tidigare måla. a) mål från instruktionen 
  
 b) mål från regleringsbreven 
  
 2 
  
 Relaterat till internationella och framtida måla. a) europeiska folkhälsoinstitut. 
  
 b) ett framtida brett folkhälsoprogram och en stabsfunktion 
  
 3 
  
 Relaterat till befolkningens hälsa (det ultimativa målet för insat- serna) 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 239 
  
 Grundläggande beskrivning av FHI 
 Detta kapitel baseras i huvudsak på ett underlagsmaterial som beställts av utvärderingsgruppen och som utarbetats på Folkhälsoinstitutet. 
 Bakgrund 
 I propositionen 1990/91:175 Om vissa folkhälsofrågor föreslog regeringen riksdagen att godkänna att ett folkhälsoinstitut inrättades 1992. Riksdagen fattade beslut i enlighet med detta den 12 juni 1991 (rskr. 376). Bakgrunden var enligt propositionen att det trots att hälsoutvecklingen i stort varit positiv fanns stora skillnader i sjuklighet och dödlighet mellan olika åldrar, mellan könen, mellan olika sociala grupper och mellan olika delar av landet. Regeringen ville därför vidta vissa åtgärder såsom lagstiftningsåtgärder och bildande av ett folkhälsoinstitut för att kunna nå målet en mer jämlik hälsa. 
 FHI:s huvuduppgift skulle vara att centralt driva hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande arbete av sektorsövergripande karaktär. Insti- tutet skulle vidare enligt propositionen stimulera det tvärsektoriella samarbetet mellan centrala myndigheter, samverkan mellan olika sam- hällsnivåer och deltagande av frivilliga organisationer. Institutet skulle därigenom bl.a. göra det möjligt att påverka strukturella förhållanden av betydelse för en positiv hälsoutveckling. 
 Direktiven för organisationskommittén för Folkhälsoinstitutet, som tillsattes inför FHI:s bildande (Dir. 1991:77) utgick från nämnda proposition och sade bl.a. att en viktig uppgift för institutet var att transformera forskningsresultat och annan aktuell kunskap om det moderna folkhälsoarbetets metoder till praktisk handling. Arbetet borde ske genom och i nära samarbete med kommuner, landsting, andra statliga myndigheter, frivilliga organisationer m.fl. Institutet skulle vidare omsätta hälsopolitiska initiativ i programarbete eller verka för att detta skulle ske inom andra organisationer. Inledningsvis skulle program byggas upp för områdena alkohol och droger, tobak och olycksfallsskador samt program för särskilda grupper, till att börja med för barn och ungdom samt utsatta kvinnor. I tilläggsdirektiven togs fokuseringen på de fem programmen bort och man sa att kommittén 
  
 240  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 även bör beakta de förslag beträffande vissa andra folkhälsoområden som framförts i ett antal motioner. 
 Institutet skulle, enligt utredningsdirektiven, svara för att det före- byggande hälsoarbetet byggde på vetenskapligt väl förankrat underlag. Huvudinriktningen i arbetet borde vara att nå de särskilt utsatta grupperna i samhället och att minska hälsans ojämlika fördelning genom att förbättra dessa gruppers situation. 
 I FHI:s instruktion (SFS 1996:614) och i myndighetens reglerings- brev beskrivs uppgifterna för FHI på likartat sätt som i proposition och kommittédirektiv. I instruktionen sägs inledningsvis att FHI 
 är ett nationellt organ med uppgift att förebygga sjukdomar och annan ohälsa och att främja en god hälsa för alla. Institutets verksamhet syftar till att för alla skapa likvärdiga förutsättningar för god hälsa. Särskild vikt skall fästas vid sådana förhållanden som främjar hälsan hos de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna. Verksamheten skall ha vetenskaplig förankring. 
 I den senaste budgetpropositionen (prop. 1999/2000:1) säger regering- en att institutet ytterligare bör sträva efter att förstärka sin roll som kunskapscentrum och metodutvecklare. I linje med detta ligger att institutet skall stimulera och stötta andra aktörer att bedriva ett aktivt folkhälsoarbete. Det sägs vidare att FHI bör i högre grad utnyttja möjligheten att låta fler av institutets aktiviteter utvärderas av extern kompetens. Dessutom är det regeringens uppfattning att FHI ytterligare bör sträva efter att fokusera insatserna på att minska skillnaderna i ohälsa mellan olika grupper i samhället. 
 Folkhälsoinstitutets organisation och personal 
 Sedan Folkhälsoinstitutet inrättades år 1992 har organisationen i huvudsak haft en vertikal uppbyggnad baserad på ett antal program. År 1997 infördes Folkhälsoinstitutets nuvarande organisation i och med att man delade upp programmen i en förebyggande del och en hälso- främjande del. 
 Till den förebyggande delen räknades sakprogrammen alkohol och narkotika (tidigare enheten för hälsa och beroende), allergi, skador och tobak, (tidigare enheten för hälsa och miljö) samt HIV/aids/std (tidigare del av enheten för hälsa och sexualitet). 
 Till främjandefunktionen fördes områdena kost och fysisk aktivitet (från enheten för hälsa och miljö) samt (från enheten för hälsa och sexualitet) barns och ungdomars hälsa, kvinnors hälsa, äldres hälsa och invandrares hälsa. Dessutom räknas uppdraget att främja villkoren för homosexuella och förebygga diskriminering hit. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 241 
  
 Folkhälsoinstitutets organisation 
  
 Alkohol 
  
 Allergi 
  
 STD/HIV/ 
  
 Skador 
  
 Tobak 
  
 Främjande 
  
 Narkotika 
  
 aids 
  
 STAB 
  
 Utvärdering 
  
 Forskning 
  
 Administration 
  
 Ekonomi 
  
 Controller 
  
 Vetenskapligt ansv 
  
 Överdirektör 
  
 Folkhälsoråd 
  
 Stf GD 
  
 GD 
  
 Arbetet bedrivs med inriktning på verksamhetsgrenarna nationellt folkhälsoarbete, lokalt folkhälsoarbete samt FoU. 1998 fördes de två staberna Forskning och utveckling samt Utvärdering samman till Utvärdering och forskning. Den tidigare forskningschefen utsågs till vetenskapligt ansvarig och ingår i verksledningen. 
 Folkhälsoinstitutet har en styrelse med generaldirektören som ord- förande. Styrelsen har i stort sett en rådgivande uppgift. 
 Verksledningen har sedan 1996 haft två delvis vakanta poster: överdirektören har varit sjukskriven och folkhälsorådet tjänstledig för utlandsuppdrag. 
  
 242  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 1998 utsåg generaldirektören chefen för främjande till ställföre- trädande generaldirektör. 
 Personalstyrkan har under åren ökat något. Den stora förändringen har varit att många som börjat som projektanställda, knutna till någon särskild uppgift, har fått fast anställning beroende på att uppdraget blivit längre än som först förutsågs. 
 Institutet har under de senaste åren varit relativt konstant bemannat med ca.100 medarbetare. 
 Personalens kompetens 
 1999 hade drygt 70 % av medarbetarna akademisk grundexamen. Det övervägande flertalet, 43 av 74, var utbildade inom det ekonomiska, samhällsvetenskapliga eller beteendevetenskapliga området. 9 personer (varav 3 läkare) hade utbildning för vårdyrken. 
 De personer som nyrekryterats under de senaste två åren har främst haft beteendevetenskaplig eller samhällsvetenskaplig utredarkompe- tens. 
 Den interna forskarkompetensen har förstärkts så att varje program nu har minst en forskarkompetent medarbetare. 
 Ekonomisk utveckling  
 1992–1999 
  
 Det bör observeras att budgetåret 1995/96 omfattade 18 månader och att dessa siffror bör multipliceras med 2/3 för att ge jämförbarhet. Tidigare var verksamhetsåret ett budgetår (1  
 juli–30 
  juni) och därefter ett kalenderår (1  
 januari–31 
  december). Vidare är redovisningarna genomgående gjorda i löpande (respektive års) priser och tusental SEK (tkr). 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 243 
  
 Anslagsmedel 
 Folkhälsoinstitutet finansieras huvudsakligen via anslagsmedel över statsbudgeten. Tabellen visar  
 erhållna  
 (inte förbrukade) anslag respek- tive år. Utvecklingen av dessa har varit: 
 Erhållna anslag 
  
 Anslag 
  
 92/93 
  
 93/94 
  
 94/95 
  
 95/96 
  
 97 
  
 98 
  
 99 
  
 18 mån 
  
 Folkhälso- 
  
 institutet 
  
 106 883 
  
 136 364 
  
 160 039 
  
 195 244 
  
 113 460 
  
 110 178 
  
 109 047 
  
 Insatser mot 
  
 aids 
  
 168 220 
  
 161 720 
  
 161 720 
  
 237 600 
  
 150 887 
  
 65 622 
  
 51 622 
  
 Bidrag till 
  
 folkrörelserna 
  
 1 774 
  
 Bidrag till CAN 
  
 7 964 
  
 7 964 
  
 11 946 
  
 7 964 
  
 7 964 
  
 Spelberoende 
  
 4 000 
  
 Summa 
  
 276 877 
  
 306 048 
  
 329 723 
  
 444 790 
  
 272 311 
  
 183 764 
  
 164 669 
  
 Den översiktliga bilden är att institutets anslagsmedel har minskat kraftigt. Efter ett uppbyggnadsskede nåddes en topp 1994/95. Därefter har anslagen halverats. Mätt i fasta priser skulle minskningen ha varit än tydligare. 
 Anslag Folkhälsoinstitutet tillfördes 6 500 tkr från anslaget Insatser mot aids fr.o.m. budgetåret 1993/94. Medlen avsåg förvaltnings- kostnader (löner, lokaler m.m.) inom aidsområdet för att i fort- sättningen samla samtliga förvaltningskostnader under ett anslag. Under 1993/94 och 1994/95 tillfördes extra medel bl.a. för satsningar inom Kvinnors hälsa. 
 Anslag Insatser mot aids är ett öronmärkt anslag för förebyggande insatser mot hiv och aids. Anslaget minskades fr.o.m. budgetåret 1993/94 med 6 500 tkr avseende förvaltningskostnader (se ovan). 1995/96 minskades anslaget på grund av överföring av medel till Smittskyddsinstitutet. Fr.o.m. 1998 minskades anslaget med 90 000 tkr. Orsaken var att det s.k. Extra bidraget för  
 hiv/aids-förebyggande 
  åtgärder inom storstadsområdena (Stockholm, Göteborg och Malmö) gavs direkt till respektive kommun och/eller landsting i stället för som tidigare via Folkhälsoinstitutet. För 1999 gjordes en engångsvis minskning med 14 000 tkr. 
 Fr.o.m. 1995/96 har stöd till nykterhetsorganisationer (18 245 tkr) inte betalats via Folkhälsoinstitutet. Under åren  
 1996–1998 
  ålades samtliga departement ett sammanlagt besparingskrav med 11 % för rena myndighetsanslag (här enbart anslag Folkhälsoinstitutet). Folk- 
  
 244  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 hälsoinstitutet fick ta en större del (ca.25 % minskning) än det genom- snittliga besparingskravet. För 1999 gjordes ytterligare nedskärningar. 
 Anslag Bidrag till folkrörelser avsåg stöd till nykterhets- organisationer som fr.o.m. 1993/94 ingick i anslag Folkhälsoinstitutet. 
 Anslag Bidrag till CAN (Centralförbundet för alkohol- och narkotikaupplysning) har under  
 1993/94–1998 
  varit en ren transfer- ering som inte har påverkat institutets verksamhet. Fr.o.m. 1999 är Socialstyrelsen förmedlare av bidraget. 
 Anslag Spelberoende är ett öronmärkt anslag för forskning om spelberoende och förebyggande insatser mot spelberoende. 
 Finansiering 
 Uppgifterna är hämtade från respektive års resultaträkning och visar  
 använda  
 medel (inte erhållna). 
  
 Finansierings 
 - 
  
 källa 
  
 92/93 
  
 93/94 
  
 94/95 
  
 95/96 
  
 97 
  
 98 
  
 99 
  
 18 mån 
  
 Anslag 
  
 259 374 
  
 299 940 
  
 354 040 
  
 441 823 
  
 282 613 
  
 184 407 
  
 185 958 
  
 Bidrag 
  
 115 
  
 492 
  
 32 597 
  
 63 704 
  
 28 417 
  
 27 441 
  
 37 218 
  
 Avgifter 
  
 242 
  
 844 
  
 2 109 
  
 4 958 
  
 3 943 
  
 5 858 
  
 6 031 
  
 Ränteintäkter 
  
 0 
  
 4 858 
  
 4 731 
  
 4 910 
  
 1 722 
  
 1 132 
  
 1 052 
  
 Summa 
  
 259 731 
  
 306 134 
  
 393 477 
  
 515 394 
  
 316 695 
  
 218 837 
  
 230 259 
  
 Utvecklingen procentuellt sett är: 
  
 Finansierings- 
  
 källa 
  
 92/93 
  
 93/94 
  
 94/95 
  
 95/96 
  
 97 
  
 98 
  
 99 
  
 18 mån 
  
 Anslag 
  
 100 
  
 98 
  
 90 
  
 86 
  
 89 
  
 84 
  
 81 
  
 Bidrag 
  
 0 
  
 0 
  
 8 
  
 12 
  
 9 
  
 13 
  
 16 
  
 Avgifter 
  
 0 
  
 0 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 3 
  
 Ränteintäkter 
  
 0 
  
 2 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 0 
  
 Summa 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 100 
  
 Folkhälsoinstitutet finansieras således huvudsakligen via anslagsmedel. Intäkter av bidrag avser främst regeringsuppdraget avseende fördjupade alkohol- och drogpolitiska åtgärder med 137 723 tkr. Under  
 1997–1999 
  har även projektstöd via Allmänna arvsfonden, medels- förvaltning för ett forskningsprojekt om spelberoende samt stöd till ett 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 245 
  
 filmprojekt redovisats som intäkter av bidrag med 39 534 tkr. I övrigt redovisas vissa externt finansierade projekt. Regeringsuppdragen har belastat anslagsmedel hos socialdepartementet. Med andra beslut av regeringen kunde den övervägande delen av bidragsintäkter ha varit anslagsintäkter. Ökningen av bidragsintäkter speglar därför inte någon medveten strategi från institutets sida. Däremot kan en ökning av bidrag från EU ses med början 1995/96. De två senaste åren har bidraget varit ca. 2 000 tkr, med en tyngdpunkt inom alkohol- och narkotikaområdet. 
 Intäkter av avgifter utgörs främst av försäljningsintäkter av skrifter och informationsmaterial, kurser och konferenser samt under 1998 och 1999 några  
 SIDA-uppdrag 
  (tjänsteexport). Prissättning (förutom SIDA- uppdrag) har främst använts för att styra efterfrågan till avsedda målgrupper. Ökade avgiftsintäkter är mer ett resultat av ökad material- och konferensproduktion samt ökad tjänsteexport än en medveten strategi med alternativ finansiering. 
 Ränteintäkter hänför sig till största delen från anslagssparande (erhållna men ej använda anslagsmedel) inom anslag Folkhälso- institutet och förskottsbetalda bidrag. Räntekonto infördes 1993/94. Minskningen av ränteintäkter speglar en strävan att successivt minska anslagssparandet samt det sjunkande ränteläget i Sverige under perioden. 
 Kostnader per program (motsv.) 
 Nedanstående tabell visar på kostnader per program (motsv.). Löne- kostnader och gemensamma kostnader har fördelats på den program- visa verksamheten i huvudsak efter nedlagda persondagar enligt tidredovisning. För de första åren har uppskattningar av nedlagd tid gjorts i efterhand. Redovisningen har gjorts så att den visar den organisatoriska indelningen för resp år. 
  
 246  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Program (motsv 
 ) 
  
 92/93 
  
 93/94 
  
 94/95 
  
 95/96 
  
 97 
  
 98 
  
 99 
  
 18 mån 
  
 Alkohol  narkotika 
  
 57 828 
  
 69 097 
  
 109 817 
  
 130 858 
  
 69 269 
  
 63 953 
  
 58 545 
  
 Hiv/aids 
  
 173 880 
  
 166 100 
  
 164 438 
  
 STD  
  
 oönskade graviditeter 
  
 1 396 
  
 2 573 
  
 6 038 
  
 Hiv/aids/STD 
  
 257 367 
  
 158 001 
  
 70 341 
  
 59 746 
  
 Tobak 
  
 10 006 
  
 11 881 
  
 12 347 
  
 14 847 
  
 10 722 
  
 11 454 
  
 22 209 
  
 Skador 
  
 2 287 
  
 6 996 
  
 7 698 
  
 11 228 
  
 7 403 
  
 7 275 
  
 7 144 
  
 Allergi 
  
 1 618 
  
 10 752 
  
 26 604 
  
 24 580 
  
 11 420 
  
 14 400 
  
 17 704 
  
 Mat  motion 
  
 2 212 
  
 4 857 
  
 4 867 
  
 6 745 
  
 3 932 
  
 Kvinnors hälsa 
  
 1 841 
  
 9 732 
  
 21 313 
  
 14 357 
  
 8 312 
  
 Barns hälsa 
  
 146 
  
 2 418 
  
 7 684 
  
 Ungdomars hälsa 
  
 876 
  
 2 343 
  
 3 514 
  
 Barn  Ungdomar 
  
 11 390 
  
 12 487 
  
 Övriga folkhälsofrågor 
  
 4 791 
  
 7 074 
  
 10 344 
  
 7 983 
  
 2 362 
  
 Främjande 
  
 25 764 
  
 23 584 
  
 Arena Skola 
  
 3 544 
  
 5 152 
  
 9 653 
  
 Arena MVC/BVC 
  
 3 048 
  
 Nya arenor 
  
 248 
  
 FoU, Stab, Utvärdering 
  
 4 073 
  
 13 182 
  
 19 767 
  
 33 006 
  
 29 292 
  
 20 523 
  
 29 010 
  
 Summa 
  
 260 954 
  
 307 005 
  
 394 429 
  
 512 359 
  
 316 643 
  
 218 862 
  
 230 891 
  
 Kostnaden för Alkohol  narkotika har minskats fr.o.m. 1995/96 med 18 245 tkr (stöd till nykterhetsorganisationer) och fr.o.m. 1999 med 7 964 tkr (bidrag till CAN). I gengäld har kostnaderna ökat med anledning av regeringsuppdrag avseende fördjupade alkohol- och drog- politiska åtgärder med 137 723 tkr (fr.o.m. 1994/95) och övriga regeringsuppdrag med 29 013 tkr (fr.o.m. 1997). Fr.o.m. 1999 ingår också ett särskilt anslag inom spelberoendeområdet med ca. 4 000 tkr. 
 När det gäller hiv/aids påverkas bilden framför allt av minskade anslagsmedel för Extra bidraget med 90 000 tkr fr.o.m. 1998 och en ytterligare minskning med 14 000 tkr under 1999. Därutöver har ungdomstidningen GLÖD redovisningsmässigt flyttats från hiv/Hays fr.o.m. 1997, vilket påverkar kostnaderna med  
 4–6 
  000 tkr. Tidningen har redovisats under Barn  Ungdomar 1997, Främjande 1998 och Arena Skola 1999 och finns med som förklaring till kostnads- förändringar inom dessa program (motsv.). 
 Tobaksprogrammets kostnader påverkas framför allt av bidrag från Allmänna arvsfonden för vidare fördelning i form av projektstöd. Beloppet hitintills är 10 521 tkr med merparten av kostnaderna under 1999. 
 Inom allergiområdet har två större satsningar gjorts. Dels Allergi- året 95 som påverkar kostnaderna både 1994/95 och 1995/96, dels Innemiljöåret 99 som påverkat kostnaderna både 1998 och 1999. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 247 
  
 Inom Kvinnors hälsa erhölls extra anslagsmedel 1994/95, som bl.a. användes för utlysning av projektstöd. 
 Med tillkomsten av arenor som inte bara gemensamma benämningar att nalkas avnämarna utan också som egna redovisningsenheter blir jämförbarheten över tiden svårare att göra. 
 När det gäller FoU, Stab och Utvärdering har en gemensam redo- visning skett trots att det har funnits lite olika organisatoriska konstellationer. Här ingår även vissa projekt direkt under verks- ledningen. I stort sett återspeglar de ökade kostnaderna ökade satsningar på forskning, utvärdering, analys och utredning samt det ökade europasamarbetet efter Sveriges inträde i EU. I övrigt kan konstateras att de verksamheter som inte fanns innan Folkhälso- institutet bildades som t.ex. Allergi, Barns hälsa, Ungdomars hälsa och Kvinnors hälsa har haft en längre startsträcka än tidigare etablerade verksamheter som flyttades över till institutet. 
 Bidrag 
 Med bidrag (ekonomiskt stöd) avses att bidragsgivaren (här Folkhälso- institutet) inte får någon annan motprestation än en rapport och en ekonomisk redovisning. Bidragsmottagaren förfogar över resultatet. Bidrag kan ges efter särskild utlysning (framför allt inom hiv/aids- området och alkohol/narkotikaområdet) eller efter spontanansökningar. En stor del av bidragen är projektstöd som kan avse metodutveckling men även utbildning, information,  
 utbildnings-/informationsmaterial, 
  studieresor m.m. Med extra bidraget avses stöd till kommuner och/eller landsting i hiv/aidsförebyggande arbete. Ett grundkriterium är att stödet enbart ges till verksamheter som inte ryms inom kommuner- nas/landstingens ordinarie budget. Ofta fördelas en del av extra bidragen vidare till projekt som drivs av lokala/regionala frivilliga organisationer. Med organisationsstöd avses att bidraget inte enbart behöver användas till specifika projekt utan även får användas för att täcka del av grundläggande kostnader som t.ex. lokaler och administration. 
  
 248  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bidragsmottagare 
  
 92/93 
  
 93/94 
  
 94/95 
  
 95/96 
  
 97 
  
 98 
  
 99 
  
 18 mån 
  
 Projektstöd 
  
 Landsting 
  
 4 109 
  
 8 364 
  
 17 666 
  
 13 692 
  
 6 775 
  
 3 198 
  
 7 376 
  
 Kommuner 
  
 5 963 
  
 7 213 
  
 14 386 
  
 27 571 
  
 7 580 
  
 2 943 
  
 5 211 
  
 Organisationer 
  
 60 361 
  
 65 896 
  
 23 513 
  
 24 735 
  
 17 415 
  
 22 184 
  
 27 164 
  
 Statliga myndigheter2 217 
  
 3 323 
  
 9 514 
  
 9 816 
  
 9 825 
  
 5 714 
  
 12 298 
  
 Övriga 
  
 511 
  
 3 140 
  
 4 177 
  
 4 476 
  
 2 200 
  
 1 356 
  
 3 420 
  
 Summa 
  
 73 161 
  
 87 936 
  
 69 256 
  
 80 289 
  
 43 795 
  
 35 395 
  
 55 468 
  
 Extra bidraget 
  
 117 943 
  
 110 187 
  
 104 292 
  
 161663 
  
 106 961 
  
 22 395 
  
 12 451 
  
 Organisationsstöd 
  
 49 245 
  
 40 383 
  
 27 754 
  
 27 950 
  
 17 429 
  
 Summa 
  
 191 104 
  
 198 123 
  
 222 793 
  
 282 335 
  
 178 510 
  
 85 740 
  
 85 348 
  
 För organisationsstödet finns inte dokumentationen lättillgänglig för åren 1992/93 och 1993/94. Huvudsakligen bestod dock organisations- stödet av stöd enligt regleringsbrev för respektive år med 27 949 och 30 334 tkr, samt dessutom ca. 19 000 tkr i stöd till frivillig- organisationer inom hiv/aidsområdet och organisationer som bedrev allmänt hälsofrämjande arbete. Dessa medel har redovisats som projektstöd i tabellerna ovan. Organisationsstöden har minskat. Den mest bidragande orsaken är dock att stödet till nykterhetsorganisationer fr.o.m. 1995/96 (18 245 tkr) och bidrag till CAN fr.o.m. 1999 (7 964 tkr) har finansierats via andra anslag över statsbudgeten än via Folk- hälsoinstitutet. 
 Ökningen av projektstöd till kommuner och landsting 1994/95 och 1995/96 förklaras av en regional/lokal mobilisering inom ramen för regeringsuppdraget avseende fördjupade alkohol- och drogpolitiska åtgärder. Ökningen av projektstöd till organisationer 1998 och 1999 förklaras främst av att institutet har fått öronmärkta medel från Allmänna arvsfonden för stöd till  
 alkohol-, 
  drog- och tobaksföre- byggande arbete inom ungdomsorganisationer. 
 Projektstöd till statliga myndigheter avser främst bidrag till forskning och utveckling till universitet/högskolor och delvis till andra centrala myndigheter. Dessa stöd bör läggas ihop med kostnader för samarbetsavtal för att spegla satsningen på forskning och utveckling. 
 Extra bidraget har minskat i omfattning beroende på anslags- minskningar. Fr.o.m. 1998 minskades anslaget med 90 000 tkr. Orsaken var att det s.k. Extra bidraget för  
 hiv/aids-förebyggande 
  åtgärder inom storstadsområdena (Stockholm, Göteborg och Malmö) gavs direkt till resp kommun och/eller landsting i stället för som tidigare via 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 249 
  
 Folkhälsoinstitutet. För 1999 gjordes en engångsvis minskning med 14 000 tkr. 
 Egen personal eller köpta tjänster 
 När Folkhälsoinstitutet bildades 1992 fanns en inriktning att institutet skulle bygga upp en god sakkompetens inom respektive program- område, medan olika typer forskning eller kompetens att genomföra större informationsinsatser skulle köpas externt. Denna inriktning tillsammans med en strävan att ha en liten administrativ överbyggnad gjorde att en bemanning på  
 50–65 
  personer skisserades. 
 Successivt har personalstyrkan ökat till ca. 100 personer. Ökningen har avsett både utåtriktad verksamhet och administrativt stöd. 
 Konsulter 
 Av Folkhälsoinstitutets fördjupade anslagsframställning  
 1997–1999 
  framgår att de fast anställda medarbetarna svarar för kärnverksamheten och tillfälligt anställda eller konsulter anlitas för särskilda uppdrag, som extra kompetens eller vid arbetstoppar. Ett exempel på detta är regeringsuppdraget avseende förstärkta alkohol- och drogpolitiska åtgärder, där externa konsulter användes i stor omfattning. Ett annat exempel är allergiåret som krävde tillfälliga extraordinära förstärk- ningar. 
 Den bokföringsmässiga definitionen av konsult är en externt köpt tjänst. I kostnaden ingår också omkostnader. Inom denna definition ryms t.ex. anlitandet av reklambyråer, projektsamverkan med andra organisationer, högskolor, kommuner och landsting och anlitande av forskare eller journalister. Med en snävare definition avses vanligen experter eller andra professionella som erbjuder sina tjänster på marknaden. 
 Folkhälsoinstitutets bokföringssystem utgår från den vidare defini- tionen. 
 Kostnaden för konsulter har utvecklats på följande sätt: 
  
 År 
  
 92/93 
  
 93/94 
  
 94/95 
  
 95/96 
  
 97 
  
 98 
  
 99 
  
 Konsulter 
  
 4 571 
  
 15 964 
  
 43 906 
  
 44 257 
  
 17 740 
  
 20 018 
  
 24 456 
  
 Den stora ökningen under 1994/95 och 1995/96 avser framför allt upp- drag inom ramen för regeringsuppdraget avseende fördjupade alkohol- 
  
 250  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 och drogpolitiska åtgärder då en mobilisering snabbt skulle genomföras och då det inte var möjligt att rekrytera kompetens tillräckligt snabbt samt inom ramen för Allergiåret 95. Ökningen under de senaste åren beror sannolikt på satsningar inom Innemiljöåret 99 och pågående större externa utvärderingar. 
 Forskning och utveckling 
 Den organisationskommitté, som planerade FHI, fattade beslutet att FHI inte skulle vara ett forskningsinstitutet men väl initiera och stödja forskning. 
 Information 
 Ansvaret för information inom institutets sakområden ligger på resp program (motsv.). För skriftlig information och materialproduktion finns rådgivningsstöd, grafisk profil och en resurspool (redan upp- handlade personer/företag med olika specialiteter). 
 Vanligtvis köps tjänster för hela produktionen som t.ex. skribent, layout, illustrationer och tryckning. I ett mindre antal fall är med- arbetare inom institutet skribenter. FHI står alltid för idé, projekt- ledning och målgruppsanalys m.m. Försäljning/distribution sker genom en upphandlad distributör som ombesörjer ordermottagning, distribu- tion, fakturering och betalningsbevakning. 
 I ett fåtal fall ges skrifter ut genom förlag. Oftast avser det produktioner som förväntas intressera en bredare publik och som kan ha en viss kommersiell efterfrågan. 
 Information via andra media som affischering, annonsering, TV, video, filmer sker alltid med hjälp av köpta tjänster. 
 De få större informationskampanjer som genomförts har alla köpts från idé till genomförande. Syfte, strategi och målgrupper har dock formulerats av institutet. 
 Den nya informationskanalen via internet och webbplats ställer större krav på uppdatering och anpassning av texter till webbformat. Här har institutet bemanning med webmaster och webbredaktör för att möjliggöra egen styrning av webbproduktionen. En stor del av informationen till de professionella avnämarna kommer att ske via institutets webbplats. Den tekniska driften av webbplatsen sker genom ett upphandlat företag. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 251 
  
 Alla presskontakter förmedlas via den centralt informations- ansvarige. Vid större aktiviteter riktade till massmedia kan institutet ta hjälp av konsulter. 
 Administration 
 FHI har ett tillräckligt eget stöd när det gäller personaladministration, ekonomiadministration och registratur. Posthantering inkl frankering är en köpt tjänst. Lokalvård köps. Upphandling och inköp klaras normalt med egna resurser, men ibland köps specialistkompetens. Juridisk kompetens köps in. 
 För  
 ADB-stödet 
  köps alla tekniska tjänster. För det mer dagliga stödet finns dock egen  
 ADB-samordnare. 
  
 Programmen 
 Nedan följer en kort sammanfattning av de olika programmens verksamhet. För mer ingående beskrivningar hänvisas till dem som har gjorts på uppdrag av Organisationskommittén för Folkhälsoinstitutet. 
 Alkohol och narkotika 
 Alkohol- och narkotikaprogrammet ansvarar för frågor som rör alkohol, narkotika, bensodiazepiner, anabola steroider och andra prestations- höjande produkter samt spelberoende. Programmet har regerings- uppdrag rörande klassificering av narkotiska substanser som följd av införandet av Lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor, att utreda konsekvenserna av förändrade införselregler och skatter på alkohol samt att föreslå en struktur för att nå den lokala och kommunala nivån vad gäller alkohol- och narkotikapreventivt arbete. 
 Forskningsuppgifterna är inriktade på att initiera och stödja forskning, bevaka utvecklingen inom alkohol- och narkotikaområdet, medverka vid utvärderingar av förebyggande projekt samt sprida relevanta forskningsresultat. 
 Varje år sammanställs befintlig statistik som sedan presenteras i Drogutvecklingen i Sverige. Institutet ansvarar också för en komparativ studie i  
 EU-länderna, 
  A Comparative Analysis of Alcohol Consump- tion and its Public Health Effects in the  
 EU-states 
  samt är nationell kontaktpunkt till det Europeiska narkotikaobservatoriet, EMCDDA i Lissabon och i ett antal olika samarbetsgrupper inom EU, så som 
  
 252  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Phareprogrammet, Pompidougruppen och Narkotikapreventions- programmet. 
 Allergi 
 Allergiprogrammets strategier är att: 
 Följa allergiutvecklingen i landet och i ett internationellt perspektiv, sammanställa och analysera forskning om allergi och annan över- känslighet samt utifrån vetenskaplig grund utforma och skapa konsensus kring preventiva råd. 
 Initiera och stödja nätverk för såväl forskning och utbildning som allergiförebyggande arbete på olika nivåer i samhället samt stödja det allergipreventiva arbetet i landet, där kommunerna har en framträdande roll. 
 Initiera och utveckla samverkan med myndigheter, organisationer och näringslivet samt utveckla och utvärdera metoder för det allergiförebyggande arbetet i landet. Ex på gemensamma informa- tionssatsningar är Allergiåret 95 och innemiljöåret – Inne 99 – som genomfördes i bred samverkan med myndigheter, organisationer och företag. 
 Målgrupper är i första hand yrkesverksamma inom folkhälso- och allergiverksamhet, ansvariga och beslutsfattare för verksamheter där barn vistas samt föräldrar och grupper i befolkningen som är särskilt utsatta för risker att utveckla allergi och annan överkänslighet. 
 Arena skolan 
 Folkhälsoinstitutet ansvarade för den svenska delen av The European Network of Health Promoting Schools  
 1994–1996. 
  Erfarenheterna från detta försöksprojekt med elva s.k. hälsoskolor fick FHI att samordna all sin verksamhet riktad mot skolan under rubriken Arena skolan, som fick egen budget fr.o.m. 1997. Verksamheten planeras i den s.k. skolgruppen, i vilken representanter för alla program ingår. Inom Arena skolan har den främsta satsningen gjorts på att sprida begreppet hälsofrämjande skola i landet. Över 650 skolor ingår nu i ett nätverk av hälsofrämjande skolor, som får information och inspiration från FHI. De stöds även av regionala kontaktpersoner, som i sin tur får utbildning och stöd från FHI. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 253 
  
 Främjandeenheten 
 Den hälsofrämjande enheten tillkom år 1997 genom att de målgrupps- inriktade programmen, barn och ungdom, kvinnor, äldre, och sakområdena kost och fysisk aktivitet sammanfördes. 
 För att uppnå framgång i folkhälsoarbete krävs såväl hälso- främjande som sjukdomsförebyggande åtgärder. Hälsofrämjande arbete innebär att förstärka de faktorer som ger människor ökade förut- sättningar att bibehålla och utveckla en god hälsa samt klara av livets påfrestningar och utmaningar på ett så bra sätt som möjligt. 
 Sociala nätverk, känsla av sammanhang och att förstå och kunna påverka sin situation är sådana faktorer som anses främja hälsa, s.k. frisk- eller skyddsfaktorer. 
 Hiv/aids 
 Med början 1987 har budgetpropositionen innehållit öronmärkta aidspengar med särskilda riktlinjer för hur medlen skulle prioriteras. Sedan 1992 har FHI det nationella ansvaret för det förebyggande  
 hiv/STD-arbetet. 
  De övergripande målen är att förebygga smitt- spridning av hiv, minska de negativa effekterna av epidemin i form av ångest och rädsla och att verka för solidaritet och mot utstötning och diskriminering av hivsmittade och riskutsatta grupper. Genom lands- tingsbaserade nätverk förmedlas och samordnas arbetet regionalt och lokalt. Basen i Folkhälsoinstitutets  
 hiv/STD-förebyggande 
  arbete omfattar frågor om sexualitet, sexuella beteenden, relationer, reproduk- tion och att förebygga oönskade graviditeter. Särskilt riskutsatta grupper (ungdomar, män som har sex med män, invandrare, hiv- infekterade och deras närstående och narkotikamissbrukare) nås bl.a. genom samarbete med frivilligorganisationer. Stöd till nationella frivilligorganisationer var 16,5 milj 1999. 
 Tobak 
 Folkhälsoinstitutet har ett samordningsansvar för det nationella arbetet mot tobaken. Strategin innefattar bland annat att fungera som katalysa- tor för ett omfattande nationellt, regionalt och lokalt arbete inom flera samhällssektorer. Institutet prioriterar uppbyggnaden av ett nationellt nätverk mellan dem som lokalt och regionalt arbetar med tobaksfrågan. f.n. ägnas särskild uppmärksamhet åt utbildningsinsatser för nyckel- grupper samt opinionsbildning. Institutet har vidare prioriterat tobaken 
  
 254  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 som kvinnofråga. Medverkan i det internationella samarbetet i tobaks- frågor har ökat, främst inom WHO och EU. 
 Skadeprogrammet 
 Folkhälsoinstitutets insatser för att främja säkerhet och förebygga skador bygger på ett tvärsektoriellt engagemang på lokal, läns- och central nivå och en samverkan mellan myndigheter, vetenskapliga institutioner, landsting och kommuner samt frivilliga organisationer och lokala praktiker. Som kärna i det säkerhetsfrämjande och skade- förebyggande arbetet ligger satsningen på lokala modeller för före- byggande arbete i ett tvärsektoriellt perspektiv kombinerad med en nationell strategi i samverkan mellan myndigheter som stöd för det lokala arbetet. Skadeprogrammet utvecklar modeller för förebyggande av olyckshändelser, självmord och våld och metoder för analys och utvärdering av lokalt säkerhetsfrämjande och skadeförebyggande arbete. 
 Forskning och utvärdering 
 Forskning initieras och stöds via långvariga (oftast 3 + 3 år) samarbets- avtal med universitet och högskolor. Under åren  
 1992–1999 
  har 45 doktorsavhandlingar framställts inom ramen för FHI:s forskningsstöd, 35 från medicinsk fakultet och 10 från samhällsmedicinsk. En analys av de tio första samarbetsavtalen visar bl.a. att den åtgärdsinriktade forskningen varit lika produktiv som den epidemiologiska. Viss budget har också funnits för att kunna bevilja ad hoc ansökningar. Utvärderingar har gjorts av två av forskningsavtalen samt av ett program (tobak). I övrigt har utvärderingsverksamheten riktat in sig på utprövning av metoder och på kvalitetsutveckling av institutets interna arbete. 
 Staben och informationsfunktionen 
 Folkhälsoinstitutets stab består av följande tre funktioner. (a) Analys och utredning, (b) internationella frågor och (c) information. 
 Funktionen analys- och utredning arbetar med regeringsuppdrag, kunskaps- och faktaunderlag, metodutveckling, utbildnings- och opinionsbildningsinsatser, samverkan samt stöd till det lokala och regionala folkhälsoarbetet samt organisationsstöd. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 255 
  
 Funktionen internationella frågor har ansvaret för det övergripande och bilaterala nordiska samarbetet, liksom för samarbetet med EU och WHO. Man medverkar också i internationella konferenser och agerar värd vid internationella studiebesök. 
 Vad gäller informationsfunktionen har varje program och funktion inom Folkhälsoinstitutet det operativa och ekonomiska ansvaret för informationsinsatser inom sina respektive sakområden. Sedan 1997 finns det även en gemensam informationsfunktion som organisatoriskt tillhör staben. 
 Informationsfunktionens uppgift är att ge internt stöd i informa- tionsfrågor samt svara för överblick och viss samordning av institutets informationsinsatser. Dessutom ansvarar informationsfunktionen för övergripande information om Folkhälsoinstitutet och dess verksamhet, reception, massmediaservice, webbtjänst och nyhetsbrevet Folkhälso- nytt. 
 En prioriterad uppgift för informationsfunktionen är att på olika sätt stimulera användande av IT/Internet i informationsarbetet. 
  
 256  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Folkhälsobegreppet och folkhälsolandskapet i Sverige 
 Folkhälsobegreppet 
 Under lång tid har det inte funnits någon entydig och allmänt omfattad definition på begreppet folkhälsoarbete i Sverige, vilket bl.a. hänger samman med att arbetet organiserats på olika sätt i landet. I dag före- faller det emellertid som att det håller på att utbildas en gemensam uppfattning om innebörden i begreppet i och med att Nationella folk- hälsokommittén lagt fram sitt förslag till definition. Kommitténs definition ser ut som följer: 
 Med folkhälsoarbete menas planerade och systematiska insatser för att främja hälsa och förebygga sjukdom. En uttalad avsikt är att påverka faktorer  
 (frisk-, 
  skydds- och  
 risk-) 
  och förhållanden (struk- tur och miljö) som bidrar till en positiv hälsoutveckling på befolk- ningsnivå. Insatserna kan vara både samhälls- och/eller grupp- respektive individinriktade. 
 Utvärderingsgruppen anser att denna definition fyller sitt syfte och ser ingen anledning att avvika från den, men vill ändå mycket kortfattat presentera två andra synsätt på begreppet, i syfte att illustrera hur den definition av folkhälsoarbete som tillämpas i ett visst sammanhang kan påverka arbetets inriktning och omfattning. 
 Den första definitionen bygger på Folkhälsogruppens skrift (Rikt- linjer för folkhälsoarbetet och Folkhälsogruppens uppgifter, 1989). Den lyder: 
 Folkhälsoarbete avser hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser, befolkningsinriktade metoder, en tyngdpunkt på primär- prevention, demokratiskt förankrade beslut och ett aktivt deltagande från de grupper som berörs av de preventiva insatserna. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 257 
  
 Nationella folkhälsokommittén kommenterar inte specifikt denna definition i sitt betänkande, men diskuterar allmänt centrala begrepp på folkhälsoområdet. Kommittén konstaterar då att folkhälsoarbete i huvudsak reserverats för arbete utanför den traditionella sjukvården; arbete som vänder sig till grupper av människor i stället för individen och som väljer insatser av  
 icke-medicinsk 
  karaktär. Man kan säga, skriver kommittén, att det karaktäristiska för folkhälsoarbetet är att det fokuseras på: 
 Att förebygga 
 Befolkningsinriktade åtgärder 
 Att mer se till vanlighet än till farlighet 
  
 Icke-medicinska 
  åtgärder 
 En definition med inriktning enligt ovan torde således skjuta åt sidan de insatser som görs av hälso- och sjukvården, trots att denna samtidigt anses ha en central roll i folkhälsoarbetet. 
 Den tredje definitionen är internationell och har hämtats från WHO:s Health Promotion Glossary. Folkhälsoarbete ses där som: 
 The science and art of promoting health, preventing disease, and prolonging life through the organized efforts of  
 society--- 
  Health promotion is the process of enabling people to increase control over, and to improve their health. (Vetenskapen och konsten att genom organiserade samhällsinsatser främja hälsa, förebygga sjukdom och förlänga  
 liv--- 
  Hälsofrämjande verksamhet är en process som syftar till att ge människor möjlighet att öka kontrollen över, och förbättra, sin hälsa.) 
 I den förklarande texten poängteras begreppets sociala och politiska karaktär: det framhålls att folkhälsoarbetet syftar till att förändra sociala, miljömässiga och ekonomiska förhållanden vid sidan av åtgärderna för att stärka individernas möjligheter. Denna betoning är inte explicit i Nationella folkhälsokommitténs definition, även om den i och för sig ryms inom den. Vidare understryks vikten av stödjande miljöer och arenor för det hälsofrämjande arbetet. 
 Det som möjligen är särskilt intressant att notera med WHO:s begrepp är tonvikten vid både vetenskap och konst. I en tid när evidensbaserad medicin hålls fram som ett föredöme kan det vara viktigt att påpeka att de metoder för evidensbasering som används i den kliniska medicinen inte alltid är tillämpbara inom folkhälsoområdet. 
  
 258  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Det svenska folkhälsolandskapet 
 Det svenska folkhälsolandskapet är komplext och kan beskrivas ur en rad synvinklar. Oavsett ur vilken synvinkel det beskrivs finns det en mängd aktörer. Deras uppgifter är i många fall likartade eller går in i varandra. Att presentera bilden i schematisk form är därför inte enkelt. Några drag kan dock identifieras. 
 Till att börja med skall konstateras att det finns tre nivåer för folk- hälsoarbetet. 
  
 Nivå 
  
 Aktörer 
  
 Nationell 
  
 riksdag, regering, myndigheter, Landstingsförbundet, 
  
 Svenska kommunförbundet, ideella organisationer 
  
 Regional 
  
 Länsstyrelser, myndigheters regionala organisationer, 
  
 kommunernas länsförbund, landsting, ideella organisationer 
  
 Lokal 
  
 Kommuner, landsting (primärvården), myndigheter, ideella 
  
 organisationer 
  
 Vidare skall framhållas att det på den nationella nivån finns ett stort antal myndigheter som har beröring med folkhälsofrågorna. I en kart- läggning som gjorts av Organisationskommittén för Folkhälsoinstitutet identifieras ett trettiotal sådana myndigheter. Vissa av dem – kanske framförallt Socialstyrelsen, Läkemedelsverket, Statens livsmedelsverk och Smittskyddsinstitutet – har omfattande uppgifter inom folkhälso- området, medan andra är mera perifera. Därtill kommer andra aktörer på den centrala nivå, som Landstingsförbundet, Svenska kommun- förbundet och organisationer som CAN (Centralförbundet för Alkohol- och Narkotikaupplysning). 
 Utvärderingsgruppens bedömning 
 Redan när Folkhälsoinstitutet etablerades i början av  
 90-talet 
  hade man en relativt bred syn på folkhälsoområdet och folkhälsobegreppet. I framtiden – om Nationella folkhälsokommitténs förslag blir verklighet 
 – breddas folkhälsoområdet ytterligare och än fler myndigheter kommer att ha betydelsefulla uppgifter inom området på alla nivåer. Inte minst gäller detta myndigheter inom arbetslivssektorn, miljö- sektorn och skolsektorn. 
 Det är uppenbart att uppgiften att koordinera insatser på alla dessa nivåer och från så många myndigheter och andra organisationer inte är enkel. Den underlättas knappast av att Folkhälsoinstitutet är en myndighet bland andra som inte har några verktyg till sitt förfogande för att genomdriva statsmakternas intentioner. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 259 
  
 Utvärderingsgruppen bedömer därför att Folkhälsoinstitutet – mot bakgrund av de uppgifter institutet tilldelats – redan från början har haft en placering som varit ganska svår med hänsyn till strukturella och funktionella förhållanden. 
 Med den dynamik och det tänkande som utvecklats under  
 90-talet 
  har än fler aktörer och intressenter haft ökade förväntningar på FHI. På  
 90-talet 
  har man varken från institutets sida eller från statsmakternas tagit några avgörande initiativ för att skapa en myndighet anpassad till dessa förväntningar. Från den svenska statens sida sker detta först nu – parallellt med att ett nytt svenskt folkhälsoprogram växer fram. 
 Utformningen av strukturella relationer inom folkhälsoområdet kommer därför att bli en central fråga inför framtiden. 
  
 260  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Folkhälsoinstitutets självvärdering 
 Som grund för en extern utvärdering enligt  
 SWOT-modellen 
  skall det bl.a. göras en självvärdering av den organisation som är föremål för utvärdering. Självvärderingen skall resultera i en intern  
 SWOT-analys. 
  Ett väsentligt syfte med den interna värderingen är att skapa medveten- het om egna styrkor och svagheter samt att skapa beredskap för förändring av institutionen. 
 I Folkhälsoinstitutets fall uppdrog man åt konsulter att bistå institutet med denna värdering av verksamheten. Utvärderingen genom- fördes i seminarieform där hela personalen delades in i grupper och under en dag diskuterade ett antal frågeställningar. Konsulterna har sedan i en rapport sammanställt de synpunkter som framkom under seminariedagarna.  
 SWOT-analysen 
  har överlämnats till den externa utvärderingsgruppen av FHI:s generaldirektör. Analysen åtföljdes av ett kort brev som fokuserar på behovet av förändringar inom följande områden: 
 Institutets verksamhetsidé behöver utvecklas med utgångspunkt i den framtida verksamhetens inriktning och detta bör ske i en process där alla anställda aktivt deltar. 
 Det finns ett antal otydligheter i institutets ledningsstruktur som måste åtgärdas. 
 Det finns ett stort behov av kompetensutveckling för de anställda vid institutet. 
 Det finns behov av förändring av forskningens roll på institutet och av den informationsverksamhet som bedrivs. 
 Utvärderingsgruppen konstaterar att denna interna värdering – som det också förväntas enligt  
 SWOT-modellen 
  – torde ha givit ett viktigt och intressant bidrag till det interna utvecklingsarbetet inom Folkhälso- institutet. Däremot måste det konstateras att den ur den externa gruppens synvinkel varit mindre användbar, dels då den inte anger några premisser som grund för  
 SWOT-slutsatserna, 
  dels då den inne- håller en rad inkonsistenta slutsatser. Detta hindrar emellertid inte att det finns enskilda uttalanden i rapporten som ger underlag för gruppens överväganden. En sammanfattning av rapporten återfinns i bilaga 2. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 261 
  
 Den externa utvärderingsgruppens bedömning 
 Syfte och referensram för utvärderingen 
 Som framgick i rapportens inledning (1.1) ligger det i utvärderings- gruppens uppdrag att besvara tre frågor. Dessa är: 
  
 1. 
  
 Har myndigheten tagit rätt strategiska beslut och gjort rätt priori- teringar i sitt arbete med utgångspunkt i statsmakternas mål? 
  
 2. 
  
 Har myndigheten använt lämpliga metoder för att uppnå stats- makternas mål? 
  
 3. 
  
 Överensstämmer resultatet av myndighetens arbete med stats- makternas mål? 
  
 Gruppen har vidare haft i uppdrag att utvärdera Folkhälsoinstitutet mot tre referenspunkter. 
 Den första är Folkhälsoinstitutets hittillsvarande verksamhet. Det innebär att utvärderingen skall göras av hur institutet fyllt sin uppgift mot bakgrund av statsmakternas mål, som dessa formulerats i instruktionen till myndigheten, i regleringsbrev, budgetpropositioner och uppdrag m.m. Den andra referensen är en europeisk jämförelse, där Folkhälsoinstitutet bedöms mot bakgrund av europeiska folkhälso- institut. Den tredje referensen är framtiden. Gruppen har gjort en bedömning av institutets verksamhet mot bakgrund av dels de krav som återfinns i direktiven till Organisationskommittén för Folkhälso- institutet (att Folkhälsoinstitutet bör utvecklas till en myndighet med tydligare stabskaraktär), dels de krav som kan komma att ställas på institutet om Nationella folkhälsokommitténs förslag om nationella folkhälsomål blir verklighet. 
 Utvärderingsuppdraget i dess helhet återfinns i bilaga 1. 
  
 262  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Statsmakternas mål och Folkhälsoinstitutets verksamhet 
 Inledning 
 Statsmakternas mål för Folkhälsoinstitutets verksamhet återfinns i instruktionerna, de årliga regleringsbreven, budgetpropositionerna och i särskilda uppdrag som ges till institutet under löpande budgetår. Målen är av såväl vertikalt som horisontellt slag. Med vertikala mål avses här sådana som ålägger institutet att bedriva verksamhet inom ett område (t.ex. alkohol) och med horisontella mål avses mål som förutsätts genomsyra hela verksamheten, t.ex. vetenskaplig förankring eller jämlikhet i hälsa. Sedan institutets tillkomst år 1992 har instruk- tionen ändrats vid några tillfällen och det har utfärdats sju reglerings- brev. 
 De grundläggande målen för Folkhälsoinstitutets verksamhet finns beskrivna i instruktionerna. Den nu gällande är från 1996 (SFS 1996:614) och där framgår följande. 
 I 1§ stadgas att institutet 
  
 --- 
  är ett nationellt organ med uppgift att förebygga sjukdomar och annan ohälsa och att främja en god hälsa för alla. Institutets verksamhet skall syfta till att för alla skapa likvärdiga förutsättningar för god hälsa. Särskild vikt skall fästas vid sådana förhållanden som främjar hälsan hos de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna. Verksamheten skall ha vetenskaplig förankring. 
 I förordningens 2§ sägs att verksamheten skall: 
  
 1 
  
 vara ett stöd för lokalt och regionalt folkhälsoarbete i kommuner och landsting samt i företag, organisationer och utbildningsväsende, 
  
 2 
  
 på nationell nivå främja samarbete mellan olika organ för att påverka förhållanden av betydelse för folkhälsan, 
  
 3 
  
 utformas i kontakt med alla samhällssektorer som har betydelse för hälsan. 
  
 I 3§ står att institutet särskilt skall: 
  
 1 
  
 följa utvecklingen av folkhälsan och de förhållanden som berör denna samt ta de initiativ som utvecklingen ger anledning till, 
  
 2 
  
 tillsammans med andra berörda förse regeringen med underlag som belyser hälsokonsekvenserna av planerade beslut, 
  
 3 
  
 utveckla, ställa samman och sprida kunskap om och erfarenheter av åtgärder som har betydelse för att förbättra folkhälsan, 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 263 
  
 4 
  
 ta initiativ till försöksverksamhet och utvecklingsarbete, omvandla forskningens resultat till praktisk tillämpning och förmedla kontakt mellan forskare och praktiskt verksamma, 
  
 5 
  
 aktivt medverka i det internationella folkhälsoarbetet, 
  
 6 
  
 samarbeta med Läkemedelsverket och Statens livsmedelsverk i frågor som rör medel som används för missbruksändamål. 
  
 I förhållande till instruktionen från år 1992 (SFS 1992:850) är förändringarna marginella. I den tidigare förordningen ålades FHI endast att följa den internationella utvecklingen, inte aktivt medverka, och punkten 6 är ny. 
 I regleringsbreven har det formulerats ett stort antal mål under de år institutet funnits. Många av dessa mål är snarare uttryckta som vad regeringen vill att myndigheten skall utföra för uppgifter än som reella målformuleringar om vad regeringen vill uppnå med verksamheten. I många fall saknar de också en angivelse av den tid, inom vilken målet förutsätts nått. Vidare förekommer det att mål återfinns på flera nivåer i målhierarkin och att de byter plats i hierarkin. En översikt över samtliga mål för Folkhälsoinstitutet återfinns i bilaga 3. 
 De övergripande målen för institutet har under hela tidsperioden dock i princip varit desamma, dvs: 
 att förebygga sjukdomar och annan ohälsa och att främja en god hälsa för alla 
 att skapa likvärdiga förutsättningar för en god hälsa hos hela befolk- ningen samt 
 att förbättra (före 1999 års regleringsbrev används i stället ordet främja) hälsan hos de grupper som är utsatta för de största hälso- riskerna. 
 Utvärderingsgruppens bedömning av statsmakternas mål 
 Utvärderingsgruppen konstaterar att målen för Folkhälsoinstitutet speglar både kontinuitet och förändring. De övergripande målen har varit förhållandevis konstanta, medan andra mål – särskilt som de formulerats i regleringsbreven – skiftat i betydande omfattning. I många fall har regleringsbreven varit vagt formulerade, vilket innebär att de därigenom är svåra att följa upp och utvärdera. Vidare finns det anledning att lyfta fram bristen på tidsangivelser i målen. 
 Vi vill framhålla att de förutsättningar som skapas genom en målformulering av denna karaktär inte är gynnsamma för en organisa- tions arbete, eftersom de skapar en viss osäkerhet om uppdragsgivarens 
  
 264  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 önskemål och visar bristande respekt för den tid som krävs för att uppnå resultat inom folkhälsoområdet. Det finns också en risk för att organisationen väljer att prioritera mål som formulerats internt istället för de som formulerats av statsmakterna. 
 Gruppen kan emellertid notera att de under de senaste åren skett en förändring av sättet att formulera målen i regleringsbreven i och med att målen nu uttrycks som effektmål kopplade till WHO:s  
 Hälsa-21. 
  Detta torde ge bättre möjligheter till både redovisning av resultat och uppföljning, även om det knappast är enkelt att urskilja Folkhälso- institutets bidrag till olika utvecklingstendenser. 
 Folkhälsoinstitutets måluppfyllelse 
 Utvärderingsgruppen har sökt bedöma Folkhälsoinstitutets målupp- fyllelse generellt och avseende de specifika målen jämlikhet i hälsa, prioritering av utsatta grupper, vetenskaplig förankring, forskning och utveckling, lokalt arbete, samverkan på den nationella nivån samt programarbete. 
 Vi konstaterar därvid först att Folkhälsoinstitutet på ett över- gripande plan har uppfyllt ett flertal av statsmakternas mål som de är formulerade i instruktionen och regleringsbreven m.m. En genomgång av samtliga mål ger vid handen att institutet i de flesta fallen inrättat strukturer eller bedrivit verksamheter som följd av de uppdrag det ålagts. Dock finns det skillnader mellan de mål som är relaterade till programverksamheten och de som är horisontella, dvs. avser att omfatta institutets hela verksamhet. 
 Utvärderingsgruppen gör den övergripande bedömningen att den vertikala verksamheten som innefattar programmen har lyckats relativt väl. Man har inom de flesta programmen formulerat policies, strategier, handlingsplaner, utvecklingsverksamhet och modellprojekt, samverkat med lokala projekt, givit ekonomiskt stöd till lokala projekt etc. Flera program förefaller hålla hög internationell klass och det bedöms också att de med stor sannolikhet har givit ett bra resultat beträffande hälsan och hälsans bestämningsfaktorer. 
 Ur vertikal synvinkel tycks också  
 FoU-programmet 
  ha lyckats väl. Till valda regioner i Sverige har det givits ett substantiellt och långvarigt stöd till forskning. Detta stöd har lett till en påtaglig utveckling av forskningen i regionen och bidragit till att legitimera folkhälsoarbetet. Från en samlad folkhälsovetenskaplig synvinkel förefaller en mängd kvalitativt god forskning ha producerats inom ramen för programstödet. 
 Man har vid institutet utvecklat en professionell programexpertis. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 265 
  
 Aidsprogrammet har genom de öronmärkta medlen givits en mycket stor tyngd inom institutet och detta har givit upphov till en obalans som inte gagnat verksamheten. 
 Också målet att ge stöd till den regionala och lokala nivån anser vi vara väsentligen uppfyllt inom de olika programmen. Man kan således tala om en vertikal måluppfyllelse. Institutet kan visa upp en rad aktiviteter som syftar till att utveckla arbetet på dessa nivåer. Stödet i form av kunskapsöversikter, ekonomiska bidrag och nätverk har enligt avnämarna fungerat väl. Däremot finns det brister vad avser Folkhälso- institutets metodstöd och strategiska stöd. 
 På den horisontella nivån är måluppfyllelsen mindre god både på institutsnivå, centraladministrativ nivå och lokal nivå. För Folkhälso- institutet borde det ha varit naturligt att ställa de horisontella frågorna: 
 Hur integrerar vi jämlikhet i hälsa i alla program? 
 Hur integrerar vi insatser för de mest utsatta grupperna i alla program? 
 Hur skall vi ge alla program en tillräcklig vetenskaplig förankring? 
 Hur integreras forskning och utvärdering i alla program? 
 Hur säkerställer vi att olika program på ett meningsfullt sätt samordnas och prioriteras på den lokala nivån? 
 Möjligen har man internt på Folkhälsoinstitutet ställt dessa frågor. Det kan vi inte veta med säkerhet. Men om utvärderingsgruppen skall bedöma resultatet måste vi dra slutsatsen att man inte har lyckats skapa balans mellan de vertikala programmen och de horisontella frågor som nämndes ovan. Det vertikala programtänkandet har dominerat. I dags- läget, när ett mera horisontellt, sektorsövergripande folkhälsoprogram är på väg, är denna balans särskilt viktig för FHI:s förmåga att anpassa sig till en ny utveckling. I detta sammanhang vill vi peka på att Arena skolan utgör ett exempel på hur horisontell samverkan kan fungera. 
 När det gäller samspelet mellan FHI och Socialstyrelsens Epidemiologiska Centrum (EpC) bedömer utvärderingsgruppen att viktiga samarbetsrelationer utvecklats. I Europa producerar Holland och Sverige de bästa folkhälsorapporterna. I Sverige är rapporten beroende av den expertis som finns inom EpC. Det är gruppens uppfattning att man skall bibehålla ansvaret för folkhälsorapporterna på EpC, men att rapporterna från FHI:s sida skall följas upp med en egen rapport med strategiska bedömningar av vilka folkhälsoinsatser som behövs i framtidens Sverige. 
 Vidare kan vi konstatera att institutet inte fullt ut förmått dra nytta av forskningsstödet och samarbetsavtalen. En utvärdering av institutets 
  
 266  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 samarbetsavtal med universiteten rekommenderar t.ex. att FHI utnyttjar möjligheten att forskare tjänstgör vid institutet på deltid. Vi är osäkra på i vilken mån denna rekommendation följts upp i praktisk handling men bedömer allmänt att man kunde ha nått längre i detta avseende. 
 Folkhälsoinstitutets metodval 
 Bedömningen av Folkhälsoinstitutets metodval kan delas upp i två delar. Den första delen handlar om institutets sätt att använda sig av allmänna metoder för att implementera sina åtgärder. Sådana metoder är ekonomiska stimulanser, nätverksbyggande, programutveckling, samarbete med andra organ etc. Den andra delen handlar om professionella metoder i det konkreta folkhälsoarbetet. Sådana metoder kan vara hälsofrämjande eller sjukdomsförebyggande åtgärder, individ- grupp- eller befolkningsinriktade ansatser, empowermentstrategier etc. 
 Vad gäller metoderna i det konkreta folkhälsoarbetet måste utvärderingsgruppen bedöma dessa på en mycket allmän nivå, eftersom det legat utanför uppdraget att i detalj gå in på de olika programmens verksamheter och metodval. 
 Ur en programorienterad synvinkel konstaterar gruppen att metoderna för att implementera olika åtgärder i stort sett har varit relevanta. Institutet har internt utvecklat program givit externt ekonomiskt stöd, bistått vid nätverksbyggande, strävat efter att utveckla det tvärsektoriella samarbetet, stöttat forskning etc. på ett sätt som ligger i linje med statsmakternas önskemål. 
 Inom de olika programmen har man i de flesta fallen utarbetat strategiska dokument för området, givit bidrag till policyutvecklingen samt använt ur folkhälsovetenskaplig metodsynvinkel relevanta metoder vid utvecklingen och implementeringen av program. Vi vill dock framhålla att det i detta avseenden finns vissa skillnader mellan de olika programmen, där ett par av dem bedöms ligga i framkant metodmässigt, också mätt med en internationell måttstock, medan andra inte ligger lika långt framme. 
 Resultaten av Folkhälsoinstitutets verksamhet 
 Det finns flera tänkbara sätt att mäta resultatet av Folkhälsoinstitutets verksamhet. För det första kan man i princip söka mäta om institutets verksamhet påverkat folkhälsoutvecklingen i Sverige. För det andra kan man undersöka om statsmakternas mål givit upphov till aktiviteter inom institutet och för det tredje kan man studera om målen resulterat i 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 267 
  
 strukturer inom verksamheten. Dessa tre angreppssätt korresponderar med  
 struktur-process-resultat-modellen 
  som presenterades på sidan 10. 
 Gruppen konstaterar först att det ofta är mycket svårt att mäta eventuella resultat av Folkhälsoinstitutets verksamhet på hälsan i Sverige. Detta beror dels på att folkhälsoinsatser kräver lång tid för att ge resultat, dels på att det är mycket vanskligt att urskilja institutets insatser bland alla de faktorer som kan påverka utvecklingen. Institutet kan inte heller generellt visa sådana resultat, annat än möjligen indirekt när det gäller  
 Lee/aids-området. 
  Här kan man se en utveckling som är mera gynnsam än i många andra länder och då ligger det nära till hands att anta att de omfattande insatser som gjorts från institutets sida haft betydelse och att situationen varit en annan om institutet inte funnits. Institutet kan också visa konkreta resultat beträffande skadereduktion. Inom andra programområden finns resultat beträffande attityder och beteenden, t.ex. en mycket låg frekvens rökning bland gravida kvinnor. 
 Utvärderingsgruppen bedömer allmänt att det är en brist att verk- samheten i så ringa utsträckning försökt mäta resultaten av sina insatser och utveckla metoder för att göra sådana mätningar. 
 Däremot har institutet, som framgått tidigare, i flertalet fall antingen skapat strukturer eller satt i gång processer för att uppfylla de mål stats- makterna formulerat. I denna mening kan således resultat visas. 
 Folkhälsoinstitutet i internationell belysning 
 Gruppen konstaterar att Sverige har givit FHI ett i internationell jämförelse ovanligt namn med tanke på att Folkhälsoinstitutet har till- skapats som en myndighet med uppgift att i olika avseenden bistå folk- hälsoarbetet i landet. I flertalet andra länder är folkhälsoinstituten istället organisationer vars huvudsakliga uppgifter är egen forskning, utredning och i viss mån utvecklingsarbete. 
 Utvärderingsgruppen ställer denna öppna fråga: Finns det behov av ett namnbyte? Här vill vi peka på den Health Education Authority i England som omorganiserats och bytt namn till Health Development Agency. Med namnbytet har man velat uttrycka att man är i samklang med utvecklingen på folkhälsoområdet. 
  
 268  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Utvärdering mot referensen Folkhälsoinstitutets framtida verksamhet 
 Utvärderingsgruppen har noterat att det pågår ett utredningsarbete som syftar till att föreslå nationella folkhälsomål för Sverige. Gruppen har också tagit del av de preliminära förslag till mål som Nationella folk- hälsokommittén lagt fram. Vi kan konstatera att det som föreslås utgör ett brett välfärdspolitiskt program och att det – om det genomförs – innebär att folkhälsoområdet vidgas ytterligare jämfört med i dag. Också i internationell jämförelse är detta ett program som är bredare än det traditionella folkhälsoområdet. I bilaga 4 finns det en översikt över de föreslagna nationella folkhälsomålen. 
 Utvärderingsgruppen har inte sett det som sin uppgift ge Organisa- tionskommittén förslag om särskilda organisatoriska strukturer. Å andra sidan har gruppen sett det som en naturlig förlängning av sitt arbete att bidra till överväganden kring alternativa modeller inför fram- tiden. 
 Det torde bli en krävande uppgift att implementera ett brett folk- hälsoprogram och att samordna alla de aktörer som berörs. Frågan är om Folkhälsoinstitutet i dag bedöms ha resurser att fylla en sådan funk- tion. 
 På denna fråga måste gruppens svar bli nej. Vi kan inte se att det finns strukturer eller funktioner inom institutet som skulle kunna utföra denna uppgift, bortsett från möjligen i viss mån den generaldirektörs- grupp som träffas ett par gånger per år för att utbyta information och erfarenheter. Gruppen är emellertid ännu bara ett samrådsorgan och för att kunna bidra till samordningen av ett så omfattande program som de kommande folkhälsomålen måste den stärkas och bl.a. förses med ett lämpligt sekretariat. 
 Det bör emellertid också övervägas på vilken nivå koordinations- funktionen för ett framtida folkhälsoprogram skall ligga. Folkhälso- institutet är den myndighet som har till uppgift att implementera stats- makternas intentioner på folkhälsoområdet, men den är samtidigt en myndighet bland andra och har ingen direktivrätt i förhållande till dem, lika lite som i förhållande till den regionala och lokala nivån. Om koordinationsfunktionen skall ligga på verksnivå krävs det därför att mandaten blir tydliga och att FHI t.ex. ges en beställarfunktion i förhållande till andra myndigheter. 
 Ur internationell synvinkel vore en annan möjlighet att lägga koordinationsfunktionen på regeringskansliet och t.ex. bilda en stats- rådsgrupp eller tillsätta en folkhälsominister med ansvar att ge rikt- linjer för hur folkhälsoprogrammet skall omsättas i praktisk handling. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 269 
  
 En dylik lösning skulle understryka folkhälsofrågornas politiska vikt. En statsrådsgrupp för folkhälsofrågor finns i princip redan i dag, även om den inte hittills trätt i funktion. Modellen kunde underlätta arbetet på myndighetsnivå, men problemen med att samordna arbetet horisontellt blir kanske inte annorlunda. 
 Den andra framtidsfråga som utvärderingsgruppen hade att bedöma gäller Folkhälsoinstitutets förutsättningar att fungera som en stabs- myndighet. Emellertid har det inte klart utsagts vad en stabsmyndighet är och i de fall begreppet tidigare använts har det inte definierats klart. 
 Vi har därför valt att mot bakgrund av vår internationella erfarenhet utarbeta en egen definition och att använda begreppet stabsfunktion istället för stabsmyndighet. Definitionen lyder som följer: 
 En stabsfunktion är en stödfunktion för regeringens behov av att få beslutsunderlag för sin folkhälsopolitik. Denna stödfunktion skall 
 agera på direkt uppdrag av regeringen beträffande folkhälso- politiken 
 på hög och övergripande nivå följa och analysera utvecklingen samt ta de initiativ utvecklingen föranleder i relation till folkhälso- politiken 
 bistå med att utforma generella strategier och handlingsplaner, t.ex. hälsokonsekvensbedömningar. 
 Om Folkhälsoinstitutet bedöms i relation till denna definition på stabs- funktion anser vi att institutet i dag inte fyller denna uppgift. Vi har inte sett att det finns en övergripande stabsfunktion inom institutet, annat än i internationella sammanhang, där den å andra sidan bedöms positivt. 
 Vi anser också att om Folkhälsoinstitutet i framtiden skall ha en sådan stabsfunktion i relation till regeringen och eventuellt också det nationella folkhälsoprogrammet, krävs det en omstrukturering eller utbyggnad av institutets resurser. Nedan presenteras i text och bild tre tänkbara modeller för institutets framtida uppbyggnad, varav två inne- fattar en stabsfunktion. 
  
 270  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Scenarier för Folkhälsoinstitutets framtid 
  
 Praktisk program- 
  
 Kunskaps- och 
  
 Stabsfunktionen för det 
  
 verksamhet 
  
 utvecklingscenter 
  
 nationella folkhälso- 
  
 på 
  
 programmet 
  
 folkhälsoområdet 
  
 Ideér och strategier 
  
 Generella utveck- 
  
 Stödfunktion för 
  
 lingsinitiativ 
  
 regeringens behov av att 
  
 få underlag för sin 
  
 politik, nationellt och 
  
 Praktisk utveckling 
  
 Information 
  
 internationellt 
  
 Agera på direkt 
  
 uppdrag av 
  
 Implementering 
  
 Kommunikation 
  
 regeringen 
  
 På hög och över- 
  
 gripande nivå följa 
  
 och analysera 
  
 Utvärdering 
  
 Dokumentation 
  
 utvecklingen 
  
 Bistå med att 
  
 utforma generella 
  
 strategier och 
  
 handlingsplaner t.ex. 
  
 hälsokonsekvens- 
  
 Spridning av 
  
 Utredning 
  
 bedömningar 
  
 programerfarenhet 
  
 Forskning 
  
 Utvärdering 
  
 Erfarenhets- 
  
 uppsamling 
  
 Det första scenariot innebär att institutet bevaras i sin nuvarande programinriktade form och att det bibehåller de kunskaps- och utveck- lingsfunktioner det har i dag. Om man önskar en framtida stabsfunktion för det nationella folkhälsoprogrammet får denna funktion placeras utanför FHI. 
 Det andra scenariot adderar en stabsfunktion till den första modellen och det sker en utbyggnad av funktionen för att täcka de behov som anges i direktiven för Organisationskommittén. En sådan förändring skulle medföra att institutets verksamhetsområde skulle breddas i förhållande till det nuvarande och spänna över olikartade uppgifter som ställer olika krav på sina utövare. Vi har dock ifrågasatt om en organisation förmår spänna över ett så brett fält, bibehålla kvalitet i insatserna och härbärgera så pass olikartade verksamhets- kulturer inom sig. 
 Det tredje scenariot innebär att institutets stabsfunktion och roll som kunskaps- och utvecklingscentrum stärks bl.a. genom en kompetensförstärkning och genom att man i större utsträckning använder de möjligheter som informationsteknologin erbjuder. Konsek- vensen är att det sker en omprioritering och omstrukturering av 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 271 
  
 verksamheten inom FHI. Programmen skulle omprövas och vissa delar förläggas någon annanstans, kanske regionaliseras. Strategier och idéer till programutveckling borde emellertid även framgent vara en uppgift för Folkhälsoinstitutet, liksom utvärdering av program. En annan variant innebär, att programmen i sin helhet skulle avvecklas som en uppgift för Folkhälsoinstitutet och förläggas någon annanstans. Vi konstaterar att detta vore en möjlig utveckling, men att den samtidigt skulle medföra att den del av institutets verksamhet som hitintills stått starkast skulle avvecklas, vilket sannolikt skulle innebära en betydande kompetensförlust. Dessutom torde det krävas att man finner nya former för att bibehålla anknytningen till det praktiska folkhälsoarbetet. 
  
 272  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Utvärderingsgruppens sammanfattade 
  
 SWOT-analys 
  
 I detta avsnitt görs under rubrikerna styrkor, svagheter, möjligheter och hot en sammanfattning av utvärderingsgruppens bedömningar. Vidare presenteras i punktform gruppens rekommendationer. 
 Styrkor 
  
 1 
  
 Ur internationell synvinkel är det positivt att man i Sverige har etablerat en särskild central myndighet med en resurser att bistå hela Sverige med hälsofrämjande och förebyggande insatser. 
  
 2 
  
 I förhållande till statens hittillsvarande krav att FHI skall satsa på programorienterade mål för verksamheten, har institutet på ett flertal områden utvecklat bra och relevanta program. Utvärderings- gruppen har intryck av att flera av dessa program ligger i framkant metodmässigt och resultatmässigt, också mätt med internationell måttstock. 
  
 3 
  
 Det finns på institutet en stor programrelaterad kompetens. 
  
 4 
  
 FHI är välkänt internationellt – i EU och WHO – för sitt enga- gemang i policyutvecklingen på folkhälsoområdet. På detta fält har institutet haft en viktig stabsfunktion för den svenska regeringen. 
  
 5 
  
 Beträffande metodval och val av verktyg för realisering av institut- ets mål har man oftast använt relevanta och lämpliga insatser, särskilt för att utveckla program: 
  
 a) 
  
 För de flesta program finns det strategiska dokument och bidrag till policyutvecklingen. 
  
 b) 
  
 Användningen av kunskaps- och faktaunderlag vid utveck- lingen av program är allmänt god och forskningsresultat används. 
  
 c) 
  
 Det finns en rad goda exempel på idé- och metodutveckling samt modellprojekt som bas för program samt för spridning och insatser på olika programområden. 
  
 d) 
  
 Det bedöms som en styrka att FHI arbetar sektorsöver- gripande inom olika program. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 273 
  
 e) 
  
 Stöd till regionala och lokala nätverk, etablering av kontakter och samarbete på olika nivåer har allmänt fungerat bra. 
  
 f) 
  
 Det fleråriga skriftliga samarbetsavtal som finns mellan EpC och FHI är en styrka och borde kunna tjäna som modell i andra samarbetsrelationer. 
  
 g) 
  
 Stödet till den regionala och lokala nivån i form av ekonomiskt stöd, metodutveckling, forskningsstöd, upplys- ningsverksamhet och nätverksbyggande etc. har haft stor betydelse för att stimulera utvecklingen. 
  
 h) 
  
 Inom programmen har utbildning, kommunikation och information oftast använts på ett relevant sätt. 
  
 i) 
  
 Från folkhälsovetenskaplig metodsynvinkel bedöms det att lämpliga metoder ofta använts i programutveckling och - implementering. Det finns dock variationer mellan olika program. 
  
 j) 
  
 Det finns för närvarande en starkt programorienterad tradition bland institutets medarbetare. I dagens program- orienterade verksamhet är detta en styrka. Se dock punkten 2 a på följande sida. 
  
 6 
  
 Utvärderingsgruppen har noterat att FHI har inhämtat erfarenheter från landstingens samhällsmedicinska chefer/motsvarande. Deras bedömning visar att FHI i huvudsak utarbetar bra informations- material och bra rapporter om hälsans bestämningsfaktorer som kunskapsstöd till det lokala folkhälsoarbetet. De anser också att FHI:s initiativ att bilda nätverk med kontaktpersoner från hela landet har haft stor betydelse för erfarenhetsutbyte och kunskaps- förmedling och att ekonomiskt stöd har varit en förutsättning för utvecklingsarbetet. (Bilaga 5) 
  
 Svagheter 
  
 1 
  
 Samspelet mellan regering/departement och FHI om mål för och prioritering av verksamheten bedöms inte särskilt positivt av utvärderingsgruppen. De årliga regleringsbreven är ofta inte sam- ordnade med budgetutvecklingen och tidshorisonten för uppdragen. Vidare formuleras i regleringsbreven ofta mål, som visar bristande respekt för behovet av långsiktiga insatser för att uppnå önskade resultat. I FHI:s interna  
  
 SWOT-analys 
  sägs bl.a.: Dålig kontinuitet i uppdraget från departementet, svårt att tyda deras förväntningar, brister i  
 samarbetet--- 
  Uppdraget diffust och brett och ger därför liten vägledning. En sådan statlig regleringsram kan ge upphov till 
  
 274  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 likgiltighet och skepsis bland personal och ledning och till en prioritering av interna mål på bekostnad av de externa. 
  
 2 
  
 Inom programverksamheten 
  
 a) 
  
 saknas det en uppsamling av erfarenheter på tvärs över programmen om hur strategier, handlingsprogram, metoder och produkter fungerar. 
  
 b) 
  
 saknas det en kritisk bedömning av den aktuella program- strukturen vid institutet. Det tydligaste exemplet anser vi vara främjandeenheten/programmet. 
  
 c) 
  
 saknas det en systematisk inarbetning av jämlikhets- och genusperspektiven i program och interventioner. 
  
 d) 
  
 saknas det en avtalsreglerad samverkan om kampanjer mellan FHI samt landsting och kommuner m.fl. (Det s.k.  
  
 CEN-LOK-konceptet, 
 central-lokal 
  samverkan. 
  
 e) 
  
 saknas det en systematisk och planerad utvärdering av program i deras helhet och av väsentliga programelement. 
  
 f) 
  
 saknas det en systematisk uppföljning av de få utvärderingar som faktisk gjorts, t.ex. rekommendationerna från utvärderingen av samarbetsavtalen med universiteten. I 
  
 denna utvärdering rekommenderades bl.a. att forskarnas 20 % tjänstgöringsskyldighet utnyttjas och att FHI bör ha ett vetenskapligt råd. 
  
 g) 
  
 saknas det en enhetlig policy för om FHI skall utveckla och bedriva egen forskning eller träffa avtal med forsknings- institutioner. 
  
 h) 
  
 saknas det enligt de samhällsmedicinska cheferna bl.a. tillräckligt metodstöd och strategiskt stöd för folkhälso- arbetet samt en policy för implementering 
  
 3 
  
 Det saknas inom FHI en klar och välkänd lednings- och besluts- struktur. 
  
 4 
  
 Utvärderingsgruppen har definierat stabsfunktion för det nationella folkhälsoprogrammet på följande sätt: 
  
 En stödfunktion för regeringens behov av att få beslutsunderlag för sin folkhälsopolitik. Denna stödfunktion skall 
 agera på direkt uppdrag av regeringen beträffande folkhälso- politiken 
 på hög och övergripande nivå följa och analysera utvecklingen samt ta de initiativ utvecklingen föranleder i relation till folkhälso- politiken 
 bistå med att utforma generella strategier och handlingsplaner, t.ex. hälsokonsekvensbedömningar. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 275 
  
 Gruppen konstaterar att det i relation till ett kommande nationellt, brett sektorsövergripande folkhälsoprogram, som bl.a. involverar arbetslivs- sektorn, miljösektorn, socialsektorn, hälso- och sjukvårdssektorn, trafiksektorn etc. helt saknas en nationell stabsfunktion. 
  
 5 
  
 Folkhälso 
  
 institutet  
 är en myndighet, men i internationella samman- hang uppfattas institut som en organisation, där egen forskning, utredning och i viss mån utvecklingsarbete är kärnområden. 
 Möjligheter 
  
 1. 
  
 Det förefaller finnas brett politiskt stöd för folkhälsoarbetet i Sverige, liksom för en nationell folkhälsomyndighet som FHI. 
  
 2. 
  
 FHI utgör en viktig resurs för folkhälsoarbetet, både personellt och ekonomiskt, och kan genom bl.a. en översyn av ledningsstrukturen förändras i önskad riktning. 
  
 3. 
  
 Om FHI förblir en programorienterad organisation har man tillgång till en betydande expertis inom området programutveckling. 
  
 4. 
  
 Om FHI skall bli den myndighet som utgör navet för det framtida nationella folkhälsoprogrammet bör en stabsfunktion inarbetas i alla funktionella och organisatoriska scenarier för FHI. 
  
 5. 
  
 En brett sammansatt generaldirektörsgrupp för folkhälsofrågor, med FHI:s generaldirektör som ordförande och med en stark sekretariats- funktion bakom sig, skulle kunna utvecklas till en del av en framtida stabsfunktion. 
  
 Hot 
  
 1. 
  
 Vacklande politisk hållning gentemot FHI p.g.a. en förändrad syn på folkhälsoarbetet och på FHI:s roll i detta arbete. Starkt växlande ekonomiska villkor för myndigheten beroende på både den samhällsekonomiska utvecklingen och på en förändrad uppfattning om var medlen för utveckling av det nya folkhälsoprogrammet skall placeras. 
  
 2. 
  
 Bristande förmåga hos FHI att inrätta nya funktioner, till följd av att institutet hittills i stor utsträckning rekryterat praktiskt orienterade programmedarbetare, specialiserade inom ett ämne. 
  
 3. 
  
 Anställda kan uppleva en risk för arbetslöshet om det inte finns beredskap och förmåga att erbjuda relevant kompetensutveckling för det fall att institutet förändras till att bli en myndighet av stabs- karaktär. 
  
 276  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 4. 
  
 Bristande erfarenhet av genomgripande förändringsarbete inom FHI. 
  
 5. 
  
 I en pågående utveckling mot färre och större regioner i Sverige kan det förväntas att regionerna också bygger upp egen kompetens på folkhälsoområdet, inklusive kompetens att utveckla och implemen- tera folkhälsoprogram. En större central programorienterad resurs på FHI torde därför antagligen kunna ifrågasättas. 
  
 Utvärderingsgruppens rekommendationer 
 Utvärderingsgruppen rekommenderar: 
  
 1 
  
 att  
 det formuleras några olika scenarier för FHI:s framtid och att dessa scenarier konsekvensbedöms innan beslut fattas. 
 Utvärderingsgruppen har kortfattat beskrivit 3 scenarier baserade på överväganden om tre huvudfunktioner för institutet: stabsfunktion – kunskaps- och utvecklingsfunktion – praktisk programverksamhet: 
  
 Scenario 1 
 : FHI fortsätter som programinriktad kunskaps- och utveck- lingsmyndighet. 
  
 Scenario 2 
 : En stabsfunktion tillförs modell 1. 
  
 Scenario 3 
 : FHI:s tyngdpunkt förskjuts så att större vikt läggs vid stabsfunktion. 
 Utvärderingsgruppen har inte sett det som sin uppgift att rekommen- dera val av scenario. 
  
 2 
  
 att  
 samspelet mellan regering/departement och FHI ses över och förbättras. Det är viktigt att formuleringarna om mål och resultat innehåller en realistisk tidshorisont och att det sker en samordning med budgetutvecklingen. 
  
 3 
  
 att  
 FHI:s verksamhetsidé utvecklas och att denna verksamhetsidé också förmedlas till andra, så att man i framtiden såväl på central som regional och lokal nivå har realistiska förväntningar på FHI. 
  
 4 
  
 att  
 policy, strategi och mekanismer för att överföra forsknings- resultat till praktiskt folkhälsoarbete ses över i syfte att stärka den vetenskapliga förankringen av arbetet. 
  
 5 
  
 att  
 man eftersträvar en allmän kompetenshöjning inom FHI. 
  
 6 
  
 att  
 FHI satsar på att i större utsträckning utvärdera egna program och folkhälsoarbetet i allmänhet. 
  
 7 
  
 att  
 de svagheter som omtalas i  
 SWOT-analysen 
  elimineras samtidigt som organisationens styrkor bibehålls så att organisa- tionen kan anpassas till den förändring som skall genomföras. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 277 
  
 Bilagor 
  
 1. 
  
 Direktiven till utvärderingsgruppen. 
  
 2. 
  
 Sammanfattning av Folkhälsoinstitutets självvärdering samt missiv från generaldirektören. 
  
 3. 
  
 Schema över målen för Folkhälsoinstitutet  
  
 1992–2000. 
  
 4. 
  
 Översikt över de föreslagna nationella folkhälsomålen. 
  
 5. 
  
 Sammanställning av de samhällsmedicinska chefernas uppfattningar om FHI:s roll som initierande och stödjande organisation 
  
 278  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 1 
 Uppdrag att utvärdera Folkhälsoinstitutet 
 Inledning 
 En organisationskommitté (Dir.1999:56) har tillkallats med uppgift att föreslå en ombildning av Folkhälsoinstitutet (FHI) till en ny myndighet med tydligare uppgifter av stabskaraktär på folkhälsoområdet. Inom ramen för organisationskommitténs arbete ska enligt direktiven göras en övergripande utvärdering av Folkhälsoinstitutets nuvarande verk- samhet i syfte att ta fram underlag för beslut om framtida inriktning. Detta bör ske i nära samverkan med Nationella folkhälsokommittén. 
 Bakgrund 
 I propositionen 1990/91:175 Om vissa folkhälsofrågor föreslog regeringen riksdagen att godkänna att ett folkhälsoinstitut inrättades. Riksdagen fattade beslut i enlighet med detta. FHI inrättade den 1 juli 1992 och dess huvuduppgift skulle vara att centralt driva hälso- främjande och sjukdomsförebyggande arbete av sektorsövergripande karaktär. Institutet skulle vidare enligt propositionen stimulera det tvärsektoriella samarbetet mellan centrala myndigheter, samverkan mellan olika samhällsnivåer och deltagande av frivilliga organisationer. Institutet skulle därigenom bl.a. göra det möjligt att påverka struktu- rella förhållanden av betydelse för en positiv hälsoutveckling. 
 Direktiven för organisationskommittén för Folkhälsoinstitutet, som inrättades inför FHI:s bildande (Dir. 1991:77) utgick från nämnda proposition och sade bl.a. att en viktig uppgift för institutet var att transformera forskningsresultat och annan aktuell kunskap om det moderna folkhälsoarbetets metoder till praktiskt handling. Arbetet borde ske genom och i nära samarbete med kommuner, landsting, andra statliga myndigheter, frivilliga organisationer m.fl. Institutet skulle 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 279 
  
 vidare omsätta hälsopolitiska initiativ i programarbete eller verka för att detta skulle ske inom andra organisationer. Institutet skulle även svara för att det förebyggande hälsoarbetet byggde på vetenskapligt väl förankrat underlag. Huvudinriktningen i arbetet borde vara att nå de särskilt utsatta grupperna i samhället och att minska hälsans ojämlika fördelning genom att förbättra dessa gruppers situation. 
 I FHI:s instruktion (SFS 1996:614) och i myndighetens reglerings- brev beskrivs uppgifterna för FHI på likartat sätt som i proposition och kommittédirektiv. I instruktionen sägs inledningsvis att FHI 
 är ett nationellt organ med uppgift att förebygga sjukdomar och annan ohälsa och att främja en god hälsa för alla. Institutets verksamhet syftar till att för alla skapa likvärdiga förutsättningar för god hälsa. Särskild vikt skall fästas vid sådana förhållanden som främjar hälsan hos de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna. Verksamheten skall ha vetenskaplig förankring. 
 I den senaste budgetpropositionen (prop. 1999/2000:1) säger regeringen att  institutet ytterligare bör sträva efter att förstärka sin roll som kunskapscentrum och metodutvecklare. I linje med detta ligger att institutet skall stimulera och stötta andra aktörer att bedriva ett aktivt folkhälsoarbete. Dessutom är det regeringens uppfattning att FHI ytterligare bör sträva efter att fokusera insatserna på att minska skillnaderna i ohälsa mellan olika grupper i samhället. 
 Uppdragsbeskrivning 
 Utvärderingen ska belysa hur Folkhälsoinstitutet hittills arbetat i syfte att ge underlag för överväganden om FHI:s framtida inriktning. Utvärderingen bör belysa hur FHI arbetat utifrån statsmakternas mål och uppgifter bl.a. när det gäller prioriteringar av verksamhetsområden och metoder, vetenskaplig förankring och om samverkan med andra aktörer skett på ett lämpligt sätt. 
 Samtidigt som FHI i första hand utvärderas mot nuvarande syfte, roll och funktioner, som de kommer till uttryck i regleringsbrev, instruktion, budgetproposition m.m. bör utvärderingen ge underlag för kommitténs bedömning av FHI:s framtida roll, som den uttrycks i kommittédirektiv. Utvärderingen bör även göras i ett internationellt perspektiv. 
 Med utgångspunkt i FHI:s mål, ansvar och arbetsuppgifter bör utvärderingen översiktligt svara på ett antal frågor. Med översiktligt menar vi att utvärderingen avgränsas till 
 FHI:s syfte och roll i det svenska folkhälsoarbetet 
 strategi, prioriteringar, funktionsprofil, utveckling 
  
 280  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 generellt om programmål, innehåll, metoder 
 generellt om funktioner, t.ex. utvärdering, forskning och administra- tion. 
 Däremot ska inte enskilda program, enskilda funktioner och enskilda produkter behandlas. 
 Värderingen av FHI:s arbete görs främst i form av en så kallad kollegiebedömning, dvs. experterna i utvärderingsgruppen bedömer FHI:s arbete med utgångspunkt i sin erfarenhet av och kompetens inom folkhälsoarbetet. 
 Mot bakgrund av ovanstående bör följande frågor besvaras i utvärderingen: 
  
 1 
  
 Har myndigheten tagit rätt strategiska beslut och gjort rätt prioriteringar i sitt arbete med utgångspunkt i statsmakternas mål? 
  
 Hur har FHI prioriterat? Har t.ex. FHI i enlighet med vad statsmakterna uttryckt sett jämlikhet i folkhälsa som ett överordnat mål vid prioriteringar i folkhälsoarbetet? Här ska särskilt beaktas om myndig- heten fäst särskild vikt vid sådana förhållanden som främjar hälsan hos de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna. 
  
 2 
  
 Har myndigheten använt lämpliga metoder för att uppnå stats- makternas mål? 
  
 Utvärderingen bör belysa och värdera metoderna som använts. Här inkluderas projektstöd och annat ekonomiskt stöd till kommuner, lands- ting och organisationer. Verksamhetens vetenskapliga förankring ska särskilt belysas. Utvärderingen bör också belysa hur FHI arbetat tillsammans med intressenter/avnämare på regional och lokal nivå. Jämförelser bör göras med andra liknande organisationer. 
  
 3 
  
 Överensstämmer resultatet av myndighetens arbete med stats- makternas mål? 
  
 Utvärderingen bör belysa utfall/effekter av myndighetens arbete. Utvärderingen bör även belysa och värdera de insatser FHI gör i syfte att förbättra förutsättningarna för en bra och jämlik folkhälsa i enlighet med statsmakternas mål och hur FHI:s arbete har bidragit till aktuellt folkhälsoläge. I denna bedömning ingår bl.a. att se om FHI med utgångspunkt i Clarke och annan information satsat på de områden som framgår som problematiska. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 281 
  
 Genomförandet av utvärderingen 
 Den så kallade  
 SWOT-modellen 
  används. Det innebär att det görs en grundläggande organisationsbeskrivning, en intern självvärdering, en extern utvärdering av en utvärderingsgrupp samt att ansvariga ska följa upp resultaten. Organisationsbeskrivningen och den interna utvärder- ingen görs av FHI. 
 Underlagsmaterial i form av utvärderingar av FHI:s arbete som har gjorts och som kan vara till nytta för utvärderingsarbetet sammanställs av FHI. 
 I utvärderingsgruppen ingår Lozano, projekt- ansvarig samt ytterligare tre personer som väljs av Lozano i samråd med kommittésekretariatet. Till sin hjälp har utvärderingsgruppen en akademisk sekreterare, som kommitté- sekretariatet ställer till förfogande. 
 Utvärderaren kommer att arbeta upp till en arbetsmånad med uppdraget, de tre övriga upp till två arbetsveckor och den akademiska sekreteraren upp till en arbetsmånad. Ersättning utgår från kommittén. 
 Utvärderingen påbörjas den 1 december 1999 och avslutas den 1 april 2000. Utvärderaren ger kommittén en muntlig redovisning av slutresultatet under den första halvan av mars. Kommittésekretariatet får också tillgång till rapportutkast som sänds för underhandsremiss till FHI. 
 Det kommer att ske en samverkan mellan organisationskommittén och Nationella folkhälsokommittén angående utvärderingen. 
  
 282  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 2 
 Angående Folkhälsoinstitutets interna utvärdering 
 Folkhälsoinstitutet har genomfört en intern utvärdering i form av en s.k.  
 SWOT-analys. 
  I denna process har alla anställda vid institutet deltagit. Institutet har valt att helt öppet redovisa de olika synpunkter och förslag som framförts och vi eftersträvar en fortsatt öppenhet i diskussionen om institutets fortsatta roll och uppdrag. Av det skälet bifogas inte enbart institutets rapport från den interna utvärderingen utan även den underlagsrapport, som innehåller resultaten från samtliga  
 SWOT-analyser. 
  För den fortsatta bedömningen är det dock viktigt att hålla i minnet att  
 SWOT-analysen 
  inte ger utrymme för någon bedömning av styrkan av och uppslutningen kring de enskilda sakståndpunkter som framförs. 
 En rad verksamhetsgrenar inom institutet har varit uppe till diskussion i seminarierna. Jag har dragit följande sammanfattande slut- satser av den interna utvärderingen: 
  
 1. 
  
 Institutets verksamhetsidé behöver utvecklas med utgångspunkt från den framtida verksamhetens inriktning och detta bör ske i en process där alla anställda aktivt deltar. 
  
 2. 
  
 Det finns ett antal otydligheter i institutets ledningsstruktur som måste åtgärdas. 
  
 3. 
  
 Det finns ett stort behov av kompetensutveckling för de anställda vid institutet. 
  
 Andra viktiga frågor där det finns behov av förändringar är forskningens roll på institutet och den informationsverksamhet som bedrivs. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 283 
  
 SWOT-analysen 
  visar att det finns en mycket engagerad personal- grupp vid Folkhälsoinstitutet men att arbetet i stor utsträckning är kanaliserat till olika distinkta programområden och att det övergripande perspektivet på och analysen av folkhälsoarbetet delvis saknas. 
 Personalens höga kompetens i sakfrågor och engagemang utgör en mycket stor resurs i ett omorganisationsarbete. Detta ställer höga krav på intern utbildning och kompetensutveckling som bör omfatta alla personalgrupper. Här har arbetet med att förstärka den folkhälso- vetenskapliga kompetensen särskild betydelse. 
 Det behov som finns av att utveckla institutets verksamhetsidé är naturligt och begripligt i ljuset av den snabba förändring som skett av folkhälsoarbetets förutsättningar och omfattning under den tid som Folkhälsoinstitutet har existerat. 
 Processen med syfte att utveckla institutets verksamhetsidé bör ske parallellt med och samordnas med organisationskommitténs arbete och grundläggas genom en ingående diskussion om folkhälsobegreppets och folkhälsoarbetets ideologiska och vetenskapliga grund och utveckling. Den nationella folkhälsokommitténs arbete har i detta sammanhang en viktig roll. 
 Becker 
 Generaldirektör 
  
 284  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Sammanfattning av Folkhälsoinstitutets självvärdering 
 Folkhälsoinstitutet har fått i uppdrag att göra en intern utvärdering i form av en  
 SWOT-analys. 
  
 Nedan följer en kort beskrivning av hur arbetet med denna själv- värdering bedrivits samt de resultat som framkommit. 
 Arbetsgången 
 En arbetsgrupp bildades med uppgift att svara för den interna utvärderingen. I arbetsgruppen ingår Roberts från AN- programmet, Alvarez från staben, Johnson från hiv/aids, controller Bennett samt Lee från utvärdering och forskning (ansvarig). 
 Två konsulter med god erfarenhet från arbete med  
 SWOT-analyser 
  och myndighetsutveckling upphandlades från Institutet för Företags- ledning. 
 Tillsammans med konsulterna definierades de områden, som genom  
 SWOT-analys 
  skulle kunna ge bredast möjliga bild av vår verksamhet och samtidigt ett bra underlag för vårt fortsatta interna utvecklings- arbete. 
 Stor möda lades ned på att motivera alla att delta. Hela personalen delades in i nio grupper om vardera  
 10–12 
  personer. Gruppindelningen gav så jämn fördelning som möjligt på program, arbetstid på institutet, typ av tjänst och kön. Ingen placerades i samma grupp som sin chef. Det gavs möjlighet att byta grupp, vilket gjorde att ambitionen med gruppindelningen inte helt kunde levas upp till. Å andra sidan blev det en mangrann uppslutning på  
 SWOT-dagarna, 
  vilket bedömdes vara viktigast. Varje grupp arbetade under ledning av de två konsulterna (en man och en kvinna) under en hel dag. 
 Konsulterna gjorde en första avrapportering till ledningsgruppen (bestående av verksledning samt samtliga chefer och bitr. chefer för institutets program/funktioner) tre dagar efter sista  
 SWOT-dagen. 
  En något mer genomarbetad version av  
 SWOT-analysen 
  (se bilagan) redovisades en vecka senare för all personal vid tre seminarier om vardera två timmar, då tillfälle även gavs till diskussion. GD deltog vid alla tre tillfällena bl.a. för att koppla resultaten till vårt fortsatta interna utvecklingsarbete. 
 Konsulterna ombads därefter att sammanfatta de slutsatser/rekom- mendationer, som ingår i deras avrapportering av  
 SWOT-analysen. 
  Sammanfattningen återges in extenso som bilaga till denna rapport. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 285 
  
 Arbetsgruppens sammanfattning av  
 SWOT-analysens 
  resultat 
 Förkortningen SWOT står för Johnson, Weaknesses, Opportunities and Threats. De nio gruppernas uppgift var att ta fram olika synpunkter på de teman som förelades dem under dessa fyra rubriker. Varje grupps resultat redovisades på  
 OH-blad 
  och diskuterades. Alla synpunkter som kommit fram under de olika rubrikerna har redovisats i konsulternas underlagsrapport från  
 SWOT-dagarna. 
  I den har de inte gjort någon viktning eller sortering av synpunkterna. Det innebär bl.a., att resultaten ibland är motsägelsefulla – det någon uppfattar som styrka ser någon annan som svaghet. Det framgår heller inte, om upp- fattningen delas av majoriteten eller är uttryck för någons personliga uppfattning. 
 För att göra denna rapport överskådlig och kortfattad har vi i arbetsgruppen gjort ett försök till sammanfattning av alla de synpunkter som kommit fram. Vi har lyft fram det som vi uppfattat som åter- kommande synpunkter, även om de formulerats olika. Den som vill bilda sig en egen uppfattning om hur väl vi lyckats med detta hänvisas till konsulternas underlagsrapport. 
 Vi har även sorterat synpunkterna under de rubriker, som den nordiska utvärderingsgruppen önskat: Mål och prioriteringar, Metoder och Resultat. De områden som tilldrog sig mest intresse under SWOT- dagarna gällde vårt interna arbete. Vi har gjort en sammanfattning även av detta under rubriken Internt arbete. 
 1. Mål och prioriteringar 
 Styrkor 
 Uppdraget är brett och okontroversiellt med stark politisk och folklig förankring 
 Frågorna är relevanta, prioriterade och deras betydelse ökar även internationellt 
 Bredden i uppdraget medger flexibilitet och frihet 
 Uppdraget är tvärvetenskapligt och inte sektorsbundet eller tillsyns- inriktat 
 Uppdragets basics är väl kända och förankrade; ojämlikhet, genusperspektiv 
 Folkhälsoinstitutet är den viktigaste nationella aktören 
 Det finns möjlighet att påverka innehållet i regleringsbreven 
  
 286  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Svagheter 
 Dålig kontinuitet i uppdraget från departementet, svårt att tyda deras förväntningar, brister i samarbetet 
 Uppdraget diffust och brett och ger därför liten vägledning 
 Det behövs en övergripande verksamhetsídé och egna, gemensamt utvecklade övergripande mål 
 Vi har behov av riktlinjer för att (om)prioritera och avgränsa – allt skall göras 
 Ad  
 hoc-uppdrag 
  försvårar planering och långsiktighet 
 Möjligheter 
 Större inriktning mot kunskapsutveckling/vetenskaplighet 
 Samarbete med såväl departement och EU som näringslivet kan för- bättras 
 Mål- och prioriteringsdiskussioner där medarbetarna engageras Utökad intern och extern samverkan, korsbefruktning Hälsokonsekvensbedömningar och ökad kvalitetssäkring 
 Ny ledning 
 Hot 
 Förändringar mot stabsorganisation, tillsynsuppgifter, ökad politisk styrning 
 Konkurrens med andra myndigheter om frågorna 
 Att vi inte upplevs som tillräckligt duktiga, inte ligger i front- linjen 
 2. Metoder 
 Styrkor 
 Tillgången till bred, tvärvetenskaplig forskningskompetens 
 Stor medvetenhet och ambition vad gäller vetenskaplighet och kvalitetssäkring 
 Nationellt och internationellt informations- och kunskapsutbyte Mängden av nätverk, som ger större bredd, ökad räckvidd, fler 
 resurser, ökad kunskap, större motivation, ömsesidigt utbyte och större inflytande 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 287 
  
 Ömsesidig respekt för varandras kompetens och sätt att arbeta och möjlighet att låna metoder av varandra 
 Legitimitet, trovärdighet, objektivitet 
 Myndighet utan tillsyn har en högre trovärdighet och mottaglighet vid kunskapsspridning 
 FHI:s stora resurser, kraftsamlingar i speciella frågor Hög kompetens att sätta realistiska mål på aktivitetsnivå 
 Svagheter 
 Nätverk kan sakna tillräckliga mandat, är ibland personberoende och är resurskrävande för att underhållas och utvecklas. 
 För mycket direkta kontakter med allmänheten 
 Många aktiviteter ger splittrade insatser – gör mycket för fort EpCs data analyseras inte tillräckligt 
 Viss forskning, t.ex. kring implementering är underförsörjd, vi stöttar för generell forskning 
 För dålig återkoppling i organisationen av forskningsresultat Vissa forskningsresultat är svåra att föra ut 
 Med kunskapsspridning når man inte alltid avsedda målgrupper Metoder för implementering delas inte i organisationen – var och en 
 sin egen kock – minskar den långsiktiga genomslagskraften Vetenskaplig oenighet i vissa folkhälsofrågor – politisering Moralism hinder vid val av metoder för kunskapsspridning 
 Möjligheter 
 Kompetensutveckling, enhetlig syn, nya infallsvinklar, större genom- slagskraft och bättre målgruppsanpassning. 
 Betoning av analys, praktikbaserad teori, pedagogiska processer, sätta standard/best practise 
 Möjlighet att stärka lokala/regionala aktörer Hälsokonsekvensbedömningar  
 Empowerment-metoder 
  
 Gemensamma strategier vid val av metoder för kunskapsspridning mellan programmen 
 Val mellan passiva (strukturella) och aktiva metoder – medvetna val kan ge större effekter 
 Den nya informationstekniken 
  
 288  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Hot 
 Om vi minskar den utåtriktade informationen tar marknadskrafterna över utan motkraft 
 Ökat gap mellan teori och praktik om institutet blir alltför forsk- ningsinriktat 
 Brist på forskare, forskningsintresse och resurser, tidsbrist, kvali- tetsbrist 
 Satsning på ej praktiskt användbar forskning Ej ha resurser att stödja lokalt/regionalt arbete 
 Risk för oprofessionellt folkhälsoarbete genom frivilligorganisa- tionerna 
 3. Resultat 
 Detta ämne behandlades ej som ett separat område i  
 SWOT-analyserna 
  och kom ej heller upp spontant. Enstaka synpunkter på utvärdering har förts in under denna rubrik. F.ö. hänvisas till årsredovisningarna och de programbeskrivningar, som beställts av organisationskommittén och även kommer att tillställas den externa utvärderingsgruppen 
 Styrkor 
 Intern tillgång till utvärderingskompetens 
 Hjälp att sätta realistiska mål underlättar professionaliteten i utvärderingen 
 Utvärdering kan tas med från början i processen Nationella handlingsplaner 
 Svagheter 
 Brist på utvärderingar av implementering 
 Slumpmässiga utvärderingar och otydliga mål att utvärdera mot 
 Möjligheter 
 Ökad kvalitetssäkring Förstärkt utvärdering 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 289 
  
 Hot 
 Brist på metoder för kvalitetssäkring 
 Frågor och aktiviteter som det inte går att mäta effekten av kan negligeras 
  
 4. Internt arbete  
 (organisation, kompetens och ledarskap) 
 Styrkor 
 Delegerad planering med möjlighet att sätta realistiska mål och påverka innehållet. 
 Externt och internt stor respekt för vår kompetens. 
 Relevant kompetens för nuvarande organisation med program Starka drivkrafter i att arbeta med för samhället viktiga frågor Bra programchefer och kompetenta, självgående medarbetare Ny kompetent ledning 
 Svagheter 
 Verksamhetsplaneringen har varit för varierande, för snabb och för mycket blanketter. Otydlighet i styrning och prioriteringar 
 Den interna organisationen, otydlig roll, oklar koppling program- centralt 
 Tid saknas till kompetensutveckling Ökad kompetens lönar sig inte Otydligt och osynligt ledarskap Starka informella ledare Konkurrens mellan programmen 
 Ingen samlad infoenhet – den interna informationsspridningen och kommunikationen föga utvecklad 
 Möjligheter 
 Det finns en vilja att utveckla det interna arbetet. Arbeta över program- gränserna och låna varandras metoder. 
 Kompetensutveckling av befintlig personal. 
 Nyrekrytering av personal med mer tvärvetenskaplig bakgrund. 
  
 290  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Ökad delaktighet, kompetensutnyttjande, ansvarstagande och infly- tande 
 Den interna informationen och informationstekniken Eldsjälar och nätverk, lustbetonade budskap. 
 Hot 
 Brister i vetenskaplig förankring eller kvalitetssäkring kan vara för- ödande 
 Dålig löneutveckling – experter försvinner 
 Specialisering(experter) gör organisationen sårbar och medför risk för splittring i organisationen 
 Fortsatt negativ stress kan förstärka att man blir ett med arbetet (i symbios) 
 Den splittrade programstrukturen och dess oförmåga att agera samfällt ut mot lokal /regional nivå kan förta effekten av folkhälso- arbetet 
 Stockholm 15 februari 2000 
 För arbetsgruppen 
 Lee 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 291 
  
 Bilaga 3 
 Översikt över mål för Folkhälsoinstitutet i instruktion och regleringsbrev  
 1992–2000 
  
 Mål 
 Instruktion 
 Folkhälsoinstitutet är ett nationellt organ med uppgift att förebygga sjukdomar och annan ohälsa och att främja en god hälsa för alla 
 Institutets verksamhet syftar till att skapa likvärdiga förutsättningar för god hälsa. 
 Särskild vikt skall fästas vid sådana förhållanden som främjar hälsan hos de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna 
 Verksamheten skall ha en vetenskaplig förankring 
 Verksamheten skall vara ett stöd för lokalt och regionalt folkhälso- arbete i kommuner och landsting samt i företag, organisationer och utbildningsväsende, 
 På nationell nivå främja samarbete mellan olika organ för att påverka förhållanden av betydelse för folkhälsan, 
 Utformas i kontakt med alla samhällssektorer som har betydelse för folkhälsan 
 Institutet skall särskilt följa utvecklingen av folkhälsan och de förhållanden som berör denna samt ta de initiativ som utvecklingen ger anledning till, 
 Medverka till att tillgodose regeringens behov av underlag som belyser hälsokonsekvenserna av planerade beslut, 
 Utveckla, ställa samman och sprida kunskaper om och erfarenheter av åtgärder som har betydelse för att förbättra folkhälsan, 
 Ta initiativ till försöksverksamhet och utvecklingsarbete, omvandla forskningens resultat till praktisk tillämpning och förmedla kontakt mellan forskare och praktiskt verksamma 
 Aktivt medverka i det internationella folkhälsoarbetet 
  
 292  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Samarbeta med Läkemedelsverket och Statens livsmedelsverk i frågor som rör medel som används för missbruksändamål 
 Övergripande mål 
 Folkhälsoinstitutet skall främja för hela folket likvärdiga förutsättningar för en god hälsa genom att på nationell nivå och med vetenskaplig förankring bedriva hälsofrämjande och sjukdoms- förebyggande arbete av sektorsövergripande karaktär. 
 För att öka jämlikheten skall särskild vikt fästas vid sådana förhållanden som främjar hälsan hos de grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna 
 Arbetet skall ske genom och i nära samarbete med kommuner, landsting, andra statliga myndigheter, företag och frivilliga organisationer m.fl. 
 Institutet har även till uppgift att samordna samarbetet med att begränsa spridningen av HIV/aids och att förebygga allergier 
 Folkhälsoinstitutet skall verka för att samhällets samlade resurser för sjukdomsförebyggande och hälsofrämjande arbete utnyttjas effektivare 
 I arbetet med att nå förbättringar i hälsan för de mest utsatta grupperna skall institutet dels främja samarbetet mellan olika organ för att främst påverka folkhälsans strukturella betingelser 
 Dels stödja och initiera processer i det lokala folkhälsoarbetet 
 Effektmål 
 Att trygga en god hälsa och åstadkomma en hälso- och sjukvård av god kvalitet med effektiv resursanvändning som tillgodoser den enskilde individens behov 
 Att begränsa alkoholens skadeverkningar genom att minska den totala alkoholkonsumtionen 
 Att verka för ett narkotikafritt samhälle genom insatser för att minska tillgången och efterfrågan på narkotika 
 Att öka kunskapen om tillstånd, processer och effekter rörande hälsa och social välfärd. 
 Att främja likvärdiga förutsättningar för en god hälsa för hela befolkningen. Folkhälsoinstitutet skall särskilt inrikta verksamheten på de faktorer som påverkar hälsoutvecklingen hos de grupper som är mest utsatta för hälsorisker 
 Att tobaksbruket skall minska 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 293 
  
 Verksamhetsmål 
 Öka folkhälsoarbetets vetenskapliga förankring bl.a. för att få fram vetenskapligt baserat underlag som kan tillämpas i praktiskt folk- hälsoarbete 
 Utveckla och möjliggöra samverkan mellan berörda samhällsorgan, företag och frivilliga organisationer 
 Följa och utvärdera aktuell forskning och utveckling inom alkohol- och drogområdet, initiera vissa forsknings- och utvecklingsprojekt samt utveckla ett förebyggande alkohol- och drogprogram 
 Ta fram och sprida basfakta och ny kunskap inom alkohol- och drogområdet för olika avnämares behov, bl.a. organisationslivet, kommuner, landsting och arbetsplatser 
 Ge stöd till mödra- och barnhälsovårdens, förskolans, skolans och frivilliga organisationers arbete för en tobaksfri uppväxt. 
 Utveckla utbildningsprogram för olika yrkeskategorier som kan medverka i det tobaksförebyggande arbetet 
 Lyfta fram samlevnadens och sexualitetens positiva betydelse för människors hälsa och välbefinnande och verka för att förebygga oönskade graviditeter och för att minska spridningen av sexuellt överförbara sjukdomar 
 Öka effekterna av de bidrag och projektstöd som institutet för- medlar för HIV/aidsförebyggande insatser genom en tydligare mål- inriktning i projekten 
 Stimulera lokala skadeförebyggande insatser så att minst ytterligare sex säkra och trygga kommuner enligt gällande kriterier kan utnämnas under den kommande treårsperioden. 
 Verka för en minskad spridning av HIV och en minskning av de personliga och sociala konsekvenserna av hiv/aids, samt mobilisera och förena nationella, regionala och lokala krafter i det före- byggande arbetet 
 Verka för en minskning av frekvensen allergier och annan överkänslighet bland befolkningen, särskilt barn, samt att de som drabbas av allergi eller annan överkänslighet får mindre besvär genom bättre anpassning och hänsynstagande till allergikers problem 
 Bekämpa tobaksbruket i syfte att minska befolkningens tobaks- konsumtion 
 I större utsträckning lyfta fram mat- och motionsvanornas betydelse för hälsan 
 I större utsträckning lyfta fram det förebyggande arbetet med utsatta grupper bland kvinnor samt barn och ungdomar, särskilt vad gäller den psykiska ohälsan och hälsan hos barn med utsatta föräldrar 
  
 294  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Institutet skall prioritera sådan verksamhet som bygger på samverkan mellan olika myndigheter och organ på nationell nivå 
 Verksamheten skall ha till syfte att öka andra samhällssektorers engagemang och direkta insatser i folkhälsoarbetet. Det gäller såväl offentliga, privata som frivilliga organisationer. Det är särskilt angeläget att nå ut till sektorer vid sidan av hälso- och sjukvården och genom olika former av samverkan tydliggöra deras möjligheter att inom sina respektive verksamhetsområden bidra till en utveckling som främjar hälsan bland de grupper där ohälsan är mest utbredd 
 Institutet skall ge riktat ekonomiskt stöd till nationella verksam- heter, exempelvis organisationer, nätverk och projekt som bedöms kunna föra utvecklingen av folkhälsoarbetet i landet framåt. Stödet till organisationer kan avse basverksamhet och/eller projektverk- samhet 
 Institutet skall aktivt delta i och ta fram underlag inför ett svenskt agerande i det internationella samarbetet 
 Institutet skall, när det är särskilt motiverat och då det bedöms ändamålsenligt och effektivt genom opinionsbildning, kunskaps- spridning och information öka individens möjligheter och förut- sättningar att fatta välgrundade och självständiga beslut om levnadsvanor som främjar hälsan och förebygger sjukdom. 
 Institutet skall utveckla olika typer av handlingsprogram och bidra med underlag inför hälsopolitiska beslut 
 Under 1998 skall ett särskilt handlingsprogram för att minska bruket av tobak utarbetas, liksom ett för att förebygga skador 
 Institutet skall fortlöpande pröva det ekonomiska stödet till organisationer, nätverk och projekt på nationell nivå. Institutet bör därvid sträva efter att de stödmottagande parterna i ökad utsträckning tar över finansieringen av den verksamhet som stöds. 
 I det förebyggande arbetet skall institutet prioritera sådan verk- samhet som syftar till att utveckla folkhälsoarbetet på regional och lokal nivå genom generellt kunskapsstöd (skrifter, utbildning osv.), metodstöd (kunskaper om att nå de utsatta grupperna), och strate- giskt stöd (bistå med att utveckla lokala folkhälsoprogram. 
 Institutet skall stödja och initiera lokalt förebyggande arbete. Det praktiska arbetet skall genomföras av de aktörer på regional och lokal nivå som är närmast berörda av det folkhälsoproblem som skall hanteras 
 Institutet skall vidmakthålla och utveckla olika nätverk och direkta kontakter för att snabbt kunna fånga upp och möta aktuella behov i folkhälsoarbetet 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 295 
  
 Institutet skall svara för en samlad överblick av det lokala folkhälso- arbetet både vad gäller hur det är organiserat och hur verksamheten bedrivs 
 Institutet skall vidareutveckla samarbetet med länsstyrelserna i det alkohol- och drogförebyggande arbetet 
 Institutet skall vidareutveckla det samarbete som institutet har med Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet och frivilliga organisationer vad gäller lokalt folkhälsoarbete 
 Institutet skall fortlöpande pröva stödet till organisationer, nätverk och projekt på regional och lokal nivå. Institutet skall därvid sträva efter att de stödmottagande parterna i större utsträckning tar över finansiering av den verksamhet som stöds 
 Underlag som institutet tar fram i det förebyggande arbetet skall vara vetenskapligt förankrat. Detta innebär att varje insats skall grundas på fakta och en problemanalys som arbetats fram i sam- arbete med forskare och andra kunniga inom det folkhälsoområde som är relevant i det enskilda fallet. 
 Med stöd av forskning och andra dokumenterade och beprövade erfarenheter skall institutet sprida kännedom om nya kunskaper och metoder som kan främja hälsa och förebygga ohälsa hos de mest utsatta grupperna 
 Institutet skall ta fram hälsokonsekvensbedömningar, bl.a. om arbetslöshetens effekter på hälsan, och annat underlag inför olika politiska beslut som har betydelse för folkhälsan 
 Institutet skall initiera och ge stöd till forskning vars syfte är att öka folkhälsoarbetets effektivitet och kvalitet 
 Institutet skall i samarbete med bl.a. Socialstyrelsen ta fram kun- skapssammanställningar och omvärldsanalyser i syfte att öka kun- skapen om folkhälsan, dess utveckling och bestämningsfaktorer 
 Institutet skall utveckla och utvärdera metoder för folkhälsoarbetet 
 Institutet skall utveckla och ta fram minst tre hälsokonsekvens- bedömningar 
 För samtliga verksamhetsgrenar gäller att Folkhälsoinstitutet skall tillämpa och vidareutveckla ett genderperspektiv i verksamheten, dvs. analysera förslag och verksamhet utifrån båda könens utgångs- punkter 
 Förbättra den mentala hälsan hos befolkningen samt dess levnads- vanor med avseende på kost, fysisk aktivitet och sexualitet 
 Öka förutsättningarna för hälsofrämjande insatser på vardagslivets arenor 
 Minska konsumtionen och de skadliga konsekvenserna av alkohol, tobak, narkotika och andra droger 
  
 296  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Minska förekomsten av vissa folkhälsoproblem, t.ex. 
 smittsamma sjukdomar, framförallt STD/hiv. 
  
 icke-smittsamma 
  och kroniska sjukdomar, bl.a. allergi. 
 skador till följd av olyckor och våld. 
 FHI skall i årsredovisningen för år 2000 redovisa på vilket sätt institutet har beaktat den etniska och kulturella mångfalden i sitt interna respektive externa arbete 
 FHI skall särskilt redovisa insatser och effekter för ungdomar enligt riktlinjer som regeringen närmare bestämmer. 
 FHI skall i årsredovisningen beskriva på vilket sätt myndigheten har deltagit i arbetet om mål och inriktning för den nationella storstads- politiken och samverkat med Integrationsverket kring utvärderingen. 
 FHI skall i årsredovisningen redovisa hur institutet utifrån barn- konventionens bestämmelser och intentioner har beaktat barnpers- pektivet i sitt arbete såväl internt som externt. 
 Uppdrag 
 Lämna mål för den egna verksamheten 
 Utveckla olika metoder för att möjliggöra hälsokonsekvens- beskrivningar 
 Utveckla och sprida metoder för praktiskt folkhälsoarbete som når fram till och accepteras av medborgarna 
 Bygga upp nätverk avseende allergifrågor bl.a. i syfte att stärka den kunskapsmässiga grunden för förebyggande insatser 
 Utveckla metoder för ett åtgärdsinriktat folkhälsoarbete för att motverka ohälsa bland dem som direkt eller indirekt drabbas av arbetslöshet 
 I samverkan med Socialstyrelsen följa och dokumentera hur lång- varig arbetslöshet påverkar ungdomars sociala anpassning och hälsotillstånd 
 Följa och utvärdera aktuell forskning och utveckling inom samtliga program samt initiera forsknings- och utvecklingsprojekt inom institutets verksamhetsområde 
 Utveckla modeller för att möjliggöra hälsokonsekvensbedömningar inför olika beslut 
 Under allergiåret verka för breda insatser inom hela samhället i syfte att hejda den accelererande ökningen av allergier genom att bygga upp nätverk där centrala, regionala och lokala myndigheter och organisationer samt företrädare för näringslivet ingår 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 297 
  
 I samarbete med Socialstyrelsen, Landstingsförbundet och Svenska kommunförbundet utveckla metoder och modeller för att stödja sjukvårdshuvudmännens folkhälsoarbete i samband med att dessa övergår till nya organisations- och styrsystem 
 Fortsätta utvecklingsarbetet vad gäller målbeskrivningar för sin verksamhet 
 Utveckla utbildningsprogram för olika yrkeskategorier som kan medverka i det tobaksförebyggande arbetet 
 Utveckla det alkohol- och drogförebyggande arbetet 
 Fortsätta utvecklingsarbetet med programmet Barns och ungdomars hälsa 
 Avge en årlig rapport till regeringen om utvecklingen av alkohol- konsumtion och alkoholskador samt om det alkoholförebyggande arbetet i landet 
 Institutet skall vidareutveckla arbetet med att redovisa effekter av sin verksamhet 
 Institutet skall fortlöpande följa och värdera de olika metoder som institutet använder sig av i folkhälsoarbetet 
 Institutet skall vidareutveckla arbetet med att följa upp och redovisa det finansiella stödet till nationella och lokala organisationer 
 Möjligheter att bedriva tjänsteexport. 
 Folkhälsoinstitutet ges i uppdrag att i samverkan med Social- styrelsen följa utvecklingen vad gäller anorexi och andra ätstörningar samt samordna och i samverkan med landsting, kommuner och berörda frivilligorganisationer vidareutveckla det förebyggande arbetet. Uppdraget skall redovisas senast den 31 december 1998 
 Folkhälsoinstitutet skall i samråd med Socialstyrelsen kartlägga och analysera det hivpreventiva arbetet i storstadsregionerna. Uppdraget skall redovisas senast den 30 juni 1999 
 Folkhälsoinstitutet skall fördjupa och sprida det arbete med skolan som en hälsofrämjande arena som utvecklats inom ramen för European Network of Health Promoting Schools. Arbetet skall ske i samarbete med bl.a. Skolverket och Svenska kommunförbundet. Genomförda insatser, nedlagda kostnader och uppnådda resultat skall återrapporteras till regeringen senast den 31 maj 1999 
 Folkhälsoinstitutet skall ta fram ett underlag som visar nationella och internationella erfarenheter av vilka möjligheter som finns att arbeta sjukdomsförebyggande och hälsofrämjande bland äldre och bedöma möjliga effekter för individ och samhälle. Uppdraget skall redovisas senast den 1 september 
 Folkhälsoinstitutet skall ta fram ett underlag som redovisar nationella och internationella erfarenheter av vika möjligheter som 
  
 298  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 finns att stimulera till ökad fysisk aktivitet bland de grupper som är minst fysiskt aktiva och belysa vilka hälsoeffekter som är möjliga att uppnå. Uppdraget skall redovisas senast den 1 september 1998 
 FHI skall, i brett samråd med berörda myndigheter och organisa- tioner, göra år 2001 till ett fysiskt aktivitetsår. Redovisning av planerna senast 30 juni 2000 
 FHI skall tillsammans med Boverket och andra berörda myndigheter initiera aktiviteter med inriktning mot inomhusmiljöer där barn och ungdomar vistas. Redovisning senast 31 januari 2000 
 FHI skall ta fram innehåll och utveckla metoder för att bättre nå föräldrar med information i bl.a. allergiförebyggande syfte. Arbetet skall inriktas mot de verksamheter som kommer i kotakt med barn och föräldrar, t.ex. mödra- och barnavårdscentraler och vård- centraler. Arbetet skall ske i samråd med Socialstyrelsen och Lands- tingsförbundet samt eventuella andra berörda myndigheter och organisationer. Uppdraget skall redovisas senast den 31 mars 2000 
 FHI skall förmedla och sprida kunskap om WHO:s Hälsa för alla- mål med inriktning på de delar som avser hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser. Detta skall ske i samråd med Nationella folkhälsokommittén och Socialstyrelsen 
 FHI skall vara pådrivande i hälsofrämjande och sjukdomsföre- byggande arbete för äldre på nationell, regional och lokal nivå 
 FHI skall i samråd med Socialstyrelsen arbeta för att stödja och främja amning 
 FHI skall utarbeta och föreslå en struktur för att nå den lokala och kommunala nivån när det gäller alkohol- och narkotikapreventivt arbete i kommunerna. Redovisas senast den 31 december 1999 
 FHI skall föra en konsekvensanalys av hur förändrade införselregler och skatt på alkohol kan komma att påverka alkoholkonsumtionen. Redovisas senast den 15 januari 2000 
 FHI skall tillsammans med Socialstyrelsen definiera och redogöra för begreppet utsatta grupper och hur respektive myndighet använder begreppet i målgruppsinriktade aktiviteter m.m. Uppdraget skall redovisas senast den 1 april 2001 
 FHI skall, i samråd med berörda myndigheter och organisationer, utveckla och pröva metoder för hälsokonsekvensbeskrivningar (HKB) av politiska beslut. Uppdraget skall redovisas senast den 15 mars 2001 
 FHI skall i samband med arbetet med en Nationell handlingsplan för  
 hiv/STD-prevention 
  särskilt beakta storstadsregionernas hivpreven- tiva arbete samt beräkna kostnaderna för de olika verksamhets- delarna i detta arbete. Handlingsplanen skall redovisas senast den 1 augusti 2000 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 299 
  
 FHI skall i årsredovisningen för år 2000 ge en lägesbeskrivning avseende vilka insatser som genomförts i syfte att förbättra den psykiska hälsan i befolkningen och då särskilt bland barn och ungdomar 
 FHI skall redovisa hur arbetet med hälsofrämjande och sjukdoms- förebyggande arbete för äldre på nationell, regional och lokal nivå har fortlöpt. Avrapporteringen skall ges dels den 31 juli 2000, dels den 31 december 2000 
 FHI skall, i samråd med berörda myndigheter och organisationer, fullfölja planeringsarbetet och förberedelserna för genomförandet av ett fysiskt aktivitetsår 2001. Redovisning av planeringen senast den 1 september 2000 
 FHI skall senast den 1 september 2000 redovisa hur arbetet för att förhindra spelberoende fortlöpt 
  
 300  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4 
 Översikt över Nationella folkhälsokommitténs preliminära förslag till nationella folkhälsomål 
  
 Strategi 
  
 Mål 
  
 Indikator 
  
 1. Stärk den sociala 
  
 1. Ökade 
  
 Gini-koefficienten 
 1 
  
 gemenskapen och 
  
 inkomstklyftor bör 
  
 bör inte vara högre än 
  
 solidariteten i samhället 
  
 motverkas 
  
 idag (dvs. 0,25). 
  
 2. Minskad relativ fattigdom 
  
 Andelen fattiga enligt EU- 
  
 norm  
 2  
 bör minska till 4 % 
  
 (var 4,8 % 1998). Andelen 
  
 med inkomst under social- 
  
 bidragsnormen bör minska 
  
 till 7 % (var 8,9 % år 1996). 
  
 3. Långvarigt social- 
  
 Andelen långvarigt social- 
  
 bidragstagande och 
  
 bidragsberoende bör minska 
  
 hemlöshet måste brytas 
  
 till under 1 % (var 2,4 % 
  
 år 1997). 
  
 4. minskad politisk 
  
 Andelen som röstar i nästa 
  
 marginalisering 
  
 allmänna val bör öka med 
  
 5 procentenheter i valdistrikt 
  
 där  
  
 valet. Valdeltagandet bland 
  
 utländska medborgare bör 
  
 öka med 10 procentenheter. 
  
 5. Minskad frekvens av 
  
 Antalet självmord bör 
  
 självmord 
  
 minska med 25 %. 
  
 2. Öka möjligheterna till 
  
 6. Ökad sysselsättning och 
  
 Sysselsättningen för per- 
  
 integration på arbets- 
  
 minskad långtidsarbetslöshet 
  
 soner  
 25–64 
  år bör öka till 
  
 marknaden – och minska 
  
 minst 85 % (var 78 % år 
  
 utslagningen 
  
 1999). Långtidsarbetslöshe- 
  
 ten bör reduceras till under 
  
 0,5 % (var 1,4 % 1999). 
  
 7. Goda möjligheter till 
  
 40 % av arbetskraften >25 år 
  
 fortbildning, omskolning 
  
 bör varje år ha tillgång till 
  
 och vuxenutbildning 
  
 utbildning inom företagens 
  
 eller samhällets ram om 
  
 minst 5 dagar (var 26 % 
  
 1996). Arbetssökande med 
  
 långvarigt socialbidrag med 
  
 grundskola som högsta 
  
 utbildning bör ges adekvat 
  
 utbildning. 
  
 1 
  
 Ett mått på inkomsternas fördelning i samhället som kan variera mellan 0 (=maximal jämlikhet) och 1 (maximal ojämlikhet). 
  
 2 
  
 Disponibel inkomst under 50 procent av medianinkomsten. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 301 
  
 Strategi 
  
 Mål 
  
 Indikator 
  
 3. Öka människors 
  
 8. Psykiska och ergonomiska 
  
 inflytande och trygghet i 
  
 arbetskrav anpassas till 
  
 arbetslivet 
  
 individens förutsättningar. 
  
 Ökade möjligheter ges att 
  
 påverka arbetsvillkoren och 
  
 att utveckla ny kompetens. 
  
 Oberoende av anställnings- 
  
 form bör alla ha likvärdiga 
  
 anställningsförhållanden. 
  
 Andelen som är med och beslutar om eget arbetes uppläggning bör öka från 73 % (1997) till 90 %. 
 Andelen som får lära sig nytt och utvecklas i arbetet bör öka från 53 % (1997) till 
 75 %. Andelen som dagligen lyfter >15 kg bör minska från 25 % (1997) till 15 %. 
  
 4. Öka barnfamiljernas 
  
 2. Minskad relativ fattigdom 
  
 Antalet hushåll med barn 
  
 ekonomiska och tidsmässiga 
  
 som har långvarigt social- 
  
 utrymme 
 3 
  
 bidragstagande bör halveras 
  
 (var 39 000 år 1997). 
  
 8. Psykiska och ergonomiska 
  
 Andelen småbarnsföräldrar 
  
 arbetskrav anpassas till 
  
 med övertid bör minska till 
  
 individens förutsättningar. 
  
 under 20 % för båda könen 
  
 ökade möjligheter ges att 
  
 (nu 42 % män och 33 % 
  
 påverka arbetsvillkoren och 
  
 kvinnor). Andelen småbarns- 
  
 att utveckla ny kompetens. 
  
 föräldrar med flexibel arbets- 
  
 tid bör öka till 75 % (nu 60 
  
 % män och 51 % kvinnor). 
  
 5. Ge barn och ungdomar 
  
 9. Minskad ekonomisk och 
  
 Andelen barn som växer upp 
  
 likvärdiga förutsättningar i 
  
 etnisk boendesegregation 
  
 i utsatta områden  
 4  
 bör 
  
 livet genom att minska 
  
 och ökade generella kom- 
  
 minska till under 10 % (var 
  
 segregationen och genom 
  
 pensatoriska åtgärder för 
  
 19 % i Stockholm 1998). 
  
 kompensatoriska åtgärder 
  
 barn och ungdomar i utsatta 
  
 Resursfördelning för för- 
  
 områden. 
  
 skola, skola, primärvård, 
  
 polis och fritidssektor bör 
  
 överensstämma med indika- 
  
 torer på behoven. En eller 
  
 flera indikatorer behöver 
  
 utvecklas. 
  
 10. Alla barn bör ges rätt till 
  
 Inga barn skall lämna grund- 
  
 utbildning t.o.m. gymnasie- 
  
 skola eller gymnasieskola 
  
 nivån som anpassas efter 
  
 med ofullständiga betyg (f.n. 
  
 deras behov 
  
 saknar 20 % av eleverna i 
  
 grundskolan detta) 
  
 3 
  
 Målen är desamma som i avsnitt 1 resp. 3, men indikatorerna skiljer sig. 
  
 4 
  
 Utsatt område = områden där hushåll som tillhör den lägsta sjättedelen av inkomstskiktet är fyra gånger så vanligt som genomsnittligt för landet. 
  
 302  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Strategi 
  
 Mål 
  
 Indikator 
  
 6. Ge äldre och personer som är långvarigt sjuka eller funktionshindrade likvärdiga möjligheter att forma sina liv efter behov 
 11. Ökade möjligheter till social gemenskap och meningsfull sysselsättning 
 12. Alla äldre och långvarigt sjuka personer skall nås av ett aktivt uppsökande och hälsofrämjande arbete 
 Andelen sysselsatta bland personer  
 20–64 
  år som har långvarig sjukdom och ned- satt arbetsförmåga bör öka från 53 % (1997) till 70 %. Andelen >64 år med lång- varig sjukdom och funktionsnedsättning som saknar kontakt med släkt eller nära vän bör minska (var 12 % för långvarigt sjuka och 13 % för äldre 1996/97). 
 Andelen äldre resp. Lång- varigt sjuka som under ett år har haft hembesök eller annan kontakt i hälsofräm- jande syfte av socialtjänst eller hälso- och sjukvård bör öka. För denna indikator saknas förnärvarande mät- värden 
  
 7. Skapa miljöer för en 
  
 13. Ingen skall bli sjuk eller 
  
 Ingen skall vara utsatt för 
  
 hållbar hälsoutveckling 
  
 få symptom till följd av 
  
 miljötobaksrök i offentliga 
  
 brister i inomhusmiljön 
  
 lokaler. Inga bostäder skall 
  
 ha radonhalter över 
  
 400Bq/m 
 3 
 . 
  
 14. Trafikskadorna skall 
  
 Sjukdomsbördan i trafik- 
  
 minska 
  
 skador, beräknat som 
  
 förlorade funktionsjusterade 
  
 levnadsår, skall minska med 
  
 5 procentenheter per år. 
  
 8. Öka solidariteten med 
  
 15. Tobaksrökning bör 
  
 Andelen dagligrökare i 
  
 dem som är sårbara för 
  
 minska 
  
 befolkningen bör minska 
  
 livsstilsrisker – tobaksbruk, 
  
 med 1 procentenhet per år 
  
 alkoholkonsumtion, fysisk 
  
 från en nivå på 19 % år 1997 
  
 inaktivitet och fet mat 
  
 (kraftigare bland föräldrar 
  
 till minderåriga och 
  
 invandrare där andelen 
  
 rökare är särskilt hög). 
  
 Rökningen bör minska till 
  
 0 % för gravida och ungdom 
  
 under 18 år. 
  
 16. Alkoholkonsumtionen 
  
 Den totala genomsnittliga 
  
 bör minska 
  
 alkoholkonsumtionen (inkl. 
  
 svartsprit mm.) bör minska 
  
 från 8 till 6 liter  
 100-pro- 
  
 centig alkohol per person. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 303 
  
 Strategi 
  
 Mål 
  
 Indikator 
  
 17. 
  
 Matens innehåll av fett bör minska i befolkningen och konsumtionen av frukt och grönsaker öka 
  
 18. 
  
 Motion och fysisk aktivitet bör öka 
  
 19. 
  
 Andelen människor med övervikt bör minska 
  
 Kostens innehåll av fett bör reduceras till 30 % av kalori- intaget. Maximalt 1/3 av fettet bör vara mättat fett. Kolhydratenergiprocenten bör öka till 55 %, varav mindre än 1/6 bör vara socker. Kostens innehåll av frukt och grönskar bör öka till 600 g per person och dag. Andelen som motionerar (inkl. rask promenad) en gång i veckan bör öka från 55 % år 1997 till 70 %. Andelen vuxna med kraftig övervikt (BMI*30) bör minska från 8 % år 1997 till 5 % och andelen barn  
 7 % till 5 %. 
  
 304  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5 
  
 ---hur 
  ett urval av aktörer på regional och lokal nivå uppfattar Folkhälsoinstitutets initierande och stödjande roll? 
 Inledning 
 Undertecknad har på uppdrag av byråchef Wells, Folkhälso- institutet (FHI) utarbetat en sammanställning av synpunkter och erfarenheter rörande FHI;s verksamhet, som inhämtats från samhälls- medicinska chefer (motsv.) inom landstingen. 
 Bedömningarna har så långt möjligt gjorts utifrån kännedom om FHI;s verksamhet, nyttan av det stöd man erhåller, möjligheter att tillämpa detta samt vilka behov man har i framtiden. 
 Redovisningen följer de frågeställningar som redovisas i PM 981115. 
 De flesta anser sig ha relativt god kännedom om FHI såväl vad gäller verksamhetsinriktning som personliga kontakter med med- arbetare på FHI, med undantag för några som nyligen tillträtt sina tjänster. 
 A. Kunskapsstöd 
 1. Förmedling av fakta och lägesbeskrivningar om folkhälsans fördelning och utveckling. 
 Folkhälsoinstitutet utarbetar i huvudsak bra informationsmaterial. Mängden material ifrågasätts av några som menar att detta kunde begränsas till förmån för ökad kvalitet. Som ett komplement till de ögonblicksbilder som ges borde man bearbeta material som ger mer av helhet och trender med statistiska data, gärna på länsnivå med jämförelse till riksgenomsnitt. Bra rapporter har tagits fram i ämnet. Bör dock kunna utvecklas ytterligare. Det är idag oklart vad institutet kan erbjuda av sådant. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 305 
  
 Ett problem är FHI:s sätt att sprida material och information. Det förutsätter oftast att det finns en funktion liknande FHI på länsnivå för vidare spridning. (Detta bör till del kunna avhjälpas i och med att FHI utvecklar sin hemsida.) 
 2. Kunskaper om hälsans bestämningsfaktorer från individ till samhällsnivå. 
 Bra rapporter har tagits fram i ämnet. Borde dock kunna utvecklas ytterligare. 
 3. Folkhälsoarbetets organisation och utveckling från lokal till internationell nivå. 
 Område där Folkhälsoinstitutet måste bli mer aktiv. Viktigt att förbättra kunskaper omkring det lokala folkhälsoarbetets faktiska villkor bl.a. för att skapa möjligheter att arbeta programöverskridande, tvärsektoriell lokal samverkan. 
 För förtroendevalda är det t. ex. av stort värde att se hur det nationella och internationella folkhälsoarbetet utvecklas och formas. 
 Härigenom ges också en bild av hur ens egen verksamhet ligger till jämfört med andra. 
 B. Metodstöd 
 1. Förmedla metoder för att effektivisera och målinrikta folkhälsoarbetet och nå utsatta befolkningsgrupper. 
 Här finns stor enighet om behovet av utvecklat metodstöd. All kunskap som rör metoder är viktiga att förmedla. Målinriktat folkhälsoarbete kommer att få en alltmer framträdande plats. Grundläggande principer och metoder för målinriktat arbete är därför angeläget att kunna ta del av. På lokal nivå efterfrågas konkreta fungerande metoder att användas. 
 Särskilt när det gäller att nå utsatta grupper saknar man metodstöd. I många fall vet man vad men inte hur. 
  
 306  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 2. Spridning av beprövade modeller och väldokumenterade erfarenheter. 
 Oklart hur pass bra detta fungerar idag. Behöver utvecklas. Någon föreslår att man borde utveckla en databas liknande Martin eller på annat sätt dokumentera det evidence baserade inhemska folkhälso- arbetet. 
 3. Utvärderingar 
 Samtliga delar uppfattningen att detta är ett mycket angeläget område som förväntas få en alltmer central roll. Här efterlyses mer information och kunskapsförmedling i just utvärderingsmetodik och på vilken nivå 
 – allvarlighetsgrad utvärderingarna skall läggas på. Det innehålls- mässiga spannet är stort; från vetenskapligt upplagda utvärderings- studier till enklare rapportering om vad som gjorts. Kunskaps- förmedling inom detta område borde arrangeras i form av vidare- utbildningar. 
 4. Möjliggöra erfarenhetsutbyte genom nätverk 
 FHI;s initiativ till att bilda nätverk med kontaktpersoner från hela landet har haft stor betydelse för erfarenhetsutbyte och kunskaps- förmedling. Här finns en samstämmig uppfattning av att nätverken fungerar bra och att de är en viktig del i folkhälsoarbetet. 
 5. Stimulera utveckling genom ekonomiskt stöd 
 Ekonomiskt stöd har i många fall varit en förutsättning för före- byggande utvecklingsarbete av olika slag och inom olika program- områden. 
 Olika statliga stöd/bidragsformer inkl. FHI;s stöd är emellertid i dag så uppsplittrade och föränderliga att det är svårt att ha en överblick och framförhållning i planeringen. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 4  
 307 
  
 C. Strategiskt stöd 
 Genomgående för svara man att detta är det viktigaste området som bör ha högsta prioritet för Folkhälsoinstitutets framtida inriktning 
 1. Utveckla och vidmakthålla fungerande strukturer för ett väl fungerande folkhälsoarbete. 
 Ytterst centralt att förmedla kunnande och stöd i detta område. FHI har som central organisation på nationell nivå också ett stort symbolvärde och skapar nationell och lokal legitimitet kring folkhälsofrågorna. 
 FHI bör dock kunna bli mycket tydligare i vad de har möjlighet att bidra med. 
 2. Synliggöra incitament för hälsofrämjande och sjukdomsföre- byggande insatser inom och mellan berörda samhällssektorer (hälsoinriktad samhällspolitik) 
 Viktigt område. Idag är intrycket att Folkhälsoinstitutet arbetar lite med detta område. 
 FHI borde ges en mera strategisk roll inom den sektoruppdelade statsförvaltningen för att bidra till bättre samordning med avseende på samhällspolitikens hälsoinriktning. 
 3. Bidra med underlag för prioriteringar – särskilt förbättringar av folkhälsan hos eftersatta grupper 
 Viktigt område. Gärna mer grundläggande diskussion kring principiella ställningstaganden avseende prioriteringar. Prioriteringsfrågor bör göras mer synliga. 
 Sammanfattande synpunkter på utveckling och förändring av FHI;s verksamhet: 
 Det finns en bristande intern samordning mellan FHI:s olika program vilket indirekt försvårar det regionala/lokala arbetet och planeringen när det bl.a. gäller tvärsektoriella och programöverskridande arbete. 
 Planeringen av kampanjer och informationsmaterial bör ha en längre framförhållning för att kunna användas på ett optimalt sätt. Som exempel kan nämnas centrala kampanjer inom området alkohol 
  
 308  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2000:57 
  
 och narkotika som ofta upplevs som kortsiktiga och jippobetonande. När resurserna och kunskaperna om de olika specialområdena skall omsättas i praktiken sker detta i en mycket komplex verklighet, där frågorna dels konkurrerar med varandra, dels med andra fråge- ställningar såsom miljö, jämställdhet, demokrati. 
 Diskrepansen i medelstilldelning mellan olika programområden och den tidsmässigt varierande tidpunkterna för att ansöka om projekt- medel skapar förvirring och försvårar det lokala arbetet. 
 De blanketter som FHI använder för ansökan om och redovisning av projektmedel är krångliga och svårförståeliga. En enhetligt blankett som gäller för alla program skulle underlätta ansökningsförfarandet. 
 Kontaktpersonerna/samordnarnas ansvar och uppgifter gentemot FHI har definierats av institutet utan samråd med dessa. De uppgifter som ålagts samordnarna exempelvis prioritering av projekt försvåras av att institutet och landstinget har olika priori- teringsgrunder. I samband med att vi diskuterar FHI:s referens- grupper och andra grupper där representanter för folkhälsoarbetet ute i länet samlas bör större vikt tas vid att välja ut de personer som har en strategisk position i sitt område. Idag händer det alltför ofta att deltagarna väljs ut eftersom de deltagit i något projekt med koppling till FHI, snarare än att de besitter viktiga kunskaper, har breda nätverk eller mandat att handla. 
 Samverkan mellan FHI och övriga verk, myndigheter samt centrala organisationer behöver utvecklas, framför allt med avseende på strukturella förhållanden. 
 FHI:s medarbetare har ofta goda sakkunskaper omkring till exempel riskområden eller specialområden som kvinnors hälsa, men saknar ofta bred folkhälsovetenskaplig kompetens. Detta medför en begrän- sad kunskap om tvärsektoriella och programöverskridande synsätt och metoder. 
 På uppdrag för samhällsmedicinska chefer (motsv.) i landet Östersund 13 december 1998 
 Snyder 
 Samhällsmedicinsk chef 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 309 
  
 Folkhälsoinstitutets program och enheter/funktioner 
 Som nämnts ovan är större delen av Folkhälsoinstitutets verksamhet indelat i olika program, nämligen alkohol- och narkotikaprogrammet, hiv/aidsprogrammet, tobaksprogrammet, allergiprogrammet samt skadeprogrammet. Därutöver finns en s.k. främjandeenhet samt en övergripande/tvärgående funktion som kallas Arena skolan. Dessutom finns en egen enhet för forskning och utvärdering. I den s.k. staben finns vidare funktioner för analys och utredning, internationellt arbete samt information. Nedan beskrivs kortfattat Folkhälsoinsitutets olika program och viktigaste enheter/funktioner. 
 Alkohol- och narkotikaprogrammet 
 Alkohol- och narkotikaprogrammet ansvarar för frågor som rör alkohol, narkotika, bensodiazepiner, anabola steroider och andra prestations- höjande produkter samt spelberoende. Det vägledande dokumentet för de nationella insatserna är den Nationella handlingsplanen för alkohol- och drogförebyggande insatser. Den utarbetades år 1995 av en nationell ledningsgrupp med Folkhälsoinstitutet som sammankallande part. 
 Under 1999 fick Folkhälsoinstitutet utredningsansvar för klassifi- cering av narkotiska substanser samt rapporteringsskyldighet för dessa till EU:s narkotikacentrum (sv. ECNN, eng. EMCDDA). Utrednings- ansvaret är en följd av införandet av en ny lag, Lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Vidare fick Folkhälsoinstitutet hösten 1998 i uppdrag av regeringen att utreda konsekvenserna av förändrade införselregler och skatter på alkohol. I slutet av år 1998 fick institutet ett regeringsuppdrag att föreslå en struktur för att nå den lokala och kommunala nivån vad gäller alkohol- och narkotika- preventivt arbete. 
 Folkhälsoinstitutet har under den senaste femårsperioden bl.a. gett ekonomiskt stöd till ett tjugotal lokala och regionala metodutvecklings- projekt samt till tre riksprojekt. Institutet har även producerat utbild- 
  
 310  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:57 
  
 nings- och informationsmaterial inom området primärvård. Informa- tionsinsatser har även gjorts inom området alkohol och graviditet. Inom arbetslivsområdet samarbetar Folkhälsoinstitutet med Alna 
 1  
 genom att bl.a. ge ekonomiskt stöd till arbetslivsinriktade projekt. 
 Inom alkohol- och narkotikaområdet bedrivs en omfattande informations- och opinionsbildande verksamhet genom särskilt riktat informationsmaterial, kurser, konferenser, seminarier, utbildnings- insatser, databaser, Internet och genom informationsbladet Använd- bart. En väsentlig del av opinionsbildningen inriktas på att informera om och att skapa förståelse för den svenska restriktiva politiken. Hösten 1998 gjordes bl.a. informationssatsningen 9 av 10 är smartare än så i samband med den europeiska narkotikaveckan. Målgruppen var storstadsungdomar mellan 14 och 18 år. En annan kampanj var Djurkampanjen Hur dricker du? under hösten 1999 som framför allt syftade till att få ungdomar att reflektera över sina alkoholvanor och att stimulera till besök på kampanjens hemsida eller till att ringa kam- panjens telefonnummer. 
 Folkhälsoinstitutet ingår i den Nationella ledningsgruppen för alko- hol- och drogförebyggande insatser, i samrådsgruppen för alkohol- statistik samt i  
 OAS-samarbetet. 
  Därutöver ingår institutet i en lång rad externa grupper, t.ex. Strategigruppen för Dopingjouren, Nordiska samordningsgruppen för alkohol- och droginformation, Rikspolis- styrelsens samverkan mot brott, Vägverkets samordningsgrupp för alkohol och droger i trafiken, Systembolagets fond för alkohol- forskning och i Arbetsgruppen för prestationshöjande produkter. Institutet har även nära samarbete med CAN och Alkoholinspektionen, bl.a. anordnas gemensamma utbildningar och konferenser. 
 Folkhälsonstitutet verkar för att förstärka och fördjupa samverkan med organisationslivet och självorganiserade ungdomsgrupper vad gäller prevention på alkohol- och narkotikaområdet. I projektet Mönster för framtiden gjordes bl.a. en kartläggning av nya ung- domsorganisationer samt organisationernas behov av metodstöd m.m. Ett annat viktigt område för institutet är att stimulera och förstärka det förebyggande arbetet i kommuner och regioner och att skapa samver- kan mellan olika lokala och regionala samt nationella verksamheter. Viktiga aktörer är även de regionala samrådsgrupperna, landstingen och länsstyrelserna. I varje län finns två kontaktpersoner, vilka ingår i samrådsgrupperna, och som fungerar som samordnande länk både inom det egna länet och gentemot institutet. Även de lokala folkhälsoråden 
  
 1  
 Alna står för Arbetsmiljö, Läkemedel, Narkotika och Alkohol och är arbets- livets egen resurs i alkohol- och drogfrågor och drivs av arbetsmarknadens parter i samverkan. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 311 
  
 och landstingens samhällsmedicinska enheter utgör viktiga länkar i det förebyggande folkhälsoarbetet. 
 Ekonomiskt stöd till lokala och regionala alkohol- och drogförebyg- gande projekt har utlysts en gång per år. Sedan år 1995 har över 460 lokala projekt varit igång. Under 1998/1999 utlystes medel från All- männa arvsfonden till ett belopp av 35 000 tkr och 63 ansökningar be- viljades till ett belopp av 9 100 tkr. För år 2000 har projektmedel från Allmänna arvsfonden beviljats för ett värde av 4 700 tkr till 38 projekt. 
 Folkhälsoinstitutet initierar och stödjer forskning, bevakar utveck- lingen inom alkohol- och narkotikaområdet, medverkar vid utvärde- ringar av förebyggande projekt samt sprider relevanta forskningsresul- tat både nationellt och internationellt. Programmet har utbyggda kon- taktnät med universitet och högskolor och stöd till forskning görs inom områden som t.ex. preventionsforskning, konsumtionsanalyser, survey- undersökningar, framtida alkohol- och narkotikakonsumtion etc. Hit- tills har drygt 60 forskningsprojekt stötts till en summa av ca 35 000 tkr. Detta har bl.a. resulterat i två licentiat- och sex doktorsavhand- lingar. Forskningsprojekt har även kunnat startats som rör kommunal alkohol- och narkotikaprevention. 
 Institutet lägger stor vikt vid att relevanta forskningsresultat sprids inte enbart till professionella yrkesgrupper utan även till allmänheten. Speciella insatser har t.ex. gjorts via forskningsdagar, journalistsemina- rium och genom att sprida rapporter från forskningskonferenser. 
 Statistikbevakning är en grundläggande del i programmets verksam- het. Varje år sammanställs befintlig statistik som sedan institutet pre- senterar tillsammans med CAN i rapporten  
 Drogutvecklingen i Sverige.  
 Folkhälsoinstitutet har även till uppgift att vara svensk kontaktpunkt i Reitoxarbetet 
 2  
 inom EU. 
 Inom det internationella området svarar institutet vidare för en komparativ studie i  
 EU-länderna, 
  A Comparative Analysis of Alcohol Consumption and its Public Health Effects in the  
 EU-states 
  samt är nationell kontaktpunkt till det Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (sv. ECNN, eng. EMCDDA). Insti- tutet är dessutom med i ett antal olika samarbetsgrupper inom EU, såsom Phareprogrammet, Pompidougruppen och Narkotikapreventions- programmet. Vidare har institutet börjat uppbyggnaden av ett s.k. tidigt varningssystem för syntetiska droger där samtliga EU:s medlemsstater deltar. Folkhälsoinstitutet skall dessutom fungera som förbindelselänk mellan svenska och europeiska forskningsinstitutioner och metod- utvecklingsprojekt på alkohol- och narkotikaområdet. 
  
 2  
 Verksamhet som bedrivs inom ECNN, bl.a. uppbyggnad av databas för larm- rapportering inom EU m.m. 
  
 312  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:57 
  
 Hiv/aids/STD-programmet 
  
 Hiv/aids/STD-programmet 
  ansvarar för att förebygga smittspridning av hiv och andra STD (sexuellt överförbara sjukdomar), minska de negativa effekterna av  
 hiv-epidemin 
  i form av ångest och rädsla och att verka för solidaritet och mot utstötning och diskriminering av hiv- smittade och riskutsatta grupper. Genom olika nätverk med myndig- heter, landsting och storstadsregioner samt med frivilligorganisationer förmedlas och samordnas arbetet nationellt, regionalt och lokalt. 
 Till institutet har även knutits en referensgrupp, det s.k. aidsrådet. Dess ledamöter representerar Socialstyrelsen, Smittskydddsinstitutet, Svenska ommunförbundet, Landstingsförbundet, RFSU, RFSL, Noaks  
 Ark-Röda 
  korset, Riksförbundet för hivpositiva, Läkare mot aids, Smittskyddsläkarföreningen och Arbetarskyddsnämnden. Andra sam- verkansformer handlar om att delta i och stödja olika nätverk, t.ex. en nationell myndighetsgrupp för samordning av  
 hiv/STD-prevention, 
  re- ferensgrupp för homosexuellas organisationer, träffar för landstingens kontaktpersoner, nätverksträffar för kuratorer m.fl. 
 Under år 1997 utarbetade Folkhälsoinstitutet en nationell folkhälso- policy för hiv/STD i samarbete med olika myndigheter, Svenska Kom- munförbundet, Landstingsförbundet och frivilligorganisationer. 
 Basen i Folkhälsoinstitutets  
 hiv/STD-förebyggande 
  arbete är av långsiktig karaktär och har ett brett sex- och samlevnadsperspektiv. Den omfattar därför också frågor om sexualitet, sexuella beteenden, relationer, reproduktion och att förebygga oönskade graviditeter. Sär- skilt riskutsatta grupper (ungdomar, män som har sex med män, in- vandrare,  
 hiv-infekterade 
  och deras närstående och narkotikamissbru- kare) nås bl.a. genom samarbete med frivilligorganisationer. 
 Stöd till nationella frivilligorganisationer uppgick år 1999 till 16 500 tkr (inkl. projektstöd till invandrarorganisationer). Flera av organisationerna bedriver både  
 hiv/STD-preventivt 
  arbete och psyko- socialt stödarbete till hivsmittade och deras närstående. För år 2000 har 11 500 tkr fördelats till 17 landsting utanför storstadsregionerna varav 71 procent vidareförmedlats till frivilligorganisationernas verksamhet och projekt. 
 Institutet tar fram olika kunskaps- och faktaunderlag i syfte att öka kunskapen inom området i form av broschyrer och rapporter med ut- gångspunkt från forskningsresultat. Olika beslutsunderlag tas även fram på uppdrag från regeringen, t.ex. en nationell handlingsplan för förebyggande  
 hiv/STD-arbete, 
  kartläggning av ungdomars attityder och sexvanor, undersökningar av livssituationen hos homosexuella, under- sökning av allmänhetens attityder till homosexuella m.m. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 313 
  
 Folkhälsoinstitutet har ett väl utvecklat samarbete med landsting, kommuner och frivilligorganisationer. Mycket av det individinriktade preventiva arbetet bedrivs regionalt och lokalt inom t.ex. ungdomsmot- tagningar, skolan och hälso- och sjukvården. Institutet samverkar med dessa lokala och regionala aktörer i olika metodutvecklingsprojekt i syfte att förbättra det hälsofrämjande och förebyggande arbetet, t.ex. genom att utveckla metoder för att nå olika invandrargrupper, för att utveckla  
 hiv-prevention 
  riktat till män som har sex med män etc. Dess- utom anordnas en rad konferenser och seminarier i samverkan mellan institutet och landsting/kommuner. Folkhälsoinstitutet stödjer även metodutvecklingsprojekt på regional nivå, för år 2000 har ett sextiotal landstingsbaserade projektstöd beviljats. 
 Institutet har en omfattande informations- och utbildningsverksam- het. Syftet är bl.a. att sprida kunskaper och erfarenheter om hiv/STD- prevention och utveckling av sex och samlevnadsarbete. I samarbete med olika aktörer arrangeras konferenser, seminarier och andra utbildningsinsatser runt om i landet. Internet används i allt större utsträckning för att sprida kunskap och information. Dessutom utges tidningen  
 HIV-aktuellt. 
  Ett stort antal informationsbroschyrer, böcker samt forskningsrapporter i mer lättillgänglig form, alla riktade till all- mänheten, produceras kontinuerligt av institutet. 
 Alltsedan 1992 har Folkhälsoinstitutet genomfört massmediala in- formationsinsatser riktade till allmänheten och/eller till mer specifice- rade målgrupper. Det främsta syftet med dessa insatser är att minimera spridningen av hiv/STD och att påverka allmänhetens och riskutsatta gruppers attityder till säkrare sex. Under 1999 genomfördes fyra olika masskommunikativa insatser, riktade till resenärer och de risker för hiv/STD som finns i olika delar av världen. Den s.k. sommarkampan- jen, uppsökande verksamhet riktad till unga människor, utförs årligen tillsammans med RFSL och RFSU. Även vissa landsting och kommu- nala institutioner deltar sporadiskt i dessa. 
 Inom  
 FoU-området 
  stödjer institutet långsiktig forskning om hälsa och sexualitet samt forskning om aktuella frågeställningar om riskbete- ende och hiv/STD. Forskningssamarbete sker med ett flertal olika uni- versitet i landet, Nordiska Hälsovårdshögskolan och Karolinska insti- tutet m.fl. Samarbete sker även med Smittskyddsinstitutet om kunska- per kring nydiagnosticerade  
 hiv-fall. 
  Olika studier sker även kring ung- domars sexualvanor, allmänhetens kunskaper, attityder och vanor kopplat till hiv/aids m.m. 
 Även inom det internationella området sker ett samarbete inom framför allt EU, t.ex. inom EU:s hälsoprogram för förebyggande av aids och andra smittsamma sjukdomar där institutet representerar Sverige. Institutet medverkar även inom  
 EU-projektet 
  AIDS and Mo- 
  
 314  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:57 
  
 bility samt i det europeiska nätverket European Information Centre AIDS and Youth. Folkhälsoinstitutet deltar även i en svensk referens- grupp för FN:s arbete med aidsfrågor, UNAIDS. 
 Tobaksprogrammet 
 Tobaksprogrammet samordnar i dag det nationella arbetet mot tobaks- bruk. Strategin för programmet innefattar bl.a. att fungera som kataly- sator för ett omfattande nationellt, regionalt och lokalt arbete inom flera samhällssektorer. Programmet prioriterar uppbyggnaden av ett nationellt nätverk mellan dem som lokalt och regionalt arbetar med to- baksfrågorna. För närvarande ägnas särskild uppmärksamhet åt utbild- ningsinsatser för nyckelgrupper samt opinionsbildning. Institutet har vidare prioriterat tobak som en kvinnofråga. 
 Folkhälsoinstitutet har hittills haft tre regeringsuppdrag inom to- baksområdet. År 1995 fick institutet i uppdrag att i samråd med Social- styrelsen belysa hälsokonsekvenserna av en åldersgräns för inköp av tobaksvaror. År 1998 gavs ett uppdrag att redovisa ett särskilt hand- lingsprogram för att minska tobaksbruket. Samma år fick institutet 30 000 tkr från Allmänna arvsfonden till ideella organisationers arbete i syfte att förebygga tobaksdebut bland barn och ungdom. Vidare med- verkar programmet regelbundet i utarbetandet av den rapport om drogutvecklingen i Sverige som årligen produceras av institutet och CAN. 
 Inom metodutvecklingsområdet genomförs olika former av utbild- ning i tobaksfrågor, såväl grund- som fortbildning. Metodutveckling har genomförts tillsammans med regionala fortbildningsinstanser. Varje år anordnas dessutom en nationell fortbildningskonferens för yrkesverksamma mot tobak. 
 Folkhälsoinstitutet svarar inom tobaksområdet för en omfattande kunskapsproduktion som har sin utgångspunkt i vetenskaplig forskning. Informationsinsatserna kan sammanfattas i fem olika typer av verk- samhet; utgivning av informationsmaterial, informationsservice till vidareförmedlare och media, faktaförmedling via Internet, utgivning av en facktidning till vidareförmedlare samt föreläsarmedverkan. Institutet har under flera år tillbaka varit pådrivande vad gäller opinionsbildning i tobaksfrågan. Ett exempel på opinionsbildning som gjorts är en mass- kommunikativ kampanj som ägde rum under hösten 1992 i form av af- fischering. 
 Programmet har vidare genomfört opinionsbildning och attitydpå- verkan i samarbete med olika aktörer, t.ex.  
 Sluta-röka-linjen 
  som ge- nomfördes i samarbete med Cancerfonden, Kemp och lungfonden och 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 315 
  
 Centrum för tobaksprevention, Stockholms läns landsting. År 1999 in- leddes ett samarbete med Arbetarskyddsstyrelsen, Hjärt- och lungfon- den och samtliga arbetsgivarorganisationer om att skapa rökfria arbets- platser. 
 I samarbete med olika ungdomstidningar har institutet tagit fram ungdomsanpassad information om tobak. Dessutom har kontakt tagits med olika ridklubbar och tidningen Min häst samt Svenska Ridsport- förbundet i projektet Rökfri ryttare. Institutet har även samarbetat med arrangörerna för tävlingen Fröken Sverige samt med Friidrottsför- bundet för rökfria  
 VM-tävlingar. 
  Vid ett flertal tillfällen har institutet även tillsammans med Cancerfonden tagit initiativ till händelser och ar- rangemang som genererat uppmärksamhet kring tobaksfrågor i media. 
 Utöver ovan nämnda samarbetspartners har institutet i tobaksarbetet ett omfattande samarbete med centrala myndigheter, t.ex. Socialstyrel- sen, Arbetarskyddsstyrelsen, Konsumentverket, Skolverket, Ungdoms- styrelsen m.fl. liksom även frivilligorganisationer, fackföreningar, Apoteken samt expertsamverkan. Ett kontinuerligt samarbete sker se- dan många år tillbaka med institutets regionala kontaktpersoner i to- baksfrågor, dvs. landstingens tobaksansvariga. Dessutom samverkar in- stitutet med de lokala folkhälsoråden i kommunerna eftersom kommu- nerna också har det direkta tillsynsansvaret för större delen av tobaks- lagen. 
 Folkhälsoinstitutet har initierat ett flertal projekt med syfte att ut- veckla det tobakspreventiva arbetet inom landsting och kommuner t.ex. projektet Rökfri graviditet och Rökfria barn, tjejprojektet Blossom, projektet Guldgaffeln samt i landskapsfröknarnas skolbesök.i anslut- ning till Fröken  
 Sverige-tävlingen. 
  Utöver detta genomförs även utbildningar av personal inom MVC/BVC och skolsköterskor, tonårs- rådgivare och fritidsledare. 
 Tobaksprogrammet har begränsade resurser för forskningsstöd. Samverkan och finansiering sker dock regelmässigt med institutets  
 FoU-ansvariga. 
  En studie av tobaksbrukets samhällsekonomiska kon- sekvenser har dock kommit till stånd genom ekonomiskt stöd till dokto- randarbete vid Lunds universitet. Vetenskapliga studier har även gjorts av åldersgränsens effekter på tobaksbruket bland barn och ungdomar. Dessutom har studier genomförts inom ramen för samarbete med Fors- kargruppen för samhälls- och informationsstudier och Institutet för to- baksstudier angående rökning i samband med prissänkningarna år 1998. I slutet av 1999 utfördes även en opinionsundersökning om all- mänhetens inställning till rökning på restauranger. Samarbete har även inletts under 1999 med Centrum för Tobaksprevention, Samhällsmedi- cin Syd, Stockholm. 
  
 316  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:57 
  
 I det internationella arbetet deltar institutet aktivt i WHO, bl.a. med att utarbeta en internationell ramkonvention mot tobak samt att utarbeta en rapport om kvinnor och rökning. Dessutom bistår institutet i WHO:s Europaregions arbete med en tredje handlingsplan för ett tobaksfritt Europa. Inom  
 EU-arbetet 
  sker samarbete främst genom EU:s aktions- program mot cancer där institutet är svensk kontaktpunkt. Dessutom sker arbete inom specifika projekt, t.ex. om kvinnor och rökning. 
 Allergiprogrammet 
 Allergiprogrammets strategier är att följa allergiutvecklingen i landet och i ett internationellt perspektiv, sammanställa och analysera forsk- ning om allergi och annan överkänslighet samt på vetenskaplig grund utforma och skapa konsensus kring preventiva råd. Vidare initierar och stödjer programmet insatser för att påverka attityder till allergi och an- nan överkänslighet och till allergiförebyggande insatser, generellt och individuellt. Exempel på detta är de nationella informationssatsning- arna  
 Allergiåret 95  
 och  
 Inneåret 99  
 vilka genomfördes i bred samver- kan med myndigheter, organisationer och företag m.fl. Regeringen gav institutet i uppdrag att sammanställa vad som gjorts i landet under In- neåret 99 vilket resulterade i en rapport som lämnades under våren 2000. 
 Allergiprogrammet arbetar med att initiera och stödja nätverk för forskning och utbildning och allergiförebyggande arbete på olika ni- våer i samhället. Ett särskilt nätverk utgörs av ett trettiotal kommuner som uppfyllt kriterierna för Allergianpassad kommun. Programmet har vidare kontakt med befintliga nätverk inom såväl allergiforskning som verksamhet inom vård och behandling, bygg- och fastighetssektor, miljöarbete i kommuner, landsting och näringsliv m.m. 
 Regionala konferenser och utbildningsdagar anordnas dessutom kontinuerligt i Folkhälsoinstitutets regi för att utveckla det lokala aller- giprogrammet. Ett samarbete med yrkessammanslutningar och utbild- ningsgivare har dessutom resulterat i olika utbildningsinsatser inom t.ex. studie- och yrkesvägledarutbildningen, vårdlärarutbildningen, allergisjuksköterskor, dietister m.fl. 
 Allergiprogrammet initierar och utvecklar samverkan med myndig- heter, organisationer och näringslivet samt utvecklar och utvärderar metoder för det allergiförebyggande arbetet i landet. Projektet Allergi- prevention i primärvård är ett regeringsuppdrag och syftar till att på vetenskaplig grund skapa konsensus kring preventiva råd. Folkhälso- institutet samordnar projektet som leds av en styrgrupp med represen- tanter från olika myndigheter, organisationer och föreningar m.fl. Pro- 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 317 
  
 grammet har även tagit fram undervisningsmaterial riktat till skolan samt utarbetat ett kunskapsmaterial och en metod att säkra hälsosamma skolor och daghem. En kartläggning görs av allergianpassade skolor och förskolor för att kunna sprida de goda exemplen vidare. 
 För att stödja ett tvärsektoriellt synsätt initierades tillsammans med Vårdalstiftelsen en mötesplats för forskning och praktik – Allergi- stämman – vilken anordnas årligen av Folkhälsoinstitutet, Vårdalstif- telsen och Astma- och Allergiförbundet m.fl. 
 Efter Allergiåret påbörjades arbetet med en Nationell handlingsplan mot allergi där ett flertal myndigheter, organisationer, landsting och kommuner deltog, liksom näringslivet, forskare m.fl. Inom ramen för detta arbete utvecklas en rad projekt för metodutveckling, åtgärdspro- gram, modeller för allergiförebyggande arbetssätt m.m. Den första na- tionella handlingsplanen mot allergi skall överlämnas till regeringen år 2003. 
 Till programmet har vidare knutits ett antal sakkunniga. Födoäm- nesöverkänslighet bevakas dels i samarbete med Livsmedelsverket, dels via ad  
 hoc-kontakter 
  med sakkunniga och nätverk inom området. Inom ramen för institutets samarbetsavtal med Lunds Universitet sker metodutveckling för hälsoekonomisk utvärdering av preventiva åtgär- der mot allergi. Ett underlag finns även för att kunna göra samhälls- ekonomiska konsekvensberäkningar av allergi. Programmet skall vi- dare ta fram underlag till Folkhälsorapporten om allergi och annan överkänslighet på uppdrag från Socialstyrelsen. Därutöver planerar allergiprogrammet att ta fram ett vetenskapligt underlag för att påverka attityder och beteenden till allergi/överkänslighet. I samarbete med Statistiska Centralbyrån och Svensk Förening för Allergologi har rapportering av dödsfall i astma initierats. 
 Inom det internationella området sker nordiskt samarbete genom ett nordiskt forskarnätverk. Institutet har erhållit medel från EU inom ra- men för programmet om  
 pollution-related 
  diseases. Dessa medel skall bl.a. användas till att genomföra en samlad tvärvetenskaplig granskning av litteratur inom allergiområdet. Sedan några år tillbaka innehar in- stitutet ordförandeskapet i en arbetsgrupp inom ramen för ISIAQ (International Society Indoor Air Quality and Climate) där syftet är att ta fram kriterier som underlag för guidelines för inomhusmiljö i skolor. 
 Skadeprogrammet 
 Skadeprogrammet verkar för att främja säkerhet och förebygga skador. Arbetet bygger på ett tvärsektoriellt engagemang på lokal, läns- och central nivå och en samverkan mellan myndigheter, vetenskapliga in- 
  
 318  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:57 
  
 stitutioner, landsting och kommuner samt frivilliga organisationer och lokala praktiker. Som kärna i det säkerhetsfrämjande och skadeföre- byggande arbetet ligger satsningen på lokala modeller för förebyggande arbete i ett tvärsektoriellt perspektiv kombinerad med en nationell strategi i samverkan mellan myndigheter som stöd för det lokala arbe- tet. Skadeprogrammet utvecklar modeller för förebyggande av olyckshändelser, självmord och våld samt metoder för analys och utvärdering av lokalt säkerhetsfrämjande och skadeförebyggande arbete. Programmet har t.ex. byggt upp en databas med uppgifter för det lokala skadeförebyggande arbetet i landets samtliga kommuner. 
 Utgångspunkten för skadeprogrammets arbete är två strategidoku- ment som utarbetades under 1990/91 och 1996 av institutets samver- kansgrupp för skadepreventiva frågor  
 (SAMS-gruppen) 
 3 
  
 i samråd med vetenskaplig expertis. Syftet med arbetet i  
 SAMS-gruppen 
  är att främja och utveckla det tvärsektoriella säkerhetsfrämjande och skadeförebyg- gande arbetet på central nivå och att utveckla mål och strategier. Pro- grammet har vidare i samarbete med Institutionen för folkhälsoveten- skap vid Karolinska institutet startat ett utvecklingsarbete för att utar- beta en nationell jämlikhetsstrategi på skadeområdet. 
 Ett underlag för nationella jämlikhetsstrategier inom det säkerhets- främjande och skadeförebyggande området har också tagits fram. Inom metodutvecklingsområdet har skadeprogrammet tillsammans med landstinget i Jämtlands län, Östersunds kommun och SOS Alarm haft en försöksverksamhet med Risklinjen i Jämtlands län dit allmänheten kunnat ringa och anmäla skaderisker i omgivningen. 
 Ett stort antal informationsinsatser har gjorts i programmets regi de senaste åren i form av informationsmaterial, broschyrer, handlingspro- gram, skrifter, vetenskapliga artiklar, nyhetsblad m.m. Ett flertal olika kartläggningar inom området har gjorts liksom även ett större antal kunskapsöversikter. Vad gäller samverkan med andra aktörer ingår skadeprogrammet i ett antal olika nätverk och grupper där ett stort antal olika myndigheter ingår, liksom även kommuner och landsting, t.ex. den tidigare nämnda  
 SAMS-gruppen 
  som arbetar sektorsövergripande, den svenska hjälminitiativgruppen samt  
 Erfa-gruppen 
 4 
 . 
  (erfarenhets- gruppen kring skolans arbetsmiljö). 
 Runt om i Sverige byggs upp ett nätverk av säkra och trygga kom- muner. För närvarande finns elva kommuner som av institutet och WHO utsetts till En säker och trygg kommun. Dessa kommuner med- 
  
 3 
  
 Nätverk som arbetar sektorsövergripande där ett flertal statliga myndigheter ingår inkl. Falu kommun och Landstinget Östergötland. 
  
 4 
  
 Nätverk av myndigheter och organisationer inom ramen för Folkhälso- institutets hälsofrämjande skola. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 319 
  
 verkar även i Folkhälsoinstitutets aktionsgrupp som har till uppgift att utveckla modellen och sprida erfarenheter till andra lokalsamhällen. Genom ett samarbetsavtal mellan institutet och Falköpings kommun, som är en modellkommun, utvecklas metoderna ytterligare för det lo- kala förebyggande arbetet. Som stöd för det lokala säkerhetsfrämjande och skadeförebyggande arbetet har Folkhälsoinstitutet dessutom anord- nat utbildningsseminarier i samarbete med olika kommuner, bl.a. Fal- köping. Ett kontaktnät har även byggts upp med personer inom hälso- och sjukvården för erfarenhetsutbyte och utveckling av det förebyg- gande arbetet. 
 Inom forskningsområdet har ett samarbetsavtal tagits fram mellan institutet och Karolinska institutet, institutionen för folkhälsovetenskap om samarbete och FoU inom olycksfallsområdet. Ett annat samar- betsavtal är upprättat mellan Folkhälsoinstitutet och Hälsouniversitetet i Linköping. Syftet är att omvandla forskningens resultat till praktisk tillämpning. 
 Skadeprogrammet medverkar i hög utsträckning i det internationella arbetet. Inom ramen för EU:s folkhälsoprogram för förebyggande av personskador Injury Prevention Programme (IPP) representerar in- stitutet Sverige samt även i det europeiska nätverket för experter inom IPP. Programmet har även en representant i NOMESKO:s 
 5  
 arbetsgrupp på uppdrag av Nordiska ministerrådet. Inom ramen för  
 WHO-samar- 
  betet ingår skadeprogrammet i WHO:s globala nätverk för utveckling av Safe Communities, WHO´s working group on Injury Surveillance Methodology Development m.fl. Folkhälsoinstitutets skadeprogram har även utsetts av WHO till ett Collaborating Helmet Initiative Program samt utses år 2000 till ett Affiliate support centre för WHO:s globala skadeförebyggande program. 
 Främjandeenheten 
 Den hälsofrämjande enheten tillkom genom att de målgruppsinriktade programmen, dvs. barn och ungdom, kvinnor och äldre samt sakområ- dena kost och fysisk aktivitet sammanfördes. 
 Inom området  
 barns och ungdomars hälsa  
 har enheten bl.a. produ- cerat kunskaps- och faktaunderlag, t.ex. jämlikhetsstrategier för barns och ungdomars hälsa med tonvikt på psykisk hälsa. För närvarande ar- betar institutet med ett regeringsuppdrag att ge en lägesbeskrivning av 
  
 5  
 Nordisk medicinalstatistisk kommitté, arbetsgrupp tillsatt av Nordiska ministerrådet, ansvarar bl.a. för utarbetandet av gemensamma nordiska skade- klassifikationer. 
  
 320  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:57 
  
 vilka insatser som genomförts i syfte att förbättra den psykiska hälsan i befolkningen och särskilt bland barn och ungdomar. I början av året fick institutet även ett regeringsuppdrag att kartlägga ungdomars attity- der till sexualitet och om ungdomars sexvanor förändrats över tiden. Enheten har också i samarbete med Socialstyrelsen genomfört ett rege- ringsuppdrag att följa utvecklingen vad gäller anorexi och andra ätstör- ningar. Folkhälsoinstitutet har även inom dessa områden fört ut bud- skapen via seminarier, föreläsningar, konferenser samt inlett samarbete med fyra kommuner. 
 Vad gäller informationsinsatser i form av mediala kampanjer an- vänds inte denna metod inom barn- och ungdomsgruppen. I stället ut- vecklas kunskapsbaserade kommunikativa och relationsskapande me- toder på olika nivåer. Inom ramen för detta arbete ger institutet ut ung- domstidningen GLÖD i syfte att stärka ungdomars identitet, självkänsla och psykiska och sexuella hälsa. 
 Avseende lokalt/regionalt arbete är en angelägen uppgift att ta fram underlag som stimulerar kommunerna att finna nya arbetsformer som t.ex. att öka föräldrars engagemang och deltagande. Folkhälsoinstitutet har ett väl utvecklat samarbete med MVC/BVC, den öppna förskolan och familjecentraler. 
 Institutet medverkar i den internationella  
 WHO-studien 
  av skolbarns hälsovanor. Under två år har Folkhälsoinstitutet även fungerat som svensk representant i ett  
 EU-nätverk 
  Mental Health for Children up to six years. 
 Inom enheten arbetar man även med  
 kvinnors hälsa  
 samt hälsa i ar- betslivet genom att ha arbetslivet som en arena. Den största delen av resurserna koncentreras f.n. på genomförandet av projektet/satsningen  
 Hälsa-Arbetsliv-Kvinnoliv. 
  Projektet är ett samverkansprojekt mel- lan institutet och fem utvalda län. Totalt ingår 14 lokala projekt och samverkan sker mellan landsting, kommuner, andra myndigheter, orga- nisationer etc. 
 Ingen egen forskning bedrivs inom området men samverkan sker med forskare vid Institutet för psykosocial medicin och Arbets- livsinstitutet samt universiteten i Stockholm, Umeå, Karlstad och vissa samhällsmedicinska enheter vid landstingen. 
 Inom ramen för  
 EU-programmet 
  Action on Health Promotion togs ett initiativ att bilda nätverket Workplace Health Promotion (WHP) som etablerades 1997. Arbetslivsinstitutet är den svenska kontakt- punkten i nätverket där även Folkhälsoinstitutet medverkar. 
 Området  
 äldres hälsa  
 är ett förhållandevis nytt område inom insti- tutet. Äldres hälsa startade våren 1997. Huvudmålet för området är att utveckla nationella strategier och lämpliga metoder för folkhälsoarbetet bland äldre. 1998 gav regeringen ett uppdrag till institutet att ta fram 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 321 
  
 underlag som redovisade nationella och internationella erfarenheter av vilka möjligheter det finns att arbeta sjukdomsförebyggande och hälso- främjande bland äldre. Uppdraget genomfördes i samarbete med Svenska Kommunförbundet då förbundet samtidigt gav Karolinska in- stitutet i uppdrag att göra en kunskapssammanställning. 
 Inom området äldres hälsa har även en kartläggning genomförts om olika insatser bland äldre, liksom utbildningsinsatser i form av bl.a. konferenser. Förutom med Svenska Kommunförbundet samverkar in- stitutet även med Socialstyrelsen och frivilligorganisationer. Vad gäller lokalt/regionalt arbete har ett nätverk bildats för att stimulera utveck- ling av folkhälsoarbete bland äldre. Folkhälsoinstitutet har även med- verkat vid konferenser anordnade av lokala och regionala aktörer. 
  
 Kost och fysisk aktivitet  
 är ett annat område som inryms inom främjandeenheten. År 1999 fick institutet ett regeringsuppdrag att pla- nera för ett fysiskt aktivitetsår 2001 Sätt Sverige i rörelse, vilket sker i samarbete med en rad olika myndigheter och organisationer. Andra kunskapsunderlag som tagits fram är resultaten av ett regeringsuppdrag från år 1998 om att redovisa nationella och internationella erfarenheter av vilka möjligheter det finns att stimulera till ökad fysisk aktivitet bland de grupper som är minst fysiskt aktiva. Ett annat strategidoku- ment Nationella mål och strategier för nutrition  
 1999-2004 
  togs fram under 1999 i samarbete med Livsmedelsverket och baseras på den av regeringen fastställda handlingsplanen för nutrition från 1995. Vidare ingår institutet i en rad referensgrupper och nätverk som Livsme- delsverket svarar för. Livsmedelsverket och Folkhälsoinstitutet håller dessutom i en referensgrupp för kost och fysisk aktivitet där ett antal landstingsrepresentanter ingår. 
 Folkhälsoinstitutet ger även vissa projektstöd till olika forsknings- projekt inom området. Institutet har även i samarbete med Epidemiolo- giskt Centrum (EpC) vid Socialstyrelsen initierat ett utvecklingsarbete kring enkätfrågor om levnadsvanor. 
 Inom det internationella området representerar institutet Sverige i en  
 EU-expertgrupp 
  för nutrition samt ingår i ett europeiskt nätverk för hälsofrämjande fysisk aktivitet. Folkhälsoinstitutet deltar även i andra europeiska och nordiska sammanhang kring kostfrågor. 
 Arena skolan 
 Åren  
 1994-1996 
  ansvarade Folkhälsoinstitutet för den svenska delen av  
 WHO-projektet 
  The European Network of Health Promoting Schools. Erfarenheterna från detta försöksprojekt med elva s.k. hälso- skolor fick institutet att samordna all sin verksamhet riktad mot skolan 
  
 322  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:57 
  
 under rubriken Arena skolan, som fr.o.m. år 1997 fick en egen bud- get. Arena Skola är inget eget program eller enhet utan består av den s.k. skolgruppen med representanter från alla program. 
 Inom Arena skolan har den främsta satsningen gjorts på att sprida begreppet hälsofrämjande skola i landet. I strategin för nationell och regional samverkan betonas vikten av en lokal, regional och nationell samverkan. Folkhälsoinstitutet har i denna strategi en i huvudsak cent- ralt samordnande och stödjande funktion. I regleringsbrevet för år 1998 fick institutet i uppdrag att fördjupa och sprida arbetet med att utveckla skolan som en hälsofrämjande arena. 
 Sedan år 1998 har Folkhälsoinstitutet byggt upp ett nationellt nät- verk tillsammans med skolor. Över 650 skolor ingår nu i ett nätverk av hälsofrämjande skolor, som får information och inspiration från insti- tutet där bl.a. goda exempel på hälsofrämjande arbete från skolor lyfts fram. De stöds även av regionala kontaktpersoner, som i sin tur får ut- bildning och stöd från institutet. 
 Genom regelbundna informationsinsatser sprider Folkhälsoinstitutet kunskap om skolutvecklingen utifrån ett hälsofrämjande perspektiv och skolorna i nätverket får skriftlig information från institutet fyra gånger per år. Dessutom tar institutet fram ett antal metodmaterial som kan användas i skolornas undervisning om hälsa och värdegrundsfrågor. Dessutom driver Folkhälsoinstitutet ett antal metodutvecklingsprojekt för att förbättra och utveckla det hälsofrämjande och förebyggande ar- betet för barn och ungdomar. 
 Viktiga samarbetspartners på nationell nivå inom Arena Skolan är Skolverket, Svenska Kommunförbundet, Arbetslivsinstitutet, Karo- linska institutet och Lärarförbundet. Folkhälsoinstitutet ansvarar dess- utom för den s.k.  
 Erfa-gruppen 
  (erfarenhetsgruppen kring skolans arbetsmiljö) som består av myndigheter som har anknytning till skolan och som träffas regelbundet. Det finns också ett väl utvecklat sam- arbete mellan institutet och det nationella nätverket Den öppna skolan. Ett samarbete har även inletts med landets lärarhögskolor. 
 Vad gäller forskning ligger resultaten från  
 WHO-undersökningen 
  Skolbarns hälsovanor till grund för satsningarna inom Arena Skolan. Folkhälsoinstitutet ansvarar för den svenska delen av denna europeiska undersökning av skolbarns hälsa. 
 Institutet deltar även i konferenser runt om i Europa inom The European Network of Health Promoting Schools och tar även del av den utveckling som sker och de utvärderingar som görs i de övriga femtiotalet länder och regioner som finns med i detta nätverk. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 323 
  
 Forsknings- och utvärderingsenheten 
 Forskningsverksamhet bedrivs dels inom forsknings- och utvärderings- enheten, dels inom respektive program. I detta avsnitt redogörs endast för den verksamhet som bedrivs inom forsknings- och utvärderings- enheten. Under rubriken Forskning nedan beskrivs den forskningsverk- samhet som gäller generellt för hela Folkhälsoinstitutet inklusive forskning inom programmen. 
 Forskning initieras och stöds via långvariga (oftast 3 + 3 år) samar- betsavtal med universitet och högskolor. Under åren  
 1992-1999 
  har 45 doktorsavhandlingar framställts inom ramen för institutets forsknings- stöd, 35 från medicinsk fakultet och 10 från samhällsmedicinsk fakul- tet. En analys av de tio första samarbetsavtalen visar bl.a. att den åt- gärdsinriktade forskningen varit lika produktiv som den epidemiolo- giska. Viss budget har också funnits för att kunna bevilja ad hoc- ansökningar. Utvärderingar har gjorts av två av forskningsavtalen samt av ett program (tobak). I övrigt har utvärderingsverksamheten inriktats på utprövning av metoder och på kvalitetsutveckling av institutets in- terna arbete. 
 Staben 
 Folkhälsoinstitutets stab består av följande tre funktioner: analys och utredning, internationella frågor samt gemensam och övergripande in- formation. Inom området  
 analys och utredning  
 arbetar institutet med regeringsuppdrag, t.ex. hälsokonsekvensbedömningar (HKB), folkhäl- soinsatser inom storstadsregionerna samt uppdraget att överblicka lo- kalt och regionalt folkhälsoarbete. Inom funktionen tar man även fram kunskaps- och faktaunderlag, t.ex. övergripande remisser,  
 DALY-me- 
  toder 
 6  
 och beräkningar m.m. Funktionen medverkar även i olika utbild- ningar och konferenser, t.ex. i ett utvecklingsprogram för samhällsme- dicinska chefer om att leda sektorsövergripande folkhälsoarbete. Sam- verkan sker bl.a. genom deltagande i generaldirektörsgruppen för folk- hälsofrågor, i den nationella samrådsgruppen tillsammans med Social- styrelsen, Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet samt i expertgrupper knutna till Nationella folkhälsokommittén. 
 Staben bedriver metodutveckling för lokalt folkhälsoarbete genom bl.a. nätverksarbete (Nätverket för medelstora städer, Större städer 
  
 6  
 Disability Adjusted Life Years, funktionsjusterade levnadsår, används för att mäta sjukdomsbördan i en befolkning eller befolkningsgrupp vid en viss tid- punkt. 
  
 324  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2000:57 
  
 samt Svenskt nätverk för lokalt folkhälsoarbete). På ett initiativ till- sammans med Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet har en modell för lokala välfärdsbokslut utvecklats. Stöd till lokalt/ regionalt folkhälsoarbete sker även genom att ge stöd till drift av Sprilinedatabaser (projekt och informationsmaterial samt annan folk- hälsodokumentation). Funktionen svarar även för drift och samordning av institutets projektdatabas. 
 Det  
 internationella arbetet  
 inom stabens internationella funktion sker inom ramen för det nordiska samarbetet, EU samt Världshjälps- organisationen (WHO). Det nordiska samarbetet består av planering och genomförande av gemensamma nordiska folkhälsokonferenser samt bilateralt nordiskt samarbete.  
 EU-samarbetet 
  innebär att ha ett övergripande ansvar för Folkhälsoinstitutets olika  
 EU-engagemang 
  samt ansvara för EU:s hälsofrämjande program inklusive flera projekt och nätverk. Även här ingår bilateralt samarbete med EU- medlemsländer. Samarbetet med WHO innebär att ingå i den svenska delegationen till WHO:s europaregions kommitté samt i WHO/Euros European Health Promotion Development Committee. Bilateralt sam- arbete sker även med  
 WHO-medlemsländer 
  med en prioritering av Baltikum. 
 Den internationella funktionen svarar också för att förmedla kun- skap om den internationella utvecklingen och internationella dokument. I vissa fall översätts skrifter av särskilt intresse till svenska, som t.ex. Hälsa 21, WHO:s förnyade hälsostrategi för Europaregionen. Medar- betare inom staben är även anlitade i internationella program och ut- vecklingsprojekt. 
 På regeringens uppdrag har ett underlag tagits fram om förutsätt- ningarna för tjänsteexport på folkhälsoområdet. 
 Inom institutet har varje program och funktion det operativa och ekonomiska ansvaret för informationsinsatser inom sina respektive sak- områden. Det huvudsakliga ansvaret för information ligger därmed på respektive program. Sedan år 1997 finns en gemensam  
 informations- funktion 
 , som organisatoriskt hör till staben. I informationsfunktionens roll betonas särskilt betydelsen av stöd, samordning och samverkan. En prioriterad uppgift är att ansvara för den externt anknutna  
 IT-utveck- 
  lingen, vilket bl.a. innebär att stimulera användningen av IT/Internet i informationsarbetet såväl externt som internt. Institutet har fattat ett principbeslut om stegvis övergång till elektronisk publicering som huvudalternativ. Nyligen har även en intern samarbetsgrupp för infor- mationsfrågor bildats, under ledning av generaldirektören, med repre- sentanter från varje program eller motsvarande. 
 Informationsfunktionen svarar även för övergripande information om Folkhälsoinstitutet och dess verksamhet, receptionservice, mass- 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 5  
 325 
  
 mediaservice och internbiblioteket inkl. tidskrifter. Informationsfunk- tionen har även ett övergripande projektledaransvar för institutets övriga 15 webbplatser. Folkhälsoinstitutet har satsat särskilt på att etablera länkar till andra organisationer som är verksamma på folkhäl- soområdet nationellt och internationellt. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 327 
  
 Beskrivning av vissa övriga folkhälsoaktörer på nationell nivå 
 De folkhälsoaktörer som särskilt omnämnts i Organisationskommitténs direktiv, nämligen Alkoholinspektionen, Barnombudsmannen, Läke- medelsverket, Smittskyddsinstitutet och Socialstyrelsen beskrivs i be- tänkandets kapitel 4. I kapitel 4 beskrivs även Ombudsmannen för sex- uellt likaberättigande (HomO) samt Socialvetenskapliga forskningsrå- det. Därutöver beskrivs i kapitel 4 i betänkandet Centralförbundet för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN), Landstingsförbundet och Svenska Kommunförbundet. Dessa aktörer har i dag ett samarbete inom folkhälsoområdet med nuvarande Folkhälsoinstitutet. 
 Aktörer som beskrivs i denna bilaga är ett urval av vissa folk- hälsoaktörer på nationell nivå som också har ett samarbete med Folkhälsoinstitutet. Beskrivningen har dock inte anspråk på att vara heltäckande. För en mer fullständig beskrivning av folkhälsoaktörer hänvisar Organisationskommittén till Nationella folkhälsokommitténs betänkande som beräknas utkomma under hösten 2000. 
 Statliga myndigheter 
 Arbetarskyddsverket 
 Arbetarskyddsverket består av Arbetarskyddsstyrelsen och Yrkesin- spektionen. Arbetarskyddsstyrelsen är central förvaltningsmyndighet för arbetsmiljö- och arbetstidsfrågor samt chefsmyndighet för Yrkesin- spektionen. Styrelsen skall särskilt leda, samordna och utveckla verk- samheten inom Arbetarskyddsverket, följa utvecklingen på arbetsmil- jöområdet, ha den centrala tillsynen över efterlevnaden av arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen samt inom arbetsmiljöområdet och lag- stiftningen om kemikaliekontroll ha den centrala tillsynen över vissa delar av efterlevnaden av tobakslagstiftningen, gentekniklagstiftningen, meddela föreskrifter och allmänna råd inom områdena samt utarbeta och sprida information. Styrelsen skall även ansvara för den officiella statistiken över arbetsskador och arbetsmiljö. 
  
 328  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Arbetarskyddsverket har som mål att minska riskerna för ohälsa och olycksfall i arbetet och att förbättra arbetsmiljön från såväl fysisk, psy- kisk som social och arbetsorganisatorisk synpunkt samt att intensifiera det långsiktiga utvecklandet av tillvägagångssätt och kompetens för tillsyn och kravställande som syftar till att förebygga sjukdomar orsa- kade av organisatoriska eller sociala faktorer. 
 Vad gäller Arbetarskyddsstyrelsens folkhälsoarbete är verksam- heterna inriktade på att genom tillsyn och information förebygga olycksfall i arbetslivet och ohälsa som kan uppstå på grund av bristfäl- liga arbetsmiljöförhållanden. 
 Yrkesinspektionen är regional tillsynsmyndighet på arbetsmiljö- och arbetstidsområdet. Inspektionen skall följa utvecklingen på arbetsmil- jöområdet och skall vidare se till att föreskrifter efterlevs med stöd av arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen och, inom arbetsmiljöområdet, lagstiftningen om kemikaliekontroll och tobak. Inspektionen skall vi- dare främja tillämpningen av allmänna råd enligt arbetsmiljölagstift- ningen samt främja skyddsverksamheten på arbetsställena och bevaka att arbetsgivarna planerar och bedriver sin verksamhet så att arbets- miljökraven tillgodoses. Dessutom skall inspektionen främja samver- kan mellan arbetsgivare och arbetstagare på arbetsmiljöområdet och främja företagshälsovårdens utveckling. Vidare skall Yrkesinspektio- nen bedriva inspektionsverksamhet samt medverka i tillsyn och kon- troll enligt plan- och bygglagen. 
 Verksamheten inom Arbetarskyddsverket är samhällsinriktad och avsedd att påverka förhållanden i arbetsmiljön. En del av verksamheten innebär att påverka arbetsgivare, arbetstagare och andra aktörer i ar- betslivet i kunskapsmässigt och attitydmässigt avseende så att dessa kan verka för förbättringar i arbetsmiljön. Styrelsens verksamhet är na- tionellt inriktad, bl.a. genom att Arbetarskyddsstyrelsen utformar regler för tillsyn, samt regionalt/lokalt inriktad genom att Yrkesinspektionens elva distrikt bedriver tillsyn vid olika arbetsställen. Styrelsen deltar även i  
 EU-arbete, 
  SLIC (Senior Labour Inspectors Committee), ILO- arbete, europeiskt standardiseringsarbete m.m. 
 Arbetslivsinstitutet 
 Arbetslivsinstitutet bildades år 1995 genom en sammanslagning av Ar- betsmiljöinstitutet, Institutet för arbetslivsforskning och delar av Ar- betsmiljöfonden. Institutet är ett nationellt centrum för forskning inom områdena arbetsmiljö, arbetsorganisation och arbetsmarknad. Arbets- livsinstitutets uppgift enligt sin instruktion (1995:864) är att bedriva och främja forskning och utbildning samt utvecklingsprojekt som rör 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 329 
  
 arbetsliv, arbetsmiljö och relationerna på arbetsmarknaden. Institutet skall samverka med andra myndigheter, vetenskapliga institutioner, universitet och högskolor nationellt och internationellt. 
 Vid institutet finns  
 FoU-enheter 
  för arbetsmarknad, arbetsorganisa- tion, arbetsohälsa, arbetsmedicin, belastningsskador och allergi, teknik samt kemisk yrkeshygien. 
 När det gäller institutets folkhälsoarbete finns bl.a. från vissa enhe- ter ett etablerat samarbete med Folkhälsoinstitutet. Arbetslivsinstitutet har t.ex. haft ett samarbete med institutet sedan år 1997 vad gäller EU- nätverket Workplace Health Promotion. I januari 2000 genomfördes en konferens om Framtidens hälsofrämjande arbetsplatser som samordna- des av Arbetslivsinstitutet och Folkhälsoinstitutet. Under år 1999 genomfördes även konferensen Hälsorisker och utmaningar i det nya arbetslivet tillsammans med Folkhälsoinstitutet och Rådet för arbets- livsforskning. 
 Arbetslivsinstitutets arbete med att arbeta fram, dokumentera och sprida kunskap kan karaktäriseras som till stor del samhällsinriktad, där myndigheter, organisationer, forskarsamhället och beslutsfattare är viktiga målgrupper. Institutet skall vidare enligt instruktionen ge Ar- betarskyddsstyrelsen råd och underlag för dess föreskrifts- och till- synsarbete samt informera dess personal om planerad forskning. Där- emot har institutets utbildningsverksamhet, t.ex. företagshälsovården och biblioteksverksamheten en mer individinriktad karaktär. 
 Institutets verksamhet riktar sig mot den internationella, den natio- nella samt regionala och lokala nivån. Institutet samverkar och arbetar utifrån uppdrags- och samarbetsavtal med främst högskolor och univer- sitet. 
 Arbetsmarknadsverket 
 Arbetsmarknadsverket omfattar Arbetsmarknadsstyrelsen och en läns- arbetsnämnd i varje län. Arbetsmarknadsstyrelsen är central förvalt- ningsmyndighet för allmänna arbetsmarknadsfrågor och chefsmyn- dighet för länsarbetsnämnderna. I länsarbetsnämnderna ingår bl.a. den offentliga arbetsförmedlingen och Arbetsmarknadsinstitutet. Arbets- marknadsverket är enligt sin instruktion ålagt att genom platsförmed- ling, vägledning, yrkesinriktad rehabilitering och aktiva arbetsmark- nadspolitiska åtgärder hävda arbetslinjen, verka för en effektiv arbets- marknad och värna svaga gruppers ställning på arbetsmarknaden. Ver- ket skall utforma sin verksamhet utifrån lokala förutsättningar och be- hov och bidra till att målen om full sysselsättning samt utveckling och framsteg i samhället uppnås. 
  
 330  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Verkets uppgifter anges närmare i förordningen (1987:405) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten där det bl.a. uttrycks att verket skall svara för frågor om kontaktstöd till arbetslösa, att se till att arbets- sökande snabbt får ett arbete och att lediga platser tillsätts snabbt, att verka för att genderperspektiv tillämpas, att särskilt uppmärksamma äldre arbetstagares villkor på arbetsmarknaden och arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga. Arbetsmarknadsverkets verksamhetsidé anger på vilket sätt verket skall lösa sitt arbetsmarknadspolitiska uppdrag vil- ket skall ske genom att tillsätta platserna, rusta den enskilde, stimulera efterfrågan samt förhindra utslagning. 
 Arbetsmarknadsverkets instrument för att nå de övergripande målen är främst genom service vid arbetsförmedlingar och Arbetsmark- nadsinstitutet i form av platsförmedling, vägledning, yrkesinriktad re- habilitering och arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Lokalt är det arbets- förmedlingen som svarar för den direkta kundservicen till arbetssö- kande och arbetsgivare. Arbetsmarknadsinstitutet svarar för yrkesin- riktad rehabilitering för arbetslösa, främst arbetshandikappade men även övriga som har svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. 
 Boverket 
 Boverket är central förvaltningsmyndighet för frågor som rör byggd miljö och hushållning med mark- och vattenområden, fysisk planering, byggande och boende. Verket svarar även för den centrala administra- tionen av statligt bostadsstöd i form av bidrag för finansiering av bo- städer. Boverket har till uppgift att inom sitt verksamhetsområde med- dela föreskrifter, ha uppsikt och tillsyn samt handlägga förvaltnings- ärenden, följa tillämpningen av lagar och förordningar, utvärdera effekterna av tillämpningen och lämna förslag till regeringen om de åt- gärder som behövs för att syftet med reglerna skall nås. 
 Boverket skall vidare verka för samordning av de statliga myndig- heternas arbete med underlag för tillämpningen av miljöbalken (3, 4 och 6 kap., 1998:808) samt plan- och bygglagen (1987:10). Boverket skall även medverka i internationellt samarbete som syftar till att harmonisera regler för fysisk planering, hushållning med mark- och vattenområden samt egenskapskrav på byggnader och byggprodukter. 
 Verkets mål är bl.a. att alla skall ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande miljö inom ekolo- giskt hållbara ramar samt under jämlika och värdiga levnadsförhållan- den, att en ekologisk hållbarhet skall vara grund vid planering och byg- gande samt att stöd till kommunerna för investeringsprogram skall bi- dra till omställningen till ett hållbart samhälle. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 331 
  
 Verksamhet som bedrivs inom Boverket är inriktad på enskilda byggnaders egenskaper. När det gäller insatser för folkhälsan är Bover- kets ansvar för samhällskraven vid nybyggnad och ändring av byggnad av störst betydelse. Genom föreskriftsarbete skall myndigheten verka för att byggnader uppförs och utrustas respektive byggs om så att de kan brukas utan att påverka människors hälsa negativt. Verkets aktivi- teter inom byggnader vänder sig främst till byggsektorn i allmänhet. Vad gäller planeringsfrågor riktas verksamheten främst till kommuner- nas och länsstyrelsernas fysiska planeringsfunktioner. 
 Boverkets byggregler är en tolkning av plan- och bygglagen (1987:10) samt lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. liksom förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. Förhållanden som gäller inom- husmiljö i befintliga byggnader faller under annan lagstiftning. Enligt kemikalielagstiftningen och efter samråd med Kemikalieinspektionen har Boverket rätt att utfärda föreskrifter angående byggmaterial till skydd för inomhusmiljön. Verket har också ett uppsiktsansvar för den fysiska planeringen enligt PBL. Den fysiska planeringen har till syfte att förebygga och åtgärda problem som rör areella eller strukturella frågor kopplade till bebyggelse och att skydda kvaliteter. 
 Boverket arbetar även genom information till byggbranschen, kom- muner och enskilda med frågor avseende hur en god inomhusmiljö kan säkerställas. Samverkan sker här med andra statliga myndigheter inom området. När det gäller arbetsplatsplanering har Boverket tillsammans med Naturvårdsverket, Räddningsverket och Socialstyrelsen utarbetat en skrift där en gemensam syn presenteras med inriktning på miljö, hälsa och säkerhet. Under begreppet hållbar stadsutveckling har ver- ket arbetat med ett projekt om stadsmiljö och trafik och där utarbetat långsiktiga överlevnads- och hälsomål. Ett projekt angående bullerstör- ningar har genomförts, liksom ett projekt som inventerat vilka kunskaper som finns om hur planering, utformning och förvaltning av bebyggelseområden och av enskilda byggnader påverkar brottsligheten. 
 Vidare har Boverket byggt upp den obligatoriska ventilationskon- trollen samt har där ett tillsynsansvar. Boverket har dessutom ansvar för statliga medel för bostadsförsörjningen och för särskilda medel för att förbättra inomhusmiljön. Verksamheten är koncentrerad till admi- nistration och tillsyn av bidrag till bostadsbyggande, dvs. bostadsan- passningsbidrag samt två former av radonsaneringsbidrag, liksom till uppföljning och utvärdering av dels dessa bidrag, dels utvecklingen på bostadsmarknaden. 
  
 332  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Brottsförebyggande rådet 
 Brottsförebyggande rådet (BRÅ) har till uppgift att främja brottsföre- byggande arbete och ge regeringen och myndigheterna inom rättsvä- sendet underlag för kriminalpolitiska åtgärder. Enligt myndighetens in- struktion (1997:1056) skall rådet särskilt initiera och stödja brottsföre- byggande insatser inom olika samhällssektorer. Rådet skall vidare be- driva forsknings- och utvecklingsarbete för att ge regeringen och myn- digheterna inom rättsväsendet underlag för åtgärder och prioriteringar på det kriminalpolitiska området samt utvärdera vidtagna åtgärder. 
 Inom den officiella statistikens område skall rådet ansvara för sådan i enlighet med förordningen (1992:1668) om den officiella statistiken samt följa, analysera och göra prognoser för brottsutvecklingen. Rådet skall även ge ut rapporter från  
 forsknings-, 
  utvecklings- och informa- tionsprojekt och på andra sätt sammanställa och sprida relevant infor- mation om brottsförebyggande åtgärder och kriminalvetenskaplig forskning. I sin verksamhet skall rådet även samarbeta med övriga myndigheter inom rättsväsendet, andra statliga myndigheter, universitet och högskolor samt med kommuner och enskilda organisationer. 
 Inom området tillämpad forskning och utvecklingsverksamhet är rå- dets verksamhetsmål att vara ett centrum för forsknings- och utveck- lingsverksamhet inom hela rättsväsendet, att upprätthålla en hög kvali- tet samt att sprida och nyttiggöra resultaten från verksamheten hos målgrupper och användare. Rådet skall vidare bistå regeringen med underlag och ha beredskap för uppdrag från regeringen för prioriterade uppgifter inom rättsväsendet. Brottsförebyggande rådet har även som mål att verka för att lokala brottsförebyggande råd eller motsvarande skall finnas i två tredjedelar av landets kommuner. Rådet skall här sti- mulera och stödja utvärderingar och metodutveckling om brottsföre- byggande arbete samt bidra till att behovet av kvalificerad utbildning tillgodoses. 
 Vad gäller internationellt samarbete skall rådet aktivt delta i sådant arbete och på regeringens uppdrag företräda Sverige i internationella organisationer, främst EU och Östersjösamarbetet. Målet är att genom det internationella samarbetet bidra till att kvalitet och effektivitet i de brottsförebyggande åtgärderna ökar och att internationellt jämförbar statistik tas fram. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 333 
  
 Institutet för psykosocial medicin 
 Institutet för psykosocial medicin (IPM) är en statlig myndighet med uppgift att bedriva och främja forskning i psykosocial miljömedicin. I institutets instruktion (1996:615) framgår att institutet särskilt skall be- driva forskning som är inriktad på praktisk tillämpning inom  
 social-, 
  hälsovårds- och arbetsmarknadsområdena samt på problem med an- knytning till dessa områden. Myndigheten skall även ägna uppmärk- samhet åt teori- och metodutveckling för vetenskaplig forskning inom institutets områden samt fullgöra forskningsuppdrag för i första hand statliga och kommunala myndigheter och organ samt arbetsmarknadens parter. 
 Institutet samverkar med en rad myndigheter, institutioner och or- ganisationer i syfte att åstadkomma ett effektivt utnyttjande av de samlade resurserna för psykosocial miljömedicinsk forskning. Exempel på sådana myndigheter är Folkhälsoinstitutet, Arbetslivsinstitutet, In- stitutet för Miljömedicin samt en rad andra universitet utanför Karo- linska institutet. Dessutom skall institutet biträda Socialstyrelsen i dess utvecklingsarbete inom den psykosociala miljömedicinen. Myndighe- ten skall även verka för att erfarenheter och rön från den psykosociala miljömedicinska forskningen blir kända och nyttiggjorda. 
 Institutets mål är att minska de psykosociala risksituationerna och öka de psykosociala friskfaktorerna i samhället. Detta skall ske genom att utveckla, bearbeta och sprida kunskap om riskfaktorer och bidra till god metodutveckling hos offentliga organ samt arbetsmarknadens par- ter. Institutet skall även fokusera på de risker och möjligheter som om- struktureringen av arbetsmarknaden ger upphov till. 
 De forskningsområden som institutet arbetar med, och som har be- röringspunkter med folkhälsoområdet, handlar om arbetsrelaterad stress, barn- och ungdomsforskning, invandrare och hälsa, psykosoma- tisk hälsa samt suicidforskning och psykisk ohälsa. Inom dessa områ- den är verksamhetsmål formulerade för myndigheten i termer av att öka kunskapen inom respektive forskningsområde. 
 Institutet för psykosocial medicin har en lång tradition av interna- tionellt samarbete. Institutets stressforskningsavdelning utgör t.ex. även ett  
 WHO-center 
  för psykosocial forskning. Ytterligare ett  
 WHO-center 
  för suicidforskning finns knutet till institutet. 
  
 334  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Integrationsverket 
 Integrationsverket är central förvaltningsmyndighet för integrationsfrå- gor och verket har ett övergripande ansvar för att integrationspolitiska mål och synsätt får genomslag på olika integrationsprocesser i samhäl- let. Integrationsverket skall särskilt främja lika rättigheter och möjlig- heter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund, förebygga och mot- verka främlingsfientlighet, rasism och etnisk diskriminering, främja et- nisk och kulturell mångfald inom olika delar av samhällslivet samt följa och utvärdera samhällsutvecklingen ur ett integrationspolitiskt perspektiv. 
 Myndigheten skall också verka för att nyanlända invandrares behov av stöd uppmärksammas och behovet av särskild samhällsinformation samt att kommunerna har beredskap och kapacitet att ta emot skydds- behövande som beviljats uppehållstillstånd och vid behov medverka till deras bosättning. Verket skall dessutom följa upp kommunernas intro- duktion för skyddsbehövande och andra nyanlända invandrare för vilka kommunerna får statlig ersättning och återföra resultaten till kommu- nerna, andra myndigheter och regeringen. 
 Integrationsverket skall vidare ge stöd till organisationer som bildats av invandrare eller på annan etnisk grund och till verksamhet som be- drivs av andra organisationer inom integrationsområdet. Utvecklingen av tolk- och översättarverksamhet skall främjas och kunskaperna i sam- hället inom myndighetens ansvarsområde skall öka. 
 Kemikalieinspektionen 
 Kemikalieinspektionen är central förvaltningsmyndighet för ärenden om hälso- och miljörisker med kemiska produkter och biotekniska or- ganismer. Inspektionen skall särskilt uppmärksamt följa utvecklingen i fråga om förekomst av kemiska produkter och vad användningen av dessa kan medföra samt utöva tillsyn enligt miljöbalken. Kemikaliein- spektionen skall vidare pröva frågor om godkännande av bekämp- ningsmedel, svara för annan förhandsgranskning av kemiska produkter och biotekniska organismer samt utveckla register. 
 Kemikalieinspektionens verksamhet har sin utgångspunkt i ett stort antal lagar, förordningar, föreskrifter och allmänna råd inom kemika- lieområdet. De mest centrala lagarna inom området är numera inför- livade i Miljöbalken (1998:808). 
 Myndigheten skall utreda, sammanställa och dokumentera verksam- heten avseende kemiska produkter och biotekniska organismer och de hälso- och miljörisker sådana produkter och organismer kan medföra. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 335 
  
 Vidare skall myndigheten lämna information inom området för kontroll av kemikalier och biotekniska organismer samt stödja regionala och lo- kala tillsynsmyndigheter inom området. Medverkan i det internatio- nella samarbetet ingår samt ansvar för officiell statistik. 
 Sammanfattningsvis skall inspektionen genom regler, kontroll och information se till att de som sätter ut kemikalier i form av kemiska produkter eller i varor tar sitt ansvar för att dessa inte skadar männi- skors hälsa eller miljön. Merparten av de kemiska produkter och andra varor som används i Sverige är importerade. Inspektionen för därför Sveriges talan i EU vad gäller kemikaliekontroll samt är engagerade i FN:s och OECD:s kemikaliearbete. 
 Eftersom Kemikalieinspektionens mål och kemikaliekontrollens syfte handlar om att minska riskerna för skador på människor och mil- jön av kemiska ämnen har inspektionens verksamhet direkt inverkan på människors hälsa. Tillverkare och importörer är vidare de som har hu- vudansvaret för de kemiska ämnen, produkter eller varor som de leve- rerar. Användare och andra som hanterar kemikalier ansvarar för att den faktiska hanteringen inte orsakar skador. Tillsynsmyndigheternas viktigaste uppgifter är att se till att företagen gör vad som behövs för att minska och undanröja miljö- och hälsorisker. 
 Verksamheten är i huvudsak samhällsinriktad men Kemikalie- inspektionen är även pådrivande genom att förmedla kunskap och ge- nom att ställa krav på kompetens hos tillverkare och importörer av ke- miska produkter och varor så att företagen kan bedöma hälso- och miljörisker. Kemikalieinspektionens verksamhet är främst inriktad på nationell nivå respektive  
 EU-nivå. 
  Nationellt arbete innebär bl.a. att implementera EU:s regler och andra internationella åtaganden, att ut- öva tillsyn av efterlevnaden hos berörda företag, att verka genom fri- villiga överenskommelser med svensk industri samt att bl.a. ge kun- skapsstöd till lokala och regionala aktörer. 
 Konsumentverket 
 Konsumentverket är central förvaltningsmyndighet för konsumentfrå- gor med huvudansvar att genomföra den statliga konsumentpolitiken. Verkets generaldirektör är även Konsumentombudsman. Övergripande konsumentpolitiska och energipolitiska mål för verksamheten är att ge hushållen goda möjligheter att utnyttja sina ekonomiska och andra re- surser effektivt, att ge konsumenterna en stark ställning på marknaden, att skydda konsumenternas hälsa och säkerhet, att medverka till att så- dana produktions- och konsumtionsmönster utvecklas som minskar på- frestningarna på miljön och bidrar till en långsiktigt hållbar utveckling 
  
 336  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 samt att främja en säker, effektiv och miljöanpassad tillförsel och an- vändning av energi. 
 Verket skall särskilt inrikta sin verksamhet på åtgärder som rör hus- hållens baskonsumtion, stöd till konsumentgrupper som är ekonomiskt eller socialt utsatta eller av andra skäl har behov av särskilt stöd, främst barn och äldre, och att främja konsumentintressena i det internationella samarbetet. Konsumentverket har dessutom ett samlat ansvar, sektors- ansvar, för konsumentrelaterade miljöfrågor. Verket skall i detta sam- manhang vara samlande, stödjande och pådrivande i förhållande till andra berörda parter i sådana frågor. 
 Myndighetens verksamhet omfattar främst granskande och främ- jande uppgifter. Granskning görs i form av tillsyn över marknaden och provningar av produkter där miljö- och säkerhetsaspekter beaktas lik- som funktion, hanterbarhet och energieffektivitet. Främjande verksam- het handlar om att förmedla kunskap så att producenter kan till- verka/tillhandahålla säkrare produkter och så att konsumenter kan skydda sig mot skador till följd av kända risker och kan beakta miljö- aspekter i sin konsumtion. 
 Verket utövar tillsyn över produkters säkerhet utifrån produktsäker- hetslagen (1988:1604), lagen om leksakers säkerhet (1992:1327), lagen om farliga livsmedelsimitationer (1992:1328), lagen om personlig skyddsutrustning för privat bruk (1992:1326). Till lagen om leksakers säkerhet har verket även föreskriftsrätt. Dessutom utövar verket tillsyn över marknadsföring av alkohol och tobak enligt marknadsföringslagen (1995:450), alkoholreklamlagen (1978:763) och tobakslagen (1993:581). 
 Konsumentverkets arbete vad gäller hälsa och säkerhet handlar i stor utsträckning om marknadskontroll och standardiseringsarbete men även av information, tillsyn över marknadsföring av alkohol och tobak samt över reklam som rör hälsoaspekter. Verket övervakar t.ex. kom- mersiell tobaks- och alkoholreklam till konsumenten i enlighet med alkoholreklamlagen och tobakslagen. Regelbunden information ges ut via tidskriften Råd  Rön om farliga produkter, marknadskontroller och andra frågor som rör konsumentsäkerhet. Information ges även via massmedia samt i böcker, broschyrer och utställningar. 
 När det gäller miljö och energihushållning har verket bl.a. utformat ett förslag om hur ett sektorsansvar för miljömålet bör utformas samt förslag om hur en databaserad information om konsumtion och miljö kan skapas. 
 Verksamheten riktas främst till producenter och enskilda individer i egenskap av konsumenter inom främst områdena bostad, fritid, idrott och trafik samt även i viss mån arbetsmiljö. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 337 
  
 Konsumentverket samarbetar med ett flertal myndigheter och orga- nisationer. Folkhälsoinstitutet, Socialstyrelsen och Konsumentverket har t.ex. inom sina respektive områden att främja god hälsa i befolk- ningen ett ansvar för att stödja arbete kring  
 mat-hälsa-miljö 
  samt olycks- och skadeförebyggande arbete. Det senare har bl.a. lett till att myndigheterna gemensamt lagt fram ett förslag till program för konsu- mentsäkerhetsforskning åren  
 1998-2000. 
  Forskningen skall utveckla vetenskapligt grundad kunskap som kan användas i det skadeförebyg- gande arbetet inom konsumentområdet. De olika områdena som bör ut- vecklas är epidemiologi/skadestatistik, strategier för skadeförebyg- gande, metoder och teori samt implementering av  
 FoU-resultat. 
  Dess- utom anser verket att det behövs ett väl fungerande skaderegistrerings- system för att den tillsyn inom området som de utövar skall vara effek- tiv. 
 Naturvårdsverket 
 Naturvårdsverket är central statlig miljömyndighet med uppgift att vara samlande och pådrivande i miljöarbetet, både nationellt och internatio- nellt. Verkets arbete syftar till att främja en ekologiskt hållbar utveck- ling genom att i samverkan med andra aktörer arbeta för att visionen om det ekologiskt hållbara samhället skall bli verklighet. Naturvårds- verkets viktigaste uppgifter är att ta fram och förmedla kunskaper på miljöområdet, utarbeta förslag till mål, åtgärdsstrategier och styrmedel i miljöpolitiken, verkställa fattade miljöpolitiska beslut samt följa upp och utvärdera miljösituationen och miljöarbetet som underlag för fort- satt utveckling av miljöpolitiken. 
 Verket skall särskilt i förhållande till sektorsmyndigheter samt re- gionala och lokala myndigheter arbeta med mål, vägledning, samord- ning och uppföljning som rör miljöarbetet. Naturvårdsverket skall ver- ka för och sprida kunskaper om miljöforskning samt genom miljööver- vakning ta fram uppgifter om och belysa miljötillståndet. Dessutom skall verket bidra med underlag för svenska ställningstaganden i det internationella miljöarbetet och medverka med expertkunskaper. Ver- ket skall även analysera och väga in ekonomiska, juridiska och interna- tionella aspekter på åtgärder inom miljöområdet. 
 Vidare skall Naturvårdsverket följa hur miljöbalkens ändamål till- godoses och bevaka miljövårdsintresset vid tillämpningen av miljöbal- Hughes (1998:808) och plan- och bygglagen (1987:10) samt tillhandahålla underlag för tillämpningen av dessa lagar. Naturvårdsverket skall verka pådrivande och samordnande i arbetet för ett avfallssnålt samhälle samt ansvara för officiell statistik. 
  
 338  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Vissa verksamheter vid Naturvårdsverket har direkta konsekvenser för folkhälsan medan andra kan förmodas ha en mer indirekt verkan på hälsoläget. Verksamheter som har direkta konsekvenser för folkhälsan är frågor rörande vatten, luft och buller samt reglering av utsläpp av kemiska ämnen som t.ex. persistenta organiska miljöföroreningar och ämnen som påverkar det stratosfäriska ozonskiktet. Andra verksamhe- ter som har en stor betydelse för folkhälsan, men på ett mer indirekt vis, är frågor som berör det rörliga friluftslivet och planfrågor. 
 När det gäller vattenkvaliteten är verket ansvarig myndighet för för- oreningskontroll av grundvatten och sjöar. Vidare arbetar verket med förluster av näringsämnen från jordbruksmark till vattendrag samt re- duktion av fosfor i kommunala reningsverk samt reduktion av kväve. Behandling av avlopp från enskilda hushåll är ett annat område liksom tungmetaller och organiska miljöföroreningar i slam från kommunala reningsanläggningar. Avseende luftföroreningar har verket arbetat för att minska svaveldioxid och sot i utomhusluften och kvävedioxid i stadsmiljön. Alltmer uppmärksamhet riktas dock mot hälsoeffekter av fina partiklar från t.ex. dieselfordon och ökad vedeldning i enskilda hushåll. Trafiksektorn och energisektorn står i dag för den största an- delen av luftföroreningarna och arbetet för att främja god luftkvalitet är därför främst kopplat till åtgärder inom dessa sektorer. 
 Naturvårdsverket har även utarbetat ett handlingsprogram för efter- behandling för att långsiktigt kontrollera risker för folkhälsan på grund av farligt, fast avfall och markföroreningar. Verkets arbete med kemi- kaliefrågor fokuseras mot svårnedbrytbara ämnen och varornas bety- delse i dessa sammanhang. Kemikaliearbetet har i utökad omfattning kunnat hantera varufrågor inom området hållbar produktion och kon- sumtion. 
 Med koppling till plan- och bygglagen (se bl.a. 4 kap 9 § pkt 3 om statens ansvar förmedlat genom länsstyrelserna) har Naturvårdsverket bl.a. att i kommunernas översiktsplanearbete bevaka de boendes och övrigas hälsa. Naturvårdsverket har främst ett delansvar med andra myndigheter som t.ex. Boverket, Räddningsverket och Socialstyrelsen vad gäller skydds- och säkerhetsfrågor för bebyggelse. Dessutom för- delar verket statsbidragen till olika Agenda  
 21-projekt 
  med inriktning på trafik, energi, naturvård och kemikalier. 
 Riksförsäkringsverket 
 Riksförsäkringsverket (RFV) är central förvaltningsmyndighet för socialförsäkringen och anslutande bidragssystem. Riksförsäkringsver- ket skall särskilt verka för att socialförsäkrings- och bidragssystemen 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 339 
  
 tillämpas likformigt och rättvist samt verka för att åtgärder vidtas för att förebygga och minska ohälsa i syfte att minska de långa sjukperio- derna. Verket skall vidare utöva tillsyn över de allmänna försäkrings- kassorna samt meddela föreskrifter och utfärda allmänna råd. Myndig- heten skall även ansvara för officiell statistik samt ha ett övergripande ansvar för att allmänheten får en tillfredsställande information om so- cialförsäkringen och anslutande bidragssystem inklusive planerade för- ändringar liksom ansvara för att utbildningsinsatser genomförs i sam- band med förändringar i systemen. 
 Verket skall dessutom stödja forskning inom socialförsäkringsom- rådet, följa utvecklingen inom socialförsäkringen och anslutande bi- dragssystem samt utvärdera effekterna av dessa för individ och sam- hälle. Riksförsäkringsverket skall även biträda Regeringskansliet inom sitt verksamhetsområde, delta i internationellt samarbete m.m. Social- försäkringsadministrationens verksamhet och ansvar regleras i lagen (1962:381) om allmän försäkring. Det förebyggande arbetet är inte lag- reglerat, utan ingår i de verksamheter som anges av regeringen i regle- ringsbrev. 
 Riksförsäkringsverkets mål är framför allt att se till att kravet på god service, likformighet, kvalitet och kostnadseffektivitet i handlägg- ningen av försäkrings- och bidragsärenden säkerställs. 
 Försäkringskassornas förebyggande arbete inom folkhälsoområdet handlar om att ge information och underlag till de aktörer som ansvarar för olika folkhälsoinsatser. Kassorna arbetar främst med rehabilitering av enskilda sjukskrivna och med samordning av samhällets rehabilite- ringsresurser, men även delvis med förebyggande arbete. Det förebyg- gande arbetet utgör dock en liten del av kassornas verksamhet och handlar om att aktivt påverka andra ansvariga aktörer så att åtgärder vidtas för att förebygga skada och sjukdom. Försäkringskassorna har t.ex. statistisk information som kan bidra till att identifiera grupper av människor som av olika skäl löper risk att bli skadade eller sjuka. 
 Det förebyggande arbetet inom försäkringskassorna består bl.a. i att analysera inflödet till försäkringen och på så sätt spåra riskgrupper och riskmiljöer samt att medverka till att informationen tillvaratas av de aktörer som har till uppgift att mer direkt arbeta preventivt och som an- svarar för att åtgärder vidtas så att risken för att människor drabbas av långvarig arbetsoförmåga till följd av sjukdom eller skada minimeras. Statistik och information finns både på lokal, regional och central nivå. Därutöver tillhandahåller verket statistik och information på riksnivå och genomför olika studier, analyser och forskning inom social- försäkringsområdet. Många försäkringskassor deltar även i de regionala och lokala folkhälsoråden. 
  
 340  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Rikspolisstyrelsen 
 Till polismyndigheternas uppgifter hör enligt polislagen bl.a. att upp- rätthålla allmän ordning och säkerhet, tillförsäkra allmänheten skydd och annan hjälp som ett led i samhällets verksamhet för att tillförsäkra den enskilde rättssäkerhet och rättstrygghet. Polisens uppgift är vidare att förhindra, förebygga och upptäcka brott och förebygga andra stör- ningar av den allmänna ordningen eller säkerheten, liksom att se till att den som har begått brott identifieras och lagförs. Kriminalpolitikens uppgifter är att minska brottsligheten och öka tryggheten. 
 Polisen har särskilt att prioritera våldsbrott, narkotikabrott och eko- nomisk brottslighet samt ägna sig åt den grova och gränsöverskridande brottsligheten, den  
 mc-relaterade 
  brottsligheten samt brott med rasis- tiska inslag liksom även våld mot kvinnor. 
 Brottsförebyggande arbete står för polisen i fokus, t.ex. genom att medverka i det nationella brottsförebyggande programmet Allas vårt ansvar. Samarbete med andra myndigheter, intresseföreningar och en- skilda är också viktigt. Polisen skall vidare arbeta problemorienterat och brottsförebyggande arbete utförs framför allt av närpolisverksam- heten. 
 På flera håll i landet har polisen de senaste åren i samverkan med flera andra intressenter förstärkt insatserna mot olovlig hantering av al- kohol. Polisen har sedan länge genom olika metoder arbetat för att fö- rebygga förekomsten av alkohol, bl.a. genom information till skolung- domar. Svartspriten är ett område som fått ökad aktualitet och som in- tar en särställning inom området alkohol och brottslighet. Även narko- tikabrottsligheten är ett av de områden som statsmakterna under lång tid ålagt polisen att prioritera och där insatser görs för att skydda all- män ordning och säkerhet, trafiksäkerhet samt ungdomars hälsa och ut- veckling. Vidare arbetar polisen med ungdomsbrottsligheten, vilken har ökat väsentligt de senaste åren, såväl totalt som för enskilda och all- varligare brottskategorier, t.ex. misshandel, rån, grova stölder och nar- kotikabrott. 
 Rikspolisstyrelsen skall som ett led i kampen mot brott med rasis- tiska, främlingsfientliga eller homofobiska inslag upprätta en strategi för att säkerställa att personalen har god kunskap om grunden för dessa brott och om situationen för de grupper som utsätts för dem. Polisens insatser för att förebygga och beivra våld mot kvinnor och barn skall dessutom intensifieras och förbättras. Samarbetet skall utvecklas inom detta område med andra myndigheter inom rättsväsendet och frivilliga organisationer. 
 Polisens arbete med trafikövervakning syftar till att realisera de na- tionella trafiksäkerhetsmålen om färre skadade och dödade i trafiken. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 341 
  
 Effektiviteten i polisens trafikövervakning är tänkt att öka väsentligt genom det problemorienterade arbetssättet med bl.a. ökad synlighet. Samverkan rörande trafiksäkerhetsarbetet sker bl.a. med Vägverket och kommunerna. Rikspolisstyrelsen har i samarbete med Vägverket, Na- turvårdsverket, Svenska Kommunförbundet och en representant från länsstyrelserna utarbetat en miljö- och trafiksäkerhetsstrategi som bl.a. behandlar utvecklingen av tätorternas miljö- och trafiksäkerhet samt syftar till att öka  
 gång-, 
  cykel- och kollektivtrafikens konkurrenskraft. Regional samverkan i skadepreventionsgrupper förekommer även runt om i landet där syftet är att utveckla handlingsprogram som vägledning för att förebygga trafikolyckor. 
 Vad gäller bekämpningen av trafiknykterhetsbrott är polisens insat- ser av betydelse. Antalet utförda alkoholutandningsprov uppgick år 1999 till 1 065 000 samtidigt som promillegränsen sänkts och antalet uppdagade trafiknykterhetsbrott stadigt minskat. Polisens hastig- hetsövervakning har under de senaste åren ökat på grund av att bris- tande efterlevnad av gällande hastighetsgränser i många fall orsakar svåra trafikolyckor. I syfte att effektivisera trafikövervakningen har övervakningen intensifierats utanför skolor. Vad beträffar polisens möjligheter att förstärka hastighetsövervakningen ytterligare kan näm- nas att Rikspolisstyrelsen och Vägverket kommit överens om att auto- matisk hastighetsövervakning skall bedrivas vid mobila enheter. 
 Skolverket 
 Statens skolverk är central förvaltningsmyndighet för det offentliga skolväsendet, den allmänna förskoleverksamheten och skolbarnom- sorgen (barnomsorgen). Skolverket skall verka för att de mål och rikt- linjer förverkligas som riksdag och regering har fastställt. Verket skall bl.a. följa upp och utvärdera skolväsendet och barnomsorgen, utveckla, kontrollera och stödja kvalitetssäkringsarbete i skolväsendet och barn- omsorgen. Dessutom skall verket sammanfatta och publicera resultaten av sitt arbete med uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och tillsyn samt lägga fram de förslag för regeringen som kan föranledas av myn- dighetens resultat och bevakning. Skolverket skall främja utvecklingen av skolväsendet och barnomsorgen och därvid utarbeta kommentar- material och allmänna råd som stöd till det lokala utvecklingsarbetet. Verket skall också främja kompetensutveckling av skolväsendets och barnomsorgens personal inom nationellt prioriterade områden. 
 Skolverket skall vidare främja forskning och informera om forsk- ningsresultat liksom informera och sprida kunskap om skolväsendet och barnomsorgen. Verket skall inom sitt ansvarsområde aktivt och 
  
 342  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 medvetet främja flickors, kvinnors, pojkars och mäns lika rätt och möj- ligheter. På uppdrag av regeringen skall Skolverket utarbeta underlag för regeringsbeslut, svara för insamling, bearbetning och sammanställ- ning av data inom sitt verksamhetsområde samt svara för officiell sta- tistik. 
 Myndigheten har tillsyn över det offentliga skolväsendet och barn- omsorgen, kommunernas skyldighet att se till att skolpliktiga barn får föreskriven utbildning, utbildning vid fristående skolor, riksinternat- skolor, särskilda ungdomshem m.m. 
 Målen för Skolverket är att genom uppföljning, utvärdering, tillsyn och utvecklingsarbete bidra till att barnomsorgen och skolan utvecklas i enlighet med de nationellt fastställda målen i skollagen (1985:1100) och att värdera verksamheternas kvalitet och likvärdighet och bidra till kvalitetsutveckling av skolan inklusive förskoleklass samt barnomsorg. Skolverket anlägger perspektiv som likvärdighet, variation och sprid- ning i sin verksamhet. 
 Verket arbetar med kunskapsområdet Elevers hälsa, som handlar om hur barnen mår i skolan, vilket stöd de får och hur skolans struktur och pedagogik kan skapa goda relationer mellan elever och mellan ele- ver och lärare. Sett till skolans hela verksamhet i relation till folkhälso- arbetet sker Skolverkets arbete utifrån två huvudlinjer. Den första utgår från hälsoarbetet som ett samlat begrepp inriktat på skolklimatet och därmed hela skolans arbete. Den andra huvudlinjen avser hälsoarbete som en fördjupning inom olika hälsoområden, där det behövs utvecklas dels ett främjande innehåll dvs. att stärka det friska genom ett främ- jande arbetssätt, t.ex. med elevaktiva metoder såsom dialog i hälso- frågor. 
 Kunskapsområdet hälsa är en del av arbetet inom Skolverkets utvecklingsprogram och syftet med arbetet har varit att arbeta fram en långsiktig strategi för hälsoarbetet i skolan, Elevers hälsa, och att med denna långsiktiga strategi samverka med myndigheter, organisa- tioner m.fl. De frågeområden som även berörs vad gäller barns och ungdomars hälsa är framför allt skolhälsovård och elevvård samt ar- betsmiljö, sex och samlevnad, ANT (alkohol, narkotika och tobak) och mobbning. 
 De verktyg som används för att utveckla hälsoarbetet är t.ex. utvär- deringar, samverkan etc. Verksamheten riktas förutom till den natio- nella nivån till den regionala nivån bl.a. till Skolverkets fältkontor och till den lokala nivån med dess skolpersonal. Skolverket samverkar dessutom med de flesta myndigheter och ser det som mycket viktigt för att få till stånd en diskussion och utveckling av hälsoarbetet inom sko- lan. Verket har bl.a. haft ett treårigt samarbete med Folkhälsoinstitutet i arbetet med elva s.k. hälsoskolor  
 (WHO-projekt). 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 343 
  
 Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik 
 Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik (SBU) inrätta- des år 1987 som en kommitté inom Socialdepartementet och som myn- dighet år 1992. SBU:s huvuduppgift är att vetenskapligt utvärdera me- dicinska metoder. I denna uppgift ingår både prevention, diagnostik, behandling och rehabilitering av olika sjukdomar. I myndighetens upp- gifter ingår också enligt instruktionen (1996:608) för myndigheten att sammanställa kunskapen på ett enkelt och lättfattligt sätt så att den är tillgänglig även för dem som inte har medicinska förkunskaper. I SBU:s uppdrag ingår vidare att sprida information om den samman- ställda kunskapen så att den kommer till användning främst inom sjuk- vården. SBU skall sprida kunskap om beredningens arbete till besluts- fattare och andra på alla nivåer inom den svenska sjukvården. 
 Mål för verksamheten är framför allt att verka för ett rationellt ut- nyttjande av givna resurser genom att utvärdera befintlig och ny medi- cinsk metodik. Utvärderingarna skall vidare vila på en vetenskaplig grund och ske utifrån ekonomiska, sociala, etiska och medicinska ut- gångspunkter. Ett syfte med beredningens verksamhet är således att bi- dra till ökad kvalitet och effektivitet inom hälso- och sjukvården. 
 I SBU:s ansvarsområde ingår prevention av olika sjukdomar både i ett befolknings- och individperspektiv. Verksamhet som har betydelse för folkhälsan är de projekt som beredningen bedriver med sjukdoms- förebyggande inriktning. Som exempel på avslutade projekt som har en folkhälsoprofil kan nämnas behandling av kvinnor med östrogen och att förebygga sjukdom i hjärt- och kärlsjukdomar. Projekt har även gjorts inom mer befolkningsinriktade program som t.ex. längre liv och bättre hälsa, medicinska metoder att sluta röka, behandling av fetma, behandling av alkohol- och narkotikaproblem m.fl. Utvärdering inom tandvården har även lagts till myndighetens verksamhet. 
 Statens institut för handikappfrågor i skolan 
 Statens institut för handikappfrågor i skolan (SIH) skall enligt sin in- struktion (1991:1081) arbeta med specialpedagogisk rådgivning och stöd till framför allt kommunerna för att underlätta skolgången för ele- ver med funktionshinder. Stöd ges även direkt till eleverna i skolarbe- tet, till förskolebarn med synskada och deras familjer samt till vuxna dövblinda. Institutet framställer även läromedel för elever med olika funktionshinder. Vidare är institutet central förvaltningsmyndighet för specialskolorna och Tomtebodaskolans resurscenter. Myndigheten för- delar även medel inom ett anslag för särskilda insatser på skolområdet. 
  
 344  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Det övergripande målet för institutet är att underlätta skolgången för elever med funktionshinder, genom att ge råd och stöd till kommuner och till de fristående skolor som står under statlig tillsyn. Institutet har två kärnverksamheter; specialpedagogisk rådgivning och stöd till fram- för allt kommunerna för att underlätta skolgången för elever med funk- tionshinder. 
 Av grundläggande betydelse för en positiv hälsoutveckling är alla människors lika värde och lika rätt. Den verksamhet som institutet be- driver skall bidra till att skapa förutsättningar för delaktighet på lika villkor för barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder. Det är i skola och utbildning som dessa förutsättningar grundläggs och det är här som myndigheten med råd och stöd via konsulenter och genom tillhandahållande av anpassade samt av institutet utvecklade läromedel kan verka för att delaktighetsmålet skall kunna förverkligas. De insatser som myndigheten tillhandahåller kan således indirekt sägas främja hälsa och förebygga sjukdom hos personer med funktionshinder. 
 Verksamheten inom institutet kan definieras som invidinriktad ef- tersom delar av den rådgivande och stödjande verksamheten vänder sig direkt till målgruppen och deras familjer. Det utåtriktade arbetet inom verksamhetsgrenen specialpedagogisk rådgivning och stöd sker genom institutets konsulter. 
 Statens jordbruksverk 
 Jordbruksverket är regeringens expertmyndighet på det jordbrukspoli- tiska området och har ett samlat sektorsansvar för jordbruk, trädgård och rennäring. Jordbruksverket är även chefsmyndighet för landets distriktsveterinärer och ansvarig myndighet för livsmedelsberedskapen inom totalförsvarets del. Verket är också fondkoordinator och utbetal- ningsställe för  
 EU-stöd 
  och skall därmed administrera den gemen- samma jordbrukspolitiken i enlighet med EU:s regelverk. Verksamhe- ten regleras bl.a. genom utarbetandet av föreskrifter och ett omfattande rådgivningsarbete sker både av statliga tjänstemän, främst regionala och lokala veterinärer, näringens experter m.fl. 
 Myndigheten skall inom jordbrukets och rennäringens områden ar- beta aktivt för en konkurrenskraftig, miljö- och djurskyddsanpassad livsmedelsproduktion till nytta för konsumenterna. Jordbruksverket skall följa, utvärdera och hålla regeringen informerad om utvecklingen inom näringarna, bistå regeringen och medverka i det internationella arbetet med jordbruks- och rennäringsfrågorna samt medverka i Sveri- ges strävan att uppnå en från samhällsekonomisk synpunkt mer effektiv och miljöanpassad jordbrukspolitik inom EU. Jordbruksverket lämnar 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 345 
  
 underlag till svenska ståndpunkter i EU. Detta innebär bl.a. att verka för förenklingar och avregleringar inom EU:s regelverk vad gäller den gemensamma jordbrukspolitiken samt uppmärksamma behoven av för- bättrad djurhållning och förbättrad miljö inom EU. 
 Jordbruksverket skall vidta åtgärder i syfte att säkerställa ett gott hälsotillstånd hos husdjuren och genomföra skärpta djurskyddskrav, fö- rebygga spridning av och bekämpa växtskadegörare och smittsamma djursjukdomar, åstadkomma ett rikt och varierat odlingslandskap, be- vara den biologiska mångfalden och se till att jordbrukets belastning på miljön blir så liten som möjligt samt skapa förutsättningar för ett livs- kraftigt jordbruk i mindre gynnade områden. Verket ansvarar, som andra myndigheter, för officiell statistik inom sina verksamhetsområ- den. Arbetsområdena inom verket omfattar pris- och marknadsregle- ring, direktstöd till jordbrukare, struktur- och regionalpolitiska stöd, växt- och miljöfrågor, djurfrågor, livsmedelsberedskap och sektors- övergripande frågor. 
 Jordbruksverkets verksamhet syftar till att förhindra att smittämnen som är skadliga för människor överförs från djur till människor via födoämnen. Verkets arbete kan därför sägas ha indirekta effekter på folkhälsan. Exempel på områden som kan ha betydelse för folkhälsan är marknadsbevakning och uppföljningar inom  
 animalie-, 
  vegetabilie- och trädgårdsområdena, tillämpningen av EU:s regleringar som påver- kar utbudet och efterfrågan av produkter inom animalie- och vegetabi- lieområdet samt frukt- och grönsaksområdet. Även distriktsveterinärer- nas arbete med djursjukvård, förebyggande djurhälsovård och kontroll- och bekämpningsprogram har viss betydelse för folkhälsan, liksom ar- bete med djurskydd och nationella smittskyddsfrågor. 
 Jordbruksverket levererar även underlag till Folkhälsoinstitutet vad gäller hälsokonsekvensbeskrivningar inom kostområdet. 
 Verket bevakar också sjukdomssituationen i andra länder och utfär- dar import- och exporttillstånd för djur och djurprodukter samt admi- nistrerar och granskar handeln med utrotningshotade djur. Jordbruks- verket har vidare ett samordnings- och ledningsansvar för bekämpandet av zoonoser (sjukdomar som kan spridas från djur till människa eller vice versa) i den del dessa infektioner återfinns hos djur. 
 Under 1998 inrättades ett zoonocentrum som lokaliserats till Statens veterinärmedicinska anstalt i Uppsala. Till detta centrum är knutet ett zoonosråd med representanter för Jordbruksverket, Livsmedelsverket, Smittskyddsinstitutet, Socialstyrelsen samt Sveriges Lantbruksuniver- sitet. Rådet följer den nationella och internationella utvecklingen på området samt ansvarar för den årliga rapport som tillställs  
 EU-kommis- 
  sionen. Inom EU pågår ett arbete med att etablera en europeisk livsme- 
  
 346  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 delsmyndighet som på sikt kan komma att påverka beslut i folkhälso- frågor. 
 Statens livsmedelsverk 
 Statens livsmedelsverk är central förvaltningsmyndighet för frågor som rör livsmedel. Verkets uppdrag styrs till stora delar av livsmedelslagen (1971:511) samt livsmedelsförordningen (1971:807). Målet för Livsmedelsverket är att i konsumenternas intresse verka för säkra livsmedel av god kvalitet, redlighet i livsmedelshanteringen och goda matvanor. 
 I förordningen (1996:147) med instruktion för Statens livsme- delsverk framgår att verket aktivt skall medverka till att riksdagens och regeringens riktlinjer i fråga om kost och hälsa fullföljs. Verket skall bl.a. utarbeta normer, utöva tillsyn enligt livsmedelslagen samt leda och samordna livsmedelskontrollen. Verket skall även informera om viktiga förhållanden på livsmedelsområdet samt aktivt medverka till att riksdagens och regeringens riktlinjer i fråga om kost och hälsa fullföljs. Livsmedelsverket skall även verkställa utredningar och praktiskt veten- skapliga undersökningar om livsmedel och matvanor samt utveckla metoder för livsmedelskontrollen. 
 Livsmedelsverkets arbete med normer, tillsyn, information och kun- skapsuppbyggnad skall i så stor utsträckning som möjligt grundas på internationellt samarbete särskilt inom EU. Vidare skall Livsme- delsverket samarbeta med Folkhälsoinstitutet och Läkemedelsverket i frågor som rör medel som används för missbruksändamål. Nordiskt och annat internationellt samarbete, förutom  
 EU-samarbetet, 
  är andra vik- tiga inslag i Livsmedelsverkets arbete. 
 Att främja eller skydda människors hälsa är ett huvudsyfte för ar- betet vid Livsmedelsverket, vilket uttrycks i verkets instruktion. Verk- samhet som har betydelse för folkhälsan finns således inom samtliga av myndighetens verksamhetsgrenar. Insatserna syftar dels till att skydda befolkningen mot akuta och långsiktiga hälsorisker orsakade av livs- medel, dels till att förbättra folkhälsan genom ändrade kostvanor. 
 Livsmedelsverkets arbete kan således betecknas som både sam- hälls/struktur- och individinriktat samt riktar sig såväl nationellt, regio- nalt som lokalt. Även livsmedelsindustri, handel och storhushåll nås såväl direkt som indirekt via kommunerna och länsstyrelserna. På na- tionell nivå riktas insatser bl.a. till livsmedelsbranschens organisatio- ner, konsumentorganisationer och medier. I kost- och hälsoarbetet har landstingen, oftast kostansvariga vid de samhällsmedicinska enheterna, länge varit en framträdande målgrupp. På senare år har även kost- och 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 347 
  
 hälsoarbetet kommit att riktas till kommunerna, främst barnomsorgen och skolan. Kost- och hälsoarbetet har framför allt inriktats mot are- norna storhushåll och livsmedelshandel. 
 Förutom Livsmedelsverkets normgivnings- samt tillsyns- och kon- trollverksamhet är det framför allt  
 informations-, 
  utbildnings- och kun- skapsuppbyggnadsverksamheten som har påverkan och betydelse för folkhälsan. Livsmedelsverket arbetar bl.a. med målgruppsanpassad in- formation och utbildning för att nå ut med verkets kunskap, men för att nå konsumenterna är massmedierna en viktig kanal. Dessutom genom- förs informationsaktiviteter i samarbete med t.ex. industri, handel, storhushåll, kommuner och andra myndigheter samt konsumentorgani- sationer. Information riktas i huvudsak till konsumenten, direkt eller via informatörer. 
 Verket har vidare god kunskap inom allergiområdet och om över- känslighetsreaktioner mot mat. Arbetsområdet kost och hälsa syftar till att påverka befolkningens matvanor och näringsintag i en hälsosam riktning. Kost- och hälsoarbetet bedrivs med folkhälsovetenskapliga ut- gångspunkter och metoder och strategin är att stödja det lokala/regio- nala folkhälsoarbetet för bättre matvanor. Målen för informationsverk- samheten är att öka konsumenternas kunskaper om viktiga livsmedels- frågor och att minska det genomsnittliga fettintaget i befolkningen. 
 Huvudinriktningen vad gäller det utåtriktade arbetet har varit att stödja och initiera lokala och regionala insatser, t.ex. att göra storhus- håll och butiker till stödjande miljöer för hälsosamma matvanor. Inom kost- och hälsoarbetet har framtagande av och förmedling av kunskap om metoder i folkhälsoarbetet, matvanor, kost- och näringsrekommen- dationer samt målgruppsanpassade budskap fått stort utrymme. Ett så- dant exempel är projekt Vägkrogen som engagerat folkhälsoarbetare i tolv län. Livsmedelsverket arbetar även med information om matkultu- rer, livsstil och attityder bland invandrare. Olika personalkategorier inom skolan och i vården har varit de främsta målgrupperna. 
 Livsmedelsverket kommer att arbeta i en ny organisation från och med den 1 juli 2000. Antalet avdelningar kommer att reduceras och in- riktningen på arbetet kommer att vara riskvärdering, riskhantering, risk- kommunikation inklusive kost- och hälsofrågor samt administration. 
 Kunskapsuppbyggnad har varit en av de nödvändiga vetenskapliga förutsättningarna för verkets arbete med normer, tillsyn och informa- tion. Livsmedelsverkets kunskapsuppbyggnad finns främst inom kemi, mikrobiologi, näringslära och toxikologi. Kunskapsuppbyggnad inom kost- och hälsoområdet omfattar bl.a. att följa utvecklingen av befolk- ningens matvanor. Livsmedelsverket har genomfört studier kring befolkningens och specifika målgruppers matvanor. Denna kunskap används sedan för att identifiera målgrupper och riskgrupper och för att 
  
 348  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 utforma relevanta budskap till olika grupper. Livsmedelsverket följer utvecklingen av kunskapen om sambanden mellan kost och hälsa och ansvarar för de svenska näringsrekommendationerna. 
 Kost- och hälsoarbetet är den enda verksamhet inom Livsmedelsver- ket som uttryckligen har jämlikhet i hälsa som ett övergripande mål enligt den nationella handlingsplanen för nutrition som är vägledande för verkets kost- och hälsoarbete och som fastställdes av regeringen år 1995. Den nationella handlingsplanen för nutrition gavs ut år 1996 av Livsmedelsverket och Folkhälsoinstitutet. Livsmedelsverket har till- sammans med Folkhälsoinstitutet påtagit sig ansvaret att sprida kun- skap om planen samt följa upp hur den förverkligas. Under år 1998 och 1999 har Folkhälsoinstitutet och Livsmedelsverket vidareutvecklat handlingsplanen och utformat ett strategidokument med operationella mål och strategier för arbetet för bättre matvanor för sexårsperioden  
 1999-2004. 
  Dokumentet syftar bl.a. till att tydliggöra myndigheternas roller och ansvarsförhållanden i nutritionsarbetet. Ansvaret för det statliga nutritionsarbetet är fördelat mellan Livsmedelsverket, Folkhäl- soinstitutet, Konsumentverket och Skolverket m.fl. 
 Livsmedelsverkets arbete har stor betydelse för att minska risker förknippade med mikroorganismer och främmande ämnen i livsmedel och arbetet sker både på kort och lång sikt. Verkets agerande på folk- hälsoområdet har sannolikt betydelse för hur kost- och hälsofrågorna värderas i det regionala och lokala folkhälsoarbetet för goda matvanor. Att en nationell myndighet arbetar med frågorna ökar deras status. Samtidigt finns stora förväntningar på den nationella nivån från regio- nala och lokala folkhälsoarbetare på stöd och tillförlitliga kunskapsun- derlag. 
 Verket samverkar med ett flertal olika myndigheter och andra organ. Myndigheter m.fl. aktörer som kan nämnas är förutom Folk- hälsoinstitutet, Socialstyrelsen, Konsumentverket, Jordbruksverket, Veterinärmedicinska anstalten, Smittskyddsinstitutet, Läkemedels- verket, Kemikalieinspektionen, Landstingsförbundet, Svenska Kom- munförbundet, enskilda landsting och kommuner, livsmedels- branschens organisationer och företag. 
 Livsmedelsverket är även medlem i Svenskt nätverk för lokalt folk- hälsoarbete. Därutöver samverkar myndigheten med Livsmedelscent- rum, som är ett kontaktnät mellan forskning och näringsliv, liksom i Livsmedelsverkets referensgrupp för samarbete för bra matvanor samt i verkets referensgrupp för livsmedelsfrågor. Dessutom har inrättats en expertgrupp för kost- och hälsofrågor liksom en expertgrupp för kost, aktivitet och hälsa hos barn och ungdom som ger myndigheten råd i vetenskapliga frågor. 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 349 
  
 Statens strålskyddsinstitut 
 Statens strålskyddsinstitut är central förvaltningsmyndighet för frågor om skydd av människor, djur och miljö mot skadlig verkan av jonise- rande och  
 icke-joniserande 
  strålning. Strålskyddsinstitutets huvudupp- gift är att verka för att intentionerna enligt strålskyddslagen (1988:220) uppfylls. Detta görs med hjälp av tillståndsgivning, inspektioner m.m. 
 Institutet skall skaffa sig noggrann kännedom om de risker som är förenade med strålning och med uppmärksamhet följa utvecklingen inom de biologiska strålningsverkningarnas och strålningsfysikens om- råden. De skall även ha ett centralt samordnande ansvar för målinriktad strålskyddsforskning samt bedriva ett målinriktat forsknings- och ut- vecklingsarbete inom strålskyddsområdet. 
 Strålskyddsinstitutet skall även främja tillkomsten och upprätthål- lande av internationella normer på området samt vara samordnande or- gan för olika strålskyddsintressen i landet och samverka med myndig- heter och sammanslutningar som arbetar med strålskyddsfrågor. Vidare skall institutet sprida upplysningar om strålskyddet samt om strålning och om dess egenskaper och användningsområden. Institutet skall ha beredskap för rådgivning till de myndigheter som är ansvariga för be- folkningsskyddet och räddningstjänsten, dels i fråga om det strålskydd som behövs om en olycka i kärnteknisk verksamhet inträffar inom eller utom landet, dels i fråga om sanering efter utsläpp av radioaktiva äm- nen. Strålskyddsinstitutet har ansvaret för den långsiktiga uppfölj- ningen av sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen. 
 Användning av strålning och strålkällor medför i många fall stor nytta för den enskilde och samhället men innebär samtidigt hälsorisker för dem som berörs av verksamheterna. Följande övergripande målsätt- ningar är formulerade: Kunskapen om strålningens förekomst, egen- skaper och användning bör blir så utbredd att frågor om strålning kan avgöras på grundval av god avvägning mellan risk och nytta, att respekt men ej obefogad oro bör finnas för strålningens risker och att onödiga strålningsrisker inte skall förekomma. 
 Strålskyddsinstitutets verksamhet syftar allmänt till att förebygga ohälsa som orsakas av eller kan orsakas av strålning. Akuta strålskador av allvarligt slag är numera sällsynt, tack vare strikta regler inom ex- empelvis sjukvård och industri. Strålskyddet har de senaste årtiondena alltmer inriktats på att förebygga risker för s.k. sena strålskador, t.ex. strålningsinducerad cancer. 
 När det gäller det förebyggande arbetet mot cancerrisker från strål- ning står i dag två större strålskyddsproblem av folkhälsokaraktär i för- grunden. Den ena rör risker för lungcancer från radon i inomhusluften och den andra rör olika slag av hudcancer orsakad av ultraviolett strål- 
  
 350  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 ning från sol och solarier. Strålskyddsinstitutet har de senaste decenni- erna avsatt en stor del av sina resurser för information och forskning inom dessa områden. Ett ytterligare arbetsfält som knyter an till folk- hälsoproblematiken är patientstrålskyddet där målsättningen har varit att minimera risker vid användning av strålning inom sjukvården för undersökningar och behandlingar, utan att ge avkall på den medicinska nyttan. 
 Tullverket 
 Tullverket är central förvaltningsmyndighet för tullfrågor. Enligt för- ordningen (1991:1524) med instruktion för Tullverket skall verket ef- fektivt fastställa och uppbära tullar, mervärdesskatt och andra skatter samt avgifter så att en riktig uppbörd kan säkerställas. Tullverket skall vidare övervaka och kontrollera trafiken till och från utlandet så att be- stämmelser om in- och utförsel av varor efterlevs. 
 Myndigheten skall även verka för att kostnaderna för tullprocedu- rerna minimeras både för näringsliv, allmänhet och inom Tullverket. Dessutom skall Tullverket tillhandahålla en god service så att den legi- tima handeln med tredje land underlättas i största möjliga utsträckning och så att det legitima varuflödet inom EU inte hindras. Tullverket be- driver vidare viss utrednings- och åklagarverksamhet i fråga om brott mot bestämmelser om in- och utförsel av varor. 
 Tullverket har definierat sin huvudsakliga verksamhet utifrån två arbetsflöden vilka benämns effektiv handel respektive gränsskydd. Ar- betsflödet effektiv handel motsvaras inom Tullverket av verksamhets- grenen Uppbörd och arbetsflödet gränsskydd motsvaras av verksam- hetsgrenen In- och utförselrestriktioner. Inom verksamhetsgrenen In- och utförselrestriktioner skall verket vidareutveckla underrättelseverk- samheten och urvalsmetoderna för att förbättra urvalet av objekt i den fysiska kontrollverksamheten och därmed öka träffsäkerheten i arbetet. Vidare skall narkotikakontrollen ges högsta prioritet samt effektiviseras för att förhindra illegal införsel av narkotika. För att förhindra storska- lig illegal införsel av alkohol och tobak skall denna kontroll ges hög prioritet. 
 Särskilt angelägna uppgifter för Tullverket är vidare att medverka i det internationella arbetet med förhandlingar inom sitt verksamhets- område. Detta innefattar att inom  
 EU-arbetet 
  prioritera att verka för förenklingar av regler och procedurer inom tullområdet, datorisering av tullprocedurer samt effektivisering av narkotikabekämpning. Dessutom skall verket såväl nationellt som internationellt medverka i arbetet med att utveckla arbetsmetoder och samarbetsformer för att effektivare 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 351 
  
 bekämpa gränsöverskridande brottslighet såsom  
 narkotika-, 
  sprit- och tobakssmuggling samt ekonomisk och organiserad brottslighet. 
 Ungdomsstyrelsen 
 Ungdomsstyrelsen är central förvaltningsmyndighet för ungdomsfrå- gor. Styrelsens uppgifter är reglerade i förordningen (1994:1389) med instruktion för Ungdomsstyrelsen. Ungdomsstyrelsen arbetar för att främja goda levnadsvillkor för ungdomar och för att stärka ungdomars delaktighet i samhällslivet. Ungdomsstyrelsens uppgifter är att följa ungdomars levnadsvillkor och utvärdera hur ungdomspolitiken inom olika områden förverkligas på statlig och kommunal nivå. Myndigheten fördelar vidare statsbidrag till ungdomsorganisationer samt fördelar stöd till centralt, regionalt och lokalt utvecklingsarbete i syfte att för- nya ungdomsverksamheten inom föreningslivet och i kommunal verk- samhet. 
 Ungdomsstyrelsen sprider information om sitt arbete genom utred- nings- och utvärderingsrapporter samt bedriver samhällsinformation gentemot ungdomar i en arena på Internet som kallas Slussen. 
 Ungdomsstyrelsens verksamhet kan sägas ha indirekta folkhälsoef- fekter. Denna dimension finns bl.a. i myndighetens regelbundna utred- ningar och rapporteringar om ungdomars levnadsvillkor där kartlägg- ning av ungdomars hälsotillstånd ingår som ett av flera andra områden som t.ex. fritid, bostad, arbete, ekonomi, inflytande och kriminalitet. Sådana kartläggningar och beskrivningar av ungdomars hälsa baseras i övervägande grad på bearbetningar som styrelsen belyser ur ett ung- domsperspektiv. I regeringens proposition (1998/99:115)  
 På ungdo- mars villkor  
 framhävs att den nya ungdomspolitiken skall vara av sek- torsövergripande karaktär. Ungdomar är en grupp medborgare som i sitt dagliga liv kommer i kontakt med en rad olika myndigheters verk- samhet. 
 Styrelsens stöd till lokalt utvecklingsarbete och internationellt ut- byte kan också sägas ha en indirekt folkhälsodimension. En stor del av medlen till denna verksamhet är avsedda för utsatta ungdomar. Även på utvecklingsområdet kan myndigheten få tilldelat särskilda regerings- uppdrag där folkhälsoarbete kan ingå som ett mer eller mindre tydligt mål, t.ex. ett uppdrag med medel från Allmänna arvsfonden att sam- ordna insatser för utsatta ungdomar i ett antal medelstora kommuner samt ett uppdrag att stärka det förebyggande arbetet. 
  
 352  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Vägverket 
 Vägverket är central förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, för hela vägtransportsystemet. Vägverket skall verka för att de transportpolitiska målen uppnås. Inom ramen för sitt sektors- ansvar skall myndigheten vara samlande, stödjande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter. 
 Vägverket skall särskilt verka för att vägtransportsystemets till- gänglighet, framkomlighet och effektivitet samt bidrag till regional ba- lans säkras, vägtransportsystemet anpassas och utformas utifrån högt ställda krav på miljö och trafiksäkerhet, fordonens säkerhets- och mil- jöprestanda utvecklas, väginformatik utvecklas och utnyttjas effektivt, kollektivtrafikens konkurrenskraft stärks samt att hänsyn tas till funk- tionshindrades behov inom hela vägtransportsystemet. Vägverket skall även verka för att yrkestrafiken blir trafiksäker, miljöanpassad och ef- fektiv samt bedrivs under lika villkor mellan företagen. 
 Myndigheten skall också verka för att samhällsmotiverad tillämpad  
 forsknings-, 
  utvecklings- och demonstrationsverksamhet inom vägtran- sportsystemet planeras, initieras, genomförs, dokumenteras och utvär- deras samt att resultaten sprids och att nödvändig kunskap och infor- mation om verkets ansvarsområde sprids. Verket ansvarar vidare för planering, byggande och drift av de statliga vägarna m.m. En redovis- ning, analys och utvärdering av utvecklingen inom de områden som berörs av verkets sektorsansvar lämnas varje år till regeringen. 
 Vägverkets sektorsuppgifter handlar om att utföra de insatser som krävs från verkets sida för att nå de mål som statsmakterna beslutat om för vägsektorns utveckling. Sektorsansvaret innebär att Vägverket, som statens företrädare på central nivå, skall ha ett samlat ansvar för hela vägtransportsystemets miljöpåverkan, tillgänglighet, effektivitet, trafik- säkerhet, framkomlighet m.m. Vägverket skall vara samlande och på- drivande mot andra aktörer, men inte ta ett operativt ansvar inom områden där andra huvudmän har ett entydigt ansvar. 
 Riksdagens mål för trafikpolitiken är att erbjuda medborgarna och näringslivet i landets olika delar en tillfredsställande, säker och mil- jövänlig trafikförsörjning till lägsta möjliga samhällsekonomiska kost- nad. Det övergripande målet har brutits ned i fem delmål som rör ef- fektivitet, tillgänglighet, trafiksäkerhet, miljö och regional balans. Vägverkets del av dessa mål är bl.a. att verka för att ingen på sikt skall dödas eller skadas allvarligt inom transportsystemet och att vägtrans- portsystemets utformning och funktion anpassas till de krav som följer av detta samt att fortlöpande minska miljöpåverkan m.m. Mål som här- rör ur dessa har kvantifierats av Vägverket, Rikspolisstyrelsen och 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 353 
  
 Svenska Kommunförbundet i det nationella trafiksäkerhetsprogrammet för åren  
 1995-2000. 
  
 Utöver de effekter som vägtransporter har på folkhälsan vad gäller antalet dödade och skadade i trafiken så bidrar även vägtransporterna till försämrad folkhälsa genom bullerstörningar och utsläpp av miljö- och hälsovådliga föroreningar. Riksdagen har därför fattat beslut om mål för att begränsa vägtransportsektorns miljöpåverkan vad gäller luftkvalitet och buller. Regeringen har därefter i regleringsbrev för Vägverket fastlagt mål för att minska halterna av koldioxid, kväveoxi- der, kolväten och andra cancerframkallande ämnen liksom att minska antalet personer som utsätts för trafikbuller. Vägverket har tillsammans med andra myndigheter och organisationer inom ramen för ett samar- bete tagit fram mål för ett miljöanpassat transportsystem. Riksdagen antog år 1997 det s.k. nollvisionsmålet, dvs. att ingen person på sikt skall dödas eller skadas allvarligt till följd av olyckor i trafiken. 
 Andra aktörer på nationell nivå 
 Nationella ledningsgruppen 
 Regeringen inrättade år 1994 en nationell ledningsgrupp för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser. Under år 1997 övertog socialmi- nistern ordförandeskapet i avsikt att markera dessa frågors dignitet inom folkhälsoområdet. Bakgrunden är att regeringen ansett att föränd- ringarna på alkoholområdet rest krav på nya arbetssätt och metoder som kan komplettera den nuvarande alkoholpolitiken för att förhindra ökad konsumtion (prop. 1999/2000:1, uo 9). Ledningsgruppens uppgift är att stödja och bygga upp ett förstärkt långsiktigt förebyggande alko- hol- och drogförebyggande arbete, vilket kan kompensera de föränd- ringar som  
 EU-medlemskapet 
  medfört för den svenska alkoholpoliti- Hughes. 
 Ledningsgruppen kan betraktas som en arbetsgrupp med Socialde- partementet som bas. I ledningsgruppen, som träffas cirka 2 gånger per år, ingår förutom representanter från Socialdepartementet även myn- dighetschefer eller motsvarande från Folkhälsoinstitutet, Alkohol- inspektionen, Socialstyrelsen, Rikspolisstyrelsen, Tullverket, Skol- verket, Vägverket, Riksförsäkringsverket, Ungdomsstyrelsen, Statens institutionsstyrelse samt även representanter från CAN, Svenska Kommunförbundet och Landstingsförbundet. Dessutom finns även Finansdepartementet, Inrikesdepartementet och Justitiedepartementet representerade i gruppen, liksom länsstyrelsen i Värmlands län och kriminalvården i Göteborg. 
  
 354  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 Insatser som vidtas i ledningsgruppen handlar om att direkt kunna påverka människors förhållningssätt och vanor som ökar det individu- ella ansvarstagandet, liksom att i ökad utsträckning utveckla hållbara lokala strategier som också innebär ett ökat lokalt ansvarstagande. Denna omställningsprocess anser regeringen kräver insatser under lång tid framöver. I syfte att stimulera till en sådan utveckling har lednings- gruppen tagit initiativ till ett antal nationella projekt där 27 500 tkr av- satts årligen under åren  
 2000–2002. 
  
 Ledningsgruppen har bl.a. tagit initiativ till ett antal projekt i syfte att pröva nya metoder för att stärka unga människors vilja och förmåga att avstå från narkotika och skjuta upp alkoholdebuten. Ett sådant pro- jekt är Drugsmart som startade höstterminen 1998 och som är ett alko- hol- och narkotikapolitiskt forum på Internet. Drugsmart överfördes till CAN i februari 2000. Ett annat initiativ är projektet Motståndskraft, som startade hösten 1997 och avslutades vid årsskiftet, och som drevs med Svenska Kommunförbundet som huvudman i ett  
 25-tal 
  kommuner. I projektet engagerades ungdomar i det drogförebyggande arbetet i syfte att pröva och sprida fungerande modeller för lokalt förankrat ar- bete med och av ungdomar. 
 Vidare genomför  
 Riks-ALNA, 
  som är ett samarbetsorgan mellan arbetsmarknadens parter, ett treårigt projekt på arbetsplatser med många ungdomar i syfte att öka kunskapen hos ungdomar i arbetslivet om hur alkohol och narkotika påverkar individen och arbetsplatsen, bl.a. avseende säkerhet och hälsa. CAN har även, i det s.k.  
 Max-pro- 
  jektet, fått i uppdrag av ledningsgruppen att undersöka det tunga nar- kotikamissbrukets omfattning och utveckling, speciellt utvecklingen inom sociala marginalgrupper. 
 Hösten 1998 påbörjade Svenska Kommunförbundet, i anslutning till en överenskommelse med Nationella ledningsgruppen, ett arbete med att revidera den nationella handlingsplanen för alkohol- och drogföre- byggande insatser. I denna revidering involveras cirka 30 kommuner och arbetet kommer att utmynna i en handbok i drogförebyggande arbete som skall spridas och användas i det lokala arbetet med dessa frågor. 
 OAS – Oberoende alkoholsamarbetet 
 Regeringen tog år 1997 ett samarbetsinitiativ genom att tillsätta en kommitté som skall utveckla samarbetet mellan berörda myndigheter, försäkringsbolag och olika branschorganisationer när det gäller olika informationsinsatser kring bruk av alkohol, dess risker och skadeverk- ningar. Kommittén kallas Oberoende alkoholsamarbetet (OAS). 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 355 
  
 OAS består av ledamöter från Socialdepartementet, Svenska Bryg- gareföreningen, Folkhälsoinstitutet, Sprit- och Vinleverantörsföre- ningen, Centralförbundet för Alkohol- och Narkotikaupplysning (CAN), Sveriges Hotell- och Restaurangföretagare, Vägverket, Alko- holinspektionen, Livsmedelshandlareförbundet (SSLF), Rikspolissty- relsen, Kooperativa förbundet, Systembolaget AB, Försäkringsförbun- det, Finansdepartementet och Tullverket. 
 Utgångspunkten för detta samarbete är de prioriteringar som gjorts i den nationella handlingsplanen för alkohol- och drogförebyggande in- satser. Kommitténs uppgift är att uppmuntra olika aktörer att engagera sig i arbetet mot missbruk och alkoholskador. Insatser mot den illegala alkoholhanteringen, dvs. illegalt tillverkad eller insmugglad alkohol och langning till ungdomar, är ett prioriterat område. OAS bedriver här en omfattande opinionsinsats som löpande utvärderas. Sättet att bedriva opinions- och informationsarbete har varit flexibelt enligt OAS. Insat- sen mot den illegala alkoholhanteringen leds av en styrgrupp och finansieras av staten och av branschorganisationerna. Kostnaden för in- satsen år 1999 uppgick till cirka 16 miljoner kronor. 
 OAS har därutöver deltagit i andra informationsinsatser, t.ex. insat- ser inom trafikområdet för att åstadkomma en alkoholfri trafik. Därut- över har även gjorts insatser riktade till restaurangnäringen, inom om- rådena alkoholfri graviditet samt mot langning till underåriga. 
 I propositionen  
 Vissa alkoholfrågor m.m.  
 (prop. 1998/99:134) lade regeringen fram förslag bl.a. till riktlinjer för det framtida  
 OAS-samar- 
  betet, där avsikten var att samarbetet på sikt skulle kunna ombildas till en allmännyttig ideell förening. I riksdagsbeslut av den 19 november 1999 har regeringen ombetts att återkomma till riksdagen med förslag om hur ett samarbete på alkoholområdet skulle kunna utformas och be- drivas i framtiden, dock ej som allmännyttig ideell förening, vilket an- sågs vara en olämplig samarbetsform. 
 Apoteket AB 
 Apoteket AB är en del av det svenska hälso- och sjukvårdssystemet. Bolaget har i ett avtal med staten åtagit sig att med ensamrätt driva de- taljhandel med läkemedel. Det innebär bl.a. att Apoteket AB skall svara för en god läkemedelsförsörjning i landet och verka för en ratio- nell läkemedelsanvändning. Antalet apotek uppgår till cirka 900 och antalet kundbesök per år uppgår till cirka 87 miljoner. Bolagets uppgift inom ramen för det svenska hälso- och sjukvårdssystemet är att till- godose allmänhetens och sjukvårdens behov av läkemedel och när- liggande produkter för att uppnå största möjliga nytta till lägsta möjliga 
  
 356  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 kostnad, både receptbelagda och receptfria, och som är godkända för försäljning i Sverige. Dessutom erbjuder apoteken ett kompletterande sortiment av produkter för egenvård. Apoteket svarar även för information, rådgivning, utbildning och andra tjänster kring läkemedel och deras användning. 
 Apoteket har ett särskilt uttalat samhällsansvar som också är lag- stiftat. Ett flertal lagar och förordningar styr bolagets verksamhet, t.ex. aktiebolagslagen (1975:1385), hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), läkemedelslagen (1992:859), lagen om allmän försäkring (1996:381), smittskyddslagen (1998:301) m.fl. 
 Apotekens arbete är såväl samhällsinriktat som individinriktat. Bo- laget arbetar framför allt med generell kunskapsspridning när det gäller det förebyggande hälsoområdet. Kunskapen är avsedd att främja hälsa genom att alla oavsett ålder, kön eller inkomst skall kunna göra med- vetna val vad gäller den egna livsstilen. En av Apotekets policies för förebyggande hälsovård är att inom ramen för dess åtagande (visavi sjukvården och myndigheter) arbeta hälsoinriktat gentemot patienten i syfte att åstadkomma god hälsa och förebygga ohälsa och därigenom uppnå hälsopolitiska mål. Apotekets personal skall alltid i sitt kundar- bete ha det förebyggande perspektivet. Personalen informerar och ut- bildar även vårdpersonal och deltar tillsammans med allmänläkare och specialister i läkemedelskommittéer. Apoteket AB producerar varje år Svensk läkemedelsstatistik och vartannat år Läkemedelsboken. 
 Apoteket försöker fokusera på att få människor att förbli friska mer än att vårda dem när de blir sjuka. Detta överensstämmer, anser Apote- ket, med det faktum att människor i dag verkar ta en mer aktiv roll rö- rande den egna hälsan och välbefinnandet och själva söker kunskap och information. För farmaceuten innebär detta en ny roll som medför att han/hon skall fungera som rådgivare och stödperson i hälso- och sjuk- vårdsfrågor snarare än som läkemedelsleverantör. Farmaceuten är också en av de mest tillgängliga av professionerna inom hälso- och sjukvården och får ofta en mängd olika frågor inom området. Den sär- skilda rådgivning och information som är nödvändig för läkemedel som övergår från att ha varit receptbelagda till att bli receptfria är en central uppgift för apoteken. Här finns erfarenhet från ett flertal sådana över- gångar och i framtiden förväntas fler kvalificerade läkemedel bli re- ceptfria. 
 Apoteket producerar både eget skriftligt informationsmaterial och tjänster samt distribuerar informationsmaterial från olika samarbets- partners. Exempel på metoder för att föra ut kunskap om livsstilens betydelse för hälsan är video, böcker, test- och rådgivningsblad, ljud- kassetter, kurser, studieverksamhet, seminarier och tidningar, t.ex. tid- ningen  
 Apoteket 
 . Skriftligt informationsmaterial och kursinnehåll tas 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 357 
  
 fram i samarbete med hälso- och sjukvården och andra myndigheter och organisationer som i vissa fall är medfinansiärer. Andra hälsoakti- viteter sker under vissa temaår, t.ex. rökavvänjning under  
 hjärt–kärlåret 
  1997 eller råd om mat och allergi under allergiåret 1996. Nästkom- mande satsning är det s.k. infektionsåret. 
 Apotekens förebyggande arbete sker både på nationell, regional och lokal nivå. Nationella kampanjer drivs på alla apotek och syftar till att belysa ett stort sjukdomsområde per år, t.ex.  
 mag-tarmsjukdomar 
  år 1998. Regionalt samarbete sker med enskilda landsting, t.ex. när det gäller information och kurser i rökavvänjning, och lokalt sker sats- ningar på t.ex. benskörhetsgrupper inom en kommun. Verksamhet som drivs av Apoteket riktar sig, förutom till apotekets kunder, även till skolor, arbetslivet, fritiden samt ungdomar. Apotekets olika hälsokam- panjer håller hög vetenskaplig nivå genom det kvalitetsarbete som be- drivs internt inom Apoteket AB men också genom de externa specia- lister som är samarbetspartners till Apoteket. 
 Apotekets arbete sker både samhällsinriktat och individinriktat. Ar- betet med att sprida kunskap och ge råd inom det förebyggande arbetet samt inom egenvårdsområdet skall bidra till att avlasta sjukvården och i vissa fall fungera som en sluss till rätt behandlingsnivå. Detta sker ge- nom att individen får ökade kunskaper, ändrade attityder och förhopp- ningsvis ett mer hälsoinriktat beteende. Det förebyggande hälsoarbetet på apoteken kan ses som ett komplement till vissa myndigheters arbete, t.ex. Folkhälsoinstitutet och Livsmedelsverket. 
 När det gäller samverkan med andra sker samarbete inom ett flertal område där olikheterna i samarbetspartnernas kompetens utnyttjas och aktiviteternas utformning beror på målgrupp och ämne. Vid framtag- ning av test- och informationsbladet  
 Råd för livet  
 samarbetar Apoteket med Cancerfonden, Folkhälsoinstitutet, Livsmedelsverket och Statens institut för psykosocial medicin samt organisationer som Korpen,  
 Hjärt-Lungfonden 
  och Cancerpreventiva enheten vid Karolinska insti- tutet. 
 Inom rökavvänjningsområdet sker samarbete med WHO, Euro- Pharm Forum,  
 Hjärt-Lungfonden, 
  Cancerfonden och Folkhälsoinstitu- tet. En stor del av samarbetet har rört det tobakspreventiva arbetet bl.a. med att finansiellt stödja Sluta  
 röka-linjen. 
  Benskörhetsgrupper drivs tillsammans med Korpen och lokala vårdcentraler. I ett samarbete med  
 Hjärt-Lungfonden 
  och Diabetesförbundet har en kokbok tagits fram, liksom en friskbok i samarbete med  
 Hjärt-Lungfonden, 
  Korpen och  
 SISU-Idrottsböcker. 
  Utbildningsdagar har hållits i samarbete med för- säkringskassan i Stockholm och i många sammanhang sker samarbete med olika landsting i landet, t.ex. i framtagandet av egenvårds- och hälsoböcker. 
  
 358  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2000:57 
  
 På det internationella planet är Apoteket AB drivande på många fronter inom internationellt farmaceutiskt arbete, bl.a. inom Internatio- nal Pharmaceutical Federation (FIP) och inom Europa bl.a. i EuroP- harm Forum i samarbete med WHO. Task  
 Force-grupper 
  bestående av farmaceuter från många olika länder i Europa arbetar tillsammans fram guidelines och protokoll för sin service rörande t.ex. sjukdomar som Allen, hypertoni, diabetes samt rökavvänjning. 
 Systembolaget AB 
 Den 23 oktober 1997 slog  
 EG-domstolen 
  fast att det svenska detaljhan- delsmonopolet är förenligt med  
 EG-rätten. 
 EG-domstolen 
  fäste vikt vid att Systembolaget finns till för att skydda folkhälsan, och riktade ingen anmärkning mot sättet att köpa in och tillhandahålla alkoholdrycker. 
 Systembolagets arbete med folkhälsan kan exemplifieras med den konsumentupplysning som ger konsumenterna allsidig information om varorna och verkar för en god dryckeskultur, bl.a. genom att informera om mat och dryck. Systembolaget informerar också om de negativa ef- fekter ett felaktigt bruk av alkohol kan medföra, t.ex. i unga år och om man dricker i samband med bilkörning eller graviditet. 
 En annan central uppgift för Systembolaget är efterlevnaden av åldersgränsen som ett sätt att skjuta upp ungdomars alkoholdebut. Detta görs bl.a. genom Kampanjen Leg 25 och genom uppmaningar via reklamfilmer på bio, affischer i butikerna och broschyrer. Informa- tion har även gått ut mot langning till ungdomar, bl.a. med hjälp av en  
 TV-film. 
  Systembolaget har även inom området kvinnor och alkohol informerat blivande föräldrar via barnmorskor, mödravårdscentraler och ungdomsmottagningar samt i annonser och broschyrer. 
 Systembolaget innehar även uppgifter om den totala alkoholförsälj- ningen i Sverige från år 1955 och framåt. I dessa siffror ingår, förutom Systembolagets försäljning, även de svenska bryggeriernas försäljning av starköl till restauranger samt total försäljning av öl. Från och med år 1995 ingår även övriga partihandlares försäljning av sprit, vin och im- porterat starköl till restauranger. Systembolaget och övriga huvudaktö- rer inom alkoholområdet initierade den s.k.  
 KALK-undersökningen 
  som genomfördes under  
 1996–1997 
  för att försöka få en uppfattning om hur stor mörkertalets storlek var i förhållande till den totala alko– holkonsumtionen i Sverige. 
 Vidare har Systembolaget aktivt deltagit i aktionen mot svartsprit som OAS, Oberoende alkoholsamarbetet, initierat. 
 Tillsammans med Folkhälsoinstitutet och Hem och Skola arbetar Systembolaget för att stödja föräldrar i frågor som rör barnen och deras 
  
 SOU 2000:57 
  
 Bilaga 6  
 359 
  
 förhållande till alkohol där bl.a. ett utbildningsmaterial Superföräld- rarna getts ut. Samarbete med Sveriges Riksidrottsförbund förekom- mer under temat Nej tack, jag idrottar.