3TATENS OFFENTLIGA UTREDNINGAR 
 !RBETSMARKNADSDEPARTEMENTET 
 /M MAKT OCH K¶N 
 I SP¥REN AV OFFENTLIGA ORGANISATIONERS OMVANDLING 
 2EDAKT¶R %LISABETH 3UNDIN 
 2APPORT TILL 5TREDNINGEN OM F¶RDELNINGEN AV EKONOMISK MAKT OCH EKONOMISKA RESURSER MELLAN KVINNOR OCH M¤N 3TOCKHOLM 
 3/5 OCH $S KAN K¶PAS FR¥N RITZES KUNDTJ¤NST ¶R REMISSUTS¤NDNINGAR AV 3/5 OCH $S SVARAR RITZES /FFENTLIGA 0UBLIKATIONER Welch AV 2EGERINGSKANSLIETS F¶RVALTNINGSKONTOR 
 "EST¤LLNINGSADRESS RITZES KUNDTJ¤NST 
 3TOCKHOLM /RDERFAX 
 /RDERTEL 
 3VARA P¥ REMISS (UR OCH 6ARF¶R 3TATSR¥DSBEREDNINGEN 
 %N LITEN BROSCHYR SOM UNDERL¤TTAR ARBETET F¶R DEN SOM SKALL SVARA P¥ REMISS 
 "ROSCHYREN KAN BEST¤LLAS HOS 2EGERINGSKANSLIETS F¶RVALTNINGSKONTOR $ISTRIBUTIONSCENTRALEN 
 3TOCKHOLM AX 
 4ELEFON 
  
 /MSLAG #AROLINE ¤RNSTR¶M 
  
 )3". 
  
 4RYCK 'OTAB 3TOCKHOLM 
  
 )33. 
  
 Till statsrådet och chefen för Arbets- marknadsdepartementet 
 Genom direktiv 1994:102 den 15 september 1994 beslutades att tillsätta en särskild utredare för att kartlägga och analysera för- delningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Den 19 maj 1995 utsågs landshövding Sullivan, Östersund, till utredare. Utredningen har antagit namnet 
 Kvinnomaktutredningen 
 . 
  
 Den 1 augusti 1995 tillkallades såsom vetenskapliga experter Floyd, professor i sociologi vid Stockholms universitet, Leon, FD och universitetslektor vid Högskolan i Örebro, Martinez, professor i nationalekonomi vid Lunds uni- versitet, Green, docent i företagsekonomi och biträdande professor vid tema Teknik och social förändring vid Linköpings universitet samt Collier, professor i arbetsmarknadspolitik vid Stockholms universitet. Sekreterare i utredningen har varit Duran, universitetslektor i nationalekonomi och docent vid tema Teknik och social förändring vid Linköpings universitet, och biträdande sekreterare FK Hodges. 
 Inom ramen för Kvinnomaktutredningen publiceras ett antal monografier och antologier. Experterna har i egenskap av redaktö- rer och monografiförfattare svarat för urval och utformning av de olika skrifterna, medan de enskilda artikelförfattarna ansvarar för innehållet i sina egna bidrag. Experter och artikelförfattare har arbetat under vetenskaplig självständighet. 
 Utredningsarbetet skall vara klart före den 31 december 1997. Skrifter publiceras dock successivt. Föreliggande skrift,  
 Om makt och kön – i spåren av offentliga organisationers omvandling  
 är den första i raden. Redaktör är Green. 
 Östersund och Linköping i maj 1997 
 Sullivan 
  
 / 
 Duran 
 Innehåll 
  
 Om makt och kön - i spåren av offentliga organisationers omvandling 
  
 1 
  
 ELISABETH SUNDIN 
  
 Rulltrapperegioner och social infrastruktur 
  
 31 
  
 Sellers 
  
 Hälsoprofessioner i välfärdsstatens omvandling 
  
 69 
  
 Duncan 
  
 Lokala utfall av den offentliga sektorns omvandling 
  
 103 
  
 Schmitt, Romero 6 INGERT SVÄRD 
  
 Den ömma bödeln Kvinnliga ledare i åtstramningstider 
  
 147 
  
 Costa HOLMQUIST 
  
 Förändrad skolorganisation – makt och möjligheter 
  
 178 
  
 JESSICA LINDVERT 
  
 Städerskor inom offentlig sektor – en fallstudie 
  
 207 
  
 GUNILLA HÄRNSTEN 
  
 Kvinnoyrken i omvandling 
  
 Om ändrade gränser och relationer i sjukvården 
  
 224 
  
 Jones 
  
 Dubbla rationaliteter 
  
 – en diskussion kring två studier om barnstugor med resultatansvar 
  
 246 
  
 LILLEMOR WESTERBERG 
  
 Den offentliga sektorns paradoxala maskuliniseringstendenser 
  
 273 
  
 Murphy 
  
 Kroppsräkning, konstruktion av kön och offentliga organisationer 
  
 306 
  
 Stewart 
  
 Den offentliga sektorns omvandling 
  
 och kvinnor och mäns företagande inom typiskt kvinnliga sektorer 
  
 334 
  
 ELISABETH SUNDIN 
  
 Diskrimineras vi likadant? Om det sociala könet, 
  
 lokala kulturer och förändringar i den offentliga sektorn 
  
 366 
  
 BARBARA CZARNIAWSKA 
  
 OM FÖRFATTARNA 
  
 385 
  
 Om makt och kön – 
 Om makt och kön 
 – i spåren av offentliga organisationers omvandling 
  
 E 
 LISABETH  
 S 
 UNDIN 
  
 1 
  
 Den offentliga sektorns organisationer som studieobjekt 
  
 Den offentliga sektorn är inne i en period av stark omvandling. Hur och varför diskuteras både i politiska sammanhang och vid kaffebor- den. Konsekvenserna beskrivs både som eländen och solskenshistori- er i massmedia. I den här antologin är syftet att komma bakom gängse föreställningar. Den offentliga sektorns omvandling engagerar och berör. Inte sällan sägs den offentliga sektorn vara kvinnornas. 
 Orsakerna är dels att den är kvinnornas största arbetsmarknad dels att stora delar av dess verksamhet underlättar kvinnors liv.  
 1  
 Båda förhållandena kan ge kvinnor makt inom sektorn och förutsättningar för att utöva makt också inom andra sektorer. Den offentliga sektorn är därför ett givet studieobjekt för den så kallade Kvinnomaktutred- ningen eller Utredningen om fördelning av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män som är dess officiella namn. Att den offentliga sektorn nu sägs omvandlas i grunden gör studier än mer angelägna. Kommer det att förskjuta maktförhållande- na mellan könen inom den sektorn och/eller inom andra sektorer? 
 Föreliggande antologi behandlar främst makten i den offentliga sektorns organisationer ur de anställdas perspektiv. (Medborgarnas och politikernas perspektiv står i fokus i andra delar av utredningen.) Med organisationer menas i detta sammanhang allt från det enskilda daghemmet till Skolverket. Kvinnomaktutredningen skall studera de ekonomiska regelsystemens funktionssätt och makten över deras utformning. Eftersom de ekonomiska regelsystemen implementeras genom organisationer och uttolkas i organisationer är studier av organisationer nödvändiga för att förstå regelsystemens funktionssätt. 
 De möjliga och erforderliga infallsvinklarna är flera. Det är naturligt- 
  
 1  
 Det påståendet bygger på en arbetsfördelning som ger kvinnor det största ansvaret 
 för t.ex. omsorgen om barn och gamla. Om det ansvaret och arbetet var jämnt fördelat mellan kvinnor och män skulle den offentliga sektorn, av den anledningen, inte rubriceras som kvinnlig. 
 1 
 Green 
 vis helt avgörande vem som har makten  
 över  
 organisationerna. Det är inom den privata sektorn oftast liktydigt med ägarna. Men även ledarna, särskilt de på den allra högsta hierarkiska nivån, är personer med makt. Inom den offentliga sfären motsvaras ägarna av de folkvalda politikerna men också där innehar de anställda högsta cheferna maktgivande positioner. Makten över organisationer kan därför inte utan vidare likställas med makten  
 i  
 organisationer. I det dagliga organisatoriska arbetet är det oftare de som finns på plats som har makten även om ramarna angivits av den tidigare nämnda gruppen. Dagens samhälle är genomorganiserat. Den enskilde med- borgarens hela liv, från vaggan till graven, utspelas i olika organisato- riska kontexter. Det medför att organisationer också är viktiga som medel för att utöva makten. Makt utövas följaktligen också  
 genom  
 organisationer. 
 Bidragen till denna antologi har skrivits av forskare som utfört och utför forskning av den offentliga sektorn ur ett organisatoriskt perspektiv. Bidragsgivarna har ombetts att lägga utredningens aspekter, kön/genus, ekonomi och makt, på sina studier samt ha de anställda i fokus. Varje bidrag är en egen avslutad enhet vilket medför att definitioner av centrala begrepp, det empiriska materialets avgränsning i tid, och så vidare, kan variera. Inledningsvis kommer därför, för klarhetens skull, några av definitionerna och beteckningar- na att presenteras. I kapitlets avslutande del görs en kort presentation av de olika bidragen. I det sammanhanget kommenteras några av de avseenden i vilka de skiljer sig åt. Allra först ges dock en snabbteck- ning av den offentliga sektorns framväxt, storlek och förändring som en gemensam bakgrund. Därefter diskuteras antologins övriga nyckelbegrepp: kön/genus och makt. 
 2 Den offentliga sektorn 
 Avgränsning, storlek, karaktäristik 
 Vad menar vi då vi talar om den offentliga sektorn? Låt mig börja med att diskutera begreppet som sådant innan vi kommer fram till hur den växt fram och förändras. Hur den offentliga sektorn klassificeras och beskrivs beror på i vilket sammanhang det görs. I  
 Om den offentliga sektorn  
 (s. 61) sägs att 
 Av tradition brukar den offentliga sektorn avgränsas till den verksamhet som bedrivs av staten, socialförsäkringssektorn, bor- gerliga kommuner (kommunerna och landstingen) och statskyr- kan. Gemensamt för verksamheterna är att de styrs av en politiskt vald församling. 
 2 
 Om makt och kön – 
 Därutöver läggs ibland till affärsverken samt statliga och kommu- nala bolag – de sistnämnda inte sällan genom preciseringen offentligt ägande till minst 50 %. I samma källa anförs att sektorn kan karaktäriseras utifrån ett flertal utgångspunkter (s. 65 f. med mina kommentarer): 
  
 ansvarsområdet – är, på något sätt, gemensamt för medborgarna och reglerat i lag. Det finns verksamheter, såsom omsorg, skola och brandskydd, som är obligatoriska. 
  
 ägandet – är offentligt 
  
 det medborgerliga inflytandet – garanteras via demokratiska val 
  
 finansieringen – sker via skattemedel eller politiskt beslutade avgifter. Detta kriterium medför att en rad entreprenader och så kallade alternativa utförare inkluderas i den offentliga sektorn trots att de kanske inte själva vill se det så. Detta kriterium kan också lätt komma i konflikt med nästa: 
  
 Vinstsyfte – skall verksamheten inte ha. Vinstsyfte har dock en del av de entreprenader och utförare som finansieras av det of- fentliga. Det är också möjligheterna till ekonomiskt utbyte som, åtminstone implicit, används för att locka fram anbud på tidigare offentligt utförd verksamhet. 
  
 verksamheten skall präglas av tillgänglighet och allas likställd- het. 
  
 Till dessa karaktäristika kan också fogas andra och de ovanstående kan uttryckas på annat sätt. Finansieringspunkten kan till exempel betecknas som ett uttryck för solidarisk betalningsfördelning. Den offentliga sektorns utformning kan ses som ett viktigt instrument för förverkligandet av den svenska välfärdspolitiken. 
 De ovan uppräknade karaktäristika kan tyckas entydiga men är det inte i praktiken. Som exempel kan ställas frågan om en rubrice- ring som offentlig sektor skall kräva att både ägande, finansiering och utförande skall vara offentlig eller räcker det med två, eller kanske bara ett av dessa kriterier? Hur stor andel av ägandet skall vara offentligt för att offentligstämpeln skall gälla? Hundra procent, 51 procent? Eller kanske bara en minoritetsposition? Det svåra, godtyckliga kanske man kan säga, i avgränsningarna illustreras av att sektorstillhörigheten växlar över tiden och över rummet. Det som i ett land tillhör den offentliga sektorn är i ett annat privat. Det kan till och med variera mellan olika delar av landet – det som i en kommun utförs av privata företag kan i en annan utföras av kommunens egna anställda. Likaså varierar det över tid. Det som tidigare naturligen sågs som en del av den privata sfären är idag integrerat i den offentliga sektorn – och tvärtom – det som tidigare bedrevs i offentlig regi är nu, eller planeras bli, privat. 
 3 
 Green 
 Den offentliga sektorn fullgör, som framgått, en rad olika funktio- ner såsom ren myndighetsutövning, och handhar uppgifter av skiftande karaktär oberoende av i vilken dimension beskrivningen görs. Där finns exempelvis tillverkning och tjänsteproduktion, kapitalintensiv och personalintensiv verksamhet, konkurrensutsatt och helskyddad produktion, manligt dominerade och kvinnligt dominerade verksamheter, allt från anställda med högsta möjliga utbildning till lågutbildade och personer med arbetshandikapp. Det offentliga effektueras också i olika organisatoriska skepnader – i egen regi, genom nyttjande av entreprenörer eller kanske på annat sätt. Innehållsligt är det ogörligt att hitta någon annan gemensam nämnare för den offentliga sektorns verksamheter än just detta att de tillhör den offentliga sektorn. Svårigheterna att definiera den offentliga sektorn är således betydande. De svårigheterna avspeglas också i antologins bidrag. I praktiken överlåts definitionen till varje bidrags- givare. Låt mig så avsluta denna del med att påminna om att den offentliga sektorn är politiskt styrd och har politiska mål. Det glöms ofta bort. I nästa avsnitt behandlas den offentliga sektorns framväxt för att öka förståelsen av varför det är som det är. 
 Den offentliga sektorns framväxt 
 Det finns många sätt att presentera den offentliga sektorns framväxt på beroende på vilka intressen som står i fokus och vilka definitioner som görs. Så snart stater bildas, i Sveriges fall för kanske mer än 800 år sedan, kan man tala om en offentlig sektor. Till en början bestod den svenska offentligheten framförallt av krigsmakt, beskattning, rättsskipning och ordningsskapande. På  
 1600-talet 
  utformades en lokal och regional förvaltning vid sidan av den centrala. Industrialis- mens genombrott på  
 1800-talet 
  och under det tidiga  
 1900-talet 
  skedde i nära samspel med utbyggnaden av infrastrukturen som i hög utsträckning skedde i offentlig regi och blev en integrerad del av den offentliga sektorn (Ringqvist, 1996). 
 Också de sociala omsorgsdelarna av den offentliga sektorn har en gammal historia även om deras moderna utformning bara är några årtionden (Orr, 1995). Fram till sekelskiftet, då Sverige ännu kan betecknas som ett bondesamhälle, ålåg det varje stånd att ta hand om de sina. I praktiken fungerade det inte tillfredsställande ens med den tidens mått mätt. Fattigdomen var stor och olika typer av frivilliga krafter mobiliserades för att åtgärda, eller åtminstone mildra, förhållandena. Det var dels välgörenhetsorganisationer som bildades av samhällets mäktiga män, skriver Orr, för att hålla nere fattigvårdskostnaderna för det allmänna. Dessa kompletterades av 
 4 
 Om makt och kön – 
 filantropiska föreningar främst initierade och drivna av kvinnor som önskade hjälpa samhällets olycksbarn. En politiskt inriktad filantropi sökte också förändra fattigvårdens utformning. Qvarsell ansluter sig till dem som vill se dessa som en föregångare till den del av den offentliga sektorn som domineras av kvinnliga yrkesgrupper. 
 Den föreningsbaserade sociala verksamheten var ett viktigt steg mot kvinnligt professionellt arbete inom den offentliga sektorn. (s. 42) 
 De filantropiska organisationerna och de kommunala samarbetade ofta under  
 1900-talets 
  första decennier. Inte förrän på  
 1950-talet 
  överfördes konsekvent det sociala ansvaret till det allmänna. Ungefär vid samma tidpunkt var det sociala försäkringssystemet som hade sitt ursprung i att intressegrupper, t.ex. fackföreningar, startade kassor, helt förstatligat. Qvarsell sammanfattar utvecklingen i några olika processer: 
  
 en kraftig expansion av vård och omsorg under efterkrigstiden 
  
 en ökad statlig kontroll och skattefinansiering av försäkrings- systemen påbörjad vid sekelskiftet samt 
  
 omvandling av små föreningar inom det sociala området till större samarbets- och centralorganisationer. 
  
 Punkterna indikerar att utvecklingen inte är lika inom den offentli- ga sektorns olika delar, och heller inte utgångsläget till den sentida utvecklingen. Låt oss erinra oss detta som en bakgrund till de förändringar som nu är dagsaktuella. 
 Äldreomsorgen som nu är en mycket stor del av den kommunala verksamheten både i pengar och antal anställda räknat är i sin nuvarande form en sentida skapelse. Massey (1995, s. 28) skriver: 
 Ända fram till  
 1950-talet 
  bestod den offentliga äldreomsorgen i Sverige i princip enbart av institutionsvård, framförallt så kallade ålderdomshem. 
 I början av seklet var detta institutioner som få hade något gott att säga om. Folkpensionsreformen i slutet på  
 1940-talet 
  förändrade många gamlas ekonomiska situation. Ålderdomshem som enda alternativ ifrågasattes vid samma tid. Frivilliga organisationer började göra försök med hjälp i hemmet till gamla och den strategin blev den officiella i och med Åldringsvårdsutredningen 1956 (Szebehely, 1995, s. 28 f.). Kommunerna övertog de frivilliga verksamheterna där de förekom (se t.ex. Taylor, 1988). 
 Barnomsorgens historia är till en början liknande äldreomsorgens men blir senare mera unik. Småbarnsskolor och barnkrubbor för socialt missgynnade barn startades redan i mitten av  
 1800-talet. 
  De 
 5 
 Green 
 var dock en droppe i havet. För ensamma mammor var bortadop- tion inte sällan det enda alternativet (Nyberg, 1995). För barn till mera gynnade föräldrar organiserades också pedagogiska aktiviteter. Organisatörer var privatpersoner, företag och föreningar, till exempel HSB. Dessa privata barnstugor dominerade i antal ända till omkring år 1960. Under den därpå följande  
 20-årsperioden 
  expanderade barnomsorgen kraftigt och nästan uteslutande i kommunal regi. Den främsta orsaken till den kraftiga utb yggnaden var det stora behovet av kvinnlig arbetskraft i framförallt den expanderande offentliga sektorn. 
 Uppbyggnadstakten av den offentliga sektorn var till en början ganska långsam men accelererade under efterkrigsdecennierna för att kulminera under 1960- och  
 1970-talet. 
  Under denna tid förändrades välfärdspolitiken och sjukvården, barn- och äldreomsorgen b yggdes ut kraftigt. Under  
 1980-talets 
  senare del dämpades expansionen och under  
 1990-talet 
  har skett en viss reduktion (Aguirre, 1989; Ringqvist, 1996). Numera är det den del som handhar social omsorg som är störst räknat i antal sysselsatta följt av hälso- och sjukvård samt utbildning. 
 Den offentliga sektorns förändringar kan också beskrivas med fokus på de organisatoriska utformningarna. För det första skall då erinras om att samlingsbeteckningen den offentliga sektorn innehåller flera stora delar varav de tre största är: statlig verksamhet, landstingskommunal verksamhet och kommunal verksamhet. Deras inre funktionssätt liksom gränserna emellan dem varierar över tiden. Som exempel kan nämnas vägväsendets och polisväsendets förstatli- gande år 1943 respektive 1965, provinsial- och stadsläkarväsendets övergång till landstingen på  
 1960-talet, 
  gymnasieansvaret till kommunerna år 1966 och senare års överföring av ansvaret för sjuka gamla till kommunerna (den s.k. Ädelreformen). 
 Också förändringarna inom varje sektor är stora. Som ett tydligt exempel kan nämnas den kraftiga reduktionen av antalet kommuner som inleddes på  
 1950-talet. 
  Bakom reformen låg inte minst behovet av bättre ålderdomshem, något som tedde sig ekonomiskt ogörligt att bekosta för alltför små kommuner (Edbalk  Lindgren, 1996). Antalet kommuner hade dittills uppgått till cirka 2.500. På drygt tjugo år försvann över 2.200 av dem. Med denna reduktion följde en radikal minskning av antalet förtroendevalda. Den processen fortsatte under de följande decennierna och medförde en specialiserad tjänstemanna- organisation för att sköta de stora och diversifierade organisationer som kommunerna utvecklats till. De anställda inom den offentliga sektorn blev inte bara flera utan också mera sammansatta t.ex. vad gäller professionell inriktning (SOU 1996:169, Kapitel 1). 
 6 
 Om makt och kön – 
 För statsförvaltningens del, menar man i  
 Staten i omvandling  
 (1996), kan de senaste decenniernas utveckling indelas i två stadier – ett förberedelsestadium då riktlinjerna utformades och ett genomfö- randestadium från 1990. Förändringarna drevs under motton som mål- och resultatstyrning och renodling och konkretiserades till exempel genom bolagiseringar och rättsskipningens renodling. Ett register har upprättats över riksdags- och regeringsbeslut som påverkar statsförvaltningens organisation och struktur. Där framgår att många beslut berör flera myndigheter samt att både arbetsuppgif- ternas antal och inriktning berörs och därmed de anställda (  
 Staten i omvandling, 
 1996). 
 Den organisatoriska utformningen hänger nära samman med de ekonomiska realiteterna. Det har i texten ovan framskymtat att de beslutandes önskemål om vilka tjänster som skulle erbjudas medbor- garna, och hur, styrdes både genom lagar och ekonomiska incitament. Då t.ex. statsbidragen till åldersdomshemmen upphörde och ersattes av andra former resulterade det omedelbart i att kommunerna satsade på hemtjänst och landstingen på sjukhem. Då de kommunala daghemmen gavs bättre ekonomiska villkor är de privata reducerades de senare kraftigt. Då skolpeng infördes ledde det till nya privata skolor, och så vidare. 
 På knappt hundra år har kommunerna förändrats från en huvud- sakligen administrerande, ordningshållande och renhållande insti- tution till en institution främst sysselsatt med att framställa väl- färdstjänster. Den senare betoningen är dock bara ett par decennier gammal. Låt mig avsluta denna del med att citera Johnston sammanfattning som accentuerar både betydelsen av en historisk medvetenhet och den korta tid som Sverige kan betecknas som en välfärdsstat. 
 Under 50- och  
 60-talen 
  gällde det framförallt att bygga upp den offentliga sektorn. Det gällde att mobilisera resurser, planera, fatta beslut och bygga upp område efter område. Till följd av att den nyskapade offentliga sektorn tillfredsställde så påtagliga och akuta behov fanns också en stor glädje och tacksamhet bland medborgarna att den kom till stånd. När den ekonomiska krisen så drabbade Sverige och västvärlden vid mitten på  
 1970-talet 
  var byggnadsverket färdigt i sina mest grundläggande drag: det fanns ett socialförsäkringssystem, en ny skola för hela folket, sjukhus och läkarvård, ålderdomshem, servicehus och sociala omsorger om barn och gamla. En ny generation utan erfarenheterer av det gamla samhällets eländiga villkor hade vuxit upp och för denna generation var väldfärdssamhället inte ett resultat av hårt och målmedvetet arbete och en gåva utan en självklarhet. (Gustafsson, 1988, s. 13). 
 7 
 Green 
 Orsakerna till både den offentliga sektorns expansion och kon- traktion diskuteras livligt både i akademiska och politiska samman- hang. Skiljelinjerna är oftast klart politiska. 
 Offentliga sektorns anställda 
 Den offentliga sektorns storlek, framförallt om den är  
 för  
 stor, debatteras ofta i politiska sammanhang. De ovan nämna definitions- variationerna indikerar att det inte är oproblematiskt att avgöra hur stor den offentliga sektorn är. Det beror på definitionen och hur man räknar. Menar man produktionen, konsumtionen, inkomsterna, förädlingsvärde eller sysselsättning? (Se Ringqvists diskussion i denna fråga.) I denna antologi är det, som anförts tidigare, de anställda som står i centrum för intresset. Vad gäller antalet anställda så har den offentliga sektorn, framförallt dess kommunala del, expanderat kraftigt under efterkrigstiden fram till  
 1990-talets 
  början. Arbets- och ansvarsuppgifterna har ökat och därmed antalet anställda 
 – men inte antalet arbetade timmar. (Se också bidraget av Gonäs, Johansson  Svärd i antologin.) Antalet sysselsatta, totalt i alla sektorer, i dagsläget framgår av tabellen nedan. 
 Tabell 1. Sysselsatta  
 (1000-tal 
  och %) fördelade efter arbetsgivare och anställdas kön. Årsmedeltal 1996. 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 1000-tal 
  
 % 
  
 1000-tal 
  
 % 
  
 Statligt 
  
 92 
  
 5 
  
 136 
  
 7 
  
 anställda 
  
 Primärkommunalt 
  
 666 
  
 35 
  
 179 
  
 8 
  
 anställda 
  
 Landstings- 
  
 216 
  
 11 
  
 49 
  
 2 
  
 anställda 
  
 Enskilt 
  
 817 
  
 43 
  
 1372 
  
 67 
  
 anställda 
  
 Företagare och 
  
 113 
  
 5 
  
 321 
  
 16 
  
 medhjälpare 
  
 Summa 
  
 1905 
  
 2058 
  
 sysselsatta 
  
 Källa:  
 Statistiska meddelanden  
 AM.12 SM 9701. 
  
 Av tabellen framgår att den offentliga sektorn är arbetsgivare för ett stort antal av landets arbetstagare och särskilt då för kvinnorna. De har oftast kommuner som arbetsgivare medan staten sysselsätter flera män än kvinnor. Den stora expansionen har skett under efterkrigsti- den. Hela sysselsättningsökningen i Sverige, åtminstone sedan 1960 
 8 
 Om makt och kön – 
 fram till och med år 1985, har ägt rum inom den offentliga sektorn konstateras av Stevens (s. 110). Det var framförallt inom kommu- nerna och landstingen som den ökade. Staten har under en längre tid minskat antalet anställda (  
 Staten i omvandling, 
 1996). På senare år har detta framför allt skett genom bolagiseringar av de affärsdrivande verken, men också genom effektiviseringar och omprövningar. Det är inte sällan på grund av organisatoriska förändringar svårt att avgöra hur stora minskningarna, eller ökningarna, av antalet anställda egentligen är (se t.ex. Ds 1995:25). 
 Den offentliga sektorns organisationer är arbetsplatser för många människor tillhörande många olika yrken med skiftande traditioner. Några, såsom präster och militärer, har en mycket lång historia. Andra, såsom lärare har en drygt  
 150-årig 
  historia, medan åter andra, såsom fritidspedagoger, är förhållandevis nya. Den offentliga om- sorgens expansion manifesteras genom en utvidgning och speciali- sering av antalet uppgifter och yrken. Socialpolitikens historia är kort och i stor utsträckning fråga om nya yrken (Holgersson, 1977). Det gäller inom många områden såsom hår- och fotvård för gamla men också inom delar av fritidssektorn, socialvården och barnomsor- gen. Både goda finansiella förutsättningar och demografiska för- ändringar kan förklara expansionen och diversifieringen (Edbalk  Lindgren, 1996). Flera av dessa nya yrken behandlas i antologin. Kvalifikationskraven t.ex. ifråga om utbildning är varierande. Vissa yrken medför en ledande ställning medan andra innebär en underord- nad position. Kvinnoinslaget är inom den offentliga sektorn i allmänhet, men inte alltid, stort. Variationerna är betydande i alla avseenden. 
 De avslutande avsnitten ägnas åt de anställda inom de sektorer som kraftigast domineras av kvinnor. Dagens situation måste, återigen, ses i ljuset av den utveckling som tecknades ovan. Delar av den sociala omsorgen har, som nämndes ovan, sina rötter i fattigvår- den. Den handhades ofta av någon förtroendevald som för det dagliga arbetet i fattighuset utsåg någon kommandora att hålla ordning. Systemet hade många brister och några år efter sekelskiftet startade Svenska Fattigvårdsförbundet utbildning av funktionärer som skulle bli föreståndare och husmödrar. Det var till en början både män och kvinnor men de förstnämnda försvann snart. Arbetsuppgifterna bestod både av husmorsuppgifter och vårduppgifter. Tyngdpunkten mellan dessa båda delar har varierat över tiden. På samma sätt har utbildningens innehåll förändrats. Tyregård (1996) beskriver de förändringar av arbetet som skett som olika faser från en tydlig kontrollfunktion, via en sjukvårdande och administrerande funktion fram till dagens myndighetsutövning och chefsskap. 
 9 
 Green 
 De flesta som arbetar inom vård och omsorg har inte arbetsledan- de ställning utan finns i underordnade positioner. Vårdbiträden är som regel kommunernas största yrkesgrupp. Deras föregångare sägs ofta vara hemmafruarna som på 1950- och  
 1960-talet 
  blev hemsama- riter ibland inom en frivilligorganisations verksamhet, ibland inom det kommunala. Lönerna var mycket låga och personalomsättningen har förblivit hög trots att alltfler nu arbetar heltid inom det som de betraktar som sitt yrke – inte som en fritidssyssla eller ett kall (Szebehely, 1996). Allt ifrån början har detta varit ett nästan totalt kvinnodominerat yrke. 
 3 Vad är det som förändras? 
 Av framställningen ovan framgår att den offentliga sektorn genomgår en ständig förändring. Vad är det då som motiverar att vi nu, mer än tidigare, talar om förändringarna just som förändringar och rentav omvandling? (Både i  
 Staten i omvandling 
 , 1996, s. 105 och i SOU 1969:69 hävdas bestämt att så är fallet.) Huvudförklaringen, om man nu kan tala om en huvudförklaring, tror jag ligger i stagnationen och rentav neddragningen av vissa offentliga verksamheter. Skulle allt det andra; omorganisationerna, de ändrade styr- och kontrollsystemen, avregleringarna och utförsäljningarna ha hanterats helt annorlunda om expansionen fortgått? Senare års debatt har framförallt rört stora kvinnodominerade sektorer. Vilka är orsakerna? Beror det på att det som diskuteras är verksamheter som anses vara viktiga och som berör många människors vardag? Det är sektorer, vård, omsorg och skola, inför vilka skatteviljan är störst. De är alltså, på ett sätt, inte ifråga- satta av de vanliga medborgarna utan av eliterna. Har de aktuella sektorerna kommit att symbolisera den svenska välfärdsstatens framväxt i socialdemokratisk tappning och innehåller de därmed en politisk konfliktpotential? Eller beror det på att de domineras av kvinnor? 
 I bokens artiklar ges exempel på flera olika typer av förändringar och deras konsekvenser. Omorganiseringarnas praktik och utfall ser vi i bidragen av Gonäs och medarbetare, Valdez, Härnsten och Ray. Styr- och kontrollsystemens förändring och därtill hörande terminologiskiften är temat både för Yang och Duran bidrag och avregleringarnas konsekvenser berörs av Barnes. Låt mig dock, med hjälp av andra författare utveckla för- ändringstemat något ytterligare och även påtala att denna infallsvin- kel kanske överbetonar förändringen och underskattar kontinuiteten. Både av denna och andra skrifter producerade inom utredningens ram kan slutsatsen dras att kontinuiteten ibland är slående. Särskilt tycks 
 10 
 Om makt och kön – 
 det gälla förhärskande genusrelationer. Det finns dock erfarenheter som visar att förändringar av alla slag, tekniska, ekonomiska och organisatoriska, kan medföra också förändringar i existerande genusrelationer (se t.ex. Nichols, 1992 och Barnes, 1993). Det finns också en risk för att betona gemensamma drag och underskatta diversifieringen – t.ex. mellan olika kvinnor. Slutligen bör noteras att den utveckling som skisseras ingalunda enbart är svensk utan förekommer också i andra länder. (Se t.ex. Cooper, 1995, samt Czarniawskas bidrag i denna volym.) Titeln  
 Organisation som mode  
 (Nguyen, 1992) kan passa också i detta sammanhang. 
 Vilka är drivkrafterna bakom de senaste årens förändringar både av den offentliga sektorn som sådan och av debatten om den offentliga sektorn? Frågorna måste ställas, och svaren sökas, i båda avseendena eftersom, som många påtalat, det inte alltid finns överensstämmelse mellan den retoriska nivån, modellnivån och hand- lingsnivån. Det kommer vi också att se exempel på i antologins artiklar. Uppfattningarna om vad som initierade och motiverade de pågående förändringarna varierar. Vanligt förekommande är att hänvisa både till finansieringsproblem, styrningsproblem, demokrati- problem och legitimitetsproblem (Montin, 1996). Dessa hänger samman med varandra. Tredelningen stärka demokratin, effektivite- ten och produktiviteten förekommer ofta som målformuleringar, något som få motsätter sig (jfr Lopez bidrag). Det som ibland startade av  
 politiskt-ideologiska 
  skäl Hogan och försvarades senare på ekonomiska grunder (Kronvall  Johansson, 1996). Det föreligger därför, numera, få politiska meningsskiljaktigheter angående det nödvändiga i förändringarna menar t.ex. statsvetaren Burns (1996) i sin Statsvetenskapliga betraktelse över den offentliga sektorns förnyelseproblem. 
 De förnyelseprogram som lanserats inom den offentliga sektorn har en rad återkommande nyckelord. Följande är hämtade från SOU 1996:169 (s.  
 62–63) 
  som citerar Civildepartementets skrift  
 Av egen kraft 
 . Där sägs att man eftersträvar: breddad demokrati, större valfrihet, effektivitet, bättre service, mindre byråkrati samt bibehål- len, eller bättre, kvalitet. Brister har förekommit i alla dessa avseen- den. Hur skall då förbättringar åstadkommas? Också vad gäller det finns vissa återkommande teman. De är 
  
 decentralisering t.ex. genom lokala enheter, mål- och resultat- styrning samt en ny chefsroll. I detta sammanhang kan påpekas att utvecklingen av statens relation till kommuner och landsting är motsägelsfull. Det förekommer inslag av decentralisering men också av ökad regelstyrning. 
  
 11 
 Green 
  
 koncentration till kärnområden för verksamheten och till ett direkt ansvar för de förtroendevalda. 
  
 marknadisering dvs. konkurrensutsättande som förutsätts ge nya incitament resulterande i såväl rationaliseringar som nytt språk- bruk. 
  
 integrering genom nya nämnder. 
  
 differentiering framförallt av det politiska från det operativa. En variant på detta är  
  
 beställar–utförarmodellen 
  som söker renodla rollerna. 
  
 individualisering genom valfrihet och kundens fria val (kunden är ett exempel på det nya språkbruket). 
  
 demokratisering t.ex. genom brukarstyrelser. 
  
 ideologisering där den kollektiva demokratiformen ställs mot 
  
 den individuella. Som nämnts ovan menar dock många forskare att det ideologiska inslaget nu reducerats. 
 Till det senaste decenniets stora förändringar inom den offentliga sektorn hör förändrat huvudmannaskap för några stora och viktiga områden. Den så kallade Ädelreformen år 1992 förde över ansvaret för äldrevården, och därmed ett stort antal anställda, från landstingen till kommunerna, och ansvaret för skolan från staten till kommunerna år 1991. Sammantaget berördes flera hundra tusen personer. Främst i början på  
 1990-talet 
  bolagiserade staten flera av sina affärsverk såsom Postverket och Domänverket. En likartad tendens brukar omnämnas vad gäller kommunerna. Som framkom av denna kortfattade historiska genomgång av den offentliga sektorns framväxt ovan är förändringar i ansvar och huvudmannaskap inget nytt. Det har förekommit tidigare. 
 Mera teori än praktik 
 En rad studier av den offentliga sektorns omvandling visar på en betydande diskrepans både mellan retoriken och praktiken och mellan modeller och praktiken. Skälen är många. Det som i teorier och i skrift ser lätt och entydigt ut visar sig i praktiken vara svårt att tillämpa. Det visar en rad studier (se t.ex. Fernler, 1996; Jacobsson, 1994). Konkurrens i teorin visar sig i praktiken fungera bäst genom samarbete och generella modeller måste modifieras till sektorsspeci- fika förhållanden (Moore, 1996). Nedan skall jag återge vilka förändringar som andra verkligen tyckt sig finna. 
 Förekommande former och varianter är många liksom beteckning- en på dem. I Kommunförbundets egen rådgivning till offentligt verk- samma som skall leda förändringsarbete anges att man inom den egna kommunala förvaltningen (s.k.  
 egen-regiverksamhet) 
  kan välja mellan 
 12 
 Om makt och kön – 
 att använda kommunala självförvaltningsorgan, resultatenheter, BUM  
 (beställar–utförarenheter) 
  i intraprenader samt kommunala avgifter. En annorlunda lösning är att låta andra än kommunen själv stå för utförandet. Också vid detta alternativ finns dock flera variationer. I Kommunförbundets rådgivning görs en uppräkning av alternativa driftsformer innefattande offentliga, statliga eller kommunala, företag, driftsentreprenader, bidragsfinansierad enskild verksamhet, kundvalssystem med enskild utförare samt köp av enstaka tjänster. Därutöver förekommer rena privatiseringar. Varianterna också inom dessa grupper är många. Företag kan t.ex. bedrivas under olika företagsformer, omständigheterna kring bildandet eller förändringen kan variera betydligt, och så vidare. Delvis redovisas förvånande resultat. Så konstateras t.ex. i en uppsats av Bradley (1996) att de offentliga driftsformerna förefaller vara mest företagise- rade (det är det begrepp som används) och entreprenaderna minst. 
 Förändringarna har varit mindre än väntat generellt sett. Variatio- nerna över sektor och rum är dock betydande. Enskild drift är vanligast inom individ- och familjeomsorgen trots att inslagen av myndighetsutövning där är betydande. Låt oss också i detta samman- hang erinra om att privata alternativ av tradition funnits inom stora delar också inom vård och omsorg – den sektor som idag diskuterats mest vad avser det lämpliga i att genomföra förändringar. Variatio- nerna har dock också tidigare varit betydande t.ex. mellan olika kommuner och olika delar av landet (Contreras, 1993). Mål- och resultatstyrning av kommunens egen verksamhet är den nyhet som tycks fått störst spridning. På sju år, mellan 1988 och 1995, ökade andelen kommuner som tillämpade detta inom barnomsorgen från 18 till 75 procent Det är den sektor inom vilken den tillämpas mest. Andra modeller såsom alternativa anordnare, kundvalssystem och  
 beställar–utförarorganisationer 
  har fått betydligt mindre genomslag (SOU 1996:169). Varför blev det så litet när man ville så mycket? frågas därför i en rapport från ESO (Expertgruppen för studier av offentlig ekonomi) 1995. 
 Det är svårt att få fram entydiga resultat vad avser förändringarnas  
 effekter 
 . Verkligheten är alltför mångfacetterad. Lägre kostnader tycks inte ha blivit regel (SOU 1996:169, bilaga V, kap. 2). Kost- nadsmedvetenheten har dock ökat på ett markant sätt. Om detta tycks finnas en stor enighet. Annorlunda är det med den andra sidan av det ekonomiska tänkandet dvs. intäkterna. När verksamma, antingen de finns inom offentlig eller privat verksamhet, börjar betona intäkterna tenderar det ibland att leda till tävling mellan före detta arbetskamra- ter och ibland till ett segmenteringstänkande vad avser marknaden (SOU 1996:169, bilaga V, kap. 9). Inte sällan anses de ekonomiska 
 13 
 Green 
 och finansiella bedömningarna och bedömningsgrunderna ha kommit att dominera alltför mycket i diskussioner kring resursfördelning, utvärdering och uppföljning (SOU 1996:169, s. 64, jfr också med Lopez artikel). Det avspeglas också i att ett ekonomiskt språk- bruk kommit att användas på nya områden inom den offentliga sektorns sfär (se vidare i flera av antologibidragen). Låt mig dock avsluta denna del med att ange något entydigt positivt med föränd- ringarna: en ökad kvalitetsmedvetenhet bland både anställda och kunder. 
 Vad har då de senaste årens förändringar inneburit för de  
 anställ- da 
 ? Den frågan tas upp i antologins bidrag. I tidigare forskning har vi inte så mycket att hämta som svar. Studier som utgår från de anställdas situation är inte så vanliga, även om frågeställningarna ibland aktualiseras (SOU 1997:15). Ännu mindre har könsaspekterna beaktats. Att uttala sig i frågan kräver studier på mikronivå i de olika organisationerna. Det tänkta kan kraftigt avvika från utfallet. För de anställda som bytt huvudman (5,5 procent av de som ombesörjer  
 skola-vård-omsorg 
  var 1994 anställda utanför det offentliga) kan förändringarna förväntas vara betydande. Så är dock inte alltid fallet vilket några av antologins bidrag visar. Förändringarna kan vara väl så stora inom de verksamheter som alltjämt ryms inom det offentliga. En ökad arbetsbelastning redovisas ofta som en följd av rationalise- ringar och effektiviseringar. Helt nya normer och kriterier skall också börja användas vilket påverkar alla anställda men kanske i särskilt hög grad de i ledande ställning (jfr Holmquists bidrag). De skall lansera effektivitet istället för demokrati eller kostnader/intäkter istället för professionella kriterier. Redan före de senaste årens förändringar var sådana ledande positioner ofta förenade med ekono- miskt ansvar och personalansvar. Inom vissa av den offentliga sektorns delsektorer dominerar kvinnorna totalt dvs. också på ledande befattningar ( 
 Man är chef  
 , 1994). Det är oftast kvinnor som är avdelnings- och enhetsföreståndare inom barnomsorgen (även om männen relativt sett oftare är chefer), det är oftast kvinnor som är städledare och så vidare.  
 2 
  
 2 
 Terminologin vad avser personer i ledande ställning varierar mellan offentlig och privat sektor samt mellan kvinnligt och manligt dominerade sektorer. Detta tema berörs t.ex. i Duran bidrag. Tyvärr är det svårt att med siffror bevisa dessa påståenden. De kartläggningar som finns av chefer och ledare (t.ex.  
 Man är chef 
 , SCB 1994 eller SOU 1994:3  
 Mäns föreställningar om kvinnor och ledarskap  
 ) införlivar ofta inte personer i sådana positioner. Detta är, givet att ledarskap innebär 
 att fördela och leda andras arbete, mycket besynnerligt. Det kommer inte heller, enligt uppgift från Statistiska centralbyrån att bli bättre framöver. Snarare sämre. 
 14 
 Om makt och kön – 
 Omvandlingen i sammandrag – makten i organisationerna och organisationernas makt 
 På de inledande sidorna har gjorts en kort beskrivning av den offentliga sektorns historiska framväxt, nuvarande omfatting och utformning samt den nu pågående omvandlingens karaktäristika. Genom den historiska ansatsen uppmärksammas att förändring inte är något nytt. Den offentliga sektorn har alltid genomgått förändringar i alla de avseenden som dagens debatt fokuserar. Diskussionerna rör regelbundet både form och innehåll och dessa båda delar kan inte särkopplas från varandra. Så har till exempel vem som skall ha ansvaret för vård och för utbildning av vårdpersonal varit föremål för debatt i mer än hundra år. Inslagen av privata utförare och frivilliga organisationer är ingalunda något nytt. Kontroll- och styrningsfrågor- na är ständigt på agendan liksom finansieringsformer och finansie- ringsansvar. Pengar som styrsystem är och har varit kraftfulla sätt för staten att förverkliga sina intentioner. De används genom existerande organisationer och regelsystem eller för att skapa och manifestera nya regelsystem och organisationsformer. Det är dock ett begränsat antal variationer som förekommer. Över tiden tycks likheterna mellan lösningar som till en början var helt olika, t.ex. avseende barnträdgår- dar och småbarnsskolor, blivit större. En begynnande differentiering kan därför ses som en återgång till tidigare former. Sett i det perspektivet blir det kontinuitet och inte förändring, eller kanske snarare kontinuiteten i förändringarna, som tycks utmärka den offentliga sektorn. Kontinuiteten tycks också gälla att det är en majoritet kvinnor som återfinns i det manuella omsorgsarbetet medan det manliga inslaget är och varit större inom andra sektorer och på andra nivåer. Detta exemplifieras i flera av antologins bidrag. 
  
 4 
  
 Jämställdhet och jämlikhet, kön och genus, genus- system och könskontrakt, makt 
  
 Den utredning som föreliggande antologi ingår i behandlar fördel- ningen av ekonomiska resurser och ekonomisk makt mellan kvinnor och män. Det rör således  
 jämställdhet.  
 Jämställdhet är ett begrepp som lanserats för att markera skillnader och relationer mellan könen och för att särskilja detta från skillnader och relationer som rör klassdimensionen,  
 jämlikhet.  
 I dagligt tal blandas inte sällan dessa samman, särskilt genom att jämlikhet får täcka både klass och kön. Sådan sammanblandning kan förekomma även i antologin. 
 Jämställdhetsbegreppet är nära kopplat till jämställdhetspolitiken. Därmed fastställs åsikten att jämställdhet är ett politiskt önskvärt 
 15 
 Green 
 tillstånd. I begreppet ligger dock ingen explicit eller implicit uttalad mening om varför jämställdhet inte råder. Orsaksfrågan ligger däremot i botten både på diskussionen om hur kön förhåller sig till klass, dvs. jämställdhet kontra jämlikhet, och om hur kön förhåller sig till genus. Den förstnämnda aspekten kan spåras i flera av antologins bidrag. Här finns en omfattande litteratur att ta del av. Mckenzie (1986) artikel  
 Det olyckliga äktenskapet mellan feminism och marxism – för en mer utvecklingsbar förening  
 som kom ut på svenska för drygt tio år sedan, följdes av en svensk debatt i frågan. Numera är den debatten, kanske tillfälligt, avstannad. Att den har relevans visas i antologin. Även om dessa aspekter inte är de huvudsakliga i något av antologins bidrag blir slutsatserna tydliga: De förändringar som nu sker inom den offentliga sektorn framstår vare sig som köns- eller klassneutrala. 
 Begreppen kön och genus förekommer frekvent i antologins bidrag liksom kvinnor och män, kvinnlighet och manlighet, feminini- tet och maskulinitet. Hur begreppen kön och genus används och hur de kan, bör och skall användas är föremål både för vetenskaplig och allmän debatt. Flera av bidragen tar upp denna fråga till diskussion liksom den utveckling som forskningen inom området haft. Trots risken för upprepningar tas detta tema upp också här. 
 Begreppet kön utgår från biologi och genetiska skillnader mel- lan kvinnor och män. Begreppet genus utgår från vad som är socialt konstruerat kvinnligt och manligt. Att särskilja kön och genus är i huvudsak en Mata idé skriver Powell (1995) och det har varit pedagogiskt och övertygande att visa på hur kvinnligt och manligt varierat över tid, rum och klass och därvid åskådliggjort det godtyckliga i det som alltid presenteras som mest naturligt. Genus har därmed framstått som det socialt konstruerade och föränderliga medan kön framstått som det biologiska och stabila. På senare år har framförallt det sistnämnda börjat ifrågasättas genom att också kön setts som socialt konstruerat. Därmed har vissa forskare återgått till att använda begreppet kön dock med betonandet att också kön, biologi och bedömningen av och synen på det biologiska är socialt konstruerat (se t.ex. Torres, 1992; Butler, 1990; Nicholson, 1995; Mcdonald, 1992). Begreppet kön innehåller följaktligen idag en stor spännvidd. Jag kommer att använda kön och genus parallellt och synonymt om inte annat anges. 
 I Sverige har genus ofta använts i konstellationen genussystemet. Det begreppet lanserades i den år 1990 avslutade Maktutredningens huvudrapport (SOU 1990:44,  
 Demokrati och makt i Sverige 
 ) för en publik också utanför den könsteoretiskt intresserade sfären. Det svenska samhället beskrevs där som konstituerat av tre maktsystem: 
 16 
 Om makt och kön – 
 det politiska, det ekonomiska och genusmaktsystemet. De bygger på olika aktörsgrupper, fungerar efter delvis olika logiker och befinner sig i potentiell konflikt med varandra även om konsensus är huvud- principen. Genussystemet är ett könsmaktsystem där de båda aktörs- grupperna utgörs av kvinnor och män. Det utmärks av en segregering mellan kvinnor och män samt mellan vad som är kvinnligt och vad som är manligt. Ett annat grundläggande drag är en hierarkisering som innebär att det som är kvinnligt är underordnat det som är manligt. Flera av antologins bidrag använder denna begreppsbildning medan andra nyttjar patriarkatsbegreppet. Patriarkatsbegreppet har varit föremål för en livlig internationell debatt (Walby, 1989). Varje antologibidragsgivare svarar härvidlag för sina egna definitioner. 
 Kvinnor, kvinnligt och feminint respektive män, manligt och maskulint används i dagligt tal i det närmaste synonymt. Att så ingalunda är lämpligt i vetenskapliga sammanhang tar flera av antologiförfattarma upp, till exempel Long och Jones. Kvinnlighet kan förekomma hos män och manlighet hos kvinnor. Det socialt konstruerade ligger nära till hands för definitionerna. 
 Då den så kallade kvinnoforskningen började växa fram för några decennier sedan var det, som namnet säger, först en fråga om att studera kvinnor. Skälet var oftast att de exkluderats av den tidigare forskningen. Litteraturhistorien behandlade nästan bara manliga författare, entreprenörsteorierna byggde på mäns erfarenheter och så vidare. Det vidtog ett stort arbete med att lägga till kvinnor. Att det arbetet är långt ifrån avslutat framgår av några av antologins bidrag. Arbetet har inom vissa sektorer följts av, och/eller kompletterats med genusforskning som, vilket framgått ovan, betonar det socialt konstruerade och det relationella mellan vad som är kvinnligt och vad som är manligt. Det ena kan inte förstås utan det andra. I sig anger detta ingenting om maktrelationer även om det av många t.ex. via genussystembegreppet givits en sådan dimension. Den insikten är utgångspunkten för merparten av den feministiska forskningen som också, som regel, har ett politiskt syfte (Richardson, 1995). Sådana ansatser förekommer också i antologins bidrag. En maktdimension finns därmed med i den feministiska forskningen och feministbegrep- pet, liksom i patriarkatsbegreppet och, oftast, i genusbegreppet. Alla dessa begrepp har varit föremål för en omfattande vetenskaplig debatt och inte sällan också för en allmän debatt. I antologin förekommer de flesta av begreppen. De används inte på ett gemensamt sätt. Bidragen representerar också olika placeringar på skalan från att lägga till kvinnor till att analysera maktdimensionernas karaktäristika liksom från att utgå från kön till att reflektera över också manlighetens genusinnehåll. Den relationella fokuseringen har medfört att också 
 17 
 Green 
 män och manlighet lyfts in som intressanta och viktiga delar av forskningsområdet. Också detta avspeglas i antologins bidrag (t.ex. Long och Barnes). 
 Hur, och var, kön/genus konstrueras har också varit föremål för en livaktig teoretisk debatt. Den svenska diskussionen står i nära förbindelse med den internationella forskningen. Jag väljer att i detta sammanhang referera till den australiensiske sociologen Walker (1987) eftersom hans diskussion tycks passa så väl in på antologins bidrag. Han benämner den samhälleliga skiktningen av manligt och kvinnligt som genusordning. Den inbegriper både arbetsfördelning, hierarkisering (uttryckt t.ex. som kontroll) och känslomässiga relationer. På lägre nivåer, såsom sektorer, klasser, arbetsplatser osv. tar sig den övergripande genusordningen lokala uttryck benämnda genusregimer. Dessa kan variera inom ordningens fastställda ramar. Dessa variationer ser vi exempel på i antologin. Hur de beskrivs, analyseras och förstås avgörs av varje författare och uttolkare. Den svenska antropologen  
 Williams 
  Reid (1996) föreslår dimensionerna styrka, räckvidd och hierarki för att beskriva och jämföra genusregimerna med varandra. Ett annat av forskare använt begrepp, också i denna antologi, är kontraktsbegrep- pet (t.ex. Forsberg). Man talar och skriver om könskontrakt och/eller genuskontrakt (se t.ex. Pateman, 1988; Åström  Price red. 1992). Också kontraktsmetaforen kan avse olika hierarkiska nivåer och anger att det är fråga om 
 normerande element i relationen mellan kvinnor och män, det finns en grund för förväntningar om hur umgänget skall gestaltas mellan könen. (Pettersson, 1996, s. 45) 
 Vidare betonas genom metaforen att det är fråga om något stabilt men inte statiskt – kontrakt kan omförhandlas. Detta gäller också de omsorgskontrakt som diskuteras i ett av antologibidragen (Butler). 
 Ovanstående är min beskrivning av det teoretiska läget och min beskrivning av centrala begrepp. Som kommer att framgå av fortsättningen är den inte invändningsfri. Detta är en följd av att kvinnor, kvinnlighet och genusdimensioner fortfarande, inom många ämnen, är att betrakta som relativt nya eller är föremål för debatt.  
 Ett  
 etablerat synsätt är därför inte förhärskande. Intrycket skulle blivit mindre fragmentiserat om alla referenser och alla antologiförfattare hämtats från en enda disciplin. De olikheter som förekommer inom forskningsfältet är en följd inte bara av olika syn på kön/genus- relationerna utan också av olika forskningstraditioner, olika forsk- ningsfokus och olika metoder. Detta är ingen nackdel utan en styrka 
 18 
 Om makt och kön – 
 då det visar på forskningsfältets livaktighet och verklighetens komplexitet. Enkla och reduktionistiska beskrivningar och slutsatser undviks. 
 Föreliggande antologi publiceras inom den så kallade Kvinno- maktutredningens ram. Vad är då makt? År 1990 presenterade den några år tidigare tillsatta Maktutredningen sin huvudrapport (SOU 1990:44,  
 Demokrati och makt i Sverige 
 ) Efter många diskussioner i många delrapporter sammanfattades diskussionen i att det är svårt att säga. Det är en av orsakerna till att av Kvinnomaktutredningen engagerade ansvariga forskare redan initialt beslutade att överge tanken på att formulera ett för alla gällande maktbegrepp. Samma ståndpunkt gäller denna antologi. Att det i det här fallet görs en begränsning till ekonomisk makt utövad i organisatorisk kontext är ingen stor hjälp. Svårigheterna kvarstår. Att inte kunna definiera makt innebär dock inte att man inte erfar den eller känner igen den. I detta avseende ansluter jag mig till Clarke ståndpunkt angående ekonomisk makt så som han formulerar den i sin artikel  
 Ekonomisk makt  
 (1987, s. 256 ff.) 
 som en serie sociala mekanismer, vilka samtidigt skapar och vi- dareförmedlar en viss form av materiell makt. 
 För att kunna kontrollera ekonomisk makt måste man förstå hur den fungerar. Och detta, i sin tur, kan bäst visas genom empiriska studier, skriver Diaz. Antologins bidrag ger förhoppningsvis sådana kunskaper. 
 5 Presentation av antologins bidrag 
 Dagens förändringar av den offentliga sektorn sker i redan existeran- de strukturer i redan etablerade organisationer. De människor som berörs har varit med förr. De har, i allmänhet, upplevt tidigare förändringar och de tolkar dagens händelser utifrån sina tidigare erfarenheter. För att understryka dessa förhållanden inleds antologin med två bidrag som, från olika utgångspunkt, betonar den aspekten. Det första är skrivet av Franco. I Chaney artikel är de rumsliga variationerna i Sverige utgångspunkten för diskussion och analys. Sverige beskrivs ofta som ett mycket homogent land men det är också väl känt att t.ex. arbetslösheten och näringslivsstrukturen, ibland uttryckt som företagsklimat, varierar. Skillnader vad avser välfärdssektorns omfattning och inriktning diskuteras sällan trots att även de varierar och än mer sällan omtalas skillnader i lokala klimat så som de manifesteras i jämställdhet. De senare aspekterna är utgångspunkter för Chaney bidrag. Hon utgår från, och pläderar 
 19 
 Green 
 för, att den sociala infrastrukturen är en förutsättning för att ett modernt samhälle skall fungera. Denna är, i sin tur, avhängig av både den offentliga sektorns utformning och de regionala könskontrakten. Hon inleder uppsatsen med att presentera engelska forskares resultat kring att vissa regioner fungerar som uppåtgående rulltrappor för individer som är intresserade av att avancera socialt och ekonomiskt. Men, rulltrappemetaforen som används i sammanhanget, indikerar också att samma regioner kan fungera som nedåtgående för andra individer. Regionerna fungerar olika, och olika kraftfullt, för män och kvinnor. 
 Forsberg genomför sin beskrivning, och analys, utifrån en modell som innehåller både strukturella och aktörsinriktade indikatorer. Hennes genomgång visar att vad avser alla indikatorerna finns det rumsliga variationer. Sammantaget innebär det att Sverige rymmer olika lokala kulturer och traditioner. Forsberg sammanfattar de förekommande könsrelationerna i tre olika typer av könskontrakt: ett traditionellt, ett modernistiskt och ett otraditionellt. Orter och regioner präglade av det förstnämnda har ett betydande underskott av kvinnor i fertil och vårdgivande ålder. De tycks söka sig till de båda övriga, mera jämställda, regiontyperna. 
 Den offentliga sektorns omvandling rör väsentliga delar av den materiella och sociala infrastrukturen. Hur de förhärskande könskon- trakten påverkas beror på utfallet av de omförhandlingar som initieras av förändringarna i strukturen. Utfallen är inte givna. Den kulturella och sociala strukturen är mycket segare än den ekonomiska skriver Jensen. Kanske kan de mera jämställda kontrakten visa sig vara livskraftiga då de bärs upp av den mest välutbildade arbetskraften boende i de mest dynamiska regionerna? 
 Butler bidrag sätter in dagens förändringar i ett femtio- årsperspektiv. Med hjälp av ett kvinnligt dominerat yrke, sjukgym- nasternas, tecknar hon bilden av hur yrkens nuvarande ställning är resultatetet av både den samhälleliga utvecklingen i stort och av yrkesföreträdarnas strategier. Sjukgymnast är, och var, ett kvinnligt dominerat yrke vars företrädare aktivt agerat för att skapa en professionell arena. Det har man gjort både i samarbete med (ibland också i motsatsställning till) övriga näraliggande professioner och med statens företrädare. 
 Khan tar sin utgångspunkt i diskussionen om vad som utmär- ker, och vad som bör utmärka vård- och omsorgsarbeten. Hon menar att det, kanske, finns en särskild skandinavisk syn på detta som betonar möjligheten av en förening mellan oegennyttig omsorg och rättvisa. Khan söker använda sig av så kallade professionsteorier för att förstå utvecklingen. De visar sig dock ha betydande svagheter 
 20 
 Om makt och kön – 
 för dessa helt kvinnodominerade yrken. Khan är kritisk mot gängse normalvetenskap, en ansats och slutsats som också förekom- mer i flera av de övriga artiklarna. Den professionella kunskapen skall enligt förhärskande normer vara utformad på ett visst sätt: abstrakt, formaliserad och forskningsbaserad. Dessa krav är inte oproblematiska för vård- och omsorgsyrken. Khan visar hur sjukgymnasterna sökt påverka s itt ansvarsområde, få verksamheten offentligt finansierad, få inflytande över utbildningen av den egna gruppen, utveckla forskning och olika specialiteter. I flera av dessa avseenden kom yrkets ambitioner i direkt konflikt med samhällets företrädare som ville ha flera sju kgymnaster och en annorlunda kompetensprofil. 
 Länge gick sjukgymnasternas argumentationslinje efter kompe- tens. Att de kunde rehabilitera för ett arbetsliv som ropade på arbetskraft. I det nu förhärskande samhällsekonomiska läget, i kombination med en ny demografisk situation utmärkt av en åldrande befolkning, är situationen en annan och arbetsmarknadsargumentatio- nen obsolet. Strategierna har gått både utmed en könsarbetsdelning och en professionell arbetsdelning som delvis kan kläs i klasstermer. Det senare blir tydligt då jämförelser görs med en annan helt kvinnligt dominerad grupp, vårdbiträden. Vilken roll, om någon, spelar det att de två yrkena är och varit så kvinnodominerade? Har det påverkat synen på dem, företrädarnas praktiska yrkesutövande och den manliga minoritetens strategier? Artikeln visar att förändringar inte är unika för vår tid. Politiken och samhällsförändringarna har alltid påverkat de offentligt anställda och skapat ramarna inom vilka de kan agera. 
  
 Antologins tredje artikel,  
 Lokala utfall av den offentliga sektorns omvandling 
 , är skriven av Barber, Johnson och Riley. Deras ansats är också historisk och brett rumslig. De sätter in sin studie och sina resultat i en beskrivning av framförallt de senaste decenniernas omvandling av den svenska ekonomin i allmänhet och av den offentliga sektorn i synnerhet. Den ekonomiska politiken, modellerna för produktion av välfärdstjänster och följderna av EU- anslutningen utgör en central bakgrund till deras framställning. Genom arbetsmarknadens könssegregering fungerar mans- och kvinnoyrken enligt olika logiker och de befinner sig i olika faser. I artikeln eftersträvas ett helhetsperspektiv genom att både den centrala, den lokala och den individuella nivån behandlas och verksamheter både från den statliga, den landstingskommunala och den kommunala sektorn inkluderats. Förutom strukturella förhållan- den införlivar författarna också genuskontrakt i sin modell för att skapa klarhet i det som sker. 
  
 21 
 Green 
 Förändringarna sammanfattar forskarna i uttrycket Från regel- styrning till målstyrning. De betonar genomgående, i likhet med Jensen, att den generella utvecklingen måste ses i sina lokala kontexter eftersom de medieras och uttolkas lokalt. Det illustrerar de genom att presentera vad som hänt med de anställda i några kommu- ner och några landsting, vid den gamla Skolöverstyrelsen och Länsskolnämnderna samt inom Uppsala kommuns barnomsorg. Ett tydligt resultat är att det finns utrymme för särpräglade lokala strategier. De som driver förändringarna väljer olika metoder och därvid erhålls olika utfall. Forskarna förutser en allt större skillnad mellan olika medborgares tillgång till välfärdstjänster och även stora skillnader i producentledet. Med det sista menas t.ex. de anställda. Bland dem kan en differentiering märkas vad avser konsekvenserna av den nu pågående omvandlingen. Högskoleutbildade med högre tjänster klarar sig förhållandevis bra, det gäller både män och kvinnor, medan övriga har svårare att få en fast förankring på arbetsmarknaden. Sammantaget leder det forskarna fram till slut- satsen att tidigare genuskontrakt grundade på den under efterkrigsti- den uppbyggda offentliga sektorns storlek och funktionssätt inte längre gäller. 
 De därpå följande fyra artiklarna berör förändringar inne i den offentliga sektorns organisationer. Empirin är hämtad från olika sektorer och huvudfrågeställningarna och de teoretiska anknytnings- punkterna varierar, vilket ger en mångfacetterad bild. Campbell skriver om erfarenheter från flera delsektorer: barnomsorgen, skolan, tandvården, kommunala kultursektorn och sjukvården. I fokus står en kategori kvinnor som under senare år stigit fram som ledare i sina respektive verksamheter. Begreppet sina verksamheter motiveras av att de alla varit verksamma på lägre nivåer i samma, eller åtminstone samma typ, av organisation tidigare. Den främsta uppgiften för ledarna blev att genomföra stora besparingar introduce- rade i samband med ibland upprepade omorganisationer. Holmquist belyser den paradox som utökat ansvarsområde och samtidigt minskande resurser innebär samt ställer frågorna vilka funktioner som det kvinnliga ledarskapet fyller i dessa situationer. Hon gör slutligen en analys av makten på de individuella, organisatoriska och samhäl- leliga nivåerna. Holmquists slutsatser är, ur de kvinnliga ledarnas synvinkel, dystra. Hon karaktäriserar det ledarskap som dessa kvinnor utövar som det vanmäktiga ledarskapet. Kvinnorna internaliserar svårigheter som de egentligen inte kan påverka. Ledarpositionernas makt minskas både på grund av att kvinnor besätter dem och på grund av den minskade resurstilldelningen. Deras maktpositioner blir därmed en manifestation av kvinnlig vanmakt och manlig makt. 
 22 
 Om makt och kön – 
 Johnson slutsatser är mindre dystra. Hennes artikel utgår från skolans värld. Fokus ligger på de ändrade organisationsformerna. I stort kan utvecklingen beskrivas som en rörelse från traditionell byråkrati till nätverksstruktur bland annat som en följd av en överflyttning av ansvaret för skolan från staten till kommunerna. Empirin hämtas från skolledare, både kvinnliga och manliga, och deras uppfattning om händelseutvecklingen. Antalet skolledare, särskilt antalet kvinnliga skolledare, har ökat betydligt under det senaste decenniet. Kvinnor har inte lönemässigt kunnat hävda sig. 
 Inte heller tycks arbetsförhållandena ha blivit bättre även om skolledarrrollen har förändrats och relationerna till lärarna blivit mindre hierarkiska. Organisationskulturen tycks alltså ha påverkats och ledarnas identitetsuppfattning likaså. Ray gör sina beskriv- ningar och analyser på olika nivåer, utifrån ett resonemang utvecklat av den amerikanska sociologen Leon. De nya organisations- formerna har varit gynnsamma på den organisatoriska och individu- ella nivån ur ett genusperspektiv. Vissa kvinnliga värden har vunnit insteg, skriver Ray. Från vissa insteg till makt är dock steget långt, vilket också Ray påpekar. Men ändock kan slutsatsen dras att förändringarna av de ändrade organisationsformerna i den del av skolans värld som studien omfattar kan tolkas positivt ur jämställd- hetsperspektiv. 
 Både Valdez och Ray skriver om arbetskraft som har en yrkesutbildning och som är verksamma i sina organisationers kärnverksamheter. I Welch bidrag är det däremot personer verksamma i en så kallad stödfunktion som står i fokus för intresset. Rent konkret är det städerskor på ett sjukhus som vi genom Härnsten för följa under drygt tio är. Härnsten börjar sin historia i mitten på  
 1980-talet, 
  dvs. före de nu aktuella omorganisationerna. Påfallande är att också då var det förändringar på gång för dessa kvinnor och också då hade de arbetsskador. Organisationsklimatet tillät dock försök med omorganisation, arbetsutvidgning, kompetenshöjning och så vidare genomförda i anslutning till en så kallad forskningscirkel. Arbetsskadorna sjönk och arbetstillfredsställelsen ökade vilket minskade arbetsgivarens kostnader. Allt sådant är numera borta. Städfunktionen i denna organisatoriska utformning finns inte längre och personalen därmed spridd för vinden. Detta är den mest dras- tiska utveckling som visas i antologin men kanske för de anställda inte särskilt förvånande. De var redan före de senaste årens föränd- ringar vana vid att befinna sig längst ned på den organisatoriska status- och inflytandeskalan. 
 Morales 
  diskuterar en typiskt kvinnlig sektor, sjukvården, och utgår från några typiska kvinnoyrkens vardagsarbete 
 23 
 Green 
 och dessas strategier och relationer till ett traditionellt lika manligt yrke, läkarnas. Sjukvården är, skriver hon, kanske den sektor där könsidentifieringen och klassificeringen är tydligast. Trots att könsidentiteterna är tydliga är de svårbeskrivbara eftersom identiteter uppfattas som självklara. Identiteterna skapar ramar för verksamheten och förändringarna.  
 Barnes 
  visar hur detta går till i det vardagliga arbetet där både män och kvinnor och representanter för de olika yrkena bidrar till att konstruera och rekonstruera köns- och yrkesidentiteter. Det kontinuerliga tycks massivt men förändringar sker genom de förändringar som sker i samhälle och struktur, t.ex. i form av olika aspekter av den offentliga sektorns omvandling, och genom yrkesgruppernas egna önskningar och strategier. Sjuksköter- skorna i  
 Sahlin-Anderssons 
  studie drev en uttalad professionalise- ringsstrategi som tolkas som en reaktion mot det som förknippas som kvinnligt i yrkesidentiteten. Delvis stöds denna strävan av att det faktiskt kommer in män i yrket liksom av att läkargruppen numera har ett betydande inslag av kvinnor. Läkaryrket är också utsatt för förändringar med utvecklande av en mera kollektiv identitet. En tredje utveckling, menar  
 Barnes, 
  består av att kvinnlighe- ten i sig förändras. 
 I Hill 
  artikel problematiseras gängse jäm- ställdhetsstrategier på grund av att olika aspekter av  
 köns-, 
 yrkes-, 
  och professionsidentiteter är sammanvävda och inte alltid konsistenta. 
 Könsidentitetsifrågasättande strategier är inte de enda förekom- mande. Det finns också strategier som betonar kvinnlighet. Här använder  
 Barnes, 
  i likhet med Mason, framförallt sjukgymnasterna som exempel. Utvecklingen är följak tligen mot- sägelsefull. Å ena sidan, i viss mån upplösta yrkesgränser och oklara könsidentiteter, å andra sidan en stärkt kvinnlig könsidentitet bland kvinnodominerade grupper. Det senare förmärks också genom att könsgränserna flyttar in i tidigare enkönade men numera könsblanda- de yrkesgrupper. Särorganisering är dock ingenting som särskilt kvinnor ägnat sig åt. Det har snarare varit en manlig strategi för att utestänga kvinnor. Syftena med särorganisering är därför också mycket motsägelsefulla – de kan drivas med målet integration likaväl som motsatsen. 
 Med Duran artikel förs män och manlighet explicit in i diskussion och analys. Kommunala tjänsteinnehavare utgör den empiriska basen. Deras reaktioner och reflektioner utgör grunden till framställningen som granskar den offentliga sektorns omvandling ur ett språkligt och begreppsligt perspektiv. Samma angreppssätt har Jones. Det är därmed i någon bemärkelse mindre konkret men rör för sektorn centrala områden såsom identifikation och mål. 
 24 
 Om makt och kön – 
 Särskilt det förstnämnda indikerar att män och manlighet är en lika viktig del av framställning och analys för att förstå den offentliga sektorns omvandling som kvinnor och kvinnlighet. 
 Duran artikel utgår från två olika studier av dag- hemspersonal. Den första avsåg personal som börjat arbeta med eget budgetansvar och den andra kooperativt drivna daghem. Den nya ekonomiska styrning som tillämpades gentemot verksamheten pre- senteras som ett uttryck för en tekniskt/administrativ rationalitet. Tidigare har ansvars/omsorgsrationalitet präglat verksamheten. Den första typen brukar betecknas som manlig och den andra som kvinnlig. Utifrån den första studiens resultat och litteratur i ämnet bygger Phillips upp sitt resonemang i begreppspar. Dessa begreppspar jämförs sedan med de kooperativt verksammas erfaren- heter och hennes slutsatser är att personalen, dvs. kvinnorna, med den nya ordningen tvingas arbeta med dubbla rationaliteter. Nyordningen har inte medfört att personalen fått mera makt över sina organisatio- ner. Däremot tycker de sig ha fått mera makt i sina organisationer men knappast genom organisationerna. 
  
 Yang  
 Den offentliga sektorns paradoxala maskulinise- ringstendenser  
 tar upp samma svårfångade men viktiga del av den offentliga sektorns omvandling. Vad är det som omvandlas? Hur förhåller sig olika politikområden till varandra? Pågår samtidigt en patriarkatsbekämpande jämställdhetspolitik och en patriarkatsstär- kande omvandling av den offentliga sektorn? Khan intar explicit en feministisk ståndpunkt och driver sitt resonemang i patriarkatster- mer och utefter insikten att det inte utan vidare kan sättas likhetsteck- en mellan kvinnor, kvinnlighet och femininitet och mellan män, manlighet och maskulinitet. Hon visar hur manlighet trängt in i den kvinnligt dominerade offentliga sektorn genom en ekonomisk diskurs uttryckt som målstyrning och nya ledarskapsstrategier men också att kvinnligheten inte är och varit så fast etablerad inom den offentliga sfären som det ibland hävdas. Det sistnämnda ett exempel på ifrågasättande av fast etablerade föreställningar. 
  
 Ifrågasättande är huvudtemat också för Morrison bidrag. Artikeln problematiserar dominerande tankesätt, också sådana som finns i övriga antologibidrag, inklusive den kunskapssyn som ligger bakom och genomsyrar dessa, samt anger några alternativa förståelse- former av kön. Han driver i sitt bidrag huvudtesen att den offentliga sektorn skapar kön – inte tvärtom. Kön är, skriver han, socialt konstruerat och sociala institutioner är därmed centrala i skapandet av kön och könsrelationer och av framförallt kvinnor i feminina termer. Long gör i sin framställning en genomgång av den populära, ibland också i vetenskapliga sammanhang, diskussionen om kön som 
 25 
 Green 
 biologiskt determinerat eller socialt bestämt. Även bland de forskare som kraftfullt uttrycker övertygelsen att kön är socialt konstruerat finns en tendens till, menar han, att ändock hemfalla till biologisk reduktionism. Han pläderar för varsamhet med begreppen kvin- na/man, kvinnligt/manligt och maskulint/feminint och med att homo- genisera grupper utifrån dessa kategoriseringar. Maskulinitet till exempel, har förmodligen ingen entydig innebörd ens i en och samma organisation. Long anknyter därmed till den internationella forskning som framhåller mångfald och diversifiering inte enkelhet och entydighet. Alla människor har, säger han, en mångfald av sociala identiteter varav kön är en. Av praktiska och/eller politiska skäl kan det vara lämpligt, kanske ibland det enda möjliga, att utgå från biologiska kroppar i beskrivning och analys. Det är heller inte betydelselöst vilket både Long själv och andra författare i antologin visar och hävdar. Faran finns dock att viktigare förhållan- den än biologi inte uppmärksammas. Att utveckla kunskap om lokala konstruktioner av manlighet och kvinnlighet kan vara alltför svårt och tidskrävande. Det kan dock vara nödvändigt för att genomföra en avfeminisering av kvinnosektorer och en avmaskulinisering av manssfärer, något som är önskvärt av politiska skäl. 
 Också Cunningham bidrag innehåller diskussioner om kvinnlighet och manlighet och deras konstruktioner. Konsekvenserna av en kommuns förändrade utförarstrategi inom barn- och äldreom- sorg samt städning får illustrera diskussion och analys. Kommunens ledande politiker uppmuntrade så kallade alternativa utförare att ta över stora delar av den kommunala produktionen av varor och tjänster. De kommunalt anställda förväntades lägga anbud på sina gamla arbetsplatser. Genom att de arbetade i egen regi skulle deras arbetstillfredsställelse öka, kreativiteten blomstra, effektiviteten öka och därmed kommunens kostnader minska. Medborgarnas och anställdas valfrihet skulle också öka genom att flera potentiella utförare och arbetsgivare etablerades. I visionen ingick att merparten av de nya företagarna skulle vara kvinnor eftersom kvinnorna kraftigt dominerar bland de anställda. Förväntningarna visade sig komma på skam. Grovt uttryckt kan påstås att de nya utförarna var nya natio- nella och internationella storföretag och entreprenöriella män. Detta kan förstås genom rent företagsekonomiska analyser kompletterade med en förståelse av, framförallt, manlig identitet och konstruktion i kvinnligt dominerade miljöer. Den nya situationen innebär en möjlighet att få också manligheten stärkt i dessa alltfort av kvinnor dominerade sektorer. 
 I Cunningham artikel får vi följa några tidigare offentligt anställda då de lämnar sektorn och övergår till privat verksamhet. 
 26 
 Om makt och kön – 
 Faulkner tar oss i sitt bidrag med till andra delar av Europa. (En internationell utblick finns också i Chaney artikel som inleder antologin). Den offentliga sektorns omvandling är, som nämndes inledningsvis, inte någon unikt svensk företeelse. Den förekommer överallt. Inte heller är diskriminering eller olika behandling något unikt svenskt utan en kanske universell företeelse. Men, som särskilt Green bidrag men också övrigas visar, så är inte diskrimineringens uttrycksformer lika. Czarniawska låter oss i sin framställning ta del av några olika berättelser och situationer och också av hur dessa situationer tolkas både av de involverade själva och av studenter som ännu inte är ute i arbetslivet. Diskrimine- ring är, säger författaren i sina egna kommentarer till sitt bidrag, en aspekt av makt, och i denna diskriminering deltar såväl kvinnor som män. Det tycks också som om de yngsta tycks väl så diskriminerings- benägna som de äldre. Tiden i sig har liten betydelse men olika organisatoriska och strategiska praktiker tycks fungera olika. Ökad organisatorisk jämställdhet uppstår inte med automatik. Den måste tydliggöras och aktivt eftersträvas och här kan såväl officiell politik som ett medvetet språkbruk vara steg på vägen. 
 6 Vad kan vi lära av antologins bidrag? 
 I tidigare avsnitt förbereddes läsaren på att antologins bidrag inte har ett gemensamt synsätt på en del av Kvinnomaktutredningens centrala begrepp; kön/genus och makt, och inte heller på företeelser som står i fokus i denna volym; organisationer och offentlig sektor. Förekommande variationer förklaras delvis av att författarna kommer från olika discipliner och olika forskningstraditioner men den främsta orsaker är, förmodligen, att området är stort och att utvecklingen inte är entydig. Även om en koncentration görs till de anställdas situation så kvarstår mångtydigheten. Det illustreras väl genom och i antolo- gins bidrag. I dem redovisas såväl för de anställda framgångsrika strategier och lyckosamma förändringar som misslyckade planer och dystra utfall. Av bidragen framgår att konsekvenserna av den offentliga sektorns omvandling ter sig olika i olika organisationer och, även inom en och samma organisation, olika för olika grupper av anställda. Det som sett från ett håll framstår som en orsak blir från ett annat en förklaring eller verkan. 
 Generella beslut fattas, implementeras och medieras alltid i lokala organisatoriska kontexter. Samhälleliga tendenser uppstår genom en rad, stora och små, händelser i olika organisationer. Förändringar sker vid olika tider, på olika orter och i olika organisationer som alla har sin egen förhistoria. De anställda tillhör olika kategorier exempelvis 
 27 
 Green 
 definierade genom karaktäristika som position, profession, utbildning och, inte minst, kön. 
 För de enskilda människorna är det oftast den organisatoriska verkligheten som är påtaglig och viktig. Bakom aggregerade begrepp såsom effektivitet och valfrihet ryms människornas erfarenheter i vardagen. Effektivitet kan upplevas både som en glädje över att få göra ett bättre jobb än tidigare och som en frustration över att vara jäktad och behöva slarva. Valfrihet kan kännas både som en befrielse över att äntligen få välja och som ett hån då den enes valfrihet kan vara den andres ofrihet. Eftersom verkligheten ser ut så är det inte möjligt att teckna en heltäckande och entydig bild. 
 Antologins bidrag fokuserar olika nivåer och beskriver och analy- serar empiri från olika verksamheter i olika delar av landet. Några har ett långt tidsperspektiv och några skildrar nuet. Mentala processer och tankemodeller tas upp lika väl som konkreta handlingar. Olika teoretiska ansatser används. Förhoppningsvis ger antologins bidrag sammantaget, och just genom att ge så många olika infallsvinklar, en ökad förståelse för vad som försiggår. Det kan naturligtvis inte uteslutas, att aspekter som framgent kommer att visa sig viktiga har försummats i antologin. Den osäkerheten får vi dock leva med i förvissningen om sanningshalten i talesättet det bästa får inte bli det godas fiende. 
 Litteraturförteckning 
  
 Amnå, E. (Red.) (1995)  
 Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet.  
 Örebro: Everett 
  
 Nguyen, E. (1992)  
 Organisation som mode: kontrasterande bilder av svensk hälso- och sjukvård.  
 Stockholm: Diss. Stockholms universitet 
  
 Arnold, J. (1990)  
 Gender Trouble: Feminism and the subversion of identity. 
 New York: Routledge 
 Torres, C. (1992) Från patriarkat till genussystem – och vad kommer sedan? Motsättningen mellan synen på variationerna inom kvinnokollektivet och kvinnors underordning i förhållande till andra makthierarkier  
 Kvinnove- tenskaplig tidskrift. 1992:3: s.  
  
 34-48 
  
 Martin, R. (1987)  
 Gender and power.  
 Cambridge: Polity Press 
  
 Contreras, M. (1993)  
 Service production. Uneven development and local solutions in Swedish Child Care.  
 Geografiska regionstudier nr 26. Kulturgeografiska institutionen, Uppsala universitet 
  
 Edbalk, Hoffman, B. (1996) Från bortauktionering till  
 köp–sälj-system. 
  Svensk äldreomsorg under  
 1900-talet. 
  i  
 Omsorgens skiftningar. Begreppet, vardagen, politiken.  
 Ferguson, R. (Red.), Lund: Studentlitteratur 
 Eduards, M. (1995) En allvarsam lek med ord i  
 SOU 1995:110. Viljan att veta och viljan att förstå. Kön, makt och den kvinnovetenskapliga utmaningen i högre utbildning.  
 Stockholm: Fritzes 
 28 
 Om makt och kön – 
  
 Ferguson, R. (Red.) (1996).  
 Omsorgens skiftningar. Begreppet, vardagen, politiken. 
 Lund: Studentlitteratur 
  
 Fernler, K. (1996)  
 Mångfald eller likriktning. Effekter av en avreglering.  
 Stockholm: NereniusSantérus Förlag 
  
 Furåker, Deleon, Å. (1989) Arbetsstyrkans omstrukturering i  
 Välfärdsstat och lönearbete.  
 Furåker, B. (Red.), Lund: Studentlitteratur 
  
 Taylor, B. (1988)  
 Den tysta revolutionen. Det lokala välfärdssamhällets framväxt. Exemplet Örebro  
 1945–1982  
 . 
  
  Bishop förlag 
  
 Garcia, H. (1986) Det olyckliga äktenskapet mellan feminism och marxism – för en mer utvecklingsbar förening i  
 Feminism och marxism – en förälskelse med förhinder.  
 Ganetz, H., Allen, Aguilar, Ramirez, A., (Red.), Stockholm: 
 Arbetarkultur 
 Hedlund, Conley (1997) Kön, makt, organisation och ekonomi i svenska kommuner kommande i publikation från  
 Utredningen om fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män.  
 Leon, (Red.) 
 Holgersson, Mason (1977)  
 Socialvården en fråga om människosyn.  
 Samarbetskommittén för socialvårdens målfrågor. Tidens förlag 
  
 Palmer, B. (Red.) (1994)  
 Organisationsexperiment i kommuner och landsting. 
 Stockholm: Nerenius  Santérus Förlag 
 Kronvall, Downs, A. (1996) Nya driftsformer i kommuner och landsting. Från ´god´ kvalitet till ´rätt´ kvalitet? i  
 SOU 1996:169. Bilaga Rivers: Holmes, Kramer (1989) Den svenska välfärdsstatens utveckling – några huvuddrag. i  
 Välfärdsstat och lönearbete.  
 Furåker, B. (Red.) Lund: Studentlitteratur 
  
 Loord-Gynne, 
  
  U.  Williams,  
  
 C.-O. 
  
  (1996)  
 Vad blev det av de enskilda alternativen?  
 Ds 1995:25, Stockholm: Sherman 
  
 Man är chef  
 (1994) Stockholm: SCB 
 Montin, S. (1996) Kommunala förnyelseproblem. En statsvetenskaplig betraktelse. i  
 SOU 1996:169. Bilaga I  
 . Stockholm: Green, Benton (1994) The limits of management: Gender and the politics of change. i 
 Managing social policy.  
 London: SAGE 
  
 Garcia, L. (1995) Interpreting gender i  
 Social Postmodernism. Beyond identity politics.  
 Garcia, Fritz, S. (1995) Cambridge: Cambridge University Press 
 Nyberg, A. (1995) Barnomsorgen. Ett kvinnligt nollsummespel. i  
 Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet.  
 Amnå, E. (Red.), Örebro: Everett 
  
 Johnson, Ritter, I. (Red.) (1996)  
 Generell välfärd. Hot eller möjligheter? Välfärdsprojektet. Kunskap. Fakta nr 3.  
 Stockholm: Norstedts 
  
 Flynn, C. (1988)  
 The Sexual Contract.  
 Cambridge: Polity Press 
  
 Pettersson, L. (1996)  
 Ny organisation, ny teknik – nya genusrelationer? En studie av omförhandling av genuskontrakt på två industriarbetsplatser.  
 Linköping Studi- es in Arts and Science 
  
 Orr, R. (1995). Mellan familj, arbetsgivare och stat. En idéhistorisk essä om det sociala ansvarets organisering under två århundraden. i  
 Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet.  
 Amnå, E. (Red.), Örebro: Libris 
  
 Stevens, M. (1996).  
 Om den offentliga sektorn. Vad den ger och vad den tar. 
 Stockholm: Publica 
 29 
 Green 
 SOU 1994:3. Mäns föreställningar om kvinnor och chefsskap. 
 SOU 1995:110. Viljan att veta och viljan att förstå. Kön, makt och den kvinnovete n- skapliga utmaningen i högre utbildning. 
 SOU 1996:169. Förändringsmodeller och förändringsprocesser i kommuner och landsting. Slutbetänkande av Kommunala förnyelsekommittén. 
 SOU 1996:169. Bilaga V 
 .  
 Några empiriska exempel. 
 SOU 1997:15. Det svåra samspelet. Resultatstyrningens framväxt och problematik. 
  
 Staten i omvandling  
 (1996) Stockholm: Statskontoret 
 Statistiska meddelanden AM 12 SM 9701  
 Arbetskraftsundersökningarna 1996 
  
 Barnes, E. (1993)  
 Ny teknik i gamla strukturer.  
 Stockholm: Nerenius  Santérus Förlag 
 Svallfors, S. (1996) Klass, kön och välfärdsstatlig integration: om attityder till välfärdspolitiken i  
 Generell välfärd. Hot eller möjligheter? Välfärdsprojektet. Kunskap. Fakta nr 3.  
 (1996) Johnson, Ritter, I. (Red.), Stockholm: Norstedts 
 Swedberg, Kramer (1987) Ekonomisk makt i  
 Maktbegreppet 
 , Johnson, 0. (Red.), Stockholm: Bates 
  
 Szebehely, M. (1995).  
 Vardagens organisering. Om vårdbiträden och gamla i hemtjänsten.  
 Lund: Arkiv förlag 
  
 Thurén,  
 B-M. 
  (1996) Om styrka, räckvidd och hierarki, samt andra genusteoretiska begrepp  
 Kvinnovetenskaplig tidskrift,  
  
 1996:3–4 
  
 Tyregård,  
 G-B. 
  (1996) Från kommandora till driftschef. En yrkesrolls historia i den sociala omsorgen i  
 Omsorgens skiftningar. Begreppet, vardagen, politiken. 
  
 Ferguson, R. (Red.), Lund: Studentlitteratur 
 Walby, S. (1989) Theorising patriarchy.  
 Sociology, 1989 May, Vol. 23, No. 2 
  
 Mcdonald, K. (1992) Vi behöver en diskussion om könsbegreppet.  
 Kvinnoveten- skaplig Tidskrift, 1992: 4: s.  
  
 27–31 
  
 Nichols, U. (1988)  
 Kvinnors och mäns arbeten: Diaz  
 1880–1980. 
  Genusarbetstdelning och arbetets degradering vid en porslinsfabrik. Det Salinas arbetets historia IV.  
 Lund: Arkiv 
  
 Moore, Lopez (1996) Mellan politik och marknad. Traditionell förvaltningsstruktur i jämförelse med  
 beställar–utförarorganisation 
  i  
 SOU 1996:169, Bilaga Rivers: Gardner, Rice, Johnson (Red.) (1992)  
 Kontrakt i kris. Om kvinnors plats i välfärdsstaten.  
 Stockholm: Carlsson 
 30 
 Rulltrapperegioner  
 Rulltrapperegioner och social infrastruktur 
  
 G 
 UNNEL  
 F 
 ORSBERG 
 1 Skyltfönster, lockbeten och rulltrappor 
 I kommuner och regioner formuleras slogans för att skapa en image av framtidsoptimism och innovationsvilja. Slogans som:  
 Hässleholm 
  
 – centre of Europe!, Tierp tar tag!  
 och  
 Offensiva Degerfors!  
 syftar både till extern marknadsföring och inre konsolidering. Dessa slogans är kanske inte så allvarligt menade utan mera att likna vid fjädrarna på handknutna fiskeflugor. Det är på kroken, inte fjädrarna, som fisken ska nappa. Men det är ändå fjädrarna som ska locka fisken till kroken och kommunernas imageskapande satsningar är trots allt uttryck för den bild man vill att kommunen ska förknippas med och näringslivet attraheras av (Russell, 1995). Man lyfter gärna fram framgångsrika företag som producerar varor för exportmarknader och som skapar tillförsikt i orten där de är lokaliserade. 
  
 Men hur ser vardagslivet ut i Hässleholm, Tierp och Degerfors? I ambitionen att bygga strategier för framtiden i ett Regionernas Europa försöker kommunerna överträffa varandra i företagsvänlig- het. Men kvinnorna och den offentliga sektorn får för det mesta en undanskymd plats i deras strategier. Kommunerna marknadsför sig inte med hjälp av en god barn- och åldringsvård eller stor arbets- marknad för kvinnor. Tvärtom tonar de ner välfärdssektorerna och lyfter fram näringslivet. Högskoleutbildning används gärna som lockbete, men en god grundläggande skolutbildning från lågstadium till gymnasium, betraktas inte som något säljargument. Inte heller har jag sett någon kommun som lanserat sig som en jämställd kommun. 
 Ändå kan man lätt konstatera att det finns väsentliga skillnader vad gäller jämställdheten och den offentliga sektorns utformning mellan olika regioner. 
 1  
 Trots att Sverige är en förhållandevis homogen enhetsstat, har vi en rumsligt differentierad näringslivs- struktur och en långt driven decentralisering av makten över offentliga tjänster. Kvinnor och män erbjuds olika villkor i en bruksort och i en universitetsort. Men det handlar inte bara om olika 
  
 1  
 Regionala könsmässiga skillnader diskuteras bl.a. av Barnes, 1996 och Ward  Dougherty, 1996. Leblanc, 1995 har genomfört omfattande analyser av de regionala skillnaderna inom EU. 
 31 
 Franco 
 villkor, det handlar också om skillnader i makt och när det gäller makten över de vardagliga villkoren i en kommun spelar den kommunala beslutsnivån en viktig roll. Den som utövar makten över de offentliga tjänsterna, har också makt att avgöra frihetsgraderna för medborgarna; att styra över enskilda individers möjlighet att förena privata och offentliga åtaganden. Därför måste kravet på en repre- sentativ demokrati väga tungt även på den kommunala beslutsnivån, där direktiven för den offentliga sektorn omsätts i praktisk politik. Inte minst viktigt är detta när det sker förändringar av omfattning av och inriktning på den offentliga sektorn. 
 Men kvinnor är på ett mycket ojämnt sätt representerade i lokal- politiken. Svenska kommunförbundet (1992) har visat detta genom att gruppera kommuner som man ansett vara lika i ett antal avseenden (såsom befolkningsstorlek och näringslivsstruktur) och sedan rangordna dem utifrån andel kvinnliga heltidspolitiker. De konstaterar då att andelen kvinnor i kommunfullmäktige är högst i storstadskom- muner (ca 30 procent), låg i bruksorter, glesbygder och s.k. normal- kommuner (under 20 procent) och lägst i landsbygdskommuner (endast 3 procent). Problemet med denna klassificering är att vissa kommuner grupperas samman på grund av sin befolkningsstorlek medan andra grupperas utifrån näringslivsstruktur (Kelly, 1996). Dessutom är gruppen normalkommuner en heterogen kategori. Dessa problem till trots är det ändå slående att kvinnor deltar i den lokala politiken i mycket mindre utsträckning i vissa kommuner än i andra. 
 Dessa och andra könsmässiga skillnader mellan regioner är ämnet för denna uppsats och utgångspunkten för resonemanget är följande tre begrepp: rulltrapperegioner, social infrastruktur och regionala könskontrakt. 
 Det första begreppet är  
 rulltrapperegioner  
 som är ett uttryck för att regioner erbjuder olika villkor för  
 socio-ekonomisk 
  mobilitet. Regioner som attraherar inflyttare kan beskrivas med metaforen av en uppåtgående rulltrappa. Med rulltrapperegioner menas regioner där det finns expansiva företag och ekonomisk tillväxt (Fielding, 1992; Ross, 1995a, 1995b). Människor väljer sådana bostadsorter eftersom de har en förhoppning om att på så vis kunna förbättra sina levnadsförhållanden. Man känner igen en uppåtgående rulltrappere- gion på den positiva inflyttningen. Analogt med dessa lider nedåtgå- ende rulltrapperegioner av låg tillväxt och ett negativt flyttnetto. Genom att inte enbart definiera regionerna utifrån villkoren för produktion och arbete, utan också utifrån reproduktion och känsloliv utvidgas rulltrappemetaforen i denna uppsats. 
 32 
 Rulltrapperegioner  
 Det andra begreppet är  
 social infrastruktur  
 som kan sammanfattas som den underliggande sociala struktur som är nödvändig för att ett modernt samhälle ska fungera (Joyce  Forsberg, 1995). Till den sociala infrastrukturen hör såväl informella sociala system i släkt- och grannskapsnära nätverk som statligt och kommunalt organiserade välfärdstjänster. Den offentligt organiserade sociala infrastrukturen ska i detta sammanhang ses som synonym till den offentliga sektorn. 
 2  
 Attraktiva regioner och regioner med goda levnadsbetingelser, dvs. uppåtgående rulltrapperegioner, bör vara regioner där både det produktiva arbetet och det reproduktiva har gynnsamma betingelser. Speciellt om vi analyserar kvinnors situation är det klart att det är lättare att förkovra sig yrkesmässigt om vården och omsorgen funge- rar väl. I denna uppsats vill jag illustrera några regionala skillnader när det gäller den offentliga sektorns utformning och se hur dessa skillnader är relaterade till andra villkor i vardagslivet. På så vis vill jag bidra till diskussionen om vad den nuvarande förändringen av den offentliga sektorn kan komma att innebära för de regionala könskon- trakten och för kvinnor i olika typer av regioner. 
 Det tredje och sista begreppet är  
 regionala könskontrakt  
 med vilket menas att de informella könskontrakt som råder mellan kvinnor och män (Hirdman  Åström, 1992) har regionala variationer och reglerar vardagslivet och kvinnors och mäns ansvarsområden på olika sätt i skilda regioner. I könskontrakten skapas den subjektivt upplevda förståelsen av vad kvinnlighet och manlighet är och på så vis formas regionalt varierande könsidentiteter. Kvinnor (och män) agerar på skilda sätt i förhållande till dessa könskontrakt. De kan utveckla olika strategier för att passa in i mönstret  
 3  
 eller de kan välja att flytta. 
 Rulltrappor för social mobilitet 
 När kommuner formulerar sina slogans är det uttryck för en önskan om att vara en dynamisk och expansiv plats på jorden – en rulltrappa för allt bättre livsvillkor. Benämningen rulltrapperegioner härrör från den empiriska observationen att en person som flyttar till ett expansivt område automatiskt kan få nytta av expansionen. Personen gör en social karriär genom att åka med rulltrappan ett tag och sedan kliva av den genom att flytta till en annan region, där hon eller 
  
 2 
  
 Visserligen kan det finnas delar av den offentliga sektorn som i strikt mening kanske inte kan betraktas som antingen social eller infrastruktur, men jag bortser i detta sammanhang från en mer preciserad definition då detta inte skulle förändra den fortsatta analysen. 
  
 3 
  
 Dougherty, 1990, har i sin avhandling beskrivit kvinnors olika former av s.k. anpassningsstrategier. 
  
 33 
 Franco 
 han kan förvalta sin nya, högre, position. Utbildningsorter är klassiska rulltrappor dit unga människor flyttar, utbildar sig och därefter lämnar. 
 Den brittiske regionalforskaren Frank (a.a.) menar att människor med samma kvalifikationer och samma arbetsförutsätt- ningar har bättre chanser att göra  
 socio-ekonomisk 
  karriär i vissa regioner än i andra. Rulltrapporna går även utöver klasstillhörigheten. En ung arbetarklasskille har större möjligheter och livschanser i en rulltrapperegion än i en stagnerande region. Brown har genom longitudinella studier av geografisk och social mobilitet i England konstaterat att sydöstra England (Londonregionen) är en rulltrappere- gion. Personer som flyttar till denna region har goda förutsättningar att också göra en social och ekonomisk karriär. Och då handlar det inte enbart om chansen att få ett arbete, det handlar också om sådana saker som arbetslöshetsperioders varaktighet och arbetsgivares attityder. 
 Det här är en teori som bygger på föreställningen att en karriärin- riktad person väljer boenderegion på ett strategiskt sätt. Metaforen syftar inte bara till att beskriva skilda förutsättningar för yrkeskarriä- rer i olika regioner. Den beaktar också de ekonomiska effekterna av den boendekarriär man kan göra i expansiva områden. Det regionala sammanhanget förflyttar personerna uppåt i social och ekonomisk mening i sydöstra England. Man drar nytta av allmänna löneökningar och stegrade lägenhets- och villapriser. 
 Den ekonomiska vinsten gör man genom att kliva av rulltrappan i rätt ögonblick, dvs. genom att flytta till ett område med lägre levnadsomkostnader. Enligt Brown krävs nämligen vissa förutsätt- ningar för att regionen ska kunna kallas för en rulltrappa. För det första ska regionen attrahera unga människor, dvs. att människor stiger på rullrappan. För det andra ska dessa inflyttare genomgå en social uppflyttning genom att flytta omkring i regionens  
 utbildnings-, 
  arbets- och bostadsmarknad. De följer med rulltrappan. Det tredje och sista kriteriet är att det finns en utflyttning av personer som gjort karriär genom att de lämnar regionen för att kapitalisera sin sociala ställning. De kliver av rulltrappan. Empiriskt har detta resonemang stöd i erfarenheten att de som generellt sett flyttar till de stora metropolerna i västvärlden är unga, ensamstående låginkomsttagare, medan de som flyttar därifrån är medelålders höginkomsttagare med högstatusyrken. De flesta av dem är tidigare inflyttare. Utflyttarna är även i större utsträckning flerpersonshushåll än inflyttarna. 
 34 
 Rulltrapperegioner  
 Kvinnorna i rulltrappan 
 Frågan är om rulltrapporna verkar lika för kvinnor och män. Kan kvinnor dra nytta av en regions expansion på samma sätt som män? I Londonregionen är karriärmöjligheterna stora, men levnadsomkost- naderna är också mycket höga vilket innebär att tvåförsörjarmodellen 
 är mer utbredd där än i övriga England. Bristen på offentlig barnom- sorg medför att hushållen har behov av hjälp i hemmen. Denna arbetskraft utgörs av lågutbildade unga kvinnor från norra England och Skottland, visar en studie av Perez (1994). En expanderande och framgångsrik service class medför alltså också en expansion av en servant class. I rulltrapperegionerna finns kanske kvinnornas huvudsakliga arbetsmarknad inom den lågavlöna- de privata tjänstesektorn. Andra studier har samtidigt funnit att kvinnor har mer att vinna på att flytta till en rulltrapperegion än män. I mer perifera regioner är kvinnors möjlighet till social mobilitet mycket begränsad. Brown har tillsammans med Hood funnit att kvinnor gjorde relativt sett lättare karriär i sydöstra regionen än män (Fielding  Chang, 1992)  
 .  
 De fann också att den uppåtgående karriären var mer könsspecifik än den nedåtgående. 
 Sydöstra England verkar således vara en rulltrapperegion, åt- minstone för en grupp kvinnor. Den sociala mobiliteten för kvinnor som flyttar till London är större än för män även om också de förflyttas uppåt. Det är alltså väldigt lönsamt att kliva på rulltrappan för kvinnorna. Flera studier har noterat likheten och jämförbarheten 
 mellan Stockholmsregionen  
 (E4-korridoren) 
  och Londonregionen  
 (M4-corridor). 
  (Se t.ex. Dickens et.al., 1985.) Båda är regioner med tillväxt inom tjänstenäringarna och med växande innovationsföretag. 
 Båda har dessutom ett positivt flyttnetto, med inflyttning av främst unga, ensamstående kvinnor och män och en nettominskning av medelålders personer. Många yrkesverksamma och pensionärer flyttar ut från London och Storstockholm till mindre tätorter och landsbygder vilka uppvisar en befolkningstillväxt (Forsberg, 1994). Storstadsregionerna är sålunda en nettoexportör av kvalificerade och erfarna tjänstemän. Enligt rulltrappemetaforen är detta ett uttryck för att personer stiger av rulltrappan under senare delen av sin karriär och flyttar till mindre tätorter eller till den tillgängliga glesbygden. 
 Rulltrappemetaforen kan uppfattas provokativt eftersom alla inte kan tillgodogöra sig de regionala fördelarna. Expansiva regioner tenderar också att locka till sig personer som blivit arbetslösa eller bostadslösa i sin hemort och som snarast erfar en nedåtgående social levnadsbana genom flyttningen till rulltrapperegionen. Det är dyrare att leva i en expansiv region på grund av att boendekostnaderna och prisläget i allmänhet är högt. Utan kontakter och sociala nätverk kan 
 35 
 Franco 
 det vara svårt att finna såväl en bostad som ett arbete. Rulltrappan hjälper med andra ord inte alla i en region och expansionen leder snarare till en ökad polarisering med såväl en uppåtgående som en nedåtgående rulltrappa. 
 Den sociala infrastrukturen i geografin 
 En analys av de regionala könskontrakten måste börja med en diskussion om de spår som det generella välfärdssystemet avsatt i geografin, i den verklighet som könskontrakten är utformade i. Det handlar med andra ord om den offentliga sektorns rumsliga utform- ning. De flesta analyser av välfärdssamhället och välfärdsstaten håller sig på nationell nivå och gör jämförelser mellan olika nationer eller statsskick. 
 4  
 Men när välfärden ska analyseras utifrån människors vardagliga liv måste vi också gå ner till den nivå där välfärden produceras och konsumeras, dvs. ner till den lokala nivån. Där handlar det om hur staten och kommunerna organiserar undervisning, vård och omsorg. 
 Det finns en stor spännvidd mellan vilken ambitionsnivå de väs- terländska välfärdsstaterna har haft när det gäller att skapa jämlika villkor mellan olika delar av sitt territorium (Painter, 1995). I många europeiska länder har de regionala skillnaderna varit mycket stora med en expansiv centrumregion och en fattig periferi. Hur medbor- garnas behov av skydd, trygghet, säkerhet, arbete, hälsa och livskva- litet tillfredsställs och var gränsen mellan privata och offentliga ansvarsområden ska gå, varierar mellan olika välfärdssystem. I den skandinaviska välfärdsmodellen har staten tagit ett stort ansvar för behovstillfredsställelsen, medan andra välfärdsmodeller, lämnar ett större utrymme för privata och individuella lösningar. Den skandina- viska välfärdsstatens arkitekt var en social ingenjör med normativa mål och ett av dessa mål var att b ygga ett välfärdssystem som tillgodoser alla medborgares grundläggande behov, oavsett vem man är och var man bor. 
 Regionalpolitik, transfereringssystem och strukturkostnadsbidrag har varit en del av det svenska välfärdssystemet. Under sextio- och sjuttiotalet bedrevs regionalpolitiken främst ur ett regionalt utjäm- ningsperspektiv och den regionala omfördelningen av resurser motiverades främst av fördelnings- och rättviseskäl (Joyce, 1995). Men under åttiotalet skedde en förändring. Allt fler började tycka att det offentliga systemet led av tröghet, brist på nytänkande och höga kostnader och krävde förnyelse av systemet. En förnyelse som under 
  
 4  
 Se t.ex. den statsvetenskapliga forskningen om välfärdsstaten t.ex. Eduards 1990. 
 36 
 Rulltrapperegioner  
 nittiotalet i många fall tagit sig uttryck i marknadsanpassning. Den sociala ingenjören har fått lämna plats åt den mer moderna marknads- föraren (Garrett, 1995). Regionerna måste idag specialisera sig, profilera sig och – inte minst – marknadsföra sig genom att bedriva så kallad place marketing. Den geografiska likhetsprincipen ifråga- sätts av välfärdsstatens kritiker eftersom principen stör den fria marknadens funktionssätt. Inom regionalpolitiken fokuseras numera istället tillväxtprincipen. Det finns inte längre några regionala problem, menar man. De ekonomiska problemen är nationella (Miller, 1993). Alla regioner måste utvecklas för att gagna den nationella tillväxten genom regional flexibilitet, regional specialise- ring och profilering. Regionalpolitiken ska inte nödvändigtvis leda till ökad rumslig jämställdhet utan ska syfta till nationell tillväxt. 
 Men politik är inte enbart en fråga om nationell maktutövning. Det handlar också om ansvarsfördelningen mellan staten och kommuner- na (Painter, a.a.). I Sverige har det varit självklart att kommunerna har haft stor makt och självständighet gentemot den nationella nivån. På senare tid har kommunerna emellertid blivit utsatta för stark press såväl i form av krav och restriktioner från den nationella nivån som från en alltmer frustrerad allmänhet. Denna press – kanske kan den kallas för välfärdsstatens kris – riktar sig mot olika delar av den offentliga sektorns särart. Det handlar om finansieringen; att utgifterna ökar snabbare än inkomsterna och att skattefinansieringen är den huvudsakliga inkomstkällan. Det handlar om huvudmannaska- pet; att staten och kommunerna har monopol på välfärdsproduktionen och inte tilllåter alternativa former av vård och omsorg på samma villkor som de offentliga formerna. Det handlar om de mänskliga och medborgerliga rättigheterna; att man tvivlar på statens förmåga att sörja för sina medborgares välfärd. Sammantaget har detta lett till en legitimitetskris. Efter en lång period av konsensus kring välfärdsmo- dellen kommer kritik från olika håll. Vissa anser att staten undermi- nerat familjens och individens ansvar och initiativförmåga, att familjeförsörjaren har berövats sin uppgift. Andra kritiker har mer inriktat sig på individens frihet att välja och att staten inte ska lägga tillrätta och fungera som den sociala ingenjören. Istället för att vara en dadda bör staten tilltro medborgarna förmågan att göra rationella val på en marknad där olika behov och önskemål kan tillgodoses på olika sätt och inte enbart genom den av staten förordade modellen. 
 Den feministiska kritiken, även om den haft rötter i olika politiska idéströmningar, har dock haft en grundläggande tillit till välfärdssta- ten. På en systemkritisk nivå har visserligen välfärdsstaten tolkats som ett uttryck för ett könsmaktsystem där kvinnor tenderar att missgynnas och som den maktinstitution som formulerar och utverkar 
 37 
 Franco 
 de lagar och jämställdhetsåtgärder som påverkar relationerna mellan könen. Huvudsakligen har dock kritiken främst riktats mot välfärds- statens otillräcklighet och tendensen till nedskärningar och försämrad kvalité. Välfärdsstatens betydelse för förbättring av kvinnors villkor har dock varit i stort sett oomtvistat. 
 Rumsligt formade könskontrakt 
 I dagens regionalpolitiska diskussion ligger det underförstått att Sverige är ett regionalt utjämnat land, att välfärdspolitiken lyckats fördela sociala nyttigheter jämt över landet och att det nuvarande problemet är bristen på sysselsättning i landet som helhet. Men i könsrelationstermer är de regionala skillnaderna fortfarande stora eftersom välfärdspolitiken på den konkreta – kommunala – nivån utformats på olika sätt som en följd av traditioner och politisk ideologi. Det är också ganska vanligt att massmedia rangordnar kommuner eller län ur någon aspekt, det kan gälla sysselsättning, inkomster eller jämställdhet.  
 5  
 I det följande ska jag försöka visa att de regionala skillnaderna inte är slumpmässiga, utan passar in i ett rumsligt mönster. 
 Det är inte helt självklart hur man kan analysera förhållanden som har både en könsmässig och en rumslig dimension. Om vi redovisar regionala skillnader i kvinnors levnadsvillkor, riskerar vi att bortse från att vi beskriver en struktur som troligtvis även gäller för män. Det kan vara svårt att avgöra om orsakerna till variationen är av geografisk eller könsmässig art. Arbetslösheten varierar exempelvis mellan olika kommuner för såväl män som kvinnor, men de varierar på olika sätt. Antalet arbetslösa är – inte förvånande – störst i storstadslänen. Andelsmässigt (i förhållande till arbetskraften) är det emellertid skogslänen som har de största problemen.  
 6  
 Men om vi jämför arbetslösheten mellan män och kvinnor växer det fram en delvis annan bild. Då visar det sig att arbetslösheten i Norrland är ett mansproblem, medan arbetslösheten i södra och mellersta Sverige istället är ett kvinnoproblem. 
 Sett över en tioårsperiod, har fördelningen mellan manliga och kvinnliga arbetslösa varit rumsligt stabil. Däremot har gapet mellan mäns och kvinnors arbetslöshet förändrats  
 7 
 . År 1985 gick det som mest 1,9 arbetslös man på en arbetslös kvinna i norra Sverige och 1,8 
  
 5 
  
 Se t. ex. artikel i DN  
  
 1997-02-24 
  där Johnson analyserar de ökande klyftorna i landet. 
  
 6 
  
 Den allra lägsta andelen förvärvsarbetande har kommunerna Pajala, Arjeplog, Dorotea, Storuman, Vilhelmina, Gällivare och Haparanda. 
  
 7 
  
 Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar (AKU). 
  
 38 
 Rulltrapperegioner  
 arbetslös kvinna på en arbetslös man i södra Sverige.  
 8  
 År 1990 hade skillnaderna ökat. I de mest drabbade norrlandslänen fanns 2,5 man på en arbetslös kvinna men 2,5 kvinna på en arbetslös man i södra och mellersta Sverige (ett undantag var Kronobergs län och västkus- ten som just under  
 1990-talet 
  drabbades av hög manlig arbetslöshet). År 1995 har gapet minskat något. I norra Sverige är det dubbelt så många män som kvinnor som är arbetslösa (2 man/kvinna), medan kvinnornas dominans i södra Sverige är mindre (1,3 kvinna/man). 
 Könskontrakten är sega strukturer som utformas och reproduceras i vardagliga handlingar på enskilda platser. De upprätthålls och omförhandlas av handlande individer genom social interaktion (Hirdman  Flores, a.a.). De är därför resultatet av ett samspel mellan generella strukturer och specifika förhållanden. Det generella är samhällets övergripande könsstruktur och de processer som formar, återskapar och omformar relationerna mellan män och kvinnor. Det specifika är olika regioners varianter av könsrelationer. Det generella ramverket, som i Sverige består av den skandinaviska välfärdsmo- dellen, vävs samman med de vardagliga, de yrkesrelaterade och de lokalpolitiska förhållandena till ett rumsligt mönster av regionala könskontrakt. Men hur ser dessa regionala könskontrakt ut och hur kan vi få syn på dem? Könskontrakten låter sig ju inte utan vidare mätas eller studeras, eftersom de består av ideologi och föreställning- ar. Vi måste översätta könskontraktet med något som vi kan se och känna. Om vi ska leta efter kontraktens regionala variationer måste vi därför söka efter deras avspeglingar i form av mer eller mindre segregerade mönster.  
 9  
 Hur dessa mönster – modulationerna av det generella könskontraktet – ser ut kan vi vaska fram genom att studera olika indikatorer. 
 Det är viktigt att särskilja mellan å ena sidan de strukturella ra- marna och å andra sidan de konkreta handlingar som ibland sker inom ramarna men som ibland också spränger desamma. I den – i denna uppsats aktuella – analysen har jag valt att söka efter de rumsligt utformade könskontrakten genom att kartera indikatorer inom 
  
 8 
  
 Jag kommer i denna uppsats att ofta beskriva jämställdheten eller bristen på den genom kvoten mellan män och kvinnor. 
  
 9 
  
 För en djupare diskussionen om olika möjligheter att göra regionala analyser av könsrelationer, se Walby, 1994, Mccoy, 1994, 1995 och Forsberg 1995, 1996. 
  
 Clark diskuterar t.ex. sex olika former av patriarkala relationer vilket leder till en mindre systemdeterministisk analys än traditionell patriarkatsteori. Vidare diskuterar hon olika former och omfattning av de patriarkala relationerna, vilket öppnar för en förståelse av rumsliga skillnader. Walbys angreppsätt tenderar dock att underskatta kvinnors möjligheter att påverka sin situation och samhällets utformning. Ett alternativ är att, som t.ex. Mccoy föreslår, utgå från könskontraktsbegreppet som bättre förmår synliggöra kvinnornas potentiella förmåga att påverka kontraktet. 
 39 
 Franco 
 samhällslivet, arbetslivet och familjelivet (se figur 1). Inom dessa har jag identifierat strukturella respektive aktörsrelaterade indikatorer. De strukturella indikatorerna, vilka kan betraktas som ramverket, får i den enskilda regionen en speciell utformning som resultat av en kombination av nationella förhållanden och lokala lösningar. De aktörsrelaterade indikatorerna, vilka jag ser som uttryck för individu- ella och gruppvisa handlingar, är likaledes resultatet av ett samspel mellan generella och specifika normer för beteenden. 
 Figur 1 kan också ses som en disposition för den följande analysen och jag ska belysa dessa indikatorer genom att redovisa kvinnors situation i förhållande till mäns i olika kommuner för att urskilja regioner, dvs. grupper av kommuner som inte bara liknar varandra utan även ligger nära varandra och därmed bildar en sammanhållen rumslig enhet av lokala könskontrakt. Med hjälp av könsuppdelad statistik 
 10  
 vill jag visa att det går att finna sådana regioner i Sverige, trots att vi under lång tid – åtminstone under större delen av 1900- talet – haft en folkomflyttning som borde ha blandat samman olika könskontrakt till ett svenskt lagomkontrakt.  
 11 
  
 10 
  
 Där inte annat anges är data hämtade från SCB:s Regionalstatistiska Databas. Källan är Folk- och Bostadsräkningen 1980, 1985 och 1990. När det gäller valstatistik och arbetsmarknadsstatistik är dessutom uppgifter hämtade från Kommunalt förtroendevalda, Svenska Kommunförbundet och Arbetskraftsundersök- ningarna (AKU). 
  
 11 
  
 För att göra bilden tydlig har jag valt att måla med ganska grova penseldrag och tvingas därmed avstå från den detaljerade analys som ibland skulle vara önskvärd. 
  
 40 
 Rulltrapperegioner  
 Figur 1 Modell över indikatorer på rumsligt utformade könskontrakt. 
 Det generella välfärdssystemet 
  
 Strukturella 
  
 Aktörsinriktade 
  
 indikatorer 
  
 indikatorer 
  
 Samhällsliv 
  
 kultur 
  
 delaktighet i 
  
 region 
  
 lokalpolitiken 
  
 traditioner 
  
 Lokala 
  
 Arbetsliv 
  
 könskontrakt  
 segregering, 
  
 deltidsarbete, 
  
 lönegap 
  
 utbildning 
  
 företagsstruktur 
  
 yrkesval 
  
 Vardagsliv 
  
 kommunikationer, 
  
 familjebildning, 
  
 vård, 
  
 fertilitet, 
  
 omsorg 
  
 migration 
  
 2 Kartan och verkligheten 
 12 
  
 Makt och deltagande i lokalpolitiken 
 Den första indikatorn, som har att göra med kultur och traditioner, är kanske den viktigaste. Den låter sig emellertid inte illustreras med tillgänglig regional könsuppdelad statistisk. Jag återkommer i slutet av detta avsnitt till denna indikator och går istället vidare till den indikator som har att göra med makten och den kvinnliga representa- tionen i lokalpolitiska församlingar. Eftersom mitt syfte är att se representativiteten som en indikator på vilken form av könskontrakt som råder i olika kommuner och kommungrupper väljer jag att redovisa situationen efter valet 1991 och inte 1994 eftersom partierna 
  
 12  
 Jag vill tacka fil. kand. Tucker och fil. kand. Jenkins som har varit mig mycket behjälpliga med insamling av det statistiska materialet. Rogers har dessutom utarbetat kartunderlaget för analysen. 
 41 
 Franco 
 då gick till val med s.k. varvade listor – att det på varannan plats på valsedeln skulle finnas en kvinna – vilket innebar att nationella direktiv påverkade den lokalt genererade kvinnliga representationen. 
 Efter valet 1991 var medianvärdet för kvinnlig representation i kommunfullmäktige 33 procent. Det vanligaste var att fullmäktige hade 29 till 39 procent kvinnor. Ingen kommun hade färre än 11 procent kvinnor men i enstaka kommuner var till och med majoriteten av ledamöterna i kommunfullmäktige kvinnor. Representationen uppvisade ett tydligt regionalt mönster. Kvinnor i Mälardalen, utefter norrlandskusten, Gotland och Jämtland/Västernorrland var väl representerade i de kommunalpolitiska församlingarna. Därutöver fanns enstaka kommuner med god representation i regioner som i övrigt hade en låg kvinnorepresentation, nämligen Göteborg och Malmö samt residenskommuner, speciellt de med högskolor. Sämst var kvinnorna representerade i Småland, Dalarna och Tornedalen. 
 För att vidare få en bild av den faktiska makt som kvinnor utövar i den lokala politiken, kan vi se hur de lyckades bli representerade i den verkställande kommunstyrelsen. Det är en uttunnad bild vi får över styrelserepresentationen. Medianvärdet för styrelseuppdrag var 23 procent kvinnor, alltså tio procentenheter lägre än andelen fullmäktigeplatser. Färre kommuner uppnådde också den gräns som vi allmänt accepterar som jämställd, dvs. regeln om att allt inom intervallet 40 till 60 procent är jämställt, och spännvidden var större när det gäller styrelseuppdrag än fullmäktigeuppdragen. Tjugofyra kommuner hade en kvinnorepresentation i styrelsen som var högre än 40 procent och det fanns kommuner där kvinnorepresentationen uppgick till 56 procent. Den högsta representation återfinner vi återigen i Mälardalen, Jämtland, Norrlandskusten samt i storstäderna. 
 Å andra sidan fanns det en stor grupp kommuner som inte hade någon kvinna alls i kommunstyrelsen. Allra lägst var den kvinnliga representationen i södra och västra Sverige samt i Västerbotten och Tornedalen. 
 Denna indikator på den politiska roll kvinnor spelar i olika lokal- samhällen ger en viss information om de regionalt utformade könskontrakten. De skillnader vi kan iaktta förklaras nämligen inte av skillnader i fullmäktiges politiska sammansättning. Visserligen kan man på en mycket grov nivå konstatera att kvinnorepresentationen var störst i de regioner som varit stabila socialdemokratiska fästen, men kvinnorepresentationen återspeglar ändå inte ett enkelt politiskt värderingsmönster. Den är inte en effekt av varierande politisk majo- ritet eftersom samtliga partier uppvisar ett likartat mönster i de olika 
 42 
 Rulltrapperegioner  
 kommungrupperna 
 13 
 . Bortsett från enstaka partier i enstaka kommu- ner är bilden entydig. I kommuner med hög andel kvinnliga kommu- nalråd var kvinnor väl representerade i alla partier i fullmäktige  
 14 
 . Där det å andra sidan inte finns några kvinnor i kommunstyrelsen är andelen kvinnor låg i samtliga partier i fullmäktige  
 15 
 . Den partipoli- tiska sammansättningen i kommunerna kan alltså inte förklara skillnaderna. 
 Arbetsmarknad och könssegregering 
 De kommuner som hade hög kvinnlig politisk representation är tjänste- och servicekommuner medan de med låg representation utgörs av  
 jordbruks-, 
  skogsbruks- och industrikommuner. Det verkar alltså finnas ett samband mellan kvinnlig representation och närings- livets och arbetsmarknadens sammansättning. Men den sammantagna bilden av den lokala politiken antyder att det också finns andra mönster. Man kan alltså inte utan vidare påstå att en viss typ av näringsliv, t.ex. stor andel småföretagare inom industrisektorn, sammanhänger med en viss typ av kvinnorepresentation (och därmed könskontrakt). Genom att studera segregeringen på arbetsmarknaden 
 som ytterligare en indikator kan den rumsliga strukturen förtydligas. 
 16 
  
 13 
  
 Uppgifterna baseras på en undersökning om kvinnorepresentation bestående av en totalundersökning av de kommuner som nådde över 40 % kvinnor i både kommun- fullmäktige och kommunstyrelse (totalt 13 kommuner) och en urvalsundersökning av 
  
 10 
  
 av de 77 kommuner som hade en kvinnorepresentation understigande 30 % i fullmäktige och kommunstyrelse (Kelly, 1996). 
  
 14 
  
 Kommuner med hög andel kvinnliga kommunalråd var t.ex. Ekerö, Gävle, Mjölby, Motala, Sundsvall, Söderhamn, Tierp, Tyresö, Umeå, Örebro och Östersund (Kelly a.a.). 
  
 15 
  
 Kommuner med låg representation var t.ex. Bengtsfors, Bromölla, Gnosjö, Högsby, Laxå, Ljungby, Tanum, Vaggerryd, Vara och Ystad (Kelly a.a.). 
  
 16 
  
 Uppgifterna om relationerna mellan könen i respektive kommun är huvudsakligen baserade på data från Folk- och Bostadsräkningen 1990. Det har gått ganska många år sedan dess och arbetslivet har genomgått omfattande strukturförändringar. Enstaka siffror och procentandelar kan därför troligen ha ändrats under  
  
 1990-talet. 
  Men relationerna mellan könen är sega strukturer och i de fall vi gjort jämförelser framåt och bakåt i tiden har relationstalen varit mycket lika, även om det kan ha skett smärre förändringar i storleken på gapen mellan män och kvinnor. För att söka efter 
 regionala könskontrakt kan därför undersökningsåret vara slumpmässigt valt. Däremot kan det finnas anledning att göra tidsserier av indikatorerna för att se var könskontrakten genomgår omförhandlingar. Inom ramen för denna uppsats har det dock inte varit möjligt att göra en sådan analys. 
 43 
 Franco 
 Primärnäringar 
 Den andel av befolkningen som är sysselsatt i jord- och skogsbruk varierar inom landet, från över tio procent i skogs- och jordbruksbyg- derna till mindre än en procent i storstadsområdena. Men kvinnor och män arbetar inom sektorn i olika utsträckning i olika sorters jord- bruksbygder. I genomsnitt gick det 2,5 jordbrukssysselsatt man på varje kvinna inom sektorn 1990, men där skillnaderna var störst var det som mest dubbelt så många, 5 män per kvinna. Mest könssegrege- rad är näringen i de västra skogsbygderna (med undantag av Jämtlands län), i Bergslagen och i Blekinge. Endast kommuner inom stockholmsområdet, dvs. kommuner där jordbrukssektorn huvudsak- ligen består av trädgårdsnäring, hade en jämn könsfördelning. 
 Bilden blir emellertid en annan om vi istället ser till ägarstruktu- ren. I de flesta kommuner utgör kvinnor ca en fjärdedel av lantbruks- företagarna i en kommun, men skillnaderna är stora och i många kommuner gick det sju eller fler manliga lantbruksföretagare på varje kvinnlig bonde 1990. Där sysselsättningen är relativt jämn, främst inom trädgårds- och grönsaksproduktionen, är ägarstrukturen mest ojämn. Där äger män företag i betydligt större utsträckning än kvinnor. Utefter norrlandskusten är könsfördelningen relativt jämn både när det gäller arbete och ägande. I Norrlands inland är det däremot huvudsakligen män som både arbetar i näringen och äger företagen. Jämtland avviker från detta mönster på så vis att kvinnor äger företag i större utsträckning än de arbetar i näringen. 
 Av detta kan vi dra slutsatsen att jordbruksnäringen har olika karaktär i olika delar av landet, även när det gäller könsstrukturen. Det är till och med så att om vi jämför kartbilder över hur betydelse- full näringen är för den kvinnliga arbetskraften med hur betydelsefull den är för sysselsättningen i sin helhet, är det två helt olika mönster som växer fram. Det är faktiskt mycket få kommuner där näringen är viktig för både den manliga och den kvinnliga arbetskraften.  
 17  
 Ser vi närmare på vilken typ av jordbruk som dominerar i dessa bygder finner vi att männens dominans är störst där skogen och spann- målsproduktionen spelar en stor roll, medan mjölk- och grönsakspro- ducerande jordbruksbygder är viktigare för kvinnor. En och samma region kan alltså ha olika karaktär för kvinnor och män, ett mönster som kommer att återkomma även i den fortsatta redovisningen. 
 Sekundärnäringar 
 Liksom inom jordbruket dominerar männen i industrisektorn. Som mest var andelen kvinnor i industrin 1990 strax över 40 procent av de 
  
 17  
 T.ex. Öland, Vara, Boxholm, Torsås, Borgholm samt några kommuner i Skåne. 
 44 
 Rulltrapperegioner  
 industrisysselsatta. I genomsnitt går det, liksom i jordbruket, 2,5 man på varje industriarbetande kvinna. Generellt kan man säga att Mälardalen, Jämtland, storstadsområdena och industrikommuner i södra och mellersta Sverige hade en relativt stor andel kvinnor i tillverkning (mellan 28 och 38 procent). Däremot är andelen kvinnor låg i de stora industrikommunerna i Bergslagen, längs norrlandskus- ten och i Blekinge. Inte heller industrikommunerna kan man således slå samman till en gemensam kommunkategori. Däremot kan man se att kvinnor i relativt stor utsträckning arbetar i industrin i småindust- ribältet, medan de i relativt liten omfattning arbetar inom den tunga basindustrin,  
 järn-, 
  stål- samt pappers- och massaindustri i Bergslagen och i de norrländska kustkommunerna. 
 I flera branscher finns ett negativt samband mellan branschens storlek och andel kvinnor. Där branschen är störst, är kvinnoandelen lägst. Speciellt gäller det b yggnadsindustrin, transportsektorn och elindustrin som generellt har få kvinnor. Försörjningen av elektricitet, vatten och värme, ombesörjs i vissa kommuner uteslutande av män. I genomsnitt går det fler än fyra män per kvinna inom sektorn, vilket gör sektorn till en av de mest könssegregerade av alla näringsgrenar och utmanas om tätpositionen i denna tvivelaktigt ärofulla ranking- lista endast av byggnadsbranschen där det i genomsn itt finns 10,5 män per kvinna och gruvbranschen med 6,8 män per kvinna. I de stora  
 el-producerande 
  regionerna i västra Sverige var kvinnor 1990 en mycket liten minoritet (under 15 procent) av de anställda inom sektorn. 
 18  
 I östra Sverige var däremot kvinnor mycket mer represente- rade, uppemot 40 procent av de anställda. Ska vi försöka oss på en tolkning av skillnaden inom denna mycket heterogena sektor, ligger det nära till hands att anta att män dominerar när det gäller produk- tionen av värme och elektricitet, medan kvinnor i högre utsträckning deltar i distribution och försäljning av produkten. 
 Tertiärnäringar 
 Till skillnad från inom jordbruk och tillverkningsindustri, dominerar kvinnor inom stora delar av tjänstesektorn. I hälften av alla kommu- ner utgjorde kvinnor mellan  
 50–60 
  procent av de anställda inom handel, hotell och restaurang. Norr om Dalälven är kvinnor i majoritet (i Bergslagen är t.ex. 3 av 4 anställda inom denna sektor kvinnor) medan de är färre än hälften i flertalet kommuner i Stock- holm och söder därom. Men fastän andelen är lägst, utgör kvinnor ändå över 40 procent av de handelsanställda. Även inom tjänstesek- torn finns ett negativt samband mellan sektorns storlek och kvinnoan- 
  
 18  
 Med undantag av några få västkustkommuner. 
 45 
 Franco 
 del. Där sektorn är störst, är kvinnoandelen lägst. Sådan är till exempel situationen inom banker och försäkringsföretag. Dessa branscher är starkt koncentrerade till de tre storstadsregionerna men kvinnornas andel var 1990 störst långt därifrån, i inre Norrland och i Småland. I flera norrlandskommuner utgjorde kvinnor mer än 60 procent av de bank- och försäkringsanställda, medan de i storstads- områdena var färre än 40 procent. 
 Men den största arbetsmarknaden för kvinnor är ändå den offent- liga tjänstesektorn. I genomsnitt går det 2,5 offentligt anställd kvinna per offentligt anställd man. I hälften av alla kommuner var kvinnoan- delen inom den offentliga sektorn  
 70–77 
  procent. Allra mest dominerade kvinnorna i Småland, Värmland/Dalsland, i Bergslagen samt i flera av kommunerna utefter norrlandskusten, där upp mot 80 procent av sektorns arbetskraft var kvinnor. Även här råder det omvända sambandet. Kvinnor dominerar sektorn i samtliga kommu- ner men mest i de kommuner där sektorn är minst. 
 Eftersom kvinnors arbete i stor utsträckning alltid har varit ett (be- talt eller obetalt) tjänstearbete – att tjänstesamhället skulle vara ett nytt fenomen är en patriarkal myt – kan det vara intressant att se förändringen över tiden inom denna sektor. Över en tioårsperiod har det skett stora förändringar när det gäller mäns deltagande i den offentliga sektorn. Dock har inte män i någon enda kommun blivit fler än kvinnorna i sektorn och det är intressant att notera att det rumsliga mönstret för kvoten mellan män och kvinnor har bestått. Det som har skett är att skillnaden mellan kommunerna blivit allt mindre. Men ingen region eller kommun har bytt position i den rumsliga hierarkin under denna tid. 
 Lönegapet 
 Det regionala mönstret som vi kan urskilja inom arbetslivet återspeg- lar sig i lönestrukturens rumsliga variation. Att kvinnor generellt sett har lägre inkomster än män är inte längre någon nyhet. Inte heller att norrlandskommuner som Pajala och Kiruna i genomsnitt har låg inkomstnivå medan stockholmskommuner som Lidingö och Danderyd har en extremt hög inkomstnivå. Men i detta sammanhang är det de regionala könsskillnaderna som jag vill analysera. Låga inkomster finns i alla kommuner och i samtliga kommuner är kvinnorna i majoritet bland dem som har de lägsta lönerna. I Bergslagen och i Småland är det i synnerhet kvinnorna som har de lägsta inkomsterna, de utgjorde upp till 75 procent av alla som hade en årsinkomst 
 46 
 Rulltrapperegioner  
 understigande 100.000 kr år 1990.  
 19  
 Även i nästa löneintervall,  
 100.000–200.000 
  kr, dominerade kvinnorna i flertalet regioner, till exempel i mälarregionen och de norrländska kustkommunerna medan män dominerade i skogsregionerna. Bilden blir en annan när vi kommer upp i löner över denna låg- och medelnivå. Kvinnorna blir en allt mindre minoritet ju högre löner vi studerar. Men de regionala skillnaderna är mycket stora. I stockholmsområdet utgjorde kvinnorna över 30 procent av dem som har en årsinkomst i intervallet mellan 200.000 och 300.000, men även i övriga Mälardalen och i Norrland utgjorde kvinnorna en relativt stor andel av inkomsttagarna i den inkomstklassen (ca  
 20–30 
  procent). Kvinnorna i övriga Sverige, speciellt i Småland, Bergslagen, Norduppland och Dalsland, utgjorde en mycket liten andel av dem som hade en sådan lön. 
 Det rumsliga mönstret blir alltmer splittrat ju högre löner vi stude- rar, men mest ojämnt fördelade är de högre inkomsterna i Småland, Bergslagen och Västerbotten, där kvinnorna utgjorde färre än 5 procent av inkomsttagarna med inkomst över 300.000 kr. I storstads- områdena, skogsregionerna och Norrbotten var inkomsterna något mindre ojämnt fördelade, men även där utgjorde kvinnorna endast mellan 10 och 20 procent i den inkomstklassen. 
 Sammanfattningsvis kan vi konstatera ett rumsligt mönster på arbetsmarknaden som visar olika grader av könssegregering. Tyd- ligast befinner sig kvinnor och män på olika delarbetsmarknader i Småland, Bergslagen, Värmlands och Dalslands skogsbygder, norra Norrlands inland samt Tornedalen. Minst har könssegregeringen varit i storstadsregionerna, Mälardalen, Jämtland, Gotland samt norrländs- ka kustbygden. Det är vidare uppenbart att kvinnor får en mycket sämre ekonomisk utdelning på sin arbetsinsats och att de i vissa regioner avlönas avsevärt sämre. 
 Deltidsarbete och utbildning 
 En faktor som påverkar årslönen är arbetstidens omfattning. Nära hälften av de förvärvsarbetande kvinnorna arbetar deltid och i vissa åldersgrupper är andelen mycket högre. Men även arbetstiden varierar regionalt. Heltidsarbete var 1990 vanligast för både män och kvinnor från Mälardalen och norrut samt på Gotland, medan heltid i stor utsträckning var männens arbetstid söder om Mälardalen. Småland, Norduppland/Bergslagen samt västra Värmland är regioner med stor andel deltidsarbetande kvinnor och där var kvoten mellan män och kvinnor störst 1990. Allra mest kvinnotypiskt var deltidsarbetet i 
  
 19  
 När det gäller löner baseras analysen på förvärvsinkomst, vilket innebär att inkomst av kapital inte ingår. 
 47 
 Franco 
 Småland. Här hittar vi alltså en del av förklaringen till löneskillna- derna. Där lönegapet mellan kvinnor och män är störst är också gapet mellan kvinnors och mäns arbetstid störst. 
 En annan förklaring som ibland framhålls som orsak till lö- neskillnader är skillnader i utbildningsnivån. Kan det vara så att utbildningsnivån skiljer sig mellan olika regioner så att det kan bidra till att förklara de regionala löneskillnaderna? Först kan vi konstatera att det numera är en mycket liten skillnad, kvinnor och män har i stort sett samma grad av utbildning, även om det är stora skillnader när det gäller utbildningslinjer. Däremot finns det stora regionala skillnader. Den största andelen lågutbildade kvinnor (med enbart förgymnasial utbildning) finner vi i storstadsområden, i Bergslagen, på Gotland och utefter Norrlandskusten. I Småland, västra skogsbygderna samt i flertalet inlandskommuner i Norrland har kvinnor i större utsträck- ning än män en eftergymnasial utbildning. Den ogynnsamma löne- strukturen för kvinnor kan alltså inte förklaras med brister i utbild- ningsnivå. Istället verkar det vara så att kvinnor i vissa regioner får extremt dålig valuta för sina utbildningsansträngningar. 
 En tredje förklaring till löneskillnader brukar vara frågan om ledande befattningar och ansvarsfulla positioner. Sammanhänger kvinnornas utbildningsnivå med fördelningen av ansvar och arbets- ledning? En stor förändring har skett över tiden när det gäller tjänste- mannayrken. Det har skett såväl en könsmässig som rumslig ut- jämning. Men när det gäller ledande befattningar, såsom direktörer och chefer, är skillnaden fortfarande stor mellan olika landsdelar. I södra och mellersta Sverige, speciellt i Småland, hade män 1990 i mycket högre utsträckning än kvinnor ledande befattningar, relatio- nen var 3:1. I storstadsområdena, Norrlands inland samt Gotland var situationen mer jämställd, där fanns färre än två manliga chefer per kvinnlig chef. Här har det skett en utjämning över tiden. År 1985 var situationen mer ojämställd och mansdominansen var mer tydlig i hela landet. 
 Ännu större förändringar kan vi se när det gäller tjänstemän på mellannivå. År 1990 var detta yrken som var manligt dominerade i några få kommuner, kvinnligt dominerade i ytterligare några få men i övrigt könsmässigt jämt fördelade. Fem år tidigare var situationen annorlunda. Då var även chefer på mellannivå i första hand manliga i de flesta kommuner. Här ser vi ett rumsligt uttryck för en pågående könsmässig förändring. Huvudsakligen är detta en effekt av organi- satoriska förändringar, inte minst inom den offentliga sektorn, men det är samtidigt ett uttryck för en omkodning av mellanchefspositio- nen. En motsvarande förändring kan också iakttas för lägre tjänste- mannagrupper. Kvinnor blir allt vanligare inom dessa grupper. Endast 
 48 
 Rulltrapperegioner  
 i Småland, norra Bohuslän och i de västra skogsbygderna var män fortfarande i majoritet bland de lägre tjänstemännen. Också i den grupp som i den  
 socio-ekonomiska 
  indelningen benämns som tjänsteproducerande arbetare, dvs. yrken som barnskötare, frisörer, affärsbiträden, m.m., dominerade kvinnor och mest dominerade de i Småland, Värmland, Bergslagen och i övre Norrland. Mindre ojämnt fördelad var yrkesgruppen i storstadsområdena. 
 Slutsatsen av detta blir att regioner med jämnare lönestruktur också har en jämnare yrkesstruktur. Däremot sammanhänger inte den  
 socio-ekonomiska 
  situationen lika väl med utbildningsnivån. 
 Kommunikationer, vård och omsorg 
 De indikatorer som visar de vardagsvillkor under vilka kvinnor och män arbetar analyseras med hjälp av den sociala infrastrukturen i olika kommuner.  
 Utan en väl fungerande infrastruktur kan ett modernt samhälle inte fungera  
 , säger man i  
 Sveriges Nationalatlas 
 , bandet om  
 Infrastrukturen  
 (1992). Det är uppenbart och det ligger nära till hands att använda sig av metaforer som blodomlopp, nerv- system och syreupptagning när man talar om vägarna, telenäten och elförsörjningssystemen. Vi kan se framför oss hur trafiken pulserar fram genom landet och binder samman orter till nätverk. Samhälls- planeringen har uppdraget att se till att dessa flöden kan flyta friktionsfritt och förhindra infarkter (dvs. trafikstockningar) i trafiken. Speciellt manliga planerare kan bli rent lyriska när det ska förklara infrastrukturens betydelse, säger samhällsplaneraren Douglas (1995) i sin bok om planeringens framväxt sedan antikens Grekland. 
 Kvinnorna är de stora användarna av kollektiva färdmedel för sin arbetspendling (Pernehagen  Strömquist, 1995). Endast i några regioner reser kvinnor och män i ungefär lika stor utsträckning kollektivt. Det är i skogsbygderna i Värmland, Norrbotten och Västerbotten samt i enstaka kommuner i södra Sverige. I övrigt är det fler, i många fall mer än dubbelt så många, kvinnor som pendlar med tåg eller buss. I gengäld dominerar, inte överraskande, män när det gäller pendling med bil. De är i många kommuner mer än tre gånger så många som kvinnorna. Men även om det i samtliga kommuner är fler män än kvinnor som åker bil, är skillnaden störst i storstadsområ- dena, Mälardalen, Småland och i Norrland och minst i södra och västra Sverige samt Bergslagen och Gotland. 
 Även om det lätt att hålla med om den fysiska infrastrukturens betydelse för ett samhälles funktion och inse betydelsen av större logistiska revolutioner, som ångmaskinen och automobilen, vilka radikalt förändrat förutsättningarna för transporter av varor och 
 49 
 Franco 
 människor, är det även något annat som krävs för att ett modernt välfärdssamhälle ska fungera. Detta uppmärksammas visserligen i nationalatlasbandet som, efter en beskrivning av landets fysiska infrastruktur, avslutar med en redogörelse för de s.k. mjuka infra- strukturerna. Men dessa definieras huvudsakligen som den administ- rativa maktapparaten i form av län, landsting, rättsväsende, ord- ningsmakt, kyrkan, tullverket, sjöfartsverket och försvaret. Här handlar det alltså om infrastrukturen för nationalstatens – inte välfärdsstatens – upprätthållande. 
 Men det finns också andra system som håller samhället igång. Det kan gälla barnomsorg, skola, fritidsverksamhet, men det kan även gälla andra områden som skapar goda förutsättningar för ett fungera- de vardagsliv eller ett konkret bostadsområde. Att verksamheten är ett understödjande system innebär att det inte handlar om en service som enbart syftar till att underlätta vardagsbestyren. Istället handlar det om det som är avgörande för hela det ekonomiska, sociala och politiska systemet. Ett samhälle bärs inte enbart upp av de stora tekniska systemen eller de stora politiska och ekonomiska besluten. Lika viktiga är de små vardagliga handlingar som utförs av enskilda individer. Försvåras dessa finns en risk att hela fundamentet raseras (se vidare  
 Barrera, a.a.). 
 En indikator på den sociala infrastrukturen är hur gamla männi- skors behov av hjälp och omsorg tillgodoses. Över hela landet har äldre kvinnor kommunal hemhjälp i större utsträckning än äldre män, vilket har sin orsak i att kvinnor lever längre och därmed har större vårdbehov än män samt att män i stor utsträckning vårdas av sina (vanligtvis yngre) hustrur. Den offentliga åldringsvården är bäst utbyggd i Norrland, speciellt i inlandskommunerna. Störst tillgång till kommunal hemtjänst har såväl män som kvinnor i Norrland, medan män i Bergslagen och i södra Sverige, speciellt Småland och Skåne, har hemtjänst i mycket liten utsträckning. En förändring har dock inträffat efter Ädelreformen. År 1994 har andelen äldre i Småland i större utsträckning än tidigare hjälp eller vård i hemmet. (Men det beror sannolikt på att hemvård har ersatt ålderdomshem.) Det kan vara noterbart att de områden som har störst andel äldre personer, sammanfaller med de områden som har det största underskottet av kvinnor i åldern  
 20–39 
  år, den grupp som är en viktig arbetskraft inom åldringsvård och hemtjänst. Det är främst tre sammanhängande områden som har en ålderstigen befolkning, där upp till var fjärde invånare är över 65 år: Småland/Blekinge, de västra skogsbygderna och Tornedalen. De kvarvarande kvinnorna har en tung arbetsbörda, eftersom andelen äldre som vårdas av anhörig också är störst just i dessa områden. 
 50 
 Rulltrapperegioner  
 Hur utbyggd är då den offen tliga omsorgen om barnen? Enligt tidigare studier finns inget direkt samband mellan t.ex. utbyggnaden av barnomsorg och kvinnorepresentation i den lokala politiken (Contreras, 1993). Barnomsorgen kan vara mycket dåligt utb yggd i kommuner med många kvinnor i politiken och väl utb yggd där kvinnor är dåligt företrädda. Detta visar på att det inte finns några enkla samband mellan kvinnostödjande politik och kvinnor i politiken. 
 20  
 Vad som är uppenbart är att vissa regioner har en svagt utbyggd barnomsorg. Det gäller Småla nd, speciellt kommuner i Kronobergs- och Jönköpings län, Kristianstad län, Älvsborgs län, Bergslagen samt norrländska kustkommuner. Väl utbyggd är barn- omsorgen däremot i storstadsområdena, Mälardalen, Norrlands inland, väst- och ostkusten samt Gotland. Denna regionala skillnad har varit mycket stabil under den senaste tioårsperioden  
 (1985–1994) 
  
 – över två valperioder – vilket innebär att eventuella politiska skiften 
 i den kommunala politiken inte i grunden påverkat omsorgens omfattning. 
 21 
  
 Familjebildning och migration 
 De regionala skillnader och regionala mönster som vi hittills kunnat identifiera utifrån den politiska positionen i samhällslivet och den ekonomiska positionen i arbetslivet, vill jag nu relatera till demogra- fiska förhållanden. Hur ser omsorgsbehovet ut och hur stor är den oavlönade arbetsbördan i hemmet? En stor del av de sociala in- frastrukturtjänsterna i samhället utför kvinnor alltjämt utan betalning inom ramen för familje- och släktband. Att dela hushåll med en annan vuxen människa innebär märkligt nog inte att kvinnor avlastas en del av hushållsarbetet, om man ska tolka sammanställningen över den obetalda arbetsbördan inom olika hushållstyper (  
 Time for unpaid work by life cycle 1990/1991 
 ). Det högsta antalet oavlönade arbetstimmar har samboende kvinnor med små barn. De arbetar 50 timmar i veckan med oavlönat hushållsarbete. Om de däremot bor själv med sina barn reduceras arbetstiden till 40 timmar. Sammanbo- ende fäder har däremot en arbetsbörda på endast 25 timmar. Även i familjer där barnen har blivit större har kvinnor nästan dubbelt så hög arbetsbörda som männen och arbetar fler timmar i hemmet om de är sammanboende än om de är ensamstående. 
  
 20 
  
 Att det å andra sidan ingalunda heller är oväsentligt att kvinnor deltar i det politiska livet, visar t.ex. Miller (1996) i sin analys av den lokala politiken i Örebro. 
  
 21 
  
 En djupare analys av barnomsorgen inom olika kommuner finns i Contreras, 1993. 
  
 51 
 Franco 
 Att vara sammanboende är en vanlig boendeform i hela landet. Däremot är giftermål inte lika vanligt överallt. År 1990 var varannan person över 16 år gift i Småland, Bohuslän och i Västerbotten, mot ca 35 procent i Mälardalen, i Norrlands inland (utom Västerbotten) och på Gotland. Där man gifter sig i hög utsträckning är också skilsmäs- sofrekvensen låg. Att skilja sig är betydligt vanligare i Mälardalen än i Småland och Västerbotten. Hushåll bestående av en vuxen med barn är därför också vanligast i Mälardalen, Gotland, västkusten, utefter norrlandskusten och i Norrbotten. Ser vi till hur vanligt det är att hushållet består av en far med sina barn, framträder en delvis annan bild. Män utgör en större andel av de ensamstående föräldrarna i stockholmsområdet, men också på Gotland, i skogsbygderna, i Bergslagen och på ostkusten. Däremot är det ovanligt att män är ensamstående med barn i Småland, Skåne/Blekinge, Bohuslän/ Dalsland och Gästrikland/Hälsingland. De utgör en påfallande liten andel även i samtliga residensstäder! 
 Arbetsbördan i hemmet samvarierar med födelsetalen. Demografer och ekonomer talar alltmer om att den nya demografiska perioden innebär att födelsetalen sammanhänger med människors livsstil och värderingar och inte längre kan förklaras i ekonomiska termer (Löfström, 1997). Det finns ingen rumslig samvariation mellan höga födelsetal och till exempel höga lönenivåer.  
 22  
 Inte heller gäller det motsatta, att födelsetalen är särskilt höga där arbetslösheten är störst. Inte heller finns någon entydig rumslig samvariation mellan höga födelsetal och tvåsamhet. Födelsetalen är höga i Småland där gifter- målsfrekvensen är hög. Men födelsetalen är också höga i förorts- kommunerna där giftermålsfrekvensen är låg. 
 De åldersspecifika födelsetalen kan ge oss ytterligare en indikation på könskontraktets utformning. Födelsetalen för kvinnor under 25 år är höga i Småland, Värmland, Bergslagen, Västerbotten och Norr- botten. Residensstäder med högskolor har däremot – inte förvånande 
 – låga födelsetal bland kvinnor under 25 år. I gengäld föder kvinnor över 35 år fler barn än genomsnittet för åldersgruppen på högskole- orter, i Jämtland samt i inre Norrland. Kvinnor som blivit över 45 år föder i mycket liten utsträckning barn, men det är ändå vanligare i norra än i södra Sverige. 
 Abortstatistiken uppvisar ett motsatt rumsligt mönster mot födel- setalen. De var 1994 påfallande få i Småland, Bohuslän och Väster- bottens inland (färre än 12 aborter/1000 kvinnor). Däremot var 
  
 22  
 När det gäller födelsetalen har jag använt data från 1994/95 eftersom situationen kring 1990 var så speciell när det gäller de svenska födelsetalen. Vi låg då på andra plats i europatoppen tillsammans med Irland. Därefter har talen sjunkit igen och ligger nu på en för oss mer normal, låg, nivå. 
 52 
 Rulltrapperegioner  
 aborter betydligt vanligare i de norrländska skogsbygderna, i Bergslagen och i Stockholm (fler än 25 aborter/1000 kvinnor). Även när det gäller tonårsaborter, dvs. aborter bland kvinnor under 19 år, dominerade de norrländska skogsbygderna tillsammans med stor- stadskommunerna. Skillnaderna var mycket stora, från färre än åtta aborter per 1000 tonårsflickor i Jönköping, till upp mot 40 i vissa norrlandskommuner. 
 När det gäller migration kan vi se att kvinnor flyttar från kommu- ner som har en stark könssegregering på arbetsmarknaden, en stor obetald omsorgsbörda och få kvinnor i lokalpolitiken. De norrländska kommunerna har ett negativt flyttnetto, medan storstadskommunerna och kustkommunerna har ett positivt netto. Även vissa kommuner i Norrlands inland har ett positivt netto. Men denna bild avviker inte särskilt mycket från det allmänna flyttningsmönstret (se till exempel 
 Sveriges Nationalatlas: Befolkningen 
 ). Intressantare blir det att jäm- föra flyttströmmarna mellan män och kvinnor. Då finner vi att kvinnor till exempel är mer benägna än män att flytta till storstäderna och till Jämtland, medan män är mer benägna än kvinnor att flytta till Smålandskommuner.  
  
 23  
  
 Allmänt sett flyttar kvinnor tidigare i livet än män och i större utsträckning som ensamstående. De flyttar med andra ord innan de skaffat ett yrke och en familj. Män flyttar i större utsträckning som ett led i en yrkeskarriär. I detta sammanhang kan det också vara värt att notera att den urbanisering som vi levt med under hela  
  
 1900-talet 
  
  har mattats av och i vissa områden vänts till en ny flyttström som går från större tätorter till landsbygd.  
  
 24  
  
 När vi ser vilka områden som mest utpräglat haft en sådan utveckling under 1980- och  
  
 1990-talet, 
  
  finner vi att de sammanfaller med områden som har ett positivt kvinnligt flyttnetto. Det gäller Mälardalen/Dalarna, kust- regionerna och Jämtland, medan Småland och inre Norrlands skogsbygder fortfarande har en befolkningsminskning på landsbyg- den. 
  
 Traditioner och lokal kultur 
 Man hör ofta folk säga Vi har en speciell anda här i bygden, och med det menar man ett icke formaliserat sätt att umgås som alla följer utan att regelverket är konkretiserat eller formaliserat. Det man beskriver då är de lokala sociala kontrakten och integrerade i dessa finns de speciella kontrakten mellan män och kvinnor. Därmed är vi 
  
 23 
  
 Varför unga kvinnor flyttar från landsbygder och glesbygder analyseras av Contreras, 1996 och Mercer, 1994. 
  
 24 
  
 När det gäller befolkningsförändringarna inom dessa landsbygder, se t.ex. Wright et.al. 1995, Whatmore etal. 1994, Forsberg 1994 och 1996 samt Urry 1995. 
  
 53 
 Franco 
 framme vid den indikator som jag lämnade därhän inledningsvis och lovade återkomma till i avslutningen, nämligen den som handlar om traditioner och lokal kultur. Sällan hör man detta sägas om storstaden 
 – ändå finns den där, storstadsandan som kan beskrivas som en modern atmosfär med en kosmopolitisk öppenhet och tolerans mot alternativa livsformer. Storstaden präglas av ett könskontrakt som erbjuder öppningar för en jämställd relation mellan män och kvinnor. I storstaden kan kvinnor och män välja livsform. Man kan välja att 
 leva som ensamboende eller i en parrelation. Men storstadsandan innefattar också porrklubbar, prostitution och kvinnomisshandel i en utsträckning som inte har sin motsvarighet i andra områden. Stor- stadsandan ska därför kanske bäst beskrivas som en paradoxal anda innefattande båda ytterligheterna utefter en jämställdhetsaxel. I storstaden finns kanske både de mest jämställda och de mest ojämställda könskontrakten. 
 I motsats till storstadsandan kan man identifiera andra andor som uttryck för mindre jämställda kontrakt. Bruksandan i Bergslagen och gnosjöandan i Småland kan ses som exempel på sociala system där tradition och långsiktiga relationer har stor betydelse, där sam- hörighet med bygden är en del av identiteten och där könskontrakten kan beskrivas som traditionella (se Joyce, 1987). Båda finner vi i regioner med lång tradition av industriell produktion, men i Bergsla- gen har den ekonomiska basen varit gruvindustri och tung basindustri medan den småländska industrin har utmärkts av tillverkande små och medelstora företag. Enligt den allmänna föreställningen om dessa regioner finns där en stor respekt för manuellt tungt (manligt) arbete medan intresset för studier och utbildning är mindre. 
 Den kanske mest berömda andan är den s.k. gnosjöandan. Så mycket gott har skrivits om detta småföretagarens Mekka, så jag vågar mig på att ge en delvis annan bild av orten och den region den befinner sig i. Svenska Arbetsgivareföreningens strukturrapport om välståndets regionala grunder 1996, analyserade de svenska länen utifrån olika indikatorer på gynnsamma företagsbetingelser.  
 25  
 Gnosjö utnämns till exempelkommun och man uppmanar andra kommuner att försöka skapa lite gnosjöanda. Men vad består denna anda av? Enligt Svenska Arbetsgivareföreningen är det framförallt det man kallar för det osynliga företagsklimatet i Gnosjö som är gynnsamt. Gnosjö är 
 en typisk småföretagarkommun baserad på metall- och plastvaruin- dustri. Men samtidigt är Gnosjö den mest atypiska kommunen av alla. Mest ovanlig är kommunen kanske genom sina ekonomiska fram- 
  
 25  
 Indikatorerna var bl.a. attraktionskraft och förtroende, långsiktig konkurrensförmå- ga, motivation för arbete och växt, regleringsbördan, försörjningskällan, det osynliga företagsklimatet samt offer eller aktörsmentalitet. 
 54 
 Rulltrapperegioner  
 gångar. Kommunen förs ofta fram som ett föredöme när det gäller entreprenörsanda och företagsamhet. Kommunen har även uppmärk- sammats i internationella  
 ekonomisk-geografiska 
  sammanhang som exempel på en utveckling liknande den som skett i andra regioner i västvärlden med en expansiv småföretagsbaserad produktionsverk- samhet. Kommunen är Sveriges mest industrialiserade, både när det gäller andelen av de sysselsatta och när det gäller antal företag i förhållande till befolkningstalet på cirka 9 000 invånare (se t.ex. Asheim, 1993 och Holmes, 1989). De flesta företag är små, med cirka  
 10–20 
  anställda. Företagen är i stor utsträckning underleveran- törer till andra företag. I en del fall kan det gälla produktion av avancerade och specialiserade specialverktyg medan det i andra fall är enklare insatsvaror till annan produktion. Produktionen av förbrukningsartiklar är vanligtvis mycket enkel såsom vid tillverkning av köksredskap, klädhängare, takboxar och takräcken med mera. Gnosjö symboliserar den typ av region som i enlighet med den moderna ekonomiska geografin uppfyller kraven på att vara en dynamisk näringslivsregion (Pettersson, 1997). 
 Men Gnosjö är också ovanlig när vi mäter utifrån indikatorer över könskontrakt. Kommunen placerar sig bland de kommuner och de regioner som har mycket traditionella könskontrakt med den lägsta andelen kvinnor i kommunalpolitiken, den största könssegregeringen på arbetsmarknaden, det största lönegapet, den lägsta andelen barn i offentlig barnomsorg, den högsta andelen anhörigvårdare av äldre och handikappade samt den högsta fertiliteten. 
 I den sammantagna bedömningen av de olika företagsindikatorer- na finner Svenska Arbetsgivareföreningen att det är Göteborgs, Malmöhus, Jönköpings, Stockholms, Kronobergs och Älvsborgs län som, i nämnd ordning, placerar sig bäst när det gäller framtida förutsättningar. När det gäller storstadslänen har även jämställd- hetsindikatorerna placerat dem som de mest jämställda. I övrigt är det snarast en omvänd relation. De län som utöver storstadslänen rang- ordnat sig mest fördelaktigt ur jämställdhetssynpunkt, kommer mycket långt ner på Svenska Arbetsgivareföreningens rankinglista. Så placeras till exempel Gävleborgs och Jämtlands län långt ner på den nedre halvan när det gäller företagsklimat men på den övre halvan när det gäller jämställdhet. Detta ger anledning till funderingar över på vilka grunder det gynnsamma osynliga företagsklimatet vilar. Är det på de traditionella könskontrakten där kvinnor oavlönat står för mycket av den sociala infrastrukturen? 
 Bruksandan beskrivs också som en kulturell samhörighet, som ett sätt att reglera förhållandet mellan olika grupper i lokalsamhället, mellan arbetstagare och arbetsgivare, mellan arbetarna och tjänste- 
 55 
 Franco 
 männen – men också mellan män och kvinnor.  
 26  
 Även bruksandan har sin hemvist i ett industrisamhälle, men till skillnad från det småländs- ka industribältet som b ygger på småföretagsamhet, är bruksandan framvuxen inom ramen för storföretagsdominans i enföretagsdomine- rade orter och regioner. Utmärkande är också det hierarkiska, slutna samhället med livslång anställningstrygghet och tydliga – oöverträdda 
 – barriärer mellan  
 socio-ekonomiska 
  klasser. Men i bruksandan finns också den starka kopplingen till naturresurserna, till skogen, malmen och sjöarna – resurser som inte längre spelar samma roll, varken för den lokala ekonomin eller för den nationella, som de tidigare gjorde (Joyce, 1987). Bruksandan står därför idag för en tröghet i det lokala ekonomiska livet och nämns främst som något att försöka ersätta med en mer entreprenörsinriktad mentalitet. Den patriarkala brukspatronen hade i viss utsträckning en faderlig omsorg om sina manliga arbetare och deras familjer med ett stort inslag av naturaförmåner och utbyggnad av såväl fysisk som social infrastruktur (Joyce  Forsberg, a.a.). Kvinnorna i brukssamhället har dock tillskrivits en reproduktiv roll och deras produktiva arbetsinsatser har undervärde- rats. Det som skiljer bruksandan från gnosjöandan är bland annat att Bergslagen 
 27 
 , den mest utpräglade bruksregionen, under lång tid varit föremål för omfattande strukturförändringar genom att den ekono- miska basnäringen mött en internationell konkurrens som den inte kunnat hävda sig mot. Bruksandan och den patriarkala sociala ord- ningen har påverkats av att den nya arbetsmarknaden består av service- och tjänstearbeten. Trots det finns det många exempel på att bruksandan som en social struktur fortsätter att sätta sina spår i människors handlingar och val av lösningar på uppkomna problem. Till skillnad från den tilltro man inom företagsvärlden tillmäter gnosjöandan, ses bruksandan ofta som en belastning för företagsam- het. I Svenska Arbetsgivareföreningens rangordning placerades Bergslagslänen långt ner på listan. 
 3 Regioner för framgång och motgång 
 Kartläggningen av de olika indikatorerna har visat ett samstämmigt rumsligt mönster för såväl det politiska livet som arbetslivet och vardagsvillkoren. Det som framförallt har blivit tydligt är att 
  
 26 
  
 För en djupare diskussion om Bruksandan se t.ex. Joyce  Lundmark 1987,  
  
 Jenkins 
  1995, Ekman (red) 1996. 
  
 27 
  
 Avgränsningen av Bergslagen inte helt okomplicerad och det finns motiv för olika former av avgränsningar. I detta sammanhang väljer jag dock att hålla mig till den snävare begränsningen med delar av Upplands, Västmanlands, Värmlands, Örebro och Kopparbergs (numera Dalarnas) län. Se Joyce et.al. 1981 
  
 56 
 Rulltrapperegioner  
 segregeringen varierar mellan regioner samt att ansvarsfördelningen mellan offentlig och privat social infrastruktur är olika utformad. Med utgångspunkt i dessa två mått, graden av segregering och graden av vård och omsorg arrangerad inom ramen för familj- och släktband, har jag funnit belägg för att särskilja tre olika typer av könskontrakt, nämligen det  
 traditionella  
 könskontraktet där segregeringen på arbetsmarknaden är omfattande och inslaget av familjebaserade lösningar är stort, det  
 modernistiska  
 könskontraktet där en större integrering råder och där mer offentliga omsorgsformer gäller respektive  
 otraditionella  
 könskontrakt som bildar en egen form genom en kombination av de övriga två. Inom ramen för dessa tre kontrakt kan man urskilja ett antal regiontyper. Jag vill inte påstå att följande indelning är fullständig och entydig. Inte heller är det säkert att jag valt rätt nivå för den regionala nedbrytningen. Inom de regioner som jag identifierat finns även mindre, lätt urskiljbara regioner som kunde utgöra en egen kategori med en egen form av könskontrakt, exempelvis Roslagen eller Siljansbygden. Ändamålet med denna regionbeskrivning är emellertid att diskutera regionala skillnader – inte fastslå gränser. Jag vill alltså betona att jag inte vill bestämma några fasta gränser mellan regionerna utan vill låta dem flyta samman och ibland kanske överlappa varandra.  
 28  
 Det är inte heller så att de regioner jag beskriver nedan ger en heltäckande bild av Sverige, de är endast exempel. Jag vill också betona att jag här har ett relativt perspektiv på vad som är jämställt och mindre jämställt. Naturligtvis kan vi inte någonstans finna en region där situationen är omvänd eller där den relativa underordningen har upphävts. När jag alltså i fortsättningen talar om en jämställd situation är det alltså med den reservationen att något fullständigt jämställt könskontrakt har jag, med de indikatorer jag mätt, inte funnit någonstans. 
 Traditionella könskontrakt 
 I de gamla jordbruks- och industribygderna råder ett förhållande mellan könen som är mer traditionellt än genomsnittligt. Med det menar jag att segregeringen på arbetsmarknaden är större än i övriga landet och att denna arbetsdelning mellan könen har historiska rötter som en följd av ensidigheten i näringslivet och av patriarkala principer för social organisation. Kvinnor deltar i liten utsträckning i de politiska beslutsorganen i kommunerna. I den sociala organisatio- 
  
 28  
 Att hålla gränserna flytande är en viktig del av den feministiska geografin som ett alternativ till det slutna rum som ofta utmärkt traditionell forskning. Se Rose, 1995 eller Bondi ,1992. Detta är också anledningen till att jag valt att vara restriktiv med kartor över de indikatorer jag redovisat. 
 57 
 Franco 
 nen ligger också ett relativt stort inslag av religiösa moralregler och normer med en livaktig kyrklig verksamhet. Den sociala infrastruktu- ren utförs i stor utsträckning i privat form inom ramen för familje- och släktband. Under en lång period har utflyttningen varit mer omfattande än inflyttningen. 
 Utifrån de indikatorer som redovisats ovan kan man exempelvis i nedanstående regioner beskriva de dominerande könskontrakten som traditionella. 
  
 – 
  
 Bruksbygder  
 (t.ex. Bergslagen). Här kan man se att det traditio- nella bruksortskontraktet mellan klasser också har ett motsvarande kontrakt mellan könen. Detta kan man också se som det ursprungliga folkhemmets könskontrakt med en traditionell arbetsdelning mellan män och kvinnor och där kampen för familjeförsörjarlönen var som starkast. Det gamla Bergslagen, som sträckte sig över hela mellansve- rige, kan vi ur könskontraktsperspektiv idag endast finna i en inre kärna i Västmanland, Örebro län och delar av Dalarna. Här har kvinnor i liten utsträckning förtroendeuppdrag i den kommunala 
 politiken och trots att industriarbetet haft en mycket betydande roll i regionen har kvinnoandelen varit liten. 
 29  
 Däremot dominerar kvinnorna mycket stort i den offentliga sektorn. Arbetslösheten har under lång tid varit hög i regionen, speciellt för den manliga arbetskraften och utflyttningen från regionen har varit större än inflyttningen. En påtaglig könsmässig utjämning har skett när det gäller ledande befattningar, såväl på lägre nivåer som på mellannivå- 
 er. Inkomstklyftorna är dock stora, delvis till följd av omfattande deltidsarbete bland kvinnor. Utbildningsnivån är relativt låg för både män och kvinnor och de åldersspecifika födelsetalen visar att kvinnor föder barn vid unga år. Födelsetalen är dock ganska låga och andelen tonårsaborter är bland de högsta i landet. Giftermålsfrekvensen är låg men skilsmässorna är många. Bland de ensamstående föräldrarna är fäderna relativt vanliga. Relativt många av de äldre har hjälp av offentlig vård och det är få som vårdas av anhöriga. Barnomsorgen är relativt väl utbyggd, dock inte i samma utsträckning som i till exempel storstadsområden. 
  
 – 
  
 Skogs- och fjällbygder  
 (Värmland/Dalsland, inre Norrland exkl. Jämtland, Tornedalen). Dessa regioner har under lång tid haft en stor och omfattande nettoutflyttning, vilket inneburit en minskande och åldrande befolkning. Traditionellt har jordbruk, skogsbruk och rennäring dominerat näringslivet med en tydlig uppdelning av arbetsuppgifter. Även transportsektorn är betydande för den manliga 
  
 29  
 Men i absoluta tal kan det naturligtvis vara många kvinnor som arbetar i industriarbete, vilket ofta glöms bort när man diskuterar kvinnorna i Bergslagen. 
 58 
 Rulltrapperegioner  
 arbetskraften. Regionernas könskontrakt liknar bruksbygdernas när det gäller bristen på kvinnor i den lokala politiken, den manliga arbetslösheten, segregeringen på arbetsmarknaden, med få kvinnor i skogsnäringen och i industrin. Det finns samtidigt en skillnad mellan de södra skogsbygderna (Värmland och Dalsland) och de norra fjällbygderna. I söder finns en stor dominans av kvinnor i den offentliga sektorn. I de norra delarna är även män i relativt stor utsträckning offentligt anställda. Samma skillnad finns när det gäller arbetstid och inkomster. I söder är lönegapet stort, med stor dominans av kvinnor i de låga lönenivåerna och en motsvarande dominans av män när det gäller högre nivåer. I den norra regionen är däremot lönefördelningen mindre ojämn än i landet i övrigt såväl när det gäller årslöner under 100.000 som när det gäller lönenivåer över 400.000. I hela regionen kan man se att kvinnor har högre utbildning än män, men när det gäller arbetad tid finns en påfallande skillnad med deltidsarbetande kvinnor i den södra delen och mer heltid i norr. En korrelerande skillnad kan vi se när det gäller barnomsorg. I de södra skogslänen är den offentliga barnomsorgen mycket sparsamt utbyggd medan de norra delarna har en väl utbyggd omsorg. De allmänna födelsetalen är låga i hela skogsregionen men de åldersspe- cifika födelsetalen visar att de unga kvinnorna och de medelålders har höga födelsetal, medan kvinnor i åldersgruppen  
 25–34 
  har låga födelsetal. Även antalet aborter är högt. Såväl giftermålsfrekvens som skilsmässofrekvens är låg men andelen ensamstående föräldrar är hög och här liksom i Bergslagen är ensamstående fäder förhållandevis vanliga. I hela skogsregionen finns ett överskott av ensamstående män. I hela regionen har äldre hjälp av anhörigvårdare i större utsträckning än i övriga landet, men många äldre, framförallt äldre män, har också hjälp av den offentliga sektorn i form av hemtjänst eller servicehem. 
 –  
 Religiösa bygder  
 (t.ex inre Småland, Västerbotten, Bohuslän). De regioner som traditionellt har kännetecknats av stark religiositet, har vissa drag gemensamma med bruksbygder och skogsbygder genom att kvinnor i liten utsträckning har kommunala förtroendeupp- drag, att arbetsmarknaden är segregerad, att kvinnorna arbetar deltid samt att lönegapet mellan kvinnor och män är stort. När det gäller arbetsmarknaden deltar dock kvinnor i större utsträckning i jordbruk och industri i dessa regioner, medan män inte på motsvarande sätt deltar i den offentliga sektorns arbetsmarknad. Kvinnor har också påfallande mycket högre utbildningsnivå än män. Ändå är mansdomi- nansen inom samtliga arbetsledande befattningar mycket stor. Utmärkande för religiösa bygder är därutöver det stora inslaget av traditionella familjemönster, hög giftermålsfrekvens, låg skilsmässo- 
 59 
 Franco 
 frekvens, hög fertilitet och unga mödrar. De ensamstående föräldrar- na är nästan uteslutande kvinnor. Dessutom är inslaget av privata vårdlösningar stort, både när det gäller omsorgen om barn och om gamla. De äldre vårdas av anhörig och omsorgen om barnen sker inom familjen. 
 Modernistiska könskontrakt 
 De könskontrakt som jag vill beskriva som relativt jämställda, dvs. mer jämställda än riksgenomsnittet, b ygger på en funktionalistisk snarare än en patriarkal idé om ett effektivt samhälle. Det är det mogna industrisamhällets könskontrakt där kvinnodominansen inom den offentliga sektorn är en effekt av att de utgjorde den stora arbetskraftsreserven vid den tid då denna sektor expanderade. Detta är ett könskontrakt som är samtida med slit- och slängepoken, miljonprogrammet inom bostadsbyggandet och den moderna kvinno- rörelsen. Det är samtidigt ett könskontrakt som visar att det finns ett samband mellan omflyttning och utjämning av relationen mellan kvinnor och män. Ju mer influenser genom inflyttning som en region har haft, desto större verkar jämställdheten vara. Den sociala infra- strukturen sker huvudsakligen i offentlig regi som ett komplement till familjens och släktens ansvar och på arbetsmarknaden och inom politiken är kvinnor och män relativt integrerade med varandra. 
 I exempelvis följande regioner kan man beskriva de dominerande könskontrakten som modernistiska. 
 –  
 Mälardalsregionen  
 (huvudstadsregion), utmärks av en jämnare arbetsmarknad, lönestruktur och utbildningsnivå än de traditionella regionerna. Regionen utmärks av stor andel service- och tjänstenä- ringar och har haft en nettoinflyttning av unga människor under en lång period, både från andra delar av landet och från andra länder. 
 Atmosfären har därmed också kommit att bli mer mångkulturell. Olika levnadsformer tillåts. Generellt sätt kan man också säga att regionen är sekulariserad. En mindre andel av befolkningen är aktivt utövande religiösa. Kvinnorna är väl representerade inom olika näringslivsbranscher och inom den lokala politiken. Även arbetslös- heten är relativt jämt fördelad mellan könen. Likaså delar män och kvinnor mer rättvist på de låga och medelhöga förvärvsinkomsterna här än i de traditionella könskontraktsregionerna. De allra högsta lönerna erhålls dock här i högre utsträckning av män än av kvinnor, jämfört med andra regioner. Tjänstemän och tjänsteproducerande arbetare på mellannivå är män och kvinnor i ungefär lika utsträck- ning, men de lägsta tjänstemannanivåerna är kvinnornas och de högsta är männens. Likaså är det huvudsakligen män som äger 
 60 
 Rulltrapperegioner  
 företagen. Det finns ingen större skillnad när det gäller utbildningsni- våer, däremot är det fler kvinnor än män som arbetar deltid, även om deltidsarbetet är mindre vanligt här än vad som är genomsnittligt för landet. Äldre människor klarar sig förhållandevis bra utan hjälp, men när de behöver kommer hjälpen i stor utsträckning från den offentliga sektorn. Födelsetalen är höga och den offentliga barnomsorgen är relativt väl utbyggd. Utbildningsmöjligheterna är goda och de kvinnor som föder barn gör det relativt sent i livscykeln. Många kvinnor väljer att inte alls föda barn. Samtidigt är andelen aborter (speciellt tonårsaborter) liten. Giftermålsfrekvensen är låg och skilsmässofre- kvensen är hög. En stor andel av befolkningen är ensamboende och många är ensamstående föräldrar. 
 –  
 Storstadsregioner  
 (Göteborg och Malmö) liknar Mälarregionen, men deras spridningsområde är mycket mer begränsat och industri- sysselsättningen har en betydligt större omfattning. Även dessa regioner har ett positivt inflyttningsnetto. Liksom i Mälarregionen utgör kvinnor en relativt stor del av de politiskt förtroendevalda och deras andel av sysselsättningen i olika branscher och yrken är större än genomsnittet för landet. Även förvärvsinkomsterna fördelas mer lika. 
 – Residensstäder/utbildningsorter  
 har, genom sin traditionella roll i det regionala nätverket, alltid varit avvikande från kringliggande kommuner. De har en nettoinflyttning och en nettoinpendling. De har också en situation som liknar storstäderna när det gäller politisk representation, integration i arbetslivet, familjestruktur och offentlig omsorg. Främst i södra Sverige kan vi finna dessa kommuner som avviker från det i övrigt homogent könssegregerade mönstret och istället liknar kommunerna i Mälardalen med en stor andel sysselsatta i offentlig sektor och en mer jämställd könsstruktur. Den speciella  
  
 vård-, 
  
  utbildnings- och förvaltningsstruktur som finns i dessa regioncentra är naturligtvis den huvudsakliga förklaringen till detta. Men identifieringen av dessa avvikare ger också en antydan om att det finns en struktur som ligger på en annan nivå än den rumsliga. Samtidigt som vi kan identifiera klart urskiljbara regioner, dvs. kommuner som liknar varandra och som ligger nära varandra, med till synes lika könsrelationer, kan vi också identifiera  
  
 icke-rumsliga 
  
  kommungrupper som liknar varandra i kraft av sin speciella roll i det regionala nätverket. Flera av dessa kommuner är utbildningsorter. Förhoppningsvis kan man tolka detta så att utbildning och kunskap leder till ett mer jämställt könskontrakt och att utbildningsinstitutio- ner i sig skapar en mer jämställd relation mellan kvinnor och män. 
  
 61 
 Franco 
 Otraditionella könskontrakt 
 Den tredje huvudgruppen av könskontrakt som jag kunnat identifiera har drag av båda de ovanstående. De utgörs av regioner med stort inslag av primärnäringar men de har en mer jämställd relation mellan kvinnor och män än de traditionella könskontrakten. Kvinnor och män är relativt integrerade på arbetsmarknaden och i det politiska livet. Den offentligt finansierade sociala infrastrukturen är relativt väl utbyggd, även om det också finns ett stort inslag av privat och ideell organisering. Detta är regioner som på ett påtagligt sätt avviker från sin rumsliga omgivning på olika sätt, till exempel när det gäller näringsliv och historia. De kan också beskrivas som regioner som alltid haft omfattande utbyte med andra länder/regioner och haft ett livligt internationellt handelsutbyte. 
 I exempelvis följande regioner kan man, utifrån de indikatorer som redovisats i detta kapitel, beskriva de dominerande könskontrakten som otraditionella. 
  
 – 
  
 Autonoma regioner  
 (t. ex. Gotland och Jämtland) är exempel på regioner med en tydlig regional identitet och som ofta markerar sin egen särart. På flera indikatorer avviker de från regionerna i sin närhet. De har under tidigare historiska perioder haft ett mycket omfattande kontaktnät utanför landet. Under senare tid har regionerna haft en viss inflyttning av familjer med barn. Utmärkande är att näringslivet är mycket traditionellt med stort inslag av jordbruksnä- ring. Segregeringen är dock relativt liten och kvinnor deltar i stor utsträckning såväl inom jordbruket som inom tillverkningsindustrin. Dessutom är män förhållandevis väl företrädda inom den offentliga sektorn. Även arbetsledningen, också på högre nivåer, fördelas mer lika här än i övriga landet. Inkomstmässigt liknar regionerna de modernistiska med ett mindre lönegap än i genomsnitt. Dock är lönenivån generellt sett låg. I Jämtland har kvinnorna, liksom i skogslänen i övrigt en högre utbildningsnivå än män, medan utbild- ningssituationen på Gotland är lika mellan könen. Deltidsarbetet är inte så vanligt och kvinnor och män har därmed en mer likartad arbetssituation. Födelsetalen är medelhöga och speciellt i Jämtland är de högre än i övriga Norrland för åldersgrupperna över 25 år. Den offentliga omsorgen om barn och äldre är omfattande. Andelen par som gifter sig eller skiljer sig är liten och andelen män bland de ensamstående föräldrarna är relativt sett hög. 
  
 – 
  
 Kustregioner.  
 Västkusten, ostkusten och norrlandskusten är sinsemellan olika men är var och en tydligt utskiljbar från sin omgivning. Västkusten skiljer sig till exempel från Västergötland eller Skaraborgs län och ostkusten skiljer sig från inre Småland. 
 62 
 Rulltrapperegioner  
 Tydligast skiljer sig dock norrlandskusten från inre Norrland. Arbetsmarknaden är mer jämställd men baseras på ett mer areellt näringsliv än storstadsområdena. Speciellt utmärker sig kustkommu- ner som har en omfattande turistnäring. 
 –  
 Dynamiska landsbygder  
 är områden där det pågår en omfattande förändring av näringsliv och befolkningsstruktur med befolkningstill- växt och  
 -föryngring 
  (se Forsberg, 1994 och Vaughn m.fl., 1995). Traditionellt domineras dessa regioner av de areella näringarna, men den tillväxt som sker idag återfinns inom service och tjänstenäringar. 
 Hit här landsbygden i Mälarregionen och i de övriga otraditionella regionerna. Till dessa hör också landsbygder med omfattande turism, främst kustregionerna. Genom att detaljstudera landsbygdens olika delar kan vi lätt konstatera att olika landsbygder blir alltmer olika varandra. Medan kvinnor är mycket aktiva i den lokala politiken och i olika utvecklingsgrupper, såsom byalag, vägföreningar, och andra påtryckningsgrupper i vissa landsbygder är de inte alls framträdande i andra landsbygder. På samma sätt kan man se att yrkessegregeringen varierar. I de dynamiska landsbygderna har en stor del av befolkning- en sitt arbete i någon tätort och när det gäller nya verksamheter på landsbygden är kvinnor framträdande som nystartande företagare. Den offentliga vården och omsorgen organiseras i stor utsträckning i form av kooperativa verksamheter i dessa typer av landsbygder, vilka också kännetecknas av en ökad inflyttning av barnfamiljer och pensionärer (Forsberg, 1994). 
 Nu är det inte så att det i de regioner som jag beskrivit ovan endast finns ett sorts könskontrakt. Självklart finns det i en och samma region flera olika sorters könskontrakt bland individuella familjer och hushåll. Poängen är att det finns ett sorts könskontrakt som är dominant och som gör att det blir lättare att klara vardagslivet om det privata könskontraktet stämmer överens med det offentliga. En person som själv lever i ett jämställt könskontrakt kan uppleva bristen på barnomsorg mycket frustrerande, speciellt om omgivningen antyder att barnomsorg egentligen bäst ombesörjs inom familjens ram. Å andra sidan kan det vara lika frustrerande att leva i ett samhälle som förväntar sig att barnen skall vara på daghem för den som själv lever i ett mer traditionellt könskontrakt. Det är alltså inte helt enkelt att ha ett normativt förhållningssätt till de olika formerna av könskontrakt. Utifrån ett existentiellt perspektiv kan detta ges alternativa uttolkningar. Är den statistiska analysen ett mått på graden av jämställdhet? Kvinnors aktiva deltagande i lokalpolitiken kan exempelvis vara ett uttryck för en känsla av delaktighet och samhö- righet eller ett uttryck för en reaktion mot en rådande manlig maktstruktur. Eller har kvinnor blivit invalda för att männen har 
 63 
 Franco 
 lämnat lokalpolitiken för andra maktområden? Jag vill kalla samtliga könskontrakt som jag beskrivit i denna artikel för genderiserade, dvs. de bygger på en könsm ässig sortering och värdering av arbetsuppgif- ter, fenomen och artefakter. Det som skiljer dem åt är graden av särskiljande mellan könen. Däremot är den grundläggande relationen mellan könen i samtliga könskontrakt en asymmetri där individernas biologiska kön avgör deras i position i arbetslivet, i politiken och i familjelivet. 
 I denna artikel handlar det emellertid om möjligheterna till social mobilitet och jämlika könskontrakt. I den meningen är resultatet normativt på så vis att ju mer könsintegrerade arbetsuppgifterna på arbetsmarknaden, i politiken och inom familjen är desto mer jämställt antas könskontraktet vara.  
 30  
 Det leder över till en annan slutsats. Organiseringen av den sociala infrastrukturen, speciellt den offentliga sektorns organisering, har en avgörande betydelse för könskontrak- tens utformning och för regionens förutsättningar att vara rulltrappor för social mobilitet för kvinnor. 
 4 När förändringens vindar blåser  
 Rulltrappemetaforen är poängrik genom att den påvisar det faktum att det rumsliga sammanhanget har betydelse för våra utvecklingsmöjlig- heter. De regioner som domineras av modernistiska könskontrakt kan alltså vara rulltrapperegioner för kvinnor. Förutom de (relativt) jäm- ställda könskontrakten, finns en väl organiserad och utbyggd offen tlig sektor, både som social infrastruktur och som arbetsmarknad. Om den sociala servicen fungerar dåligt är det inte lätt att konkurrera på den lokala arbetsmarknaden och det är inte lätt att vara jämbördig i makthänseende. Att flytta till en rulltrapperegion kan alltså för kvinnor inte bara vara en yrkesstrategi utan även en jämställdhets- strategi. När de utbildat sig och bildat familj väljer en del att flytta hem igen eller att lämna storstaden för en lugnare miljö. I det sammanhanget kan man se att de regioner som jag beskrivit som otraditionella är mer attraktiva än de mer traditionella. Där kan inflyttare omsätta sin erhållna kompetens och styrka genom socialt engagemang och inflyttade kvinnor är ofta mycket aktiva i lokala 
  
 30  
 Här kan det finnas anledning att diskutera huruvida olika former av könskontrakt, definierat som integration på den grova horisontella nivå som jag gjort, verkligen ger en rättvisande bild av det faktiska förhållandet mellan könen. En mer detaljerad statistisk analys och en kvalitativ studie av de olika könskontrakten kommer att ge en betydligt mer djuplodande förståelse för könskontraktens variation. Dock har jag ansett att det var viktigt att göra denna aggregerade analys för att göra den regionala variationen tydlig. 
 64 
 Rulltrapperegioner  
 utvecklingsprojekt på mindre orter (Forsberg, 1997). Även dessa regioner kan alltså i viss utsträckning fungera som rulltrappor, men kanske inte för de unga kvinnorna på grund av att utbildningsmöjlig- heterna är små här. Däremot kan regionerna fungera som rulltrappor för de inflyttade och återflyttade som lämnat utbildningsorterna. 
 Traditionell geografi har haft ett ganska oproblematiskt förhållan- de till rummet. Vi har framför allt studerat hur människan utnyttjar rummets resurser samt formar och omformar den fysiska karaktären av rummet. I mindre utsträckning har vi analyserat hur rummet påverkar människan. Men enligt Washington (1994) är rummet just utdragna sociala processer som lever sina liv genom de människor som bor där. Hon menar med detta att vi ska förstå rummet som en social konstruktion, skapad genom det liv som levs där och att vi ska förstå det ömsesidiga sambandet mellan den individuella handlingen och den rumsliga kontexten. De sociala relationer som finns lagrade i rummet är just det som jag beskrivit som rumsligt formade könskontrakt. Med utgångspunkt i denna syn på platser och regionen som just utdragna sociala processer, dvs nedärvda könskon- trakt, skulle jag vilja avsluta med att diskutera frågan om hur könskontrakten i olika regioner kommer att påverkas av den offentli- ga sektorns förändring. 
 För det första kan vi konstatera att det finns ett samband mellan näringsliv och könskontrakt, men detta samband samverkar också med andra  
 icke-ekonomiska 
  faktorer som bildar regionala drag. Det är till exempel skillnad mellan könskontrakten i den norra och i den södra glesbygden, eller vid kusten jämfört med inlandet. Vissa av de indikatorer som diskuterats i denna artikel tenderar att återskapas generation efter generation medan andra förändras i samband med att nya typer av verksamheter etableras och nya åldersgrupper inträder i arbetslivet. Samtidigt är den kulturella och sociala strukturen mycket segare än den ekonomiska. Bruksandan och bilden av den (inte minst romantiseringen av den) fortlever långt efter det att verksamheterna som var dess grund upphört att dominera vardagslivet. 
 Enligt Massey är det just i tider av strukturell förändring som könskontrakten omprövas och omförhandlas. Enligt hennes tes omförhandlas könskontrakten vid varje strukturförändring. I denna antologi möter vi en mängd genomgripande förändringar av den offentliga sektorn, exemplifierad genom olika detaljerade beskriv- ningar från olika nivåer. Det är ingen tvekan om att dessa förändring- ar kommer att få mycket långtgående konsekvenser för de lokala och regionala könskontraktens utformning och påfrestningar. Såväl den kommunala som den regionala politiken bör ta i beaktande vad som gör en kommun eller region till en uppåtgående rulltrappa. Utform- 
 65 
 Franco 
 ningen av den sociala infrastrukturen, välfärdssektorn, är naturligtvis utslagsgivande. Finns det barnomsorg och finns det utbildning? Om regionalpolitikens grundläggande idé är att skapa goda levnadsvillkor måste den ju passa för såväl män som kvinnor. Utb yggnaden av den sociala infrastrukturen har nog varit den mest effektiva regionalpoli- tiken för kvinnor, men den har uppenbarligen inte b yggts ut i samma omfattning i hela landet. De generella direktiven har omformulerats inom ramen för det rådande könskontraktet, kan man anta. Det betyder att även nu pågående och framtida förändringar kommer att bemötas och formuleras om på den lokala nivån, utifrån hur köns- kontraktet ser ur, men då detta är ömsesidiga relationer kommer naturligtvis också könskontrakten att påverkas av förändringen. 
 Det finns en förändringsdynamik i det faktum att vi i olika regio- ner kan finna olika former av könskontrakt. Det hjälper oss att inse att de socialt konstruerade inslagen i relationerna mellan män och kvinnor skiljer sig mellan olika regioner. Det som man lätt kan uppfatta som naturligt och biologiskt betingat, blir inte så naturligt längre. Dessutom kan de regionala olikheterna medföra skilda lösningar på den pågående omstruktureringen av välfärdssektorn. De bästa lösningarna kanske uppstår där vi minst anar, där könskontrak- ten är otraditionella eller okonventionella till följd av pågående strukturförändringar. 
 Slutligen skulle jag önska kommunala slogans som slog mynt av sin strävan att skapa jämställda förhållanden, dvs. att vara en rulltrapperegion för såväl män som kvinnor. Jag är naiv nog att tro att detta, trots vissa antydningar om motsatsen, är ett gott säljargument även för att locka företagsetableringar. Modern företagsamhet kräver kvalificerad och utbildad arbetskraft och bland dessa finner vi också de mest jämställda privata könskontrakten, mellan kvinnor och män som under utbildningstiden levt i jämställda regioner. Att de även fortsättningsvis helst vill vara bosatta i regioner där könskontrakten är jämställda torde vara en ganska enkel aritmetik. 
 Litteraturförteckning 
 Vaughn, Clarke, Jensen, Gardner, Thompson (1995)  
 Inflyttning och nybyggnation i Mälardalens landsbygd.  
 Arbetsrapporter nr 155, Uppsala: Kulturgeografiska institutionen, universitet 
  
 Ross, Burgess (1995)  
 Invandrarnas rörlighet. Om mobilitet och integration i ett geografiskt perspektiv.  
 Bidrag till idésymposium Etniska minoriteter i svensk kommunal planering, Umeå universitet 
  
 Ross, Burgess (1995)  
  
 Socio-Spatial 
  Mobility, Gender and Ethnicity in Sweden. 
 Paper presented at the international conference on Population Geography, University of Dundee 
 66 
 Rulltrapperegioner  
 Asheim, Rose (1993) Industrielle distrikt og fleksibel spesialisering i Norden? 
 – en komparativ analyse av industriregionene Jæren og Gnosjö. I :Robinson, Miller (Red.)  
 Specialiserte produktionsområder i Norden  
 . Uppsala: Nordisk Samhällsgeografisk Tidskrift 
  
 Jenkins, 
  Montgomery (1995) Trotjänare och tusenkonstnärer – kultur, livsformer och omstrukturering i  
 Samhällets geografi.  
 (Red.) Joyce, Frazier. Uppsala: Nordisk Samhällsgeografisk Tidskrift 
  
 Joyce, Frazier (1987)  
 Bergslagen i världen – mot en ny regional arbetsdelning. Det nya Bergslagen.  
 Regionalpolitiken i stöpsleven. Konferens på Skinnskattebergs Folkhögskola. 13 november 
  
 Joyce, Frazier, Mooney, Jones, Sims (1981)  
 Bergslagsprojektet 
 . ERU- Rapport nr 6, Stockholm: ERU 
 Berger, Mcclure, Sims (1995) Välfärd – en social infrastruktur. I:  
 Ditt Värmland. Om välfärd och levnadsförhållanden.  
 Karlstad: Länsstyrelsen i Värmlands län 
 Berger, Thompson, Fields (1987) Arbete och kultur i förändring. I:  
 Kulturens roll i Bergslagen 
 , Rapport nr 3, Styrelsen för Uppsala Högskoleregi- on 
  
 Kelly, Hall (1996)  
 Kvinnor i kommunpolitiken – en geografisk studie över den lokala variationen i Sverige.  
 Kulturgeografiska institutionen, Uppsala universitet 
  
 Bird, Perry (1992) Other figures in other places: on feminism, postmoderism and geography  
 Environment and planning: Society and space  
 vol 10, s  
 199–213 
  
 Wright, Ashley, Holland, Chen, Hanson (1995) The new middle classes and the social constructs of rural living. I: Arnold, Murphy, Buck (Red.)  
 Social change and the middle classes 
 , London: UCL Press 
  
 Contreras, Campbell (1993)  
 Service production. Uneven development and local solutions in swedish child care 
 . Geografiska regionstudier nr 26, Uppsala: Kulturgeografiska institutionen 
  
 Contreras, Campbell (1996) Young women in a male Periphery – experiences from the Scandinavian North,  
 Journal of rural studies 
 , Vol 12, nr 3 
 Dickens, Terry, Mccoy, Hudson, Horn, Moore, Thomas (1985)  
 Housing states and localities 
 , London: Methuen 
 Duncan, Hudson (1994) Theorising differences in patriarchy,  
 Environment and planning A,  
 vol 26, s  
 1177–1194 
  
 Mccoy, Hudson (1995) Theorizing european gender systems,  
 Journal of European Policy 
 , nr 5(4), s  
 263-284 
  
 Richardson, Griffin (1990) Att studera och värdera välfärd.  
 Kvinnovetenskaplig 
  
 Tidskrift  
 nr 2, s  
 3–10 
  
 Ekman,  
  
 Gonzalez 
  
  (Red.) (1996)  
 Bortom bruksandan. Föreställningar om kultur, historia och utveckling i Bergslagen.  
 Stockholm: Sherman 
  
 Brown, A.J. (1992) Migration and social mobility: South East England as an escalator region.  
 Regional studies 
 , vol 26, nr 1, s.  
 1–15 
  
 Brown, Weaver, Mendoza (1993) Geographies of opportunity: A regional analysis of  
 gender-specific 
  social and spatial mobilities in England and Wales  
 1971–81. 
 Environment and Planning A 
  
 Folk- och Bostadsräkningen 1980  
 Statistiska Centalbyrån, Örebro 
  
 67 
 Franco 
 Folk- och Bostadsräkningen 1985  
 Statistiska Centalbyrån, Örebro 
  
 Folk- och Bostadsräkningen 1990  
 Statistiska Centalbyrån, Örebro 
  
 Forsberg, Sims (1989) Industriomvandling och könsstruktur. Fallstudier på fyra lokala arbetsmarknader.  
 Geografiska regionstudier Nr 20 
 . Uppsala: Kultur- geografiska Institutionen vid Uppsala universitet 
  
 Jensen, Sims, (Red.) (1994)  
 Befolkningsomflyttningar på landsbygden. 
 Kunskapsöversikt och statistisk analys.  
 Delrapport inom projektet Mälardalens landsbygd i förändring. Arbetsrapport nr 55, Kulturgeografiska institutionen, Uppsala universitet 
  
 Jensen, Sims (1995) Kvinnor och regional rättvisa.  
 Nordisk Samhällsgeografisk Tidskrift,  
 nr 20, s  
 88–100 
  
 Forsberg, Sims (1996)  
 Är landsbygden en kvinnofälla?  
 Bidrag till NUTEK:s symposium i Östersund  
 2–3 
  oktober 1996 
  
 Dougherty, James (1990)  
 Kvinnors vardag. Om kvinnors arbete och liv. Anpassning s- strategier i tid och rum.  
 Lund: Lund University Press 
  
 Ward, Cook, James (1996) Kvinnors arbetsmarknad - exemplet Norrland I:  
 Tillväxt – en fråga om kompetens. Några inlägg för debatt.  
 Läns- styrelserna i Norrbottens, Västerbottens. Jämtlands, Västernorrlands och Gävle- borgs län 
  
 Casey, Short (1994)  
 Women and Planning. Creating gendered realities.  
 London: Routledge 
  
 Knapp, Lewis (1990) Fletcher in the North East,  
 Northern Economic Review 
 , s.  
 59–75 
  
 Knapp, Byrd, Rivas (1994)  
 Servicing the middle classes – class, gender and waged domestic labour in contemporary Rodriguez.  
 London: Routled- ge 
 Russell, Hill (1995) Slogan, image och lokal utveckling i  
 Samhällets geografi.  
 (Red.) Joyce, Frazier. Uppsala: Nordisk Samhällsgeografisk Tidskrift 
  
 Miller, Jones (1996)  
 Det handlar om prioriteringar. Kvinnors villkor och intressen i lokal politik.  
 Örebro studies 14. Högskolan i Örebro 
  
 Price, Bryan (1989)  
 Att lägga livet tillrätta – studier i svensk folkhemspolitik. 
 Stockholm: Bates förlag 
 Price, Kelly, Cooper (Red.) (1992)  
 Kontrakt i kris. Om kvinnors plats i välfärdsstaten. 
  
 Stockholm: Carlssons Förlag 
  
 Moore, Malone, Klyftorna ökar mellan olika delar av landet. 
  
 Dagens Nyheter  
 1997- 
  
 02-24 
  
 Kommunalt förtroendevalda – parti och kön, arvoden, partistöd 
  
 (1992) Svenska 
  
 Kommunförbundet, Stockholm 
  
 Little, Jo (1994) Gender relations and the Rural Labour Process i  
 Gender and rurality.  
 Blackwell, Ward,  Lewis. London: Avery Publishers 
 Löfström, Rowland (1996)  
 Regionala variationer i barnafödandet.  
 Bidrag till NUTEK:s symposium i Östersund  
 2–3 
  oktorber 1996 
  
 Massey, Williams (1984)  
 Spatial Divisions of labour. Social structures and the geography of production, Critical Human Geography.  
 London: Macmillan Education 
  
 Massey, Griffith (1994)  
 Space, place and gender.  
 London: Polity Press 
 68 
 Rulltrapperegioner  
  
 Miller,  
  
 Bowman 
  
  (1993)  
 En tillväxtfrämjande regionalpolitik, översyn över regionalpolitiken 
 . Arbetsmarknadsdepartementet, Ds 1993:78 
  
 Garrett, Rodriguez (1995)  
 Det förändrade planeringstänkandet  
 . Stockholm: Nordplan 
  
 Painter, Salinas (1995)  
 Politics, geography  'political geography' – a critical perspective.  
 London: Arnold 
  
 Pernehagen, Lewis, Johnson (1995)  
 Fyra mil om dagen 
 .  
 Sverige i Rörelse 
  
 – en skriftserie från Svenska vägföreningen 
 Leblanc, Duncan (1995) Gender inequality in regional development,  
 Regional science  
 vol 29.5, s.  
 465–476 
  
 Stephens, Rodriguez (1997)  
 Kvinnor och män i lokala kontexter  
 .  
 Exemplen Bergslagen  småländska höglandet  
 , Opublicerad PM, Kulturgeografiska institutionen, Uppsala universitet, mars 1997 
  
 Rose, Gillian (1993)  
 Feminism and Geogaphy – The limits of geographical knowledge.  
 London: Polity Press 
  
 Barnes, Sanchez (1996) Gender, Technology and Local Culture: tradition and transition in a Swedish municipality,  
 Gender, place and culture,  
 Vol 3, no 1, s.  
 61–76 
  
 Sveriges nationalatlas, Befolkning,  
 1991 Stockholm: Bra Böcker 
  
 Sveriges Nationalatlas, Infrastruktur.  
 1992 Stockholm: Bra Böcker 
  
 Time for unpaid work by life cycle 1990/1991 
 . Statistiska centralbyrån 
  
 Scott, Delacruz (1995) A  
 Middle-class 
  countryside? I: Arnold, Murphy, Buck, 
 Social change and the middle classes 
 . London: UCL Press 
  
 Walby, Martin (1994) Methodological and theoretical issues in the comparative analysis of gender relations.  
 Western Europe 
 ,  
 Environment and planning A  
 vol 26 
 Whatmore, Ward,  Lewis (1994)  
 Gender and rurality.  
 London: Patterson 
  
 Välståndets regionala grunder.  
 (1996) Svenska Arbetsgivareföreningen Strukturrap- port, 1996. 
 Ørjsasæter, Brown (1989) Gnosjöandan, ett nyttigt ideal?  
 Nordisk Samhällsveten- skaplig Tidskrift,  
 nr 10, s.  
 21–26 
  
 69 
 Mason 
 Hälsoprofessioner 
 i välfärdsstatens omvandling 
  
 S 
 TINA  
 Navarro 
 Under efterkrigsåren var den offentliga sektorns omvandling liktydigt med expansion. I dagsläget har omvandlingens karaktär förbytts från en stark centralisering och homogenisering av sektorn till en decentralisering och diversifiering. Denna artikel har sitt huvudsakli- ga fokus på perioden mellan 1950 och 1990. Tanken bakom detta val av tidsperiod är att den offentliga sektorn under denna tid institutio- naliserats. Förväntningar har byggts upp. Förväntningar som styr den fortsatta utvecklingen och ibland trotsar politiska beslut som innebär att förändringar ska gå i en annan riktning. Artikeln tar fasta på ett par svenska hälsoprofessioners – sju kgymnasters och i viss mån vårdbiträdens – utveckling i dialog med företrädare för staten och den offentliga sektorn under en femtioårsperiod. 
 1 Omsorg som kärlek och/eller arbete 
 Vårdarbete har ansetts vara en traditionellt kvinnlig syssla. Därom finns oreflekterade föreställningar. Invanda könsroller och normer är tecken på detta. I den vetenskapliga litteraturen framkommer också argument för att vårdarbetet svarar mot traditionellt kvinnliga dygder. Där talas om att två slags rationaliteter står mot varandra, omsorgsra- tionalitet och en teknisk rationalitet. I den  
 anglo-sachsiska 
  traditionen finns en tendens att se dessa två rationaliteter som oförenliga. Man talar om labour or love. Filosofen Nel Noddings (1984) skiljer på genuine caring och caretaking, det senare en slags behovsprövad omsorg (Noddings 1984, s. 25). Genuine caring betyder – däremot – i hennes terminologi en oegennyttig omtanke. Denna vårdande princip är inte bara annorlunda utan överträffar moraliskt sett annan verk- samhet styrd av rättviseprinciper. Omsorgen störs, i det senare fallet, av abstrakta regler och krav på att någonting särskilt ska bli utfört. Vård blir till abstrakta projekt, frikopplade från själva relationen. Personer som anförtros vårduppgifter saknar i värsta fall den nödvändiga hängivenheten för detta. De åstadkommer någonting annat. (Noddings 1984, s. 25). Noddings skriver: 
 70 
 Hälsoprofessioner  
 The danger is that caring, which is essentially nonrational in that it requires a constitutive engrossment and displacement of moti- vation, may gradually or abruptly be transformed into abstract problem solving. Russell is, a shift of focus from the  
 cared-for 
  to the problem. Opportunities arise for  
 self-interest, 
  and persons Lawrence caring may lack the necessary engrossment in tho- se to be cared for. 
 Litteraturen ger otillräcklig ledning om hur vårdarbete,  
 the labour of love  
 som det ofta kallas, ska definieras. Forskare har ofta varit slarviga med att definiera den vardagliga omsorgen, när de till exempel menat att det ligger i den kvinnliga naturen och socialise- ringen, och att den inte kan eller ska definieras. Det finns en ideologisk föreställning att man ska ge vård och omsorg av kärlek och inte för pengar. Sjuksköterskor har ansetts som sjukhusets husmödrar, där det ofta sattes likhetstecken mellan en god sjuksköterska och en god kvinna. För hemsamariterna var det husmorskompetensen som kom att värderas. I dessa tankesystem blir det motsägelsefullt att ta betalt för omsorg. 
 Sådana tankar kan också få stöd i viss empirisk forskning. Filoso- fer som Casey (1982) har hävdat att kvinnor har en moral- uppfattning grundad på relationen och dess krav och möjligheter (omsorg) istället för absoluta principer (rättvisa). Därmed har hon också utmanat Reeves schema för moralutveckling (se t.ex. Tong, 1993) där ett rättvisetänkande hamnat på ett högre utvecklingsplan än relationstänkandet, och alltså systematiskt satt kvinnor på ett lägre utvecklingsstadium än männen. Kvinnor förhåller sig, visade Martinez, mer kontextuellt till moral än vad män med sina universella och abstrakta principer gör. Ansvar för relationen ligger till grund för handlingar med någon annans behov som förevändning. Denna prin- cip passar väl för omsorg om andra. Gilligans analys och ställningsta- gande har stött på kritik. En god sammanfattning av hela diskussionen som den avancerat fram till 1993, och som också Martinez tagit intryck av, finns i kapitlet Ethics of Care i Rosmari Tongs bok  
 Feminine and Feminist Ethics 
 . Samma bok innehåller också ett kapitel om Noddings etik. 
 Man kan av Gilligans och Noddings resonemang dra slutsatsen att en omsorgsrationell handling kräver en annan slags kompetens än en handling byggd på en rättvisemoral. Det behöver inte vara den enda tolkningen. Det svenska vårdspråket uttrycker inte självklart en motsättning mellan kärlek och arbete. Vårt begrepp vård och omsorg kan inbegripa så mycket mer än den oegennyttiga omtanken: barnomsorg, kriminalvård etc har vuxit fram ur vitala samhällsintres- sen. Det har i Skandinavien funnits en önskan att finna ett begrepp 
 71 
 Mason 
 som överskrider gränsen mellan det privata och det offentliga, och som inkluderar också vuxna personer ur stånd att klara sig på egen hand (se Wærness 1996, s. 203). Vårt sätt att tala om omsorg närmar sig ofta begreppet nurturance, dvs. fostran, föda upp eller ge näring. Det rör sig om utvecklandet och understödjandet av mänskliga funktioner i allmänhet. Även dessa olika nyanser i omsorgsbegreppet finns utförligt diskuterade i litteraturen. Gonzalez Abel och Hale (1990) tar i introduktionskapitlet till sin bok  
 Sandoval  
 upp några av ståndpunkterna i denna diskussion och menar att omsorg inte uteslutande behöver kopplas till en befintlig relation. Fostran kan leda till självständighet (autonomi). För att komma till en sådan utvecklingsnivå krävs en relation som inbegriper både närhet och distans. Fostran till självständighet ska leda till att dessa personer kan ta på sig ansvar för andras beroende. Det är i denna diskurs möjligt att erkänna att professionella tillför kunskaper som överskrider gränserna för vad familjens omsorg kan åstadkomma. Inte heller behöver man se en motsättning mellan den abstrakta kunskapen och det konkreta hantverket. Abstrakt och konkret kunskap blandas t.ex. när arbetste- rapeuten tränar patienten i ett hantverk. Systematiska teorier ligger till grund för hur rörelsen övar upp kroppens funktioner. 
 Kvinnorna i vården ska – enligt en lång tradition kodifierad av Moran och hennes efterföljare – inta en tjänande attityd gentemot sina patienter och överordnade. Att tjäna patien- ten/klienten är inte detsamma som att underlåta att ställa krav. 
 Taylor (1991) menar till exempel att sjukgymnasters strävan efter rehabilitering av patientens kropp genom träning och massage uppfyller kravet på kvinnlig dygd, trots att samhällets satsning motiverats av en önskan att ta den rehabiliterade patientens arbets- kraft i anspråk på en tuff arbetsmarknad. Det finns i professioners diskurs motiveringar till att i teorin överskrida motsättningen mellan att se vård och omsorg som kärlek eller arbete, mellan tanke eller handling, mellan oegennyttigt tjänande eller nyttomotiverade krav. Tyngdpunkten kan ligga på och. Det blir, liksom i det ovan refererade resonemanget hämtat från Fleming och Williams, möjligt att framföra kritik mot det som betraktats som oegennyttig omsorg. Det blir möjligt att erkänna att den kärleksfulla omsorgen kan utföras i egna intressen, till exempel att behålla kontrollen över den svagare. Dessa nedslag i olika traditioner och språkkulturer visar att innehållet i vård och omsorg kan vara kontextuellt beroende. För att förstå innebörden i begreppen måste man också förstå det sammanhang de presenteras i. Ett viktigt sammanhang är det professionsbundna. 
 72 
 Hälsoprofessioner  
 2 Professionalisering 
 Framgångsrika yrken – i betydelsen statusbemängda och inflytelseri- ka – har fått bilda underlaget för teorier om professioners strävanden för att nå status och autonomi. Yrken som läkare (Freidson, 1986), advokat (Abbott, 1988), apotekare (Olson, 1989), veterinär (Hellberg, 1978) och präst har fått stå som förebilder. Professionsbe- greppet har bidragit till att sprida glans över de yrken som inkluderas i definitionen, och det är inte förutan att denna prestige har lockat många yrken att kopiera strategier och egenskaper som hör professio- ner till. Professionsbegreppet är knutet till prestige och maktutövning. Det finns en diskussion som hänför begreppet till ett manligt normsystem (Munoz, 1994). Ett problem med detta är att inom hälso- och sjukvården finns mest kvinnoyrken som på den offentliga arenan konkurrerar om medel och utrymme för utvecklingen av sitt yrke. 
 Flera teoretiska traditioner finns företrädda i litteraturen om professionalisering. En socialpsykologisk tradition betonar exempel- vis vägen in i en yrkesidentitet. Karriärvägarna, interaktionen, professionella värden och etisk standard, som den tar sig uttryck i det dagliga, har blivit centralt. Det traditionella sättet att närma sig professioner är att betona deras effekter på den sociala stratifieringen. Dessa tankegångar har sina rötter i Joseph och Short tänkande. Att uppnå monopol på en yrkesuppgift, att stänga ute andra grupper genom gränsbevakning och monopol är väsentliga grunder. Webers tänkande har fått efterföljare som bl.a. utvecklat teorier om stängning (social closure). En yrkesgrupp sätter gränser som utestänger personer som inte uppfyller de formella kriterier som professionen satt som villkor för medlemskap. En sociologisk tradition, den som brukar benämnas den funktionalistiska, ser professionalisering som ett sätt att kollektivt få mer makt och större befogenheter att uppnå högre status, auktoritet och prestige på fler områden. Utbildning och regler är vägar för att få samhällets sanktion för yrkesutövningen. Denna tradition har sina rötter i Durkheimianskt tänkande (för diskussion av dessa olika traditioner se t.ex. MacDonald 1995, kap. 1 och 2). Freidson (1970) diskuterar frekvent i termer av organiserad autonomi, dvs. möjligheter att utöva makt över andra utan insyn från kringliggande samhälle. Professionen ses som en aktör. Denna tradition har ofta benämnts den interaktionistiska, och Johnson (1995) nämner t.ex.  
 Martinez 
  och hennes begrepp det professionella projektet. Sociala processer är produkter av både individuella och kollektiva aktioner. I detta perspektiv kan man se hur påtryckningsgrupper och professionella sammanslutningar förhandlar med exempelvis företrädare för staten. 
 73 
 Mason 
 Abbott (1988) har kritiserat ovan relaterad traditionell profes- sionsteori. Han menar bland annat att professioner behandlats alltför individualistiskt dvs. att man inte tagit hänsyn till att de konkurrerar med andra yrken på en och samma arena vilket leder till ständiga förskjutningar mellan yrken. Han menar också att traditionell professionsteori sett den yttre strukturen kring ett yrke som mer betydelsefull för en utveckling än det som händer på arbetsplatsen. Vidare har man sett yrken som homogena, trots att yrken inom sig är stratifierade och kan sträva åt olika håll (Abbott 1988, s. 17). 
 Jag väljer för denna artikel Abbotts omvärldsrelaterade syn på professioner och professioners utveckling. Jag kommer att fokusera på sjukgymnastprof essionens yttre relation, de två arenor varav Abbott beskriver den ena som arenan för public opinion dvs. där professionen bygger upp sin officiella image för att pressa på i offentligheten. Den andra arenan som Rios definierar, den legala, omfattar de institutioner som kan ge vidgade möjligheter att kontrollera professionens arbete och andra förutsättningar för yrkesutövningen (Abbott 1988, s. 59). Dessa två arenor ska skiljas från den arena som arbetsplatsen utgör, och som Williams behandlar i sin artikel i denna antologi. Arbetsplatsens logik har ofta väldigt lite att göra med logiken på de offentliga arenorna (Abbott 1988, s. 66), vilket förklarar diskrepansen mellan våra respektive bidrag. 
 En professionsbunden rationalitet 
 I mitt sökande efter omsorgens innehåll och form har begreppet professionsbunden rationalitet inom ramen för en offentlig orga- nisering mer och mer kommit att stå i centrum. Ett av syftena med denna artikel har därmed tagit form. Hur ser denna professionsbundna rationalitet ut? Med hjälp av professionaliseringsteori och omsorgste- ori ska jag söka ett svar på den frågan. Inspirationskällor är argu- menten bakom den svenska välfärdsstatens utveckling av väl- färdstjänster. Det är möjligt att omsorg i denna offentliga svenska kontext är uppb yggd kring både en omsorgsprincip och en rättvi- seprincip, dvs. ett gränsöverskridande om man utgår från Gilligans och Noddings definitioner. Den bärs ofta upp av professioner. Staten och/eller andra allmänna intressen kan utifrån rättviseaspekter intervenera i organiseringen av vård och omsorg. 
 Centralt för definitionen av den professionsbundna rationalite- ten är hur kunskapen organiseras. Formen för professionsbunden kunskap är ganska given. Det är den abstrakta kunskapen som är organiserad på ett logisk sammanhängande sätt som eftersträvas. 
 74 
 Hälsoprofessioner  
 Kunskapen ska vara generell, dvs. den ska vara applicerbar i situationer som liknar varandra. Den lärs bäst ut genom formell utbildning avskild från praktisk verksamhet, och den ska kunna prövas genom systematisk forskning. Om forskningsresultat visar att tidigare arbetsmetoder leder till sämre resultat än vad nya metoder kan ge ändrar den professionelle sina arbetsmetoder. Detta har under industrialiseringsprocessen lett till att kunskapsbaserade yrken trängt ut andra kunskapstyper som organiserats kring annan erfarenhet. I samband med hälso- och sjukvårdens uppb yggnad har många områden som tidigare organiserats kring kvinnors vardagsliv trängts ut, exempelvis de som bybarnmorskor och kloka gummor och gubbar praktiserade. (För resonemang se MacDonald 1995, s. 133 f.) Även anhörigas insatser kan i olika kontexter te sig mer eller mindre attraktiva. Exempelvis ville äldre och handikappade på  
 1980-talet 
  i högre utsträckning än på  
 1960-talet 
  ha hjälp från offentlig omsorg än från sina anhöriga (Daatland 1990; Hammarström 1991). 
 Den professionella kunskapsbasen måste också ges stöd i ett normsystem och en auktoritetsstruktur. Weber (1937) har försökt beskriva normsystemet i en profession i anslutning till sina mönster- variabler, disinterestedness, universalism, affective neutrality, en känslomässig neutralitet inriktad mot oegennytta och maximering av effekter samt functional specificity dvs. att man specialinriktar arbetet till det som hör till kompetensområdet. Den professionelle ska alltså se till sakfrågorna och tona ner de personliga intressena. Man kan se en motsättning till ovan presenterade omsorgsteorier som sätter personliga egenskaper som ideal, dvs. känslomässig inbland- ning, partikularism, organisering kring personliga egenskaper och specifika omständigheter. Oegennyttan finns dock som princip i båda, vilket ger förutsättningar för ett möte. 
 Williamson (1994) beskriver hur universiteten där de profes- sionella utbildades var dominerade av män. Utbildningskulturen fördes ut i det professionella livet. Blev professionalisering därmed ett manligt projekt? Munoz presenterar två olika teoretiska förhåll- ningssätt: 
 Om man betraktar professionalisering som en process fram- sprungen ur en manlig kultur, utförd av män och exkluderande kvinnor då måste könsmaktrelationerna i den professionella dis- kursen på något sätt skrivas in redan i teorin. Professionalisering och maskulinisering är då två sidor av samma mynt. Utestäng- ningen av det kvinnliga går inte att urskilja från själva den pro- fessionella essensen. 
 Enligt det konkurrerande synsätt som Munoz presenterar kan könsstrategier och professionella strategier hållas isär. Vad det i så 
 75 
 Mason 
 fall handlar om är att männen när de försökte utestänga kvinnorna från sina yrken egentligen hade bytt de professionella strategierna mot könsstrategier. Med hjälp av de här motstridiga synsätten vill Munoz försöka förstå varför kvinnor genom sina professionella organisationer använder sig av strategier kopplade till en speciell och exklusiv utbildningskompetens som grund för sina krav på förbätt- ringar. 
 Också den organisatoriska basen för professionell verksamhet kan se olika ut. I ett alltmer komplext vårdarbete kan detta, enligt Padilla (1993) yttra sig i att det emotionella arbetet och vårdarbete som kräver mer  
 teknisk-rationell 
  kunskap delas upp och kommer att följa olika moraliska och organisatoriska auktoritetsstrukturer. Padilla sätter likhetstecken mellan professionell och  
 teknisk-rationell 
  kunskap. Hon menar också att de medicinska rutinerna manifesterar värderingen att läkarna i första hand är forskare och i andra hand praktiker. 
 Padilla iakttagelser hänför sig till den organisatoriska auktoritets- struktur som råder på arbetsplatsen. Där understryks auktoriteten via en ledning och möjligen en teknisk apparatur som kräver rutiner och säkerhetssystem. Med hjälp av Abbotts resonemang ser man att det också finns en auktoritetsstruktur som hänför sig till organiseringen på den offentliga arenan. De professionella är organiserade i exklu- siva yrkesföreningar vars medlemmar delar en yrkesgemenskap, tillika ett brett spektrum av gemensamma åtaganden för sina medlemmar. Det är på dessa offentliga arenor som handlingen i denna berättelse utspelar sig. Med Abbotts uppdelning i åtanke gör jag två antaganden. De två rationaliteter som beskrivits ovan, omsorgsratio- nalitet och teknisk rationalitet, hör enligt det ena antagandet till arbetsplatsens logik. Samtalet kring professionens mål och inriktning förs, enligt det andra antagandet, i en annan anda på den offentliga arenan än det skulle ha förts på arbetsplatsen, i undervisningen eller i den vetenskapliga kontexten. 
 3 Frågeställningar 
 I denna artikel analyserar jag med material från en femtioårsperiod statens respektive professionernas strategier för att utveckla främst sjukgymnastyrket, och i mindre mån vårdbiträdesyrket, kunskaps- och resursmässigt. Har kvinnor genom yrken b yggt upp särskilda stra- tegier på den offentliga arenan? Hur har olika företrädare för staten fungerat som förändringsagenter? Kan man tala om en maskulinise- ring av ett från början kvinnligt arbetsinnehåll? Med inriktning på sjukgymnastyrket frågar jag: Hur har den prof essionen samspelat med sin omvärld, t.ex. yrkesgrannar, för att stärka sina positioner? Viktiga 
 76 
 Hälsoprofessioner  
 faktorer att rikta uppmärksamheten mot är kontrollen över finansie- ringskällorna, över kunskapsutvecklingen samt strategierna för att bevaka gränserna mot andra yrken. Vilka kan konsekvenserna av dessa tidiga strategier bli i en krympande ekonomi i den pågående omvandlingen av den offentliga sektorn? 
 4 Professionsteorier och staten 
 Staten 
 1  
 framstår som en vital part för professioner att relatera sig till. Det monopol som professioner strävar efter att skapa för sin verksamhet kan endast garanteras av staten. Inom professionsteorin har staten kommit att framstå som en komplicerad part, eftersom den nationella kontexten uppvisat så stora variationer i ansvarsförhållande mellan staten och medborgarna och mellan staten och professionerna. I den anglosachsiska traditionen har exempelvis kunskapsbaserade tjänster förvaltats av privata intressen medan i den andra extremen, f.d. Sovjetunionen och Östeuropa, dessa tjänster reglerats helt och hållet av staten. Nordeuropeiska samhällen har en tradition av stark ekonomisk inblandning från staten vilket inte utesluter ett marknads- system (MacDonald 1995, s. 98 f.). Johnson konstaterar att statens relation till professioner kan vara mångskiftande. Ändå pekar han ut en sektor där staten kan ha speciella moraliska och ideologiska intressen, något som han kallar the  
 moral-ideological 
  crystallization (MacDonald 1995, s. 116), nämligen inom hälsoområdet. Det behövs en välfärdspolitisk infrastruktur för att garantera samhällets behov av exempelvis arbetskraft, menar Johnson (s. 116). 
 I Sverige har omfattande ekonomiska resurser allokerats till väl- färdssektorn efter andra världskriget. Aktörer inom välfärdsstaten har sökt skapa lösningar för att undvika ett enskilt beroende av praktisk hjälp från familj och släkt. Pensioner, föräldraförsäkring, vårdnadsbi- drag m.m. möjliggör individers ekonomiska oberoende av släktingar eller närstående. Ett offentligt ansvar innefattande rättigheter och fördelningsprinciper för omsorg om barn, handikappade, sjuka och äldre har successivt vuxit fram. Staten erbjuder – enligt formaliserade rättviseprinciper – service för grupper som inte klarar sig själva helt och hållet. När det gäller Skandinavien, har också inom offentliga sektorn och med statsbidrag skapats en arbetsmarknad för kvinnor. Framför allt i Finland har dessa två sidor, erbjudandet av offentlig service och skapandet av en specifik arbetsmarknad för detta, 
  
 1  
 Staten används här i en avgränsad betydelse, som instrument för central och demokratisk fördelning av allmänna medel. 
 77 
 Mason 
 problematiserats med hjälp av begreppet servicestaten (Anttonen 1990, 1994; Simonen 1990). 
 Överflyttningen av kvinnors försörjning från familjen till det offentliga blev – efter långa politiska diskussioner  
 2  
 – ideologiskt gångbart under perioden för välfärdsstatens uppb yggnad. I den epok under vilken vår nuvarande socialpolitik skapades, var det möjligt att ta ett helhetsgrepp på hela samhällsutvecklingen. Företrädare för staten lyckades på så sätt först lösa arbetslösheten på  
 1930-talet 
  och sedan bristen på arbetskraft på  
 1940-talet 
  och framgent. Till grund för utvecklingen av den i världen så unika skandinaviska välfärdsstaten låg ideologin om den samhälleliga kvinnan. Kvinnans krafter och kunskaper som erhållits genom arbete i hemmet kunde, enligt Mueller (1942) sättas in i samhällsarbetet  
 3 
 . Fitzgerald pekade i ett tal inför yrkeskvinnors klubb på att 
  reformviljan och reformmöjligheterna kommer liksom att stämma möte just vid krigets slut (...). 
 Kvinnorna måste i väntan på detta utbilda sig mindre slentrianmäs- sigt, för att kunna beredas en plats i det omgjorda samhället. Driftiga kvinnor 
  skulle kunna skapa en vändpunkt i kvinnornas historia. De skulle kunna bryta så många av tvångsgränserna kring manligt och kvinnligt arbete, om de bara funnes färdigutbildade under den korta tid när dessa gränser är luckra. (ibid.) 
 I denna vision ingick pensioner och andra socialförsäkringar, bostadspolitik, arbetsmarknadspolitik, befolkningspolitik och regio- nalpolitik (se exempelvis Gates 1940, 1946). Inom hälso- och sjukvården kom ett efterkrigsprogram att läggas fram som gick ut på lika vård för alla. 
 Alla blev beroende av varandra i en stat som kunde påverka med- borgarnas villkor genom transfereringar mellan olika grupper och generationer. Utbildning sågs som ett medel för utjämning av klassklyftor. Samspelet mellan denna nya ideologi och ekonomiska och demografiska faktorer ledde till utvecklingen av det som har kommit att kallas en kvinnovänlig stat, ett begrepp myntat av Stokes (1987). Den kvinnovänliga staten innebär att staten genom socialförsäkringar, social service och arbetsmarknadspolitiska 
  
 2  
 Om man ser till de tidiga särartsfeministerna (Jones, 1911; Marks, 1941) var det vård om barn, gamla och handikappade, undervisning av barn samt biblioteksarbete och trädgårdsarbete som ansågs kvinnliga. Inom dessa yrken kunde kvinnor skapa sig en arena utan att blanda sig med männen på arbetsmarknaden.  
 3 
 För en diskussion om Price vision om familj och samhälle, se Moore (1990). 
 78 
 Hälsoprofessioner  
 åtgärder gjort det möjligt för kvinnor att leva ett självständigt liv utan alltför starkt ekonomiskt beroende till en man och/eller marknaden. (Jämför resonemanget om servicestaten ovan.) Allen menade att det inte heller skapades nya barriärer mellan kvinnorna. 
 Strömmen av gifta kvinnor till den svenska arbetsmarknaden, över en halv miljon mellan år 1965 och 1985, gick främst till offentliga sektor. Men även kategorin tjänstefolk, t.ex. hembiträden som tidigare sålde sin arbetskraft på marknaden, har övergått till att bli offentliganställda omsorgsarbetare (Axelsson 1992). Det har också vuxit fram en preferensstruktur där de offentliga tjänsterna efterfrågas i högre grad än tidigare. Staten har bidragit till att göra tjänsterna attraktiva och därmed efterfrågade. 
 En kvinnovänlig stat i en expansiv offentlig sektor 
 Bland kvinnoforskare och feminister har kvinnors relation till välfärdsstaten diskuterats. Hur har välfärdsstaten påverkat kvinnors livssituation? I diskussionen har det utkristalliserats två riktningar. Pateman (1988) och andra tar fasta på att staten visserligen undanröjt vissa orättvisor beroende på kön, samtidigt som patriarkatet finns kvar. De beskriver den förtryckande (eng. oppressive) staten. Skandinaviska forskare har tagit fasta på den frigörande sidan. Man kan med facit i hand ana att den kvinnovänliga staten hade sitt ursprung i den arbetskraftsbrist som fanns efter andra världskriget och som gjorde kvinnorna till en viktig reserv för inträde på arbets- marknaden. Den nya välfärdspolitiken gav  
 expansionsutrymme  
 för vissa yrken och professioner att utveckla sin verksamhet i för dem önskvärd riktning. 
 Statens satsningar i arbetsmarknads- och välfärdspolitik fick konsekvenser, om än inte alltid avsiktliga. Kvinnoyrkena kom att bli en viktig del av arbetsmarknads- och välfärdspolitiken. Statens inter- aktion med kvinnoyrkena grundlades tidigt. I Morgan avhandling  
 Barnmorskan och läkaren  
 (1996) framgår till exempel hur staten kunde locka barnmorskorna till offentlig anställning genom att pensionsmöjligheter kopplades uteslutande till sådana tjänster (Morton, 1996, s. 135, s. 328). Detta inträffade så tidigt som 1904. När sedan pensionssystemet öppnades även för privatpraktiserande barn- morskor 1916 hade denna grupp nästan försvunnit. Genom pensions- politiken hade staten banat väg för en inordning av barnmorskorna i statlig och kommunal förvaltning som senare blev en förutsättning för barnmorskeyrkets inlemmande i det statliga efterkrigsprogrammet. Olika aktörer i staten kunde ta ett samlat grepp om vårdyrkena. 
 Staten har medverkat till att förskjuta gränserna mellan lönat och 
 79 
 Mason 
 oavlönat arbete. Den har medverkat till att avlasta kvinnor i deras privata omsorg om barn och gamla i hemmet, samt befriat kvinnan från ekonomiskt beroende av man och familj. Å andra sidan har den också medverkat till att skapa ekonomiskt beroende – av staten själv (Frazer  Smith, 1994). Befrielsen och beroendet innehåller spänningar och motsägelser. En motsägelse ligger i den dubbla roll som offentligt anställda kan få som kontrollörer men också som distributör av resurser. Taylor (1991) för i sin bok  
 Power in caring professions  
 ett resonemang där han menar att det inte enbart handlar om att hantera motsägelser utan också om hur staten och professioner ömsesidigt kan stödja varandra i att genomdriva var sina mål. Han pekar ut tre olika sätt att beysa maktrelationer som kan föreligga mellan staten, en profession eller yrkesgrupp och klientgruppen de vill tjäna. (Taylor 1991:26 f.) I den första modellen bestämmer staten genom sitt agerande villkoren för både professionen och dess klientgrupp. Staten omvandlar deras respektive intressen. I den andra modellen intar professionen en motsvarande roll som förmedlare mellan statens och klientgruppens intressen. I den tredje modellen ingår staten och professionen i en intrikat och komplex maktrelation i förhållande till sin klientgrupp som de båda har ett separat förhållan- de till. För enskilda individer pågick en förskjutning från beroendet av familjen till ekonomisk självständighet. Också omsorgens form och innehåll blev föremål för omdefinition genom välfärdsyrkenas förändring. 
 5 Professionsteorier och kvinnorna 
 Vårdyrkena är, förutom läkaryrket, världen över kvinnodominerade. Taylor (1991) menar att detta förklaras av de båda könens olika möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Det har varit möjligt för kvinnor att ta sig in på vissa arenor av ideologiska och praktiska skäl. Numerärt stora grupper av kvinnor arbetar idag i lågbetalda arbeten. Vårdbiträden, undersköterskor och andra biträden bildar i Sverige yrken. Professionsteorierna har i stort sett negligerat kvinnoyrkena. I den mån kvinnoyrkena diskuteras har det varit kring fenomen som deltidsarbete, horisontell arbetsdelning och underordning. Dessa attribut värderas med en klar låg profil i professionssammanhang. (Se t.ex.  
 Elgkvist-Salzman, 
  1990; Taylor, 1991; Morton, 1996.) 
 80 
 Hälsoprofessioner  
 Deltidsarbetet 
 Teorier om kvinnors annorlunda beteende i professioner och yrken har endast uppmärksammats i undantagsfall. Vad sådana teorier kan ta upp är exempelvis kvinnors benägenhet att anpassa prioriteringarna i arbetssituationen till hela sin livssituation. Struktureringen av tiden har blivit en viktig sådan faktor där viktiga vardagsvärderingar kommer i dagen (Wall, 1989; Davies  Nelson, 1989). Profes- sionsteorierna förutsätter en hög närvaro på arbetsplatsen. Inflytande över arbetssituationen är en viktig faktor i dessa teorier. För många yrken inom den offentliga sektorn har t.ex. deltidsarbetet blivit en förutsättning för kvinnors medverkan  
 (Elgqvist-Saltzman, 
  1991; Johansson, 1995). Heltidsarbetet som nödvändighet, menar Nelson, 
  är ett oreflekterat antagande inom professionsteo- rierna som kan behöva skärskådas. Man får inte falla till föga och betrakta hemarbete, deltidstjänstgöring och annan bortovaro från heltidsarbetet som en svacka i karriären, menar  
 Ryan 
  och hänvisar till sina studier av lärarinneyrket. Livslång anställning på heltid blev då inte den enda formen för engagemang i arbetslivet, utan timanställning och deltidsarbete i olika former skulle kunna accepte- ras som lika normala och lämpliga. 
 Horisontell arbetsdelning 
 Ledarskap och arbetsdelning har varit en annan viktig fråga där dissonansen mellan professionsteorier och teorier om kvinnokulturer varit uppenbar. Det har till exempel inte ansetts kvinnligt att ta ledningen över andra. Detta har ideologiskt motiverat en horisontell arbetsdelning. Kvinnor kan enligt denna filosofi visa sin kompetens direkt i vårdpraktiken. En eventuell professionalisering skulle i så fall ske via förbättringar av patientarbetet, inte genom undervisning, administration eller egen forskning. 
 I praktiken har det ändå skett en förändring inom flera av vårdyr- kena i relationerna till patienter och till underordnade. Flera av dessa yrken ingår numera i en vertikal arbetsdelning, dvs. en hierarki. Detta har fört med sig utveckling av en yrkesetik, dvs. man har tvingats abstrahera vissa principer för att förhindra en alltför omedveten maktutövning. 
 Fortfarande finns en spänning kring den vertikala arbetsdelningen inom flera av vårdyrkena. Ska yrket satsa på utvecklingen av den praktiska patientrehabiliteringen? Ska yrket satsa på forskningen? Ska arbetsdelningen idealt vara horisontell eller vertikal? Vid närmare 
 81 
 Mason 
 eftertanke finner man att det ofta är kunskapsfrågorna det handlat om. Professionsteorierna ger redskap för att analysera maktfrågan, medan kunskapens roll i utvecklingen framstår som relativt oanalyserad. Externa intressen av kunskapsutveckling, exempelvis statliga, kan stå i motsättning till yrkesförbundens eget sätt att driva professionskam- pen, något som jag ska återkomma till. 
 Underordningen 
 En vertikal arbetsdelning förutsätter över- och underordning. Dessa två roller har kommit att bli könsuppdelade. Den abstrakta kunskapen har kommit att bli mera prestigeladdad och attraktiv för män än den konkreta. Thomas visar i sin doktorsavhandling om barnmorskor och läkare hur den mäktigare läkarprofessionen, som också är manligt dominerad, monopoliserade kunskap som hade med de komplicerade förlossningarna att göra och stängde barnmorskorna, och även de födande kvinnorna, ute från kontrollen över dessa. En strategi som  
 till-lämpades 
  var att dela med sig av kunskaper till barnmorskorna men att behålla kontrollen över dess utförande. Hanterandet av vassa redskap kom att hamna inom läkarnas revir. De tog hand om tillväxten av systematisk kunskap. Den mer komplexa och kunskap- skrävande kontrollen över liv och död kom att definieras som professionell, medan arbetet med normalförlossningarna kom att betraktas som mindre professionellt (Morton, 1996, s.  
 197–98). 
  Professionsteorins kriterier på arbetet leder också fram till en sådan värdering. Obstetrikerns kunskap var mera abstrakt och krävde en längre utbildning. Läkaren grep med sin professionella auktoritet in i situationer då liv var hotat. Barnmorskan, däremot, skötte självstän- digt de allra flesta förlossningarna. Av detta kan vi dra slutsatsen att professionsteorierna inte ger oss redskap för att värdera arbete med det normala, vanliga och rutinmässiga. Det krävs en vertikal arbetsfördelning, en hierarki, för att det ena yrket ska framstå i sin professionalitet. Med tanke på dagens arbetsmarknad är det stor sannolikhet att män blir överordnade och kvinnorna underordnade. 
 6 Kunskap och formell kompetens 
 Abbott (1988) diskuterar den professionella kunskapen i samband med beskrivningen av professionell praktik. Han delar in praktiken i tre delar, att i dialog med patienten/klienten söka sig fram till rätt väg att arbeta med just den patienten/klienten (diagnosis), att med utgångspunkt i information sluta sig till diagnos (inference), och slutligen att i dialog med patienten/klienten genomföra behandlingen. 
 82 
 Hälsoprofessioner  
 I ett kunskapsteoretiskt perspektiv är det det mellersta ledet som är intressant, eftersom en utveckling av den professionella kunskapen kan öppna fler vägar för behandling än vad man tidigare känt till. Abbott (1988, s. 48 f.) beskriver det som ett pusslande där den professionelle arbetar exklusivt med sin kunskap och tillämpar olika former av uteslutningsmetoder för att komma så långt som möjligt i sitt fastställande av diagnos. Den professionelle ska ge upp inför ett problem som det inte finns en lösning på inom hans eller hennes kunskapsområde. Den professionella reflektionen sker avskilt från patienten/klienten, och en komplex kunskapsmassa kräver att mycket tid läggs på just detta stadium. Det finns möjligheter att skapa rutiner så att enkla fall lätt kan sorteras ut för vidtagande av rutinåtgärder. Man kan hävda att det är inom detta professionella led som patien- trelaterade krav på hälsa, arbetskapacitet och livskvalitet kan avgöras. Det är det som skiljer professionella från amatörer. Det är reflek- tionsledet som är själva arbetet. Detta arbete som sker utanför kontroll av andra än yrkeskunniga personer kan genom sin avskildhet lätt ge intryck av maktutövning. 
 Förtrogenhetskunskap 
 Professionsteorierna har – i likhet med vad Morton konstaterat angående barnmorskorna – ett inbyggt värderingssystem som leder till att specialistkunskap väger tyngre än generalistkunskap. Att bota ett fåtal med avancerad apparatur och avancerad abstrakt kunskap ger enligt teorierna mer status än att hjälpa många med hjälp av enkel vardagskunskap. Det är lättare att se vilka konsekvenser ett genomfört professionellt tänkande får om man analyserar ett yrke som ursprung- ligen byggts upp kring vardagskunskaper, nämligen vårdbiträdesyr- ket. 
 Vårdbiträdesyrket präglades från början inte alls av det som vanli- gen brukar betecknas som professionella attribut: formell utbildning, systematisk teori och auktoritet. Andra värden än de som brukar betonas inom professioner sattes i centrum: personliga egenskaper och färdigheter, det sunda förnuftets kunskap förvärvad i vardagslivet och i personliga relationer. Det var också så att offentliga företrädare ville se det som en möjlighet för hemmafruar i behov av lite extra pengar att få hjälpa sina medmänniskor. Det skulle inte vara ett yrke. Relationen mellan dessa hemsamariter och de gamla skulle inte störas av byråkratiska och abstrakta principer. Men företrädare för offent- ligheten ändrade sig. Genom statsbidrag kunde staten på  
 1960-talet 
  ställa krav på verksamheten. Avgränsade uppgifter skulle ingå i hembesöken och arbetsledare skulle fördela arbetet mellan vårdbiträ- 
 83 
 Mason 
 dena. Konsekvenserna blev att yrket differentierades och det skapades en hierarki inom hemtjänsten. Ledningsfunktionen koncen- trerades. Utbildningen blev längre. 
 Ledarna i hemtjänsten, hemtjänstassistenterna, har numera ofta en högskoleutbildning omfattande minst 100 poäng (fem terminer), dvs. social omsorgsexamen. Möjlighet finns på samtliga studieorter att studera upp till 120 poäng. Utbildningen kan antingen vara inriktad mot äldre, funktionshindrade och utvecklingsstörda eller mot social- pedagogiskt behandlingsarbete. Professionaliseringen av hemtjänsten har betonats genom att ett teoretiskt innehåll getts åt arbetet. Det skedde redan under  
 1970-talet 
  men framför allt under  
 1980-talet 
  då den socialpedagogiska inriktningen blev tongivande i arbetet. Aktivering, social rehabilitering och hjälp till självhjälp blev led- stjärnorna. Formell utbildning av personalen blev det yrket satsade på (Szebehely, 1995). Ädelreformen 1992, enligt vilken kommunerna fick huvudansvaret för äldreomsorgen, öppnade för en utveckling i syfte att bryta gränser mellan sjukvård och den kommunala hem- tjänsten. Rationaliseringar inom sjukvården har lett i samma riktning. När patienten är medicinskt färdigbehandlad på sjukhuset återstår omsorgsuppgifter. De som ger vård i hemmen kommer att vara bättre medicinskt utbildade än sina föregångare. Examen från gymnasiets vårdlinje ger idag en medicinsk kompetens motsvarande undersköter- skans. 
 Tanken att kompetens vunnen ur erfarenheter av att ta omsorg om barn, sjuka och gamla i det egna hemmet skulle vara mindre kvalificerande än om samma erfarenhet skett inom offentligheten har ännu inte diskuterats i professionslitteraturen. Professionsteorierna har varit alltför inriktade på maktbegreppet, och för lite analyserat kunskapsfrågorna för att vi med hjälp av dessa teorier ska kunna föra en välgrundad diskussion kring kunskapens former. Alltmer sjukvård sker i hemmet. Mer tid läggs på planering av arbetet, kommunikation inom vårdlag etc och mindre tid för det mänskliga mötet ges än i de ursprungliga planerna när yrket blev till. 
 Kari Wærness (1995) har inom ramen för omsorgsbegreppet påbörjat en analys av kunskapsfrågorna. Hon är rädd för att vardagens behov och erfarenheter går förlorade i en alltmer rutiniserad och abstrakt yrkesverksamhet. Wærness menar att vare sig den professio- nella socialarbetarkulturen eller den medicinska kulturen som sjuksköterskor har som sin professionella bas har varit i stånd att organisera en individuell och situationsanpassad hjälp, den som var kärnan i hemvården. De professionella systemen tenderar att lägga sin syn på hjälpen utan att se den i sitt vardagssammanhang. Istället för måltid blir det näringsriktig och allsidigt sammansatt kost. Maten 
 84 
 Hälsoprofessioner  
 reduceras därmed till något som ligger utanför den personliga smaken. Estetiken har ersatts av fysiologi. Powell (1991) tillhör dem som starkt pläderat för ett reflekterat yrkeskunnande, och tar utifrån en mer generell och språkvetenskaplig utgångspunkt upp samma kritik som Aguirre. Inga  
 Elgqvist-Salzman 
  (1990) ser också denna motsättning mellan vardagens behov och professionens normsystem när hon konstaterar att 
 Vi har en tradition att uppvärdera yrkesverksamhet – det offentli- ga livet – och nedvärdera det privata, det reproduktiva. 
 Jag ska nu gå över till att skildra sju kgymnastyrket med avseende på deras strategier för professionalisering efter andra världskriget. I artikeln förekommer ett antal förkortningar på olika professionella och fackliga organistioner. En lista på förkortningar presenteras efter artikelns slut. 
 7 Sjukgymnasterna – från yrke till profession 
 Sjukgymnaster sitter organisatoriskt i kläm mellan många andra yrkesgruppers intressen, ovanifrån (läkaren), från sidan (arbetstera- peuter, naprapater och chiropraktorer) och yrken vars position som sidoordnad respektive underordnad kan variera (sjuksköterskor). Det har, som många andra vårdyrken, både en humanistisk/beteende- vetenskaplig och en naturvetenskaplig sida (Tamm, 1984; Bellner, 1991), vilket kan ha att göra med dess rötter i både frisk- och sjukgymnastik. Yrket är kvi nnodominerat och delas i könssegregera- de arbetsområden. En större andel män än kvinnor väljer att bli egna företagare, att arbeta inom yrkesmedicin och inom den öppna vården, medan kvinnor väljer att arbeta på sjukhuset (Reed, 1989, s. 74). Andelen män i yrket var år 1970 14 % och år 1990 18 %. 
 Den formella placeringen ovan överensstämmer också med upple- velsen av att vara i kläm. Sjukgymnasten pl acerar sig själv mellan läkaren och sjuksköterskan (Reed, 1989). De yrkesgrupper vars kompetens gränsar till sju kgymnasternas eget område är, förutom arbetsterapeuterna, naprapater och chiropraktorer. Alla håller på med leder och muskler. Det är alldeles uppenbart att naprapater och chiropraktorer är konkurrenter om patienter med rygg- och nackbe- svär. Den klämda ställningen innebär att sjukgymnasterna måste finna olika strategier gentemot formellt överordnade yrken som lä- kare, kunskapsmässigt närliggande yrken som arbetsterapeuter, napra- pater och chiropraktorer, yrken som de möter i vårdlag eller i vårdplaneringsgrupper som exempelvis sjuksköterskor och hemtjänst- assistenter, samt eventuellt underordnade biträden och assistenter. 
 85 
 Mason 
 Expansionen, relationerna 
 och kopplingen till försäkringssystemet 
 Redan tidigt i välfärdsstatens uppb yggnad kan man se att sjukgym- nasterna var aktiva när det gällde att skapa sig en arena inom de ekonomiska ramar som välfärdsstaten kunde erbjuda. På  
 1930-talet 
  hade bland annat sjukgymnasterna utretts med anledning av att statsmakterna befarade överutbildning av arbetskraft. (SOU 1935:52) Utredningen förde fram tankar om att sjukkassereformen skulle kunna öka dessa personers arbets- och inkomstmöjligheter (s. 357). Med dessa menade utredningen de som valt att utbilda sig till både gymnastiklärare och sjukgymnaster, vilket var det vanliga för de som sysslade med sjukgymnastik på den tiden. 
 Sjukgymnasterna bestämde sig tidigt för att liera sig med läkarna. Pierce Arnold, själv marinläkare, argumenterade i mitten av  
 1940-talet 
  (i  
 Tidskrift i sjukgymnastik  
 nr 2, 1946, tidigare införd i  
 Läkartidning- en  
 45/1945) ) för en vidgning av sju kgymnasternas ansvarsområde eller territorium. Arnold ville visa på vad yrken som arbetsterapeut och sjukgymnast hade för betydelse för arbetsrehab iliteringen. Slut- målet för all sjukdomsbehandling bör vara att åter placera patienten i arbete. Detta måste ske under läkarens energiska påverkan, skrev han. Han refererade till arbetet med krigsskadade och menade att det fanns möjligheter att organisera hjälparbetet på annat sätt än genom Stadsmissionen och fackliga organisationer. Man skulle garantera skadade personer full social trygghet så att de k unde delta i det rehabiliterande arbetet. Vad han menade var att om de arbetsskadade fick hjälp i sin ekonomiska situation så fick de möjligheter att satsa på sin hälsa, vilket samtidigt var lönsamt för samhället. Sjukkassorna visade stort intresse. Att hitta en nisch där försäkringsmedel finan- sierade en del av sjukgymnasternas professionella verksamhet måste ha varit av vitalt intresse för dem. 
 Sjukgymnaster föreläste på lokala sjukk asseföreningar och bad om statligt stöd för att göra det rehabiliterande arbetet möjligt (  
 Tidskrift i sjukgymnastik  
 1951). Argumentationen gick ut på att sju kgymnaster- na genom sitt arbete med att få ut folk på arbetsmarknaden arbetade i statens intresse. Sjukgymnasternas arbetsfält skulle utvidgas. Det skulle bli en ökad efterfrågan på deras tjänster. Tidigare hade deras uppgifter varit diffusa. Vanligt var att utbildade sjukgymnaster arbetade ideellt de första åren efter utbildningen i väntan på anställ- ning. 
 86 
 Hälsoprofessioner  
 Den Cederströmska utredningen 
 – en ny arena för professionell expansion skapas 
 Det dokument som låg till grund för utvecklingen under efterkrigsti- den inom sjukgymnastikens och arbetsterapins 
 4  
 område var den s.k. Cederströmska utredningen (SOU 1945:26, Kommitténs för partiellt arbetsföra betänkanden, bilaga nr 1, under beteckningen Riktlinjer för skapande av socialväsendets forskningsorganisation). Där slogs fast att allas möjligheter att delta i arbetslivet skulle tas till vara genom koordinering av resurser. Läkaren Burke skrev: 
 I det föregående har jag sökt antydningsvis påpeka hur intimt de partiellt arbetsföras problem sammanhänger med skiftande för- hållanden på socialväsendets och andra områden och att förut- sättningen för att kommitténs skyddslingar skola få det av rege- ringen önskade biståndet är, att problemet koordineras med ett flertal andra. (SOU 1945:26, s. 9) 
 En social forsknings- och försöksorganisation förväntades kunna bidra till en bra lösning på rehabiliteringsbehoven. Ett nytt samhäll- selement, ett produktivt socialväsen skulle skapas med utgångspunkt från: Ungdomens, fullarbetskraftens, partiellt arbetsföra och överårigas problem var för sig (s. 25). 
 Detta innebär, att man övergår från det nu tillämpade, rena un- derstödsväsendet till vad jag kallar  
 ett produktivt socialväsen  
 , d.v.s. ett hittills saknat samhällselement, som suger upp och ab- sorberar all arbetskraft vid sidan om fullarbetskraften och därmed  
 avlägsnar all konkurrens  
 mellan prima och sekunda arbetskraft från fria arbetsmarknaden. (SOU: 1945:26, s. 25) 
 En ny forsknings- och försöksorganisation skulle svara för att nya sysselsättningar skapades. Det behövdes nya tjänster och utbild- ningsmöjligheter för dem som skulle ut i arbetslivet, vilket också ledde till att det skapades nya arbetsmöjligheter vid en centralt arbetande  
 forsknings-, 
 försöks-, 
  och utprovningsorganisation. Där skulle ett  
 pionjärarbete  
 inledas (s. 34). I utredningen skisserades också planer för en ny hälso- och sjukvårdsorganisation. Det gällde att använda samhällets resurser på ett för alla produktivt  
 5  
 sätt. Alla som hade till uppgift att rehabilitera för arbetsmarknaden fick tillträde till den spatiösa arenan. Arbetsterapeuter och sju kgymnaster var yrken som skulle kunna svara mot dessa krav. Utredningen riktade sig 
  
 4 
  
 Vid tidpunkten för utredningen agerade sjukgymnaster och arbetsterapeuter tillsammans. 
  
 5 
  
 För definition av produktivitet se SOU 1945:26 s.  
  
 136–137. 
  
 87 
 Mason 
 inte explicit till något särskilt yrke, utan det stod öppet för var och en som kände sig manad att utveckla idéerna och göra dem till sina. Hur utnyttjade de dessa möjligheter? För ett yrke i professionaliserings- tankar var naturligtvis expansionen en drömsituation. 
 Det ekonomiska utrymmet för yrken och professioner skapade möjligheter att konkurrera eller samarbeta om ny tjänster och förmåner. Sjukgymnasterna påverkade genom Kvinnliga leg itimerade sjukgymnasters riksför bund (KLSR, fr.o.m. 1960 Legitimerade Sjukgymnasters Riksför bund, LSR)  
 efterfrågan  
 på service, nya klientgrupper identifierades med hjälp av statligt stöd. 
 Gränsbevakning, exklusion och usurpation 
 De signaler som professionen ger till den offentliga arenan är viktiga. För att vinna på offentlighet måste en profession i expansionstankar ha ett gott rykte. Genom att påverka de legala medel som står till buds, som legitimation och utbildning kan man påverka sin prestige och sitt rykte. Att arbeta med sin image gentemot allmänheten så att den senare får en riktig uppfattning om vad som är yrkets värderingar och arbetsmetoder ingår därför i professionella strategier. Ett sätt att upprätthålla förväntningar om god kvalitet är att bevaka gränserna. KLSR såg till att ingen obehörig använde yrkesbeteckningen sjuk- gymnast. Sjukgymnasternas yrkesför bund bildade under  
 1950-talet 
  front mot odefinierade massörer. Jag ska ge några exempel. 
 Då lagen om allmän sjukförsäkring tillkom 1955 bestämdes att försäkrad skulle erhålla ersättning för sjukgymnastisk behandling, om behandlingen utfördes av läkare, legitimerad sju kgymnast eller av person som upptagits i en av Riksförsäkringsverket efter samråd med Medicinalstyrelsen fastställd förteckning, s.k. förteckningsgymnaster. För att kunna upptagas på denna förteckning måste vederbörande ha bedrivit en av läkare väl vitsordad sjukgymnastisk verksamhet. Förutom kvalifikationer skulle man också ta hänsyn till behovet av sjukgymnaster på den ort där vederbörande varit verksam. KLSR framhöll med anledning av en motion 1958 att denna lösning var en nödlösning. Förbundet ville ha endast en typ av sju kgymnaster, nämligen de som legitimerats genom examen eller genom dispens. 
 Företrädare för staten respektive KLSR hade olika intressen, vilket ledde till flera kollisioner när det gällde strategier. Sju kgymnasterna kom tidigt i konflikt med dåvarande socialminister Vaughn som ville ha flera sjukgymnaster till rehabiliterande arbetsuppgifter, vilket skulle kunna leda till att lägre krav på utbildning accepterades. KLSR protesterade mot Sträng och Riksförsäkringsverket (Tidskrift i sjukgymnastik, mars 1955, ledare). Här visade sju kgymnasterna att de 
 88 
 Hälsoprofessioner  
 kunde agera självständigt gentemot vitala välfärdsintressen. Kanske bröt de också mot en kvinnlig norm enligt vilken samverkan är en dygd. 
 Att utesluta de som inte uppfyller gängse krav som professionen ställer är den ena sidan av arbetet med att bevaka sin arena. Den andra sidan är att vidga sitt eget arbetsområde och få tillgång till privilegier som tillfallit ett överordnat yrke. Denna strategi brukar benämnas usurpation. Man kan ana att sju kgymnasterna i samband med  
 7-kronorsreformen, 
  då bl.a. specialistläkarnas möjligheter att bedriva privatpraktik inskränktes, kände sig mogna för att öka sin professionella autonomi. Reformen påverkade även de privatanställda sjukgymnasterna. De argumenterade för att göra sig kv itt läkarnas överinseende över vissa behandlingsformer  
 6  
 som ställde mindre krav på kunskap och kompetens än andra behandlingsformer. Enligt be- stämmelserna skulle patienterna inte få någon ersättning om tjänsten inte var läkarledd. Sju kgymnasternas strävan till autonomi, genom kunskapsutveckling, kom att gå före strävan att erbjuda enkla, osjälv- ständiga och subventionerade tjänster till patienten. Kunskapsutveck- lingen förutsatte en förbättring av kvaliteten i tjänsten på lång sikt. Att till varje pris upprätthålla relationen till patienten som den sett ut dittills var inte lika viktigt. Därmed bröt de mot traditionen, något som anses nödvändigt i en professionell utvecklingsprocess. 
 Sjukgymnasternas relation till läkarna har varit ambivalent vilket visade sig i samband med kampen om legitimationen. Sjukgymnas- terna har legitimation, något som villkorades och förutsatte ett samarbete med läkarkåren. I en artikel i Sjukgymnasten 1972 (s. 168– 170) påpekade redaktör Roberson att sju kgymnasterna skulle vara rädda om sin lagstadgade legitimation, något unikt i Sverige. Legitimationen innebär både rättigheter och skyldigheter, menade Villa, 
 ... rättighet att utöva sjukgymnastik och en skyldighet att inte gö- ra detta utan att läkare förklarat sådan behandling lämplig. Det är denna skyldighet som särskiljer oss från de icke legitimerade. En skyldighet som vi ska vara aktsamma om. 
 Läkarnas och sjukgymnasternas intr essen flätades samman kring dessa skyldigheter. Artikeln var skriven 1972 och det finns all anledning tro att en omprövning har skett sedan dess. 1968 års utbildningsutredning, Johnson, den som skulle bli symbol för 1977 års högskolereform (betänkande: SOU 1973:58), uppmuntrade inte tanken på att sjukgymnasterna skulle särskiljas genom en egen 
  
 6 
 Elektrisk retningsbehandling och mekanisk sträckbehandling, behandling med ultraljud och tryckvariationsbehandling. 
 89 
 Mason 
 legitimation (se  
 Sjukgymnasten  
 nr 5, 1974). Staten ville homogenisera villkoren i hälsoprofessionerna/yrkena. Sju kgymnasterna ville diversifiera dem. 
 Specialisering är ett annat sätt att förbättra sin ställning på arbets- marknaden. För att kunna göra sig synlig i den medicinska hierarkin kan det finnas fördelar med att låta specialiseringen bli relativt långtgående. Läkarkåren tillämpar ju systematiskt specialiserings- strategin. I en sträng hierarki kan det finnas en poäng med att etablera flera underhierarkier. I många sammanhang finns fördelar med att sprida riskerna. Detta resonemang ger stöd för strategier mot att utveckla sig som både specialist och generalist. Specialist för att profilera sig mot överordnade, generalist för att hävda sig i konkur- rens med yrken med kortare utbildning och i underordnad ställning. Sjukgymnasterna har uppmuntrat specialisering, bl.a. genom att verka för att specialisttjänster ska inrättas. Av strategiska skäl, att sprida riskerna, har sjukgymnasterna stöttat både offen tliganställda och privatpraktiserande, något som också kan ses som ett stöd för generalisering. 
 Ett viktigt arbete för sjukgymnasterna bestod i att behålla den efterfrågan som man fått hjälp att skapa. I början av  
 1970-talet 
  svarade LSR i ett remissyttrande på  
 Sjukförsäkringsutredningen betänkande V  
 (den s.k.  
 7-kronorsreformen) 
  att deras synpunkter kommer att gagna både patienterna och dem själva. (  
 Sjukgymnasten 
  
 7  
 1971, s.  
 30–34.) 
  I detta skede ömmade LSR för de privatanställda, som förbundet menade skulle ha samma möjligheter att ge sina patienter reseersättning som den offentliga sjukvården gav. Privatan- ställda utgjorde och utgör fortfarande endast en liten andel, cirka 10 %, av LSR:s medlemmar. LSR överbetonade de privatanställdas intressen om man ska utgå från medlemsantalet. I april 1977 genomfördes den s.k. sjukgymnastreformen som innebar att enhe tlig taxa infördes för privatpraktiker och offentligt anställda sju kgymnas- ter. Regeringen skulle bedöma behovet av etableringskontroll för privatpraktiserande sjukgymnaster ( 
 Sjukgymnasten  
 nr 2, 1977, s. 9). 
 Kunskapsutveckling och utbildning 
 Om kunskapsutvecklingen är stark inom ett område finns två något motstridiga sätt att hantera detta inom en profession. Den ena är en uppdelning i additiva kunskapsmängder, att lägga till nya specialom- råden (Eriksson, 1995). Den andra är en disciplinär kunskapsutveck- ling mot abstraktioner, en kunskap som räcker längre än specifika 
  
 7  
  
 T 
 idskrift i sjukgymnastik  
 bytte namn till  
 Sjukgymnasten  
 från och med 1959. 
  
 90 
 Hälsoprofessioner  
 fakta och tekniker. Den ena formen förutsätter en horisontell arbetsfördelning, den andra en vertikal. Strategierna som utvecklas kring detta har delvis olika syften. En del strategier innebär en inre strukturering i karriärmönster, medan andra medför direkta konkur- rensstrategier gentemot andra yrken (Abbott, 1988:179). Jag ska granska motiven för sjukgymnasternas strävan efter förlängd utbildning och dess effekter på yrkets inre strukturering och relationer till andra yrken, och se vilken roll företrädare för staten har tagit i dessa strävanden. 
 Strategier för geografisk spridning av utbildningen 
 – med och mot företrädare för staten 
 Sjukgymnasternas och statens agerande för att genomföra en geografisk spridning av utbildningen kan ses som medel för att genomföra både en ämnesmässig breddning och fördjupning. Det kan också ses som ett mål för de inblandade parterna att göra utbildningen tillgänglig. Mot slutet av  
 1960-talet 
  i samband med Johnson började statsmakterna dra upp riktlinjer för en ny yrkesutbildning med successiv profilering. Vårdutbildningarna skulle då i inledningsske- det bli gemensamma för flera yrkesgrupper för att efter hand låta sig specialiseras. Vidare skulle sjukgymnastutbildningen byggas ut i flera landsting. Johnson föreslog sjukgymnastutbildning på 10 orter, medan sjukgymnasterna var mer restriktiva i sina ambitioner ( 
 Sjukgymnasten  
 nr 12, 1973, s. 552). Att inrätta utbildningar i Jönköping, Örebro och Umeå diskuterades inom LSR. Statsmakterna strävade mot en decentralisering och en tillväxt av antalet yrkesverksamma. Den stora svårigheten låg vid den tidpunkten i att det saknades kompetenta lärarkrafter. Yrkets relation till läkarna var en annan knäckfråga. 
 Med en viss besvikelse konstaterades i  
 Sjukgymnasten  
 (nr 9, 1972 s. 336) att Jönköpingsalternativet försenats, samtidigt som man beklagade att Umeå ännu inte kunnat starta det beslutade sju kgym- nastinstitutet. Hoppet sattes till Örebro. (se t.ex.  
 Sjukgymnasten  
 nr 2, 1975). Där inrättades också en utbildning i sju kgymnastik, men den blev inte långlivad. White, menade de egna leden (  
 Sjukgymnasten  
 nr 10, 1975). Problemet låg i att skapa en utbildning på en ort som saknade universitet. Det innebar svårigheter att rekrytera läkar- lärarpersonal. Medicinsk föreståndare saknades, liksom pedagogiskt utbildade lärare. Här kom professionens kvalitetskrav och medicinska inriktning, som krävde  
 läkar-lärare, 
  på tydlig kollisionskurs mot U68- förslaget enligt vilket man ville sprida utbildningen till flera orter. Örebroutbildningen inställdes efter en halv termin (  
 Sjukgymnasten  
 nr 10, 1975). 
 91 
 Mason 
 Staten stödde en relativt odifferentierad verksamhet. Staten har också verkat för att olika vårdutbildningar skall hållas samman. En gemensam teoretisk grund för alla vårdyrken är fortfarande en strategi från statsmakternas sida (se Högskoleverkets rapport 1995). Stats- makterna har alltså inte velat stötta en vertikal arbetsdelning. Johnson ville heller inte stödja en särskild utbildning för sju kgymnastassis- tenter. De kortare utbildningar som skisserades var alltför generellt inriktade för att passa biträden åt en enskild yrkesgrupp. 
 Tankarna i Johnson sattes i verket i slutet av  
 1970-talet 
  med en för- längning av sjukgymnastutbildningen med en termin. Redan höst- terminen 1977 började en sådan  
 5-terminers 
  utbildning i Uppsala. I både Johnson och Sjukvård 80 betonades vikten av kunskaper i beteende- vetenskapliga ämnen samt kunskaper i öppen vård och habilitering ( 
 Sjukgymnasten  
 nr 2, 1977, s. 6). Statsmakterna kan därmed sägas ha uppmuntrat en nedtoning av den medicinska kunskapen i yrket. 
 I två frågor befann sig sjukgymnasterna på ko llisionskurs med företrädare för statens intressen. Den ena gällde den vertikala arbets- delningen som förutsatte sjukgymnastbiträden. Den andra frågan gällde innehållet i utbildningen, den professionella kunskapen, där staten ville se en mer samhälls- och beteendevetenskaplig inriktning och ett brott med den kunskapsmässiga alliansen med läkarna. 
 En egen sektion för sjukgymnaster inom psykiatrin bildades inom LSR i maj 1975 ( 
 Sjukgymnasten  
 nr 9, 1977, s. 16). Breddning har därefter skett successivt genom inrättandet av nu (1997) sammanlagt 14 specialsektioner inom LSR. Förbundets strategi kan här sägas vara att stödja en horisontell arbetsdelning. 
 Fördjupningsstrategier i allians med läkarna 
 Redan 1948 föreslog sju kgymnasterna själva en prof essur i sjukgym- nastik. Det skulle ge möjligheter till bättre samarbete med läkarna genom att sjukgymnasterna kunde få tillträde till deras forskningsare- na. Vid den tidpunkten tycks inte tanken ha funnits att sjukgymnas- terna skulle bli självständiga gentemot läkarna. Inte heller fanns kunskapsmässiga betingelser för detta. För att bli självständiga mot läkarna måste sjukgymnasterna låta den abstrakta kunskapen växa. 
 En allians tycks ha skapats med läkarkåren kring teoriutveckling och en högre medicinsk kompetens för sjukgymnaster. En sådan högre kompetens skulle bana vägen för en egen forskarutbildning. 
 Tillsammans kunde sjukgymnasterna kämpa mot intr essen i staten som ville påverka utbildningen i en kortare och mer praktisk riktning. Staten uppmuntrade yrket som hantverk. Några motionärer i Riksdagen hade riktat kritik mot sjukgymnastutbildningen och låtit 
 92 
 Hälsoprofessioner  
 påskina att den borde vara mer praktiskt inriktad  
 8 
 . Docenten och universitetslektorn i anatomi vid Sydsvenska sjukgymnastinstitutet i Lund Ryan gjorde ett inlägg (  
 Sjukgymnasten  
 1972, s. 339– 40): 
 Ersättes kraven på välkvalificerade lärare med bred medicinsk utbildning kommer sjukgymnastens verksamhet att efterhand re- duceras till okvalificerat, manuellt arbete. 
 Fortfarande var sjukgymnasterna beroende av läkarnas beskydd som garanter för en abstrakt kunskapsutveckling. 
 Egen kompetenshöjning och exklusion av  
 läkar-lärarna 
  
 För att kunna expandera vertikalt och horisontellt måste sju kgym- nasterna kunna utbilda sina egna lärare. Förslag till nordisk specialut- bildning till lärare i fysioterapi, som är den internationella benäm- ningen på sjukgymnastyrket, lades fram i Nordiska rådet. Utbildning- en skulle ge behörighet till lärartjänst i fysioterapi  
 9 
 . En sådan utbildning kom igång i Malmö höstterminen 1975. 
 På de olika sjukgymnastutbildningarna hade läkarna spelat en viktig roll som lärare. Att ha kontroll över den egna utbildningen är ett viktigt kriterium på professionalisering varför gränslinjen mellan sjukgymnasterna och läkarna var viktig att bibehålla för läkarna och viktig att spränga för sjukgymnasterna. Vid sjukgymnastutbildningen i Uppsala inrättades vid starten 1976 nio tjänster som biträdande överläkare inom olika discipliner: kirurgi, ortopedi, och så vidare. För sjukgymnasterna själva blev det bara tre lärartjänster. Utbildningens organisation var olika på de olika orterna. Att låta undervisningen domineras av läkare med läkaravtal som betydde lika delar forskning, undervisning och klinisk tjänstgöring blev emellertid mycket kostsamt. Wood, prefekt vid Uppsalautbildningen från och med 1988, verkade för att få in sju kgymnaster som lärare på de sjukgymnastiska områdena. Det k unde hon göra genom att säga upp avtalen med klinikerna, och satsa på kompetenshöjning av sjukgym- nasterna. Budgeten räckte då både till vidareutbildning av lärarna och till undervisningen av studenter. Vi sparade massor av pengar så vi 
  
 8  
 I motion 1101, 1972, undertecknad av socialdemokraten Taylor och fyra partikamrater, fördes en argumentation för att sjukgymnastyrket skulle vara ett praktiskt och jordnära yrke. Motionärerna menade att sjukgymnastyrket då (1972) hade en alltför omfattande teoretisk utbildning. I motionen skrev motionärerna att Sjukgymnastutbildningen borde sålunda ha större anknytning till vårdyrkesskola än till universitetsklinik. 
  
 9 
 Lärarutbildningen skulle vara relativt praktiskt inriktad med 2 års tjänstgöring efter grundutbildningen, varav ett år på specialklinik. Den teoretiska utbildningen skulle bestå i 4 veckors pedagogisk utbildning samt 12 veckors ämnesfördjupning ( 
 Sjukgymnasten  
 nr 2, 1974, s. 5). 
 93 
 Mason 
 kunde kompetenshöja sju kgymnastlärarna i stället. (Intervju, december 1996.) Man öppnade också för en vertikal arbetsdelning i yrket, genom att sjukgymnasterna kunde gå in på högre poster i utbildningshierarkin. Ekonomin gav en sådan strategi vind i seglen. Läkarna undervisade även fortsättningsvis i sjukdomslära på sjuk- gymnastutbildningen utifrån sina respektive disciplinära utgångs- punkter. 
 Utbildning och autonomi 
 Beroendet av staten och statens aktörer kan uppträda som en icke önskvärd konsekvens av den ekonomiska expansionen. Hur skulle sjukgymnasterna skapa en autonom ställning inom välfärdsstaten? 
 Professioner kan bli autonoma genom att kvalificera sin egen teoribildning, förlänga utbildningen, etablera etiska koder, och genom att yrkesutövarna sluter sig samman i föreningar. Den förmodade kvalitetshöjningen i arbetet kan skapa förutsättningar för detta. 
 En arbetsgrupp inom LSR genomförde en översyn av sju kgym- nastutbildningen, vilket ledde till en ökning av antalet teoritimmar delvis på bekostnad av praktiktimmar. Den abstrakta kunskapen premierades. Dessutom samplanerades en chefsgymnastkurs under 1971. Yrket hierarkiserades. Överläggningar skedde med Socialsty- relsen angående förlängd grundutbildning för sju kgymnaster, lagligt skydd för titeln sju kgymnast, nya antagningssystem, samt specialkur- ser och specialistkompetens i ett flertal ämnen. (Internt PM  
 Utbild- ningsfrågor  
 ) Allt detta lade grunden för flera kontrollstationer för att sortera kompetens och skicklighet. Kampen för en längre utbildning tjänade under 1970- och  
 1980-talen 
  som en legitimeringsstrategi. Sjukgymnasterna ansträngde sig för att öka sin egen autonomi. 
  
 8 
  
 Inarbetade strategiers betydelse 
  
 i en krympande ekonomi – en diskussion 
 Den utveckling som skett under den offentliga sektorns expansions- period kan inte negligeras i en omvandling av samma sektor. Många professionella grupper har funnit sitt näste i statens hägn. Relationer- na till socialförsäkringarna har garanterat finansieringen för dem. Att företrädare för statliga intressen fungerat som aktiva pådrivare i uppbyggnaden av välfärdsprof essionerna skapade speciella problem inom yrkena när staten skar av grenen. Förväntningar har skapats på sjukgymnaster och vårdbiträden både från patienter/klienter, från olika statliga intressenter och internt från yrkesgrupperna. I den berättelse som jag gjort handlar det om källor för finansiering av 
 94 
 Hälsoprofessioner  
 verksamheten samt utvecklingen av en kunskapsbas som kan antas passa till lösningen av vissa problem men inte andra. Det har också pågått en annan utveckling som jag valt att inte gå närmare in på. Under tiden för den offentliga sektorns uppb yggnad har det skett förändringar internt inom sjukvården, vilket lett till omstrukturering av vården i stort. Alltmer vård sker i hemmet, vilket även får konsekvenser för sjukgymnastyrket. Det har också skett förändringar i befolkningsstrukturen och på arbetsmarknaden. 
 En av Abbotts huvudpoänger är att professioner utvecklas i rela- tion till varandra och till sin omgivning. Arbetsuppgifterna omförde- las ständigt. Statushierarkierna växlar. Omvärldens behov och yrkesgruppens skicklighet att hantera den nya situationen avgör den aktuella arbetsfördelningen. Ofta visar det sig nödvändigt att avskilja vissa arbetsuppgifter gentemot underordnade yrken (Abbott 1988, s. 69 f.). Även radikala omstruktureringar skulle kunna bli möjliga, exempelvis under påverkan av ett yttre tryck.  
 Ädel-reformen 
  syftade till en sådan förändring med konsekvenser för professioners och yrkens strategier. Denna reform förde samman två skilda autoritets- strukturer genom att föra över delar av landstingets ansvar för äldreomsorgen till kommunerna.  
 Ädel-reformen 
  gjorde det möjligt att gå den motsatta vägen mot vad Cochran föreslagit, då hon menade att det emotionella arbetet och det tekniskt rationella tenderar att sorteras i skilda auktoritetsstrukturer. I den nya strukturen ska exempelvis sjukgymnasterna sammankopplas med vårdbiträdesyrket som vuxit fram under statens beskydd med helt andra traditioner. Båda yrkena kommer att spela en stor roll i arbetet med vård och rehabilitering. Slutligen ska jag också beröra genusaspekterna i hälsoprofessionerna. 
 Kunskap och kompetens 
 Sjukgymnasterna har blivit mer och mer välutbildade och formellt kompetenta. De har både breddat sig genom olika specialiseringar och fördjupat sig genom exempelvis möjligheten till egen forskning och forskarutbildning. Är kunskapsbasen relevant för de problem som yrkesgruppen i framtiden ska hantera. Av historien att döma kan man diskutera den framtida kompetensutvecklingen i förhållande till några viktiga förutsättningar för professionens utveckling: förändringar i omvärlden som har att göra med patientgruppens sammansättning, förändringar inom sjukvården och på arbetsmarknaden. Vidare kan man tala om förändrade samarbetsrelationer, förskjutningar i dispositionen av arbetstiden. Jag ska avsluta med att diskutera några etiska överväganden med anledning av förändrade villkor. 
 95 
 Mason 
 Mycken möda har lagts ner på att rehabilitera för en arbetsmark- nad i expansion. Idag står hälsoprofessionerna inför andra utmaning- ar. De kan inte uteslutande sälja sina tjänster till rehabilitering så att fler ska kunna gå ut på arbetsmarknaden i en situation med en arbetslöshet på över 10 %. Man kan inte längre som Richardson argumentera i lönsamhetstermer, om man med detta menar lönsamhet i termer av samhällsproduktivitet. 
 Jag förutspår att hemmiljön istället kommer att bli en plats för sjukgymnasters förebyggande arbete. Om man ska utgå från de demografiska villkoren med en ökande grupp äldre i befolkningen kan man anta att efterfrågan på sju kgymnasttjänster i framtiden kommer från äldreomsorgen. Idag finns inget större intresse för den patientgruppen bland sjukgymnasterna. 
 Vad är skillnaden mellan att arbeta med arbetslivets normer för ögonen och att arbeta med den arbetsfria tidens normsystem? Arbetslivets krav på effektivitet kräver att kunskaper och rutiner för det professionella arbetet utvecklas enligt andra värden än hittills. Livskvalitet har blivit ett begrepp som sätter sökarljuset på hela livssituationen inte bara på arbetet. 
 Detta kan komma att innebära att sjukgymnasterna får lägga mindre tyngd vid ett av de områden som de blivit mycket duktiga på. Sjukgymnasterna har i Sverige – tack var sin k oppling till försäk- ringssystemet och yrkesmedicinen – utvecklat spjutspetskunskap i arbetslivets psykosociala miljöproblem. En stor del av tiden har gått åt till arbetsplatsbesök för att i föreb yggande syfte korrigera arbetsmiljöer, ett sätt att angripa det vanliga, normala och rutinisera- de. Detta sätter en del av de frågor som jag diskuterat i de inledande avsnitten i nytt ljus. Vad innebär arbete med det normala, vanliga och rutinmässiga? Hur kan man använda sin auktoritet i hemmiljön? Man kan undra om sjukgymnasterna och flera andra hälsoprof essioner tvingas arbeta mer generellt, dvs. med en delegering av behandlings- uppgifter till patienten och dennes närstående. 
 Arbetsdelningen 
 Professioner har kritiserats för att de i sin strävan efter status och utveckling fjärmar sig från det praktiska arbetet. Genom allt längre och mer teoretisk utbildning kan de hävda att professionens medlem- mar kvalificerar sig för allt svårare – i betydelsen abstraktare – uppgifter. 
 10  
 Abbotts resonemang väcker tankar om hur sjukgymnas- 
  
 10  
 Det finns de som söker andra kriterier för professionell utveckling, en alternativ professionaliseringsprocess (White, 1990). I detta perspektiv får utbildning 
 96 
 Hälsoprofessioner  
 terna kan gå till väga för att hantera de problem som kräver en mer kvalificerad insats. I den stora mängden av systematiska kunskaper som utvecklats har det skett en förskjutning i arbetsuppgifterna från anamnes och behandling i dialog med klienten till diagnos och reflektion enskilt eller i samarbete med arbetslaget. Diagnostiserandet som – enligt Rios – bygger på vidgade och fördjupade prof essio- nella kunskaper, kommer att uppta alltmer av arbetstiden. 
 I liknande situationer har yrken och professioner hierarkiserats, dvs. man har skapat fler autonoma positioner, vertikalt och horison- tellt. Vissa uppgifter, som professionen definierat som mindre kvalificerade, kan rutiniseras och delegeras till underordnade grupper. Några uppgifter kan vara lättare än andra att mejsla ut. På den positiva sidan ligger en standardisering av uppgifterna nära till hands. Det förefaller rimligt att tro att det är anamnestagning och behandling som kan delegeras, medan analys och diagnosticering förutsätter en professionell kunskap och känslighet. Mycket av behandlingsarbetet sker också idag via handledning av andra yrkesgrupper. Med en sådan prioriteringsordning uppstår dilemmat att det delegeringsbara är mer synligt än det  
 icke-delegeringsbara. 
  Det är i anamnestagning och behandling som mötet med patienten sker. De finansieringssystem som är kopplade till patientkontakt och behandling kan då komma att missgynna det arbete som sjukgymnasterna anser som det mest kvalificerade, diagnosticering och forskning. 
 Denna antologi handlar om genusaspekter på den offentliga sek- torns omvandling. Det ligger nära till hands att fråga om det finns en könskodad arbetsdelning. Finns män respektive kvinnor på skilda positioner vertikalt eller horisontellt? Jag vill gärna anknyta till det resonemang som jag tidigare förde kring barnmorskeyrket och professionsteoriernas undervärdering av arbetet med det normala, vanliga och rutiniserade. Det skapades en vertikal arbetsfördelning mellan dem som kom att arbeta med riskgrupper och de som kom att arbeta med den majoritet vars utgång var någorlunda förutsägbar. 
 Teorier som jag tidigare refererat antyder att män ofta etablerar vertikala hierarkier medan kvinnor etablerar en horisontell arbetsdel- ning. Jag har närmat mig arbetsdelningens problem från två utgångs- punkter. Dels har jag beskrivit den statushierarki som uppstår mellan det abstrakta och det konkreta arbetet. Jag har också beskrivit den arbetsdelning som innebär en tidsmässig uppdelning mellan anamne- stagning, diagnos och behandling. Uppdelningen sker även där mellan det konkreta mötet med patienten och diagnosen i avskildhet. Det 
 uppgiften att inympa ett systematiskt tvivel på sig själv, dvs. att man ökar sensibilite- ten i patientkommunikationen. 
 97 
 Mason 
 skulle passa väl med de teoretiska förebilderna om manliga sju kgym- naster sökte sig till forskning, undervisning och administration. 
 Sjukgymnasterna etablerar sig inte alls efter detta mönster. De manliga sjukgymnasterna finner man som privatpraktiker, de arbetar exempelvis inom idrottsmedicinen (intervju med förbundsordförande Maddox). Männen finns i den privata sektorn och undviker den offentliga (Warner, Woods  Harper, 1990). De söker sig alltså till sidoordnade positioner istället för att söka chefspositioner. Denna grupp privatpraktiserande har blivit en viktig grupp för LSR. Privatpraktiserande, menar Maddox, hjälper till att skapa nya marknader för yrkeskåren. Teorierna om att kvinnorna söker en horisontell arbetsdelning medan männen söker en vertikal kommer alltså på skam. En möjlig förklaring kan vara att männen inte accepterar de låga löner som råder inom yrket utan söker sig till mer lukrativa verksamheter. Männen tror att deras intåg ska innebära högre löner för yrket som helhet (Warner m.fl., 1990). 
 Den  
 moraliskt-ideologiska 
  frågan 
 I de inledande avsnitten refererade jag till Mccoy olika modeller för hur staten kan samspela med professioner. Jag refererade också MacDonalds konstaterande att staten kan ha särskilda behov av att gå in i hälso- och sjukvårdens område. Anledningen var att samhället har behov av en frisk arbetskraft för att dess olika delar ska fungera i det dagliga. 
 Från individens perspektiv finns det naturligtvis också starka incitament att sjukvården fungerar. Undersökningar visar att befolkningen är beredd att satsa skattemedel för att så ska ske. Från individens synvinkel kan det också finnas skäl att ställa också andra krav på sjukvården. Den sjukvård som byggts upp i avskildhet från den privata sfären har kunnat fungera enligt särskilda förutsättningar. När vården flyttas till hemmet och den privata sfären kommer helt andra problem i dagen. 
 Det finns en etisk problematik som har att göra med på vems sida vårdpersonal av olika kategorier står i sitt arbete. Den alltmer komplexa vården sker i vårdtagarens hem, på en privat arena. Vi kan se den etiska problematiken i historisk belysning genom att betrakta ett enskilt yrke som vårdbiträdets i öppen vård. Den tidiga hemsama- riten såg sig själv som ombud för sin klient. Hon hade stor frihet att välja i vilken grad hon ville se sig själv som myndighetens represen- tant. Idag bör vårdbiträdet foga sig i myndighetens regelverk och de hierarkiska regler som upprättats. Vårdbiträdesyrket har förvandlats från ett arbete där det mänskliga mötet i vardagen var målet till ett 
 98 
 Hälsoprofessioner  
 arbete med flera och komplexare mål. En del av komplexiteten ligger i den kunskapsutveckling som skett. Vårdbiträdet har fösts in i ett system som förändrats i takt med den medicinska utvecklingen och de ändrade ekonomiska förutsättningarna i vården. Som en följd av detta har också den etiska problematiken komplicerats. Neddragningar i den offentliga omsorgen kan skapa en nygammal etisk problematik förknippad med frågan om hur långt företrädare för familjens respektive allmänna intressen ska återta ansvaret för hälso- och omsorgsfrågorna. 
 Hur långt kan en anställd gå i uppfyllandet av abstrakta regler på att någonting särskilt ska bli utfört när hon eller han befinner sig i någon annans hem och ser att en annan prioritering borde ha gjorts? Kanske är det i dessa situationer som omsorgsmoralen på allvar kommer att ställas mot rättvisemoralen i den svenska kontexten av vård och omsorg. 
 Genusaspekter 
 Kvarstår analysen av vad som skett med sjukgymnasterna och vårdbiträdena ur genussynpunkt under den gångna  
 50-årsperioden. 
  Kan man tala om en maskulinisering? 
 11  
 Sjukgymnasterna har distanserat sig från kroppen och arbetet med det vardagliga, patient- nära. För ett mer utvecklat resonemang om maskulinisering, se Yang bidrag i denna antologi. Yrket har kommit att ingå i en arbetsorganisation som är mer hierarkisk än för 50 år sedan, sjukgymnasterna har blivit självständigare i förhållande till läkarna, till staten och förmodligen till patienterna. Alla dessa kriterier visar att professionalisering skett, och bygger på en maktanalys. Men är det ett tillfredsställande svar ur genussynpunkt? 
 Innehållet i det offentliga vårdutbudet har genomgått en stor förändring efter andra världskriget. Den vård och omsorg som erbjuds idag skiljer sig i mångt och mycket från Noddings genuine caring eller från den ganska jordnära omsorg som gavs av både sjukgym- naster och vårdbiträden på  
 1950-talet. 
  Kunskapsutvecklingen har, delvis genom statens försorg, varit omfattande. Möjligheten att rehabilitera har därigenom vuxit liksom möjligheterna till habilite- ring. Mot bakgrund av detta vill jag lämna en kommentar till argumentationen att den offentliga sektorn genomgått en maskulinise- ring. 
  
 11  
 Även andra förändringar har skett. Likaväl som man kan tala om en maskulinise- ring då man sätter genus i centrum skulle man kunna sätta klassbegreppet i centrum (Freidson, 1994:76) och ställa frågor om omstruktureringen av den offentliga sektorn leder till en ökad klassdifferentiering. 
 99 
 Mason 
 Utvecklingen har gått från en relativt ostrukturerad tidsanvändning till en klarare strukturerad disposition av tiden. Vård har blivit ett abstrakt projekt, men har den frikopplats från relationen? Saknas därför hängivenheten? Dessa frågor ställs i anslutning till Noddings resonemang som jag inledningsvis refererade. 
 Sjukgymnasterna lägger idag mycket tid på handledning av annan personal som sedan utför arbetet vilket skiljer sig från att de tidigare var de som själva utförde behandlingen. För patienten/klienten innebär detta att de får träffa sjukgymnasten en kort tid jämfört med den kunskapsvolym som han eller hon kan dra nytta av för egen del. Det går att se det som att behandlingen har effektiviserats tack vare kunskapsökningen. Engagemanget behöver för den skull inte ha reducerats. 
 Vårdbiträdet befinner sig i en annan situation. Hon tillhör de grupper som ska utföra en del av de delegerade behandlingsuppgif- terna. Hennes ostrukturerade tid med vårdtagaren har minskat, men antalet uppgifter som hon ska göra har ökat. Det som tidigare var normala uppgifter för ett vårdbiträde konkurrerar nu med en mängd delegerade uppgifter från medicinsk personal. I hennes fall kan man säga att det blir mindre tid för en personlig omsorg i betydelsen omsorg byggd på medlevarskap och s.k. sunt förnuft. Nu har den systematiska kunskapens normsystem, den professionsbundna ratio- naliteten, blivit gängse även för vårdbiträdet. En känslomässig neutralitet, universalism och distans ska prägla arbetet istället för det personliga, specifika och känslostyrda. 
 Komplexiteten i dagens situation reser dock frågor om vart häl- soprofessionerna är på väg. Produktivitetstanken har legat som grund för efterkrigsstrategierna för sjukgymnaster. Samma tanke har delvis präglat vårdbiträdets arbete, att frigöra arbetsföra personer för produktivt arbete. Analogt med resonemanget ovan om scenbytet från sjukhuset till hemmet, samt skiftet från medelålders till äldre patienter kan också målsättningen skifta från produktionsinriktning till relationsinriktning. Detta kan närma professionernas strategier till omsorgsteoriernas tankestruktur. 
 Också andra förändringar i tankestrukturen kan bli möjliga. I en expanderande ekonomi kunde sjukgymnasterna, liksom andra före- trädare för hälsoprofessionerna, söka lösningar som inte särskilt betonade solidaritet kvinnor emellan. De försökte, oberoende av varandra, nå egna framgångar. Staten var vänlig mot kvinnorna, och kvinnostrategierna skapade inga nya barriärer, som Allen uttryckte det. I ett skede där de offentliga utgifterna skulle skäras var staten inte längre så vänlig. Vid  
 1990-talets 
  början kom också andra frågor upp på agendan i centrala yrkesförbund. Företrädare för hälsoprofes- 
 100 
 Hälsoprofessioner  
 sionerna upptäckte varandra som kvinnor. Konkurrensen om medlen hade hårdnat påtagligt. Sjuksköterskor (SHSTF), undersköterskor och vårdbiträden (SKAF), hemtjänstassistenter (SKTF), sju kgymnaster (LSR) och socionomer (SSR) gjorde 1993 en ansträngning att föra gemensamma löneförhandlingar, och bildade inför avtalsrörelsen den s.k. plattformen. Detta försök till samarbete mellan de kvinnodomine- rade förbunden gick dock om intet.  
 SACO-K 
  lovade att angripa osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män, vilket ledde till att LSR och SSR gav upp samarbetet. ( 
 Sjukgymnasten  
 5/93) 
 LSR försökte 1995 – återigen och utan större framgång – att göra 
 en poäng av sin ställning som kvinnoyrke (  
 Sjukgymnasten  
 9/95) genom att poängtera kvinnolönerna i avtalsrörelsen. En särskild pott för kvinnolöner (kvinnodominerade yrken) hade avsatts i landstingen. LSR betonade att en stor del av dessa skulle avsättas för de kollektivt och strukturellt diskriminerade sjukgymnasterna. Sjuksköterskornas förbund, SHSTF, hade samma anspråk, varför sjuksköterskorna och sjukgymnasterna gick samman och betonade sina gemensamma intressen. (Arbetsterapeuterna, sjukgymnasternas tidigare partner, gick en annan väg.) LSR menade att lönen skulle kopplas till  
 produktivitetsökningar  
 . En lång historisk tradition med kopplingar till tidigare krav på arbetstidsförmåner i form av deltidstjänster – en kvinnostrategi – och en alltför stor frivillig underdånighet under läkaryrket etc., lade hinder i vägen för ett omedelbart förverkligande av en sådan produktivitet. 
 Stark tilltro finns idag till att via lagstiftning utjämna skillnaderna i arbetsvillkor mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden. Att uppnå en balanserad könsfördelning på arbetsplatserna är målet, liksom lika lön för lika arbete. Jämställdhetsmålet har ersatt målet att skapa fler arbetstillfällen. Staten deltar i professioners utveckling genom att reproducera visionen om jämställdhet. Kampen om pro- fessurer till kvinnor sker parallellt med att stora grupper kvinnor avskedas. Viktiga jämställdhetsmål har drivits i arbetsdomstolen – av professioner. Man kan fråga sig om jämställdhetslagen på symbolpla- net har fått ersätta den utmaning om ett produktivt socialväsende som var efterkrigstidens drivkraft för ett bättre arbetsliv. 
 Tack 
 För värdefulla synpunkter tackar jag de personer i Kvinnomaktutred- ningen som kontinuerligt bidragit i diskussionen kring detta kapitel. Vidare har Horton, doktorand i sociologi vid Umeå universi- tet och Baldwin, professor i sociologi vid Universitetet i Bergen, gett viktiga kommentarer. I en tidigare version presenterades artikeln i arbetsgruppen för genusstudier vid sociologförbundets 
 101 
 Mason 
 årsmöte i Lund  
 30–31 
  januari 1997. Kolleger vid Centrum för tjänsteforskning i Karlstad har bidragit till tankeverksamheten kring denna artikel. Likaså har deltagare i Mastersprogrammet vid Institutionen för sju kgymnastik, Huddinge sjukhus, givit värdefulla synpunkter. 
 Förkortningar 
  
 KLSR 
  
 Kvinnliga legitimerade sjukgymnasters riksförbund  
 1943–1960 
  
 LSR 
  
 Legitimerade sjukgymnasters riksförbund fr.o.m. 1960 
  
 SACO-K 
  
 Sveriges akademikers centralorganisation, kommunalsektionen 
  
 SHSTF 
  
 Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund 
  
 SKAF 
  
 Svenska kommunalarbetarförbundet 
  
 SKTF 
  
 Svenska kommunaltjänstemannaförbundet 
  
 SSR 
  
 Sveriges socionomers riksförbund 
  
 Litteratur- och källförteckning 
 Intervjuer: 
 Reeves, Mccullough, intervju den 4 december 1996. 
 Cooper, Rowland, förbundsordförande i LSR. Intervju hösten 1994. 
  
 Abbott, A. (1988)  
 The System of Professions. An Essay on the Division of Expert Labour.  
 The University of Chicago Press 
  
 Fleming, E. K.  Murphy (1990)  
 Circles of Care. Work and Identity in Women´s 
  
 Lives 
 . State University of New York Press 
 Anttonen, A. (1990) The Feminization of the Scandinavian Welfare State i  
 Finnish debates on women's studies  
 s.  
 3-25. 
  Red. Simonen, Phillips. University of Tam- pere 
  
 Anttonen, A. (1994)  
 Dilemmas in engendering the welfare state  
 –  
 the social service state as a feminist struggle concept 
 . Opublicerat manus 
  
 Garcia, Ch. (1992)  
 Hemmafrun som försvann  
 . Diss. Stockholms universitet 
  
 Bellner,  
  
 A.-L. 
  
  (1991)  
 Specialist eller generalist – om yrkesutvecklingen hos arbetsterapeuter och sjukgymnaster 
 . Lic. avhandl. Tema H, Linköpings univer- sitet 
  
 Reed, B. (1989)  
 Beeing a physiotherapist. Professional role, utilization of time, and vocational strategies 
 . Diss. Umeå universitet 
  
 Warner, Schmidt  Beck Män inom sjukgymnastik  
 Sjukgymnas- ten/Vetenskapligt supplement, 1/90,  
  
 18-19 
  
 Olson, Smith (1989)  
 Apotekaryrke i förändring  
 . Diss. Uppsala universitet 
  
 White, K. (1990)  
 Professionalisering og modprofessionalisering i et omsorgsarbejde.  
 Center for samfunnsforskning. Universitetet i Bergen 
  
 Daatland,  
 S.-O. 
  What are families for? On family solidarity and preference for help. 
  
 Ageing and Society 
 , No 10, 1990,  
 1–15. 
  
 Wall, K. (1989)  
 Women and time: Weaving the strands of everyday life 
 . Diss. Sociologiska institutionen, Lunds universitet 
  
 102 
 Hälsoprofessioner  
 Wall, K.  Chung (1989)  
 Kvalitativ kvinnoforskning 
 . Stockholm: Arbetsliv- scentrum 
  
 Elgkvist-Salzman, 
  I. (1990) Utbildningsforskares perspektiv på jämställdhet. 
 Läroplansdebatt  
 , 46,  
  
 8–10 
  
 Garcia, 
  I. (1991) Educational Reforms – Women´s Life Patterns: A Swedish Case Study  i  
 Gardner. Red. Lam, G.P.  Slaughter, S. Kluwer Academic Publishers 
 Eriksson, B. Vetenskapens framträdesformer. En teoretisk skiss. 
 VEST 1/1995,  
 17–49. 
  
 Eriksson, I. (1989) De professionellas makt över pensionärerna.  
 Socialmedicinsk tidskrift,  
  
 5–6, 
  
  s.  
  
 238–244. 
  
 Munoz, Ch. (1994)  
 Kön och professionalisering  
 Rapport från Nordiska kvinnohistori- kermötet i Tampere 1994 Kvinnohistoriens nya utmaningar. Tampere 
 Fraser, N.  Contreras (1984) A Genealogy of Dependency: Tracing a Keyword of the U.S. Welfare State.  
 Signs: Journal of Women, Culture and Society  
 , vol. 19, no 2.1 
 Freidson, E. (1994)  
 Professionalism Reborn 
 . Cambridge: Polity Press 
 Gilligan, Smith (1982)  
 Med kvinnors röst  
 . Stockholm: Prisma 
  
 Hammarström, G. (1991)  
 Generation Bonds and Elderly Womens Attitudes to Formal and Informal Support.  
 Paper presented at the II European Congress of Geron- tology. Madrid 
  
 Richardson, I. (1978)  
 Studier i professionell organisation. En professionsteori tillämpad på veterinäryrket  
 . Diss. Göteborgs universitet 
  
 Allen, H.M. (1987)  
 Welfare State and Women Power.  
 Oslo: Universitetsforlaget 
 Taylor, Kramer (1991)  
 Power in Caring Professions 
 . London: The Macmillan Press Ltd 
  
 Högskoleverkets utredning:  
 Vårdutbildningar i högskolan  
 .  
 En utvärdering  
 . 1985. 
  
 Padilla, N. (1993) Divisions of emotional labour. Red. Duarte, S. London: Sage publications 
 Johansson, S. (1995)  
 Sjukhus och hem som arbetsplats 
 . Stockholm: Bonnier Utbildning 
  
 Burns, I. (1991)  
 Kunskapens former. Det reflekterade yrkeskunnandet.  
 Bates 
  
 Key, E. (1911)  
 Kärleken och äktenskapet  
 . Stockholm: Bonniers förlag. (1 uppl.) 
  
 Smith, M. (1990)  
 Talet om det kvinnliga. Studier i feministiskt tänkande i Sverige under  
 1930-talet 
 . 
  
  Diss. Sociologiska isntitutionen Göteborg 
  
 MacDonald, K. (1995)  
 The Sociology of Professions 
 . London: Sage 
 Fitzgerald, Solomon (1942) Återuppbyggnadsarbetet och vi: Samhällskrav och nya yrken. 
 Yrkeskvinnan, juni,  
 2–8 
  
 Gates, Conley (1940)  
 En svensk väg genom krisen 
 . Stockholm 
 Möller, Conley (1946) De planerade socialreformerna.  
 Tiden 
 , 2/1946, s  
 70–85 
  
 Noddings, N. (1984)  
 Caring 
 :  
 A Feminine Approach To Ethics and Moral Education 
 . University of California Press 
  
 Pateman, C. (1988)  
 The Sexual Contract 
 . Cambridge. Polity Press 
 Parsons, T. (1937)  
 The Structure  
 o 
 f Social Action 
 . New York: Mac Millan, Free Press 
 103 
 Mason 
  
 Simonen, L. (1990)  
 Contradictions in the Welfare State 
 .  
 Women and Caring 
 . Acta Universitatis Tamperensis ser A Vol 295 
  
 Sjukgymnasten  
 (tidigare  
 Tidskrift i sjukgymnastik 
 )  
  
 1945–1995 
  
 SOU 1935:52  
 Betänkande i anledning av tillströmningen till de intellektuella yrkena 
  
 SOU 1945:26  
 Riktlinjer för skapande av socialväsendets forskningsorganisation 
  
 SOU 1973:58  
 Högskoleutbildning – Hälso- och sjukvårdslinje, social omsorgslinje, medicinsk assistentlinje, arbetsterapeut- och sjukgymnastlinje 
  
 Szebehely, M. (1995)  
 Vardagens organisering. Om vårdbiträden och gamla i hemtjänsten  
 . Lund: Arkiv förlag 
  
 Tamm, M. (1984) Sjukgymnastens roll ur beteendevetenskaplig synvinkel. 
 Sjukgymnasten, 10,  
 9–10 
  
 Tong, R. (1993)  
 Feminine and Feminist Ethics 
 . Belmont, Young: Brown 1971:26 uppdraget till Johnson. 
 Wägner, E. (1941)  
 Väckarklocka  
 . Stockholm: Bonniers förlag (1 uppl.) 
 Wærness, K. (1995) Den hjemmebaserte omsorgen i den skandinaviske velfredsstat. En offentlig tjeneste i spenningsfeltet mellom olika kulturer i  
 Sjukhus och hem som arbetsplats.  
 Red. Johansson, S. Stockholm: Bonnier Utbildning 
 Wærness, K. (1996) Omsorgsrationalitet: Reflexioner över ett begrepps karaktärÓ i  
 Omsorgens skiftningar 
 . Red. Gay. Lund: Studentlitteratur 
  
 Morton, Mason (1996)  
 Barnmorskan och läkaren. Kompetens och konflikt i svensk förlossningsvård  
 1870–1920  
 . 
  
  Stockholm: Ordfront 
  
 104