Förord 
 Långtidsutredningen 2003 utarbetas inom Finansdepartementets strukturenhet. I samband med utredningen genomförs ett antal specialstudier, vilka publiceras som bilagor till utredningens hu- vudbetänkande. 
 Denna bilaga fokuserar på utbildningspolitikens fördelningsef- fekter. Hur väl tycks utbildningspolitikens mål att åstadkomma en hög och jämnare fördelning av kunskap och kompetens uppnås? Har den successivt utbyggda utbildningen kommit alla grupper till del och har den regionala utbyggnaden av högskolan lockat till sig studenter från mer studieovana hem? Präglas Sverige av ett skolsy- stem med en hög grad av likvärdighet? Det är några av de frågor som diskuteras i denna bilaga. 
 I bilagan diskuteras främst utbildningens fördelningseffekter med avseende på olika sociala grupper eller inkomstgrupper, men i viss mån diskuteras också effekter för män respektive kvinnor. 
 Bilagan har utarbetats av Jackson och Adams, båda anställda vid Finansdepartementet. Ansvaret för långtidsut- redningens bilagor och de bedömningar dessa innehåller vilar på respektive författare. Av det kommande huvudbetänkandet fram- går hur bilagorna använts i utredningens arbete. 
 Stockholm i november 2003 
 Montgomery 
 Departementsråd 
 Innehåll 
  
 1 
  
 Inledning..................................................................... 
  
 9 
  
 2 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel............................ 
  
 13 
  
 2.1 
  
 Flera olika motiv bakom utbildningspolitiken....................... 
  
 13 
  
 2.2 
  
 Leder en jämnare utbildningsnivå till högre effektivitet?...... 
  
 17 
  
 2.2.1 Teoretiska och empiriska samband mellan 
  
 utbildning, tillväxt och fördelning............................... 
  
 18 
  
 2.2.2 Utbildning för breda grupper viktigt även i 
  
 framtiden....................................................................... 
  
 20 
  
 2.3 
  
 Mål och medel för en jämnare utbildningsnivå ...................... 
  
 22 
  
 2.3.1 Förskola, förskoleklass och skolbarnomsorg har 
  
 flera mål......................................................................... 
  
 22 
  
 2.3.2 Alla ska gå i grundskolan.............................................. 
  
 23 
  
 2.3.3 Nästan alla fortsätter till gymnasieskolan................... 
  
 24 
  
 2.3.4 Högskolan arbetar med att bredda rekryteringen ...... 
  
 25 
  
 2.3.5 Vuxenutbildningen riktar sig främst till de med 
  
 minst utbildning............................................................ 
  
 26 
  
 2.3.6 Studiestödssystemet ska verka rekryterande .............. 
  
 28 
  
 2.4 
  
 Sammanfattning ....................................................................... 
  
 29 
  
 3 
  
 Vilka tar del av utbildningen? ...................................... 
  
 31 
  
 3.1 
  
 Dagens utbildningsnivå och studiedeltagande ....................... 
  
 31 
  
 3.2 
  
 Kvinnor är mer utbildade än män ........................................... 
  
 33 
  
 3.3 
  
 Samband mellan social bakgrund och val av utbildning ........ 
  
 37 
  
 3.3.1 Den sociala snedrekryteringen har minskat något 
  
 under  
 1990–talet ........................................................... 
  
 38 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 3.3.2 I den yngsta åldersgruppen tycks den sociala 
  
 fördelningen vara mest skev ......................................... 
  
 41 
  
 3.4 
  
 Sammanfattning........................................................................ 
  
 47 
  
 4 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse .......................... 
  
 49 
  
 4.1 
  
 Subventionerna i utbildningssystemet .................................... 
  
 49 
  
 4.2 
  
 Utjämning och omfördelning via utbildningspolitiken ......... 
  
 52 
  
 4.2.1 Fördelningseffekter av offentligt subventionerad 
  
 utbildning ...................................................................... 
  
 53 
  
 4.2.2 Studiestödets omfördelningsprofil .............................. 
  
 57 
  
 4.3 
  
 Studiemedlet är den viktigaste finansieringskällan................. 
  
 58 
  
 4.4 
  
 Vad vet vi om studiestödets rekryteringseffekter? ................ 
  
 60 
  
 4.5 
  
 Sammanfattning........................................................................ 
  
 64 
  
 5 
  
 Är regionala högskolor lösningen?................................. 
  
 67 
  
 5.1 
  
 Snabb expansion av regionala högskolor ................................ 
  
 67 
  
 5.2 
  
 Avståndets betydelse för olika studerandegrupper................ 
  
 72 
  
 5.3 
  
 Finns det kvalitetsmässiga skillnader mellan olika 
  
 högskolor? ................................................................................ 
  
 75 
  
 5.3.1 Studier av kvaliteten i högskolan.................................. 
  
 76 
  
 5.3.2 Är geografiskt avstånd viktigare än kvalitet? .............. 
  
 77 
  
 5.4 
  
 Sammanfattning........................................................................ 
  
 80 
  
 6 
  
 Lönar sig utbildning för alla? ....................................... 
  
 83 
  
 6.1 
  
 Olika teorier om individernas val av utbildning ..................... 
  
 83 
  
 6.2 
  
 Den privatekonomiska avkastningen på utbildning............... 
  
 85 
  
 6.2.1 Utbildningspremier – utveckling och jämförelse........ 
  
 86 
  
 6.2.2 Hur hög bör utbildningspremien vara? ....................... 
  
 90 
  
 6.2.3 Andra faktorer som kan påverka avkastningen 
  
 och utbildningsbeslutet ................................................ 
  
 92 
  
 6.3 
  
 Skillnader i utbildningspremien för olika utbildningar 
  
 och studerandegrupper ............................................................ 
  
 92 
  
 6 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Innehåll 
  
 6.3.1 Effekten av familjebakgrund på avkastningen på 
  
 utbildning ...................................................................... 
  
 95 
  
 6.3.2 Avkastningen på utbildning vid olika 
  
 inkomstnivåer ............................................................... 
  
 96 
  
 6.4 
  
 Sammanfattning ....................................................................... 
  
 97 
  
 7 
  
 Vägen genom utbildningssystemet ............................... 
  
 99 
  
 7.1 
  
 Tidiga skolprestationer............................................................ 
  
 99 
  
 7.2 
  
 Reformen en gymnasieskola för alla.................................. 
  
 105 
  
 7.3 
  
 Avbrutna studier och kompletterande utbildning ............... 
  
 110 
  
 7.3.1 Vanligt att utbildningen inte fullföljs........................ 
  
 110 
  
 7.3.2 Inget klart samband mellan vuxenutbildning och 
  
 föräldrarnas bakgrund ................................................ 
  
 112 
  
 7.4 
  
 Sammanfattning ..................................................................... 
  
 115 
  
 8 
  
 Har vi en likvärdig skola? .......................................... 
  
 117 
  
 8.1 
  
 Sveriges grundskoleresultat i ett internationellt 
  
 perspektiv ............................................................................... 
  
 117 
  
 8.1.1 Sverige har en jämn nivå på läsförståelse 
  
 internationellt sett ...................................................... 
  
 118 
  
 8.2 
  
 Kvalitetsjämförelser i skolan ................................................. 
  
 123 
  
 8.2.1 Inte tillräckliga kvalitetsjämförelser mellan skolor .. 
  
 124 
  
 8.2.2 En studie av gymnasieutbildningens likvärdighet..... 
  
 125 
  
 8.3 
  
 Sammanfattning ..................................................................... 
  
 126 
  
 9 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion ................ 
  
 129 
  
 9.1 
  
 Utbildningspolitiken som medel för en jämnare 
  
 fördelning ............................................................................... 
  
 129 
  
 9.2 
  
 Vilka åtgärder verkar i rätt riktning? .................................... 
  
 136 
  
 9.3 
  
 Ett framåtblickande perspektiv ............................................. 
  
 138 
  
 Referenser ...................................................................... 
  
 141 
  
 7 
 1 Inledning 
 1 
  
 Sverige har som mål att vara en ledande kunskapsnation, men ambi- tionen är också att medborgarna ska kunna delta i utbildning obe- roende av bakgrund. Att minska den sociala snedrekryteringen syf- tar till att skapa jämlikhet i chanser. Det ska vara individens egen förmåga och prestation, snarare än social bakgrund, kön, etnicitet, etc. som ska avgöra individens livschanser. 
 Ändå är studenter från mindre studievana miljöer fortfarande underrepresenterade vid universitet och högskolor. Medan två av tre barn till högre tjänstemän börjar på högskolan ett par år efter avslutad gymnasieskola, är motsvarande andel för barn till arbetare cirka en av fem. 
 Det finns flera skäl till att eftersträva en hög och jämnare fördel- ning av kunskap och kompetens i samhället. Förutom rena rättvise- skäl vet vi att den demografiska utvecklingen är sådan att andelen av befolkningen i arbetsför ålder kommer att minska. Det ställer i sin tur krav på ett högt arbetskraftsdeltagande, vilket underlättas om arbetskraften har god utbildning. Förmodligen kommer vi inte heller ha råd med att det sker en sållning i unga år, där en grupp inte har tillgodogjort sig ens en grundläggande utbildning. 
 I denna rapport studeras om den successivt utbyggda utbild- ningen har kommit alla grupper till del. Rapporten tar sin utgångs- punkt i och studerar förekomsten av snedrekrytering till högre ut- bildning. Även grundskolan och gymnasieskolan finns med som skolformer som påverkar personers senare utbildningsval. Den kommunala vuxenutbildningen berörs likaså i rapporten, då den erbjuder möjlighet till komplettering av utbildningen senare i livet. Men vi har valt att, med något undantag, inte behandla arbets- 
  
 1  
 Som stöd i arbetet med denna rapport har vi fått värdefulla kommentarer från vår referens- grupp bestående av Mccall (IFAU), Mahmoud Arai (Stockholms universitet), Delgado (SACO), Bryant (Landstingsförbundet) samt Calderon, Wiggins och Bailey (de tre sistnämnda från Finansdepartementet). Innehållet och slut- satserna i rapporten ansvarar vi dock själva för. 
 9 
  
 Inledning 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 marknadsutbildning och företagsutbildning, då dessa utbild- ningsformer har utpräglat andra syften än de som är i fokus i denna rapport. 
 En rad åtgärder har genomförts med syftet att åstadkomma en jämnare utbildningsnivå. I princip har dessa handlat om att öka till- gängligheten och att öka incitamenten till utbildning. Utbyggnaden av den högre utbildningen, etableringen av högskolor på nya orter, tillhandahållandet av kostnadsfri utbildning och ett generöst stu- diestödsystem är några framträdande åtgärder. I rapporten granskas vilka effekter flera av åtgärderna har haft på den sociala snedrekry- teringen. 
 Dessa åtgärder förväntas påverka fördelningen på lång sikt ge- nom att utbildning kan påverka livschanser och därmed också livs- inkomster. Men också på kort sikt påverkas inkomstfördelningen genom tillgången till kostnadsfri utbildning och studiestöd. Även den direkta omfördelning som sker mer kortsiktigt genom subven- tioner i utbildningssystemet berörs i rapporten. 
 Även om det på en aggregerad nivå skulle ha skett en viss minsk- ning av den sociala snedrekryteringen behöver det inte innebära att det ger en utjämning av chanser i motsvarande grad. Vilken skola eleven eller studenten studerar på har även det betydelse för perso- nens möjligheter. För grund- och gymnasieskolan, liksom för vux- enutbildningen, är dock ambitionen att utbildningen ska vara lik- värdig oavsett var den anordnas i landet. I rapporten belyses hur väl Sverige lyckas i detta avseende. 
 Rapporten behandlar i första hand hur utbildning fördelas på olika  
 sociala grupper 
 , men i viss mån även  
 kön.  
 Vi har avgränsat ana- lysen och undersöker inte invandrares studiemönster och om det skiljer sig från svenskars. En anledning är att det är svårt att dra några generella slutsatser om invandrare som grupp. En rad fakto- rer behöver beaktas såsom antal vistelseår i Sverige, invand- ringsorsak, ursprungsland, m.fl. faktorer, vilket sammantaget leder till en mycket komplex analys. 
 2 
  
 I rapporten tar vi inte heller ställning till hur långt man  
 bör  
 gå i strävan att t.ex. locka arbetarbarn till högskoleutbildning eller kvinnor till mansdominerade utbildningar. Vi väljer i stället att en- bart studera hur utfallet har blivit av den ambition som har uttalats 
  
 2  
 I bilaga 4 till långtidsutredningen 2003, Migration och integration – om framtidens arbets- marknad, tas invandrares utbildningsnivå upp i samband med en diskussion om invandrares etablering på arbetsmarknaden. 
 10 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Inledning 
  
 i många beslutsdokument att utbildning ska ha ett utjämnande syfte. 
 Disposition 
 Kapitel 2 belyser de olika motiv som finns för utbildningspolitiken. Att åstadkomma en jämn fördelning av kunskap och kompetens är ett motiv bland flera. I kapitlet diskuteras också de samband som finns mellan utbildning, tillväxt och fördelning. Kapitlet avslutas med en genomgång av hur fördelningsmålet inom utbildningsom- rådet har formulerats i praktiken. 
 Kapitel 3 beskriver hur utbildningsnivån och studiedeltagandet har utvecklats i befolkningen under  
 1990–talet. 
  Kapitlet försöker också besvara frågan om det har skett en breddad rekrytering till högskolan under samma period. 
 I kapitel 4 redogörs för de fördelningseffekter som uppstår på kort sikt av subventionerna i utbildningssystemet i form av kost- nadsfri utbildning och studiestöd. Studiestödssystemets rekry- terande effekt är en annan fråga som diskuteras i samma kapitel. 
 Kapitel 5 fokuserar på ett av de verktyg som statsmakterna har använt för att nå en breddad rekrytering till högskolan: den regio- nala utbyggnaden av den högre utbildningen. I kapitlet samman- fattas ett antal studier som har undersökt vilken betydelse som den regionala utbyggnaden har haft för att bredda rekryteringen. 
 I kapitel 6 beskrivs hur avkastningen på utbildning den s.k. ut- bildningspremien har utvecklats i Sverige. Eventuella samband mellan familjebakgrund och utbildningspremiens storlek diskuteras i sammanhanget. 
 Valet till högskolan föregås av gymnasieval, vilket i sin tur på- verkas av elevens prestationer på grundskolan. I kapitel 7 belyses vägen genom utbildningssystemet och de samband som finns mel- lan prestationerna i skolan och social bakgrund. 
 Det därpå följande kapitlet tar fasta på den ambition som finns i Sverige att skapa en likvärdig skola. Sveriges resultat i detta, och i några andra avseenden, sätts i ett internationellt perspektiv i kapitel 8. 
 I det avslutande kapitlet summeras rapporten. Hur väl tycks ut- bildningspolitikens mål att åstadkomma en hög och jämn utbild- ningsnivå i befolkningen uppfyllas? Kapitlet innehåller också ett framåtblickande avsnitt där några trender uppmärksammas som 
 11 
  
 Inledning 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 kan förmodas påverka utbildningsväsendet i framtiden. Avslut- ningsvis lyfter vi också fram några faktorer som det finns anledning att tänka på när åtgärder inom detta område utformas. 
 12 
  
 2 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 2.1 
  
 Flera olika motiv bakom utbildningspolitiken 
  
 Det offentliga åtagandet inom utbildningsområdet är stort. De of- fentliga utgifterna för utbildningsväsendet uppgick 2001 till 174 miljarder kronor, dvs. 8 procent av BNP. Hur kostnaderna för- delas på olika utbildningsformer framgår i tabell 2.1. 
 Tabell 2.1 Total kostnad fördelad på samtliga utbildningsformer,  
 1997–2001 
  
 Miljoner kronor, 2001 års priser 
  
 Utbildningsform 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Förskola 
 1 
  
 10 200 
  
 11 446 
  
 11 936 
  
 11 893 
  
 12 238 
  
 Grundskola 
  
 52 874 
  
 54 864 
  
 58 258 
  
 60 969 
  
 64 433 
  
 Gymnasieskola 
  
 21 502 
  
 22 158 
  
 22 796 
  
 22 916 
  
 23 786 
  
 Högskola 
  
 31 558 
  
 33 154 
  
 35 229 
  
 37 419 
  
 38 249 
  
 Komvux 
  
 5 212 
  
 6 902 
  
 6 817 
  
 6 560 
  
 6 304 
  
 Särskola 
  
 2 937 
  
 3 178 
  
 3 624 
  
 3 919 
  
 4 301 
  
 Övriga utb. former 
 2 
  
 1 472 
  
 1 308 
  
 1 394 
  
 1 498 
  
 1 540 
  
 Studieförbunden 
  
 3 437 
  
 3 639 
  
 3 712 
  
 3 649 
  
 3 686 
  
 Arbetsmarknadsutbildning 
  
 6 413 
  
 7 518 
  
 8 585 
  
 5 682 
  
 4 166 
  
 Studiestöd (exkl. lån) 
  
 11 654 
  
 17 413 
  
 16 059 
  
 14 147 
  
 13 860 
  
 Centrala kostnader 
  
 1 353 
  
 1 340 
  
 1 464 
  
 1 792 
  
 1 599 
  
 Total kostnad 
  
 147 259 
  
 161 579 
  
 168 411 
  
 168 652 
  
 174 162 
  
 1 
  
 Inklusive pedagogisk verksamhet inom barnomsorgen. 
  
 2 
  
 Inkluderar specialskola, särvux, statens skolor för vuxna, svenska för invandrare samt svensk utbildning i utlandet. 
  
 Källa: SCB [2002c]. 
 Över femårsperioden  
 1997–2001 
  ökade utgifterna med 18 procent i fasta priser. Det är framför allt kostnaderna för grundskolan och högskolan som ökat under perioden 1997 till 2001. 
 13 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Stat och kommun anordnar och subventionerar en övervägande del av den utbildning som sker i samhället. Vi har en kostnadsfri utbildning på såväl  
 grundskole-, 
  gymnasie- som eftergymnasial nivå. Dessutom tillhandahålls studiestöd i form av bidrag och lån genom statlig försorg. Vilka skäl finns det för detta engagemang från det offentligas sida? I detta avsnitt ger vi en bild av de olika motiv som ligger bakom utbildningssatsningar. 
 Vad det offentliga bör göra avgränsningen av det offentliga åtagandet kan studeras utifrån en rad olika perspektiv. Det  
 poli- tiska  
 perspektivet innebär att det offentliga åtagandet bestäms ut- ifrån hur stort den politiska majoriteten tycker att åtagandet bör vara. Det  
 funktionella  
 perspektivet innebär att det offentliga står för sådana nyttigheter som vi alla behöver, men som vi av olika an- ledningar inte kan klara av att ordna själva. I det  
 ekonomiska  
 per- spektivet är utgångspunkten i stället att det finns marknader som fungerar mer eller mindre bra. Då marknaderna inte fungerar på ett bra sätt motiverar detta ingripande från det offentligas sida. 
 Utifrån ett ekonomiskt perspektiv kan även utbildningsområdet ses som en marknad. Utbildningsinstitutioner (producenter) står för utbudet på marknaden och efterfrågan på utbildning svarar oli- ka individer (konsumenter) för. Men olika faktorer gör att mark- naden inte själv uppfyller den jämviktspunkt då produktionen och konsumtionen balanserar varandra, samtidigt som välfärden inte kan förbättras. Utbildningspolitikens uppgift är med detta synsätt att se till att de utbildningsbeslut som fattas blir bättre för samhäl- let som helhet än vad de skulle ha blivit utan någon inblandning från det offentligas sida. 
 Utifrån det ekonomiska perspektivet finns det en rad faktorer som kan motivera ett offentligt åtagande. 
 3  
 Förekomsten av negativa och positiva externa effekter samt kollektiva varor, lång tids- horisont, informationsproblem, autonomiproblem, marknads- och konkurrensproblem är klassiska läroboksexempel. Viljan att be- driva stabiliseringspolitik och fördelningspolitik är ytterligare mo- tiv. Några av dessa motiv ligger också bakom det offentliga åtagan- det inom utbildningsområdet. 
  
 Externa effekter  
 sägs förekomma om det uppstår effekter på om- givningen som inte beaktas av de personer som fattar besluten, där- för att de inte återspeglas i priserna. När det gäller utbildning bru- kar det hävdas att de externa effekterna i synnerhet är av det positi- 
  
 3  
 Se Molander, P. [1999] för en generell genomgång av dessa. 
 14 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 va slaget. Utbildning ger t.ex. bättre informerade medborgare, vil- ket stärker demokratin. Utbildning kan också förbättra den sociala sammanhållningen i samhället med färre marginaliserade invånare som följd. Det brukar också hävdas att utbildning har positiva ex- terna effekter i bemärkelsen att inte bara den utbildade individen blir mer produktiv, utan även personer i dennes omgivning. 
 Förekomsten av externa effekter kan göra att den sam- hällsekonomiska avkastningen på utbildning blir större än den pri- vatekonomiska. Att staten subventionerar utbildning bygger då på argumentet att enskilda inte har incitament att utbilda sig tillräck- ligt mycket. Utan subventioner skulle därför mindre utbildning komma till stånd än vad som vore samhällsekonomiskt optimalt. 
 Det statliga studiestödssystemet kan härledas till att det råder  
 marknadsproblem.  
 Möjligheterna att låna till utbildning – investera i humankapital – är mycket begränsade på den privata lånemark- naden. Det bottnar i sin tur i att det här handlar om långsiktiga ut- fall, där värdet av utbildningen är osäkert och realiseras först på sikt. Det betyder att banker och kreditinstitut inte kan bedöma studentens möjlighet till återbetalning. Det är i många fall inte hel- ler möjligt att omsätta värdet av utbildningen i pengar i förtid, om det så skulle behövas. Förutsättningarna för att det skapas marknadslösningar för studiefinansiering är därmed små. 
  
 Bristande autonomi  
 är närbesläktat med informationsproblem, och innebär att individer i något avseende brister i förmågan att fatta väl avvägda självständiga beslut. I viss mån kan det sägas gälla barn som inte med säkerhet skulle inse värdet av skolutbildning. I en del samhällen kan även föräldrar tycka att barnen hellre borde arbeta och tjäna pengar i stället för att gå i skolan. Genom att göra ett visst antal år i skolan obligatoriska kan samhället förmå barnen att ändå gå i skolan. 
 Utbildning används också med syftet att ha en  
 stabiliserande  
 in- verkan. I och med att produktionssystemet förändras över tiden uppstår flaskhalsar och/eller arbetslöshet. Genom olika insatser vuxenutbildning, arbetsmarknadsutbildning, dimensioneringen av den högre utbildningen försöker det offentliga kompensera för dessa effekter. Men med tanke på att många insatser ger resultat först efter ett antal år måste åtgärderna sättas in i mycket god tid för att få en stabiliserande effekt. Dessutom måste åtgärderna ock- så snabbt kunna minskas i takt med att läget på arbetsmarknaden förbättras. Många gånger är sådana neddragningar svåra att göra av politiska skäl. 
 15 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Fördelningspolitik,  
 slutligen, är ett framträdande motiv bakom utbildningspolitiken. Med en jämn fördelning av kunskaper och kompetens i samhället kan det ske en utjämning av människors livschanser. Det kan i sin tur innebära också en utjämning av in- komster, givet att utbildning också medför en högre livsinkomst. Det kan därför ske en utjämning  
 på längre sikt  
 via utbildnings- politiken, dvs. livsinkomsterna utjämnas. Men utbildningspolitiken omfördelar också  
 på kort sikt.  
 Det sker genom att både studie- stöden och den offentligt finansierade utbildningen bidrar till att inkomsterna mellan olika grupper omfördelas över ett enskilt år. 
 Denna rapport fokuserar på utbildningspolitikens fördelnings- ambitioner. Rapporten gör därför inte anspråk på att vara en hel- täckande analys av utbildningspolitiken utifrån alla de motiv som har angetts ovan. Rapporten försöker belysa frågan hur väl uppnås strävan efter en hög och jämnare utbildningsnivå i samhället? 
 Från disponibel inkomst till utjämning av möjligheter 
 Fördelningspolitik kräver att det finns en bild av vilken omfördel- ning som man vill ska äga rum inom en given ram. Det reser flera grundläggande frågor, såsom: Vad är rättvisa?, Vad är det som ska omfördelas?, Mellan vilka grupper/individer bör en omför- delning ske?. I bilaga 8 till långtidsutredningen 2003 
 4  
 diskuteras flera av dessa frågor närmare. 
 Inom välfärdsforskningen har fördelningsfrågan vidgats från att tidigare enbart omfatta den årliga disponibla inkomsten till att även se till utjämning av möjligheter. Med möjligheter avses t.ex. männi- skors förutsättningar att få jobb, vilka löner de kan få och chan- serna till självförsörjning och karriär. Med jämnare fördelning av kunskaper och kompetens förbättras dessa förutsättningar. 
 Fördelningspolitik kan vara av olika slag. Den fördelningspolitik som upptar störst utrymme i den allmänna debatten gäller för- delningen över ett tvärsnitt av befolkningen. I många fall diskuteras fördelningen mellan olika inkomstgrupper, sociala grupper, kön och regioner. Men i minst lika hög grad påverkar staten även för- delningen över tiden, dvs. över livscykeln. 
 5  
 När det gäller utbild- ningspolitiken sker en stor del av omfördelningen just över tiden, i 
  
 4  
 SOU 2003:20. 
  
 5 
 I bilaga 9 till långtidsutredningen 2003 belyses fördelningsfrågor i ett livscykelperspektiv. 
 16 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 form av en transferering från de produktiva åldrarna till personer i yngre år. 
 I denna rapport är det fördelningseffekter över ett tvärsnitt av befolkningen som framför allt kommer att studeras. I första hand behandlas fördelning mellan på olika sociala grupper, men i viss mån även kön. 
 Rapporten berör utbildningspolitikens fördelningseffekter både på kortare och längre sikt. På kort sikt är det subventioner, bidrag och lån som bidrar till omfördelning mellan olika grupper. Den omfördelning som sker på längre sikt påverkas i stället av hur re- kryteringsmönstret i utbildningssystemet ser ut. Det påverkar i sin tur livschanserna och därmed också livsinkomsterna för olika grupper. 
  
 2.2 
  
 Leder en jämnare utbildningsnivå till högre effektivitet? 
  
 Under det senaste århundradet har olika skäl framskymtat bakom den politiska strävan att åstadkomma en jämn kunskapsspridning i samhället. Effektivitetsskäl har ofta anförts när frågan om social snedrekrytering till utbildning har diskuterats. Det har framhållits att social snedrekrytering innebär en effektivitetsförlust som måste minimeras. Tanken är att samhället inte fungerar effektivt om inte alla begåvningar tas till vara. 
 6 
  
 Argument om samhällelig effektivitet framskymtar redan i riks- dagsskrivelsen angående 1927 års skolreform, där det slogs fast att  
 de unga begåvningarna 
  från alla sociala ursprung måste tas tillvara då de utgör  
 den största tillgång, varöver ett folk förfogar 
 . Vid 1946 års skolkommission, som behandlade förlängningen av skolplikten till nio år, hade frågan kommit att mer uttryckligen kopplas till samhällets produktivitet.  
 Det moderna industrialiserade samhället kräver utbildad arbetskraft, den alltmer specialiserade yrkesutbild- ningen måste bygga på god allmänbildningsgrund, vårt lands resurser i fråga om begåvningar av olika slag måste effektivt tillvaratagas. 
  
 6  
 SOU 1993 
 : 
 85. 
 17 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Förutom effektivitetsskäl har ytterligare ett antal skäl anförts mot social snedrekrytering. Dessa har varit: 
  
 rättviseaspekter 
 ; att individer på grund av sin härkomst inte kan utveckla sin begåvning och sina intressen betraktas av de flesta som orättvist, 
  
 motverka social disharmoni 
 ; där social disharmoni innebär av- saknad av förståelse mellan olika sociala grupper, samt 
  
 representativitetssynpunkt 
 ; att det bör skapas en socialt bredare rekryteringsbas till de ledande posterna i samhället. 
  
 2.2.1 
  
 Teoretiska och empiriska samband mellan utbildning, tillväxt och fördelning 
  
 Utgångspunkten i denna rapport är att det är ett givet mål för ut- bildningspolitiken att åstadkomma en jämnare fördelning av kun- skapen. En alternativ ansats hade varit att göra en djupdykning i om det, ur ett ekonomiskt perspektiv, finns fog för att eftersträva inte bara en hög utbildningsnivå, utan också en jämn utbildnings- nivå. Det vill säga, bidrar en hög och jämnt fördelad kunskap i sam- hället till högre tillväxt? Det finns en omfattande teoretisk och em- pirisk litteratur som behandlar denna och angränsande frågor. I föl- jande avsnitt återges forskningsläget mycket översiktligt. 
 Hög utbildningsnivå är positivt för tillväxten 
 Frågeställningen kan delas upp i flera, där en rör sambandet mellan utbildning och ekonomisk tillväxt. Leder en  
 hög utbildningsnivå  
 till tillväxt? Ser vi på den tidiga ekonomiska teorin bortsåg den helt från utbildningens betydelse för tillväxt. I de tidiga s.k. neoklas- siska modellerna var fysiskt kapital drivkraften för långsiktig eko- nomisk tillväxt. Men i dag lyfts utbildning i stället fram som en central faktor för tillväxten. I den nya tillväxtteorin, som utveckla- des under senare delen av  
 1980–talet, 
  infördes  
 humankapitalet  
 i modellerna. 
 7  
 Till skillnad mot tidigare teorier behöver då inte till- växten avta på lång sikt. Kapitalets avtagande marginalproduktivitet motverkas av investeringar i humankapitalet. Med humankapital 
  
 7  
 Se t.ex. Davis, R. [1988]. Enligt en version av den moderna tillväxtteorin, den s.k. Lucas- modellen, är långsiktig tillväxt enbart beroende av produktiviteten i utbildningssektorn. 
 18 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 menas de färdigheter och den kunskap som förvärvas genom ut- bildning, övning och erfarenhet, och som ökar produktiviteten hos den arbetare som innehar dessa. 
 Empiriskt ger litteraturen också stöd för att länder med mer väl- utbildad arbetskraft uppvisar högre ekonomisk tillväxt. Däremot har det varit svårt att empiriskt finna stöd för att tillväxten fort- skridit snabbare i länder som gör investeringar i utbildning och därmed förbättrar utbildningsresultaten. En möjlighet är att detta bottnar i problem med att mäta förändringar i humankapital över tiden. Det finns däremot empiriskt stöd för att undervisningens kvalitet har betydelse för tillväxten, vilket är något som man också kan förvänta sig. 
 8 
  
 En jämn utbildningsnivå har oklar effekt på tillväxten 
 Den andra frågan rör sambandet mellan en jämn fördelning av ut- bildning och tillväxt. Leder en  
 jämn utbildningsnivå  
 till högre till- växt? Om vi utgår från humankapitalteorin 
 9  
 bör mer kunskap leda till högre inkomst. Frågan kan då studeras utifrån sambandet mel- lan inkomstfördelning och ekonomisk tillväxt. Ser vi till den teore- tiska litteraturen har tidig nationalekonomisk forskning i princip separerat frågor om fördelning och tillväxt. Ny nationalekonomisk forskning framhåller däremot att en jämn fördelning kan vara posi- tivt för tillväxten. En jämn fördelning av inkomster kan skapa för- utsättningar för investeringar i och med att färre personer blir ut- satta för kreditrestriktioner. 
 Ekonomiska rådets tillväxtantologi 
 10  
 redovisar några teorier som mer specifikt tar fasta på sambanden mellan ekonomisk tillväxt och en jämn fördelning av just kunskap. En teori går ut på att varje ge- neration fattar sina utbildningsbeslut utan att ta fullständig hänsyn till hur de kunskaper de förvärvar genom utbildning positivt inver- kar på kommande generationers möjligheter. 
 11  
 Om den äldre gene- rationen har små förutsättningar för inlärning och därför inte väljer att utbilda sig kommer inte heller den yngre generationen att göra det. Det kommer därför att ske en inlåsning i ett tillstånd med låg 
  
 8 
  
 Storesletten, Burke, F. i Bates, Pena, M. (red) [1999]. 
  
 9 
  
 Se vidare kapitel 6 ang. humankapitalteorin. 
  
 10 
  
 Storesletten, Burke, F, i Bates, Pena, M. (red) [1999]. 
  
 11 
  
 Annorlunda uttryckt är informationen ofullständig. 
  
 19 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 utbildning och låg inkomst. Det är i detta fall motiverat för staten att söka förmå den första generationen att investera i utbildning. 
 Samtidigt finns det också teorier som utmanar slutsatsen att en jämn fördelning av kunskap leder till högre tillväxt. Enligt en gren av modern tillväxtteori drivs tillväxten inte av utbildning i allmän- het, utan av ett begränsat antal teknologiska innovationer. 
 12  
 Inno- vationerna är ett resultat av specifika och avancerade färdigheter. Ett land bör därför, om man hårdrar det, satsa på att skapa en intel- lektuell och vetenskaplig elit. Givet en viss utbildningsbudget skul- le, enligt denna teori, resurser bäst användas för att utvinna den maximala potentialen hos de mest begåvade eleverna. 
 Mot detta kan invändas att det finns skäl att tro att den nya tek- nologin också ställer krav på den allmänna kunskapsnivån i samhäl- let och på arbetsstyrkan samt företagsledning. Mycket talar för att det är en kombination av duktiga innovatörer och en generellt hög kvalitet på arbetskraften som leder till framgång. 
 Den empiriska forskningen ger ingen entydig bild över samban- det mellan en jämn fördelning och tillväxt. Det finns tvär- snittsstudier på länderdata som funnit att en större ojämlikhet minskar tillväxttakten, 
 13  
 men det finns även studier som pekar på motsatsen. En slutsats av ovanstående är att en jämn utbild- ningsnivå har oklar effekt på tillväxten. Men det finns därmed inte heller belägg för att det skulle råda någon motsättning mellan en jämnare utbildningsnivå och högre tillväxt. 
  
 2.2.2 
  
 Utbildning för breda grupper viktigt även i framtiden 
  
 Vilken betydelse kan det då ha i framtiden att alla grupper i samhäl- let kan delta i utbildning oavsett bakgrund? I långtidsutredningen 1999/2000 
 14  
 framhålls att ett högt arbetskraftdeltagande är viktigt mot bakgrund av den demografiska utvecklingen där färre personer ska försörja allt fler i framtiden. Det innebär bl.a. att den arbets- kraftstillgång som i dag har en svag förankring på arbetsmarknaden bör tas tillvara på ett bättre sätt. Utbildning är ett sätt att öka möj- ligheterna till sysselsättning och förbättrad livsinkomst, även om det många gånger också handlar mer om att göra arbetsgivare upp- märksamma på sökandes befintliga utbildningar och potential. 
  
 12 
  
 Se bl.a. Romer, P. [1990]. 
  
 13 
  
 Morales, R. [1996]. 
  
 14 
  
 SOU 2000 
  
 :  
 7. 
 20 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 I långtidsutredningen konstaterades också att  
 1990–talets 
  struk- turomvandling inneburit att kunskapsintensiva varor och tjänster har kommit att utgöra en allt större andel av produktionen. Det har också skett en utveckling mot en högre genomsnittlig utbildnings- nivå hos de anställda i näringslivet. Det gäller samtliga sektorer, inte bara de kunskapsintensiva. I samma utredning görs bedöm- ningen att efterfrågan på lågutbildad arbetskraft i näringslivet kommer att minska i framtiden till följd av den tekniska utveck- lingen och den internationella arbetsfördelningen. Å andra sidan kan ett ökat behov av omsorg samtidigt öka efterfrågan på arbets- kraft med vissa lägre utbildningar. 
 I rapporten Trender och prognoser 2002 berör Statistiska Cen- tralbyrån de tendenser som kan skönjas på lång sikt rörande utbu- det och efterfrågan på arbetskraft. 
 15  
 SCB finner att det på 10 års sikt blir en tämligen balanserad situation för högskoleutbildade och gymnasieutbildade och ett överskott på personer med enbart folks- kole- eller grundskoleutbildning. På 20 års sikt tenderar det att bli brist på såväl gymnasie- som högskoleutbildad arbetskraft. Efter- frågan på arbetskraft med enbart folk- eller grundskola kommer däremot att bli ytterst liten om utbildningskraven på arbetsmark- naden fortsätter att förändras i samma takt som under  
 1990–talet. 
  I rapporten konstateras att ungdomar som inte går vidare till gymna- sieskolan, eller inte tar sig igenom den, kommer att få allt svårare att klara sig på arbetsmarknaden. 
 Samtidigt finns det i dag personer på arbetsmarknaden som kan betecknas som överutbildade. I en studie från Institutet för till- växtpolitiska studier 
 16  
 är slutsatsen att knappt 9 procent av arbets- kraften i näringslivet är överutbildad, dvs. har ett jobb som egentli- gen kräver en lägre formell utbildningsnivå. Nästan 35 procent av den totala arbetskraften i näringslivet är i samma studie underutbil- dad. Det går därför inte att dra slutsatsen att mer utbildning gene- rellt har positiva effekter på den framtida tillväxten. Utbildningens inriktning, men även dess kvalitet, är i högsta grad av betydelse. 
 Sammanfattningsvis, med en minskande andel av befolkningen i arbetsför ålder bör det även i framtiden finnas skäl att sträva efter att breda grupper i samhället får en god utbildning, såväl av effekti- vitetsskäl som av rättviseskäl. Men utbildningens inriktning och kvalitet är av stor betydelse. Det är viktigt att skapa bra förut- sättningar för breda grupper att kunna studera vidare. Det innebär 
  
 15 
  
 SCB  
  
 [ 
 2002b 
 ] 
 . 
  
 16 
  
 Institutet för tillväxtpolitiska studier  
  
 [  
 2001 
 ] 
 . 
 21 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 inte minst att det är angeläget att grundläggande utbildningar full- följs. 
  
 2.3 
  
 Mål och medel för en jämnare utbildningsnivå 
  
 Hur har strävan efter en hög och jämnare utbildningsnivå i samhäl- let formulerats i praktiken? Vilka reformer har genomförts för att uppnå detta mål? För att få en bild av detta har vi granskat olika beslutsdokument. 
 Ett samlat mål för politikområdet  
 Utbildningspolitik 
  
 17  
 formule- rades för första gången i 2001 års budgetproposition. 
 18  
 Det lyder:  
 Målet för utbildningspolitiken är att Sverige skall vara en ledande kunskapsnation som präglas av utbildning av hög kvalitet och livs- långt lärande för tillväxt och rättvisa 
 . I den därpå följande formule- ringen i budgetpropositionen rörande politikens inriktning, för- stärks intrycket av att lika tillgång till utbildning är ett allmänt poli- tiskt mål: 
  
 Internationellt framstående utbildning – från förskolan till högsko- lan, i vuxenutbildningen och forskarutbildningen – är ett kraftfullt verktyg för modernisering och jämlikhet. Visionen om en skola för alla måste realiseras och vidgas till en möjlighet till livslångt lärande för alla. 
  
 För de olika skolformerna har likaså mål formulerats som på oli- ka sätt betonar strävan efter att alla grupper i samhället ska ta del av utbildning. 
  
 2.3.1 
  
 Förskola, förskoleklass och skolbarnomsorg har flera mål 
  
 Den svenska barnomsorgspolitiken har flera mål. Bland annat ska den underlätta för föräldrar att kombinera föräldraskapet med för- värvsarbete/studier, men också att stimulera barnens utveckling genom pedagogiska insatser. Dessutom ska den bidra till att utjäm- na skillnader i uppväxtvillkor för barn i olika befolkningsgrupper. Redan 1940 års skolutredning såg utbyggnaden av barnomsorgen 
  
 17 
  
 Politikområdet omfattar barnomsorg och skola, vuxenutbildning, kvalificerad yrkesutbild- ning, högskoleutbildning, forskarutbildning, folkbildning samt kostnader för olika former av ekonomiskt stöd till enskilda under studier. Dessutom omfattas ett antal centrala myndighe- ter inom dessa områden. 
  
 18 
  
 Regeringens proposition 2000 
  
 / 
 2001 
 : 
 1. 
 22 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 som ett viktigt medel för att minska den sociala snedrekryteringen. Den underströk vikten av  
 att barn med en ur ifrågavarande syn- punkt mindre gynnsam hemmiljö beredas tillfälle att tillbringa åtmin- stone någon del av dagen i en utvecklingsfrämjande miljö 
 . 
 19  
 Genom en expansion av förskolan har det antagits att barn från olika sam- hällsklasser och olika studievana miljöer kan ges en mer jämförbar start i ungdomsskolan. 
 Under de senaste åren har ett antal reformer genomförts inom förskolan som delvis har motiverats av jämlikhetsskäl. Maxtaxa har genomförts i barnomsorgen, barn till arbetssökande har givits rätt till förskoleverksamhet, liksom barn till föräldrar som är föräldra- lediga med yngre syskon. Allmän förskola för fyra- och femåringar infördes 2003. 
 Barnomsorg omfattar också skolbarnomsorgen och förskole- klass. Skolbarnomsorgen vänder sig till barn som går i skola och bedrivs i form av fritidshem, familjedaghem och öppen fritidsverk- samhet. Förskoleklass (även kallad sexårsverksamhet) är obligato- risk för kommunerna att erbjuda alla sexåringar, men för barnen är deltagandet frivilligt. Ett syfte med förskoleklassen är att förskolan, skolan och skolbarnomsorgen ska knytas närmare varandra. För- skoleklass och skolbarnomsorg är skolformer som inte behandlas ytterligare i denna rapport. 
  
 2.3.2 
  
 Alla ska gå i grundskolan 
  
 Grundskolan är obligatorisk för alla barn och ungdomar och om- fattar nio årskurser. Den nioåriga skolgången blev obligatorisk i och med införandet av grundskolan 1962. Skolplikt råder från sju års ålder till det att eleven fyllt 16 år. Grundskolans syfte är att ge alla barn och ungdomar de grundläggande kunskaper och insikter de behöver för sitt framtida arbets- och samhällsliv. Dessutom av- ser studierna att ge tillräckliga kunskaper för vidare, frivilliga, stu- dier i gymnasieskolan. Läroplanen för den obligatoriska skolan re- viderades 1996 och är numera gemensam för grundskola, för- skoleklass och fritidshem. 
 20 
  
 19 
  
 SOU 1993 
  
 : 
 85. 
  
 20 
  
 Regeringskansliet [1994]. 
  
 23 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 I december 2002 lämnades förslag till en ny skollag. 
 21  
 Innehållet i det nya förslaget påverkar inte den genomgång som görs fortsätt- ningsvis i detta kapitel. 
 Skollagen (1985:1100) anger (Kap. 1, §2) att  
 alla barn och ung- domar skall, oberoende av kön, geografisk hemvist samt sociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång till utbildning i det offentli- ga skolväsendet för barn och ungdom. Utbildningen skall inom varje skolform vara likvärdig, varhelst den anordnas i landet 
 . 
 22 
  
 För fristående skolor anges vidare i skollagen (Kap. 9, §2) att skolan godkänns givet att vissa förutsättningar är uppfyllda. En förutsättning är att  
 skolan står öppen för alla barn som enligt lagen har rätt till utbildning inom motsvarande skolform i det offentliga skolväsendet, med undantag för sådana barn vilkas mottagande skulle medföra att betydande organisatoriska och ekonomiska svårigheter uppstår för skolan 
 . 
 I kapitel 7 i denna rapport ges en bild av hur elever med olika bakgrund klarar sig i grundskolan. 
  
 2.3.3 
  
 Nästan alla fortsätter till gymnasieskolan 
  
 Gymnasieskolan är en frivillig skolform där tyngdpunkten ligger på att förbereda eleverna till fortsatta studier på högskolenivå och för arbetslivet. Huvuduppgiften är att kvalificera eleverna i tre avseen- den; för ett demokratiskt samhällsliv, för ett utvecklande arbetsliv och för vidare studier. Även om skolformen är frivillig fortsätter omkring 97 procent av avgångseleverna från grundskolan till någon av gymnasieskolans program. 
 Den sammanhållna gymnasieskolan infördes 1991 efter en sam- manslagning av gymnasier, fackskolor och yrkesskolor. Motiven bakom 1991 års gymnasiereform var främst att motverka att ett tidigt val av gymnasieprogram blir till en återvändsgränd för fort- satta studier och yrkesval. Ett syfte var också att överbrygga mot- sättningar mellan de teoretiska och praktiska linjerna och utjämna social snedrekrytering mellan dessa båda studievägar. Reformen var helt införd läsåret 1995/96, då det tidigare yrkesinriktade linjesy- stemet var helt ersatt av program. De tidigare tvååriga programmen utökades till treårsprogram med avsikt att i större utsträckning ge behörighet till eftergymnasiala studier. 
  
 21 
  
 SOU 2002:121. 
  
 22 
  
 SFS 1985:1100. 
  
 24 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 För gymnasieskolan finns det i skollagen 
 23  
 (kap. 5, §5) formule- rat att kommunen är skyldig att erbjuda utbildning på nationella program för samtliga de ungdomar i kommunen som har slutfört sista årskursen i grundskolan eller motsvarande och har godkända betyg i svenska, alternativt svenska som andraspråk, engelska och matematik. I övrigt har kommunen skyldighet att erbjuda gymna- sieutbildning i form av specialutformade program eller individuella program. 
 För fristående gymnasieskolor (kap. 9, §8) finns det också ett krav som motsvarar det som finns för grundskolan (se ovan). 
 Gymnasieskolan har nyligen setts över av den parlamentariskt sammansatta Gymnasiekommittén. 
 24  
 Kommittén har haft i uppdrag att utreda och lämna förslag till struktur för den framtida gymna- sieskolan. Behovet av breddad rekrytering har också särskilt beak- tats i arbetet. Några inslag i det nya förslaget är att åtta utbildning- ar, så kallade sektorer, förslås införas i stället för de nuvarande pro- grammen. De får breda ingångar med successiv specialisering för att undvika att en uppdelning sker tidigt i utbildningen. Alla elever föreslås också komma in på den gymnasieutbildning de vill, men är inte garanterade inriktning. Ett annat inslag är att det individuella programmet försvinner och eleverna får rätt att söka till gymnasi- um i hela Sverige. 
 25 
  
 I kapitel 7 beskrivs närmare hur deltagandet i gymnasieskolan ser ut i olika grupper i samhället. I kapitel 8 refereras en studie som försöker besvara frågan om gymnasieskolans utbildning kan be- traktas som likvärdig runt om i landet. 
  
 2.3.4 
  
 Högskolan arbetar med att bredda rekryteringen 
  
 Högskolereformen 1977 innebar att Sverige fick 14 nya högskolor utan forskningsorganisation. Tidigare var universitet och högskolor huvudsakligen begränsade till de tre stora befolkningsregionerna kring Stockholm/Uppsala, Lund/Malmö och Göteborg. Reformen var ett försök att sprida den högre utbildningen till fler regioner. Genom att göra utbildningen mer tillgänglig skulle den även locka nya grupper i samhället att studera. I förlängningen var syftet att bidra till ekonomisk, social och kulturell utjämning. 1993 inleddes 
  
 23 
  
 SFS 1985:1100. 
  
 24 
  
 Dir. 2000:35. 
  
 25 
  
 SOU 2002:120. 
  
 25 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 en ny omfattande högskolereform. En ny högskolelag 
 26  
 formulera- des i vilken de grundläggande målen och förutsättningarna för ut- bildning och forskning angavs. De tidigare allmänna utbildningslin- jerna avskaffades och ersattes av kortare kurser som efter studen- tens val kombineras på olika sätt eller samlas till mer eller mindre fasta program. 
 2001 beslutade riksdagen enligt regeringens proposition Den öppna högskolan. 
 27  
 Universitet och högskolor fick då ett ökat an- svar och resurstillskott för att bredda rekryteringen. Fr.o.m. 1 juli 2002 står i Kap. 1, § 5 i Högskolelagen:  
 Högskolorna skall också aktivt främja och bredda rekryteringen till högskolan. 
  
 En delegation rekryteringsdelegationen tillsattes också som fick till uppgift att fördela 120 miljoner kronor för rekryterings- arbete på universitet och högskolor. Rekryteringsdelegationen har som syfte att öka mångfalden i högskolan, skapa breddad rekry- tering, öka övergångsfrekvensen och sträva efter att skapa en social och etnisk mångfald. 
 Nära förknippad med högskolan är också forskarutbildningen. Denna behandlas inte vidare i denna rapport eftersom endast ca 1 procent av befolkningen har sådan utbildning och den har inte något uttalat utjämnande motiv. 
 28 
  
 I kapitel 3 beskrivs närmare hur rekryteringen till högskolan har förändrats under  
 1990–talet 
  på det nationella planet. I kapitel 5 be- skrivs effekterna av den regionala utbyggnaden av högskolan. 
  
 2.3.5 
  
 Vuxenutbildningen riktar sig främst till de med minst utbildning 
  
 De alternativa utbildningsvägarna för vuxna har varierat över tiden. Vuxenutbildning sker i dag i många olika former och med många olika ansvariga anordnare. Det rör sig om allt ifrån statlig eller kommunal vuxenutbildning till arbetsmarknadsutbildning samt personalutbildning och kompetensutveckling i arbetslivet. 
 I skollagen 
 29  
 står (Kap. 1, §9) att  
 det offentliga skolväsendet för vuxna skall ge vuxna tillfälle att i enlighet med individuella önskemål komplettera sin utbildning. Härigenom skall främst de som erhållit 
  
 26 
  
 SFS 1992:1434. 
  
 27 
  
 Regeringens proposition 2001/02:15. 
  
 28 
  
 För närvarande pågår arbete med att se över forskarutbildningen enligt Dir. 2002:148. 
  
 29 
  
 SFS 1985:1100. 
  
 26 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 minst utbildning få möjlighet att stärka sin ställning i arbetslivet, och i det kulturella och politiska livet. Utbildningen skall inom varje skol- form vara likvärdig, varhelst den anordnas i landet. 
  
 Vuxenutbildningen riktar sig därför främst, till skillnad från an- nan utbildning inom det reguljära utbildningssystemet, till perso- ner med mindre studievana. Till det offentliga skolväsendet för vuxna hör kommunal vuxenutbildning (komvux), vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och svenskundervisning för in- vandrare (sfi). 
 Den kommunala vuxenutbildningen inrättades i samband med reformen av vuxenutbildningen 1968, och består av grundläggande vuxenutbildning, gymnasial vuxenutbildning och påbyggnadsut- bildning. 
 Utbildningen i komvux anordnas i form av kurser. Kunskaps- målen för utbildningen är de samma som för ungdomsutbild- ningen, men kursernas innehåll, omfattning och tyngdpunkt be- höver inte vara identiska. Det s.k. kunskapslyftet startade 1997 i form av extra statsbidrag till kommunerna för vuxenutbildning för arbetslösa och kortutbildade. I samband med att kunskapslyftet upphörde infördes ett nytt statsbidrag till kommunernas vuxenut- bildning och folkhögskolan motsvarande 47 000 respektive 7 000 årsstudieplatser för perioden  
 2003–2005. 
  Samtidigt infördes också ett nytt rekryteringsbidrag riktat till personer med kort tidigare utbildning som är eller riskerar att bli arbetslösa. Rekryterings- bidraget ersatte det tidigare utbildningsbidraget. 
 Kapitel 7 belyser, bland andra frågor, hur studiedeltagandet i vuxenutbildningen förändrats under  
 1990–talet 
  till följd av de stora satsningarna inom detta område. 
 27 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 2.3.6 
  
 Studiestödssystemet ska verka rekryterande 
  
 Studiestödet 
 30  
 är en viktig del av utbildningspolitiken och ska bidra till att förverkliga målen för detta område. I målformuleringen för utgiftsområdet Studiestöd i budgetpropositionen framgår att: 
 Studiestödet skall verka rekryterande och därmed bidra till högt del- tagande i utbildningen samt ha en utjämnande verkan mellan indivi- der och grupper inom befolkningen och därmed bidra till ökad social rättvisa. 
 31 
  
 I och med 1964 års studiestödsreform frikopplades studiestöds- systemet i stort sett helt från föräldrarnas ekonomi och den tidiga- re prövningen av studielämplighet ersattes med en prövning utifrån uppnådda studieresultat. Systemet har ändrats vid ett flertal tillfäl- len sedan 1964 men den huvudsakliga konstruktionen har bestått. Sedan mitten av  
 1970–talet 
  har det också funnits särskilda vuxen- studiestöd riktade till personer i vuxenutbildning med särskilda be- hov. 
 Studiestödssystemet reformerades 2001 genom att bidragsdelen och det s.k. fribeloppet höjdes och reglerna för återbetalning skärp- tes. I samband med reformen upphörde också de flesta av de sär- skilda vuxenstudiestöden och i stället finns nu möjlighet att få ett förhöjt studiebidrag för vissa prioriterade grupper. Detta gäller främst personer över 25 år som studerar på grundskole- och gym- nasienivå.  
 32 
  
 Dagens studiehjälpssystem som vänder sig till gymnasiestude- rande baseras på de grundläggande principer som lades fast i och med 1964 år studiestödsreform. Enligt dessa är det grundläggande skälet för studiehjälpen att den ska vara ett stöd i samhällets strävan att ge alla ungdomar – oberoende av social och ekonomisk bak- grund och oavsett bostadsort – möjlighet att få den utbildning de har förutsättningar och intresse för. Studiehjälpens nära koppling med övriga familjepolitiska stöd gör den dock lite speciell. Studie- hjälpen ingick därför inte i den reformering av studiestödet som skedde 2001 utan har i stället setts över av en särskild utredare som lämnade sin rapport i början av 2003. 
 33 
  
 30 
  
 Studiestödssystemet består av ett studiemedelssystem, ett studiehjälpssystem samt diverse vuxenstudiestöd. I och med den senaste studiestödsreformen har flertalet vuxenstudiestöd införlivats i studiemedelsystemet. Se vidare kap. 4. 
  
 31 
  
 Regeringens proposition 2000/2001:1. 
  
 32 
  
 Regeringens proposition 1999/2000:10. 
  
 33 
  
 SOU 2003:28. 
  
 28 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 I kapitel 4 sammanfattas några studier som har analyserat bety- delsen av studiestödssystemets utformning för att åstadkomma en jämnare utbildningsnivå. 
  
 2.4 
  
 Sammanfattning 
  
 Fördelningspolitik är ett bland flera motiv när staten agerar inom utbildningsområdet. Syftet är att åstadkomma en jämnare fördel- ning av kunskaper och kompetens, vilket i sin tur ska leda till en jämnare fördelning av livschanserna och av livsinkomsterna. Utöver detta rättviseargument finns det också effektivitetsargument för en jämn fördelning av kunskapen. Detta går ut på att resursfördel- ningen i samhället blir ineffektiv om utbildning endast kommer vissa grupper till del. 
 Frågan om en hög och jämnt fördelad utbildningsnivå i samhället också leder till högre tillväxt låter sig inte lätt besvaras. När det gäller sambandet mellan en hög utbildningsnivå och tillväxt visar flera empiriska studier att det finns ett positivt samband däremel- lan, dvs. en hög utbildningsnivå leder till en hög tillväxt. Det har däremot inte kunnat stödjas empiriskt att en ökad utbildningsnivå leder till ökad tillväxt. Sambandet mellan en jämn fördelning och tillväxt är oklart. Men det tycks i alla fall inte råda en direkt mot- satsställning mellan en jämnare utbildningsnivå och högre tillväxt i samhället. 
 Med en demografisk utveckling som gör att andelen av befolk- ningen i arbetsför ålder minskar, torde det finnas skäl att sträva ef- ter att breda grupper i samhället får en god utbildning. Samtidigt kan ett ökat behov av omsorg i framtiden öka efterfrågan på ar- betskraft med vissa lägre utbildningar. Förekomsten av överut- bildning ska inte heller ignoreras. Det finns studier som pekar på att det i dag förekommer en viss överutbildning i samhället. Sam- manfattningsvis kan det därför konstateras att inte bara om- fattningen av, utan också inriktningen och kvaliteten på utbild- ningen, är av avgörande betydelse för om utbildningssatsningar ger en god avkastning. 
 Strävan efter en jämnare fördelning av utbildningsnivån i sam- hället har formulerats i olika beslutsdokument. Framträdande i des- sa dokument är också att utbildningen ska vara likvärdig varhelst den anordnas i landet. 
 29 
  
 Utbildningspolitikens mål och medel 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 En mängd reformer har genomförts inom de olika skolformerna som har syftat till att utjämna möjligheterna till utbildning. Under de senaste åren har bl.a. reformer inom förskolan delvis motiverats av jämlikhetsskäl. De syftar till att ge barn från olika grupper i samhället mer likartade förutsättningar att börja skolan. 
 Högskolan har under senare år ålagts att aktivt främja och bred- da rekryteringen, vilket innebär såväl social som etnisk mångfald. Högskolan har också via expansion och regional utbyggnad sökt nå ungdomar som saknar utbildningstradition. Inom vuxenut- bildningen är en viktig målgrupp personer som av olika anledningar har fått minst utbildning. Studiestödssystemet, slutligen, har delvis tillkommit för att ha en inkomstutjämnande effekt och rekryte- rande verkan. 
 Efter denna bakgrund till hur och varför utbildningspolitiken används som ett fördelningspolitiskt instrument, övergår vi till att analysera hur väl den förda politiken verkar uppnå syftet att åstad- komma en hög och jämnare utbildningsnivå i samhället. 
 30 
 3 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 3.1 
  
 Dagens utbildningsnivå och studiedeltagande 
  
 34 
  
 Utbildningssystemet har successivt byggts ut, vilket har lett till en höjd utbildningsnivå. Frågan är om utbyggnaden även har lett till att andra grupper än tidigare nu drar nytta av utbildningssystemet? I detta kapitel belyses hur utbildningsnivån och studiedeltagandet ser ut i befolkningen. Har sambandet mellan social bakgrund och val av utbildning förändrats under  
 1990–talet? 
  I kapitlet behandlas främst högskoleutbildningen. Anledningen är att det ofta är univer- sitet och högskola som har varit föremål för olika policyåtgärder som syftat till att utjämna utbildningsnivån. Det är också där man gärna vill kunna se att en utjämning sker i form av minskad snedre- krytering. Vägen fram till eventuella högskolestudier grundsko- lan och gymnasieskolan, liksom den kommunala vuxenutbild- ningen är områden som behandlas närmare i kapitel 7. 
 Utbildningsnivån har successivt höjts 
 Befolkningens utbildningsnivå har stigit kontinuerligt som en följd av utbildningssystemets reformering och utbyggnad. Se tabell 3.1. På  
 1960–talet 
  infördes den obligatoriska nioåriga grundskolan me- dan gymnasieskolan har byggts ut i flera steg.  
 1990–talet 
  präglades främst av satsningen på kommunal vuxenutbildning genom kun- skapslyftet samt utbyggnaden av högskoleutbildningen. När ut- bildningsnivån i olika åldersgrupper studeras avspeglas i hög ut- sträckning utbildningens dimensionering under den period då re- spektive åldersgrupp växte upp. 
  
 34  
 Detta avsnitt bygger på statistik från SCB publicerade i SCB [2003a] och [2003b]. 
 31 
 Vilka tar del av utbildningen? Bilaga 10 till LU 2003 
 Tabell 3.1 Utbildningsnivå  
 1990–2002 
  för befolkningen  
 25–64 
  år 
 Procent 
  
 År 
  
 Förgymnasial 
  
 Gymnasial 
  
 Eftergymnasial 
  
 Eftergymnasial 3 
  
 Uppgift 
  
 kortare än 3 år 
  
 år eller längre 
  
 saknas 
  
 1990 
  
 33 
  
 43 
  
 11 
  
 11 
  
 1 
  
 1992 
  
 30 
  
 45 
  
 12 
  
 11 
  
 2 
  
 1994 
  
 27 
  
 46 
  
 13 
  
 12 
  
 1 
  
 1996 
  
 25 
  
 46 
  
 14 
  
 12 
  
 1 
  
 1998 
  
 24 
  
 47 
  
 15 
  
 13 
  
 1 
  
 2000 
  
 21 
  
 48 
  
 14 
  
 16 
  
 1 
  
 2001 
  
 20 
  
 48 
  
 14 
  
 17 
  
 1 
  
 2002 
  
 19 
  
 48 
  
 14 
  
 18 
  
 1 
  
 Anm.: Mellan 1999 och 2000 skedde ett tidsseriebrott, vilket begränsar möjligheten till jämförelse. Källa: SCB [2003b]. 
 1990 hade en tredjedel av befolkningen i åldern  
 25–64 
  år enbart förgymnasial utbildning, dvs. grundskoleutbildning eller äldre folk- skoleutbildning. Drygt tio år senare hade denna andel sjunkit till en femtedel. Det kan jämföras med 1970 då andelen var 63 procent. Den kraftigt sjunkande andelen med bara grundskoleutbildning avspeglar den utbyggnad som har skett av gymnasieskolan under de gångna 30 åren. 
 I dag har ca fyra femtedelar av befolkningen i åldrarna  
 25–64 
  år en gymnasial utbildning eller högre. De eftergymnasialt utbildade utgör drygt 30 procent av befolkningen i samma åldersgrupp. Det är även det en betydande ökning sedan 1990, då motsvarande siffra var drygt 20 procent. I siffrorna inkluderas även forskarutbildade, vars andel är ca 1 procent av befolkningen. 
 En ökad andel av befolkningen i utbildning 
 Den ökade utbildningsnivån i befolkningen är givetvis ett resultat av ett ökat studiedeltagande. Av diagram 3.1 framgår att det totala studiedeltagandet i de vanligaste studieformerna ökade successivt under åren  
 1993–1998, 
  men att det därefter har minskat något. Höstterminen 2001 deltog omkring 890 000 personer i åldrarna 16– 64 år i någon av de vanligaste studieformerna. Det motsvarade ca 16 procent av hela befolkningen i dessa åldersgrupper. Andelen personer i utbildning hade därmed stigit från knappt 13 procent 1993. 
 32 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Diagram 3.1 Antal studerande vid de vanligaste studieformerna under åren  
 1993–2001 
  
 1 000 000 
  
 900 000 
  
 800 000 
  
 700 000 
  
 600 000 
  
 500 000 
  
 400 000 
  
 300 000 
  
 200 000 
  
 100 000 
  
 0 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
  Gymnasiskola  
  
  Högskoleutb  
  
  Komvux  
  
  Övriga 
 Anm.: Övriga studerande omfattar tekniskt basår inkom högskola, kvalificerad yrkesutbildning, studier i långa kurser i folkhögskola, samt övriga personer som haft studiemedel eller studiestöd. 
 Källa: SCB [2003a]. 
 Går vi längre tillbaka i tiden ser vi en ännu kraftigare ökning av an- talet studerande. Antalet helårsstudenter i högskolan mer än för- dubblades mellan läsåren 1988/1989 och 1999/2001. Under denna period byggdes också högskolan ut på fler orter än tidigare, samti- digt som det skedde en kraftig volymökning inom den kommunala vuxenutbildningen. Antal elever inom kommunal vuxenutbildning fördubblades under  
 1990–talet, 
  medan antalet kursdeltagare mer än tredubblades. 
 35 
  
 3.2 
  
 Kvinnor är mer utbildade än män 
  
 När uppgifterna över befolkningens utbildningsnivå delas upp för män respektive kvinnor framgår att kvinnor är mer utbildade än män. Kvinnor har oftare än män en eftergymnasial utbildning. 
  
 35  
 En elev i komvux är en fysisk person som läser en eller flera kurser i komvux. På varje kurs som en elev deltar i räknas han/hon som en kursdeltagare. 
 33 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Diagram 3.2 Befolkningen  
 2003–01–01 
  i åldern  
 25–64 
  år fördelad 
  
 efter utbildningsnivå och kön 
  
 Antal personer 
  
 800 000 
  
 700 000 
  
 600 000 
  
 500 000 
  
 400 000 
  
 300 000 
  
 200 000 
  
 100 000 
  
 0 
  
 Förgymnasial Gymnasial utb. 
  
 Gymnasial utb. 
  
 Eftergymn. utb. 
  
 Eftergymn. utb. Forskarutb. 
  
 högst 2 år 
  
 3 år 
  
 kortare än 3 år 
  
 3 år eller längre 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Källa: SCB [2003b]. 
 Av kvinnorna i åldern  
 25–64 
  år har 19 procent eftergymnasial ut- bildning omfattande tre år eller längre, medan motsvarande andel för männen är 15 procent. Den högst utbildade gruppen av befolk- ningen totalt är kvinnor i åldern  
 25–34 
  år, där 27 procent har minst en treårig eftergymnasial utbildning. 
 Bara inom forskarutbildningen ligger kvinnorna efter männen. Cirka en halv procent av kvinnorna har sådan utbildning, medan motsvarande andel för männen är 1,3 procent. 
 Ökad andel kvinnor bland de studerande 
 Försprånget för kvinnor har dessutom ökat under senare år. Ande- len kvinnor bland de studerande i grundläggande högskoleutbild- ning ökade från 54,7 procent 1994 till 59,4 procent 2001. Även inom den kommunala vuxenutbildningen dominerar kvinnorna, där 
 34 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 två tredjedelar av de studerande var kvinnor höstterminen 2001. I hela befolkningen var andelen kvinnor 49,2 procent. 
 Tabell 3.2 Andel kvinnor som deltog i olika studieformer åren 1994– 2001 
 Procent 
  
 Studiedeltagande 
  
 1994 
  
 1996 
  
 1998 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Gymnasieskola 
  
 48,9 
  
 48,7 
  
 48,5 
  
 48,4 
  
 48,2 
  
 Komvux 
  
 63,8 
  
 65,8 
  
 66,9 
  
 66,6 
  
 66,0 
  
 Universitet/högskola 
  
 54,7 
  
 55,7 
  
 56,7 
  
 58,9 
  
 59,4 
  
 Övriga studier 
 1 
  
 Price 
  
 55,8 
  
 61,6 
  
 61,5 
  
 61,6 
  
 1  
 Övriga studier omfattar bl.a. tekniskt basår inom högskola, kvalificerad yrkesutbildning, studier i långa kurser i folkhögskola samt övriga personer som haft studiemedel. 
 Källa: SCB [2002a]. 
 Om kvalificerad yrkesutbildning räknas in är inrikes födda kvinnor den grupp som har uppfyllt regeringens mål om att hälften av en årskull ska ha börjat på högskolan vid 25 års ålder. Bland födda 1976 studerade 51 procent i den gruppen vid universitet, högskola eller kvalificerad yrkesutbildning (avser 2002). Motsvarande andel för inrikes födda män var knappt 40 procent. För  
 utrikes födda  
 kvinnor respektive män var motsvarande andelar samma år 27,3 procent respektive 22,9 procent. 
 Kvinnor börjar bryta traditionellt utbildningsval 
 Utbildningens inriktning skiljer sig likaså mellan män och kvinnor (se diagram 3.3). En stor andel av männen utbildar sig för yrken inom teknik och tillverkning. Kvinnorna utbildar sig för att arbeta med hälso- och sjukvård, samhällsvetenskap, juridik, handel, admi- nistration samt pedagogisk verksamhet. Tydligast är skillnaderna mellan könen på gymnasial nivå, särskilt när det gäller kortare gymnasieutbildningar. Bland de högutbildade minskar dock skill- naderna, eftersom inriktningar mot bl.a. samhällsvetenskap och handel är vanligt bland såväl kvinnor som män. 
 Det kan också tilläggas att det kan vara svårt att avgöra vilken slutsats som kan dras utav att könsfördelningen blivit mer jämn på 
 35 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 vissa utbildningar. I vissa fall kan det snarast bero på att själva utbildningen eller yrkesbegreppet har förändrats. 
 Diagram 3.3 Befolkningen  
 2003–01–01 
  i åldern  
 25–64 
  år med gym- nasial och eftergymnasial utbildning fördelad efter ut- bildningsinriktning och kön 
  
 Antal personer 
  
 1 000 000 
  
 900 000 
  
 800 000 
  
 700 000 
  
 600 000 
  
 500 000 
  
 400 000 
  
 300 000 
  
 200 000 
  
 100 000 
  
 0 
  
 Pedagogik och 
  
 Samhällsvet., juridik, 
  
 Naturvet., matematik, 
  
 Teknik och tillverk. 
  
 Hälso- och sjukvård 
  
 Tjänster 
  
 lärarutb. 
  
 handel, adm. 
  
 data 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Källa: SCB [2003b]. 
  
 De yngre kvinnornas val av utbildning liknar i stort sett de äldres. Men bland de yngre kvinnorna  
 (25–34 
  år) är det något vanligare med en teknisk eller naturvetenskaplig utbildning jämfört med äld- re kvinnor  
 (45–64 
  år). Samtidigt är det mindre vanligt med pe- dagogisk utbildning samt vårdutbildning bland de yngre kvinnorna. Detta motsvaras däremot inte av att de yngre männen börjar bryta sina traditionella utbildningsval. Bland de yngre männen är i stället andelen som har utbildning inom pedagogik/lärarutbildning och hälso- och sjukvård mindre jämfört med de äldre. Utbildning mot teknik och tillverkning samt naturvetenskap är ännu vanligare bland yngre män än bland äldre. 
 Det traditionella valet består därför för yngre män, medan de unga kvinnorna tycks börja bryta det mönstret. Om en ambition är 
 36 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 att utbildningens inriktning ska bli mindre könsuppdelad handlar det därför främst om att få män att välja mer kvinnodominerade utbildningsinriktningar. 
  
 3.3 
  
 Samband mellan social bakgrund och val av utbildning 
  
 I de föregående avsnitten framgick att befolkningens utbildnings- nivå har ökat under  
 1990–talet. 
  I synnerhet har utbildningen kom- mit kvinnor till del, även om inriktningen av utbildningen alltjämt skiljer sig avsevärt åt mellan kvinnor och män. En intressant fråga är om utbyggnaden av utbildningssystemet har lett till att grupper med svagare studietradition lockats att studera vidare. Med andra ord, har sambandet mellan social bakgrund och val av utbildning minskat under samma period? 
 Social bakgrund kan definieras på olika sätt. I många fall används uppväxtfamiljens samhällsklass som brukar definieras enligt en so- cioekonomisk indelningsgrund (SEI). En vanlig indelning är i föl- jande grupper: 
  
 Högre tjänstemän 
  
 Tjänstemän på mellannivå 
  
 Lägre tjänstemän 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 Facklärda arbetare 
  
 Ej facklärda arbetare. 
  
 Alternativa indelningar är efter föräldrarnas utbildningsnivå eller inkomstgruppstillhörighet. 
 För att beskriva elevernas/studenternas sociala bakgrund an- vänds i denna rapport främst den socioekonomiska koden för de vuxna i det hushåll i vilket eleverna/studenterna ingår. Det finns ett samband mellan denna indelningsgrund och utbildningsnivån i hemmet, genom att klassificeringen av yrke enligt SEI bygger på ett normalt utbildningsbehov för yrkena. De socioekonomiska grup- perna i populationen har förändrats mindre över tiden än utbild- ningsnivån, varför det förstnämnda måttet lämpar sig bättre för jämförelser över tiden. 
 Ett vanligt begrepp som används för att beskriva samband mellan social bakgrund och val av utbildning är  
 social snedrekrytering 
 . Soci- 
 37 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 al snedrekrytering innebär att barn från olika samhällsklasser rekry- teras till utbildning i olika hög utsträckning. Social snedrekrytering består av två samverkande faktorer: dels att barn från tjänsteman- nahem i genomsnitt presterar bättre och får högre betyg, dels att bland barn på samma prestationsnivå fortsätter barn från tjänste- mannahem oftare till högre studier. 
 Historiskt sett har rekryteringen breddats 
 Eriksson och Cervantes (1993) 
 36  
 har studerat hur den sociala snedre- kryteringen förändrades under  
 1900–talet 
  fram till början av 1990– talet. De konstaterar att den sociala snedrekryteringen minskade påtagligt under  
 1900–talet. 
 37 
  
 Störst var minskningen för övergång till någon utbildning utöver den obligatoriska, men också för uni- versitetsstudier. Särskilt verkar utjämningen ha inträffat under pe- rioden  
 1940–1970. 
  Före 1940 tycks ingen större förändring ha in- träffat och inte heller mellan 1970 och 1990. Detta gäller vare sig traditionella universitetsstudier eller till de kortare utbildningar som fick högskolestatus genom 1977 års högskolereform. Däremot ökade andelen kvinnor som började på s.k. prestigeutbildningar, dvs. långa utbildningar som ofta leder till högavlönade arbeten. Författarna noterar också att det är förvånande hur opåverkad den sociala snedrekryteringen verkar ha varit av t.ex. politiska föränd- ringar, av utbildningssystemens omorganisering och konjunkturer- nas variationer. De konstaterar också att sambandet mellan social bakgrund och övergång till högre studier fortfarande var starkt i början av  
 1990–talet, 
  trots att de flesta utbildningshinder hade un- danröjts. 
  
 3.3.1 
  
 Den sociala snedrekryteringen har minskat något under  
  
 1990–talet 
  
 Studenter med arbetarbakgrund kan än i dag anses vara underrepre- senterade vid universitet och högskolor. Läsåret 2001/02 hade un- gefär var fjärde nybörjare arbetarbakgrund, medan andelen i be- folkningen i motsvarande ålder var drygt 35 procent. Men andelen 
  
 36 
  
 SOU 1993:85. 
  
 37 
  
 Det mått som används mäter förändringen av sambandet mellan social bakgrund och ut- bildningsnivå och är inte avhängigt av andelen som fått utbildning. 
  
 38 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 högskolenybörjare under 35 år från arbetarhem ökade ändå från 20 till 27 procent från 1990/91 till 2001/02. Se tabell 3.3. Under sam- ma period minskade andelen högskolenybörjare från högre tjäns- temannahem från 32 till 25 procent.  
 38 
  
 Förändringarna tyder på att rekryteringen till svensk högskole- utbildning har breddats under  
 1990–talet, 
  men att utvecklingen har avstannat under de senaste åren. Samtidigt har bortfallet, antal per- soner som saknar uppgifter om social bakgrund, ökat betydligt un- der den aktuella perioden. Hur dessa personer skulle påverka resul- taten är okänt. Bortfallet kan främst hänföras till utlandsfödda och varierar betydligt mellan olika åldersgrupper. Det är lägst bland högskolenybörjarna under 22 år (bortfall 18 procent för läsåret 2001/02), och högst i gruppen  
 22–24 
  år (bortfall 38 procent för läsåret 2001/02), där det finns många utbytesstudenter. 
 Tabell 3.3 Högskolenybörjare under 35 år efter social bakgrund 
 Procent 
  
 Högre 
  
 Tjänstem. 
  
 Lägre 
  
 Företag 
  
 Facklärda 
  
 Ej. fackl. 
  
 Bortfall 
  
 tjm. 
  
 mellan 
  
 tjm. 
  
 /lantbruk 
  
 arbetare 
  
 arbetare 
  
 SEI 
  
 90/91 
  
 32 
  
 27 
  
 12 
  
 9 
  
 10 
  
 10 
  
 13 
  
 91/92 
  
 33 
  
 27 
  
 12 
  
 9 
  
 10 
  
 9 
  
 11 
  
 92/93 
  
 32 
  
 28 
  
 12 
  
 9 
  
 10 
  
 9 
  
 12 
  
 93/94 
  
 31 
  
 29 
  
 12 
  
 8 
  
 11 
  
 9 
  
 14 
  
 94/95 
  
 30 
  
 28 
  
 12 
  
 9 
  
 11 
  
 10 
  
 16 
  
 95/96 
  
 29 
  
 28 
  
 12 
  
 9 
  
 12 
  
 10 
  
 17 
  
 96/97 
  
 28 
  
 28 
  
 12 
  
 9 
  
 13 
  
 10 
  
 19 
  
 97/98 
  
 27 
  
 28 
  
 12 
  
 9 
  
 13 
  
 11 
  
 20 
  
 98/99 
  
 27 
  
 28 
  
 12 
  
 9 
  
 13 
  
 11 
  
 21 
  
 99/00 
  
 25 
  
 28 
  
 12 
  
 9 
  
 14 
  
 11 
  
 22 
  
 00/01 
  
 25 
  
 28 
  
 12 
  
 8 
  
 14 
  
 11 
  
 24 
  
 01/00 
  
 25 
  
 28 
  
 12 
  
 8 
  
 15 
  
 12 
  
 25 
  
 Källa: SCB [2000] och SCB [2002d]. 
 En annan osäkerhetsfaktor är om fler ungdomar från tjänsteman- nahem tar chansen att studera utomlands i stället för i Sverige. Det finns ingen reguljär statistik över detta, men en äldre studie från 
  
 38  
 SCB[2002d]. 
 39 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Högskoleverket ger en bild av de studenter som studerade utom- lands under första halvan av  
 1990–talet. 
 39 
  
 Studien visar på att det främst var barn och ungdomar till högut- bildade föräldrar som valde att studera utomlands. Se tabell 3.4. Studien är en urvalsundersökning bland de studenter som be- viljades studiemedel för utlandsstudier på högskolenivå vid något tillfälle under perioden juli 1991till juni 1994. Urvalet omfattade totalt 3000 personer varav 850 utbytesstudenter. 
 40  
 I rapporten görs en åtskillnad mellan utbytesstudenter (där utlandsstudier ingår i ett utbytesprogram som organiserats av ett universitet eller en högsko- la i Sverige) och s.k.  
 free-movers 
  (studenter som organiserade sina utlandsstudier på egen hand). 
 Studien visar att en stor andel av studenterna, med viss övervikt för freemovers, kommer från familjer där båda föräldrarna har studerat på högskolenivå. 
 Tabell 3.4 Utlandsstuderande föräldrars utbildning 
 Procent 
  
 Free-movers 
  
 Utbytesstudent 
  
 Båda föräldrar m. grundskola/gymnasium 
  
 26,8 
  
 32,5 
  
 En förälder med grundskola/gymnasium, en 
  
 med högskoleutbildning 
  
 21,3 
  
 18,9 
  
 Båda föräldrar med högskoleutbildning 
  
 42,5 
  
 39,8 
  
 Annan/ej uppgivits 
  
 9,4 
  
 8,8 
  
 Anm.: Den fråga som besvarades var: Vilken högsta utbildning har Dina föräldrar? 
 Källa: Högskoleverket [1999]. 
 Enligt SCB 
 41  
 hade under den aktuella perioden ca 46 procent av studenterna vid svenska universitet och högskolor åtminstone en förälder med högskoleutbildning. Med samma klassificering av bak- grund hamnar gruppen freemovers på närmast 64 procent och gruppen utbytesstudenter på 59 procent. Detta ger därför en bild av att elever från akademikerhem i betydligt högre grad än andra söker sig till studier utomlands. Men samtidigt är det oklart om detta förhållande har förändrats under  
 1990–talets 
  andra hälft i samband med att antalet utbytesstudenter har ökat. 
  
 39 
  
 Högskoleverket [1999]. 
  
 40 
  
 Svarsfrekvensen uppgick till drygt 60 procent. 
  
 41 
  
 SCB [1998]. 
  
 40 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 3.3.2 
  
 I den yngsta åldersgruppen tycks den sociala fördelningen vara mest skev 
  
 När olika åldersgrupper studeras framgår det att det är i den yngsta redovisade åldersgruppen, högskolenybörjare som är 21 år eller yngre, där den sociala fördelningen förefaller vara mest skev i för- hållande till hela årskullen i samma ålder. 22 procent av de yngsta högskolenybörjarna 2001/02 kom från arbetarhem (facklärda arbe- tare och ej facklärda arbetare). I befolkningen i motsvarande ålder var andelen drygt 35 procent. Bortfallet är visserligen större i äldre åldersgrupper, varför det är vanskligt att tolka siffrorna. Befintliga uppgifter tyder dock på att den sociala snedrekryteringen är betyd- ligt mindre bland högskolenybörjare mellan 25 och 34 år än för den allra yngsta gruppen. 
 42 
  
 Mönstret som har redovisats ovan – att rekryteringen till hög- skolan breddas och jämnas ut uppåt åldrarna – väcker frågan om barn från mer studieovana miljöer behöver mer tid på sig innan de väljer att gå vidare till högskolan. 
 Det tycks finnas anledning att studera de yngre grupperna lite närmare, inte minst mot bakgrund av regeringens mål inom utbild- ningsområdet att hälften av en årskull ska ha börjat läsa vid hög- skolan vid 25 års ålder. Hur har utvecklingen varit i den yngsta gruppen under  
 1990–talet? 
  Frågan besvaras enklast genom att utgå från de årskullar av barn som uppnådde högskoleåldern under  
 1990–talet, 
  dvs. årskullar födda  
 1968–1980. 
  
 Relativa chansen till högskolestudier 
 I och med utbyggnaden av högskolan har högskoledeltagandet ökat för samtliga sociala grupper under  
 1990–talet. 
  För att avgöra om  
 graden  
 av snedrekrytering har minskat över tiden krävs därför ett mått som inte är avhängigt av den totala andel som har fått ut- bildning. Det mått som används för att beskriva sådana skillnader över tiden är den relativa chansen till högskolestudier. 
  
 42  
 SCB [2002d]. 
 41 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Faktaruta 3.1 
  
 Måttet relativa chansen 
 : För att beskriva skillnader över tiden i över- gången till högskolestudier för ungdomar med olika social bakgrund eller med föräldrar med olika utbildningsnivå kan måttet relativa chansen användas. Måttet benämns också oddskvot eller korsprodukt. Den relativen chansen beskriver sannolikheten för att en person med viss social bakgrund påbörjat högskolestudier vid en viss ålder i relation till att de inte har det i jämförelse med motsva- rande relation för ungdomar med annan social bakgrund. 
  
 Exempel: 
  
 Social bakgrund 
  
 Antal med påbörjad 
  
 Antal utan påbörjad 
  
 högskoleutbildning 
  
 högskoleutbildning 
  
 Högre tjänstemän 
  
 A 
  
 B 
  
 Ej facklärda arbetare 
  
 C 
  
 C 
  
 Relativa chansen för barn till högre tjänstemän = A/B:C/D. 
 Källa: SCB [2002d]. 
 Ju större skillnad som finns i relativa chansen till högskolestudier desto större är graden av snedrekrytering. När det inte föreligger någon snedrekrytering är relativa chansen lika med ett för samtliga grupper. 
 42 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Diagram 3.4 Relativa chansen till högskolestudier t.o.m. 21 år bland födda  
 1968–1980 
  efter social bakgrund 
  
 9 
  
 8 
  
 7 
  
 6 
  
 5 
  
 4 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 0 
  
 1968 
  
 1969 
  
 1970 
  
 1971 
  
 1972 
  
 1973 
  
 1974 
  
 1975 
  
 1976 
  
 1977 
  
 1978 
  
 1979 
  
 1980 
  
 Högre tjm 
  
 Tjm. mellan 
  
 Lägre tjm. 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 Facklärda arbetare 
  
 Anm.: Relativa chansen uttrycker chansen att påbörja högskolestudier i en viss social grupp i förhållande till barn från gruppen ej facklärda arbetare. 
 Källa: SCB [2002d]. 
 I diagram 3.4 framgår att den grupp som har störst relativ chans att påbörja högskolestudier vid 21 års ålder är ungdomar från högre tjänstemannahem, med en kvot som ökade för födda  
 1968–1972 
  från 6,9 till 8,5. För senare födda har kvoten för denna grupp suc- cessivt minskat och för födda 1980 låg den åter på 6,9. 
 Förutom den nedåtgående trenden för ungdomarna från tjäns- temannahem har förändringarna varit obetydliga för andra grupper. 
 Med andra ord, oavsett om personen föddes 1968 eller 1980 råd- de i princip samma sannolikhet för att börja högskolan (t.o.m. 21 år), givet personens sociala grupptillhörighet. 
 När man utsträcker sig till att studera chansen till högskolestu- dier t.o.m. 25 år visar det sig att chansen att ungdomar från högre tjänstemannahem påbörjade högskoleutbildning ökade ännu något mer jämfört med upp till 21 års ålder. Men i övrigt sammanfaller mönstret i hög grad med det för påbörjade högskolestudier t.o.m. 21 år. 
 43 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Diagram 3.5 Relativa chansen till högskolestudier t.o.m. 25 år bland födda  
 1968–1976 
  efter social bakgrund 
  
 10 
  
 9 
  
 8 
  
 7 
  
 6 
  
 5 
  
 4 
  
 3 
  
 2 
  
 1 
  
 0 
  
 1968 
  
 1969 
  
 1970 
  
 1971 
  
 1972 
  
 1973 
  
 1974 
  
 1975 
  
 1976 
  
 Högre tjm 
  
 Tjm. mellan 
  
 Lägre tjm. 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 Facklärda arbetare 
  
 Anm.: Relativa chansen uttrycker chansen att påbörja högskolestudier i en viss social grupp i förhållande till barn från gruppen ej facklärda arbetare. 
 Källa: SCB [2002d]. 
 Av diagram 3.4 kan man också utläsa att det är efter läsåret 1993/1994 som skillnaden mellan grupperna i relativa chansen till högskolestudier minskat (då personer födda kring 1972 gjorde in- träde på högskolan). Noterbart är att minskningen i snedrekryte- ringen efter läsåret 1993/94 skedde under den period då både ande- len och antalet högskolenybörjare t.o.m. 21 år upphörde att öka för att stanna vid drygt 30 procent av en årskull. Se tabell 3.5. 
 44 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Tabell 3.5 Påbörjad högskoleutbildning t.o.m. 21, respektive 25 år bland födda  
 1968–1977 
  
 Totalt i årskullen, 
  
 % av årskullen 
  
 % av årskullen 
  
 antal 
  
 t.o.m. 21 år 
  
 t.o.m. 25 år 
  
 1968 
  
 114 195 
  
 16 
  
 26 
  
 1969 
  
 108 374 
  
 18 
  
 28 
  
 1970 
  
 109 914 
  
 20 
  
 30 
  
 1971 
  
 113 931 
  
 23 
  
 32 
  
 1972 
  
 112 740 
  
 25 
  
 35 
  
 1973 
  
 110 665 
  
 28 
  
 37 
  
 1974 
  
 111 430 
  
 30 
  
 39 
  
 1975 
  
 105 006 
  
 31 
  
 41 
  
 1976 
  
 99 594 
  
 31 
  
 42 
  
 1977 
  
 96 883 
  
 31 
  
 1978 
  
 93 745 
  
 31 
  
 1979 
  
 96 758 
  
 31 
  
 1980 
  
 97 787 
  
 32 
  
 Källa: SCB [2002d]. 
 Expansionen av högskoleplatser under andra halvan av  
 1990–talet 
  har därför inte resulterat i att andelen yngre som går vidare till hög- skolestudier har ökat. Trots det minskade snedrekryteringen i samma grupp något. För de åldersgrupper som kunde göra sitt in- träde på högskolan under de tidigare åren av  
 1990–talet 
  var förhål- landet det omvända. Snedrekryteringen ökade samtidigt som ung- domarna generellt sett lockades mer till högskolan. Det tyder på att andra faktorer än tillgången på högskoleplatser har betydelse för att minska snedrekryteringen. Risken för arbetslöshet har troligen be- tydelse för benägenheten att studera vidare. Den lågkonjunktur som rådde under början av  
 1990–talet 
  påverkade troligen ungdomar att börja studera. Mest benägna till detta förefaller vara ungdomar från mer studievana miljöer, att döma av ovanstående genomgång. 
 Tabell 3.5 visar också att andelen studenter som har påbörjat högskolestudier fram till 25 års ålder visserligen har ökat under  
 1990–talet, 
  men att regeringens mål (dvs. hälften av en årskull) ännu inte uppnås. Totalt sett är det drygt 40 procent av en årskull som påbörjat högskolestudier vid 25 års ålder. 
 45 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Mindre skillnad om val av gymnasieutbildning beaktas 
 Skillnader i studieinriktning i gymnasieskolan mellan olika socioe- konomiska grupper kan inte heller förklara hela underrepresenta- tionen av arbetarbarn på högskolan. 
 När endast de elever som går studieförberedande gymnasieut- bildning 
 43  
 betraktas minskar visserligen skillnaden i övergångsfre- kvensen till högskolan mellan de olika sociala grupperna, men den försvinner inte helt. I årskullen födda 1976 med en studieförbere- dande gymnasieutbildning hade 84 procent av dem från högre tjänstemannahem påbörjat högskolestudier vid 25 års ålder jämfört med 63 procent för dem från ej facklärda arbetarhem. Det kvarstår därmed en skillnad på drygt 20 procentenheter mellan den grupp som i minst respektive högst utsträckning påbörjar högskolestu- dier, trots att dessa ungdomar har skaffat sig en studieförberedande gymnasieutbildning. 
 Skillnader i studieresultat mellan olika grupper 
 Hur går det då för de ungdomar från arbetarfamiljer som väljer att studera vidare på högskolan? I en analys från Högskoleverket 
 44  
 vi- sar det sig att det finns skillnader i studieresultat mellan grupper med olika social bakgrund. Studenter från högre tjänstemannahem uppnår högst studieresultat. Jämfört med de skillnader som finns mellan grupperna när det gäller valet av utbildning vid universitet och högskolor får dock dessa skillnader betraktas som relativt små. De ungdomar från arbetarfamiljer som väljer att läsa vidare på hög- skolan har därför ett studieresultat som inte i så stor utsträckning skiljer sig från medelstudentens. 
  
 43 
  
 Till studieförberedande utbildning räknas här det naturvetenskapliga och det samhällsve- tenskapliga gymnasieprogrammet. 
  
 44 
  
 Högskoleverket [2002c]. I undersökningen omfattas alla studenter som började studera vid universitet och högskolor läsåret 1993/93 och som är 24 år eller yngre. 
  
 46 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Tabell 3.6 Andel studerande efter social bakgrund med examen och/eller minst 120 poäng efter 8 år 
 Procent 
  
 Bakgrund 
  
 % 
  
 Högre tjänstemän 
  
 79 
  
 Tjänstemän på mellannivå 
  
 74 
  
 Lägre tjänstemän 
  
 71 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 72 
  
 Facklärda arbetare 
  
 72 
  
 Ej facklärda arbetare 
  
 69 
  
 Totalt 
  
 74 
  
 Män 
  
 70 
  
 Kvinnor 
  
 77 
  
 Källa: Högskoleverket [2002c]. 
 Det kan också konstateras att män och kvinnor uppvisar olika stu- dieresultat. Kvinnor avlägger i en större utsträckning än män exa- men eller uppnår minst 120 poäng efter 8 år. När olika utbildningar studeras uppvisas ännu mer markanta skillnader. Ingenjörs- utbildningen utmärker sig i det av Högskoleverket undersökta ma- terialet där andelen kvinnor som avlagt examen och/eller uppnått 120 poäng är 12 procentenheter högre än motsvarande andel för männen. 
  
 3.4 
  
 Sammanfattning 
  
 Befolkningens utbildningsnivå har stigit i takt med utbildningssy- stemets expansion. Kvinnor har en högre utbildningsnivå än män och gruppen kvinnor i åldern  
 25-34 
  år är de allra högst utbildade. Andelen av befolkningen i utbildning ökade betydligt under 1990– talet då framför allt högskolan och den kommunala vuxenutbild- ningen byggdes ut. Mest ökade andelen kvinnor bland de stude- rande, vilket på sikt leder till att avståndet mellan kvinnors och mäns utbildning ökar ytterligare. 
 Men kvinnor och män utbildas alltjämt för olika yrken. Tydligast är skillnaden mellan könen på gymnasial nivå, särskilt när det gäller kortare gymnasieutbildning. På den eftergymnasiala utbildningen tycks det traditionella valet mot t.ex. teknik bestå för de yngre männen. De yngre kvinnorna tycks däremot i viss mån börja bryta 
 47 
  
 Vilka tar del av utbildningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 sitt traditionella val i form av pedagogisk utbildning samt vårdut- bildning. 
 Viss breddning har skett i rekryteringen av högskolenybörjare upp till 35 år under  
 1990–talet. 
  Men en osäkerhetsfaktor är om det beror på att elever från akademikerhem i högre grad än andra väljer att studera utomlands. Under de allra senaste åren har heller ingen ytterligare breddning skett. Trots expansionen och den regionala utbyggnaden av högskolan har därför inte den sociala rekryteringen förändrats i särskilt hög utsträckning till att bli mindre skev. 
 Snedrekryteringen till högskolan kan till en betydande del, men inte helt, förklaras av valet till gymnasiet. Det kvarstår en skillnad mellan arbetarbarn och tjänstemannabarn i övergångsfrekvenser till högskolan även i de fall studieförberedande gymnasieutbildning finns. Betydligt färre ungdomar från arbetarhem än från tjänste- mannahem som har fullföljt en studieförberedande gymnasie- utbildning väljer att läsa vidare på högskolan inom de närmaste åren. Om eleven har vuxit upp i en studievan miljö eller ej tycks därför vara av särskild betydelse för om det känns aktuellt med vi- dare studier på högskolan. För de arbetarbarn som väljer att studera vidare på högskolan skiljer sig dock inte resultaten så mycket från medelstudentens. 
 Det är i den yngsta åldersgruppen som den sociala fördelningen förefaller vara mest skev. Under andra halvan av  
 1990–talet 
  har snedrekryteringen i den yngsta gruppen minskat något. Det har skett samtidigt som tillströmningen till den högre utbildningen bland de unga  
 inte  
 har ökat. Under första halvan av  
 1990–talet 
  var det tvärtom, tillströmningen ökade samtidigt som snedrekry- teringen ökade. 
 Det innebär att andra faktorer, såsom t.ex. risken för arbetslös- het, sannolikt har stor betydelse för att förklara tillströmningen till den högre utbildningen bland de unga. Däremot har expansionen av högskoleplatser möjliggjort för ett större antal personer med arbetarbakgrund, såväl som med tjänstemannabakgrund, att studera vidare. 
 Att den sociala fördelningen förefaller mest skev i den yngsta ål- dersgruppen kan ha olika orsaker. För det första är det ett större bortfall i andra åldersgrupper, vilket gör det känsligt att göra jäm- förelser. För det andra kan det betyda att personer med arbetar- bakgrund dröjer längre med att studera vidare. 
 48 
  
 4 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 I kapitel 2 i denna rapport har målen och medlen för utbildnings- politiken diskuterats. Det har då framkommit att ett av utbild- ningspolitikens övergripande mål är att ge alla barn och ungdomar likvärdig utbildning oberoende av bakgrund. Utbildningen ska dessutom bidra till lika möjligheter för goda livsinkomster och till en jämn fördelning av sysselsättning och löner. 
 De medel eller instrument som används för att uppnå dessa, men även andra utbildningspolitiska mål, är; offentligt tillhandahållen  
 kostnadsfri utbildning  
 på såväl  
 grundskole–, 
  gymnasie– som efter- gymnasial nivå samt  
 studiestöd  
 i form utav bidrag och lån. 
  
 4.1 
  
 Subventionerna i utbildningssystemet 
  
 Tidigare har också framgått att en relativt stor del av samhällets resurser kommer medborgarna tillgodo i form av studiestöd eller utbildning som finansieras eller subventioneras av stat och kom- mun. Som framgår av tabell 2.1 i kapitel 2 har det offentligas totala utgifter för utbildningsväsendet dessutom ökat de senaste åren. 
 Diagram 4.1 visar att även kostnaden per elev/student ökat inom merparten av utbildningsformerna under perioden. Största kost- nadsökningen återfinns för förskolan men de senaste åren har även grundskolans kostnader per elev ökat något mer än övriga utbild- ningsformer. 
 45 
  
 45  
 SCB [2002c]. 
 49 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Diagram 4.1 Kostnad per elev  
 1997–2001 
  
 Kronor, 2001 års priser 
  
 140 000 
  
 120 000 
  
 100 000 
  
 80 000 
  
 60 000 
  
 40 000 
  
 20 000 
  
 0 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Förskola 
  
 Grundskola 
  
 Gymnasium 
  
 Högskola 
  
 Komvux 
  
 Källa: SCB [2002c]. 
  
 Genom att det offentliga tillhandahåller kostnadsfri utbildning är tanken att denna ska komma alla individer till del oberoende av de- ras bakgrund och ekonomi. Ett alternativ till att det offentliga står för kostnaden för utbildning vore annars att individen själv får be- kosta utbildningen t.ex. i form utav skolavgifter. 
 Lite mer om studiestödet 
 46 
  
 Studiestödssystemet är egentligen ett samlingsbegrepp för flera stödsystem. Dagens studiestödssystem omfattar  
 studiehjälp  
 för gymnasiestuderande upp till 20 år,  
 studiemedel  
 i form av bidrag och lån för studerande över 20 år och studerande i eftergymnasial ut- bildning. Tidigare har det även funnits flera vuxenstudiestöd men de flesta av dessa har fasats ut. I faktaruta 4.1 återfinns en översikt- lig beskrivning av dagens studiestödsystem. 
 Tanken bakom studiestödet är att skapa ekonomiska förutsätt- ningar för individer att skaffa sig en utbildning utöver den obliga- 
  
 46  
 Se även avsnitt 2.3.6 i denna rapport. 
 50 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 toriska nivån. Det finns också ett uttalat motiv att studiestödet ska vara utjämnande mellan olika grupper, men det framgår inte om det är inkomstfördelningen eller den ekonomiska möjligheten att be- driva högre studier som ska utjämnas. 
 Studiebidraget är en generell subvention eller transferering till alla studerande. En generell subvention är egentligen inte något bra instrument för att utjämna skillnader mellan grupper. Men det finns även problem med riktade subventioner t.ex. att avgöra vilka de ska riktas till. 
 Studielånet är också generellt men ger studerande möjlighet att utjämna kostnader och intäkter över tiden och kan därmed mot- verka att valet till högre utbildning baseras på ekonomiska förut- sättningar snarare än studiebegåvning. För att minska individens risktagande och undvika att misslyckade utbildningsval får alltför stora konsekvenser är återbetalningen av studielån inkomstrelate- rad. Skulden skrivs dessutom av efter 67 års ålder. Ett problem med alltför förmånliga lånevillkor är dock att kopplingen mot utbild- ningars ekonomiska avkastning blir mindre tydlig vilket kan inne- bära en subventionering av utbildningar med lägre avkastning. Det gäller också att hitta en nivå på bidraget så att överkonsumtion av utbildning inte uppstår.  
 47 
  
 Faktaruta 4.1 
 Studiestödsystemet 
 48 
  
 Ett nytt samlat studiestöd infördes 1 juli 2001. Det nya studiestö- det benämns  
 studiemedel  
 och omfattar studerande i högskolan, stu- derande i annan eftergymnasial utbildning samt studerande över 20 år som deltar i utbildning på grundskole– eller gymnasienivå. 
 Studiemedlet består liksom tidigare av en  
 bidragsdel  
 och en  
 låne- del 
 . Totalbeloppet, dvs. summan av bidrag och lån, är lika för alla men det finns två bidragsnivåer. En generell nivå som uppgår till 34,5 procent av totalbeloppet och en högre nivå som uppgår till 82 procent. Det högre bidraget är avsett att motsvara det högsta möjliga bidraget i de särskilda vuxenstudiestöden SVUX (särskilt vuxenstudiestöd) och SVUXA (särskilt vuxenstudiestöd för arbets- lösa), som avvecklades i samband med studiestödsreformen. 
  
 47 
  
 Chung, Wallace, H. [2000]. 
  
 48 
  
 Framställningen bygger på Regeringens proposition 1999/2000:10 och CSN [2002]. 
  
 51 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 forts Faktaruta 4.1 
 För att komma i fråga för det högre bidraget måste den stude- rande vara minst 25 år. Studerande över 25 år har dessutom möjlig- het att under vissa förutsättningar få ett tilläggslån. Möjligheten att få studielån (ej bidrag) begränsas trappstegsvis från 41 års ålder och upphör helt när den studerande fyllt 50 år. 
 Ett villkor för rätt till studiemedel är att utbildningen är statlig, samhällsstödd eller ställd under statlig tillsyn. Studiemedel kan också beviljas för studier utomlands. 
 Den  
 studiehjälp  
 som utgår för gymnasiestudier omfattades inte av studiestödsreformen utan lämnas under samma förutsättningar som tidigare. Detta innebär att studiehjälp för gymnasiestudier lämnas till och med vårterminen det år de den studerande fyller 20 år. Studiehjälp består av studiebidrag, extra tillägg och inackor- deringstillägg. Studiebidraget är lika stort som det allmänna barn- bidraget och betalas ut oberoende av föräldrarnas ekonomiska situ- ation och utan att någon ansökan behöver göras. Extra tillägg läm- nas till studerande från inkomstsvaga hushåll och beviljas liksom inackorderingstillägg efter ansökan. 
  
 4.2 
  
 Utjämning och omfördelning via utbildningspolitiken 
  
 49 
  
 Både studiestöden och den offentligt finansierade utbildningen bi- drar till en omfattande omfördelning av ekonomiska resurser till dem som utnyttjar utbildningssystemet. Denna omfördelning sker både över tiden (livsinkomst) och för ett visst år (årsinkomst). Förändringar i inkomster mellan olika grupper kan sägas utgöra den  
 direkta  
 fördelningseffekten av de olika subventioner som finns inbyggda i utbildningssystemet. 
 För att få en uppfattning om de utbildningspolitiska verktygen även bidrar till en utjämning av livschanser eller livsinkomster bör man även ta hänsyn till hur tillströmningen eller rekryteringen till utbildning påverkas. Om det är så att subventionerna i utbildnings- systemet (inklusive studiestöden) bidrar till en minskad social snedrekrytering så bör man kunna tala om en utjämning av livs- chanser och livsinkomster. Detta är förstås avhängigt att utbildning leder till en högre inkomst eller åtminstone större möjligheter till 
  
 49  
 Se även kapitel 2 i denna rapport för en diskussion om fördelningseffekter och utjämning av utbildningspolitiken. 
 52 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 en sådan. Men mer om avkastningen på utbildning i kapitel 6 i den- na rapport. 
  
 4.2.1 
  
 Fördelningseffekter av offentligt subventionerad utbildning 
  
 50 
  
 I Fördelningspolitisk redogörelse till budgetpropositionen för år 2000 och vårpropositionen 2002 har  
 direkta  
 fördelningseffekter av offentligt subventionerade tjänster beräknats för två enskilda år, 1997 och 1999. Analysen grundar sig på data över individernas och hushållens inkomster och konsumtion av offentliga tjänster. Till detta har sedan uppgifter om social bakgrund, föräldrarnas utbild- ning och inkomster lagts till. 
 Resurser som tillhandahålls av det offentliga i form utav offentli- ga tjänster räknas normalt inte in i den disponibla inkomsten. För att få en bild av hur den offentligt subventionerade utbildningen påverkar inkomstfördelningen för ett år eller över tiden måste där- för ett subventionsvärde av utbildningen beräknas. 
 Den utbildningssubvention som varje individ får beräknas ge- nom att utgå från varje individs faktiska deltagande i utbildning och prissätta detta med kostnaden för den utbildningsform det är fråga om. 
 51  
 Priset eller kostnaden för varje utbildningsform kommer där- med att vara detsamma för alla, men värdet eller storleken på ut- bildningssubventionen kommer att variera beroende på hur mycket olika individer väljer att utnyttja utbildningssystemet. Efter att subventionen beräknats tillfaller den det hushåll som personen till- hör och fördelas på alla personer i hushållet. 
 Det bör observeras att subventioner i form av studiebidrag och studielån inte ingår i beräkningarna, utan att det här är frågan om att fördela ut värdet av offentliga tjänster. Studiebidrag och studie- lån är snarare att betrakta som direkta subventioner eller transfere- ringar och kommer att redogöras för senare i detta kapitel. 
  
 50 
  
 Avsnittet bygger på fördelningspolitisk redogörelse, bilaga 4 till Regeringens proposition 1999/2000:1 samt bilaga 3 till Regeringens proposition 2001/02:100. 
  
 51 
  
 För en beskrivning av hur utbildningssubventionen beräknas se Regeringens proposition 1999/2000:1, bilaga 4. 
  
 53 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 För ett enskilt år sker en omfattande inkomstutjämning 
 Beräkningarna i fördelningspolitisk redogörelse visar att subven- tionen i utbildningssystemet utgör en stor del av de totala offentli- ga subventionerna och att den har ett starkt samband med inkoms- ten. Detta sista är kanske inte så förvånande med tanke på att både barnfamiljer och högskolestuderande i genomsnitt har låga inkoms- ter. 
 Under den tid som utbildningen tillhandahålls bidrar därmed subventionerna i utbildningssystemet till att omfördela resurser från välbeställda till svagare grupper. Man kan t.ex. tänka sig att många föräldrar skulle få det ekonomiskt bekymmersamt att låta sina barn fullfölja grundskola respektive gymnasieskola om dessa inte var offentligt subventionerade. 
 I ett längre perspektiv är det inte självklart att utbildnings- subventionerna har samma inkomstutjämnande profil. Som tidigare diskuterats är barn till högutbildade och föräldrar med god ekono- mi mer benägna att investera i utbildning. Absolut sett och i kro- nor räknat blir deras del av utbildningssubventionerna därför stör- re. Om man i detta sammanhang också tar hänsyn till att en högre utbildning ofta resulterar i en högre framtida lön och mindre risk för arbetslöshet så är det inte lika självklart att subventionerna är så omfördelande som beräkningar för ett år visar. 
 Samtidigt bör man också beakta att högutbildade med högre in- komster betalar en skatt som ofta överstiger värdet av utbild- ningssubventionen. Vad den sammantagna effekten blir är därmed inte helt lätt att avgöra. 
 Snedfördelade subventioner till högre utbildning 
 Fördelningspolitisk redogörelse går även vidare och studerar hur utbildningssubventionerna fördelas  
 inom  
 de grupper som utbild- ningssystemet vänder sig till, dvs. fördelningen inom målgruppen för subventionerna i fråga. Detta för att få en uppfattning om det är de som deltar mest och under de längsta perioderna eller de med störst behov som drar mest fördel av subventionen. 
 Tabell 4.1 visar storleken på utbildningssubventionen för grund- och gymnasieskola i olika inkomstgrupper enligt beräkningarna i fördelningspolitisk redogörelse. Beräkningarna redovisas både i 
 54 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 kronor per barn och som andel av disponibel inkomst och gäller endast för år 1999. 
 Som synes skiljer sig storleken på subventionen till grundskolan inte nämnvärt mellan olika inkomstgrupper. Räknat som kronor per barn beräknades grundskolesubventionen till omkring 51 000 kronor både för kvintil 5 (de 20 procent med högst ekonomisk standard) och kvintil 1 (de 20 procent med lägst standard) år 1999. Beräkningarna visar också att storleken på subventionen är i stort sett lika oavsett föräldrarnas sociala bakgrund och utbildning. Des- sa resultat är förstås inte oväntade eftersom grundskolan är obliga- torisk och inriktningen är i stort sett densamma för alla. 
 Subventionen till gymnasieskolan uppvisar en något annan bild. Det finns här en tendens att barn till föräldrar med de lägsta in- komsterna får en något högre subvention i kronor räknat än barn till föräldrar med högre inkomst. Detta mönster blir ännu tydligare om man i stället för inkomstgrupp fördelar subventionen efter so- cioekonomisk bakgrund. 
 Tabell 4.1 Subventioner till grundskola och gymnasieskola år 1999 
  
 Inkomstgrupp 
  
 Grundskola 
  
 Gymnasieskola 
  
 Kronor per barn 
  
 Andel disp. ink. 
  
 Kronor per barn 
  
 Andel disp. ink 
  
 Kvintil 1 
  
 51 400 
  
 29 % 
  
 52 900 
  
 18 % 
  
 Kvintil 2 
  
 51 500 
  
 21 % 
  
 53 100 
  
 15 % 
  
 Kvintil 3 
  
 50 900 
  
 17 % 
  
 50 400 
  
 12 % 
  
 Kvintil 4 
  
 50 700 
  
 14 % 
  
 49 800 
  
 10 % 
  
 Kvintil 5 
  
 51 000 
  
 9 % 
  
 48 600 
  
 7 % 
  
 Källa: Regeringens proposition, prop. 2001/02:100. 
 Den främsta förklaringen till detta resultat är att barn i arbetarfa- miljer ofta väljer dyrare gymnasieprogram medan barn till tjänste- män ofta väljer de billigare studieförberedande programmen. Trots att avhopp från gymnasiet är vanligare bland arbetarbarn än bland barn från andra grupper står sig denna skillnad. 
 Beräkningarna och fördelningen av subventionerna till högsko- lan (exklusive studiemedel), kommunal vuxenutbildning (Komvux) och arbetsmarknadsutbildning sammanfattas i tabell 4.2. 
 55 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Tabell 4.2 Genomsnittlig subvention per studerande i högskola, Kom- vux och arbetsmarknadsutbildning år 1997 
 Kronor per studerande 
  
 Föräldrarnas utbildningsnivå 
  
 Högskola 
  
 Komvux 
  
 Arbetsmarknadsutbildning 
  
 Grundskola 
  
 2 900 
  
 1 500 
  
 1 200 
  
 Gymnasieutbildning 
  
 6 500 
  
 1 600 
  
 1 000 
  
 Högskola  
  
 10 800 
  
 2 100 
  
 400 
  
 Högskola > 3 år 
  
 18 200 
  
 1 100 
  
 300 
  
 Anm.: Subventionerna har endast beräknats för studerande i åldern  
 19–29 
  år. 
 Källa: Regeringens proposition 1999/2000:1. 
 Det visar sig att subventionen till högskolan gynnar barn till hög- utbildade. Den genomsnittliga subventionen för högskolestudier räknat som kronor per studerande uppgick till 18 200 kr år 1997 för studerande med högutbildade föräldrar 
 52 
 . Detta ska jämföras med subventionen på 2 900 kronor per år till studerande med föräldrar som har grundskola som högsta utbildning. Samma mönster fram- träder om subventionen i stället fördelas efter föräldrarnas inkoms- ter. Resultaten förklaras av att barn till högutbildade och välbeställ- da i högre utsträckning väljer att studera vid högskola, vilket också framgått i avsnitt 3.3 i denna rapport. 
 Subventionen till arbetsmarknadsutbildningen uppvisar en mot- satt fördelningsprofil medan subventionen till vuxenutbildningen inte har något klart samband med föräldrarnas bakgrund och in- komster. 
 Sammanfattningsvis visar beräkningarna i fördelningspolitisk re- dogörelse att den totala utbildningssubventionen i kronor räknat, över alla utbildningsformerna, var något större för barn till föräld- rar med hög utbildning och höga inkomster jämfört med andra grupper. Anledningen till detta är att den snedfördelade subventio- nen till högre utbildning endast delvis kompenseras av att subven- tionerna i gymnasieutbildningen och arbetsmarknadsutbildningen gynnar dem vars föräldrar har lägre utbildning och inkomster. 
 Trots detta sker ändå en omfattande inkomstomfördelning via subventionerna i den offentligt finansierade utbildningen. Detta beror på att subventionerna är relativt större för hushåll med lägre ekonomisk standard. 
  
 52  
 Motsvarande beräkning har inte gjorts för senare år. 
 56 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 4.2.2 
  
 Studiestödets omfördelningsprofil 
  
 Det är inte lika enkelt att beräkna subventionsvärdet av studiestö- det som för övriga utbildningssubventioner. Även om lånedelen ska betalas tillbaka så är låneräntan subventionerad. Dessutom finns ett subventionsvärde i att återbetalningen är inkomstrelaterad och lånet skrivs av vid viss ålder. Alla dessa faktorer komplicerar bilden av hur stor subventionen inom studiestödssystemet faktiskt kan antas vara. 
 Studiebidraget omfördelar från lågutbildade till högutbildade 
 I  
 ESO–rapporten 
 53 
  
 Studiebidraget i det långa loppet har den  
 di- rekta  
 fördelningseffekten av studiebidraget analyserats. Fokus i rapporten är hur fördelningen av  
 livsinkomster  
 påverkas av subven- tionerna i studiestödssystemet. 
 Med tanke på att studerande ofta har låga inkomster så borde studiebidraget jämna ut välfärden eller inkomsterna för ett enskilt år. Så är också fallet enligt studien. Men som så många andra of- fentliga system är studiebidraget framför allt omfördelande över tiden. 
 54  
 Med hjälp av datorsimuleringar visar författarna att studie- bidraget sett över hela livscykeln bidrar till en mer ojämn fördel- ning av ekonomiskt välstånd. Spridningen i livsinkomster ökar. 
 Resultatet från studien kan sammanfattas med att både män och kvinnor med lång högskoleutbildning och kvinnor med kort hög- skoleutbildning tjänar på studiebidraget. Kvinnor med lång hög- skoleutbildning är de största vinnarna. De som förlorar mest är män utan högskoleutbildning eftersom de är med och finansierar bidraget men inte utnyttjar det i någon större omfattning. 
 En förutsättning för resultatet är att högre utbildning lönar sig i form utav högre livsinkomst. 
 55  
 Studiebidraget ökar livsinkomsten ytterligare genom att de med hög utbildning och inkomst får bi- drag under den period i livet då de tillfälligt har en låg inkomst. Skattesystemet dämpar denna effekt genom att höginkomsttagare även betalar mer i skatt under sin livstid. 
 Den reform av studiestödet som trädde i kraft den 1 juli 2001, där bidragets andel av totalbeloppet höjdes förstärker resultatet i 
  
 53 
  
 Ds 2000:19. 
  
 54 
  
 Se även bilaga 9 till Långtidsutredningen 2003. 
  
 55 
  
 För en fortsatt diskussion av utbildningens lönsamhet se kapitel 6 i denna rapport. 
  
 57 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 studien och innebär därmed en försämrad fördelningspolitisk träff- säkerhet. 
 Även om resultatet från studien visar att studiebidraget bidrar till en ojämn inkomstfördelning så bör man komma ihåg att ett gene- rellt studiestödssystem inte kan möta alla behov hos alla studeran- degrupper. Det finns stora skillnader i finansiell ställning mellan exempelvis äldre och yngre studerande och studerande med och utan barn. Studiestödssystemet kan inte korrigera för alla dessa utan det måste i stället göras inom ramen för andra välfärdssystem. 
  
 4.3 
  
 Studiemedlet är den viktigaste finansieringskällan 
  
 Som tidigare diskuterats är ett av motiven bakom studiestödet att det ska skapa ekonomiska förutsättningar för studier efter den ob- ligatoriska nivån och på så sätt medverka till att rekryteringen till högre studier inte blir beroende av föräldrars inkomster. 
 Enligt undersökningar av hur dagens studenter finansierar sina studier så är studiemedlet den viktigaste finansieringskällan. 
 56  
 Clarke diemedelsutnyttjandet för studerande i grundläggande högskoleut- bildning låg omkring 73 till 75 procent under perioden 1993 till 2000.  
 57 
  
 Det vanligaste skälet till att studerande inte har studiemedel är att de har för höga inkomster eller för låga studieresultat och där- med inte blir berättigade till studiemedel. En del av dem som är be- rättigade till studiemedel väljer att ta emot bidraget men inte den återbetalningspliktiga lånedelen. Andelen som enbart utnyttjar bi- dragsdelen har dock minskat successivt från ca 22 procent 1993 till 12 procent 2000. Detta innebär att lånebenägenheten har ökat. 
 58 
  
 Som framgår av diagram 4.1 varierar andelen som har studieme- del med åldern. 
 59  
 Ju äldre de studerande är desto större andel är det som inte har studiemedel. Upp till 24 års ålder gäller att mer än 90 procent av alla studerande har studiemedel. Yngre studerande utnyttjar alltså studiemedel i högre grad än äldre men andelen med enbart bidrag är också störst i de yngsta åldersgrupperna. I ålders- gruppen  
 20–24 
  år var det ungefär 17 procent som bara tog ut bi- 
  
 56 
  
 Högskoleverket [2001]. 
  
 57 
  
 SCB [2002a]. 
  
 58 
  
 SCB [2002a]. 
  
 59 
  
 I det gamla studiestödsystemet kunde personer över 45 år endast få studiemedel om det fanns särskilda skäl. I det nya systemet begränsas rätten att låna trappstegsvis från 41 års ålder för att helt upphöra vid 50 års ålder. 
  
 58 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 dragsdelen höstterminen 2000. Motsvarande siffra i åldersgruppen  
 25–29 
  år var sju procent. Bland studerande i Komvux så hade un- gefär hälften någon form av studiestöd. Fördelningen mellan stu- diemedel och de olika vuxenstudiestöden var relativt lika. Studie- medel var den vanligaste stödformen bland de yngre studerande medan vuxenstudiestöd och UBS 
 60  
 dominerade bland de äldre. 
 61 
  
 Diagram 4.2 Andelen studerande i grundläggande högskoleutbildning 
  
 som erhållit studiemedel efter ålder höstterminen 2000 
  
 Procent 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 -19 
  år 
  
 20-24 
  år 
  
 25-29 
  år 
  
 30-34 
  år 
  
 35-44 
  år 
  
 45-54 
  år 
  
  studielån+ ev bidrag  
  
  studiebidrag/ej lån  
  
  inga studiemedel 
 Källa: SCB databaser. 
 Det finns inte någon offentlig statistik över i vilken utsträckning de studerande själva bidrar till finansieringen av sina studier eller om de får hjälp av föräldrar, släktingar eller sammanboende. En viss ledning kan fås av den enkätstudie som Högskoleverket utförde 1997. 
 62  
 Slutsatsen från studien är att även om en majoritet av de studerande får studiestöd för att finansiera sina studier så får många också en viss finansieringshjälp från föräldrar, sammanboende och genom besparingar. Av studien framgår inte hur stora dessa bidrag 
  
 60 
  
 Det särskilda utbildningsbidraget (UBS) har utgjort en del av satsningen på kunskapslyftet som pågick t.o.m. 2002. 
  
 61 
  
 SCB [2002a]. 
  
 62 
  
 Se Högskoleverket [2001]. 
  
 59 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 är men det kan antas att bidragen varierar med den studerandes bo- endesituation. Studerande som bor hemma med sina föräldrar får sannolikt ett större finansiellt stöd, åtminstone indirekt i form utav lägre bostads– och levnadskostnader, jämfört med studerande som bor själva. Sammanfattningsvis ser dock studiemedlet ut att vara den viktigaste finansieringskällan för dagens studerande. 
  
 4.4 
  
 Vad vet vi om studiestödets rekryteringseffekter? 
  
 Hittills har endast de direkta fördelningseffekterna av studiestödet och övriga utbildningssubventioner diskuterats. Någon hänsyn till hur utbildningssubventionerna påverkar tillströmningen till utbild- ning har alltså inte tagits. 
 Vad spelar då studiestödet för roll för rekryteringen till fortsatta studier? I en studie från 1994 finner Bryant att studiebidraget i viss utsträckning inverkar på tillströmningen till högre utbildning, men att betydelsen inte är särskilt stor. 
 63 
  
 ESO–rapporten 
 64 
  
 ovan konstaterar att det dåvarande studiebidra- get på ca 18 000 kronor om året visserligen medförde en högre livs- inkomst för den studerande, men med tre års studier och en normal löneutveckling innebar det mindre än en procentenhets tillskott till utbildningens förväntade avkastning 
 65 
 . Om det är rimligt att efter- frågan på utbildning ökar med den förväntade framtida högre in- komsten så talar detta för att bidragen inte har särskilt stor bety- delse. Däremot kan den totala nivån på studiestödet, snarare än för- hållandet mellan lån och bidrag, spela roll på kort sikt. 
 Det redovisas inte någon statistik över social bakgrund hos stu- derande som uppbär studiestöd. Anledningen är att det svenska studiestödssystemet inte är beroende av föräldrars eller sammanbo- endes inkomster eller eventuella bidrag till de studerandes finansie- ring av sina studier. Studiestöd betalas ut till alla sökande givet att kraven på tillräckliga studieresultat uppfylls och fribeloppet inte överskrids. 
 Därmed är det svårt att avgöra om studiestödet skulle ha någon särskilt utjämnande effekt med avseende på social bakgrund. Rim- ligtvis borde snedrekryteringen vara större om inget studiestöd fanns men det är svårt att hitta bevis för att marginella förändringar 
  
 63 
  
 Bryant, P. [1994]. 
  
 64 
  
 Ds 2000:19. 
  
 65 
  
 Se vidare kapitel 6 i denna rapport. 
  
 60 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 av studiestödet skulle ha någon större effekt. Studerande är i dag heller inte någon homogen grupp och det finns därför mycket som talar för att andra faktorer än socialgrupp har större betydelse för vilka effekter studiemedelssystemet har på möjligheten att påbörja högre studier. Som vi tidigare sett har ålder stor betydelse, dels för om man överhuvudtaget har studiemedel och dels för om man en- bart har bidrag. Detta samband står sig genom hela  
 1990–talet 
  en- ligt tillgänglig statistik. 
 Det finns några få enkätstudier över studiestödets betydelse för rekryteringen till fortsatta studier vilka redogörs för nedan. Tyvärr har dessa studier nu några år på nacken. 
 Studiemedlets betydelse för övergången till högskolan 
 SOU 1992:122 har genomfört enkätstudier av studiemedlets bety- delse för direktövergången till högskolan i tre riksrepresentativa stickprov av gymnasister födda 1948, 1953 och 1963. I en senare enkätundersökning för år 1990 har man vänt sig till högskolestude- rande mellan 18 och 30 år för att undersöka rekryteringseffekterna av det studiemedelssystem som trädde i kraft 1989 och där studie- medelsbeloppet kraftigt höjdes. 
 Resultatet från dessa undersökningar sammanfattas i tabell 4.4 nedan. En indelning i tre socialgrupper används i undersökningarna Socialgrupp I omfattar högre tjänstemän, större företagare m.fl., socialgrupp II omfattar tjänstemän på mellan– och lägre nivå, egna företagare samt jordbrukare och socialgrupp III omfattar kvalifice- rade och okvalificerade arbetare. Undersökningarna belyser inte studielånet och studiebidraget var för sig utan studiemedlet som helhet. 
 61 
 Utbildningssubventionernas betydelse Bilaga 10 till LU 2003 
 Tabell 4.3 Andelen studerande från olika socialgrupper 
 Procent 
  
 1970 
  
 1975 
  
 1985 
  
 1990 
  
 Socialgrupp I 
  
 12 
  
 22 
  
 25 
  
 38 
  
 Socialgrupp II 
  
 29 
  
 28 
  
 40 
  
 47 
  
 Socialgrupp III 
  
 40 
  
 43 
  
 49 
  
 53 
  
 Samtliga 
  
 26 
  
 29 
  
 36 
  
 49 
  
 Anm: Tabellen visar andelen studerande från olika socialgrupper som förmodligen inte påbörjat högskolestu- dier om inte studiemedel funnits. 
 Källa: SOU 1992:122. 
 Sammantaget menar utredningen att studiemedlen över tiden kommit att spela en allt större roll för möjligheten att påbörja hög- re studier inom i stort sett alla socialgrupper. Effekten har varit störst i den lägsta socialgruppen och minst i den högsta, men diffe- rensen mellan grupperna har minskat. Studiemedlens betydelse för att minska snedrekryteringen vid övergång till högre utbildning skulle därmed ha minskat över tiden enligt utredningen. En för- klaring till detta kan hänga samman med den ekonomiska utjäm- ning som skett mellan olika socialgrupper. Studenter har också i högre utsträckning än tidigare fått ta ett större ansvar för den egna ekonomin, oavsett föräldrabakgrund. 
 Resultaten från dessa undersökningar måste dock tolkas med viss försiktighet eftersom det handlar om att jämföra en verklig situation att studera med studiemedel mot en hypotetisk att studera utan studiemedel. Så många andra studier finns dock inte att tillgå. 
 Det hävdas ofta att ungdomar från familjer med lägre socioeko- nomisk standard är mindre benägna att skuldsätta sig. Lånebenä- genheten tycks dock ha ökat under senare delen av  
 1990–talet 
  sam- tidigt som snedrekryteringen minskat något. Det finns inte några tillgängliga studier som visar på att studiemedlet väsentligen påver- kar vare sig rekryteringen eller snedrekryteringen till högskolan. Detta beror sannolikt på att snedrekryteringen grundläggs långt tidigare i livet, innan valet till högskolestudier. Det kommer vi dis- kutera vidare i kapitel 7 i denna rapport. Det nya reformerade stu- diestödssystem som trädde i kraft 2001, där bidragsdelen höjdes från omkring 28 procent till 34 procent av det totala studiemedlet kommer då inte förändra detta.  
 66 
  
 66  
 Ds 2000:19. 
 62 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 Studiehjälpen 
 67  
 av begränsad betydelse för rekryteringen till gymnasie- skolan 
 Studiehjälpens nära koppling till övriga familjepolitiska samhälls- stöd 
 68  
 gör det svårt att klart se vilket syfte studiehjälpen egentligen har och därmed i vad mån detta syfte uppfylls. Studiehjälpen be- rördes inte heller av den reformering av studiestödet som trädde i kraft år 2001. 
 Det finns endast ett fåtal undersökningar av studiehjälpens bety- delse för rekryteringen till gymnasieskolan. I huvudsak handlar det om ett antal enkätundersökningar i mycket begränsade stickprov varför ansatsen och värdet av dessa undersökningar kan ifrågasät- tas. De flesta har dessutom ganska många år på nacken. I SOU 1992:122 finns en sammanställning av de undersökningar som gjorts på området. 
 Sammantaget visar resultaten från enkätundersökningarna att studiehjälpen på den gymnasiala nivån haft en begränsad betydelse för att öka rekryteringen totalt sett fram till  
 1990–talet. 
  En större andel bland lägre socialgrupper uppger dock att de är studiehjälps- rekryterade. Eleverna ger också en större vikt till studiehjälpens betydelse än deras föräldrar. Även om underlaget är bräckligt drar utredningen slutsatsen att studiehjälpen har haft en viss betydelse för att motverka den sociala snedrekryteringen, speciellt till gym- nasieskolans 3- och  
 4-åriga 
  linjer. 
 Det är svårt att uttala sig om utvecklingen under  
 1990–talet. 
  Det finns vissa tecken på att snedrekryteringen till studieförberedande program har minskat. 
 69  
 Sannolikt har studiehjälpen inte haft någon effekt på snedrekryteringen till gymnasieskolans program under  
 1990–talet. 
  Numera är alla program  
 3-åriga. 
  Studiehjälpen bör där- med inte spela någon roll vid valet mellan olika program. Möjligen att högre stöd kan spela roll för valet att fortsätta gymnasiestudi- erna fram till examen. 
 Studiehjälpens roll och måluppfyllelse har setts över av en utred- ning som redovisade sin slutrapport i början av 2003. 
 70  
 Enligt ut- redningen är studiehjälpen av begränsad betydelse vid ungdomars gymnasieval och för att motverka studieavbrott. Som tidigare 
  
 67 
  
 Se faktaruta 4.1. Studiehjälp riktar sig till gymnasiestuderande under 20 år. 
  
 68 
  
 Till de ekonomiska familjestöden brukar förutom studiehjälp räknas barnbidrag, bostads- bidrag till barnfamiljer, underhållsstöd, föräldraförsäkring, inkl. havandeskapspenning, barn- pension och vårdbidrag till funktionshindrade barn och bidrag till internationella adoptioner. 
  
 69 
  
 Se kapitel 7 i denna rapport. 
  
 70 
  
 SOU 2003:28. 
  
 63 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 framgått påbörjar 98 procent av en årskull gymnasiestudier i dag, men det är alltför många som inte slutför dessa. Däremot menar utredningen att det extra tillägget 
 71  
 har en viss betydelse för att motverka social snedrekrytering. 
 Även om studiehjälpen inte påverkar vare sig snedrekryteringen eller rekryteringen till gymnasieutbildning i någon större utsträck- ning kan den ha en viss inkomstomfördelande effekt. Det extra tillägget vänder sig dessutom specifikt till ungdomar i inkomst- svaga hushåll och syftar till att öka dessa ungdomars möjligheter att bedriva studier. 
  
 4.5 
  
 Sammanfattning 
  
 Den offentligt subventionerade utbildningen tar en stor del av samhällets resurser i anspråk samtidigt som den syftar till att om- fördela resurser till hushåll med lägre ekonomisk standard. Utan en offentligt subventionerad grundskola och gymnasieskola skulle många familjer sannolikt inte ha råd att låta sina barn fullfölja des- sa. På kort sikt bidrar därmed utbildningssubventionerna till en jämnare fördelning. Det blir ett annorlunda resultat i ett längre per- spektiv i och med att en högre utbildning oftast leder till att man får en högre inkomst. Utbildningssubventionerna ökar då på livs- inkomsterna ytterligare. 
 Inom de grupper som tar del av utbildningssubventionerna är det samtidigt de som utnyttjar utbildningssystemet mest också de som drar mest fördel av subventionen. Detta innebär att subventionerna till högre utbildning blir snedfördelande i och med att de framför allt gynnar barn till högutbildade och höginkomsttagare. 
 Studiestödet har sannolikt större betydelse i ett livscykelper- spektiv, jämfört med ett enskilt år, genom att det omfördelar till tiden som fattig studerande från tiden med god inkomst till följd utav utbildning. Studier av studiebidragets långsiktiga omfördel- ningsprofil visar däremot att det omfördelar från lågutbildade till högutbildade och från fattiga till rika. Så även om studiebidraget bidrar till en jämnare fördelning över ett enskilt år innebär det en ojämnare fördelning i ett längre perspektiv. 
 Studiestödssystemet har många mål att uppfylla och studiestö- den utgör också den viktigaste finansieringskällan för dagens stu- 
  
 71  
 Se faktaruta 4.1. Det extra tillägget är en form utav studiehjälp som beviljas efter ansökan till studerande från inkomstsvaga hushåll. 
 64 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningssubventionernas betydelse 
  
 denter. Det faktum att stöden är generella gör dem dock inte sär- skilt lämpliga som fördelningspolitiska instrument. I dag är skillna- den mellan olika socioekonomiska grupper dessutom mindre än för 30 år sedan. Samtidigt kan det vara stora skillnader i finansiell ställ- ning mellan äldre och yngre studerande och studerande med och utan barn. Äldre utnyttjar stöden i mindre utsträckning samtidigt som de också ofta har högre kostnader under studietiden och kan- ske svårare att hinna betala tillbaka lånen. 
 Det är svårt att finna direkta samband mellan (förändringar) i studiestöden och snedrekrytering till utbildning. Detta beror dels på att möjligheten att få studiestöd inte är kopplad till föräldrars eller sammanboendes inkomst och dels på att snedrekrytering san- nolikt grundläggs tidigare i livet (vilket också diskuteras i kapitel 3 och 7 i denna rapport). Samtidigt skulle sannolikt snedrekrytering- en vara påtagligt större om inget studiestöd fanns. Det är dock svårt att finna belägg för att senaste reformen av stu- diemedelssystemet, där bidragsdelen höjdes kraftigt, haft någon påtaglig effekt på vare sig snedrekryteringen eller rekryteringen till högre utbildning. I det korta perspektivet så är sannolikt den totala nivån på stödet viktigare än fördelningen mellan lån och bidrag. 
 En övergripande slutsats från detta kapitel är att det är oklart om subventionerna i utbildningssystemet verkligen innebär en omför- delning från rika till fattiga. Detta gäller särskilt stöden till den högre utbildningen som ju är kraftigt subventionerad. Dessa resur- ser skulle därför sannolikt göra mer nytta ur fördelningssynpunkt om de användes tidigare i utbildningssystemet. 
 65 
  
 5 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Utbyggnaden och utlokaliseringen av högskolor till nya orter är framträdande åtgärder i statsmakternas strävan att uppnå en jäm- nare utbildningsnivå i befolkningen. Det finns även andra motiv än en breddad rekrytering bakom besluten att etablera högskolor på nya order. Hittills i denna rapport har vi också sett att satsade re- surser sannolikt skulle göra mer nytta ut fördelningssynpunkt om de användes tidigare i utbildningssystemet. Det kan troligen också förklara svårigheterna att åstadkomma en breddad rekrytering till högskolan om insatser sätts in på ett sent stadium i utbild- ningskedjan. 
  
 5.1 
  
 Snabb expansion av regionala högskolor 
  
 En av de stora förändringarna i den svenska högskolan under 1990– talet är det ökande antalet studenter. Enligt Högskoleverket ökade antalet registrerade studerande från ca 200 000 till nära 320 000 mellan läsåren  
 1990/91–1999/00, 
  dvs. en ökning med närmare 60 procent. Alla dessa är naturligtvis inte heltidsstuderande.  
 72 
  
 Ökningen beror både på ökat antal nya studerande, expansion av högskolan till nya orter och på att vissa utbildningar har förlängts. Expansionen har framför allt gällt de mindre och medelstora hög- skolorna samt etablering av högskolor på nya orter. I början av  
 1980–talet 
  gick 80 procent av studenterna på högskolor och univer- sitet i någon av de tre storstadsregionerna samt Uppsala, Lund, Linköping och Umeå. Motsvarande siffra i slutet av  
 1990–talet 
  var 60 procent. 
 73  
 Expansionen har fortsatt och mellan 1997 och 2003 
  
 72 
  
 Högskoleverket [2002b]. Omräknat till helårsstuderande motsvarar denna förändring nära nog en fördubbling. 
  
 73 
  
 Wikhall, M. [2001]. 
  
 67 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 byggdes högskolan ut med 100 000 nya utbildningsplatser i hela landet och det finns nu minst en högskola i varje län 
 74 
 . 
 Flera motiv ligger bakom besluten att etablera högskolor på nya orter. Ett skäl är att attrahera studenter från studieovana miljöer och därmed minska snedrekryteringen till högre utbildning. Det finns också regionalpolitiska motiv där tanken är att de nya hög- skolorna ger upphov till positiva externa effekter genom att företag flyttar till högskoleregionen eller att studenternas idéer ger upphov till nya företag. Därmed skulle högskolorna kunna påverka den re- gionala tillväxten. Ytterligare skäl är att de traditionella universite- ten inte har haft kapacitet att ta hand om det växande antalet stu- denter. 
 75 
  
 Motiven är goda men det kan också finnas potentiella problem med alltför snabba volymökningar. Det kan till exempel uppstå brist på kompetenta lärare eller så kan vissa högskolor upplevas som mer attraktiva än andra. Kvaliteten kan därmed variera mellan högskolor vilket kan leda till att examen från olika högskolor vär- deras olika och att sysselsättningsmöjligheter och lön därmed på- verkas. 
 Andelen studenter från arbetarhem varierar mellan olika högskolor 
 Vad har expansionen av högskolan inneburit för olika studentgrup- per? Allmänt sett har högskolestudenterna blivit äldre. Den yngsta gruppen upp till 23 år har minskat medan gruppen över 29 år ökat. Spridningen i ålder är större på de mindre och medelstora högsko- lorna. Både andelen unga studenter och andelen äldre är större än på de större universiteten och fackhögskolorna.  
 76 
  
 Andelen studenter med arbetarbakgrund har också ökat vid fler- talet universitet och högskolor under  
 1990–talet. 
  Samtidigt har an- delen studenter med föräldrar som tillhör gruppen högre tjänste- män minskat sin andel. 
 77 
  
 Att andelen studenter från högre tjänstemannahem minskat kan delvis förklaras av själva expansionen av högskolan. När antalet studerande ökar så kraftigt som skett under senare år är det natur- ligt att rekryteringen sker ur grupper som tidigare inte varit så väl 
  
 74 
  
 Regeringens proposition 2001/02:15. 
  
 75 
  
 Se Regeringens proposition 1995/96:25, 1999/2000:4 och 2001/02:15. 
  
 76 
  
 Högskoleverket [2002b]. 
  
 77 
  
 Se vidare kapitel 3 i denna rapport. 
  
 68 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 representerade. Skulle högskolorna rekrytera studerande från arbe- tarhem i nivå med fördelningen i befolkningen som helhet för mot- svarande ålderskategorier så skulle andelen ligga omkring 35 pro- cent. 
 78 
  
 Diagram 5.1 Nybörjare under 35 år vid större universitet/högskolor 2001/02 efter social bakgrund 
 Södertörns högskola 
 Handelshögsk. i Sthlm 
 KTH 
 Stockholms univ. 
 Karolinska institutet Uppsala universitet Sveriges lantbruks universitet Göteborgs universitet Linköpings universitet Lärarhögsk. i Sthlm Blekinge tekniska högsk. Umeå universitet Högsk. i Jönköping Växjö universitet Högsk. i Halmstad Örebro universitet Mälardalens högsk. 
 Karlstad universitet 
 Högskolan i Gävle 
 Högskolan i Borås 
 Luleå tekniska univ. 
 Mitthögskolan 
 Högskolan i Kalmar 
 Högsk. Trollhättan/Uddevalla 
 Högsk. Kristianstad 
 Högskolan Dalarna 
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
  Arbetare  
  
  Övriga  
  Högre tjänstemän 
 Anm.: Social bakgrund i procent av samtliga med  
 SEI-uppgift. 
  Arbetare inkluderar facklärda respektive ej facklärda arbetare. 
 Högre tjänstemän inkluderar tjänstemän på mellan nivå, lägre tjänstemän, lantbrukare och företagare. Källa: SCB [2002d]. 
  
 78  
 SCB [2002d]. 
 69 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Som framgår av diagram 5.1 varierar andelen studerande med olika social bakgrund en del mellan de olika högskolorna. Handelshög- skolan i Stockholm har lägst andel studenter med arbetarbakgrund, men andelen är även låg vid Kungliga tekniska högskolan (KTH), Stockholms universitet, Uppsala universitet och Lunds universitet. Högst är andelen nybörjarstuderande med arbetarbakgrund vid de mindre och nyare regionala högskolorna. 
 Skillnaderna mellan olika lärosäten måste dock tolkas med för- siktighet. Bortfallet för uppgift om social bakgrund såväl som för- äldrarnas utbildningsnivå har ökat på senare år och varierar mycket mellan olika högskolor. Detta till trots ser det ut att finnas en skill- nad i rekryteringen till olika lärosäten. Den sociala samman- sättningen bland de studerande är betydligt jämnare vid de mindre och nyare lärosätena än vid de sedan länge etablerade universiteten och fackhögskolorna. 
 Skillnaden i social sammansättning är stor mellan olika utbildningar 
 En förklaring till skillnaden i social sammansättning bland de stu- derande vid olika högskolor hänger samman med olikheter i ut- bildningsutbudet. I och med de senaste årens expansion så har ut- bildningsutbudet vid de mindre och nyare högskolorna blivit mer varierat. Trots detta är flertalet mer prestigefyllda utbildningar, dvs. långa utbildningar och utbildningar som kräver höga betyg såsom läkarutbildning, juristutbildning och civilingenjörsutbildning, fort- farande inte alls eller endast i mycket liten utsträckning represente- rade vid de mindre och nyare lärosätena. 
 79 
  
 Läkarutbildningen och andra långa utbildningar med starkt sö- kandetryck har hög representation från högre tjänstemannahem. På läkarutbildningen kommer över 50 procent från högre tjänste- mannahem och under 10 procent från arbetarhem. 
 Ungdomar med arbetarbakgrund och lägre tjänstemanna- bakgrund är däremot väl representerade på kortare vård- och om- sorgsutbildningar, lärarutbildningar och högskoleingenjörsutbild- ningar Den sammantagna bilden blir därmed att få utbildningar har en socialt jämn rekrytering. 
 80 
  
 79 
  
 Högskoleverket [2002d]. 
  
 80 
  
 SCB [2002d]. 
  
 70 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Diagram 5.2 Nybörjare från arbetarhem 1993/94 och 2001/02 på program mot yrkesexamen 
 Procent 
 Konstn. examen musik 
 Läkare 
 Arkitekt 
 Civilingenjör 
 Psykolog 
 Konst och design 
 Tandläkare 
 Juris kandidat 
 Apotekare 
 Teologie kandidat 
 Sjukgymnast 
 Gymnasielärare 
 Grundskollärare  
 4-9 
  
 Ingenjör 
 Socionom 
 Sjuksköterska 
 Arbetsterapeut 
 Social omsorg 
  
 0 
  
 10 
  
 20 
  
 30 
  
 40 
  
 50 
  
  1993/94  
  2001/02 
 Källa: SCB [2002d]. 
 När det gäller utvecklingen över tiden har det skett en viss föränd- ring av den sociala sammansättningen inom de flesta utbildningar. Detta gäller särskilt utbildningar som leder till yrkesexamen, där andelen nybörjare från högre tjänstemannahem minskat och ande- len från arbetarhem ökat under perioden 1993/94 till 2001/02. 
 81 
  
 Största minskningen av andelen från högre tjänstemannahem har skett på utbildningarna till grundskollärare i årskurs  
 4–9, 
  sjukgym- nast, sjuksköterska och apotekare medan andelarna från övriga grupper ökat och speciellt då från arbetarhem. 
  
 81  
 SCB [2002d]. 
 71 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Utbildningen till högskoleingenjör byggdes ut kraftigt vid slutet av  
 1990–talet. 
  Samtidigt som andelen studerande från arbetarhem på den utbildningen ökade. 
 Även civilingenjörsutbildningen har byggts ut relativt kraftigt, men där har det inte skett några större förändringar i den sociala snedrekryteringen. Detsamma gäller för läkarutbildningen som haft i stor sett oförändrat rekryteringsmönster under den aktuella peri- oden. 
 Sammanfattningsvis har snedrekryteringen visserligen minskat på flertalet utbildningar men för de längsta utbildningarna och på utbildningar som kräver de högsta betygen har endast mindre för- ändringar skett. Andelen studenter från arbetarhem är generellt sett också högre på utbildningar som är kortare än 120 poäng och där inträdeskraven inte är så höga. Om man ser till olika ämnesinrikt- ningar har förändringen av den sociala sammansättningen varit minst inom det tekniska området. Däremot kan en viss ökning av deltagande från arbetarhem inom juridik/samhällsvetenskap, un- dervisning och vård/omsorg noteras. 
 82 
  
 5.2 
  
 Avståndets betydelse för olika studerandegrupper 
  
 Förväntningarna om att de mindre och nyare högskolorna ska re- krytera studenter från bredare befolkningsgrupper grundar sig på antagandet om att närheten till högre utbildning är av särskilt stor betydelse för dem från  
 icke-akademiska 
  hem. 
 Det finns ett antal studier som undersökt vilken betydelse ut- byggnaden av högskolan till nya orter haft för snedrekryteringen och tillströmningen till den högre utbildningen. Nedan redogörs för ett urval av dessa studier. 
 Liten effekt på snedrekryteringen 
 Dryler (1994) 
 83  
 har försökt besvara frågan om rekryteringen av personer från arbetarhem påverkats av etableringen av nya högsko- lor för riket som helhet samt i de orter där nya högskolor etable- rats. Studien baseras på data från Folk- och bostadsräkningarna samt Universitets- och högskoleregistret och täcker personer i åld- 
  
 82 
  
 Se bl.a. SCB [2002d] och Högskoleverket [2002d]. 
  
 83 
  
 Palmer , H. [1994]. 
  
 72 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 rarna  
 17–24 
  år för perioden  
 1968–1990. 
  De orter som studeras är Linköping, Luleå och Östersund där nya högskolor etablerades i slutet av  
 1960–talet 
  och i början på  
 1970–talet. 
  
 Resultaten från studien indikerar att etableringen av de nya hög- skolorna inte påverkat snedrekryteringen i etableringsorten. Barn från arbetarhem och lägre tjänstemannahem verkar därmed inte vara mer känsliga för avståndet till studieorten än barn från andra socialgrupper. 
 Snedrekryteringen för landet som helhet har heller inte påver- kats. Detta skulle ha kunnat vara fallet om de nya högskolorna i studien förlagts till orter med en stor andel individer från arbetar- hem. Slutsatsen från studien är därmed att de nya högskolor som etablerades på  
 1970–talet 
  inte haft någon utjämnande effekt på den sociala snedrekryteringen till högre utbildning, vare sig regionalt eller lokalt. 
 Wikhall (2001) 
 84  
 studerar om rekryteringen till högskolan rent allmänt är högre i regioner med god tillgänglighet till högre utbild- ning jämfört med regioner där tillgängligheten är låg. Vidare stude- ras hur tillgängligheten till högre utbildning påverkar individers val att påbörja studier. Studien baserar sig på register- och individdata och sträcker sig från läsåret 1983/84 till läsåret 1998/99. 
 Wikhall kan i studien inte belägga att den sociala snedrekry- teringen skulle ha minskat i någon större utsträckning till följd av den regionala utbyggnaden av högskolan. Det är visserligen fler som påbörjar en högskoleutbildning i regioner där tillgängligheten till högre utbildning är god men närheten till universitet och hög- skolor tycks inte vara särskilt mycket viktigare för de från icke– akademiska hem än för personer med annan bakgrund. I stället tycks preferenserna för olika typer av utbildningar ha större bety- delse än avstånd för olika socialgruppers rekryteringsmönster. De grupper som gynnats mest av att den högre utbildningen spridits över landet är de allra yngsta och de något äldre studenterna. Yngre studenter väljer ofta att påbörja sina studier nära föräldrahemmet. Även studenter som studerar vid sidan av arbetet uppskattar när- heten. 
 Eliasson (2001) 
 85  
 undersöker om tillgängligheten på högre ut- bildning påverkar individens beslut att påbörja utbildning och om denna påverkan i så fall skiljer sig åt för individer med olika social 
  
 84 
  
 Garza, M. [2001]. 
  
 85 
  
 Eliasson, K. [2001]. 
  
 73 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 bakgrund. Data utgörs av 800 000 personer i åldern  
 19–29 
  år som påbörjade högskolestudier höstterminen 1996. 
 Liksom tidigare studier finner Hamilton att sannolikheten att skriva in sig vid universitet eller högskola ökar signifikant med till- gängligheten på högskoleutbildning. Dessutom ökar sannolikheten att påbörja studier där man bor med tillgången på utbildning i när- regionen. Men till skillnad från tidigare studier tycks närheten till utbildning dessutom betyda mer för utbildningsbesluten hos indi- vider från mer studieovana miljöer. De empiriska resultaten från Bradley studie indikerar därmed att en fortsatt regional utbygg- nad av den högre utbildningen skulle kunna ha effekt på den sociala snedrekryteringen. 
 men avståndet till studieorten har viss betydelse 
 I en studie från 1999 har Howard och Regnér 
 86  
 undersökt vilken betydelse avståndet till en högskola har för sannolikheten att på- börja högre utbildning. Studien fokuserar på den allmänna rekryte- ringseffekten av den regionala utbyggnaden av högskolan och inte på den sociala snedrekryteringen. Data innehåller information om 10 000 personer födda 1967. Enligt resultaten finns ett negativt signifikant samband mellan avståndet till högskola och sannolikhe- ten att påbörja en utbildning. Effekten är dock liten vilket tyder på att avstånd inte är den viktigaste faktorn bakom individens utbild- ningsbeslut. 
 I en annan studie av liten annan typ undersöker Long och Reg- nér (2002) 
 87  
 bl.a. om det finns skillnader i geografisk rörlighet mel- lan personer som studerar vid olika lärosäten. Studien baseras på alla personer som tog examen 1990 och 1994 samt personer med minst 120 poäng år 1999. I studien framgår att de studerande helst vill studera i hemlänet eller vid en högskola som ligger nära upp- växtorten. De flesta högskolor har också en mycket lokal rekryte- ring av studenter. Endast Uppsala avviker med en bred rekrytering från hela landet. Författarna menar därmed att etableringen av hög- skolor i eller nära bostadsorten medfört att många människor sökt och påbörjat en högskoleutbildning som annars inte skulle ha gjort det. 
  
 86 
  
 Howard, Brown, H. [1999]. 
  
 87 
  
 Gartell, Allen, H. [2002]. 
  
 74 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Utifrån tillgängliga studier verkar den regionala utbyggnaden av högskoleutbildningen inte ha minskat den sociala snedrekrytering- en till högre utbildning i någon större utsträckning. Utbildningsni- vån i regionerna har visserligen höjts men i förhållande till den kraftiga regionala utjämning av utbildningsplatser som faktiskt skett har effekten på snedrekryteringen varit marginell. Närheten till studieorten tycks visserligen ha betydelse men verkar inte ha större betydelse för de från arbetarhem och lägre tjänstemannahem än andra grupper. Den sociala strukturen i den region från vilken lärosätet tar huvuddelen av sina studenter är sannolikt den viktigas- te förklaringsfaktorn bakom den sociala sammansättningen av stu- derande vid olika lärosäten. 
  
 5.3 
  
 Finns det kvalitetsmässiga skillnader mellan olika högskolor? 
  
 Den kraftiga expansionen av högskolan har till stor del skett inom ramen för befintliga resurser. Detta har resulterat i större studeran- degrupper, lägre antal undervisningstimmar, mer storföreläsningar, mindre seminarieverksamhet samt mindre kontakt med forsknings- aktiva lärare. Till detta ska läggas att nya studerandegrupper sökt sig till högskolorna, vilket kan ställa andra krav på högskolornas pedagogik och undervisningens upplägg i ett större perspektiv. De- centraliseringen av den högre utbildningen kan därmed påverka kvaliteten på utbildningen vid de olika lärosätena och därmed stu- denternas möjligheter på arbetsmarknaden.  
 88 
  
 Som tidigare framgått varierar andelen studerande från studie- ovana miljöer eller från arbetarhem mellan olika lärosäten. Om det är så att studenter från  
 icke-akademiska 
  miljöer har en bristande information om kvaliteten på utbildning vid olika högskolor så in- nebär detta att det finns en risk att den regionala utbyggnaden fak- tiskt förstärker effekterna av den sociala snedrekryteringen. 
  
 88  
 Chung, Wallace, H. [2000]. 
 75 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 5.3.1 
  
 Studier av kvaliteten i högskolan 
  
 Sedan år 2001 har Högskoleverket ett uppdrag att kontinuerligt utvärdera kvaliteten på alla Sveriges högskoleutbildningar. 
 89  
 Det finns även sedan tidigare ett uppdrag till varje högskola och univer- sitet att bedriva kvalitetsarbete för att utveckla verksamheten. 
 Med undantag för uppgifter om examination rör befintliga granskningar främst utbildningens insatssida i form utav resurser och flödet av studerande. Det finns ännu så länge inte några syste- matiska och jämförande studier av olika utbildningars resultat ut- ifrån de studerandes lön och sysselsättning efter avslutade studier. 
 De utvärderingar som genomförts indikerar i vissa fall att det finns brister i utbildningen mellan olika lärosäten. Skillnaden mel- lan lärosäten när det gäller forskningsresurser är markanta. Dessut- om varierar andelen disputerade lärare mellan olika lärosäten. Detta kan minska forskningsanknytningen i utbildningen och därmed få konsekvenser för både utbildningens kvalitet som den kunskap som studenterna har när de lämnar högskolan. 
 90 
  
 I  
 ESO–rapporten 
  En akademisk fråga granskas skillnader i kvaliteten mellan olika universitet och högskolor utifrån de stude- randes prestationer i ett par universitetsämnen. 
 91  
 Den metod som används är att med  
 C-uppsatser 
  som underlag jämföra grundut- bildningens resultat vid högskolor av olika storlek och status. Vid utvärderingen av resultaten beaktas också ett antal faktorer som kan antas påverka kvaliteten, däribland studentunderlagets sam- mansättning. I studien granskades totalt 30 uppsatser vardera i äm- nena historia och nationalekonomi. Uppsatserna samlades in från tre gamla universitet (Uppsala, Lund och Stockholm), två nya uni- versitet (Växjö och Örebro) samt fyra högskolor (Mitthögskolan, högskolan i Jönköping, Halmstad och Skövde). Sex oberoende be- dömare granskade uppsatsernas kvalitet. 
 Undersökningen visade att det finns stora skillnader i kvaliteten på  
 C-uppsatser 
  mellan högskolor av olika storlek och status. I hi- storia har uppsatserna från högskolorna fått de lägsta omdömena. I nationalekonomi är det de nya universiteten som ligger lägst men skillnaderna är ur statistisk synpunkt mindre säkra. 
  
 89 
  
 Granskningen har sin grund i Regeringens proposition 1999/2000:28. 
  
 90 
  
 Se bl.a Chung, Wallace, H. [2000]. 
  
 91 
  
 Ds 1999:65. 
  
 76 
 Bilaga 10 till LU 2003 Är regionala högskolor lösningen? 
 Tabell 5.1 Korrelationen mellan uppsatskvalitet och lärosäte 
  
 Kvaliteten på upp- 
  
 Historia 
  
 Nationalekonomi 
  
 satserna 
  
 Hög 
  
 Gamla och nya universitet 
  
 Gamla universitet och högskolorna 
  
 Låg 
  
 Högskolorna 
  
 Nya universitet 
  
 Källa: Ds 1999:65 
 Det visade sig också att kvaliteten på  
 C-uppsatserna 
  vid de olika högskolorna samvarierade starkt med elevernas medelbetyg från gymnasiet, vilket inte är något förvånande resultat. I nationaleko- nomi visade sig skillnaderna i kvalitet i hög grad sammanhänga med antalet författare, där uppsatser med två författare hade högre kva- litet. 
 Det är svårt att dra några generella slutsatser utifrån studien ovan, eftersom den är begränsad vad gäller inriktning och omfatt- ning. Men den utgör likväl ett intressant exempel på en metod för att granska kvaliteten på olika högskolor. 
  
 5.3.2 
  
 Är geografiskt avstånd viktigare än kvalitet? 
  
 Tidigare i detta kapitel har vi pekat på det geografiska avståndets betydelse för rekryteringen till högre studier. Enkätundersökningar av gymnasieungdomars val av högskola visar också att ett av de vik- tigaste kriterierna vid val av högskola var om högskolan var belägen nära hemorten eller ej. Andelen som väljer högskola efter närhet tycks dock ha minskat över tiden. 
 92 
  
 Givet att de kvalitetsmässiga skillnaderna mellan olika högskolor bedöms vara små eller obefintliga så kan det vara ekonomiskt ratio- nellt att välja högskola efter närhet. En orsak till att många väljer högskola utifrån närhetskriterier skulle därmed kunna vara att skillnaderna i kvalitet inte upplevs variera särskilt mycket mellan högskolor. Ett annat skäl kan vara att fördelarna med att studera vid en högskola som har en erkänt bra undervisning inte överstiger de sociala och ekonomiska fördelar som studier vid en näraliggande högskola innebär. Men, som tidigare har nämnts, kan det också vara så att individerna helt enkelt inte har tillräcklig information 
  
 92  
 Wikhall, M. [2001]. 
 77 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 eller kunskap om de olika högskolorna för att kunna grunda valet på kvalitetsaspekter. 
 93 
  
 Samband mellan inkomst och utbildningens kvalitet 
 Ett sätt att bedöma utbildningars kvalitet är att titta på deras mark- nadsvärde i form utav den avkastning de genererar, dvs. studera om utbildningen leder till jobb och en god inkomst. Om det är så att avkastningen och möjligheten att få jobb varierar mellan olika hög- skolor skulle det kunna utgöra en indikation på kvalitetsmässiga skillnader i undervisningen. Eller på att högskolorna lockat till sig studiebegåvningar i olika stor utsträckning. 
 De senaste åren har det kommit några studier som försöker mäta sambandet mellan utbildningens kvalitet och individers inkomst. 
 94  
 Long och Sanchez (2002) har bl.a. studerat om studerande vid oli- ka högskolor får olika inkomst efter avslutad utbildning samt om inkomsten utvecklas olika över tiden. Tanken är att om samma ut- bildning vid olika lärosäten ger studenterna olika kunskaper och möjligheter så kan det slå igenom på karriär- och inkomstutveck- lingen efter utbildningen. 
 Resultaten från studien visar att inkomsterna varierar signifikant mellan personer som studerat vid olika lärosäten. Göteborgs uni- versitet låg i topp 1991 följt av Uppsala, Stockholm, Linköping och Lund. Sämst inkomst hade de som studerat vid Dalarnas högskola samt vid högskolan i Kristianstad, Gävle, Jönköping och Halmstad. 
 Skillnaden mellan toppen och botten var knappt 30 000 kr per år, vilket motsvarar en månadslön för en akademiker med några års arbetslivserfarenhet. Tio år senare hade löneskillnaderna mer än tredubblats, vilket tyder på att det finns en markant skillnad i löne- utvecklingen mellan studerande från olika högskolor. Diagram 5.3 visar genomsnittlig inkomst 1995 och förändringen i genomsnittlig inkomst mellan 1995 och 1999 för dem som examinerades 1994. Mönstret här visar ännu tydligare att inkomstskillnaderna mellan examinerade från olika högskolor tilltar över tiden. 
  
 93 
  
 Wikhall, M. [2001]. 
  
 94 
  
 Se bl.a. Long, M.  Sanchez, H. [2002] och SCB [1996]. 
  
 78 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Diagram 5.3 Genomsnittlig inkomst för personer examinerade 1994 fördelat över lärosäte. 
 Tusental kronor 
 Kristianstad 
 Jönköping 
 Gävle 
 Halmstad 
 Malmö 
 Kalmar 
 Mälardalen 
 Borås 
 Dalarna 
 Trollhättan/ 
 Växjö 
 Karlstad 
 Örebro 
 Mitthögskol 
 Skövde 
 Blekinge 
 Umeå 
 Luleå 
 Lund 
 Göteborg 
 Uppsala 
 Linköping 
 Stockholm 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 300 
  
  1995  
 1995-1999 
  
 Källa: Long, Haney, M. [2001]. 
 Enligt författarna tyder resultaten inte på att inkomstskillnaderna skulle vara ett utslag av individers olika begåvningar. Skillnaderna kan heller inte förklaras av att individer med föräldrar som har en högre utbildning skulle ha en annan information om kvaliteten i undervisningen och därför göra andra studie- och lärosätesval än personer med föräldrar utan hög utbildning. Den främsta förklar- ing till inkomstskillnaden är i stället att personer från olika högsko- lor väljer att arbeta på olika regionala arbetsmarknader med olika möjligheter till inkomstutveckling. Enligt studien väljer en majori- tet av studenterna att bo kvar vid högskoleorten efter avslutad ut- bildning. 
 79 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Det är svårt att avgöra om detta val är frivilligt eftersom det kan vara svårt att få arbete i vissa regioner om arbetsgivarna där av tra- dition anställer personer från vissa högskolor. Många personer kan därmed bli inlåsta på olika lokala arbetsmarknader till följd av att de olika högskolorna erbjuder utbildningar med en stark lokal profil. 
 Sammantaget fås en blandad bild av sambandet mellan lärosäte och inkomst av studien. Resultatet tyder visserligen på att lärosätet sänder en signal till arbetsmarknaden men det är svårt att säga vil- Richards typ av signal som lärosätet sänder, dvs. om det är fråga om kva- litativa eller lokala skillnader i utbildningen eller om arbetsgivarna väljer bort studenter från mindre kända lärosäten till följd av dålig information om deras kvaliteter eller kunskaper. 
 Det kan inte uteslutas att det finns skillnader mellan högskolor- na som kan påverka utbildningens kvalitet. I dag är det dock svårt att avgöra hur de förändringar som skett av högskolan under 1990– talet påverkat utbildningarnas kvalitet och skillnader som kan fin- nas mellan olika lärosäten. Det kan finnas risk att regionaliseringen av högskolan inneburit att vissa högskolor fått en för lokal profil. 
  
 5.4 
  
 Sammanfattning 
  
 Den kraftiga expansionen av högskolan under  
 1990–talet 
  har inne- burit nära nog en fördubbling räknat i antalet helårsstuderande. Framför allt har expansionen varit koncentrerad till de mindre och medelstora högskolorna och inneburit en utlokalisering av högsko- lan till nya orter. Ett framträdande motiv bakom expansionen av högskolan har varit att försöka attrahera studerande från studie- ovana miljöer och därmed minska snedrekryteringen till högre ut- bildning. 
 Även om den sociala snedrekryteringen minskat något så kvar- står det faktum att studenter med olika socialt ursprung långt ifrån är lika väl representerade i högskolan som helhet. De fördelar sig dessutom mycket olika på olika typer av högskolor och utbildning- ar. Andelen från arbetarhem är högre vid de mindre och nyare regi- onala högskolorna än vid de äldre och sedan länge etablerade läro- sätena och universiteten. 
 Skillnaden i social sammansättning är också stor mellan olika ut- bildningar. Snedrekryteringen har visserligen minskat på de flesta utbildningar under  
 1990–talet, 
  men för de långa och mer prestige- fyllda utbildningarna har endast mindre förändringar skett. 
 80 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Är regionala högskolor lösningen? 
  
 De flesta högskolor har en mycket lokal rekrytering av studen- ter. Satsningen på nya högskolor kan därmed ha inneburit att per- soner som annars inte skulle ha påbörjat högre studier nu sökt sig till högskolan därför att en högskola etablerats nära deras bostads- ort. 
 Trots detta har tillgängliga studier inte kunnat belägga att etable- ringen av högskolor på nya orter haft någon stor effekt på snedre- kryteringen till högre utbildning. Utbildningsnivån har visserligen höjts ute i regionerna men närheten till utbildning verkar inte ha större betydelse för de från mindre studievana hem än andra. I stäl- let ser den sociala strukturen i upptagningsområdet ut att betyda mer än närheten till utbildning för att förklara den sociala samman- sättningen bland de studerande vid olika högskolor. 
 Det finns en risk att den snabba expansionen av högskolan inne- burit att kvaliteten på utbildningen vid olika högskolor påverkas negativt. Det är därför viktigt att utbildningar kvalitetsgranskas och att utbildningsprofilen hos olika högskolor inte blir för lokal. Det finns ännu så länge få studier där kvaliteten vid olika högskolor jämförs, men sedan 2001 har Högskoleverket ett uppdrag att granska alla landets högskoleutbildningar. 
 Skillnader i inkomstutvecklingen eller möjligheten att få jobb för studerande från olika högskolor kan utgöra en indikation på kvali- tetsskillnader i utbildningen. Tillgängliga studier visar på en mar- kant skillnad i löneutvecklingen för studerande från olika högsko- lor. Resultatet förklaras med att personer som studerat vid olika högskolor väljer att jobba på olika delarbetsmarknader. Utifrån be- fintliga studier går det inte att avgöra om detta är ett frivilligt val eller om arbetsgivaren sorterar bort studerande från vissa högsko- lor till följd av kvalitativa skillnader i utbildningen eller bristande information om de studerandes kunskaper. 
 81 
 6 Lönar sig utbildning för alla? 
 Det har i tidigare kapitel framgått att barn till föräldrar med hög utbildning och inkomst investerar mer i utbildning. Detta trots att en stor del av insatserna inom utbildningspolitiken just riktas till att reducera vikten av familjebakgrund vid utbildningsbeslutet. 
 En förklaring till svårigheterna att åstadkomma en breddad re- krytering till högskolan kan vara att insatserna sätts in på ett för sent stadium i utbildningskedjan. Det kan också vara så att utbild- ning lönar sig olika mycket för olika individer och att detta påver- kar rekryteringen till högre utbildning. I sådant fall finns också risk att utbildningssatsningar snarare kan motverka än bidra till en ut- jämning av inkomstmöjligheter. 
  
 6.1 
  
 Olika teorier om individernas val av utbildning 
  
 För att kunna utjämna befolkningens utbildningsnivå är det angelä- get att närmare känna till vad som styr enskilda individers utbild- ningsbeslut. Det går inte att peka på en eller ett par enskilda fakto- rer. Inom den ekonomiska litteraturen finns det därför ett antal parallella teorier rörande individens utbildningsval. Utbildningsbe- sluten rör också en mängd olika frågor: att skaffa sig utbildning eller inte, inriktning och längd på utbildningen och kanske också studieort eller land. 
 Den s.k.  
 humankapitalskolan 
  
 95  
 har fokuserat på individernas ut- byte eller förtjänst av utbildning. Utbildning utöver den obligato- riska skolan betraktas som ett individuellt investeringsbeslut där individen står inför valet att utbilda sig eller att ta ett arbete direkt. Investeringskostnaden för utbildningsalternativet är framför allt den uteblivna lönen (efter skatt) under utbildningstiden. Indivi- dens intäkter av denna investering är en högre lön, men också andra 
  
 95  
 Becker, Oconnell [1964]. 
 83 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 värden som t.ex. mer utvecklande arbetsuppgifter och ökad livskva- litet. Enligt teorin skaffar sig individen ytterligare utbildning så länge värdet av denna överstiger kostnaden. Den avkastning som kan räknas fram och diskonteras till nuvärde benämns utbild- ningspremien. Senare i detta kapitel diskuteras den svenska ut- bildningspremien närmare. 
 En kritik som brukar framföras mot humankapitalteorin som förklaring till individers utbildningsval är att den bygger på mycket starka antaganden. Den förutsätter att individerna känner till sin egen marginalavkastning och produktivitet, samt vilken framtida avkastning denna kommer att ge. 
 En annan teori om individens utbildningsval går ut på att utbild- ningens främsta uppgift är att ge de studerande en etikett på vad de har förmåga att lära sig. 
 96  
 Detta kan studenterna  
 signalera  
 till ar- betsgivarna, varför utbildningen hjälper till att sortera individerna till de uppgifter som de är mest lämpade för. Liksom i humankapi- talteorin är utbildning viktig för tillväxten, men det finns också en risk för att ett sådant signaleringsbeteende leder till överinvester- ingar i utbildning. 
 Den nyaste teorin innebär att en individ skaffar sig utbildning med syftet att  
 förstärka sin identitet 
 . 
 97  
 Det betyder att valet av iden- titet kan vara starkt generationsberoende då individen i viss mån ärver sitt utbildningsval av familjen. Detta innebär i förlängning- en att individer på grund av sin härkomst väljer utbildning som är olika lång och med olika inriktning. 
 Den senare teorin har också vissa kopplingar till den sociologiska litteraturen där man kan dela upp förklaringsfaktorerna till indivi- dens utbildningsval i  
 individuella  
 respektive  
 institutionella  
 orsaker, där de individuella orsakerna just utgörs av familj och bakgrund. De institutionella orsakerna utgörs i stället av utbildningssystemets storlek, tillträdesregler m.m. 
 98 
  
 Det har inte kunnat beläggas vilken av dessa teorier som stäm- mer bäst in på verkligheten. Troligen är verkligheten en blandning av dem. Denna rapport strävar inte heller efter att söka belägga eller förkasta någon av teorierna om individernas utbildningsval. Men teorierna kan hjälpa till att kasta ljus över den utveckling vi ser. 
  
 96 
  
 Arrow , K. [1973] och Diaz, M. [ 1973]. 
  
 97 
  
 Se bl.a. Pacheco, Kelly, R. [2002]. 
  
 98 
  
 Ranehill, E. [2002]. 
  
 84 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 6.2 
  
 Den privatekonomiska avkastningen på utbildning 
  
 Avkastningens betydelse för individens val att fortsätta utbilda sig efter den obligatoriska nivån har diskuterats mycket. För att be- döma hur känslig efterfrågan på högre utbildning är med avseende på den privatekonomiska avkastningen behövs ett mått på utbild- ningens förväntade lönsamhet. De vanligast förekommande måtten är utbildningspremie eller lönepremie och utbildningens internrän- ta. Dessa två mått är inte synonyma begrepp även om de under vis- sa antaganden sammanfaller. 
 99 
  
 Faktaruta 6.1 
 Utbildningspremie och internränta 
 100 
  
 Med utbildningspremie avses den relativa löneökning som följer av att skaffa sig en viss utbildning. Utbildningen kan differentieras efter antal år eller typ av utbildning. Om ett års ytterligare utbild- ning ger 5 procents högre lön så är utbildningspremien 5 procent per år. För att beräkna utbildningspremien behövs information om individens lön och utbildning samt vissa kontrollvariabler. Enligt Johnson löneekvation förklaras logaritmen av lönen (W) bl. a. av antalet utbildningsår (S) och antal år i förvärvsarbete (E): 
 log W = + S +  
 1 
 E +  
 2 
 E 
 2  
 +  
 Koefficienten före utbildningsvariabeln mäter utbildningspremien, men kan även tolkas som utbildningens internränta före skatt och studiemedel. Internräntan är den diskonteringsränta som innebär att intäkten av en utbildningsinvestering motsvarar kostnaden för densamma. För att beräkna internräntan behövs därför uppgifter om samtliga kostnader och intäkter som utbildningen ger upphov till vid olika tidpunkter. Utbildningspremien påverkar utbildning- ens internränta och under vissa förutsättningar är internräntan lika med utbildningspremien för en marginell ökning av utbildningens längd. 
  
 99 
  
 För en genomgång av förhållandet mellan utbildningens avkastning och utbildningspremi- en se Gonzales, E. [2002]. 
  
 100 
  
 Framställningen bygger på Johnson,  
  
 P–A., 
  Bryant, Garcia, B. [1994]. 
 85 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Tillförlitligheten hos skattningar av utbildningspremier är omde- batterad. Anledningen är framför allt att sambandet mellan in- komst och antal utbildningsår inte är givet. Utbildningsvalet påver- kas nämligen av en rad faktorer förutom framtida inkomst, vilka i sin tur även påverkar inkomsten. Det finns ett antal studier kring olika metoder för att hantera detta problem. 
 101 
  
 Förekomsten av skatter och studiemedel komplicerar beräkning- arna av utbildningens privatekonomiska avkastning. I grova drag tar effekten av studiemedel och skatter ut varandra, vilket beror på att studiemedel kommer tidigt i livet och därför får ett högt värde i investeringskalkylen. Men den totala effekten på avkastningen be- ror också på hur skattesystemet är utformat. Ett fullständigt pro- portionellt skattesystem påverkar inte avkastning eftersom intäk- ten och kostnaden (utebliven inkomst under studietiden) av ytter- ligare ett års utbildning påverkas i samma grad. Ett progressivt skattesystem kommer att reducera avkastningen genom att intäk- terna minskar mer än kostnaderna. 
 102 
  
 6.2.1 
  
 Utbildningspremier – utveckling och jämförelse 
  
 Forskningen visar ett klart positivt samband mellan investeringar i utbildning och inkomst på individnivå. Ett extra skolår ger högre lön och förväntas därför ge individen incitament att satsa på ut- bildning. Samtidigt finns betydande variationer i utbildningens av- kastning både mellan länder och över tiden inom ett enskilt land. 
 Utbildningspremiens utveckling över tiden 
 Det finns ett antal studier där utbildningspremien skattats på svenska data. I stora drag ger dessa en samstämmig bild över hur premien utvecklats över tiden. 
 103  
 Utbildningspremien av ytterligare ett års utbildning föll kraftig mellan 1968 till 1974, från omkring 8 procent till omkring 5 procent. Därefter är utvecklingen inte lika tydlig men det mesta tyder på att premien har stabiliserats på unge- fär 5 procent. 
  
 101 
  
 För en redogörelse av problemen och de olika metoderna se Miller, Ramirez [1999] och/ eller Arai, M.  Kjellström, Hendrix [1999] samt Chung, Wright, H. [2000]. 
  
 102 
  
 Johnson,  
  
 P–A., 
  Bryant, Garcia, B. [1994]. 
  
 103 
  
 För en översikt se Miller, Ramirez [1999] eller Arai, M.  Kjellström, Hendrix [1999]. 
  
 86 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Det finns inte någon given förklaring till varför utbildningspre- mien fallit så kraftigt. En förklaring är att den svenska lönepoliti- Richards under 60– och  
 70–talen 
  lett till en sammanpressad lönestruktur som i sin tur bidragit till utbildningspremiens kraftiga fall. Mot det- ta talar det faktum att den fackliga lönepolitiken främst bedrevs inom kollektiv än mellan kollektiv. En annan förklaring har att göra med den förda utbildningspolitiken. Till följd av den snabba expan- sionen av utbildningssystemet har det åtminstone tidvis uppstått ett överutbud av utbildad arbetskraft. Inte heller denna hypotes har fått stå oemotsagd. Utbudet av utbildad arbetskraft steg kraftigt under början av  
 1970–talet 
  och början av  
 1990–talet 
  medan utbild- ningspremiens fall framför allt är koncentrerad till början av 1970– talet. 
 104 
  
 Utbildningspremien i internationell jämförelse 
 De variationer i utbildningspremien som observerats för Sverige är inte unika utan återfinns även i andra länder. Nivån på den svenska premien tycks dock ligga något lägre jämfört med andra europeiska länder, men det beror lite på vilka studier man utgår ifrån. Det är nämligen inte någon enkel uppgift att jämföra utbildningspremier mellan länder. Dels för att data och statistik inte är riktigt jämför- bara, men också för att skatte- och utbildningssystemen ser olika ut. 
 Miller (1999) 
 105  
 har sammanfattat några befintliga jämförel- ser av utbildningspremier före skatt mellan länder. Utbildnings- premien för högutbildade i Sverige ser då ut att ligga på ungefär samma nivå som för flera andra europeiska länder inklusive våra nordiska grannar förutom Finland. Däremot ligger de skattade ut- bildningspremierna för Storbritannien och USA påtagligt högre. 
 I en annan sammanfattande studie av Garcia  Holmes (1999) 
 106  
 där utbildningspremier för 12 europeiska länder jämförs hamnar Sverige betydligt lägre. Enligt studien kan detta till viss del förklaras med att det finns stora skillnader mellan länder i hur utbildningsinvesteringar finansieras. 
 Hypotesen i den sistnämnda studien är att individens avkast- ningskrav är lägre i länder där den offentliga finansieringsgraden är 
  
 104 
  
 Se Arai, M.  Kjellström, Hendrix [1999], Johnson,  
  
 P–A., 
  Bryant, Garcia, B. [1994]. 
  
 105 
  
 Miller, Ramirez [1999]. 
  
 106 
  
 Garcia, FloresHolmes, T.P. [1999]. 
  
 87 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 hög. För att testa denna hypotes rankas länderna både utifrån skat- tade utbildningspremier för män och utifrån en indikator 
 107  
 över hur mycket det offentliga bidrar till utbildningens finansiering. Re- sultatet från rankingen sammanfattas i tabell 6.1. 
 Tabell 6.1 Rankning av länder utifrån estimerad avkastning på utbild- ning och studiestöd per kostnadsindikator 
  
 Studiestöd 
  
 Utbildnings- 
  
 per kost- 
  
 premie i % 
  
 nads- 
  
 Rank. 1 + 
  
 (män) 
  
 Rank. 1 
  
 indikator 
  
 Rank. 2 
  
 Rank. 2 
  
 Italien (1995) 
  
 6,2 
  
 2 
  
 2 
  
 1 
  
 3 
  
 Grekland (1994) 
  
 6,3 
  
 4 
  
 2 
  
 1 
  
 5 
  
 Spanien (1994) 
  
 7,2 
  
 7 
  
 4 
  
 3 
  
 10 
  
 Österrike (1995) 
  
 6,9 
  
 6 
  
 10 
  
 6 
  
 12 
  
 Holland (1996) 
  
 6,3 
  
 3 
  
 39 
  
 10 
  
 13 
  
 Sverige (1991) 
  
 4,1 
  
 1 
  
 58 
  
 12 
  
 13 
  
 V. Tyskland (1995) 
  
 7,9 
  
 9 
  
 7 
  
 5 
  
 14 
  
 Portugal 
  
 (1994–1995) 
  
 9,7 
  
 12 
  
 4 
  
 3 
  
 15 
  
 Irland (1994) 
  
 7,7 
  
 8 
  
 18 
  
 7 
  
 15 
  
 Danmark (1995) 
  
 6,4 
  
 5 
  
 49 
  
 11 
  
 16 
  
 Storbritannien 
  
 (1994–1996) 
  
 9,4 
  
 11 
  
 31 
  
 8 
  
 19 
  
 Finland (1993) 
  
 8,6 
  
 10 
  
 37 
  
 9 
  
 19 
  
 Anm.: Studiestöd per kostnadsindikatorn utgörs av kvoten mellan det genomsnittliga studiestödet och den estimerade kostnaden för studerande i universitetsutbildning. 
 Källa: Garcia, FloresHolmes, T.P. [1999]. 
 Det visar sig att det finns ett visst negativt samband mellan avkast- ningen på utbildning och storleken på den offentliga subventionen av utbildning, mätt som den beräknade studiestöd per kostnadsin- dikatorn. Resultatet är förenligt med hypotesen att hög offentlig subvention av utbildning kan innebära en låg utbildningspremie i ett land. 
 OECD 
 108  
 har i en nyligen genomförd studie beräknat internrän- torna i slutet av  
 1990–talet 
  för tio olika länder inklusive Sverige. Beräkningarna har genomförts i två steg, dels enbart baserade på 
  
 107 
  
 Indikatorn har tagits fram genom att beräkna kvoten mellan det genomsnittliga studie- stödet och kostnaden för studerande i universitetsutbildning i varje land. 
  
 108 
  
 OECD [2002a]. 
  
 88 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 bruttolön och utbildningsnivå och dels när hänsyn också tas till skatter, arbetslöshetsrisk, skolavgifter och studiestöd. 
 Diagram 6.2 visar beräknade internräntor brutto för gymnasie- utbildning och högskola, dvs. internräntan före skatt, studiemedel och skolavgifter, för samtliga länder i studien. För högskoleutbild- ning redovisas även den beräknade internräntan netto, dvs. med hänsyn tagen till skatter, skolavgifter och studiemedel. Samtliga redovisade internräntor avser män. 
 Internräntan före skatt och studiemedel för gymnasieutbildning i Sverige ligger enligt studien på knappt 4 procent, vilket är det lägsta resultatet för samtliga inkluderade länder. Motsvarande beräkning för högskoleutbildning ger en internränta på drygt 9 procent vilket placerar Sverige ungefär i mitten bland alla länder i studien. USA och Storbritannien sticker ut med internräntor på över 18 procent. När internräntan för högskoleutbildning i stället beräknas med hänsyn till skatter, skolavgifter och studiemedel minskar skillnaden mellan länderna. Sverige hamnar nu närmare den genomsnittliga internräntan för samtliga länder. 
  
 Diagram 6.1 Internräntor för män före och efter skatt, skolavgift och 
  
 studiemedel 
  
 Procent 
  
 20 
  
 18 
  
 16 
  
 14 
  
 12 
  
 10 
  
 8 
  
 6 
  
 4 
  
 2 
  
 0 
  
 USA 
  
 Japan 
  
 Tyskland Frankrike 
  
 Italien 
  
 Storbritannien Kanada 
  
 Danmark 
  
 Holland 
  
 Sverige 
  
 Ovägt 
  
 gnmsnitt 
  
 Gymnasieutb.brutto 
  
 Högskoleutb.brutto 
  
 Högskoleutb.netto 
  
 Källa: OECD [2002a]. 
  
 Vid internationella jämförelser bör man alltså komma ihåg att i län- der där utbildningen huvudsakligen finansieras av den offentliga 
 89 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 sektorn, såsom i Sverige, kan det förväntas att individens avkast- ningskrav är lägre än i länder där den privata finansieringsdelen är stor. Det går dock inte utifrån befintlig forskning att avgöra hur viktig denna aspekt är. Situationen kompliceras dessutom ytterliga- re om man även försöker beakta att skattebördan ofta är högre i dessa länder. 
 109 
  
 6.2.2 
  
 Hur hög bör utbildningspremien vara? 
  
 För att avgöra om utbildningspremien är tillräckligt hög för att stimulera till ytterligare utbildning är det av intresse att studera hur den varierar med utbildningsnivån. Enligt resonemang av Gonzales (2002) sker ju valet att fortsätta studera eller börja arbeta framför allt efter avslutade studier på en viss utbildningsnivå, t.ex. efter gymnasiet. Eftersom alternativkostnaden stiger med utbildningsni- vån kan ett kriterium för att utbildningspremien ska ge incitament till högre studier vara att premien åtminstone inte bör falla med utbildningsnivån. 
 110 
  
 Det finns ett antal studier där den genomsnittliga utbildnings- premien för olika utbildningsnivåer har skattats. Tyvärr är dessa studier inte baserade på aktuella data i samma omfattning som stu- dierna av den genomsnittliga utbildningspremien för ytterligare ett utbildningsår. 
 Edin, Bryant och Smith har skattat utbildningspremier för olika utbildningsnivåer för perioden 1968 till 1991 mätt som skillnader i timlön. Enligt dessa skattningar uppgick utbildnings- premien för gymnasieutbildning relativt obligatorisk utbildning i slutet av  
 1960–talet 
  till drygt 34 procent och till  
 95–140 
  procent för kort– respektive lång universitetsutbildning. Utbildningspremierna sjönk därefter kraftigt och 1991 uppgick motsvarande premier till 14 respektive  
 40–50 
  procent. 
 111 
  
 Andra studier rapporterar utbildningspremier i nivå med dessa. Utbildningspremien är genomgående lägre för kortare universitets- utbildning än för längre universitetsutbildningar. Samtidigt har ut- bildningspremien för högre utbildning fallit mer än premien för både gymnasieutbildning och kortare universitetsutbildning. Fallet 
  
 109 
  
 Garcia, Salazar, T.P. [1999]. 
  
 110 
  
 För en diskussion av detta kriterium och vilka premieprofiler som uppfyller det se Mel- Porter, E. [2002]. 
  
 111 
  
 Johnson,  
  
 P–A., 
  Bryant, Garcia, B. [1993]. 
 90 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 är i huvudsak koncentrerat till perioden  
 1968–1974 
  och hur utveck- lingen har sett ut under  
 1990–talet 
  är det svårt att uttala sig om. 
 112  
 Gonzales (2002) konstaterar ändå i sin sammanfattande studie att utbildningspremierna för gymnasieutbildning i början av 1990– talet sannolikt var tillräckligt höga för att göra utbildningen till en lönsam investering. Om detta även gäller i dag är svårare att avgöra då utbildningen förändrats under  
 1990–talet. 
  Men som framgick av  
 OECD-studien 
  ovan, är den beräknade internräntan för svensk 
 gymnasieutbildning relativt andra länder väldigt låg. 
 Enligt Cook jämförelse är utbildningspremierna för kortare universitetsutbildning ( 
 Utbildningspremierna för långa universitetsutbildningar ( 3 år) är visserligen högre, men de är ändå inte påfallande höga. Grovt räknat ligger den årliga utbildningspremien för lång universitetsut- bildning på omkring 5 procent, vilket endast är något över motsva- rande premie för treårig gymnasieutbildning. I en av studierna i sammanfattningen faller utbildningspremien för lång universitets- utbildning dessutom med utbildningsnivån. Jämförs lönerna hos universitetsutbildade med lönerna hos potentiella universitetsstu- derande 
 113  
 i stället för sysselsatta i allmänhet finns också en indika- tion på att utbildningspremien på årsbasis ligger nära noll. 
 114 
  
 Sammantaget innebär detta att utbildningspremierna för univer- sitetsutbildning inte ser ut att vara tillräckliga. Detta gäller särskilt premien för kortare universitetsutbildning, där de flesta studier finner att den faller med utbildningsnivån. Samtidigt har premien för längre universitetsutbildning varit den som fallit mest under de senaste decennierna. 
  
 112 
  
 Miller, Ramirez [1999] och Arai, M.  Kjellström, Hendrix [1999]. 
  
 113 
  
 Med potentiella universitetsstuderande avses personer som både var behöriga att söka till universitet och också gjorde det, men som på grund av otillräckliga meriter inte kunde bere- das plats. 
  
 114 
  
 Gonzales, E. [2002]. 
  
 91 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 6.2.3 
  
 Andra faktorer som kan påverka avkastningen och utbildningsbeslutet 
  
 Som tidigare diskuterats innebär det en begränsning att enbart un- dersöka utbildningens effekt på lön eller inkomst, eftersom indivi- den kan få utbyte av utbildning även i andra former. Till exempel har olika förmåner sannolikt effekt på avkastningen av utbildning. Empiriska data är dock begränsade. 
 115 
  
 Det finns även studier som visar på att arbetsmiljö och arbets- villkor tenderar att vara bättre för högutbildade och att utbildning leder till ökade möjligheter att styra sitt eget arbete. Vidare är det rimligt att anta att den högre sociala status som en högre utbildning ger har ett värde för individen. Risken för att bli arbetslös är också sannolikt lägre för högutbildade, vilket kan påverka valet av utbild- ningsnivå. Om det finns motsvarande samband mellan arbetslöshe- tens längd och utbildningsnivå är mer oklart.  
 116 
  
 Förklaringsvärdet i de traditionella humankapitalmodellerna har dessutom sjunkit under  
 1990–talet. 
  Enligt vissa studier kan detta förklaras med en försämrad matchning på arbetsmarknaden genom att utbudet av utbildad arbetskraft ökat mer än arbetsgivarnas ef- terfrågan, vilket antas ha resulterat i en överutbildning av arbets- kraften. En större andel personer tvingas därmed ta arbeten med lägre utbildningskrav än den utbildningsnivå han eller hon har. I förlängningen leder detta till att andra faktorer än utbildning blir viktigare för att förklara variationer i lön och inkomst. 
 117 
  
 6.3 
  
 Skillnader i utbildningspremien för olika utbildningar och studerandegrupper 
  
 Tillgängliga studier visar att det finns en betydande variation i av- kastningen på utbildning och att detta gäller både för olika typer av utbildningar och studerandegrupper. Det bör samtidigt påpekas att det också är mer problematiskt att beräkna avkastningen för olika utbildningar och grupper än avkastningen på aggregerad nivå efter- som denna sannolikt fluktuerar mer över tiden. 
 118 
  
 115 
  
 White, M. [1998] har försökt uppskatta effekten på avkastning av olika förmåner. 
  
 116 
  
 Miller, Ramirez [1999]. 
  
 117 
  
 Se le Grand, Booker, Evans, M. i SOU 2001:53. 
  
 118 
  
 Miller, Ramirez [1999]. 
  
 92 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Olika lönsamhet för olika utbildningar 
 Tidigare i denna rapport har det framkommit att det finns en bety- dande skillnad i social sammansättning bland studerande vid olika utbildningar. Även om det är svårt att dra några direkta slutsatser kopplat till variationen på utbildningspremier för olika utbildnings- inriktningar så är det inte otänkbart att variationen har betydelse för den sociala snedrekryteringen. Av detta skäl kan det vara intres- sant att kort redogöra för några av det fåtal studier som försökt att skatta utbildningspremier för olika utbildningar. 
 I en studie från 1991 har Butler skattat inkomstekvationer och förväntade diskonterade livsinkomster för olika universitetsut- bildningar. Resultatet från studien visar att läkarutbildningen ger högst avkastning följt av civilingenjörer och ekonomer. Humanis- ter, religionsvetare och psykologer hamnar lägst bland de studerade grupperna. I vissa fall får de senare grupperna till och med lägre livsinkomster än gymnasieingenjörer. 
 119 
  
 Gonzales  Skedinger (1999) har skattat utbildningspremier för ingenjörs- respektive ekonomutbildningar i sju olika EU länder för perioden  
 1993–1996. 
  Skattningarna är baserade på bruttolöner och tar därmed inte hänsyn till skillnader i ländernas skattesystem. De finner att likheterna mellan ländernas utbildningspremier före skatt är mer påfallande än skillnaderna. Genomgående tycks ekonomut- bildningen generera en högre utbildningspremie än ingenjörsut- bildningen i samtliga länder. 
 120 
  
 Avkastningen har sjunkit mer för kvinnor 
 Utbildningspremien för kvinnor och män var i stort sett lika stor i slutet av  
 1960–talet. 
  Därefter sjönk premien för båda könen fram till början av  
 1990–talet. 
  Premien för kvinnor föll dock enligt flera studier något mer än premien för män. År 2000 var könsskillnaden i premien ungefär lika stor som 1991. Detta trots att kvinnor oftare har en eftergymnasial utbildning än män.  
 121 
  
 119 
  
 Miller, Ramirez [1999]. 
  
 120 
  
 Gonzales, Johnson, P. [1999]. 
  
 121 
  
 Arai, M.  Kjellström, Hendrix [2001] samt SOU 2001:53. 
  
 93 
 Lönar sig utbildning för alla? Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Tabell 6.2 
  
 Skattade utbildningspremier för båda könen samt män 
  
 och kvinnor separat 
  
 Procent 
  
 År 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 1968 
  
 8,4 
  
 8,6 
  
 8,5 
  
 1974 
  
 5,0 
  
 5,2 
  
 5,1 
  
 1981 
  
 4,0 
  
 5,1 
  
 4,6 
  
 1991 
  
 3,8 
  
 4,9 
  
 4,4 
  
 2000 
  
 4,2 
  
 5,4 
  
 4,8 
  
 Källa: SOU 2001:53. 
 Skillnader i avkastning på utbildning mellan könen kan till en del förklaras med att kvinnor och män utbildar sig till olika yrken och återfinns i olika sektorer. Kvinnor är kraftigt överrepresenterade i offentlig sektor medan män i huvudsak arbetar inom den privata sektorn. 
 122 
  
 Enligt tillgängliga studier har avkastningen på utbildning i of- fentlig sektor sjunkit sedan 1974 medan den ökat i privat sektor. SOU 2000:7 redovisar internräntor för några olika längre efter- gymnasiala utbildningar för år 1990 och 1995. Oavsett utbildning så visar resultaten på en högre avkastning i privat jämfört med of- fentlig sektor. Avkastningen har dessutom ökat mer i privat sektor under perioden, medan den till och med sjunkit något i offentlig sektor för vissa utbildningar. 
 123 
  
 Det finns även studier kring hur känsliga skattningarna på av- kastning av utbildning är för olika sätt att mäta inkomsten. Speci- ellt avkastningen för kvinnor ser ut att bli högre när utbildnings- premier baseras på inkomst i stället för lönemått. Detta har bl.a. förklarats av att man inte bara tar hänsyn till en ökad timlön utan också effekten av ett ökat arbetsutbud till följd av utbildning. Den- na senare effekt är större för kvinnor. 
 124 
  
 I  
 ESO–rapporten 
 125 
  
 Studiebidraget i det långa loppet har hög- skoleutbildningens lönsamhet analyserats med hjälp av simulerade livsinkomster. Utbildningspremien definieras som den relativa livs- inkomstökning som ytterligare ett års utbildning på universitet el- ler högskola ger. Resultaten visar på en avkastning i nivå med tidi- 
  
 122 
  
 SOU 2001:53. 
  
 123 
  
 SOU 2001:53 samt SOU 2000:7. 
  
 124 
  
 Johnson,  
  
 P–O., 
  Bryant, Garcia, B. [1994]. 
  
 125 
  
 Ds 2000:19. 
  
 94 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 gare resultat där avkastningen i stället har beräknats med hjälp av årsinkomster. Kvinnor tjänar dock relativt sett mer än män på att utbilda sig. I studien förklaras detta med att utbildning har en stör- re positiv effekt på kvinnors arbetsutbud och att kvinnor lever längre och därmed kan tillgodogöra sig avkastningen på en högre utbildning under en längre tid. 
  
 6.3.1 
  
 Effekten av familjebakgrund på avkastningen på utbildning 
  
 126 
  
 Kan man då säga något om avkastningens nivå kan påverka rekryte- ringens sociala struktur? Av tidigare kapitel har det framgått att föräldrabakgrund har en stor inverkan på både valet av utbildning- ens längd och utbildningens inriktning. 
 I en studie från 1994 har Miller och Howard (1994) 
 127  
 tit- tat på sambanden mellan familjebakgrund, utbildningsval och avkastningen på utbildning. Studien försöker besvara frågan om den sociala snedrekryteringen beror på att familjebakgrund har en direkt effekt på utbildningens avkastning och om detta kan förklara varför familjebakgrund har en så stark effekt på utbildningens längd och inriktning. 
 Den vanliga uppfattningen att social snedrekrytering leder till ekonomisk ineffektivitet beror sannolikt på att social bakgrund antas påverka utbildningsvalet via skillnader i kostnaderna för att studera, medan intäkten från utbildning inte antas uppvisa någon sådan systematisk variation. En förklaring till detta skulle kunna vara att barn med föräldrar som har möjlighet att hjälpa till med finansieringen av studierna får låga studiekostnader. Men kostna- den kan också vara subjektiv i den meningen att vissa grupper upp- lever en större kostnad av att skjuta konsumtion och inkomst framåt i tiden även om det finns generösa studiemedel. 
 Är det i stället intäkterna av utbildning som varierar med social bakgrund så kan sådana variationer uppkomma om högutbildade föräldrar har bättre förmåga och möjligheter att ge sina barn fär- digheter som underlättar studierna. En annan förklaringsfaktor som ibland framförs är rent genetisk, dvs. att barn till högutbildade och framgångsrika föräldrar genetiskt ärvt egenskaper som ger 
  
 126 
  
 Framställningen bygger på Miller, Young, Hendrix [1994] samt Miller, A. [1992]. 
  
 127 
  
 Miller, Young, Hendrix [1994]. 
  
 95 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 framgång i både studier och arbetsliv. I detta perspektiv skulle soci- al snedrekrytering inte innebära någon ekonomisk ineffektivitet. 
 Resultaten från studien pekar på att föräldrarnas socialgrupps- tillhörighet och utbildningsnivå kan ha en direkt effekt på avkast- ningen av barnens utbildning. Detta skulle därmed kunna bidra till att förklara snedrekryteringen till högre utbildning. Barn till mer högutbildade föräldrar investerar mer i utbildning därför att deras avkastning är högre. Det är dock för svårt att uttala sig om orsaken till detta utifrån befintliga data. Det kan vara så att barn med en mer gynnsam familjebakgrund fått en utbildning av högre kvalitet och/eller att de fått mer hjälp hemifrån med sina studier. Inte heller går det att utesluta att barn från rikare familjer har lättare att finan- siera sina studier och därmed lägre studiekostnader. 
  
 6.3.2 
  
 Avkastningen på utbildning vid olika inkomstnivåer 
  
 Som diskuterats tidigare i denna rapport har utbildningssatsningar ofta flera olika syften och målsättningar. Förutom att åstadkomma en hög och jämn fördelning av kunskaper och kompetens är tanken att detta i sin tur ska leda till en utjämning av inkomstmöjligheter, genom att utbildning antas leda till en god inkomstutveckling. 
 Det har tidigare visats att utbildning lönar sig i den mening att avkastningen på utbildning är positiv. Frågan är därmed om stora utbildningssatsningar också kan antas leda till en jämnare inkomst- utveckling. Ett skäl till att så inte skulle vara fallet kan vara om förmåga spelar en stor roll för produktivitet (och lön) vid högre utbildningsnivåer. Om det är så att förmåga och utbildning sam- verkar och förstärker varandra så kan en mer utbildad arbetskraft medföra en mer ojämlik inkomstutveckling. 
 I en översikt 
 128  
 över utvecklingen av utbildningspremier för 15 europeiska länder studeras om det finns skillnader i avkastningen på utbildning för individer i olika inkomstkategorier. 
 Resultatet från studien tyder på att utbildningspremien skiljer sig åt mellan de som befinner sig på högre inkomstnivåer jämfört med dem som befinner sig längre ned på inkomstskalan. I de flesta län- derna i studien, bl.a. Sverige, är utbildningspremien högre för dem i den högsta inkomstdecilen. Denna skillnad i utbildningspremien mellan olika inkomstdeciler ser även ut att stå sig över tiden. 
  
 128  
 Allen, Hendrix, Duran, Torres, 
  N. [2001] samt Holmes, Johnson, Dunn [2000]. 
 96 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Den förklaring till detta fenomen som förs fram i studien är att individspecifika egenskaper, som till exempel motivation eller för- måga, antas spela större roll för inkomstutvecklingen i de länder där utbildningspremien tilltar med inkomstnivån. Utbildning skulle därmed ha större effekt för de individer som befinner sig högre upp i inkomstskalan till följd av de redan från början har en större mo- tivation och/eller förmåga. Att utbilda sig upp till en viss nivå skul- le enligt detta resonemang löna sig olika mycket för olika individer. Vid en jämförelse mellan de olika länderna i undersökningen tycks Sverige höra till de mer ojämlika länderna i detta avseende. Om så är fallet är det möjligt att de senaste årens stora utbildningssats- ningar snarare motverkat än medverkat till en utjämning av in- komster. 
  
 6.4 
  
 Sammanfattning 
  
 Det framhålls ofta att den privatekonomiska avkastningen på ut- bildning i Sverige är förhållandevis låg och att tillströmningen till högre utbildning därmed påverkats negativt. Tillgängliga studier visar dock inte på några dramatiska skillnader jämfört med andra länder. I alla fall inte om hänsyn också tas till effekterna av skatter och studiemedel samt att de direkta kostnaderna av utbildning i Sverige är mycket låga. Det kan nämligen förväntas att individens avkastningskrav är lägre om studierna subventioneras kraftigt av samhället, t.ex. genom stora studiebidrag. I sådant fall är det inte lika självklart att studier ska innebära stora utbildningspremier vil- ket man bör komma ihåg vid internationella jämförelser. 
 Samtidigt finns också tecken på att utbildningspremien för högre utbildning inte är tillräcklig. Ett kriterium för att utbildningspre- mien ska ge incitament till fortsatta studier är att den inte bör falla med utbildningsnivån. Flertalet studier pekar dock på att detta kri- terium inte är uppfyllt när det gäller kortare universitetsutbildning ( 
 Avkastningen på utbildning eller utbildningspremien kan natur- ligtvis inte ensamt förklara individers utbildningsval och rekryte- ringen till högre utbildning. Förklaringsvärdet av s.k. humankapi- talmodeller, på vilka utbildningspremier bygger, ser dessutom ut att ha minskat under senare år. Det är heller inte helt problemfritt 
 97 
  
 Lönar sig utbildning för alla? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 att skatta utbildningspremier. Precisionen blir dessutom än mindre och skattningarna mer instabila när man avviker från den genom- snittliga premien för att försöka förklara variationen över olika grupper, utbildningsinriktningar etc. 
 Befintliga studier talar ändå för att utbildningspremien inte bara varierar med utbildningsnivån utan även i en rad andra aspekter. Exempelvis skiljer sig premien en del åt mellan olika utbildningsin- riktningar men också med avseende på kön. Det är svårt att avgöra om det beror på skillnader i utbildningsval. 
 Som framgått av tidigare kapitel utbildar sig kvinnor mer och längre än män. Samtidigt återfinns kvinnor i huvudsak inom offent- lig sektor där avkastningen på utbildning till och med sjunkit något under  
 1990–talet. 
  Avkastningen för kvinnor blir dock högre om beräkningarna utgår från inkomstmått i stället för lönemått. 
 Enligt vissa studier finns också indikationer på att barn till hög- utbildade och från högre socialgrupper utbildar sig mer för att de tjänar mer på att göra det. Om detta beror på att de får mer hjälp hemifrån med sina studier och/eller har lättare att finansiera studi- erna och därför lägre studiekostnader går inte att uttala sig om. Andra studier visar att utbildningspremien är högre för dem i top- pen av inkomstskalan, vilket då har tolkats som att utbildning lönar sig mer för dem som redan har en hög inkomst. 
 Den sammantagna bilden utifrån befintliga studier är att även om utbildning lönar sig i den meningen att utbildningspremien i ge- nomsnitt är positiv, så finns stora skillnader mellan olika grupper och utbildningsinriktningar. Det går därför inte att dra slutsatsen att högskoleutbildning innebär en garanti för en hög inkomst åt alla. Det är då inte heller självklart att en ambitiös utbildningspoli- tik med stora utbildningssatsningar kommer att leda till en utjäm- ning av inkomstmöjligheterna. 
 98 
  
 7 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 7.1 
  
 Tidiga skolprestationer 
  
 Det går inte att diskutera skillnader i antagning till högskolan mel- lan olika grupper utan att titta på vad som händer under de tidigare åren i utbildningssystemet. I den sociologiska litteraturen studeras exempelvis orsakerna till den sociala snedrekryteringen som en process, där ett antal val redan har skett innan eventuella högskole- studier påbörjas. Undersökningar visar att det sker en social gall- ring genom hela utbildningssystemet, men att den är kraftigast vid det första utbildningsvalet. 
 I dag går nästan alla ungdomar omkring 97 procent av en ung- domskull vidare till gymnasieskolan, varför det är av begränsat intresse att studera andelen elever från olika sociala grupper som läser vidare efter grundskolan. Däremot sker det en selektion ge- nom valet av studieförberedande respektive yrkesförberedande gymnasieprogram. I detta kapitel tittar vi bl.a. närmare på presta- tioner under de år som föregår högskolestudier. Vilka samband finns det mellan grundskolebetyg och social bakgrund? Skiljer sig resultatet mellan pojkar och flickor? I vilken utsträckning skiljer sig valet till gymnasieskolan mellan olika grupper? 
 Vi kommer också att studera vilka grupper det är som komplet- terar grund– och gymnasieskolan med vuxenutbildning. 
 Grundskolebetyget har ett starkt samband med social bakgrund 
 Sedan  
 1960–talet 
  har Statistiska centralbyrån (SCB) samlat in upp- gifter som belyser elevers väg genom skolväsendet. Insamlingen har skett inom ramen för projektet Utvärdering genom uppföljning där undersökningen Elevpaneler för longitudinella studier in- 
 99 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 går. 
 129  
 Studien innehåller ett urval om 5  
 000–10 
  000 individer. För att beskriva elevernas sociala bakgrund används den socioekono- miska koden (SEI) för de vuxna i det hushåll som eleverna ingår i. 
 I en rapport 
 130  
 redovisar SCB betygsresultat för de elever som lämnade grundskolan vårterminen 1998 (födda kring 1982). Det var första gången elever fick slutbetyg enligt det nya mål– och kun- skapsrelaterade betygssystemet. 
 131  
 I studien redovisas betyg för de ämnen där ämnesprov används i slutet av årskurs nio, dvs. för äm- nena matematik, svenska och engelska (se diagram  
 7.1–7.3). 
  
 Betygen skiljer sig åt mellan olika sociala grupper och det visar sig finnas ett starkt samband mellan social bakgrund och grundsko- lebetyg för de undersökta ämnena. Men det finns också könsskill- nader. I ämnena matematik, svenska och engelska har flickorna näs- tan genomgående högre betyg än pojkarna. 
 Barn till tjänstemän i mellanställning och högre tjänstemän har högre betyg än övriga elever. Omkring 20 procent av barnen till högre tjänstemän hade mycket väl godkänd i matematik. Motsva- rande siffra för barn från arbetarhem var ca 5 procent. 
  
 129 
  
 I projektet medverkar även Skolverket, Högskoleverket, Lärarhögskolan i Stockholm och den pedagogiska institutionen vid Göteborgs universitet. 
  
 130 
  
 SCB [1999]. 
  
 131 
  
 Slutbetyg sätts utifrån de mål som eleverna enligt kursplanerna ska ha uppnått i ämnena i slutet av det nionde skolåret och med hjälp av de betygskriterier som har fastställts. 
  
 100 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Diagram 7.1 Betyget Mycket väl godkänd i matematik från årskurs 
  
 9 vårterminen 1998 i olika socioekonomiska grupper 
  
 Procent 
  
 25 
  
 20 
  
 15 
  
 10 
  
 5 
  
 0 
  
 Ej facklärda arb. 
  
 Facklärda arb. 
  
 Lägre tjm. 
  
 Tjm. i mellanställning 
  
 Högre tjm. 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 Pojkar 
  
 Flickor 
  
 Källa: SCB [1999]. 
 Särskilt i språkbetygen finns en påtaglig könsskillnad där flickor uppvisar bättre betyg än pojkarna. I svenska hade 37 procent av flickorna till högre tjänstemän mycket väl godkänd. Motsvarande siffra för flickor från arbetarhem var kring 10 procent. Bland poj- karna från högre tjänstemannahem hade 17 procent mycket väl godkänd. Bland pojkar från arbetarhem hade endast 2 procent det- ta betyg. 
 101 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Diagram 7.2 Betyget Mycket väl godkänd i svenska från årskurs 9 vårterminen 1998 i olika socioekonomiska grupper 
  
 Procent 
  
 40 
  
 35 
  
 30 
  
 25 
  
 20 
  
 15 
  
 10 
  
 5 
  
 0 
  
 Ej facklärda arb. 
  
 Facklärda arb. 
  
 Lägre tjm. 
  
 Tjm. i mellanställning 
  
 Högre tjm. 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 Pojkar 
  
 Flickor 
  
 Källa: SCB [1999]. 
 I engelska hade drygt 30 procent av flickorna från högre tjänste- mannahem betyget mycket väl godkänd. För pojkar var motsva- rande andel 20 procent. 
 Diagram 7.3 Betyget Mycket väl godkänd i engelska från årskurs 9 vårterminen 1998 i olika socioekonomiska grupper 
  
 Procent 
  
 35 
  
 30 
  
 25 
  
 20 
  
 15 
  
 10 
  
 5 
  
 0 
  
 Ej fackl.arb. 
  
 Fackl.arb. 
  
 Lägre tjm. 
  
 Tjm. i mellanställning 
  
 Högre tjm. 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 Pojkar 
  
 Flickor 
  
 Källa: SCB [1999]. 
 102 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Sammanfattningsvis finns det ett starkt samband mellan social bak- grund och grundskolebetyg för de undersökta ämnena. Detta stöds också av ett stort antal andra studier. Det mönster som fanns under det gamla relativa betygssystemet, att flickor har högre betyg än pojkar, tycks även det kvarstå med det nya systemet. 
 Oförändrade prestationsskillnader på grundskolan 
 Resultaten ovan baserar sig enbart på en uppsättning elever av- gångna 1998. En intressant fråga är om sambandet mellan grund- skolebetyg och social grupp har ökat eller minskat under 1990– talet? 
 Kommittén Välfärdsbokslut 
 132  
 har studerat denna fråga. Data för åtta kohorter av personer födda under perioden 1972 till 1979 (om- fattande 842 800 personer) har analyserats. Det gör det möjligt att studera elever som avslutade grundskolan i slutet av  
 1980–talet 
  fram till första hälften av  
 1990–talet. 
  Resultaten visar på att presta- tioner – mätt som betygsmedelvärde och prestationsskillnader mellan olika sociala grupper inte förändrades nämnvärt under  
 1990–talets 
  första hälft. Skillnaderna i prestationsnivå tycks därför ha varit oförändrade under denna period. I den mån slutsatser kan dras bortom mitten av  
 1990–talet 
  finns däremot vissa tecken på något  
 ökade skillnader  
 mellan socialgrupperna enligt kommittén. De kan härledas till en viss försämring av resultaten för elever som invandrat efter tio års ålder, samtidigt som denna grupp har ökat i storlek. 
 Det finns därför inga tecken på att skillnaderna i elevprestationer i dag är mindre än i början av  
 1990–talet. 
  I kapitel 8 sätts frågan däremot i ett internationellt perspektiv. Där framgår att den socio- ekonomiska bakgrunden i vissa avseenden tycks påverka elevpresta- tioner mindre i Sverige än vad som är fallet i många andra länder. 
 Stödundervisning vanligare bland arbetarbarn 
 Betyg ges först i årskurs åtta. Det finns därför ingen betygsstatistik att tillgå för att studera hur omfattande prestationsskillnader som kan urskiljas i tidigare årskurser. Däremot har omfattningen av 
  
 132  
 SOU 2000:39. 
 103 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 stödåtgärder under årskurs 7 t.o.m. 9 i olika grupper studerats i un- dersökningen Elevpaneler för longitudinella studier. 
 133 
  
 För eleverna avgångna 1998 hade 14 procent av pojkarna och 7 procent av flickorna stöd i någon form under årskurs 9. Jämfört med tidigare paneler som består av barn som lämnade grundskolan 1988 respektive 1993 hade omfattningen av stödundervisning ökat. 
 En ökning av stödundervisningen har skett i nästan samtliga so- cioekonomiska grupper bland pojkarna. Störst var ökningen bland pojkar vilkas föräldrar var lägre tjänstemän (från 4 procent för ele- ver avgångna 1993 till 15 procent för elever avgångna 1998). Bland flickorna med stödåtgärder i årskurs 9 var det inga större skillnader jämfört med tidigare. 
 För elever avgångna 1998 hade barn till ej facklärda arbetare och facklärda arbetare stödåtgärder under årskurs 7, 8 och/eller 9 i mycket större utsträckning än vad flickor och pojkar från tjäns- temannahem hade (se diagram 7.4). Oavsett social bakgrund är det vanligare med stöd under en enstaka årskurs än under två eller tre årskurser. 
  
 Diagram 7.4 
  
 Omfattning av stödåtgärder under årskurs 7,8 och/eller 
  
 9 läsåren  
 1995/96–1997/98 
  i olika socioekonomiska 
  
 grupper 
  
 Procent 
  
 40 
  
 35 
  
 30 
  
 25 
  
 20 
  
 15 
  
 10 
  
 5 
  
 0 
  
 Ej facklärda arb. 
  
 Fackl. arb 
  
 Lägre tjm. 
  
 Tjm. i mellanst. 
  
 Högre tjm. 
  
 Företagare/Lantbrukare 
  
 Pojkar 
  
 Flickor 
  
 Källa: SCB [1999]. 
  
 133  
 SCB[1999]. 
 104 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 En ökad omfattning av stödåtgärder behöver inte enbart vara resul- tat av ett ökat behov. Omfattningen av stödåtgärder har samband med befintliga resurser i skolan. Men det är ändå tydligt att beho- vet av sådan undervisning skiljer sig åt mellan olika sociala grupper. Under årskurserna 7, 8 och 9 är svårigheterna att följa med skolun- dervisningen större bland elever från arbetarhem än för elever från tjänstemannahem. 
  
 7.2 
  
 Reformen en gymnasieskola för alla 
  
 Det har framgått att betyg, såväl som behovet av stödundervisning, skiljer sig åt mellan olika sociala grupper redan i grundskolan. Det får också konsekvenser för de tidiga utbildningsvalen, såsom valet till gymnasieskolan. 
 Ett syfte med 1991 års gymnasiereform var att den skulle skapa en gymnasieskola för alla. 
 134  
 Annorlunda uttryckt ska val av studieinriktning kunna göras mer oberoende av tidigare prestationer. En organisatoriskt sammanhållen gymnasieskola med 16 program 
 135  
 skapades som alla är treåriga och som alla ger allmän behörighet för högskolestudier. Dessutom tillkom det individuella programmet. Avsikten med det individuella programmet var att det skulle utgöra ett förberedande år för elever för att övergå till något av de 16 nationella gymnasieprogrammen. Det är den enskilde elevens behov och förutsättningar som ska avgöra hur ett individuellt program utformas. Huvudsyftet är att ungdomarna så småningom ska kunna gå över till ett nationellt program. 
 136 
  
 Studieförberedande gymnasieutbildning vanligt bland tjänstemanna- barn 
 Även om studieförberedande respektive yrkesförberedande gymna- sieprogram inte i dag formellt existerar ger vissa program särskild behörighet till ett större antal högskoleutbildningar. Naturveten- skapsprogrammet (NV) och samhällsvetenskapsprogrammet (SP) är sådana program. Dessa brukar därför betecknas som studieför- 
  
 134 
  
 De nationella programmen infördes successivt under perioden 1992 till 1995. Det nya programgymnasiet existerade därför tidvis parallellt med det äldre linjegymnasiet. 
  
 135 
  
 Teknikprogrammet infördes som ytterligare ett nytt nationellt program fr.o.m. läsåret 2000/01. 
  
 136 
  
 Se SFS 1985:1100 5 kap. 46§ . 
  
 105 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 beredande. Även s.k. specialutformade program 
 137  
 kan i vissa fall räknas in i denna grupp. För att börja på ett nationellt eller special- utformat program måste eleven ha minst betyget Godkänd i svens- ka, engelska och matematik i grundskolans årskurs 9. 
 Bland de elever som lämnade grundskolan vårterminen 1998 var samhällsvetenskaps– och naturvetenskapsprogrammet bland de fem vanligaste programvalen bland eleverna i alla socioekonomiska grupper. 
 138  
 Allra vanligast var dessa program bland barn till högre tjänstemän där sju av tio barn valde något av dessa program. 
 Diagram 7.5 Val av studieförberedande gymnasieprogram höstter- minen 1998 fördelat efter social bakgrund och kön 
  
 Procent 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Ej facklärda arb. 
  
 Facklärda arb. 
  
 Lägre tjm. 
  
 Tjm. i mellanställning 
  
 Högre tjm. 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 Pojkar 
  
 Flickor 
  
 Anm.: Till studieförberedande program räknas här naturvetenskaps– och samhällsvetenskapsprogrammet samt det specialutformade programmet. 
 Källa: SCB [1999]. 
 Det var också vanligare att barn till ej facklärda arbetare och för- äldrar som saknade yrkesuppgift gick det individuella programmet än barn från övriga socioekonomiska grupper. 
  
 137 
  
 Specialutformade program är avsedda att ge en utbildningsinriktning som inte tillgodoses på de nationella programmen, men som är likvärdig med dessa. 
  
 138 
  
 Avser de elever som ingår i Elevpaneler för longitudinella studier, SCB [1999]. 
  
 106 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Diagram 7.6 Övergång till det individuella gymnasieprogrammet höst- terminen 1998 fördelat efter social bakgrund och kön 
  
 Procent 
  
 20 
  
 18 
  
 16 
  
 14 
  
 12 
  
 10 
  
 8 
  
 6 
  
 4 
  
 2 
  
 0 
  
 Ej facklärda arb. 
  
 Facklärda arb. 
  
 Lägre tjm. 
  
 Tjm i mellanställning 
  
 Högre tjm. 
  
 Företagare/lantbrukare 
  
 Pojkar 
  
 Flickor 
  
 Källa: SCB [1999]. 
 Under förutsättning att det individuella programmet fungerar bra skulle det kunna bidra till att det fortsatta gymnasievalet blir mer oberoende av resultatet i grundskolan. Men det finns många tecken på att det individuella programmet inte har fungerat bra i prakti- Richards. Det individuella programmet omfattar i dag ca 9 procent av en årskull och ungefär 14 procent av dem som går första året i gymna- sieskolan. 
 139  
 Enligt tidigare uppföljningar går ca 40 procent kvar ett andra år, medan ca 30 procent går över till ett nationellt program efter ett år och ca 30 procent gör uppehåll eller avbrott. 
 140  
 Inom ramen för det individuella programmet ryms också invandrarintro- duktion till Sverige. Därför samvarierar till viss del andelen elever på det individuella programmet med andelen elever med utländsk bakgrund i olika kommuner. 
 Det är därför svårt att dra några klara slutsatser utifrån ovanstå- ende siffror eftersom förutsättningarna i elevunderlaget förändrats. Men det får betraktas som ett allvarligt problem att ett stort antal elever avslutar grundskolan utan att ha tillräckliga kunskaper för att fortsätta på de ordinarie gymnasieprogrammen. 
  
 139 
  
 SOU 2002:120. 
  
 140 
  
 Kommunförbundet [2002]. 
  
 107 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Oklara slutsatser om den sociala selektionen i gymnasieskolan har minskat 
 Efter gymnasiereformen får alla elever allmän behörighet till hög- skolan, vilket inte var fallet tidigare. Det kan i sig betyda att gym- nasieskolan fungerar mindre urskiljande i dag än tidigare. Kommit- tén Välfärsbokslut 
 141  
 har försökt studera utvecklingen av gymnasie- valet under  
 1990–talet. 
  Men det är svårt att dra några slutsatser om den sociala selektionen har ökat eller minskat under  
 1990–talet 
  ef- tersom det inte går att direkt jämföra det tidiga linjegymnasiet med det nya programgymnasiet. Kommittén drar dock slutsatsen att den sociala snedrekryteringen till  
 studieförberedande  
 gymnasieut- bildning har minskat under  
 1990–talet. 
  En förklaring är främst att det samhällsvetenskapliga programmet har blivit mer heterogent. Dit söker sig numer bland annat de elever som tidigare valde två- årig social linje. Samtidigt tycks det naturvetenskapliga program- met ha blivit något mer homogent och lockar i hög grad till sig ele- ver som kommer från studievana miljöer. Det är därför svårt att dra någon slutsats om gymnasiereformen kommit att nå sitt syfte att skapa en skola för alla. 
 Segregationen kan ha blivit större med betygsintagning till gymnasie- skolan 
 Även om en minskad snedrekrytering till vissa utbildningar på gymnasieskolan på aggregerad nivå kan urskiljas skiljer sig mönst- ret åt mellan olika skolor. En fråga som har varit föremål för dis- kussion är om den s.k. betygsintagningen till gymnasieskolan, där inte närhetsprincipen är styrande, har påverkat segregationen. Ut- rednings– och statistikkontoret i Stockholms stad (USK) har ana- lyserat konsekvenserna av att intagningen till gymnasieskolan för- ändrades höstterminen 2000. 
 142  
 Innan dess togs elever in på den skola som låg närmast hemmet. I och med den ändrade intagnings- principen har elever fått möjlighet att med sina betyg söka sig till vilken skola de vill i Stockholm. Ett skäl att byta ut närhetsprinci- pen vid gymnasieintagningen var att det skulle bryta effekterna av boendesegregationen på skolorna. 
  
 141 
  
 SOU 2000:39. 
  
 142 
  
 Utrednings– och statistikkontoret i Stockholms stad  
  
 [2002]. 
  
 108 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 I studien från USK analyseras hur ansökningsmönstren till sko- lorna har utvecklats mellan höstterminen 1999 och höstterminen 2001. Det är en mycket kort period som har studerats, vilket gör det svårt att dra några långtgående slutsatser. 
 Elevsammansättningen har studerats med avseende på geografisk rörlighet, elevernas socioekonomiska bakgrund (föräldrarnas in- komst och utbildningsnivå), utländsk bakgrund och kön. Enligt rapporten har den geografiska rörligheten ökat mellan 1999 och 2001. Men även andra förändringar i elevsammansättningen fram- träder. Det visar sig i studien att skillnaden mellan skolorna med avseende på elevernas socioekonomiska bakgrund, utländsk bak- grund och kön, har ökat mellan de två studerade åren. Det tar sig bland annat uttryck i att i många skolor med en hög andel elever från låginkomstfamiljer har denna andel ökat 2001. Samtidigt finns det enskilda skolor som uppvisar motsatt mönster. Den samman- lagda förändringen tyder dock generellt sett på ökade skillnader mellan skolorna. 
 Utrednings– och statistikkontoret gör tolkningen att den ökade geografiska rörligheten inte har motverkat segregationen, men där- emot ändrat dess struktur. Tidigare bestämdes skolornas elevsam- mansättning av områdets befolkningssammansättning. Med den nya betygsintagningen är skolornas elevsammansättning mer bero- ende av andra faktorer, såsom socioekonomisk bakgrund, utländsk bakgrund och kön. Samtidigt påpekas att det är en kort tidsperiod som har studerats och att elevsammansättningar äger rum även av andra skäl än ändrad intagningsprincip. För att kunna dra några säkrare slutsatser borde därför elevsammansättningen studeras un- der en längre period. 
 Det är en svår fråga om det är positivt att skolornas elevsamman- sättning inte styrs av områdets befolkningssammansättning. Å ena sidan kan studiebegåvade elever med betygsintagningen ges möjlig- heter som de annars inte skulle ha fått. Men å andra sidan riskerar vissa skolor att utarmas på studiebegåvade elever och på sikt uppnå en lägre nivå på undervisningen. Att mäta kvaliteten i skolor, ex- empelvis såsom beskrivs i kapitel 8, är en viktig åtgärd för att få en uppfattning om kvalitetsförsämring uppstår. 
 Det bör också påpekas att frågan om betygsintagning eller inte är en fråga som är begränsad till vissa delar av landet. I glesbefolkade områden har förmodligen sådana reformer inte någon effekt. 
 109 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 7.3 
  
 Avbrutna studier och kompletterande utbildning 
  
 För att komma närmare svaret på om skolan lyckas skapa goda för- utsättningar för alla för vidare studier på högskolan är det intres- sant att också studera i vilken mån kunskapsmål uppnås och studi- erna fullföljs. Det nya mål– och kunskapsrelaterade betygssystemet i grundskolan började användas 1998 och låter sig inte direkt jäm- föras med de tidigare relativa betygen. Enligt det nuvarande betygs- systemet sätts skolbetyg utifrån de mål som eleverna enligt kurs- planerna ska ha uppnått i ämnena med hjälp av vissa fastställda be- tygskriterier. 
  
 7.3.1 
  
 Vanligt att utbildningen inte fullföljs 
  
 Andelen elever som  
 inte  
 har uppnått kunskapsmålen i ett eller flera av grundskolans ämnen har ökat under den tid som det nya betygs- systemet har varit i kraft (se tabell 7.1). Andelen som inte har omedelbar behörighet för gymnasiestudier har därmed också ökat. Det kan konstateras att flickor i större utsträckning än pojkar går från grundskolan med kompletta betyg. Det är också en hög andel som inte når målen bland elever med utländsk bakgrund. Denna grupp har också ökat i antal under de senaste åren. 
 Tabell 7.1 Andel elever som inte har nått kunskapsmålen i årskurs 9 i ett eller flera ämnen under perioden  
 1997/98–2001/02 
  
 Procent 
  
 1997/98 
  
 1998/99 
  
 1999/00 
  
 2000/01 
  
 2001/02 
  
 Totalt 
  
 20,4 
  
 22,7 
  
 24,3 
  
 25,7 
  
 25,4 
  
 Pojkar 
  
 23,9 
  
 26,4 
  
 28,2 
  
 29,7 
  
 29,0 
  
 Flickor 
  
 16,7 
  
 18,8 
  
 20,1 
  
 21,6 
  
 21,6 
  
 Utländsk bakgrund 
  
 33,9 
  
 36,1 
  
 38,1 
  
 38,7 
  
 38,9 
  
 Källor: Skolverket [2002] och Kommunförbundet [2002]. 
 Gymnasieskolan uppvisar en liknande utveckling som grundskolan. Andelen elever som inte fullföljer utbildningen har ökat under  
 1990–talet 
  (se tabell 7.2). Under det senast redovisade läsåret har det dock skett en viss ökning av andelen elever som fullföljer gym- nasiet inom fyra år. Läsåret 2000/2001 var det 76 procent av alla 
 110 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 elever som fick slutbetyg inom fyra år efter att ha börjat gymnasie- skolan. Elever på nationella eller specialutformade program fullföl- jer i högre grad gymnasiet inom utsatt tid, jämfört med elever på andra program. 
 Tabell 7.2 Andel elever med slutbetyg inom fyra år av nybörjare i gymnasieskolan  
 1993–1997 
  
 Procent 
  
 Börjat år 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 Fullföljt år 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Totalt 
  
 83 
  
 78 
  
 76 
  
 73 
  
 76 
  
 Nationella eller specialutformade program 
  
 89 
  
 83 
  
 81 
  
 78 
  
 80 
  
 Källor: Skolverket [2002] och Kommunförbundet [2002]. 
 En tänkbar förklaring är att i princip alla ungdomar i dag går vidare till gymnasieskolan och att det därmed tillkommer nya elevgrupper som har svårare att klara av studierna till följd av ofullständiga kun- skaper från grundskolan. I dag är också samtliga utbildningar i gymnasieskolan treåriga, vilket inte var fallet tidigare. En indikation på att tillräckliga kunskaper från grundskolan saknas är också att andelen elever på det individuella programmet har ökat. 
 Sammanfattningsvis har utvecklingen under  
 1990–talet 
  varit den att andelen som inte fullföljer sin utbildning under grundskolan och gymnasieskolan har ökat. Dock kan trenden möjligen ha bru- tits under det allra senaste året. Att det är en sådan stor andel elever som inte fullföljer sin utbildning under avsedd tid har dels konse- kvenser för övergången till högskolan, men det har också konse- kvenser för personernas situation på arbetsmarknaden. 
 I en  
 ESO–rapport 
 143 
  
 undersöks hur det har gått för ungdomar i ett antal årskurser som haft skolproblem under grundskolan och som har hoppat av gymnasieskolan. Det visar sig att efter några år är det färre som arbetar, oavsett konjunkturläge, bland dem som gått ut grundskolan med ofullständiga eller låga betyg jämfört med årskullen som helhet. Det är också färre som studerar. Framför allt är det många, även efter flera år, som varken studerar eller arbetar och beroendet av arbetslöshetsunderstöd är högt. 
  
 143  
 Ds 2003:33. 
 111 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Bland avhopparna från gymnasieskolan är det, vilket kan förvän- tas, initialt fler som arbetar om man jämför med dem som fullföljer gymnasieutbildningen. Men på längre sikt är det fler av dem med slutbetyg som arbetar. 
  
 7.3.2 
  
 Inget klart samband mellan vuxenutbildning och föräldrarnas bakgrund 
  
 Vilka möjligheter erbjuder då vuxenutbildningen de elever som av olika anledningar tycker att det är befogat att komplettera den grundläggande skolutbildningen? 
 En uttalad ambition med den samhällsstödda utbildningen för vuxna har varit att överbrygga utbildningsklyftor såväl inom som mellan olika grupper. Satsningen på vuxenutbildning under 1990– talet har inneburit en kraftig ökning av antalet studerande. 
 I tidigare avsnitt har det framgått att den sociala snedrekryte- ringen till högre studier är mest skev bland den yngsta gruppen högskolenybörjare, d.v.s. den grupp som till stor del rekryteras di- rekt efter gymnasieskolan. Då andelen som inte fullföljer sin ut- bildning under grundskolan och gymnasieskolan har ökat, finns det anledning att fundera över om eleverna från mindre studievana mil- jöer väljer att skjuta på sina studier på grund av att de går vägen ge- nom komvux. 
 Sedan början av  
 1980–talet 
  har SCB samlat in uppgifter på indi- vidnivå efter varje terminsslut om skolformen komvux. Uppgifter- na finns sammanställda i Komvuxregistret och bildar underlag för Skolverkets nationella uppföljning av vuxenutbildning och sats- ningen på kunskapslyftet. 
 144 
  
 Omfattningen av vuxenutbildningen mäts på olika sätt, t.ex. i an- talet elever, antal kursdeltagare eller verksamhetspoäng. Läsåret 1993/94 deltog drygt 174 000 personer i någon utbildning inom komvux och läsåret 1998/99 var antalet drygt 350 000, d.v.s. en ök- ning på mer än hundra procent. 
 145  
 Därefter har en viss minskning skett. Anledningen till den kraftiga expansionen av antalet stude- rande på komvux var satsningen på kunskapslyftet under perioden 1997 till 2002. Kunskapslyftet innebar förmånliga studiefinansie- 
  
 144 
  
 www.scb.se/statistik/uf0106mer.asp  
  
 2002-10-21. 
  
 145 
  
 Uppgifterna kommer från Skolverkets rapportserie Barnomsorg och skola i siffror, del 1: Betyg och utbildningsresultat och avser antal personer som deltog i komvux oavsett antal kurser personen deltog i. 
  
 112 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 ringsmöjligheter för personer över 25 år med behov att uppgradera sin utbildning och vände sig i första hand till personer som helt el- ler delvis saknade treårig gymnasieutbildning. Det är också utbild- ningar på gymnasienivå som har stått för ökningen inom komvux. Mellan läsåren 1993/94 och 2000/01 ökade andelen elever i gymna- sieutbildning av totala antalet elever i komvux från 60 till 85 pro- cent. 
 Andelen kvinnor i kommunal vuxenutbildning har under hela  
 1990–talet 
  legat stabilt omkring 65 procent för alla utbildningsni- våer utom påbyggnadsutbildning där den har varit något lägre. 
 Medelåldern på de studerande i komvux har legat på omkring 32 år under hela  
 1990–talet 
  och även antalet studerande under 25 år, som alltså inte har berörts av kunskapslyftet, har ökat under pe- rioden. Som konstateras i  
 ESO–rapporten 
  Utbildningens omvä- gar 
 146  
 tyder detta på att många elever kompletterar sina gymnasie- betyg via komvux för att antingen uppnå en behörighet som de inte fått i den reguljära gymnasieutbildningen eller för att höja sina be- tyg för att bättre kunna konkurrera om högskoleplatserna. 
 Andelen som har minst en treårig gymnasieutbildning bakom sig visar sig också ha ökat bland de yngre studerande vid komvux de senaste åren. Höstterminen 1995 var andelen knappt 45 procent för att höstterminen 2000 ha ökat till drygt 60 procent. Det tycks där- med inte i första hand vara elever med ofullständiga gymnasiebetyg som fortsätter vid komvux före 25 års ålder. I stället verkar kom- plettering av betyg vara den dominerande orsaken till varför så många yngre väljer att studera vid komvux. 
 Det behöver däremot inte tolkas som att komvux inte uppfyllt sitt syfte. Sedan kunskapslyftet startade har andelen elever över 35 år ökat ännu mer än andelen som är under 25 år. Majoriteten av dessa studerar på gymnasienivå och de flesta har en tvåårig gymna- sieutbildning bakom sig. 
 Till skillnad från antalet studerande på gymnasienivå inom kom- vux så har antalet studerande på den grundläggande nivån minskat med omkring 30 procent mellan läsåren 1993/94 och 2000/01. De studerande på grundnivån är i huvudsak mellan 35 och 44 år. Mer än hälften av eleverna på denna nivå är också födda i annat land än Sverige. 
 Från och med höstterminen 1998 särredovisas antalet elever i den allra äldsta gruppen, dvs. äldre än 65 år. Intressant att notera är 
  
 146  
 Ds 2000:58. 
 113 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 att antalet elever i denna grupp ökat markant även om den fortfa- rande utgör en liten del av det totala antalet studerande vid kom- vux. Satsningen på vuxenutbildning ser därmed ut att attrahera även andra grupper än den tänkta målgruppen och kan i den me- ningen sägas vara ett ganska trubbigt fördelningspolitiskt medel. 
 Det är svårt att säga något om den sociala sammansättningen inom komvux eftersom uppgifter om föräldrarnas inkomster, ut- bildningsbakgrund eller social grupp i stor utsträckning saknas. För de yngre deltagarna i komvux ( 
 Tabell 7.3 Studerande i komvux och högskola samt befolkningen under 25 år efter föräldrarnas utbildningsnivå, hösttermi- nen 2000 
 Procent 
  
 Högskola 
  
 Komvux 
  
 Befolkningen  
  
 25 år 
  
 Föräldrarnas utbildning 
  
 Förgymnasial utbildning 
  
 4,7 
  
 11,3 
  
 10,2 
  
 Gymnasial utbildning, högst 2 år 
  
 18,9 
  
 31,5 
  
 31,5 
  
 Gymnasial utbildning, 3 år 
  
 14,3 
  
 14,8 
  
 14,8 
  
 Eftergymnasial utbildning,  
  
 20,1 
  
 15,8 
  
 16,4 
  
 Eftergymnasial utbildning, 3 år eller mer 
  
 35,3 
  
 18,3 
  
 21,4 
  
 Forskarutbildning 
  
 4,2 
  
 1,2 
  
 1,7 
  
 Uppgift saknas 
  
 2,4 
  
 7,0 
  
 4,1 
  
 Källa: SCB databaser. 
 De unga studerande i komvux tycks därmed i högre utsträckning komma från studieovana miljöer jämfört med högskolestuderande i samma åldersgrupp. Andelen unga studerande i komvux vars för- äldrar har en längre högskoleutbildning är dessutom något lägre jämfört med andelen i motsvarande åldersgrupp i befolkningen som helhet. För att avgöra i vad mån komvux haft en utjämnande effekt mellan olika grupper behövs dock ytterligare studier. 
 114 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 7.4 
  
 Sammanfattning 
  
 Det finns ett starkt samband mellan social bakgrund och grundsko- lebetyg när betygsstatistik studeras. Barn till tjänstemän i mellan- ställning och högre tjänstemän har högre betyg än övriga elever. 
 Det finns också en könsskillnad, i bemärkelsen att flickor nästan genomgående har högre betyg än pojkar. I språkbetygen är skillna- derna särskilt påtagliga. Under första halvan av  
 1990–talet 
  har pre- stationsnivån i grundskolan mellan olika sociala grupper inte för- ändrats. Däremot finns vissa tecken på något ökade skillnader mel- lan grupperna under senare delen av  
 1990–talet. 
  
 Under årskurs  
 7–9, 
  och troligen även i tidigare årskurser, är svå- righeterna att följa skolundervisningen större bland elever från ar- betarhem än vad det är för elever från tjänstemannahem. Det visar sig i att både pojkar och flickor, vars föräldrar är arbetare, har stöd- åtgärder i mycket större utsträckning än vad flickor och pojkar från tjänstemannahem har. Trots extra stödåtgärder lyckas inte heller arbetarbarn i skolan lika bra som barn från tjänstemannahem. 
 Betygsskillnaderna på grundskolan får följaktligen också effekt på valet till gymnasiet. Bland barn till högre tjänstemän väljer fler- talet samhällsvetenskap– och naturvetenskapsprogrammet, vilka kan betraktas som mer studieförberedande program. Barn till ej facklärda arbetare går oftare än barn från andra socioekonomiska grupper på det individuella programmet. Det programmet har som syfte att förbereda elever för de nationella gymnasieprogrammen, men har kritiserats för att inte ha uppnått detta syfte. 
 Det är svårt att dra några slutsatser om det nya program- gymnasiet som infördes under  
 1990–talet 
  har inneburit att gymna- sievalet i dag är mer oberoende av tidigare skolprestationer än vad linjegymnasiet var. Det var ett uttalat syfte i samband med gymna- siereformen. Vissa tecken tyder på att den sociala snedrekrytering- en till studieförberedande gymnasieutbildningar kan ha minskat. Det beror främst på att elever som tidigare valde tvåårig social linje i dag väljer det treåriga samhällsvetenskapsprogrammet. 
 Andelen elever som inte fullföljer sin utbildning har ökat under  
 1990–talet. 
  Det gäller elever såväl i grundskolan som i gymnasie- skolan. Under läsåret 2000/2001 skedde dock en viss ökning av an- delen elever som fullföljt gymnasiet inom fyra år. 
 Många yngre ( 
 1990–talet, 
  även om det har skett en minskning de allra senaste åren. Det faktum att majoriteten av dessa har minst en treårig gymnasieutbildning tyder 
 115 
  
 Vägen genom utbildningssystemet 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 teten av dessa har minst en treårig gymnasieutbildning tyder på att det inte främst är de elever som inte har fullföljt gymnasiet som går vidare till kommunal vuxenutbildning. Men det finns en svag anty- dan till att många av de under 25 år kommer från mer studieovana miljöer. 
 Ett nytt inslag i gymnasieskolan är den s.k. betygsintagningen som införts i Stockholm under 2000. Det är ännu tidigt att dra någ- ra slutsatser om vilka effekter det haft på segregationen mellan sko- lor. En studie som har studerat hur elevsammansättningen har för- ändrats under de senaste åren pekar på att det har skett en ökad geografisk rörlighet. Studien pekar också på att skillnaden mellan skolorna har ökat med avseende på elevernas socioekonomiska bakgrund, utländsk bakgrund och kön. 
 En viktig slutsats av denna genomgång av vägen genom utbild- ningssystemet är att det är viktigt att sätta in insatser tidigt i ut- bildningskedjan för att åstadkomma en jämnare fördelning av kun- skap. 
 116 
 8 Har vi en likvärdig skola? 
  
 8.1 
  
 Sveriges grundskoleresultat i ett internationellt perspektiv 
  
 Denna rapport har visat att den sociala snedrekryteringen i stor utsträckning består och att förändringarna har varit små under de senaste åren. Hur förhåller sig Sverige i ett internationellt perspek- tiv. Är Sverige bättre eller sämre än andra länder att skapa en skola för alla? 
 För grund- och gymnasieskolan, liksom för vuxenutbildningen är ambitionen att utbildningen ska vara likvärdig var den än anord- nas i landet. Det är också en viktig del i att skapa en jämn utbild- ningsnivå i landet. I detta kapitel ska vi därför beröra hur väl detta mål verkar uppnås. 
 En omfattande  
 OECD-undersökning 
  som möjliggör internatio- nell jämförelse är det s.k.  
 PISA-projektet 
  (Programme for Interna- tional Student Assessment). 
 147  
 De första resultaten från projektet redovisades under 2001. I  
 PISA-projektet 
  jämförs femtonåringars läsförmåga och kunskap i matematik och naturvetenskap i 27  
 OECD-länder. 
 148 
  
 Förutom rena faktakunskaper försöker PISA- studien också mäta annat såsom förmågan att sätta in kunskaper i ett sammanhang, att förstå processer, tolka och reflektera över in- formation samt förmågan att lösa problem. 
 I den internationella studien testades drygt en kvarts miljon ele- ver. I Sverige deltog ca 5000 elever. 
 Sveriges resultat hamnar relativt högt i jämförelse med övriga  
 OECD-länder. 
  Svenska femtonåringar presterar över OECD- genomsnittet inom samtliga tre studerade områden. Med tanke på att Sverige tillhör de länder där kostnaden per elev är högre än ge- 
  
 147 
  
 OECD [2001] samt den nationella rapporten från Skolverket [2001b]. 
  
 148 
  
 I en senare rapport från OECD [2003] har antalet länder utvidgats i analysen, men det påverkar inte nämnvärt resultaten för Sverige. 
  
 117 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 nomsnittet inom OECD 
 149  
 kan det också förväntas att svenska ungdomar uppvisar bättre resultat än genomsnittet. Syftet med det- ta kapitel är inte att analysera om resultaten är rimliga i förhållande till kostnaden. Fokus här är i stället hur Sverige förhåller sig till andra länder när det gäller att skapa en jämn utbildningsnivå i sam- hället. I  
 PISA-studien 
  redovisas resultat som ger viss information i denna fråga. 
  
 8.1.1 
  
 Sverige har en jämn nivå på läsförståelse internationellt sett 
  
 150 
  
 Den totala variationen (mätt som variansen) i elevprestationer inom varje land ger en indikation på om landets utbildningssystem lyckas skapa en jämn utbildningsnivå. I tabell 8.1 anges för varje land den totala variationen i elevprestationer i läsförståelse. Det land som har överlägset minst total variation i elevprestationer i läsförståelse är Sydkorea. Andra länder med liten total variation är Spanien, Mexiko och Finland. 
 Det kan tilläggas att Mexiko har en låg medelpoäng på lässkalan, varför läsförmågan där är jämn men låg. Finland, däremot, har en mycket hög medelpoäng samtidigt som prestationerna varierar lite mellan eleverna. De  
 OECD-länder 
  som uppvisar högst variation är Belgien, Nya Zeeland och Tyskland. 
 Sverige har den sjätte lägsta totala variationen, det vill säga en jämförelsevis liten variation i läsförståelse totalt sett. Sverige ham- nar på åttonde plats vad det gäller medelpoäng på lässkalan (av 27 länder). 
  
 149 
  
 OECD [2002b]. 
  
 150 
  
 Detta avsnitt bygger på Skolverket [2001b]. 
  
 118 
 Bilaga 10 till LU 2003 Har vi en likvärdig skola? 
 Tabell 8.1 Elevprestationer på lässkalan 
  
 Medelpoäng på 
  
 Totalvariation i 
  
 Den sociala gradien- 
  
 OECD-länder 
  
 lässkalan 
  
 elevresultat 
  
 tens stigning  
 1 
  
 Australien 
  
 528 
  
 10 333 
  
 1,9 
  
 Belgien 
  
 507 
  
 11 772 
  
 2,3 
  
 Danmark 
  
 497 
  
 9 868 
  
 1,8 
  
 Finland 
  
 546 
  
 8 097 
  
 1,3 
  
 Frankrike 
  
 505 
  
 1,9 
  
 Grekland 
  
 474 
  
 9 943 
  
 1,7 
  
 Irland 
  
 527 
  
 8 831 
  
 1,9 
  
 Island 
  
 507 
  
 8 536 
  
 1,2 
  
 Italien 
  
 487 
  
 8 839 
  
 1,6 
  
 Japan 
  
 522 
  
 7 334 
  
 Kanada 
  
 534 
  
 9 025 
  
 1,6 
  
 Luxemburg 
  
 441 
  
 9 957 
  
 2,4 
  
 Mexiko 
  
 422 
  
 7 439 
  
 1,9 
  
 Norge 
  
 505 
  
 10 793 
  
 1,8 
  
 Nya Zeeland 
  
 529 
  
 11 686 
  
 2,0 
  
 Polen 
  
 479 
  
 9 822 
  
 2,2 
  
 Portugal 
  
 470 
  
 9 363 
  
 2,4 
  
 Schweiz 
  
 494 
  
 10 227 
  
 2,5 
  
 Spanien 
  
 493 
  
 7 209 
  
 1,6 
  
 Storbritannien 
  
 523 
  
 9 729 
  
 2,4 
  
 Sverige 
  
 516 
  
 8 526 
  
 1,7 
  
 Sydkorea 
  
 525 
  
 4 913 
  
 0,9 
  
 Tjeckien 
  
 492 
  
 9 055 
  
 2,7 
  
 Tyskland 
  
 484 
  
 11 663 
  
 2,8 
  
 Ungern 
  
 480 
  
 9 599 
  
 2,4 
  
 USA 
  
 504 
  
 10 996 
  
 2,1 
  
 Österrike 
  
 507 
  
 10 732 
  
 2,2 
  
 Landsgenomsnitt 
  
 500 
  
 9 243 
  
 1,9 
  
 1  
 Lutningen på den linje som beskriver sambandet mellan prestation och socioekonomisk bakgrund. Ett högt värde på gradienten innebär att socioekonomisk bakgrund har ett starkt inflytande på elevprestationen. 
 Anm: Holland har ett allmänt stort bortfall och är därför inte medtaget. Japan har stort bortfall i uppgift om socioekonomisk bakgrund och dessutom ett avvikande sätt att definiera skolor. Uppgift från Frankrike uteläm- nas i studien av okänd anledning. 
 Källa: Skolverket [2001b]. 
 I  
 PISA-studien 
  konstateras, liksom i föregående kapitel, att elever från hem med hög socioekonomisk status genomgående presterar bättre än andra elever. Det är också resultatet från andra liknande undersökningar. Men sambandet mellan elevprestation och socioe- 
 119 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 konomisk bakgrund 
 151  
 varierar mellan olika länder. Med hjälp av så kallade socioekonomiska gradienter belyses relationen mellan soci- oekonomisk bakgrund och elevprestationer. Gradientens stigning är den genomsnittliga skillnad i läsprestation mellan elever med en enhets skillnad i socioekonomiskt index. Ett högt värde på gradien- ten innebär att socioekonomisk bakgrund har ett starkt inflytande på elevprestationen. Lägre värden på gradienten visar på ett relativt mindre inflytande av socioekonomisk bakgrund på elevprestatio- ner. 
 Gradienterna för Tyskland, Tjeckien, Schweiz, Luxemburg, Por- tugal och Ungern uppvisar högst värden (se tabell 8.1, sista kolum- nen). I dessa länder har alltså den socioekonomiska bakgrunden störst påverkan på läsförmågan. Klart minst stiger gradienten i Sydkorea, följt av Island och Finland. Sveriges gradient är 1,7. Det är något under  
 OECD-genomsnittet 
  som är 1,9. Med den siffran tillhör Sverige de nio  
 OECD-länder 
  som uppvisar mindre effekt av socioekonomisk bakgrund på prestation än  
 OECD-genomsnittet. 
  Enligt  
 PISA-studien 
  tycks därför Sverige ha ett internationellt sett måttligt inflytande av socioekonomisk bakgrund på läsförståelse. 
 Socioekonomisk bakgrund för andra elever på skolan har betydelse 
 Inte bara elevens egen socioekonomiska bakgrund har betydelse för hur eleven kan förväntas prestera. En elevs prestationsnivå hänger också samman med hur hög den socioekonomiska bakgrund- statusen är för övriga elever på skolan. Ju högre genomsnittlig so- cioekonomisk status eleverna på skolan har, desto bättre tenderar den enskilde eleven att prestera, allt annat lika. 
 Resultaten från PISA 2000 visar generellt att skolans socioeko- nomiska status har en ännu större effekt på elevens förväntade pre- stationsförmåga än vad elevens egen socioekonomiska bakgrunds- status har. För Sveriges del har dock de två faktorerna ungefär lika stor effekt på den förväntade elevprestationen. 
  
 151  
 Socioekonomisk bakgrund baserar sig i studien på föräldrarnas yrke, samt internationell data om yrkens relation till utbildning och inkomst. 
 120 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 Flickor har betydligt bättre läsförståelse än pojkar 
 I samtliga  
 OECD-länder 
  presterar flickorna i genomsnitt bättre än pojkarna när det gäller läsförståelse. Den högsta skillnaden mellan flickors och pojkars prestationer finns i Finland. Sverige tillhör den tredjedel av  
 OECD-länderna 
  där resultatskillnaderna är som störst. Den största skillnaden finns i uppgifter som kräver förmåga att re- latera en text till egna erfarenheter, kunskaper och åsikter. 
 I matematisk kunskap är könsskillnaderna mindre än i läsförstå- else internationellt. I ungefär hälften av länderna presterar pojkarna bättre än flickorna. I Sverige har pojkar något högre medelvärde i det matematiska testet än flickor, men skillnaden är inte signifi- kant. 
 När det gäller den naturvetenskapliga kunskapen finns det enligt PISA ingen signifikant skillnad mellan flickors och pojkars resultat i Sverige. Detta resultat skiljer sig från vissa tidigare studier, där pojkar uppvisat bättre resultat än flickor i just naturvetenskap. Det kan troligen förklaras av olikheter i hur testen är konstruerade. PISA utgår från omfattande texter, som gör att god läsförmåga är en styrka i testet. 
 Det kan också konstateras att resultaten i PISA avviker något från de betygsskillnader mellan flickor och pojkar som redovisades i föregående kapitel. Vad det beror på är svårt att avgöra. En trolig förklaring är att även annat än den rena kunskapsnivån i ett ämne avspeglas i betyget. 
 Liten variation mellan olika svenska skolor 
 Inom många av  
 OECD-länderna 
  finns det betydande skillnader i elevprestationer mellan olika skolor. Det beror bland annat på so- cioekonomiska och andra skillnader mellan elever som finns i sko- lornas olika upptagningsområden. 
 Den totala variationen som redovisades i tabell 8.1 kan delas upp i variation  
 mellan  
 skolor och variation  
 inom  
 skolor. Mellan- skolvariationen ger ett mått på hur stora skillnader det är i presta- tion mellan skolor inom ett land. I tabell 8.2 redovisas mellanskol- variationen i absoluta tal samt uttryckt som andel av den totala va- riationen. Den genomsnittliga variationen mellan skolor i OECD- länderna ligger på 35 procent av den totala variationen. Sverige med 9 procent har den näst lägsta mellanskolvariationen av alla OECD- 
 121 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 länder. Endast Island har en lägre mellanskolvariation. Den största variationen mellan skolor finns i Belgien, Tyskland, Ungern, Ös- terrike och Polen. 
 Tabell 8.2 Mellan- och inomskolvariation på lässkalan 
  
 OECD-länder 
  
 Inomskolvariation 
 1  
 (% av varia- 
  
 Mellanskolvariation 
 2  
 (% av varia- 
  
 tionen inom land) 
  
 tionen inom land) 
  
 Australien 
  
 8 445 (82%) 
  
 1 888 (18%) 
  
 Belgien 
  
 4 748 (40%) 
  
 7 025 (60%) 
  
 Danmark 
  
 7 992 (81%) 
  
 1 876 (19%) 
  
 Finland 
  
 7 087 (88%) 
  
 1 009 (12%) 
  
 Grekland 
  
 4 883 (49%) 
  
 5 060 (51%) 
  
 Irland 
  
 7 266 (82%) 
  
 1 566 (18%) 
  
 Island 
  
 7 840 (92%) 
  
 696 (8%) 
  
 Italien 
  
 3 995 (45%) 
  
 4 844 (55%) 
  
 Japan 
  
 3 957 (54%) 
  
 3 377 (46%) 
  
 Kanada 
  
 7 437 (82%) 
  
 1 588 (18%) 
  
 Luxemburg 
  
 6 888 (69%) 
  
 3 069 (31%) 
  
 Mexiko 
  
 3 470 (47%) 
  
 3 969 (53%) 
  
 Norge 
  
 9 682 (90%) 
  
 1 111 (10%) 
  
 Nya Zeeland 
  
 9 794 (84%) 
  
 1 892 (16%) 
  
 Polen 
  
 3 695 (38%) 
  
 6 127 (62%) 
  
 Portugal 
  
 5 906 (63%) 
  
 3 457 (37%) 
  
 Schweiz 
  
 5 806 (57%) 
  
 4 421 (43%) 
  
 Spanien 
  
 5 736 (80%) 
  
 1 473 (20%) 
  
 Storbritannien 
  
 7 616 (78%) 
  
 2 114 (22%) 
  
 Sverige 
  
 7 732 (91%) 
  
 793 (9%) 
  
 Sydkorea 
  
 3 073 (63%) 
  
 1 840 (37%) 
  
 Tjeckien 
  
 4 241 (47%) 
  
 4 814 (53%) 
  
 Tyskland 
  
 4 760 (41%) 
  
 6 903 (59%) 
  
 Ungern 
  
 3 191 (33%) 
  
 6 408 (67%) 
  
 USA 
  
 7 760 (71%) 
  
 3 236 (29%) 
  
 Österrike 
  
 4 315 (40%) 
  
 6 417 (60%) 
  
 Landsgenomsnitt 
  
 5 970 (65%) 
  
 3 272 (35%) 
  
 1 
  
 Inomskolvariationen är variationen för elevprestationer inom skolor. 
  
 2 
  
 Mellanskolvariationen är variationen för elevprestationer mellan skolor. Anm.: Holland har ett allmänt stort bortfall och är därför inte medtaget. Källa: Skolverket [2001b]. 
  
 122 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 Sverige tillhör däremot de länder som har den högsta variationen  
 inom  
 skolor. Den ojämförligt största andelen av den totala varia- tionen i resultaten i läsförståelse utgörs därför av variation inom skolor och inte av skillnader mellan skolor. 
 Inom PISA 2000 har man också gått vidare för att studera bak- omliggande faktorer som påverkar elevvariationen. En slutsats som dras är att både den totala elevvariationen och prestations- skillnaderna mellan skolor tenderar att vara större i länder med ut- bildningssystem med tidig uppdelning av eleverna på olika utbild- ningslinjer. Det skulle betyda att förslaget till den nya gymnasie- skolan med bredare ingång och successiv specialisering skulle kun- na bidra till att minska elevvariationen i prestationsskillnader. Det bör samtidigt understrykas att det är viktigt att elever med hög pre- stationsförmåga tas tillvara och får möjlighet att utvecklas i den takt som är lämpligt för dem. 
 En sammanfattning av resultaten från PISA 2000 är att Sverige tycks, tillsammans med andra nordiska länder som Island och Fin- land, ha skolsystem med högre grad av likvärdighet än många andra länder. Men Sverige befinner sig inte, trots ambitionen om hög grad av likvärdighet, på någon topposition. Flera av de nordiska länderna har vidare den lägsta mellanskolvariationen av alla OECD- länder och en total variation under OECD:s medelvärde. De tillhör också de länder där elevernas socioekonomiska bakgrund slår ige- nom minst på deras prestationer när det gäller läsförmågan. 
 Alla dessa resultat gäller endast för läsförmåga, och går inte att generalisera till andra förmågor. Samtidigt får läsförmågan anses vara en grundläggande faktor för förutsättningarna att prestera väl också i andra sammanhang. 
  
 8.2 
  
 Kvalitetsjämförelser i skolan 
  
 PISA-studien 
  mäter femtonåringars prestationer och graden av skillnader i elevprestationer inom grundskolan. Någon motsva- rande studie finns inte på gymnasienivå eller på högskolenivå. Det är även här, liksom inom den kommunala vuxenutbildningen, rele- vant att studera i vilken grad skolor och lärosäten skiljer sig åt. 
 Utbildningens kvalitet är en fråga som har aktualiserats under de senaste åren. Den ökade lokala friheten för skolan genom mål- och resultatstyrning förutsätter att det går att följa hur skolornas resul- tat utvecklas. Också föräldrar och elever har under de senaste åren 
 123 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 fått en ökad valfrihet, vilket förutsätter tillgång till information om olika skolors resultat. I det sammanhanget har det också framförts krav på en ökad användning av indikatorer och benchmarking inom skolans område. Samtidigt är det en kontroversiell fråga. Bland annat har det framhållits att om felaktiga indikatorer väljs, riskerar det att leda till att skolan fokuserar på fel områden. 
 Skolornas resultat kan inte studeras utan att hänsyn också tas till de resurser som finns avsatta för verksamheten. Men det för för långt att fördjupa sig i frågor kring detta i denna rapport. Här ges därför endast en mycket översiktlig bild av hur olika skolors och lärosätens kvalitet kan mätas och vilka slutsatser de resulterat i rö- rande utbildningars likvärdighet. 
  
 8.2.1 
  
 Inte tillräckliga kvalitetsjämförelser mellan skolor 
  
 Statskontoret 
 152  
 har i en rapport kartlagt kvalitetsjämförelser inom utbildningsområdet. En slutsats i Statskontorets rapport från sko- lans område är att kvalitetsjämförelser i vid bemärkelse görs i viss omfattning. Men för att upprätthålla en likvärdig skola i alla delar av landet krävs organiserade jämförelser mellan skolor. För att följa upp och utvärdera skolan samlar Skolverket i dag in och standardi- serar en mängd uppgifter rörande skolan. Uppgifter på kommunni- vå är tillgängliga i rapporter och på Internet i den s.k. jämförelseda- tabasen. De avser kostnader, lärare per elev, viss betygsstatistik m.m. Uppgifterna används t.ex. av enskilda kommuner för jämfö- relse med genomsnittet. Skolverkets databas för skolor har därför skapat förutsättningar för organiserade jämförelser mellan olika skolor. 
 Skolverket 
 153  
 har också gjort en studie om sambandet mellan re- surser och resultat i 900 grundskolor. Skolverket gör också på re- geringens uppdrag kvalitetsgranskningar, s.k. inspektioner, av sär- skilda förhållanden inom skolan. Granskningarna gäller enskilda kommuner och skolor men syftar till att ge en bild av skolan i hela landet genom att bygga på riksrepresentiva urval. Syftet är att se om skolan som helhet lever upp till de mål som riksdag och reger- ing har satt upp. 
 På kommunnivå bedrivs ett mycket litet antal jämförelseprojekt som syftar till kvalitetsutveckling. 
  
 152 
  
 Statskontoret[2001]. 
  
 153 
  
 Skolverket [1999]. 
  
 124 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 Det konstateras vidare i Statskontorets rapport att den kommu- nala vuxenskolan och kunskapslyftet inte har varit föremål för någ- ra jämförelser alls utöver den tillsyn som Skolverket utövar. 
 154  
 Det är särskilt förvånande för den kommunala vuxenskolan som har funnits i många år. Med tanke på att även den kommunala vuxen- utbildningen enligt skollagen ska vara likvärdig är avsaknaden av jämförelser särskilt anmärkningsvärd. 
 Inom den högre utbildningen genomför Högskoleverket olika typer av kvalitetsbedömningar. Formen för bedömningarna är bland annat s.k. peer reviews. Det innebär att en grupp, bestå- ende av i första hand ämnessakkunniga lärare från olika lärosäten, granskar en utbildning utifrån professionella kriterier. 
  
 8.2.2 
  
 En studie av gymnasieutbildningens likvärdighet 
  
 En metod att jämföra skolor prövas i  
 ESO-rapporten 
  Betyg på skolan. 
 155  
 Där betygsätts 382 gymnasieskolor utifrån ett antal in- dikatorer. Indikatorerna speglar på olika sätt målen och måluppfyl- lelsen för gymnasieskolan: medelbetyg, skolornas bidrag till elever- nas kunskapsutveckling (value added), skillnader mellan pojkar och flickor, kärnämneskurser med lägst betyget Godkänd bland elever med olika förutsättningar samt i vilken utsträckning eleverna i en skola fullföljer gymnasieutbildningen inom fyra år respektive får behörighet till högskolestudier. Flera av dessa indikatorer kan sägas vara mått på likvärdigheten i utbildningen. 
 Det intressanta med studien är att den inte enbart använder me- delbetyg som en indikator på hur bra en skola är (se indikatorerna ovan). Medelbetyget avspeglar i första hand skolans elevsamman- sättning, och säger mycket lite om i vilken utsträckning skolan bi- dragit till elevernas kunskapsnivå. 
 Av de 382 undersökta gymnasieskolorna i studien är det 108 skolor som under tre år i följd har varit framgångsrika på att bidra till sina elevers kunskapsutveckling. Eleverna på dessa skolor har fått bättre kunskaper i kärnämneskurserna än andra elever på skolor med jämförbara förkunskaper och studieförutsättningar (mätt med grundskolebetygen). För närmare hälften av skolorna 
  
 154 
  
 Statskontoret [1999] har dock själva gjort en analys Hur mycket kostar kunskapslyftet? 
  
 – en analys av kommunernas kostnader och bidrag. 
  
 155 
  
 Ds 2001:24. 
  
 125 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 varierar prestationen mellan åren och 96 skolor presterar sämre än genomsnittligt under tre år i rad. 
 Drygt en tredjedel av de framgångsrika skolorna hör till de sko- lor som är bäst på att se till att eleverna med de svagaste grundsko- lebetygen når betyget Godkänd. Elever med höga betyg från grundskolan klarar sig i genomsnitt bra i gymnasieskolan, oavsett om de går i en framgångsrik skola eller inte. Skillnaden i vilken ut- sträckning dessa elever får de lägst acceptabla kunskaperna i kärn- ämneskurserna är liten om man jämför skolor som presterar bra och de som presterar sämre. 
 Det förefaller därför vara så att skolor är olika bra på att tillvarata elevernas förutsättningar. Det tyder på att vi inte har en likvärdig utbildning om man ser till förmågan att se till att elevgrupper med olika förkunskaper uppnår vissa minimikrav på kunskaper. 
 Det är vanskligt att utifrån denna studie dra några slutsatser om vad som skulle krävas för att skapa en större likvärdighet olika gymnasieskolor emellan. Men studien visar på att det finns en in- tressant metod för jämförelser av skolor som ett indikatorsystem kan bygga på. Erfarenheter från andra länder är att ett sådant sy- stem kan sätta press på enskilda skolor att förbättra sin kvalitet. 
  
 8.3 
  
 Sammanfattning 
  
 Studier tyder på att Sverige har en jämn och relativt hög nivå på läsförståelse internationellt sett. Men vi hamnar inte i närheten av någon topposition, trots den i Sverige högt ställda ambitionen på detta område. Det visar sig också att den socioekonomiska bak- grunden för en elev har ett måttligt inflytande på läsförståelse jäm- fört med andra länder. De samband i svenska skolor mellan socioe- konomisk bakgrund och prestation som framstod tydligt i föregå- ende kapitel är därför ännu starkare i flertalet andra  
 OECD-länder. 
  
 Den socioekonomiska bakgrunden för övriga elever på en skola har ett samband med vad den enskilde eleven presterar. Men för Sveriges del har denna faktor en jämförelsevis mindre betydelse än i andra länder. I Sverige har elevens egen bakgrund och bakgrunden för andra elever på skolan ungefär lika stor effekt på den förväntade elevprestationen. Det kan förklara resultaten från andra studier som visar att elever med höga betyg från grundskolan klarar sig bra oavsett i vilken skola de går. 
 126 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Har vi en likvärdig skola? 
  
 När skillnaden i läsförståelse mäts mellan olika skolor, fram- kommer det att det är en låg variation mellan skolor i Sverige jäm- fört med andra länder. Sammanfattningsvis tyder undersökningar på att Sverige har ett skolsystem med högre grad av likvärdighet än många andra länder. 
 Det är svårare att dra några slutsatser om likvärdigheten i utbild- ningen på gymnasieskolan och inom den kommunala vuxen- utbildningen. I en studie av Statskontoret framgår att det finns få jämförelser gjorda särskilt inom den sistnämnda skolformen. 
 Enligt en studie från ESO som syftat till att betygsätta ett stort antal gymnasieskolor framkommer att dessa skolor är olika bra på att tillvarata elevernas förutsättningar. Det skulle tyda på att gym- nasieutbildningen inte kan betecknas som likvärdig. 
 En slutsats från denna genomgång är att det är viktigt att mäta kvaliteten och prestationer om det ska vara möjligt att säga något om skolans likvärdighet. Kvalitetsmätningar är därför inte bara vik- tiga ur effektivitetssynpunkt (den bakgrund mot vilka sådana jäm- förelser ofta lyfts fram), utan också ur jämlikhetssynpunkt. 
 127 
  
 9 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 9.1 
  
 Utbildningspolitiken som medel för en jämnare fördelning 
  
 Utbildningspolitiken lyfts ofta fram som ett viktigt fördelningspo- litiskt instrument. Tanken är att en hög och jämnare fördelning av kunskaper och kompetens ska leda till en jämnare fördelning av livschanserna och livsinkomsterna. Men utbildningspolitiken har också andra syften. Framför allt används den för att korrigera för olika externa effekter, som den enskilde individen inte annars skul- le ta hänsyn till. Exempel på positiva effekter som brukar framhål- las är att demokratin stärks och den sociala utslagningen i samhället minskar med en högre och bredare utbildningsnivå. Flera empiriska studier visar också att det finns ett positivt samband mellan hög utbildningsnivå och hög tillväxt. 
 Olika satsningar inom utbildningspolitiken har motiverats av att de ska leda till att fler grupper i samhället ska få tillgång till god utbildning. I princip har dessa handlat om att öka tillgängligheten och att öka incitamenten till utbildning. Expansionen och den regi- onala utbyggnaden av den högre utbildningen är några åtgärder som varit tänkt att leda till en breddad rekrytering. Ett generöst studiestödssystem är ytterligare ett exempel. 
 Utöver rena rättviseskäl brukar också effektivitetsargument lyf- tas fram som motiv för en hög och jämnare fördelning av kunska- pen. Detta går ut på att resursutnyttjandet i samhället blir ineffek- tivt om utbildningen endast kommer vissa grupper till del. I ett framåtblickande perspektiv finns det också skäl som talar för att det är viktigt att breda grupper i samhället kan få en god utbildning. Den demografiska utvecklingen är ju sådan att andelen av befolk- ningen i arbetsför ålder minskar. Det ställer i sin tur krav på ett högt arbetskraftsdeltagande, vilket underlättas om arbetskraften har god utbildning. Samtidigt är det viktigt att framhålla att inte bara omfattningen av, utan också inriktningen och kvaliteten på, 
 129 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 utbildningen är av avgörande betydelse för att utbildningssatsning- arna ska ge god avkastning. 
 Den sociala snedrekryteringen har minskat något under  
 1990–talet 
  
 Befolkningens utbildningsnivå har generellt sett stigit i takt med utbildningssystemets expansion. Andelen av befolkningen i utbild- ning ökade betydligt under  
 1990–talet 
  då framför allt högskolan och den kommunala vuxenutbildningen byggdes ut. Men den so- ciala snedrekryteringen till högskolan är alltjämt tydlig. Studenter med arbetarbakgrund är fortfarande underrepresenterade vid uni- versitet och högskolor. 
 Sett i ett historiskt perspektiv under  
 1900–talet 
  har ändå den sociala snedrekryteringen till högskolan minskat påtagligt. Särskilt verkar en utjämning ha skett under perioden  
 1940–1970. 
  Då kom både fler kvinnor in på högskolan, liksom fler från lägre tjänste- mannahem och arbetarhem. Före 1940 skedde inga större föränd- ringar, inte heller mellan 1970 och 1990. 
 Utvecklingen under  
 1990–talet 
  innebar att det skedde en viss breddning av rekryteringen till högskolan i gruppen nybörjare Parker 35 år. En osäkerhetsfaktor är dock att bortfallet, antalet perso- ner som saknar uppgifter om social bakgrund, har ökat betydligt under den aktuella perioden. Sedan tre år tillbaka håller sig andelen högskolenybörjare från olika sociala grupper konstant. Det vill säga, ingen ytterligare breddning av rekryteringen tycks ske bland högskolenybörjarna. Minskningen av den sociala snedrekryteringen under  
 1990–talet 
  får anses vara blygsam mot bakgrund av den kraf- tiga expansion och den regionala utbyggnad som har skett inom högskolan. Dessa båda åtgärder har förväntats leda till en breddad rekrytering. 
 Det visar sig också vara i den yngsta åldersgruppen, de som är 21 år eller yngre, som den sociala fördelningen är mest skev. Expan- sionen av högskoleplatser under andra halvan av  
 1990–talet 
  resulte- rade inte i att den totala andelen yngre som går vidare till högskole- studier ökade. Trots det kunde det märkas en  
 minskning  
 i den soci- ala snedrekryteringen bland de yngsta högskolenybörjarna under samma period. Under första halvan av  
 1990–talet 
  var däremot för- hållandet det omvända. Den sociala snedrekryteringen ökade sam- tidigt som ungdomarna generellt sett lockades mer till högskolan. Det tyder på att andra faktorer än tillgången på högskoleplatser har 
 130 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 betydelse för att minska snedrekryteringen. Den lågkonjunktur som rådde under början av  
 1990–talet 
  påverkade troligen ungdomar att börja studera. Mest benägna till detta föreföll vara ungdomar från mer studievana miljöer, att döma av det mönster som kan iakt- tas under perioden. 
 Kvinnor har en högre utbildningsnivå än män. Den högst utbil- dade gruppen av befolkningen är kvinnor i åldern  
 25–34 
  år. För- språnget för kvinnor har dessutom ökat under senare år. Det har skett en ökning av kvinnors studiedeltagande på såväl högskola som inom övriga studier såsom folkhögskola och kvalificerad yr- kesutbildning. Inom den kommunala vuxenutbildningen dominerar kvinnligt deltagande starkt. 
 Utbildningens inriktning skiljer sig fortfarande kraftigt åt mellan män och kvinnor, och tydligast är skillnaderna på gymnasial nivå. Men det finns också vissa tecken på att yngre kvinnor i viss mån börjar bryta sina traditionella utbildningsval och i högre grad än tidigare väljer naturvetenskapliga och tekniska utbildningar. Bland yngre män syns dock ingen motsvarande ökning av studier inom t.ex. vård och omsorg. 
 Utbildningssubventionerna är omfördelande åtminstone på kort sikt 
 Utbildningssatsningar påverkar fördelningen på lång sikt eftersom utbildning i många fall påverkar livschanser och därmed också livs- inkomster. Men subventionerna i utbildningssystemet, i form av kostnadsfri utbildning och studiestöd, har även en direkt påverkan på inkomstfördelningen på kort sikt. Den totala utbildnings- subventionen (dvs. värdet av den kostnadsfria utbildningen) bidrar till att omfördela resurser från ekonomiskt välbeställda till svagare grupper över ett enskilt år. Detta beror på att de grupper som ut- bildningssystemet vänder sig till, barnfamiljer och studerande, i genomsnitt har relativt låga inkomster. Utan en offentligt subven- tionerad grund- och gymnasieskola skulle många familjer sannolikt inte ha råd att låta sina barn fullfölja sin utbildning. 
 Samtidigt är det de grupper som utnyttjar utbildningssystemet mest också de som drar mest fördel av subventionerna. Ett exempel på detta är subventionerna till den högre utbildningen. Dessa gyn- nar mest ungdomar från familjer med hög inkomst, eftersom det är barn till högutbildade som i högre grad läser på högskolan. Detta tycks ändå anses vara en acceptabel fördelningsprofil. Det kan bero 
 131 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 på att alternativet till en subventionerad högskola avgiftsfinansie- ring förmodas stänga ute vissa grupper helt från högskolan. Det är dock ovisst om avgifter skulle ha en sådan betydelse för valet att läsa vidare på högskolan eller ej, inte minst mot bakgrund av att grunden till den sociala snedrekryteringen tycks läggas tidigare i livet, långt innan valet till högskolestudier görs. 
 Det är inte lika enkelt att beräkna subventionsvärdet av studie- stödssystemet. Studiestödet är egentligen ett samlingsbegrepp för flera olika stödsystem såsom studiehjälp, studiemedel i form utav bidrag och lån samt ett antal stöd till vuxenstuderande. 
 En uppfattning är att bidragsdelen i studiestödet är av betydelse för att bredda rekryteringen. I avsaknad av studier på området har det dock visat sig svårt att finna samband mellan förändringar i studiestöden och sociala snedrekryteringen till högre utbildning. Den totala nivån på stöden är troligen en viktigare faktor än fördel- ningen mellan lån och bidrag. Men studiestödet får ändå anses ha en viktig roll att spela för sannolikt skulle snedrekryteringen vara påtagligt större om inga studiestöd alls fanns. Studiemedlet utgör också den viktigaste finansieringskällan för dagens studerande. Samtidigt är det inte troligt att reformer som enbart innebär en höjd bidragsdel ger effekt i form av minskad snedrekrytering. 
 Ett mönster som kan urskiljas är däremot att utnyttjandet av studiestöden skiljer sig åt mellan äldre och yngre. Yngre studerande utnyttjar studiemedel i högre grad än äldre, samtidigt är andelen med enbart studiebidrag också störst i de yngsta åldersgrupperna. Den vanligaste stödformen bland äldre studerande har i stället varit de något mer förmånliga olika vuxenstudiestöden. 
 Regional utbyggnad löser inte problemen med snedrekrytering 
 Uppgifter om andelen studerande i olika socioekonomiska grupper som läser på högskolan säger egentligen inte så mycket om vilka faktiska möjligheter som individerna får genom sin utbildning. Olika utbildningsinriktningar ger olika möjligheter och olika hög- skolor ger likaså olika möjligheter i framtiden. 
 Olika utbildningar och högskolor uppvisar också varierande grad av social snedfördelning. Mest snedrekryterande är de längsta ut- bildningarna och utbildningar som kräver de högsta betygen eller poängen. Den sociala sammansättningen har ändrats lite under  
 1990–talet. 
  Men det finns några utbildningar där det har skett en 
 132 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 viss utjämning, såsom inom områdena juridik och samhällsveten- skap, undervisning samt vård och omsorg. 
 Det har funnits förväntningar på att etableringen av högskolor på nya orter skulle medverka till att bredda rekryteringen. Men ut- ifrån tillgängliga studier verkar den regionala utbyggnaden av hög- skolan inte ha minskat den sociala snedrekryteringen i någon större utsträckning. Utbildningsnivån i regionerna har däremot höjts. Det visar sig vara den sociala strukturen i upptagningsområdet som är av betydelse för att förklara den sociala sammansättningen av stu- derande. Närheten till studieorten tycks visserligen ha betydelse, men verkar inte ha större betydelse för personer från arbetarhem än för andra grupper. Den regionala utbyggnaden ser också ut att framför allt ha gynnat de allra äldsta och de yngsta studerande. 
 Med en snabb expansion av nya högskolor ökar risken för att kvaliteten på utbildningen försämras och att utbildningen får en för lokal profil. Men det finns inte tillräckligt med underlag för att säga om vi har haft en sådan utveckling eller ej. Studier av inkomst- utveckling och av möjligheten att få jobb efter högskolestudier vi- sar visserligen på markanta skillnader olika högskolor emellan. Men andra faktorer än kvaliteten på utbildning kan vara av betydelse, varför det inte går att dra alltför långtgående slutsatser utifrån detta förhållande. En sådan faktor kan vara att studenten efter sina studi- er gör ett eget fritt val att etablera sig på annat håll än i storstadsre- gionerna och på så sätt får sämre löneutvecklingsmöjligheter. 
 Utbildning ingen garanti för hög inkomst 
 Jämfört med många andra länder är svenska studenter gynnade Parker själva studietiden. Högskoleutbildningen är Griffith och Parsons rige har ett generöst studiestödssystem. En omdiskuterad fråga är hur mycket utbildning egentligen lönar sig för individen. Tvärt- emot vad som ofta hävdas visar internationella jämförelser att den privatekonomiska avkastningen på utbildning i Sverige inte uppvi- sar några dramatiska skillnader jämfört med andra länder. I alla fall inte om hänsyn också tas till effekterna av skatter och studiemedel samt de direkta kostnaderna för utbildning. 
 Påfallande är att utbildningspremien 
 156  
 för längre universitetsut- bildningar tycks ha fallit mer än premien för övriga utbildningsni- 
  
 156  
 Med utbildningspremie avses den relativa löne- eller inkomstökning som följer av att skaffa sig en viss utbildning. 
 133 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 våer under de senaste decennierna. Det ger svaga incitament till att skaffa sig längre utbildningar. Utbildningspremien varierar också mellan olika utbildningsinriktningar och med avseende på kön. Kvinnor har lägre utbildningspremie än män, men det är svårt att avgöra om skillnaden i utbildningspremien mellan könen beror på skillnader i utbildningsval. Det är anmärkningsvärt att det ändå är kvinnorna som utbildar sig mest och att de också stärkt sitt delta- gande ytterligare på högskolan under  
 1990-talet. 
  En hypotes som har lagts fram för att förklara kvinnors flitiga studerande är att det ställs högre formella krav vid anställning i den offentliga sektorn (än i privata näringslivet), dvs. på den del av arbetsmarknaden där många kvinnor återfinns. 
 Det finns också indikationer på att barn till högutbildade och från högre socialgrupper får en högre avkastning av utbildning. Det är svårt att avgöra om det beror på skillnader i utbildningsval eller om de får mer hjälp hemifrån med sina studier och/eller har lättare att finansiera studierna och därför får lägre studiekostnader. Ytter- ligare en aspekt som förts fram är att utbildning skulle löna sig mer för dem som redan har en hög inkomst. 
 Även om utbildning lönar sig i den meningen att utbildnings- premien i genomsnitt är positiv, så tycks det finnas stora skillnader mellan olika grupper och utbildningsinriktningar. Det går därför inte generellt att dra slutsatsen att högskoleutbildning utgör en ga- ranti för en hög inkomst åt alla. 
 Segregeringen sker tidigt 
 Det går inte att diskutera den sociala snedrekryteringen till hög- skolan utan att titta på vad som händer under de tidigare åren un- der utbildningen. Det visar sig också att prestationerna skiljer sig åt mellan olika sociala grupper redan på grundskolan. Barn till tjäns- temän i mellanställning och högre tjänstemän har högre betyg än övriga. Men det finns också könsskillnader som innebär att flickor har högre betyg än pojkar. Skillnaderna är särskilt stora i språkbe- tygen. Det är slående att flickornas väg genom utbildningssystemet utgörs av bra betyg, hög utbildningsnivå men att detta resulterar i låg avkastning på utbildningen. 
 Skillnaderna mellan olika socioekonomiska grupper grundläggs också tidigt. Under årskurs  
 7–9 
  är svårigheterna att följa skolun- dervisningen större bland elever från arbetarhem än för barn från 
 134 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 tjänstemannahem. Samma mönster återfinns troligen även i tidigare årskurser, men här finns det ingen statistik att tillgå. Det finns hel- ler inga tecken på att skillnaderna i elevprestationer på grundskolan mellan olika socioekonomiska grupper är mindre i dag än i början av  
 1990–talet. 
  
 Betygsskillnaderna får som följd att valet till gymnasieskolans program skiljer sig åt mellan olika grupper, även om de allra flesta elever i dag går vidare till något gymnasieprogram. De studieförbe- redande programmen (samhälls– och naturvetenskapsprogrammet) är de allra vanligaste programmen för barn till högre tjänstemän. Barn till ej facklärda arbetare går oftare än andra barn på det indi- viduella programmet. Det är oklart vilka effekter den nya föreslag- na gymnasieskolan skulle kunna ha, där det individuella program- met helt avskaffas 
 . 
  
 Det var ett uttalat syfte med programgymnasiet, som infördes under  
 1990–talet, 
  att gymnasievalet skulle bli mer oberoende av tidigare skolprestationer. Det är svårt att finna klart stöd för att gymnasieskolan i och med gymnasiereformen blev en skola för alla. Visserligen finns det tecken på att den sociala snedrekryte- ringen till studieförberedande gymnasieutbildningar har minskat. Men en ökning av andelen elever som inte fullföljer gymnasie- skolan inom fyra år har också observerats. 
 Svårigheterna att locka arbetarbarn till högskolan tycks inte hel- ler helt kunna förklaras av skillnader i studieinriktning på gymna- sieskolan. Betydligt färre ungdomar från arbetarhem än från tjäns- temannahem, som ändå har fullföljt gymnasieskolans studieförbe- redande program, väljer att läsa vidare på högskolan inom de när- maste åren. Det tycks därför vara svårt att komma ifrån att det är av betydelse om eleven har vuxit upp i en studievan miljö eller inte. På längre sikt tycks dock betydelsen av denna faktor minska, då fler personer från arbetarhem studerar på högskolan i de något äld- re åldersgrupperna. 
 Sverige har en mer likvärdig skola än många andra länder, men många klarar inte att fullfölja den 
 Att barn får en likvärdig skolutbildning och att eleverna fullföljer sin utbildning är grundläggande i en politik för att utjämna livs- chanserna. 
 135 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Det kan konstateras att andelen elever i Sverige som  
 inte  
 fullföl- jer sin utbildning har ökat under  
 1990–talet. 
  Det gäller såväl på grundskolan som på gymnasieskolan. Det verkar inte heller som om det främst är dessa som återfinns på den kommunala vuxen- utbildningen. Där har i stället andelen som redan har minst en tre- årig gymnasieutbildning ökat. Konkurrenskomplettering, dvs. komplettering av redan erhållna slutbetyg, tycks vara den do- minerande orsaken till att många yngre väljer att studera vid kom- vux. Men det finns också vissa tecken på att det i högre grad är per- soner från studieovana miljöer som återfinns bland komvux- studerande. 
 När det gäller graden av likvärdighet tyder studier på att Sverige har en jämnare kunskapsnivå än flera andra  
 OECD–länder. 
  I en omfattande  
 OECD–undersökning 
  uppvisar Sverige en jämn och relativt hög nivå på läsförståelse internationellt sett. Det visar sig också att den socioekonomiska bakgrunden för en elev har ett måttligare inflytande på läsförståelse jämfört med andra länder. Re- sultaten i  
 OECD–studien 
  gäller endast läsförmåga, och går därför inte att generalisera till andra förmågor. Samtidigt får läsförmågan anses vara en grundläggande faktor för förutsättningarna att preste- ra väl också i andra sammanhang. 
 Enligt  
 OECD–studien 
  tycks Sverige, tillsammans med andra nordiska länder som Island och Finland, ha skolsystem med relativt hög grad av likvärdighet. Det tydliga samband i svenska skolor mel- lan socioekonomisk bakgrund och prestation som vi ser i stati- stiken är därför ännu starkare i flertalet andra  
 OECD–länder. 
  Men Sverige hamnar inte på någon topposition, trots de i Sverige högt ställda ambitionerna. 
  
 9.2 
  
 Vilka åtgärder verkar i rätt riktning? 
  
 Givet att det finns en strävan efter att ungdomar från mindre stu- dievana miljöer lockas till högskolestudier och att olika utbild- ningsinriktningar blir mindre könsuppdelade, finns det anledning att tänka på följande: 
  
 Åtgärder som syftar till att minska den sociala snedrekryteringen till högskolan bör sättas in tidigt i utbildningskedjan 
  
 . Det kräver tidiga kontrollstationer t.ex. i form av nationella prov där elever kan fångas upp och få hjälp i tid. Att stödja de elever som har svårighe- 
  
 136 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 ter att följa med i skolarbetet är en åtgärd som både kan leda till ökad jämlikhet, men också till minskade kostnader senare i utbild- ningssystemet. 
  
 Utbildningssystemet bör inte ha tidig uppdelning av eleverna på olika utbildningslinjer 
  
 . Det är viktigt att utbildningar inte blir till en återvändsgränd, utan att det finns flexibilitet. Samtidigt måste be- gåvade elevers möjligheter kunna tas tillvara. 
  
 För att kunna följa upp målet om att utbildningen ska vara likvärdig krävs organiserade uppföljningar av grundskolans, gymnasieskolans och vuxenutbildningens resultat och kvalitet.  
  
 Organiserade uppfölj- ningar är inte bara viktigt ur effektivitetssynpunkt, utan också ur jämlikhetssynpunkt. 
  
 En expansion av utbildningsplatser och/eller utbildningsorter garan- terar inte en jämnare utbildningsnivå.  
  
 Men det ökar möjligheten för ungdomar med såväl tjänstemannabakgrund som arbetarbak- grund att studera vidare. 
  
 Det är viktigt att kvalitetssäkra utbildning hos olika högskolor och att deras profil inte blir alltför lokal.  
  
 Högskoleverket har sedan 2001 uppdrag att kvalitetsgranska alla Sveriges högskoleutbildningar, och det är viktigt att detta arbete följs upp. Det är även relevant att studera inkomstutveckling och sysselsättning för studerande från olika lärosäten efter avslutad utbildning. 
  
 Tydligare mål behövs för vuxenutbildningen.  
  
 Satsningen på vuxen- utbildningen attraherar även andra grupper än den tänkta mål- gruppen, varför det är stor risk för överdimensionerad vuxen- utbildning. Möjligheten för konkurrenskompletteringar bör därför vara begränsad. 
  
 Det är viktigt att förtydliga vilka mål studiestödssystemet främst ska ha.  
  
 Studiestödet ska verka rekryterande men också ha en utjäm- nande verkan mellan olika grupper i befolkningen. Studenter är numera en heterogen grupp medan studiestödet är generellt och därför ett trubbigt fördelningspolitiskt instrument. 
  
 Det finns ett behov av fortsatta studier kring bl.a. studiestödssystemets rekryterande effekter.  
  
 De studier som finns har mycket begränsat värde och kan inte användas som underlag för eventuella reformer av systemet. 
  
 För att bryta traditionella könsuppdelade utbildningsinriktningar är det viktigt att män förmås att välja kvinnodominerade inriktningar. 
  
 De yngre kvinnorna tycks redan i viss mån ha börjat söka sig till mansdominerade utbildningar. 
 137 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Ett oberoende utvärderingsinstitut för utbildningspolitiken bör inrät- tas.  
  
 Det är viktigt med ett väl fungerande utbildningssystem både ur effektivitets- som jämlikhetssynpunkt. Med tanke på de senaste årens stora satsningar inom utbildningsområdet finns behov av systematiska studier och forskning kring utbildningssystemet som helhet, dvs. från förskola till forskarutbildning. 
  
 9.3 
  
 Ett framåtblickande perspektiv 
  
 Denna rapport är en bilaga till långtidsutredningen som har ett framåtblickande perspektiv. Om vi vänder blicken framåt, vilka fördelningseffekter kan framtidens utbildningsväsen tänkas föra med sig? Det finns ett antal trender inom utbildningsområdet som kan förmodas påverka utbildningsnivån och studiedeltagandet. I det följande listar vi några av dessa och formulerar ett antal frågor. Frågorna har vi inte kunnat behandla inom ramen för vår rapport, men det kan vara viktigt att följa upp dessa i takt med att utbild- ningsväsendet förändras. 
 Den ökade valfriheten 
 Framväxten av nya utbildningsalternativ och en ökad valfrihet för föräldrar och elever har kommit att förändra skolan. Barnomsorg i enskild regi har ökat under  
 1990–talet, 
  liksom elevantalet i fri- stående grund– och gymnasieskolor. Detta väcker en rad frågor. Kommer alla elever att erbjudas en likvärdig utbildning eller kom- mer skillnader mellan bra och dåliga skolor att förstärkas? Kommer studiemotiverade elever från mindre studievana miljöer utnyttja valfriheten och söka sig till andra skolor som ger dem andra möjlig- heter? Eller kommer ett ökat inslag av valfrihet endast leda till en ökad segregering? 
 138 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 Det livslånga lärandet 
 Det livslånga lärandet är ett begrepp som har blivit något av ett ledord i utbildningspolitiken. Även om det livslånga lärandet ofta förknippas med lärande för vuxna så omfattar det även det allra för- sta steget inom utbildningssystemet: förskolan. En reform som syftat till att öka tillgängligheten till förskola och barnomsorg är maxtaxans införande och allmän förskola för fyra– och femåringar. Kommer vi i framtiden kunna se effekter av att barn fått en mer lika tillgång till det pedagogiska innehållet i förskoleverksamheten? Kommer betygsskillnaderna i grundskolan mellan olika socio- ekonomiska grupper därmed att minska? 
 Lärandet hos vuxna är en annan central del i det livslånga läran- det. Olika reformer som syftar till fortbildning och omskolning har lanserats. Kommer sådana åtgärder att bidra till att utjämna utbild- ningsnivån i framtiden? 
 Flexibiliteten i tid och rum 
 Den nya tekniken ger stora möjligheter att studera på distans. Smith har etablerats som erbjuder kurser och olika utbildning- ar. Vilka väljer att läsa på distans? Kräver distansläsning en redan hög studievana, och lockar den därmed främst till sig elever från studievana hem? Eller gör möjligheten att studera på egna villkor att detta även lockar till sig elever som lyckats mindre bra i den tra- ditionella utbildningsformen? 
 Även andra, mer lokalt initierade inslag, som t.ex. kommunala lärcentra, kan komma att spela en roll för att nå en jämnare utbild- ningsnivå. Hur utformas sådana system så att studiemotivationen ökar bland nya grupper? 
 Ökad internationalisering 
 Under de senaste femton åren har en global utbildningsmarknad vuxit fram, vilket ställer krav på de nationella utbildningssystemen. Kommer detta att påverka arbetet med att bredda rekryteringen? Kommer elever från studievana miljöer välja att i högre grad skaffa sig sin utbildning utomlands? Kommer det faktum att Sverige är ett av få länder som har avgiftsfri högskoleutbildning påverka vilka som söker sig till studier i Sverige? 
 139 
  
 Sammanfattning och avslutande diskussion 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Avrundning 
 Givet ambitionen att alla ska kunna delta i utbildning oberoende av social bakgrund, kön och etnicitet är det angeläget att följa upp vil- ka effekter ovanstående och andra trender har i framtiden. 
 En slutsats från denna rapport är att Sverige tycks ha kommit en bit på väg mot en hög och jämnare utbildningsnivå, men verkar ha svårt att komma vidare. Under  
 1990–talet 
  ändrades inte den sociala snedrekryteringen i någon stor utsträckning, trots de insatser som gjorts för att åstadkomma breddad rekrytering. Även om möjlig- heterna i princip står öppna, gör personer oftast ett traditionellt val givet sin sociala bakgrund och kön. Att man i hemmet har välutbil- dade föräldrar som förebild, och kanske också som extrahjälp, tycks alltjämt ha stor betydelse. Sannolikt spelar också de ekono- miska drivkrafterna stor roll, vilka i detta fall inte tycks ge en sär- skilt hög förväntad avkastning på högre studier. 
 140 
 Referenser 
 Akerlof, Kelly, R. [2002], Identity and Schooling: Some Lessons for the Economics of Education,  
 Journal of Economic Literature 
 , December 2002, vol. 40, issue 4, pp.  
 1167–1201. 
  
 Arai, M.  Kjellström, Hendrix [1999], Returns to Human Capital in Sweden, i Garcia, Salazar, Brown (red.),  
 Returns to Hu- man Capital in Europe – A Literature Review 
 , ETLA, The Rese- arch Institute of the Finnish Economy, Helsinki. 
 Arai, M.  Kjellström, Hendrix [2001], Sweden kapitel 14 i Allen, Hendrix, Duran, Marsh, 
  N. (red.),  
 Education and Earnings in Europe: Wallace Country Analysis of the Returns to Education 
 , Jones, Reyes. 
 Arrow, K. [1973], Higher Education as a Filter 
 , Journal of Public Economics 
 , vol. 2. 
 Garcia, Salazar, Brown [1999], An Introduction to the Revi- ews i Garcia, Salazar, Brown (red.),  
 Returns to Human Capital in Europe – A Literature Review 
 , ETLA, The Research Institute of the Finnish Economy, Helsinki. 
 Becker, Taylor [1964],  
 Human Capital,  
 NBER, New York. 
 Becker, G. [1975],  
 Human Capital,  
 Columbia University Press, New York. 
 Miller, A, [1992], The Impact of Family Background on the Returns to and Length of Schooling in Sweden, Working Paper Series No. 336, Industrins utredningsinstitut (IUI). 
 Miller, Young, Hendrix [1994], Avkastningen på utbild- ning i Sverige 1968 till 1991, i Murphy, Miller, Tucker (red.),  
 Sorteringen i skolan 
 , Carlsson Bokförlag, Stockholm. 
 Miller, Ramirez [1999], Utbildningspolitik och utbildningens lön- samhet i Bates, Pena, M. (red.),  
 Tillväxt och eko- nomisk politik 
 , Studentlitteratur, Lund. 
 Bates, Pena, M. (red.) [1999],  
 Tillväxt och ekonomisk politik,  
 Studentlitteratur, Lund. 
 141 
  
 Referenser 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 CSN [2002], Den första terminen med det nya studiestödet, CSN rapport. 
  
 Dir. 2000:35,  
 Gymnasieskolans utbud av studievägar 
 , Utbildnings- departementet. 
  
 Dir. 2001:8,  
 Tilläggsdirektiv till Gymnasiekommittén 2000 
 , Utbild- ningsdepartementet. 
  
 Dir. 2002:47,  
 Översyn av studiehjälpen,  
 Utbildningsdepartementet. Dir. 2002:148,  
 Forskarutbildningen och perioden efter doktors- 
  
 examen,  
 Utbildningsdepartementet. 
 Dryler, H. [1994], Etablering av nya högskolor – ett medel för minskad snedrekrytering?, i Murphy, Miller, Tucker (red.),  
 Sorteringen i skolan 
 , Green förlag, Stockholm. 
  
 Ds 1994:135,  
 Skatter och socialförsäkringar över livscykeln – En si- muleringsmodell,  
 Rapport till expertgruppen för studier i offent- lig ekonomi (ESO) av Wood, Martinez, Johnson, Baker, Stock- holm. 
  
 Ds 1999:65,  
 En akademisk fråga – en ESO rapport om ranking av C- uppsatser 
 , Rapport till expertgruppen för studier i offentlig eko- nomi av Leonard, Sanford, Baker, Stockholm. 
  
 Ds 2000:19,  
 Studiebidraget i det långa loppet,  
 Rapport till expert- gruppen för studier i offentlig ekonomi (ESO) av Caldwell, Chen, Johnson, Baker, Stockholm. 
  
 Ds 2000:58,  
 Utbildningens omvägar – en  
 ESO-rapport 
  om kvalitet och effektivitet i svensk utbildning 
 , Rapport till expertgruppen för studier i offentlig ekonomi av Lewis, Miller, Duncan, Jones, Aguilar, Baker, Stockholm. 
  
 Ds 2001:24,  
 Betyg på skolan – en  
 ESO-rapport 
  om gymnasieskolorna 
 , Rapport till expertgruppen för studier i offentlig ekonomi av Rivera, Miller, Baker, Stockholm. 
  
 Ds 2003:33,  
 Skolmisslyckande – hur gick det sen?  
 Rapport till ex- pertgruppen för studier i offentlig ekonomi (ESO) av Davis, Taylor, Baker, Stockholm. 
  
 Johnson,  
 P-A., 
  Bryant, Garcia, B. [1994] Utbildnings- nivå och utbildningsavkastning i Sverige i Björklund, Johnson, A. (red.),  
 Studier av svensk utbildning 
 , Ekonomiska Rådet, Konjunkturinstitutet, Stockholm. 
 Eliasson, K. [2001], University Enrollment and Geographical Mobility – The Case of Sweden,  
 Umeå Economic Studies  
 No. 558, Umeå. 
 142 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Referenser 
  
 Griffith, Allen, Taylor [2002], Avgifter för offentliga tjäns- ter, i Harris, Huber, Ferrell (red.),  
 Alternativ i väl- färdspolitiken 
 , SNS förlag, Stockholm. 
 Fredriksson, P. [1994], Efterfrågan på högre utbildning i Sverige, i Miller, Johnson, A. (red.),  
 Studier av svensk utbild- ning 
 , Ekonomiska Rådet, Konjunkturinstitutet, Stockholm. 
 Gartell, M.  Sanchez, H. [2002], Arbetsmarknaden för högskole- utbildade. Inkomstutveckling och geografisk rörlighet under  
 1990-talet, 
  SACO, Stockholm. 
 Harmon, Hendrix, Duran, Marsh, 
  N. [2001], Edu- cation and Earnings in Europe: a Cross Country Analysis of the Returns to Education, Jones, Reyes. 
 Hemström, M. [1998],Salary Determination in Professional La- bour Markets,  
 Economic Studies  
 No. 36, Uppsala universitet, Uppsala. 
 Högskoleverket [1998], Costs of Study, Student Income and Stu- Ramirez in Sweden, Högskoleverket Studies 1998:1, Stockholm. 
 Högskoleverket [1999], Utlandsstudier till vilken nytta? En ut- värdering av effekter av utlandsstudier, Högskoleverkets rap- portserie 1999:10 R, Stockholm. 
 Högskoleverket [2001], Studenterna i Sverige – Om livet och till- varon som student vid sekelskiftet 2000, Högskoleverkets rap- portserie 2001:26 R, Stockholm. 
 Högskoleverket [2002a], Den sociala snedrekryteringen består, Rapport från Statistik  Analys, Stockholm. 
 Högskoleverket [2002b], Perspektiv på högskolan i ett förändrat Sverige 
  
 , Stockholm. 
 Högskoleverket [2002c], Studieresultat och bakgrund, Rapport från Statistik  Analys, Stockholm. 
 Högskoleverket [2002d], Universitet och högskolor, Högskole- verkets årsrapport 2002, Sveriges officiella statistik. 
 Institutet för tillväxtpolitiska studier [2001], Under- och över- utbildning på  
 2000-talets 
  arbetsmarknad. En förstudie av match- ningen mellan utbildning och kvalifikationskrav, Rapport A 2001:06, Östersund. 
 Kjellström, Johnson, H. [1999], Does Distance to a Universi- ty Affect Enrollment Decisions? Evidence from Data on Three Cohorts of Swedes i Howard, Hendrix (disert.),  
 Essays on Invest- ment in Human Capital 
 , Dissertation series No. 36, SOFI, Swe- dish Institute for Social Research, Stockholm. 
 143 
  
 Referenser 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Kommunförbundet [2002],  
 Aktuellt om skola och barnomsorg 2002 
 , Stockholm. 
  
 Davis, R. [1988], On the Mechanics of Economic Development, 
 Journal of Monetary Economy 
 , vol. 22, pp.  
  
 3–42. 
  
  Långtidsutredningen (under utarbetande),  
 Migration och integration 
 – om framtidens arbetsmarknad 
 , Bilaga 4 till Långtidsutredningen 2003, Baker, Stockholm. 
  
 Långtidsutredningen (under utarbetande),  
 Fördelning ur ett livs- cykelperspektiv. Ekonomiska resurser genom livet,  
 Bilaga 9 till Långtidsutredningen 2003, Baker, Stockholm. 
 Gonzales, E. [2002], Lön och lärande – räcker utbildnings- premien?, i Decker, K. m.fl. (red.),  
 Utbildning, kompe- tens och arbete 
 , Studentlitteratur, Lund. 
 Gonzales, MckaySkedinger, P. [1999], Corporate Job Ladders in Europe: Wage Premia for University- Versus High School Level Lewis,  
 Swedish Economic Policy Review 
 , vol. 6, No. 2, pp. 449– 487. 
  
 Harris, P. [1999],  
 Den åttafaldiga vägen. Motiv för offentliga åta- ganden 
 , SNS Förlag, Stockholm. 
  
 OECD [2001],  
 Knowledge and Skills for Life – First Results from PISA 2000,  
 OECD Publications, Paris. 
  
 OECD [2002a], Investment in Human Capital through Post- Compulsory Education and Training: Selected Effeiciency and Equity Aspects, Economics Department Working Paper No. 333 av Blöndal, S., Fletcher, S.  Long, N., OECD, Paris. 
 OECD, [2002b],  
 Education at a Glance,  
 Barrett, Paris. OECD [2003],  
 Literacy Skills for the World of Tomorrow: Humphrey 
  
 Results from PISA 2000 
 , OECD Publications, Paris. 
 Holmes, Young, Ortega [2000], Does Education Reduce Wage Inequality? Quantile Regressions Evidence from Fiften European Countries, IZA Discussion Paper No. 120, Bonn. 
 Morales, Elliott [1996], Growth, Income Distribution, and Democracy: what the Data Say,  
 Journal of Economic Growth 
 , vol. 1, pp.149– 187. 
 Ranehill, E. [2002], Social snedrekrytering till högre studier. En litteraturöversikt, Rapport nr 2002:22, Institutet för Framtids- studier, Stockholm. 
 Regeringens proposition 1995/1996:25,  
 En politik för arbete, trygg- het och utveckling. 
  
 144 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Referenser 
  
 Regeringens proposition 1999/2000:1,  
 Budgetpropositionen för 2001. Förslag till statsbudget, finansplan m.m. ,  
 Bilaga 4, Fördel- ningspolitisk redogörelse. 
 Regeringens proposition 1999/2000:4,  
 En politik för tillväxt och livskraft i hela landet. 
  
 Regeringens proposition 1999/2000:10,  
 Ett reformerat studiestöds- system. 
  
 Regeringens proposition 1999/2000:28,  
 Studentinflytande och kvali- tetsutveckling i högskolan 
 . 
 Regeringens proposition 2000/01:1,  
 Budgetpropositionen för 2001. Förslag till statsbudget, finansplan, m.m. 
  
 Regeringens proposition 2001/02:4,  
 En politik för tillväxt och livs- kraft för hela landet 
 . 
 Regeringens proposition 2001/02:15,  
 Den öppna högskolan.  
 Regeringens proposition 2001/02:100,  
 2002 års ekonomiska vår- 
  
 proposition 
 , Bilaga 3, Fördelningspolitisk redogörelse 
 . 
  
 Regeringskansliet [1994],  
 Läroplan för det obligatoriska skol- väsendet, förskoleklassen och fritidshemmet 
 , Lpo 94. 
  
 Regeringskansliet [1998],  
 Läroplan för förskolan,  
 Lpfö 98. 
 Sanchez, Williamson, M. [2002], Arbetsmarknanden för hög- skoleutbildade. Inkomstutveckling och geografisk rörlighet un- der  
 1990-talet, 
  SACO. 
 Romer, P. [1990],  
  
 Endogenous Technological Change 
  
 ,  
 Journal of Political Economy 98. 
  
 SCB [1996], Vilken högskola är bäst? En empirisk analys av de svenska ekonomutbildningarna, Bakgrundsfakta till Arbets- marknads- och Utbildningsstatistiken, 1996:1. 
  
 SCB [1998],  
 Universitet och högskolor. Grundutbildning: social bak- grund bland högskolenybörjare 1996/97 
 , Statistiska meddelanden, U 20 SM 9802. 
  
 SCB [1999],  
 Elevpanel för longitudinella studier. Elevpanel 4. Ge- nom högstadiet till gymnasieskolan, ht 1998,  
 Statistiska medde- landen, UF 73 SM 9901. 
  
 SCB [2000],  
 Universitet och högskolor. Grundutbildning: Social bakgrund bland högskolenybörjare 1998/99.  
 Statistiska medde- landen UF 20 SM 0002. 
  
 SCB [2001a],  
 Befolkningens utbildning  
 2001-01-01, 
 Statistiska meddelanden, UF 37 SM 0101. 
  
 SCB [2001b],  
 Befolkningens studiedeltagande. Höstterminen 1999, 
 Statistiska meddelanden, UF 79 SM 0101. 
 145 
  
 Referenser 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 SCB [2002a],  
 Befolkningens studiedeltagande. Höstterminen 2000, 
 Statistiska meddelanden, UF 79 SM 0201. 
  
 SCB [2002b],  
 Trender och prognoser 2002. Befolkning, utbildning och arbetsmarknaden med sikte på 2020 
 . 
  
 SCB [2002c],  
 Utbildningskostnader  
  
 1997-2001 
 , 
  Statistiska medde- landen, UF 12 SM 0201. 
  
 SCB [2002d],  
 Universitet och högskolor. Social bakgrund bland högskolenybörjare 2001/02 och doktorandnybörjare 2000/01,  
 Norris tistiska meddelanden, UF 20 SM 0202. 
  
 SCB [2003a],  
 Befolkningens studiedeltagande. Höstterminen 2001, 
 Statistiskt meddelande UF 79 SM 0301. 
  
 SCB [2003b],  
 Befolkningens utbildning  
 2003-01-01, 
 Statistiska meddelanden, UF 37 SM 0301. 
  
 SFS 1985:1100,  
 Skollag. 
  
 SFS 1992:1434,  
 Högskolelagen. 
  
 SFS 1993:100,  
 Högskoleförordningen. 
 Skolverket [1999], Samband mellan resurser och resultat – En stu- die av landets grundskolor med elever i årskurs 9, Rapport nr 170, Stockholm. 
 Skolverket [2001a], Utan fullständiga betyg – varför når inte alla elever målen?, Skolverkets rapport nr 202, Stockholm. 
 Skolverket [2001b], PISA 2000 Svenska femtonåringars läs- förmåga och kunnande i matematik och naturvetenskap i ett in- ternationellt perspektiv 
 ,  
 Rapport 209, Stockholm. 
 Skolverket [2002], Beskrivande data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning 2001 
 ,  
 Skolverkets rapport nr 218, Stockholm. 
  
 SOU 1992:122,  
 Social bakgrund – Studiestöd och övergång till högre studier 
 , Delbetänkande av utredningen om den sociala sned- rekryteringen till högre studier, Baker, Stockholm. 
  
 SOU 1993:85,  
 Ursprung och utbildning, Social snedrekrytering till högre studier 
 , Baker, Stockholm. 
  
 SOU 2000:39,  
 Välfärd och skola,  
 Forskarantologi från kommittén Välfärdsbokslut, Baker, Stockholm. 
  
 SOU 2000:47,  
 Mångfald i högskolan, Reflektioner och förslag om so- cial och etnisk mångfald i högskolan,  
 Baker, Stockholm. 
  
 SOU 2000:7,  
 Långtidsutredningen 1999/2000,  
 huvudbetänkande, Finansdepartementet, Baker, Stockholm. 
  
 SOU 2001:53,  
 Välfärd och arbete i arbetslöshetens årtionde 
 , Forskar- antologi från kommittén Välfärdsbokslut, Baker, Stockholm. 
  
 SOU 2001:57,  
 Välfärdens finansiering och fördelning,  
 Kommittén Välfärdsbokslut, Baker, Stockholm. 
  
 146 
  
 Bilaga 10 till LU 2003 
  
 Referenser 
  
 SOU 2001:79,  
 Välfärdsbokslut för  
 1990-talet, 
 Slutbetänkande av Kommittén Välfärdsbokslut, Baker, Stockholm. 
  
 SOU 2002:120,  
 Åtta vägar till kunskap – en ny struktur för gymnasie- skolan,  
 Baker, Stockholm. 
  
 SOU 2002:121,  
 Skollag för kvalitet och likvärdighet,  
 Baker, Stock- holm. 
  
 SOU 2003:20,  
 Fördelningspolitikens mål och medel,  
 Bilaga 8 till Långtidsutredningen 2003 av Bröms, Mitchell, T., Frit- zes, Stockholm. 
  
 SOU 2003:28,  
 Ekonomiskt stöd vid ungdomsstudier,  
 Slutbetänkande av studiehjälpsutredningen, Baker, Stockholm. 
  
 Diaz, M. [1973], Job Market Signalling 
 , Quarterly Journal of Economics 
 , vol. 87. 
 Statskontoret [1999], Hur mycket kostar Kunskapslyftet? En ana- lys av kommunernas kostnader och bidrag, Rapport nr 1999:18, Stockholm. 
 Statskontoret [2001], Kvalitetsjämförelser inom utbildning och arbetsförmedling 
 ,  
 Rapport nr 2001:03, Stockholm. 
 Utrednings- och statistikkontoret i Stockholms stad [2002],  
 För- ändrad elevsammansättning på gymnasieskolan i samband med ändrad intagningsprincip,  
 Stockholm. 
 Wikhall, M. [2001], Universiteten och kompetenslandskapet, rapport 3 SISTER, Swedish Institute for Studies in education and Research, Stockholm. 
 Chung, Wallace, H. [2000], Högre utbildning i Sverige – En problemorienterad diskussion om utbildningssatsningar, En studie för Riksdagens revisorer, SOFI, Institutet för social forskning, Stockholms universitet. 
 147 
 Bilagor till Långtidsutredningen 2003 
 Bilagorna kommer att publiceras under 2003. För närmare information, se: www.finans.regeringen.se/lu2003 
  
 Nr 
  
 Namn 
  
 Författare 
  
 1 
  
 Sveriges ekonomi – utsikter 
  
 Mcmahon och Welch, 
  
 till 2020 
  
 Finansdepartementet 
  
 2 
  
 Den demografiska 
  
 Welch, Finans- 
  
 utmaningen – en strategi 
  
 departementet 
  
 för långsiktigt hållbara 
  
 offentliga finanser 
  
 3 
  
 Regional utveckling – 
  
 NUTEK och INREGIA 
  
 utsikter till 2020 
  
 4 
  
 Migration och integration – 
  
 Stewart, 
  
 om framtidens arbets- 
  
 Finansdepartementet 
  
 marknad 
  
 5 
  
 Kan vi räkna med de äldre? 
  
 Garcia och 
  
 Bright, Finans- 
  
 departementet 
  
 6 
  
 Sveriges konkurrens- 
  
 Williams, FIEF 
  
 fördelar för export och 
  
 och Leonard, 
  
 multinationell produktion 
  
 Handelshögskolan 
  
 7 
  
 Alternativ finansiering av 
  
 Statskontoret 
  
 offentliga tjänster 
  
 8 
  
 Fördelningspolitikens mål 
  
 Gordon, f.d. chefsekonom 
  
 och medel 
  
 och Davis, 
  
 Finansdepartementet 
  
 9 
  
 Fördelning ur ett livscykel- 
  
 Davis 
  
 perspektiv. Ekonomiska 
  
 och Erickson, 
  
 resurser genom livet 
  
 Finansdepartementet 
  
 149 
 Bilagor till långtidsutredningen 2003 Bilaga 6 till LU 2003 
  
 Nr 
  
 Namn 
  
 Författare 
  
 10 
  
 Utbildningens fördelning – 
  
 Jackson och Le 
  
 en fråga om klass? 
  
 Unemo, Finansdepartementet 
  
 11 
  
 Fördelningseffekter av 
  
 Griffin m.fl., Sveriges 
  
 miljöpolitik 
  
 Lantbruksuniversitet 
  
 12 
  
 En jämställd föräldraför- 
  
 Torres, Browning 
  
 säkring? 
  
 Pylkkänen, Fox, 
  
 Finansdepartementet 
  
 13 
  
 Tid och pengar – dela lika? 
  
 Mckinney, Finans- 
  
 departementet 
  
 150