Omslag och illustrationer:  
 Fields 
  DavisInnehåll 
  
 Del 1 
  
 Till Statsrådet och chefen för Näringsdepartementet .......................... 
  
 5 
  
 Medina 
  
 Sammanfattning..................................................................................... 
  
 7 
  
 Kap. 1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 13 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag ..................................................... 
  
 13 
  
 1.2 
  
 Disposition av betänkandet ............................................. 
  
 15 
  
 Kap. 2 
  
 Utredningens arbete ............................................................... 
  
 17 
  
 2.1 
  
 Statliga skogsförvaltare ..................................................... 
  
 18 
  
 Kap. 3  
 Statens skogar genom tiderna ................................................ 
  
 21 
  
 3.1 
  
 Skogsmarkens värde ökar ................................................. 
  
 22 
  
 3.2 
  
 En uthållig och planmässig skötsel.................................. 
  
 22 
  
 3.3 
  
 Domänverket.................................................................... 
  
 23 
  
 3.4 
  
 AssiDomän AB................................................................. 
  
 25 
  
 3.5 
  
 Sveaskog AB ..................................................................... 
  
 25 
  
 3.6 
  
 Naturskyddad mark.......................................................... 
  
 26 
  
 Kap. 4  
 Skog och skyddad mark i andra länder ................................. 
  
 31 
  
 4.1 
  
 Förvaltning i olika länder................................................. 
  
 32 
  
 4.2 
  
 Markförvärv för naturskydd............................................. 
  
 35 
  
 4.3 
  
 Former för konflikthantering........................................... 
  
 35 
  
 Kap. 5  
 Svenska folkets skog ............................................................... 
  
 37 
  
 5.1 
  
 Opinionsundersökning .................................................... 
  
 37 
  
 5.2 
  
 Kvinnor i skogen .............................................................. 
  
 38 
  
 5.3 
  
 Synpunkter till utredningen............................................. 
  
 39 
  
 5.4 
  
 Lokal förankring ............................................................... 
  
 40 
  
 Kap. 6  
 Skogens många värden........................................................... 
  
 43 
  
 6.1. Skogen, industrin och sysselsättningen .......................... 
  
 44 
  
 6.2 
  
 Skogen och rennäringen .................................................. 
  
 47 
  
 6.3 
  
 Biologisk mångfald........................................................... 
  
 48 
  
 6.4 
  
 Kulturmiljö ....................................................................... 
  
 49 
  
 6.5 
  
 Rekreation, friluftsliv och turism..................................... 
  
 50 
  
 6.6 
  
 Markupplåtelser................................................................ 
  
 52 
  
 6.7 
  
 Skogens samhällsekonomiska nytta................................. 
  
 52 
  
 6.8 
  
 Skogens samhällsekonomiska värde ................................ 
  
 54 
  
 Kap. 7  
 Varför staten äger skogsmark ................................................. 
  
 57 
  
 7.1 
  
 Visionen om mångbruk är gammal ................................. 
  
 57 
  
 7.2 
  
 Skogsmark i myndighetsförvaltning ................................ 
  
 58 
  
 3 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:40 
  
 7.3 
  
 Statsskogsutredningens direktiv....................................... 
  
 59 
  
 Kap. 8 
  
 Skogsmarkens skötsel och virkesuttag ................................... 
  
 61 
  
 8.1 
  
 Skogsbruk ......................................................................... 
  
 61 
  
 8.2 
  
 Planering för biologisk mångfald och mångbruk ........... 
  
 62 
  
 8.3 
  
 Målklassning och ekologiska bokslut.............................. 
  
 63 
  
 8.4 
  
 Virkesuttag........................................................................ 
  
 64 
  
 Kap. 9 
  
 Nationalparker och naturreservat.......................................... 
  
 67 
  
 9.1 
  
 Statens förvaltningsansvar ............................................... 
  
 68 
  
 9.2 
  
 Bildande av områdesskydd .............................................. 
  
 68 
  
 9.3 
  
 Enkät till markägare ......................................................... 
  
 69 
  
 9.4 
  
 Ökad efterfrågan av bytesmark........................................ 
  
 70 
  
 9.5 
  
 Skötselförvaltning ............................................................ 
  
 71 
  
 9.6 
  
 Skötselanslag från Naturvårdsverket................................ 
  
 71 
  
 9.7 
  
 Tillsyn av områdesskyddet............................................... 
  
 72 
  
 Kap. 10 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark ...................... 
  
 75 
  
 10.1 
  
 De statliga förvaltarna.................................................... 
  
 75 
  
 10.2 
  
 Statliga förvaltares effektivitet ....................................... 
  
 78 
  
 Kap. 11 
  
 Värdering av skogsmark ......................................................... 
  
 91 
  
 11.1 
  
 Kommersiella värden ..................................................... 
  
 91 
  
 11.2 
  
 Skogsmarkens avkastningsvärde .................................... 
  
 93 
  
 11.3 
  
 Skogsmark för annat än virkesproduktion .................... 
  
 95 
  
 Kap. 12 
  
 Redovisning av statliga skogsförvaltare ................................. 
  
 97 
  
 12.1 
  
 Kommentarer till redovisningarna ................................ 
  
 97 
  
 12.2 
  
 Redovisning av förvaltare .............................................. 
  
 100 
  
 12.3 
  
 Sveaskog AB ................................................................... 
  
 101 
  
 12.4 
  
 AssiDomän AB............................................................... 
  
 110 
  
 12.5 
  
 Statens fastighetsverk (SFV)........................................... 
  
 119 
  
 12.6 
  
 Fortifikationsverket ........................................................ 
  
 137 
  
 12.7 
  
 Naturvårdsverket ............................................................ 
  
 143 
  
 12.8 
  
 AB Göta kanalbolag....................................................... 
  
 149 
  
 12.9 
  
 Akademiska Hus AB ...................................................... 
  
 153 
  
 12.10 
  
 Loussavaara-Kiirunavaara 
  AB (LKAB)......................... 
  
 156 
  
 12.11 
  
 Luftfartsverket .............................................................. 
  
 158 
  
 12.12 
  
 Skogsvårdsorganisationen (SVO) ................................ 
  
 162 
  
 12.13 
  
 Specialfastigheter i Sverige AB .................................... 
  
 177 
  
 12.14 
  
 Statens jordbruksverk/Jordfonden .............................. 
  
 180 
  
 12.15 
  
 Statens järnvägar .......................................................... 
  
 182 
  
 12.16 
  
 Svenska Kraftnät .......................................................... 
  
 183 
  
 12.17 
  
 Svenska Skogsplantor AB ............................................ 
  
 185 
  
 12.18 
  
 Sveriges geologiska undersökning (SGU).................... 
  
 187 
  
 12.19 
  
 Sveriges lantbruksuniversitet (SLU)............................. 
  
 188 
  
 12.20 
  
 Vasakronan AB............................................................. 
  
 191 
  
 12.21 
  
 Vasallen AB .................................................................. 
  
 194 
  
 12.22 
  
 Vattenfall AB................................................................ 
  
 198 
  
 12.23 
  
 Vägverket...................................................................... 
  
 201 
  
 Kap. 13 
  
 Redovisning per län ............................................................... 
  
 203 
  
 Ordförklaringar...................................................................................... 
  
 251 
  
 Statens offentliga utredningar 2002...................................................... 
  
 257 
  
 4 
  
 SOU 2002:40 
  
 Innehåll 
  
 Del 2 
  
 Kap. 14  
 Överväganden om föredömlig förvaltning................ 
  
 5 
  
 Kap. 15  
 Förslag till ny organisaiton......................................... 
  
 13 
  
 15.1 
  
 Skogsmark i den nya organisationen ................. 
  
 13 
  
 15.2 
  
 Överväganden för områdesskydd ...................... 
  
 14 
  
 15.3 
  
 Mer mark för rekreation och friluftsliv.............. 
  
 15 
  
 15.4 
  
 Presentation av förslagen.................................... 
  
 16 
  
 15.5 
  
 Roller i en ny organisation................................. 
  
 17 
  
 15.6 
  
 Klassificering av statens skogsmarker................. 
  
 18 
  
 15.7 
  
 Omklassificering av mark................................... 
  
 20 
  
 15.8 
  
 Avvägningar om verksamhetsform .................... 
  
 22 
  
 15.9 
  
 Affärsmässighet................................................... 
  
 22 
  
 15.10 Kvalitetsverktyg................................................. 
  
 23 
  
 15.11 Ansvars- och rollfördelning.............................. 
  
 24 
  
 15.12 Förbättringspotentialer..................................... 
  
 26 
  
 15.13 Förslag till ny organisationsstruktur................. 
  
 28 
  
 Kap. 16  
 Överväganden om förslag till ny organisation .......... 
  
 33 
  
 Kap. 17  
 Förslag 1: En ny myndighet....................................... 
  
 37 
  
 17.1 
  
 Ett nytt Domänverk ........................................... 
  
 39 
  
 17.2 
  
 De nya Domänverkets markinnehav ................. 
  
 40 
  
 17.3 
  
 Överväganden om aktiebolag ............................ 
  
 42 
  
 17.4 
  
 Nationalparker och naturreservat ...................... 
  
 44 
  
 17.5 
  
 Framtida köp och försäljning av mark............... 
  
 46 
  
 17.6 
  
 Styrning av det nya Domänverket ..................... 
  
 47 
  
 17.7 
  
 Mål och riktlinjer för det nya Domänverket..... 
  
 50 
  
 17.8 
  
 Myndighetens organisation................................ 
  
 52 
  
 17.9 
  
 Genomförande.................................................... 
  
 57 
  
 17.10 Ändringar i myndighetsinstruktioner .............. 
  
 61 
  
 Kap. 18  
 Förslag 2: En mindre myndighet och Sveaskog AB.. 
  
 63 
  
 18.1 
  
 Ett övergångsförslag............................................ 
  
 64 
  
 18.2 
  
 Skogsmarkens fördelning ................................... 
  
 65 
  
 18.3 
  
 Organisation ....................................................... 
  
 66 
  
 18.4 
  
 Nationalparker och naturreservat ...................... 
  
 68 
  
 18.5 
  
 Markinköp .......................................................... 
  
 68 
  
 18.6 
  
 Styrning, policy och ambitionsnivåer................ 
  
 69 
  
 Kap. 19  
 Förslag 3: Nuvarande struktur behålls ....................... 
  
 71 
  
 19.1 
  
 Skogsbrukets affärsmässighet ökar ..................... 
  
 71 
  
 19.2 
  
 Förslag till förändringar...................................... 
  
 73 
  
 19.3 
  
 Ändringar till följd av Förslag 3 ......................... 
  
 74 
  
 Särskilt yttrande av sakkunniga Howell och 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2002:40 
  
 Aguilar ....................................................................... 
  
 75 
  
 Särskilt yttrande av sakkunnig Wright.......................... 
  
 79 
  
 Bilaga 1 ....................................................................................... 
  
 81 
  
 Bilaga 2 ....................................................................................... 
  
 89 
  
 Bilaga 3 ....................................................................................... 
  
 167 
  
 Bilaga 4 ....................................................................................... 
  
 203 
  
 Bilaga 5 ....................................................................................... 
  
 225 
  
 Bilaga 6 ....................................................................................... 
  
 247 
  
 Bilaga 7 ....................................................................................... 
  
 257 
  
 Bilaga 8 ....................................................................................... 
  
 293 
  
 Bilaga 9 ....................................................................................... 
  
 321 
  
 Bilaga 10...................................................................................... 
  
 339 
  
 Bilaga 11...................................................................................... 
  
 347 
  
 Statens offentliga utredningar 2002 ........................................... 
  
 353 
  
 6 
 Till Statsrådet och chefen för Näringsdepartementet Medina 
 Regeringen beslutade den 21 september 2000 att bemyndiga chefen för Näringsdepartementet att tillkalla en särskild utredare med upp- gift att inventera all skogsmark som ägs direkt av staten eller via ett helägt statligt aktiebolag samt att lägga fram förslag till en mer effek- tiv förvaltning av statens totala skogsinnehav. 
 Inriktningen för utredarens arbete skulle vara att pröva om ansvar för förvaltning av statens skogar kan inordnas i en ny myndighet för att därigenom åstadkomma ett samlat helhetsgrepp på verksamheten i fråga om styrning, policy och ambitionsnivåer, så att staten på allra bästa sätt kan sköta sina skogar ur både miljö- och produktionssyn- punkt. 
 Regeringen förordnade stiftsjägmästare Pierce som särskild ut- redare den 1 mars 2001. 
 Sakkunniga i utredningen har sedan den 17 april 2001 varit depar- tementssekreterare Howell, Näringsdepartementet, Harris, ekolog och Davis, VD för ABB Support AB. 
 Som sakkunniga förordnades genom beslut den 22 maj 2001 kansliråd Aguilar, Finansdepartementet och departements- råd Wright, Miljödepartementet. 
  
 Gallagher har sedan den 17 april 2001 tjänstgjort som huvudsekreterare i utredningen. Morris tjänstegjorde som bi- trädande sekreterare i utredningen 9  
 april–15 
  juli 2001.  
 Brown 
  Hjälme tjänstgjorde som biträdande sekreterare i utredningen 17  
 april–31 
  december 2001. Pacheco har tjänstgjort som biträ- dande sekreterare i utredningen sedan den 14 augusti 2001. Miller har tjänstgjort som biträdande sekreterare i utred- ningen sedan den 15 februari 2002. Assistent i utredningen har varit Murphy. 
 Utredningen har haft en referensgrupp med representanter från be- rörda departement som kontinuerligt lämnat synpunkter. 
 5 
 SOU 2002:40 
 Utredningen antog namnet Statsskogsutredningen och har nu slut- fört sitt uppdrag. Jag får härmed överlämna betänkandet Statlig skog och skyddad mark (SOU 2002:40). 
 Stockholm i maj 2002. 
 Pierce 
  
 Davis 
  
 Howell 
  
 Harris 
  
 Aguilar 
  
 Wright 
  
 /Ann-Marie 
  Bowen, Pacheco,  
 Lee 
  Myrman 
 6 
 Sammanfattning 
 Uppdraget 
 Statsskogsutredningen har fått i uppdrag att inventera all skogsmark som direkt eller indirekt är statligt ägd samt lägga fram förslag till en mer samlad och effektiv förvaltning av statens totala skogsinnehav. 
 Det övergripande målet ska vara en föredömlig förvaltning både från produktions- och miljösynpunkt. Vidare ska de affärsmässiga ambitionerna kunna fullföljas. Fördelningen mellan insatser för vir- kesproduktion, miljöintressen och andra värden ska optimeras. Sär- skilt poängteras behovet av ett samlat helhetsgrepp på verksamheten i fråga om styrning, policy och ambitionsnivåer. 
 Av direktivet framgår också skälen till att staten äger stora arealer skogsmark. De viktigaste är att: 
  
 Värna om friluftslivets möjligheter. 
  
 Underlätta långsiktig förvaltning av större sammanhängande om- råden, t.ex. för att bevara särskilt värdefulla marker. 
  
 Öka möjligheterna till hantering av konflikter när det gäller mark- användning. Särskilt nämns marker ovan odlingsgränsen. 
  
 Förbättra tillgång på virke för köpsågverken. 
  
 Vara ett föredöme inom skogsnäringen när det gäller virkesproduk- tion, natur- och kulturmiljövård m.m. 
  
 Staten äger 4,8 miljoner ha produktiv skog, vilket är 20 procent av landets totala areal produktiv skogsmark om även nationalparker och naturreservat räknas in. Den nuvarande förvaltningen av statens skogsmark är splittrad på 23 förvaltare varav Sveaskog AB efter för- värv av AssiDomän AB förvaltar den i särklass största arealen. Även Statens fastighetsverk, Naturvårdsverket och Fortifikationsverket har relativt stora arealer. Bland de mindre förvaltarna finns bl.a. AB Göta kanalbolag. Av direktivet till utredningen framgår att den nuvarande splittrade förvaltningen inte uppfyller den helhetssyn som bör prägla en modern och ändamålsenlig skogsförvaltning. 
 7 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:40 
  
 Direktiven skrevs före Sveaskog AB:s förvärv av AssiDomän AB. Utredningen fick inga tilläggsdirektiv och därför har jag förutsatt att regeringens intentioner inte har förändrats. 
 Klassificering av mark 
 Jag har i utredningsarbetet sammanställt markinnehav från de olika förvaltarna och klassificerat markerna efter nuvarande användnings- områden. Jag föreslår en omklassificering av skogsmarken för att bättre uppnå samhällets olika mål. För att renodla rollerna för respek- tive skogsförvaltare föreslår jag därför en indelning av så gott som all statlig skogsmark i följande klasser: 
  
 Skogsbruk 
  
 Kombinationsbruk 
  
 Natur 
  
 Därigenom blir det tydligare vad de olika markområdena ska använ- das till. Till klassen  
 Skogsbruk  
 förs all kommersiellt brukad skogsmark där målet är ett högt virkesuttag. Avkastningskravet ställs i relation till det bundna kapitalet. Skogsbruket förutsätts arbeta med fortsatt höga krav på natur- och kulturmiljöhänsyn samt satsningar på rekreation och friluftsliv. Skogsbruket genererar en vinst till statskassan. 
 I klassen  
 Kombinationsbruk  
 finns skogsmark med höga värden för natur- och kulturmiljövård, friluftsliv och rekreation samt för rennä- ringen. Avkastningskraven anpassas till annat nyttjande av marken än enbart virkesproduktion. Dessa marker kan vara viktiga för turism, fri- luftsliv och rennäring. Skogsbrukets avkastning är tillräckligt hög för att verksamheten av egen kraft ska kunna göra de satsningar som be- hövs för friluftslivet. 
 Den mark som förs till klassen  
 Natur  
 är enbart skogsmark med höga natur- och kulturmiljövärden. I de flesta fall är marken redan av- satt som nationalpark eller naturreservat. Skogsmarken i denna kate- gori brukas endast för att behålla eller öka bevarandevärdena. Skogs- marken är ofta värdefull för turism och friluftsliv. Lönsamheten av skogsbruk är låg och statliga anslag behövs för skötsel och satsningar på friluftslivet. 
 De statliga förvaltarnas markinnehav har kartlagts och redovisas i betänkandet både per förvaltare och fördelat på län. Redovisningen gäller produktiv skogsmark, områdesskydd, annan användning av marken samt taxeringsvärden. De största förvaltarnas markinnehav 
 8 
  
 SOU 2002:40 
  
 Sammanfattning 
  
 finns också illustrerade på kartor som presenteras i anslutning till be- skrivningarna. 
 Förvaltarnas effektivitet 
 Utredningen har analyserat de större förvaltarna både med avseende på deras ekonomiska effektivitet och hur väl de uppfyller samhällets olika mål. När det gäller det ekonomiska resultatet kan jag konstatera att statens skogsförvaltare är mindre effektiva jämfört med privata för- valtare. Av de ekonomiska analyserna drar jag slutsatsen att bolagsfor- men är den mest effektiva ur ett företagsekonomiskt perspektiv. Af- färsmässigheten kan därför bli lidande om huvuddelen av den statliga skogen ska förvaltas av en myndighet. 
 När det gäller övrig måluppfyllelse kan jag konstatera att den stat- liga skogsförvaltningen är något bättre än den privata sektorn. De statliga förvaltarna har högre andel frivilligt avsatta områden och bi- drar i hög utsträckning till att höja rekreationsvärdet i skogen. När det gäller naturvårdsförvaltning har det varit svårt att jämföra effektivite- ten. Jag kan dock konstatera att myndigheternas förvaltning av natur- skyddet är onödigt byråkratisk med många inblandade parter. Det finns en stor potential till effektivisering av skötseln av nationalparker och naturreservat som kan tas tillvara om inköp av mark till nya reser- vat, bildandet av reservat och skötsel av dessa samlas i samma myn- dighet. Den potentialen behöver utnyttjas när andelen skyddade mar- ker ökar och skötselbehovet stiger. 
 Förvaltning av statens skogsmark 
 Statens skäl till att förvalta stora skogsarealer är som tidigare nämnts flera. Jag kan konstatera att det inte enbart är ekonomiska drivkrafter bakom det statliga skogsägandet. Andra värden, som biologisk mång- fald, rekreation och kulturmiljö, poängteras lika mycket som affärs- mässighet och effektivitet. Områden med inbyggda konflikter när det gäller markanvändningen anses också vara en statlig angelägenhet. Slutligen efterlyses i direktiven ett samlat helhetsgrepp på verksam- heten i fråga om styrning, policy och ambitionsnivåer. 
 Hur statens skogsmark ska förvaltas är också en angelägenhet för svenska folket. För att ta reda på allmänhetens och olika intresseorga- nisationers åsikter har utredningen låtit utföra en opinionsundersök- ning. Av den framgår att svenska folket är dåligt insatt i vem som äger 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2002:40 
  
 landets skogsmark och hur mycket mark staten äger. Trots det finns bestämda uppfattningar om hur skogsmarken och särskilt den av sta- ten ägda skogsmarken ska förvaltas. En överväldigande majoritet an- ser att bevarande av biologisk mångfald är viktigt liksom att värna om landskapsbilden och friluftslivet. Bara en fjärdedel menar att staten enbart bör använda skogen för virkesproduktion. Många tycker att en kombination av virkesproduktion och bevarande av andra värden är viktigt. 
 Andra undersökningar som sammanställts på utredningens upp- drag visar att svenska folket värderar biologisk mångfald och frilufts- liv allt högre. Rekreationsvärdet i den svenska skogen är enligt flera undersökningar i samma storleksordning som virkesvärdet. Intressant i sammanhanget är också att en attraktiv rekreationsskog stämmer väl med kriterierna för en uppvuxen brukad skog. Det finns därmed ingen stor motsättning mellan aktivt skogsbruk och rekreation. 
 Tre organisationsförslag 
 Jag föreslår tre olika sätt att förvalta statens skogsmark: 
  
 Förslag 1  
 innebär en statlig myndighetsförvaltning, ett modernt Do- mänverk, där ägaransvaret för så gott som all statlig skogsmark samlas i myndigheten. Dit förs också de skogliga nationalparkerna och na- turreservaten samt skötseln av dessa. Även förvärv av mark för att bilda naturreservat förs över till Domänverket. Någon ändring av länsstyrelsernas ansvar för tillsyn föreslås inte. Sveaskog AB blir kvar utan mark, men med ansvar för avverkning och virkesförsäljning. Därmed behålls affärsverksamheten i bolagsform. Aktierna i Sveaskog AB förvaltas av den nya myndigheten som därmed får ett helhets- grepp över verksamheten. 
  
 Förslag 2  
 innebär att enbart mark som klassats som Kombinations- bruk och Natur förs in i myndigheten och att den kommersiellt bru- kade marken behålls i Sveaskog AB för att renodla affärsverksamhe- ten. Även i detta förslag överförs i första hand de skogliga national- parkerna och reservaten samt skötseln av dessa till myndigheten. Myndigheten kallas i förslaget för Skogsmyndigheten och har till uppgift att sköta skogsmarken, beställa skogsbruksåtgärder och utföra åtgärder för att öka rekreationsvärdet på markerna. Den kommersiella skogsmarken förvaltas i bolagsform. Jag föreslår att aktierna i Svea- 
 10 
  
 SOU 2002:40 
  
 Sammanfattning 
  
 skog AB förvaltas av Skogsmyndigheten för att ge myndigheten ett helhetsgrepp över verksamheten. 
  
 Förslag 3  
 innebär ingen egentlig förändring jämfört med nuläget. Jag föreslår dock att mark som klassas som Kombinationsbruk och som i dag förvaltas av Sveaskog AB överförs till Statens fastighetsverk res- pektive Naturvårdsverket. Därmed renodlas det kommersiella skogs- bruket i Sveaskog AB. 
 Mitt förslag till ny organisation 
 Jag har noga vägt de olika förslagen mot de skäl staten ställt upp för sitt skogsinnehav. Det förslag som bäst uppfyller dessa krav är Förslag 1 med bildandet av ett modernt Domänverk som förvaltar all skogs- mark. Det är också det förslag jag förordar. 
 Huvudskälet till att jag förordar  
 Förslag 1  
 är att man med den orga- nisationsformen åstadkommer ett samlat helhetsgrepp på verksam- heten i fråga om styrning, policy och ambitionsnivåer. Genom att dela upp markerna i de klasser som beskrivits ovan renodlas verksam- heterna. Samtidigt uppkommer betydande synergivinster mellan na- turvård och skogsbruk. Dessutom har de olika företagskulturerna mycket att lära av varandra. 
 Den eventuella ineffektivitet som myndighetsalternativet kan leda till motverkas både genom den renodling som här föreslagits och ge- nom att den affärsdrivande verksamheten behålls i Sveaskog AB. Av- kastningskravet bör ställas högt för mark som klassificerats för kom- mersiellt skogsbruk och benchmarking med andra skogsbruksföretag bör göras för denna del av verksamheten. Därtill behövs ett aktivt program för att effektivisera organisationen. 
 De övriga förslagen uppfyller delvis de krav som ställs i utredning- ens direktiv på ett samlat helhetsgrepp på verksamheten. I  
 Förslag 2 
 , förslaget med en Skogsmyndighet åstadkoms en samordning av för- valtningen av statens skogsmark, men man förlorar sannolikt syner- gin mellan naturvård och skogsbruk. I  
 Förslag 3  
 renodlas verksamhe- terna, men där saknas helhetsgreppet över statens skogsinnehav. Ut- ifrån direktivens krav är därför det första förslaget med en samlad myndighetsförvaltning mest ändamålsenlig. 
 11 
  
 1 
  
 Inledning 
  
 Bakgrunden till utredningen är att statens skogsmark sedan början av  
 1990-talet 
  har förvaltats av ett stort antal myndigheter och bolag med olika utgångspunkter och mål. Det finns behov av att se över denna ordning. Regeringen vill nu pröva om ansvaret för förvaltning av de skogar staten äger direkt eller indirekt åter kan inordnas i en myndig- het för att därigenom skapa ett samlat helhetsgrepp på verksamheten i fråga om styrning, policy och ambitionsnivåer. Regeringen anser att virkesproduktion, miljöintressen och andra värden ska ges opti- mala förutsättningar och att mångbruk därigenom ska gynnas. Skogs- marken bör vidare förvaltas på ett föredömligt sätt både ur produk- tions- och miljösynpunkt för att trygga en hållbar utveckling. 
  
 1.1 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Regeringen beslutade den 21 september 2000 att tillkalla en särskild utredare. Uppdraget var att inventera all skogsmark som ägs direkt av staten eller via ett helägt statligt aktiebolag och lägga fram förslag till en mer effektiv förvaltning av statens totala skogsinnehav  in- riktningen för utredarens arbete skall vara att pröva om ansvaret för förvaltningen av statens skogar kan inordnas i en ny myndighet som får ett samlat helhetsgrepp på verksamheten i fråga om styrning, po- licy och ambitionsnivåer, så att staten på allra bästa sätt kan sköta sina skogar ur både miljö- och produktionssynpunkt (dir. 2000:60). 
 Utgångspunkten för utredningens arbete är att statens skogar skall förvaltas på ett föredömligt sätt som tryggar en hållbar utveckling så- väl från produktions- som från miljösynpunkt för att trygga en lång- siktigt ekologiskt och produktionsmässigt hållbar utveckling. Även de affärsmässiga ambitionerna som ligger bakom förvaltningen av sta- tens skogsinnehav skall kunna fullföljas effektivt. Förvaltningen skall därför präglas av en samlad helhetssyn. 
 13 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:40 
  
 Rennäringens intressen behandlas av andra utredningar, men av di- rektivet framgår att mark inom rennäringens områden som direkt el- ler indirekt förvaltas av staten ändå ska behandlas för att förvalt- ningen skall bli rationell. 
 Ett av organisationsförslagen bör innebära en myndighetsförvalt- ning med ansvar för både den kommersiellt brukade skogsmarken in- klusive de av rennäringens  
 året-runtmarker 
  som ägs av staten samt skogsmark i nationalparker och naturreservat. 
 Uppdraget är att redovisa en mer effektiv förvaltning av den av sta- ten direkt eller indirekt ägda skogsmarken utifrån de olika insatser som krävs för respektive område. Flera olika alternativ ska redovisas och analyseras. Vidare ska utredaren inventera och klassificera det totala skogsinnehavet och göra en analys av vilka förutsättningar som gäller för respektive markområde. Varje områdes kommersiella vär- den samt natur- och kulturmiljövärden skall kartläggas. 
 Enligt direktivet har utredningen haft två uppgifter: 
  
 1. 
  
 Inventera all statlig skogsmark. 
  
 Uppdraget innebär att inventera och klassificera all skogsmark som ägs direkt av staten eller via ett helägt statligt aktiebolag. Varje markområdes kommersiella värden inklusive dess natur- och kul- turmiljövärden ska redovisas. 
  
 2. 
  
 Föreslå ny effektiv förvaltning av statens skogar. 
  
 Uppdraget är att ge förslag till en mer effektiv och föredömlig för- valtning av den skogsmark som direkt eller indirekt ägs av staten. Förslag till förändrat ägande kan ges. Flera organisationsförslag ska redovisas och analyseras, ett av förslagen ska vara en ny myndighet som förvaltar all statlig skogsmark. Målet ska vara att trygga en ekologiskt och produktionsmässigt hållbar utveckling av det stat- liga skogsinnehavet. Samtidigt ska skogsbruket drivas affärsmässigt och effektivt samt utgöra ett föredöme för den privata sektorn. Förslag till policy och ambitionsnivåer ska ges samt förslag till hur verksamheten ska styras. 
 I december 2001 förändrades förutsättningarna för utredningens ar- bete i och med att Sveaskog AB köpte AssiDomän AB. Det statliga skogsinnehavet ökade från ca 2 miljoner till 4,8 miljoner ha produk- tiv skogsmark. Några nya direktiv utfärdades inte och utredningens arbete fortsatte därför, med den skillnaden att även AssiDomän AB nu ingick i utredningen. 
 14 
  
 SOU 2002:40 
  
 Inledning 
  
 1.2 
  
 Disposition av betänkandet 
  
 Statlig skog och skyddad mark består av två delar,  
 Del 1. Beskrivning av statens skogsmark  
 och  
 Del 2. Organisationsförslag. 
  
 Del 1 innehåller en redogörelse för den svenska statens skogsinne- hav genom tiderna och motiven till statligt skogsägande. Där finns jämförelse med några andra länder och deras hantering av skog och skyddad mark. Där behandlas också skogens olika värden från ekono- misk synpunkt, men också från natur- och miljösynpunkt, liksom vilka krav som i dag kan ställas på en bra skogsförvaltning. 
 Denna del avslutas med en beskrivning av de myndigheter och hel- statliga bolag som år 2000 förvaltade statlig skogsmark. Den omfattar bl.a. förvaltarnas markarealer, taxeringsvärden, certifieringar, bonitet och tillväxt. De större förvaltarnas skogsinnehav redovisas dels på en nationell karta, dels länsvis. 
 Del 2 omfattar en genomgång av utredarens överväganden angå- ende en föredömlig skogsförvaltning. Där presenteras tre olika förslag till ny organisation av det statliga skogsinnehavet. 
  
 Förslag 1  
 innebär skapandet av en ny myndighet, här kallad Domänverket, där så gott som all statlig skogsmark förvaltas. Wilson skog AB finns kvar som virkeshandelsbolag knutet till Domänverket. 
  
 Förslag 2,  
 innebär att så gott som all mark som staten beslutat ska förvaltas i myndighetsform förs till en ny myndighet, Skogsmyndig- heten. Resten av marken förvaltas av Sveaskog AB. Sveaskog AB knyts till Skogsmyndigheten och sköter myndighetens mark. 
  
 Förslag 3  
 innebär att nuvarande organisationsstruktur bibehålls. Utredningens bakgrundsmaterial i form av beställda expertanalyser 
 och undersökningar redovisas i Bilagorna  
 2–11. 
  
 15 
  
 2 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen påbörjade sitt arbete under april månad 2001 för att lämna slutbetänkande den 1 maj 2002. Utredningen tog namnet Statsskogsutredningen. Utredningen har tagit in synpunkter från in- tresseorganisationer, företag och allmänheten bl.a. genom att an- ordna åtta seminarier på olika platser i landet. Seminarierna genom- fördes i samarbete med länsstyrelser och skogsvårdsstyrelser i respek- tive region. Utredningen har redovisat seminarier (Bilaga 10) och en stor del av det egna arbetet på hemsidan och därigenom öppnat för ytterligare synpunkter. Det har också förekommit möten med förval- tare, miljöorganisationer och andra intressenter. 
 Utredningen har anlitat konsulter för att beskriva de nuvarande förvaltarna samt för att ta fram annat underlagsmaterial, bl.a. en opi- nionsundersökning om svenska folkets åsikter om hur statens skogar ska skötas. Därtill kommer en enkätundersökning med syfte att ta reda på vad markägare som avhänt sig mark till staten ansåg om myn- digheternas handläggning. Detta bakgrundsmaterial redovisas i form av bilagor till detta betänkande: 
  
 Bilaga 2:  
 Analysis of Administrations of State Forests in an Internatio- nal Perspective with Emphasis on the Management of Protected Areas.  
 Tucker Pöyry Consulting 
  
 Bilaga 3:  
 Skogens alternativa nyttjandeformer.  
 Andrews (Kon- junkturinstitutet), Hunt (SLU, Umeå) och Michael (ETOUR) 
  
 Bilaga 4:  
 Kulturmiljö i skogen.  
 Williams Riksantikvarieämbetet (RAÄ) 
  
 Bilaga 5:  
 Skogens mångbruk i ett ekonomiskt perspektiv.  
 White (SLU, Umeå) 
  
 Bilaga 6:  
 Teknikupphandling inom skogsbruket.  
 Freeman Ener- gimyndigheten 
  
 17 
  
 Utredningens arbete 
  
 SOU 2002:40 
  
 Bilaga 7:  
 Analys av betydelsen av statligt skogsägande för landets köp- sågverk kopplat till sysselsättningen.  
 Johnson, Green och Horne (SLU, Uppsala) 
  
 Bilaga 8:  
 Poängsystem för värdering av Föredömlig skogsförvaltning 
 . Harris m.fl. SkogForsk 
  
 Bilaga 9:  
 Skogen – åsikter om användning och ägande.  
 Opinionsun- dersökning 
 .  
 FSI 
  
 Bilaga 10:  
 Synpunkter från Statsskogsutredningens seminarier.  
 Samman- fattning. 
  
 Bilaga 11:  
 Statens förvärv av mark vid reservatsbildning. Redovisning av enkät till markägare.  
 Statsskogsutredningen 
  
 Dessutom har ett stort antal uppgifter tagits in från varje statlig skogs- förvaltare. Via enkäter har de angett areal skogsmark och taxeringsvär- den uppdelade på produktiv skog respektive skog för andra ändamål samt övrig mark. Även uppgifter om virkesförråd, tillväxt och bonitet har tagits in liksom antal nyckelbiotoper, areal områdesskyddad mark och frivilliga avsättningar. Därtill har förvaltarna svarat på frågor om skötsel, certifiering m.m. av skogarna. Målklassning av den produk- tiva skogsmarken och ekologiska bokslut redovisas i de fall förval- tarna har utfört sådana. 
 Underlaget har använts för att beskriva de olika förvaltarna och klassificera markinnehavet. Sampson har framställts som redovisar de största statliga förvaltarnas innehav av skog. Den geografiska fördel- ningen av markinnehavet och klassificeringen av marken redovisas på nationell nivå och fördelad på län. 
 Utredningen har i efterhand samlat in fakta om AssiDomän AB. Redovisningen av bolagets markarealer finns med i utredningens kart- material. I analyserna av de statliga förvaltarnas effektivitet görs jäm- förelser med AssiDomän AB, dock har bolagets siffror inte arbetats in i konsulternas analyser. 
  
 2.1 
  
 Statliga skogsförvaltare 
  
 Utredningens arbete omfattar all skogsmark som staten äger direkt el- ler indirekt. Skogsmarken är fördelad på 23 olika förvaltare varav de fyra största är Sveaskog AB, Statens fastighetsverk, Naturvårdsverket och Fortifikationsverket. Totalt äger staten 4,8 miljoner ha eller 20 procent av landets produktiva skogsmark. Räknas den områdesskyd- dade marken bort äger staten 18 procent av landets produktiva skogs- mark. 
 18 
  
 SOU 2002:40 
  
 Utredningens arbete 
  
 Statlig skog finns över hela landet med störst arealer i Norrland. Naturvårdsverket förvaltar alla nationalparker och 20 procent av lan- dets naturreservat på skogsmark. Statens fastighetsverk förvaltar 46 procent av landets naturreservat och så mycket som 64 procent av de statligt ägda skogliga reservaten. På Statens fastighetsverks marker finns också rennäringens  
 året-runtmarker 
  och på Sveaskog AB:s mar- ker finns stora delar av rennäringens vinterbetesmarker. Det statliga skogsbruket omfattar även skog som hör till slott och kungsgårdar samt mindre skogsområden som används för undervisning. 
 19 
  
 3 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 I äldre tider hade skogen inte något större ekonomiskt värde och det var oväsentligt att hålla reda på vem som ägde olika markområden. Landet var stort och glest befolkat och skogen räckte till för alla. Ägarförhållandena för skogsmark var därför ända fram till  
 1500-talet 
  behäftad med stora oklarheter. Det var först genom Black jordregister 1527 som vi fick skriftliga källor över ägandestrukturen. 
 Ursprunget till det statliga skogsinnehavet är de egendomar, s.k. kungsgårdar, som fanns över hela det dåvarande svenska riket och vars avkastning försörjde regerande kung. Rodriguez var den som först började lägga under sig stora markarealer och är den enskilda person som ägt mest mark i Sverige. Han gjorde följande berömda ut- talande 1542: förty att sådana äger, som obygde liggie, höre Baker, oss, och Swerigis Crone till, och ingen annen, Szå opå thet att tesse Nordlanden yttermere, än som skedt är, byggies och cronones skatt ther egenom forbättredt och förökat bliffua motte, och fatige men, som nu Baker huarcken huss eller jord, kunne medt tijden komma till besitning, och få yttermere berning än the nu Baker. 
 Innebörden av detta var att all mark som inte tagits i anspråk av en- skilda personer tillhörde kronan och att skogsmarken senare skulle kunna komma landsbygdens befolkning till del för att förbättra deras markinnehav. 
 Under  
 1600-talet 
  tillkom ett antal skogslagar som bl.a. syftade till att garantera de olika bruken nödvändig skogsråvara. I mitten av  
 1600-talet 
  var adeln den dominerande ägaren till landets jord. Kunga- makten återtog så småningom sitt grepp och i början av  
 1700-talet 
  ägde kronan ca en tredjedel av landets skog. 
 I början av  
 1800-talet 
  uppstod en het debatt om statens hävdvunna äganderätt till kronomarken framför allt i södra Sverige. Debatten re- sulterade i att 1823 års riksdag beslöt att statsskogarna i princip skulle säljas ut. Dels behövde staten ekonomiskt tillskott, dels ansåg många att staten inte hade kompetens att sköta skogarna. 
 21 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 SOU 2002:40 
  
 3.1 Skogsmarkens värde ökar 
 Under mitten av  
 1800-talet 
  tog industrialismen fart och den moderna skogsindustrin började växa fram. Sågverk och träsliperier uppfördes längs norrlandskusten och utgjorde viktiga grundstenar i den svenska industrialiseringen. Alltsedan dess har skogsindustrin haft stor natio- nalekonomisk betydelse. På  
 1890-talet 
  utgjorde trävaror 50 procent av det svenska exportvärdet. Skogens värde blev uppenbart och staten började nu på allvar värna om sitt skogliga innehav. 
 Grunden till den statliga skogspolitiken lades fast vid 1858 års riks- dag bl.a. fattades då beslut om att statens skogsinnehav successivt skulle öka. Fram till mitten av  
 1800-talet 
  låg förvaltningen av de stat- liga skogarna på Kammarkollegiet. För att kunna bedriva skogsförvalt- ning på ett mer effektivt sätt inrättades 1859 en ny myndighet under Finansdepartementet. Den nya myndigheten, Skogsstyrelsen, fick till uppgift att övervaka statens skogar och flygsandfält samt att ha tillsyn över jaktbestämmelserna. 
 Skogsstyrelsen bytte 1883 namn till Domänstyrelsen, vars uppgif- ter reglerades i 1884 års skogsordning. Samtidigt överfördes de stat- liga jordbruksegendomarna till myndigheten. Under  
 1800-talet, 
  sär- skilt under den senare hälften, kom larmrapporter om att den svenska skogen höll på att ta slut. Sveriges första skogsvårdslag kom 1903 och innehöll främst bestämmelser om återplantering efter avverkning. 
 Skogsvårdsstyrelserna bildades 1905 med placering i länen. Deras uppgift var bl.a. att vara rådgivare till enskilda skogsägare. En del av Domänstyrelsens tidigare uppgifter övergick efterhand till skogsvårds- styrelserna. Domänstyrelsens främsta uppgift var att förvalta domän- fonden, som bestod av skogs- och jordbruksfastigheter i statlig ägo. Styrelsen hade även vissa administrativa uppgifter, som att kontrol- lera utbildning inom skogsområdet och ha tillsyn över jakten. 
 3.2 En uthållig och planmässig skötsel 
 Enligt  
 1800-talets 
  skogsordningar och kronoskogsförordningen från 1935 skulle statens skogar i första hand skötas planmässigt och uthål- ligt, men också med krav på högsta avkastning. År 1912 ändrades in- struktionen för Domänstyrelsen som därefter kunde driva sin affärs- verksamhet skilt från statens förvaltning. Domänstyrelsens namn ändrades 1921 till Domänverket. Den nuvarande Skogsstyrelsen bil- dades 1941 och blev ett centralt ämbetsverk. 
 22 
  
 SOU 2002:40 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 I början av  
 1900-talet 
  sålde Domänstyrelsen all skog på rot. För att öka lönsamheten började Domänstyrelsen att avverka och delvis transportera virke i egen regi. En mer förädlad produkt gav ökad lön- samhet. Därmed stärktes också verkets marknadsposition gentemot virkesköparna. Domänstyrelsen började erbjuda kunderna långtidsav- tal, säsongsanpassad avverkning och anpassad kapning. Samtidigt på- gick en kraftig mekanisering av arbetet i skogen. Motorsågar och trak- torer gjorde på  
 1950-talet 
  sitt intåg, skogsbilvägar byggdes för att un- derlätta transporter och flottningen blev därmed mindre viktig. 
  
 3.3 
  
 Domänverket 
  
 Vid sekelskiftet 1900 ägde staten ca 3 miljoner ha produktiv skogs- mark. I början av  
 1970-talet 
  hade arealen ökat till 4 miljoner ha. Lee köptes in för att säkra råvarutillgången till industrin och därmed säkra sysselsättningen. Det har inte funnits någon medveten strategi bakom de statliga markförvärven. Ofta köptes mark vid kriser för att förbättra betingelserna inom bergshanteringen och skogsindustrin. Det gällde särskilt under perioden 1890 till 1915 och i början av  
 1930-talet. 
  
 1960-talet 
  präglades av en diskussion om den statliga skogens lön- samhet och allt sedan dess har den affärsdrivande verksamheten varit helt dominerande. I utredningen Statens skogar och skogsindustrier (SOU 1964:7) föreslogs att Domänverket skulle ombildas till aktie- bolag för att därigenom få större ekonomisk handlingsfrihet. Det blev inget aktiebolag, i stället beslöt riksdagen att påbörja en effektivise- ring och samordning av statens skogsföretag (prop. 1968:103, JoU:32). Reglerna för verket ändrades så att Domänverket inom af- färsverkets ram fick större ekonomisk handlingsfrihet. 
 Under en nedgångsperiod i början av  
 1970-talet 
  skapade Barrett verket en rad nya arbetsuppgifter för att kunna utnyttja personalen bättre och för att undvika uppsägningar. Denna utveckling var möjlig genom att Domänverket bildade dotterbolag, som stod friare och inte var styrda av reglementen om upphandling, tjänstetillsättningar och anställningsvillkor. Dotterbolagen samlades i Domänföretagen AB, som var helägt av verket. Där utvecklades olika företag som sysslade med avverkning, skogstillbehör, konsultverksamhet, torv- och grus- täkter, fastighetsförvaltning, turism och sågverksdrift med virkesför- ädling. Under  
 1980-talet 
  utvecklades Domänverket till en skogsindu- strikoncern, bl.a. genom förvärv av ett par av det statliga aktiebolaget ASSI:s sågverk i Norrbotten. 
 23 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 SOU 2002:40 
  
 Domänverket förvaltade 1990 sammanlagt 10,3 miljoner ha mark varav 4,5 miljoner ha var produktiv skogsmark. Övrig mark utgjordes i huvudsak av fjäll- och impedimentmarker i Norrlands inland. 
 Av den produktiva skogsmarken låg 79 procent i Norrland, 12 pro- cent i Svealand och 9 procent i Götaland, vilket liknar den fördelning Sveaskog AB nu har på sitt markinnehav. Huvudparten av statens skogsmark var då liksom nu belägen i övre Norrlands inland. 
 Under regeringsperioden  
 1991–1994 
  genomfördes en utförsäljning respektive bolagisering av en rad statliga verksamheter. Syftet var att renodla statens ägarroll och marknadsanpassa redovisning och för- valtning (prop. 1991/92:69). All kommersiell verksamhet skulle säljas ut och regeringen avsåg att avyttra allt statligt ägande i normala före- tag (prop. 1991/92:69). 
 En ombildning av Domänverket till ett aktiebolag med syfte att förvalta den produktiva skogs- och jordbruksmarken föreslogs (prop. 1990/91:87). I ett senare riksdagsbeslut (prop.1991/92:69) blev reger- ingen bemyndigad att efter en bolagisering sälja ut Domänverket. En särskild proposition (prop.1991/92:134) med mer detaljerade riktlin- jer för ombildningen av Domänverket till aktiebolag lades senare fram i riksdagen. Affärsverket Domänverket ombildades till aktiebo- lag 1992 och nästan all produktiv skogsmark fördes över till det nybil- dade Domän AB. Staten ville genom bolagiseringen uppnå en bättre anpassning till marknaden. Domänverket skulle därigenom få möjlig- het att fatta ekonomiska beslut med en mer flexibel finansiering. 
 Domänverkets fastigheter delades in i kommersiella och  
 icke-kom- 
  mersiella. Riksdagen beslutade att sälja de kommersiellt värdefulla skogs- och marktillgångarna. Syftet med försäljningen av Domänver- ket var dels att främja ägarspridning genom att öka det enskilda skogs- innehavet och därmed förbättra arronderingen, dels att bidra till en effektivisering av statens förmögenhetsförvaltning genom förvaltning av skogsmarken i aktiebolagsform. 
 De  
 icke-kommersiella 
  fastigheterna var sådana fastigheter som av olika skäl borde vara kvar i statlig ägo. Till dem räknades kulturhisto- riskt intressanta fastigheter, mark som nyttjas av rennäringen som  
 året-runtmarker 
  och mark av särskilt intresse för natur, kultur och fri- luftsliv. Dessa fastigheter skulle behållas av staten och förvaltas i myndighetsform. 
 Det nya Domän AB fick behålla fiskerätten i de vattendrag som överfördes till Vattenfall AB i samband med ombildningen. Me- ningen var att det nya bolaget därmed skulle fortsätta att ge allmänhe- ten rätt att fiska via det s.k. domänfiskekortet. Under en övergångspe- 
 24 
  
 SOU 2002:40 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 riod förvaltade Domän AB totalförsvarets byggnader och anlägg- ningar, t.ex. skjutfält och flygplatser. Senare överfördes de till Fortifi- kationsverket. 
  
 3.4 
  
 AssiDomän AB 
  
 AssiDomän AB bildades 1993 genom en fusion mellan Domän AB och AB Statens Skogsindustrier (ASSI). Därmed samlades både vir- kes- och industriproduktion i samma bolag. AssiDomän AB förvär- vade 1994 Norrlands Cellulosa Aktiebolag (Ncb AB), där staten re- dan ägde 50,9 procent av aktierna. Därigenom blev AssiDomän AB det fjärde största skogsindustriföretaget i landet och Europas tredje största skogsägare. I april 1994 noterades bolaget på börsen. I sam- band med börsintroduktionen fick allmänheten, anställda och andra intressenter möjlighet att förvärva aktier i det nya bolaget. Staten be- höll dock en majoritet av bolagets aktier (51 procent). 
 AssiDomän AB ägde nu 3,2 miljoner ha skogsmark, sågverk, ett flertal massa- och pappersindustrier samt förädlingsindustrier både i Sverige och utomlands. Tillverkningen var koncentrerad till förpack- ningspapper och sågade trävaror främst för den europeiska markna- den. AssiDomän AB hade 1995 ungefär 70 olika produktionsenheter med ca 13 000 anställda, varav 7 000 i Sverige. Hela koncernen om- satte då ca 18 miljarder kr. 
 I början av år 1999 beslutade bolagsstämman i AssiDomän AB att dela ut ett nybildat bolag, Sveaskog AB, som omfattade 900 000 ha produktiv skogsmark till aktieägarna. Enligt riksdagens bemyndi- gande hösten 1998 (prop. 1998/99:1, bet. 1998/99:NU1) förvärvade staten samtliga aktier i Sveaskog AB genom betalning med aktier i AssiDomän AB. Därigenom blev Sveaskog AB ett helstatligt aktiebo- lag och statens ägarandel i AssiDomän AB minskade till 34 procent. En strukturomvandling av AssiDomän AB inleddes. Den resulterade i att de flesta massa- och pappersbruk samt andra pappersrelaterade industrier inom och utom landet såldes. Kvar i bolaget blev skogen, sågverksrörelsen samt massa- och pappersbruket i Frövi. Målsätt- ningen var att bli ett renodlat skogsföretag utan egen industri. 
  
 3.5 
  
 Sveaskog AB 
  
 I slutet av 2001 lade staten genom Sveaskog AB ett offentligt bud på samtliga aktier i AssiDomän AB. Resultatet blev att Sveaskog AB blev 
 25 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 SOU 2002:40 
  
 ägare till 99 procent av aktierna i AssiDomän AB. En tvångsinlösen- process för att få tillgång till samtliga aktier har nu inletts. Förvärvet finansierades med aktieägartillskott i form av aktier i AssiDomän AB och Billerud AB samt genom upplåning. En samordning av verksam- heterna pågår och beräknas vara avslutad våren 2002. När samman- slagningen är avslutad kommer de räntebärande skulderna i det nya Sveaskog AB att vara ca 9 miljarder kr vilket innebär att bolaget arbe- tar med att lägga upp en långsiktig finansieringsplan. Det nya Wilson skog AB förvaltar ca 3,3 miljoner ha produktiv skogsmark och är lan- dets största skogsägare. 
 Enligt riksdagsbeslutet ska de medföljande industrierna säljas ut och Sveaskog AB bli ett renodlat skogsförvaltande bolag. Bolaget kommer därför att söka nya ägarstrukturer för sågverken samt massa- och pappersbruket i Frövi som ingick i förvärvet. Denna process kan ta flera år i anspråk. 
 Sveaskog AB driver dels skogsförvaltning, dels virkeshandel. Bola- get har en flexibel organisation för att kunna möta växlingar i priser, volymer och avverkningskostnader. Sveaskog AB förvaltar skogsmark över hela landet. Bolaget organiserar sig för att kunna förvalta mark även åt andra markägare, vilket i vissa delar av landet skulle vara kom- mersiellt intressant. Det innebär att Sveaskog AB även kan förvalta statliga myndigheters mark där det är rationellt. 
 Enligt riksdagens beslut ska det nya Sveaskog AB på sikt sälja ut  
 5–10 
  procent av sitt skogsmarksinnehav för att stärka det enskilda skogsbruket, främst i glesbygd. Därtill förutsätts att Sveaskog AB er- bjuder ersättningsmark till markägare som säljer mark för naturvårds- ändamål. Om transaktionerna sker under en  
 10-årsperiod 
  innebär det en omsättning på omkring 40 000 ha mark om året. En sådan försälj- ningsaktivitet kräver en ingående analys av vilka marker som kan säl- Hood och om ersättningsmarker ska köpas in. Det ställer också höga krav på bolagets fastighetsavdelning. 
  
 3.6 
  
 Naturskyddad mark 
  
 Landets första nationalparker bildades 1909. Under första hälften av  
 1900-talet 
  skyddades även en del skogsmarker via s.k. domänreservat av Domänstyrelsen och därefter av Domänverket. Den första mo- derna naturvårdslagen kom 1964 och därmed skapades möjlighet att bilda naturreservat. Fram till 1972 inriktades naturskyddet främst på skydd av grusåsar, skärgårdar, fjällområden, hagmarker samt områden 
 26 
  
 SOU 2002:40 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 för friluftslivet. Endast ett fåtal skogar skyddades. Fram till 1976 för- valtade Domänverket de flesta nationalparkerna och naturreservaten på statlig mark. Därefter övertog Naturvårdsverket ansvaret. 
 Mellan 1972 och 1985 pågick länsvisa naturinventeringar, bl.a. gjordes sammanställningar av områden som ansågs vara riksintres- santa för naturvård och friluftsliv inom ramen för den fysiska rikspla- neringen. Det första egentliga planeringsunderlaget för värdefulla skogar tillkom i början av  
 1980-talet. 
  Naturvårdsverket och Barrett verket kom 1984 överens om att undanta merparten av de invente- rade urskogarna från avverkning. De flesta inventerade urskogsområ- dena var skyddade 1992. Senare har nyckelbiotopsinventeringar och sumpskogsinventeringar genomförts. 
 Områdesskydd 
 Samhället kan enligt miljöbalken besluta om områdesskydd för att undanta skogsmark från virkesproduktion. Det är staten som äger na- tionalparker och riksdagen som fattar beslut om bildandet. Natur- och kulturreservat bildas av länsstyrelserna eller kommunerna. Staten äger många naturreservat, men det finns också en hel del på privat el- ler bolagsägd mark. 
 Biotopskyddsområden består av mindre markarealer och beslutas av skogsvårdsstyrelserna eller länsstyrelserna. 
 Naturvårdsavtal är ett komplement till övriga skyddsformer och bygger på ett civilrättsligt avtal mellan markägaren och staten. Över- enskommelsen innebär att markägaren avstår från hela eller delar av virkesuttaget. Kostnaderna för detta betalas av staten. Naturvårdsavtal gäller under viss avtalad tid, vanligen 50 år. 
 Den skyddade arealen ökar 
 I samband med Domänverkets bolagisering i början av  
 1990-talet 
  be- slöts att de kvarvarande s.k. domänreservaten på ca 1,4 miljoner ha skulle ombildas till naturreservat, förutsatt att naturvärdena var till- räckligt stora. Fram till reservatsbildningen var slutförd förvaltades marken av Domän AB. Det var länge oklart hur förvaltningen av vissa marker skulle fördelas mellan det nybildade Statens fastighets- verk och Naturvårdsverket. 
 En utredning (Ds 1995:72) påbörjades och Naturvårdsverket och Statens fastighetsverk slöt 1995 en överenskommelse om hur mar- kerna skulle fördelas (dnr.  
 30-1685/95 
  resp. dnr.  
 231-6501/95). 
  Det 
 27 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 SOU 2002:40 
  
 innebar att områden som ägs av staten ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen förvaltas av Statens fastighetsverk, liksom de statliga s.k. kronoholmarna och de naturreservat som hör till slott och kungs- gårdar. Resten av den områdesskyddade marken överfördes till Natur- vårdsverket. 
 I dag är 3,7 procent av den totala produktiva skogsmarkarealen skyddad. Inom den fjällnära skogen är 43 procent skyddad skogs- mark. Totalt äger staten närmare 1 miljon ha områdesskyddad skogs- mark. Av detta är 116 000 ha nationalparker och 634 000 ha naturre- servat. Naturvårdsverket förvaltar ägaransvaret för ca 40 procent av denna mark i form av nationalparker och naturreservat. Statens fastig- hetsverk förvaltar omkring 54 procent av de statligt ägda områdes- skyddade skogsmarkerna. Även Fortifikationsverket, Sveaskog AB, AB Göta kanalbolag och Skogsstyrelsen har naturreservat på sina marker. 
 Det finns stora arealer naturreservat på privatägd mark, där markä- garna fått intrångsersättning. Länsstyrelserna har skötselförvaltning av alla nationalparker med undantag för Gotska Sandön och Tyresta na- tionalpark. Länsstyrelserna har skötselförvaltning av alla naturreser- vat, men kan överlåta skötseln till annan förvaltare. 
 Frivilliga avsättningar 
 Förutom områdesskyddade arealer för att bevara och öka natur- och kulturmiljövården undantas stora områden från skogsbruk på frivillig väg. Dessa frivilliga avsättningar har ökat under senare år och är nu uppe i 810 000 ha eller 3 procent av den produktiva skogsarealen. Det är nästan lika mycket som det skogliga områdesskyddet. Hälften av de frivilliga avsättningarna ligger i fjällnära områden. 
 En viktig drivkraft för skogsbruket att göra frivilliga avsättningar är certifiering av skogen. Alla större statliga skogsförvaltare är  
 FSC-certi- 
  fierade (Forest Stewardship Council) vilket kräver att 5 procent av den produktiva skogsmarken undantas från skogsbruk. FSC är en oberoende internationell organisation som arbetar för ett miljöanpas- sat, samhällsnyttigt och ekonomiskt livskraftigt bruk av världens sko- gar. Den svenska standarden godkändes 1998 och revideras i samar- bete med bl.a. fackliga organisationer, miljöorganisationer, olika in- tresseorganisationer och företag. 
 Det finns också en europeisk standard PEFC (Pan European Forest Certification) som verkar för ett ansvarsfullt privat skogsbruk med 
 28 
  
 SOU 2002:40 
  
 Statens skogar genom tiderna 
  
 hänsyn till miljö, produktion och sociala frågor. PEFC stöds inte av de ideella naturvårdsorganisationerna. 
 Miljökvalitetsmålet Levande skogar 
 Riksdagen har beslutat om miljökvalitetsmålet Levande skogar (prop. 2001/02:130). Det har kraftigt ökat kraven på natur- och kul- turmiljövården. Det årliga anslaget för naturskydd höjdes successivt från 20 miljoner kr 1984 till 190 miljoner kr 1992. Nu är anslaget uppe i 550 miljoner kr/år. Därtill kommer anslag för biotopskydd och naturvårdsavtal. För skötseln av områdesskyddade marker är summan 118 miljoner kr/år. Miljökvalitetsmålet innebär enligt 2001 års riksdagsbeslut att: 
  
 Ytterligare 900 000 ha produktiv skogsmark ska undantas från skogsbruk. 
  
 Av dessa ska 320 000 ha bli naturreservat 
  
 Mängden död ved ska öka med 40 procent i hela landet. 
  
 Arealen äldre lövrik skog ska öka med 10 procent 
  
 Andelen gammal skog ska öka med 5 procent 
  
 Inga fornlämningar ska skadas. 
  
 Åtgärdsprogram för hotade arter i skogslandskapet ska tas fram. 
  
 Naturvårdsverket har tillsammans med länsstyrelserna fått i uppdrag att förvärva mark alternativt förhandla om intrångsersättning för att uppnå målet att skapa ytterliggare 320 000 ha naturreservat inom en  
 10-årsperiod. 
  Sveaskog AB ska enligt sin bolagsordning vara staten behjälplig med bytesmark för att uppnå samhällsmålen, t.ex. för na- turvården. Bytesmark ska betalas till gängse marknadspris. Strävan att uppnå miljökvalitetsmålet Levande skogar innebär således ett stort ansvar även för Sveaskog AB. För att klara målet inom en  
 10-årspe- 
  riod krävs att 30 000 ha skogsmark årligen ombildas till naturreservat. Det innebär en tredubbling jämfört med nuvarande takt. 
 29 
  
 4 
  
 Skog och skyddad mark i andra länder 
  
 För att göra jämförelser och lära av andra länders förvaltning av skog och skyddad mark beställde utredningen en analys av skogsbruket i fem olika europeiska länder: Polen, Finland, Skottland, Frankrike, och Österrike. (Analysis of Administrations of State Forests in an In- ternational Perspective Richards, Harris, Bilaga 2) Utredningen har även besökt Finland och Lettland för att närmare studera dessa länders för- valtning av statlig skog. 
 Det statliga skogsinnehavet i de olika länderna illustreras i tabellen nedan. Av de undersökta länderna har Sverige, med sina 20 procent statligt ägd skogsmark, tillsammans med Österrike den lägsta procen- ten statligt ägd skogsmark. 
  
 Tabell 4.1.  
 Andel statlig skogsmark samt skyddad skogsmark i olika länder 
  
 Land 
  
 Statligt ägd skogs- 
  
 Procent av landets 
  
 Procent skyddad mark 
  
 mark miljoner ha 
  
 skogsmark som är 
  
 av landets totala 
  
 statligt ägd 
  
 skogsareal 
  
 Polen 
  
 7 
  
 83 
  
 42 
  
 Finland 
  
 7 
  
 44 
  
 20 
  
 Skottland 
  
 0,6 
  
 37 
  
 3,4 
  
 Frankrike 
  
 1,4 
  
 30 
  
 1,5 
  
 Österrike 
  
 0,4 
  
 17,5 
  
 5 
  
 Sverige 
  
 4,8 
  
 20 
  
 3,7* 
  
 * Produktiv skogsmark. 
 Siffrorna i tabellen är inte helt konsistenta. För Sverige och Finland definieras skogsmark som mark med en tillväxt av minst en skogsku- bikmeter per år och ha. För övriga länder avser uppgifterna mark som till mer än 10 procent är täcka av skog. 
 31 
  
 Skog och skyddad mark i andra länder 
  
 SOU 2002:40 
  
 Definitionen av skyddad areal skiljer sig också mellan länderna. I Polen och Finland med högst procent skyddad mark ingår större skogsområden där skogsbruk bedrivs, men med vissa restriktioner till följd av ett visst mått av naturskydd. Polen har exempelvis förutom nationalparker och naturreservat också s.k. landskapsparker vilka be- slutas på regional nivå. Skogsvården i landskapsparkerna sköts av den statliga skogsmyndigheten medan nationalparker och naturreservat lyder under Nationalparksstyrelsen. Finland har på liknande sätt som Polen stora skogsarealer avsatta för rekreation och friluftsliv som un- dantagits från kommersiellt skogsbruk. Det gäller bl.a. de s.k. öde- marksområdena i nordöstra Finland. Dessa områden räknas in i area- len skyddad mark i Tabell 4.1. I övriga länder är de skyddade mar- kerna främst nationalparker och naturreservat. I Skottland finns dock ingen nationalpark. 
  
 4.1 
  
 Förvaltning i olika länder 
  
 Samtliga de länder som utredningen har studerat har i den statliga ad- ministrationen både kommersiellt skogsbruk och förvaltning av na- tionalparker och reservat. Utredningens uppgift har bl.a. varit att pröva om ansvaret för förvaltning av statens skogar kan inordnas i en ny myndighet med helhetsgrepp på verksamheten. Avsikten var att studera om effektiviteten ökar när både kommersiell skogsmark och skyddad mark förvaltas tillsammans. Av de studerade länderna var det endast Finland som förvaltade kommersiell skogsmark och mark avsatt för naturvård i samma myndighet. Myndigheten lyder under två departement och därmed skiljer man på ansvaret för skogsbruk och naturskydd. Miljöministeriet utser chefen för naturskyddsavdel- ningen. Detta beskrivs nedan. 
 Finland 
 Konsultanalysen och utredningens studiebesök i Finland visar att det både är möjligt och lönsamt att sköta kommersiellt skogsbruk och skyddade områden i samma myndighet. Den finska Forststyrelsen har sedan  
 1990-talet 
  förvaltat både kommersiell skogsmark och annan skogsmark. Forstyrelsen anser själv att fördelarna med gemensam för- valtning är följande: 
  
 Tydliga synergieffekter uppstår genom informationsutbyte mellan de olika verksamheterna. Naturvårdsspecialister överför kunskap om hur man ökar naturvårdsnyttan och anställda i det kommersi- 
  
 32 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skog och skyddad mark i andra länder 
  
 ella skogsbruket överför kompetens och attityder inom områden som kostnadseffektivitet och organisation. 
  
 En genomskinlig och målstyrd kostnadsredovisning för de bägge verksamheterna har lett till bättre och mer utvecklad planering av de olika arbetsuppgifterna och mer precis uppskattning av kostna- den för aktiviteten ifråga. 
  
 Det är enklare att jämföra olika arbetssätt hos olika regioner och därmed kan det mest effektiva ur kvalitets- och kostnadssynpunkt väljas. 
  
 Möjlighet att utnyttja personal i båda verksamheterna har ökat. Personalen kan under sin karriär öka sin kompetens genom att tjänstgöra på flera typer av befattningar. En anställning hos Forst- styrelsen blir därmed attraktiv med stora möjligheter till personlig utveckling. 
  
 Forststyrelsen har genom att sköta både skogsbruk och skyddad mark fått en ny profil och därigenom ökat sitt engagemang i syfte att förbättra för rekreation och friluftsliv. Bland annat har en sär- skild enhet för att utveckla turismen utvecklats som kallas Austin. 
  
 Sammanslagningen av statlig skogsmark i Finland har pågått under flera år. I dag förvaltar Forststyrelsen även försöksparker samt mark för vetenskapliga ändamål. För närvarande pågår en sista samman- slagning i och med att försvarsmaktens skogar förs över till Forststy- relsen. Först flyttade chefen för skogsbruket över till Forststyrelsen för att förbereda sammanslagningen. När det praktiska tillvägagångssättet utarbetats för samgåendet har resten av förvaltningen flyttats över. 
 Forststyrelsen arbetar med långsiktiga planer för skogsbruk och na- turvård. Naturresursplanering och ekologisk landskapsplanering om- fattar rullande  
 10-årsperioder. 
  
 Polen 
 Polen har separerat kommersiellt skogsbruk och skötsel av national- parkerna. Huvudsyftet med det kommersiella skogsbruket är att för- valta naturresursen skog för att behålla alla dess viktiga funktioner. Bland dessa kan nämnas: 
  
 skogens gynnsamma inverkan på klimatet, luften, vattnet och livs- betingelserna för människan 
  
 bevara biologisk mångfald, genetiska resurser och landskapsbilden 
  
 33 
  
 Skog och skyddad mark i andra länder 
  
 SOU 2002:40 
  
 skydda vattenresurser 
  
 producera virke. 
  
 Den statliga skogsmyndigheten liksom förvaltaren av nationalparker betalar en skogsskatt till kommunerna, vilket kan ses som ett sätt att förankra skogsinnehavet i den kommunala verksamheten. 
 Frankrike 
 Även i Frankrike förvaltar ett statligt verk det kommersiella skogsbru- ket. I Frankrike är varje nationalpark självständig. Den statliga skogs- myndigheten används som förvaltare av dessa och förvaltar också kommunernas skogsmarker. De är främst rekreationsskogar och sköt- seln betalas till 85 procent av staten. Denna ordning innebär att skogsförvaltaren alltid begär delfinansiering av samtliga åtgärder som görs i de kommunala skogarna. Stora arealer skyddad mark ägs i Frankrike av privatpersoner. Staten kompenserar virkesbortfall i form av bidrag. 
 Skogsskötseln på statens mark handlar i Frankrike till stor del om att erbjuda attraktiva rekreationsområden. Statliga medel finns endast till skogsskötsel. Rekreationshöjande åtgärder måste därför bekostas med medel från annat håll. Den statliga skogsförvaltningen samarbe- tar vad gäller finansieringen av sådana åtgärder med privata företag och kommuner. 
 Skottland 
 I Skottland förvaltas så gott som all statlig skogsmark, inklusive den skyddade marken, av The Forestry Commission, som är landets skogsdepartement. I Skottland går skogsarbetet mycket ut på att plan- tera ny skog och där har man stor hjälp av olika intressegrupper. Fi- nansiering kommer både från staten och från andra parter. Mycket skogsskötsel bedrivs i partnerskap med privata och ideella företag el- ler organisationer. 
 Österrike 
 I Österrike förvaltas all statlig skog och även en del privata skogar av ett statligt ägt aktiebolag. Bolaget drivs helt av vinstintresse och leve- rerar 50 procent av vinsten till staten. I Österrike är provinserna för- valtare av nationalparkerna. Om vissa kriterier för skötseln uppfylls bidrar staten med 50 procent av kostnaden, resten betalas av provin- sen. 
 34 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skog och skyddad mark i andra länder 
  
 En stor del av Österrikes skyddade mark ägs av privata personer el- ler bolag. I reservaten sker en del mindre avverkning och vinsten av detta går till markägaren. Dessutom kan markägaren få bidrag för att undanta skog från kommersiellt skogsbruk. Eftersom en viss avverk- ning behövs och också är tillåten i reservaten har det varit svårt för myndigheterna att utöva tillsyn. Konsultens bedömning (se Bilaga 2) är att Österrike med många privatägda reservat haft svårt att uppfylla de statliga naturvårdsmålen. 
 Även om skogsbruk och reservat inte förvaltas tillsammans i Polen, Skottland och Österrike rapporteras de olika verksamheterna till samma minister. I Polen rapporterar skogsbruket till miljöministeriet och i övriga länder till jord- och skogsbruksministeriet. I Finland, där de båda verksamheterna sköts av samma myndighet, rapporteras skogsbruk till jord- och skogsbruksministeriet och skötseln av den skyddade skogsmarken till miljöministeriet. Det är endast i Sverige som skogsbruket rapporteras till Näringsdepartementet. 
  
 4.2 
  
 Markförvärv för naturskydd 
  
 De olika ländernas förvärv av särskilt värdefull skogsmark i syfte att säkerställa biologisk mångfald undersöktes. I Skottland, Frankrike, Lettland och Österrike förekommer så gott som aldrig några sådana inköp. I Polen och Finland köper staten upp mark för att bilda natio- nalparker och naturreservat. 
 I Finland finns en särskild enhet inom Forststyrelsen som ansvarar för inköp och försäljning av skogsmark. Myndigheten är den största parten på marknaden och åtnjuter stor trovärdighet. Både inköp för reservatsbildning och inköp av mark för egen omarrondering görs inom denna enhet. Beslut om vilka områden som ska köpas in för att bli reservat och nationalparker tas av miljöministeriet. Forststyrelsen effektuerar beställningen. Miljöministeriet anslår årligen 3,3 miljoner FIM för inköp av skogsmark för reservatsbildning. Genom att Forst- styrelsen säljer vanlig kommersiell skogsmark i takt med att ny mark köps in tillkommer ytterligare 1 miljon FIM per år. 
  
 4.3 
  
 Former för konflikthantering 
  
 Konsulten hade även i uppdrag att studera hur de olika statliga skogs- ägarna hanterar konflikter i samband med förvaltning av statlig skogs- mark. Skottland har utvecklat en hög nivå av delaktighet i plane- 
 35 
  
 Skog och skyddad mark i andra länder 
  
 SOU 2002:40 
  
 ringen och där finns ett stort lokalt engagemang i skogsbruket. I Skottland skiljer man på fyra kategorier av delaktighet: informativt, operationellt, rådgivande och medverkande. De olika kategorierna kräver olika aktiviteter från statens sida. För att öka det lokala engage- manget och inflytandet utvecklas metoder för att bevara biologisk mångfald, bedriva skogsbruk med småskalig teknik och utveckla mångbruk. 
 I Polen och Lettland är det främst  
 FSC-certifiering 
  av skogsbruket som ökat kraven på delaktighet på såväl nationell som lokal nivå. Nu måste staten arbeta för att intressegrupper och berörda medborgare informeras och får möjlighet att framföra sina åsikter. Principer har också utarbetats för att hantera konflikter mellan skogsbruket och an- dra intressenter. 
 I Finland har renskötseln inom samernas hemområden särskilda rättigheter gentemot skogsbruket och andra näringar. Renskötseln får inte begränsas och skogsbruk, turism och annan verksamhet måste därför underordnas renskötseln. Skogsmarken i samernas hemområ- den ägs av staten och Forststyrelsen måste ha godkännande från sam- erna för att få avverka. Det kräver stor framförhållning och samråd med samerna. 
 Inom samernas hemområden finns en rad svåra konflikter som inte bara gäller Forstyrelsen. Forststyrelsen pekade särskilt ut en svårlöst konflikt. Den gällde ett sågverk vars verksamhet i hög grad är bero- ende av timmer och avverkning av den kringliggande skogen. Många samer arbetar i sågverket och är beroende av denna arbetsplats. Ofta uppstår konflikter med renägare om avverkning inom området. Om alltför låg avverkningsvolym godkänns kan inte sågverket överleva. Man har därför i samernas hemområden diskuterat att eventuellt överlåta skogens avkastning till samerna. Då överlåts prioriteringen mellan olika försörjningsmöjligheter till samerna själva. 
 I Finland har de nordliga länen inrättat delegationer för att erbjuda intresserad allmänhet, naturvårdsorganisationer samt turist- och såg- verksnäringen samråd om skogsbrukets planer. Delegationerna sam- manträder fyra gånger om året. 
 36 
  
 5 
  
 Svenska folkets skog 
  
 Skogen är betydelsefull för svenska folket och betydelsen ökar i takt med att allt fler flyttar till tätorterna. Skogen är viktig för rekreation, upplevelser och folkhälsan. Den behövs som livsmiljö för många djur och växter och rymmer rika kulturmiljövärden. Skogen är också viktig för att producera virke och för sysselsättningen. För utredningen har det varit av intresse att ta reda på hur svenska folket anser att staten ska sköta sitt skogsbruk. På olika sätt har synpunkter samlats in. För att få ett statistiskt säkerställt material över svenska folkets attityder till skogen och särskilt till hur den ska brukas beställde utredningen en opinionsundersökning som redovisas nedan. Därefter redovisas andra synpunkter som kommit in till utredningen via seminarier, mö- ten och brev. 
  
 5.1 
  
 Opinionsundersökning 
  
 Varken regering eller riksdag har hittills ansett att statens skogsbruk ska hanteras annorlunda än det privata. Den undersökning som ut- redningen beställt från Forskningsgruppen för Samhälls- och Infor- mationsstudier (FSI) visar att svenska folket har en annan uppfatt- ning. 
 Svenska folket anser att skogen ska skötas med hänsyn till biologisk mångfald, landskapsbilden och friluftslivet rent allmänt. Men de stäl- ler ännu högre krav på staten som skogsägare. Det är bara en fjärdedel som anser att statens skogsbruk ska drivas enbart utifrån företagseko- nomiska aspekter. 
 På frågan om vad landets skogar ska användas till svarade en över- väldigande majoritet (72 procent) att den till mer än hälften ska an- vändas för biologisk mångfald och för att främja djur- och växtlivet m.m. En något mindre andel (60 procent) ville att skogen skulle an- vändas med inriktning på friluftslivet. 
 37 
  
 Svenska folkets skog 
  
 SOU 2002:40 
  
 På frågan om skogen i huvudsak ska användas för produktion av pappersmassa och byggvirke svarade 45 procent att mindre än hälften av skogen ska användas på detta sätt. Det fanns dock ingen opinion som helt vill undanta denna uppgift för skogen. Sannolikt anser många att de olika nyttjandealternativen kan kombineras, dvs. man ska kunna producera virke och ändå behålla skogens olika värden. 
 När det gäller frågan om skogens nyttjande för virkesproduktion är det skillnad mellan åldersgrupper och var i landet de bor. De som är födda på 1920- och  
 1930-talen 
  och de som bor på landsbygden anser i högre utsträckning än andra att skogens främsta syfte är produktion av virke och pappersmassa. De som är födda under 1970- och 1980- talen och bor i storstäder värnar jämförelsevis mer om friluftsliv och biologisk mångfald. 
 Det var få som hade någon uppfattning om hur mycket skog staten borde äga. Trots att kunskaperna om vem som äger skogen är låga har de flesta mycket bestämda uppfattningar om hur staten ska sköta sitt skogsinnehav. En majoritet anser att brukandet av den statliga skogen i första hand ska ta hänsyn till biologisk mångfald och till landskaps- bilden. Efter det prioriteras friluftsliv och kulturmiljön. Alternativet jakt och fiske kommer inte långt efter, men det finns ändå ett stort av- stånd mellan dem som t.ex. prioriterar friluftsliv och dem som priori- terar jakt och fiske. Att lägga företagsekonomiska aspekter på skogs- innehavet får inte särskilt stort stöd. Rennäringen får ett visst stöd, trots att den berör få. 
 Det finns en skillnad mellan kvinnor och män och mellan äldre och yngre om hur staten ska sköta sitt skogsinnehav. En äldre man anser oftare att produktionen är viktig. En yngre kvinna tänker mer på biologisk mångfald och friluftsliv. 
  
 5.2 
  
 Kvinnor i skogen 
  
 Av opinionsundersökningen framgår att det finns en könsrelaterad skillnad i attityderna till skogen. Kvinnor vill i lägre grad än män ut- nyttja skogen för produktion av pappersmassa och byggvirke. De läg- ger också större vikt vid biologisk mångfald än män. Detta kan spegla skogsbrukets tradition av att vara en starkt mansdominerad bransch. Tidigare var det ett hårt och tungt arbete, som inte ansågs passa kvin- nor med sina sämre fysiska förutsättningar. Den ökade mekanise- ringen har ändrat detta förhållande. 
 38 
  
 SOU 2002:40 
  
 Svenska folkets skog 
  
 Först under de senaste 20 åren har skogsnäringens mansdominans brutits. Kvinnor har börjat söka sig till skogliga utbildningar och kva- lificerade skogliga arbeten. Andelen kvinnliga utexaminerade jägmäs- tare, skogsmästare och skogstekniker är dock fortfarande låg. 
 Det finns kvinnor inom alla yrkesfunktioner, enligt enkätundersök- ningen Skogsutbildade kvinnors och mäns villkor i arbetslivet (SLU, 1998). Bland de skogsutbildade som jobbar på skogsbolagen är könsfördelningen relativt jämn. Däremot är andelen skogsutbildade kvinnor högre inom Skogsvårdsorganisationen jämfört med Skogs- sällskapet och Skogsägarföreningarna. 
 Det var 40 procent av kvinnorna i undersökningen som ansåg att de blivit negativt särbehandlade på grund av sitt kön. Främst handlar det om lönesättning och att de kände sig osynliggjorda på arbetsplat- sen. Under  
 1990-talet 
  har kvinnor i högre grad än män lämnat sina befattningar inom skogsnäringen. 
 En annan kategori kvinnor med anknytning till skogen är de kvinn- liga skogsägarna, som i dag utgör ca en tredjedel (129 000) av alla skogsägare. De har bildat en intresseförening för Sveriges kvinnliga skogsägare, Spillkråkan. Medlemmarnas ambition är att få större in- flytande över skogsindustrin, bl.a. genom att ta plats i företagsled- ningar och styrelser. 
  
 5.3 
  
 Synpunkter till utredningen 
  
 Förutom opinionsundersökningen har utredningen försökt samla synpunkter från allmänheten och olika intresseorganisationer om hur statens skogar ska skötas. Många synpunkter fördes fram under semi- narierna hösten 2001 (Bilaga 10). Andra har via hemsidan, skrivelser och brev till utredningen framfört sina synpunkter. 
 Under seminarierna framkom att många önskade sig ett ökat stat- ligt ägande. Den lokala förankringen av skogsbruket poängterades på samtliga seminarier. Opinionsundersökningen har bekräftat en del av de synpunkter som kommit utredningen till handa. 
 I Norrland ansåg många att främsta syftet med ett statligt skogs- ägande var att garantera virke till sågverken för att därmed värna om sysselsättningen. Ett statligt skogsägande ansågs också kunna minska konflikterna med rennäringen och naturvården. I södra Sverige var perspektivet annorlunda. Där ville deltagarna ha mer statlig skog främst för att garantera ökat rekreationsvärde i de tätortsnära sko- garna. 
 39 
  
 Svenska folkets skog 
  
 SOU 2002:40 
  
 Många menade att ett statligt skogsbruk ska skötas annorlunda än det privata, med lägre avkastningskrav beroende på användningen. Det gällde t.ex. biologisk mångfald, kulturmiljö och åtgärder för fri- luftslivet. Flera tog upp frågan om att staten borde vidta åtgärder för att underlätta möjligheterna till jakt och att staten bör hålla jaktarren- dena låga. Många ansåg att staten bör upplåta mark även för andra ändamål än skogsbruk och ta en ledande roll för att utveckla skogens mångbruk tillsammans med det lokala näringslivet. 
 De samer som deltog ville ha längre planeringstider före avverk- ning för att göra det möjligt att låta renarna beta av marklav före träd- fällningen. Femåriga planeringscykler efterlystes. Samerna efterlyste också en mer aktiv röjning och gallring av skogen samt en skonsam- mare markberedning. 
 Synpunkter har också inkommit från flera naturvårdsorganisatio- ner. De anser bl.a. att större arealer av den statliga marken ska undan- tas skogsbruket, särskilt gäller det de kvarvarande urskogarna. Svenska Jägarförbundet i Norrbotten har erbjudit sig att ta ansvar för viltvår- den i landet och bekosta den med intäkter från jaktkort och arrenden. Fackliga representanter har hört av sig och är framför allt oroade över de ökade förslitningsskadorna inom skogsnäringen. Sågverken i Norr- lands inland oroar sig över att AssiDomän AB kört mycket virke till kusten och att det därmed inte kommit inlandssågarna till del. De är också oroade över de låga flispriserna. 
  
 5.4 
  
 Lokal förankring 
  
 På Statsskogsutredningens samtliga seminarier poängterades vikten av lokal förankring av det statliga skogsbruket och naturvården. Det fanns intresse av att veta när de statliga förvaltarna planerar gallring, föryngringsavverkning, markberedning m.m. Det fanns också önske- mål om lokalt inflytande i bevarandearbetet. 
 Det finns olika sätt att skapa lokal förankring och dialog. I riksda- gens skrivelse (rskr. 2001/02:173) beskrivs den lokala dialogen som en del i demokratin, dvs. alla berörda ska ha rätt att framföra sin uppfatt- ning. I skrivelsen poängteras vikten av att information går ut i ett ti- digt skede för att ge berörda möjlighet att reagera och lägga fram syn- punkter. Genom tidig och fyllig information underlättas konflikthan- tering. 
 Det finns etablerade former av samråd på olika områden i samhäl- let. Samråd med samerna är ett exempel. Samråd inför planändringar 
 40 
  
 SOU 2002:40 
  
 Svenska folkets skog 
  
 enligt plan- och bygglagen respektive samråd i samband med miljö- konsekvensbeskrivningar enligt miljöbalken är andra exempel. I de två senare fallen är samråden formaliserade och det finns regler för hur berörda ska kallas och hur samråden ska dokumenteras och följas upp. 
 I flera andra länder arbetar man mycket med s.k. public participa- tion för att de som berörs av skogsbruket ska kunna bli mer delaktiga. Särskilt i Polen och Skottland har man arbetat mycket med dialog och samråd kring skogsbruks- och naturvårdsplanering (se Bilaga 2). 
 41 
  
 6 
  
 Skogens många värden 
  
 Skogen har i dag i flera avseenden stor betydelse för svenska folket. Förr var skogen i många landsdelar enbart en källa till försörjning i form av mat och ved eller viktig som bränsle bl.a. till bruken. Fortfa- rande är skogens virkesproduktion av stor vikt för landet och för våra exportinkomster. I takt med att en stor majoritet av befolkningen flyt- tat till tätorter har skogens värden kommit att handla om landskaps- bilden, kulturmiljön, olika värden för friluftslivet, men också om be- varandet av biologisk mångfald. Skogen har alltmer blivit en källa för rekreation och upplevelser. Förståelsen har också ökat för skogens värde som skydd för ökad miljöförstöring. Det gäller bl.a. skogen som bullerskydd, skogsmarkens förmåga att lagra vatten och därigenom minska risken för översvämningar samt skogens förmåga att binda koldioxid och därmed sänka koldioxidhalten i atmosfären. 
 För Sveriges ekonomi och framför allt för landets export är skogs- näringen alltjämt av avgörande betydelse. Få har i dag sin direkta ut- komst av skogsbruket, men skogens virkesproduktion är en viktig för- utsättning för skogsindustrins utveckling. Skogsbruket och skogsindu- strin utgör tillsammans kärnan i den kanske viktigaste ekonomiska klusterbildningen inom svenskt näringsliv. I det skogsindustriella klustret finns många av dagens snabbväxande högteknologiska och tjänsteproduktionsinriktade företag. Speciellt viktigt är det för gles- bygden att upprätthålla denna dynamik och framtidstro. En säker- ställd virkesproduktion är en av de viktigaste förutsättningarna för detta. 
 Därtill kommer skogens betydelse för att klara en energiförsörjning baserad på förnybara källor. Utbyggnadstakten när det gäller fjärr- värme, kraftvärme och mottryck baserad på biobränslen är stark. Marknaden för olika typer av biobränslen har det senaste året gått från ett klart överskott till brist. Konkurrensen om vedråvaran ökar. Hittills har svensk industri klarat en ökad produktion genom import av virke, främst från Ryssland och Lettland. 
 43 
  
 Skogens många värden 
  
 SOU 2002:40 
  
 6.1 
  
 Skogen, industrin och sysselsättningen 
  
 Skogen har under lång tid haft stor betydelse för den svenska ekono- min. Skogs- och skogsindustriprodukter utgör fortfarande en viktig exportnäring med 13 procent av den totala varuexporten och 55 pro- cent av nettoexporten. Totalt uppgick exporten av skogs- och skogsin- dustriprodukter år 2000 till 105 miljarder kr. 
 Inom skogsnäringen arbetade detta år ca 97 000 personer. Om man ser till hela skogsnäringen med sågverk samt massa- och pappersindu- strin har antalet anställda varit stabilt den senaste  
 10-årsperioden. 
  Pro- duktiviteten i industrin har under perioden ökat i takt med att pro- duktionsvolymen ökat. 
 Samtidigt som industrin expanderat har den andel som arbetar inom själva skogsbruket minskat. Den senaste  
 10-årsperioden 
  har sys- selsättningen mer än halverats och var år 2000 nere i 16 500 personer. Även i extrema skogsbygder har antalet anställda inom skogsbruket sjunkit drastiskt. I Jokkmokk, som tidigare hade huvuddelen av syssel- sättningen inom skogen, bidrar skogsbruket nu med bara 3 procent av arbetstillfällena. Anledningen till det är att mekaniseringen tagit över många av de tidigare manuella uppgifterna. 
 Staten som virkesleverantör till massa- och pappersindustrin 
 Sågtimmer utgör 54 procent och massaved 46 procent av den totala virkesvolymen på marknaden. Värdemässigt svarar sågtimret för 68 procent och massaveden för 32 procent av det totala virkesvärdet på virkesmarknaden. Volymmässigt är virkesförbrukningen större i massa- och pappersindustrin än för sågverken, men värdemässigt är det lägre då sågtimret har ett mycket högre värde än massaveden, ca. 80 procent. 
 Inom massa- och pappersindustrin fanns år 2000 484 arbetsställen med totalt 40 200 anställda. Det fanns 46 massabruk 1999 med en to- tal produktionskapacitet på 11,4 miljoner ton och med ett samlat ex- portvärde på 10,6 miljarder kr. Pappersindustrins samlade export- värde uppgick samma år till 50,7 miljarder kr. 
 Svenska massa- och pappersbruk producerade år 2000 knappt 10 miljoner ton papper och ca. 10 miljoner ton massa av vilket 3 miljo- ner ton var avsalumassa. Det gick åt 42 miljoner m 
 3 
 fub fiberråvara fördelat på 30 miljoner m 
 3 
 fub massaved och 12 miljoner m 
 3 
 fub flis. Den svenska massa- och pappersindustrin har de senaste åren genom- gått stora strukturella förändringar. Två trender kan skönjas, dels sam- 
 44 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogens många värden 
  
 gåenden mellan företag, dels en fokusering på produktområden. Ett exempel på det senare är bildandet av Billerud AB där AssiDomän AB och StoraEnso Oy slog samman sina kraftpappersbruk till ett bo- lag. 
 AssiDomän AB svarade år 2000 för ca 3 procent av förbrukningen av massaved i Sverige. En jämförelse visar att Billerud AB förbrukade 12 procent, Södra 13 procent, SCA 12 procent och StoraEnso Oy 16 procent. 
 Sveaskog AB (inklusive AssiDomän AB) producerar ca 2,5 miljoner m 
 3 
 fub massaved från den egna skogen och ca 2,15 miljoner m 
 3 
 fub flis från sågtimmer – totalt 4,65 miljoner m 
 3 
 fub fiberråvara. Statens fas- tighetsverk producerar årligen ca 130 000 m 
 3 
 fub och Fortifikations- verket ca 118 000 m 
 3 
 fub fiberråvara. Sammantaget levererar de största statliga skogsförvaltarna knappt 5 miljoner m 
 3 
 fub fiberråvara, vilket motsvarar ca 12 procent av det totala årsbehovet i den svenska massa- industrin. Dock är volymen från Sveaskog AB inom överskådlig tid i princip bunden i leveransavtal med egen och extern massa- och pap- persindustri. 
 Statens betydelse som virkesleverantör till sågverken 
 En av anledningarna för staten att äga skog i Norrlands inland är att öka volymen sågtimmer som bjuds ut på marknaden och därmed ga- rantera köpsågverken råvara (prop. 2001/02:39). Av rapporten Ana- lys av betydelsen av statligt skogsägande för landets köpsågverk kopp- lat till sysselsättningen (Bilaga 7) framgår i vad mån de 36 köpsågver- Newton är beroende av timmerutbudet från de statliga skogarna. Av dessa köper två sågverk statligt timmer till 64 respektive 76 procent och två köper statligt timmer till drygt 40 procent. Övriga köper en mindre andel statligt timmer. Sveaskog AB, AssiDomän AB och Fastighets- verket FD Skog räknas här som statliga leverantörer av timmer. 
 Slutsatsen av rapporten är att det inte i första hand är vem som äger skogen som är det viktiga för inlandssågverken. Mer betydelse- fullt är att det finns tillgång till timmer på marknaden som inte är bundet i t.ex. interna leveransavtal, återköpsavtal för sågverksflisen el- ler i bytesaffärer mellan bolag. Det nya Sveaskog AB har i dag åtagan- den i leveransavtal som innebär att en årlig leverans av drygt 8 miljo- ner m 
 3 
 fub. Det är mer timmer än vad den statliga skogen producerar och innebär att Sveaskog AB behöver köpa virke från andra för att säkra leveransavtalen. Detta förhållande kan minska snarare än öka det fria timret på marknaden. 
 45 
  
 Skogens många värden 
  
 SOU 2002:40 
  
 Sågverken är kostnadsmässigt beroende av priset på flis. Eftersom priset genom oligopolet kan hållas lågt är den oligopolsituation som gäller på den svenska marknaden för cellulosaflis ett problem. I rap- porten jämförs flispriset mellan Finland och Sverige. Det svenska pri- set är 25 procent lägre än det finska. 
 I rapporten redovisas också problem att få bankgarantier för sågver- Newton i Norrlands inland. Utan sådana är det svårt att köpa timmer för de mindre sågverken. Ytterligare en viktig faktor för de här sågverkens överlevnad är förmågan till profilering och marknadsföring av nisch- produkter. Det finns således många andra faktorer än tillgång till tim- mer som utgör problem för inlandets köpsågverk. 
 Sågverken och sysselsättningen 
 De svenska sågverken har ökat sin produktion jämfört med slutet av  
 1900-talet. 
  År 2000 var produktionen sågad vara 16,4 miljoner m 
 3 
 . Det är 2 miljoner m 
 3  
 mer än under produktionstoppen i början av  
 1970-talet. 
  Trots expansionen har antalet arbetsställen minskat och 97 procent av produktionen sker nu i sågverk med en årsproduktion som överstiger 5 000 m 
 3 
 . Av den totala sågverksproduktionen sker 14 procent i Norrlands inland och där är förädlingsgraden högre än för sågverk i andra delar av landet. 
 Sågutbytet av en stock är  
 45–47 
  procent. Resten blir biprodukter i form av cellulosaflis och spån. En stor andel av inlandssågarnas bi- produkter går till skivindustrin och egen bränsleförsörjning. Vid några få anläggningar framställs förädlade biobränslen. När sysselsätt- ningen diskuteras är det nödvändigt att också diskutera biproduk- terna. En industri som är beroende av t.ex. spån kan ha byggts upp nära sågverket. 
 Inom trävaruindustrin arbetade 36 000 personer år 2000. Av dessa arbetade 1 700 personer på sågverk i Norrlands inland. Sågverkens kraftiga expansion har lett till att den svenska råvaran inte alltid räcker till. År 2000 importerades 10 procent av köpsågverkens virke. Det finns en viss oro över att den svenska skogen inte ska räcka till i Norrlands inland, enligt författarna till rapporten. Av den framgår även att arbetstillfällena i vissa mindre arbetsmarknadsregioner kan vara starkt beroende av ortens sågverk och tillhörande industri. I större och medelstora regioner är sågverken mindre betydelsefulla. 
 46 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogens många värden 
  
 6.2 
  
 Skogen och rennäringen 
  
 Renskötsel är i vissa områden en viktig sysselsättning som är bero- ende av skogsmarken och dess lavproducerande förmåga. Sameby- arna har renskötselrätt på skogsmarker som brukats sedan urminnes tider. Rätten till renbete regleras i rennäringslagen (1971:437) och skogsägarens hänsyn till rennäringen regleras i skogsvårdslagen (1979:429). 
 I Sverige finns omkring 220 000 renar fördelade på 51 samebyar. Antalet renar har skiftat kraftigt mellan olika perioder. Under 1900- talet har antalet varierat mellan 150 000 och 300 000 med toppar om- kring vart 20:e år. Vinterbetet utgör ofta den begränsande faktorn för rennäringen. På vintern livnär sig renarna främst på lav. Därför är det viktigt med tillgång till bra mark- eller hänglavmarker. Dessa marker påverkas negativt av föryngringsavverkning och markberedning. 
 Av Rennäringspolitiska kommitténs betänkande En ny rennä- ringspolitik (SOU 2001:101) framgår att man i dag tar större hänsyn till rennäringen än tidigare. Andelen slutavverkad lavrik mark har t.ex. minskat och markberedning sker på endast 5 procent av slutav- verkad Morales. Även hyggesytorna har minskat. Överhållning av skogen eller modifiering av skötseln kan, om det ökar tillgången till renbete, vara samhällsekonomiskt lönsamt (Bilaga 5). 
 Regeringen har beslutat om en gränsdragningskommission som ska fastlägga vilka områden som omfattas av renskötselrätten. Inför av- verkning är markägaren på rennäringens  
 året-runtmarker 
  skyldig att samråda med berörda samebyar. Skogsvårdsstyrelsen kan förelägga markägaren vissa åtgärder för att minska påverkan på rennäringen och i vissa fall förbjuda avverkning. 
 Statens fastighetsverk FD Skog förvaltar rennäringens  
 året-runtmar- 
  ker (statlig mark) och har samrådsskyldighet på dessa marker. Wilson skog AB och till viss del Fortifikationsverket förvaltar statlig mark som utgör rennäringens vinterbetesmarker. På dessa marker är kraven på hänsyn till rennäringen inte lika stora som på  
 året-runtmarkerna. 
  De statliga skogsförvaltarna har, precis som de större skogsbolagen, frivilligt tagit på sig att samråda med samebyarna även i vinterbetes- områdena, bl.a. som ett led i  
 FSC-certifieringen 
  av skogen. 
 Rennäringspolitiska kommittén har i sitt betänkande beskrivit ren- näringens behov av lavmarker och också redovisat mark- och häng- lavmarker som anses viktiga för rennäringen. Av betänkandet framgår att Statens fastighetsverk FD Skog och Sveaskog AB förvaltar ca 20 procent av lavmarkerna i Norrbottens, Västerbottens, Västernorr- 
 47 
  
 Skogens många värden 
  
 SOU 2002:40 
  
 lands och Jämtlands län. Sedan  
 1950-talet 
  har andelen lavmarker med minst 50 procent lav i bottenskiktet minskat med nästan 30 procent. Sådan mark utgör i dag 120 000 ha av skogsmarken i berörda län. 
 På Sveaskog AB:s marker och på Statens fastighetsverk FD Skogs marker nedanför barrskogsgränsen finns 12 respektive 10 procent av all mark med gott vinterbete för renar. Statens marker har således be- tydelse för rennäringen. På Statsskogsutredningens seminarier i Norr- land framkom det att deltagande samer såg positivt på ett stort statligt skogsägande. 
  
 6.3 
  
 Biologisk mångfald 
  
 Bevarandet av biologisk mångfald är bl.a. reglerat i miljöbalken och skogsvårdslagen (1979:429). Syftet med områdesskydd på skogsmark är att bevara biologisk mångfald. Det legala skyddet av skogsmark sker enligt 7 kap. miljöbalken i form av nationalparker, naturreservat och biotopskyddsområden. 
 Med biologisk mångfald menar man variationen bland levande or- ganismer i alla typer av miljöer, såväl i land- som i vattenmiljöer. Bio- logisk mångfald kan relateras bl.a. till mångfalden av arter och den ge- netiska variationen inom arten. 
 För att biologisk mångfald ska kunna bevaras krävs att metoder ut- vecklas för att arter långsiktigt ska finnas kvar i sina naturliga miljöer. Bevarandet av biologisk mångfald är ett ansvar för alla sektorer i sam- hället. Det kan inte enbart ses som ett naturvårdsarbete i traditionell mening, utan ställer också krav på jordbruket, skogsbruket, fisket och rennäringen. 
 De faktorer inom det moderna skogsbruket som bidrar till minskad biologisk mångfald är låg förekomst av döende och död ved, minskat lövinslag, kortare omloppstider, ändrad åldersfördelning med ett minskat inslag av gamla träd och färre skogsbränder. För närvarande är omkring 2 000 arter hotade i det svenska skogslandskapet, av dem är 400 akut eller starkt hotade (SOU 2000:52). 
 Skogsvårdsorganisationens sektorsansvar för miljön 
 Skogsvårdsorganisationen är den myndighet som har sektorsansvar för biologisk mångfald i skogsbruket. För att öka kunskaperna om ho- tade arter och hotade miljöer har flera landsomfattande inventeringar gjorts. Genom att bl.a. inventera nyckelbiotoper (livsmiljöer i skog 
 48 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogens många värden 
  
 för hotade arter) och sumpskogar har kunskaperna om värdefulla mil- jöer ökat. För att målklassa skogsmarken har kriterier utarbetats för s.k. Gröna skogsbruksplaner. Skogsvårdsorganisationen erbjuder också skogsägare en bred utbildning där hänsyn till natur- och kultur- miljön har en viktig plats. 
 För att stimulera till ett landskapsekologiskt tänkande på småskogs- bruket marker har ett arbete med s.k. landskapsekologiska kärnområ- den startat. Syftet är att utveckla ett effektivt natur- och kulturmiljö- skydd inom ett större område trots att ägandet är fragmenterat. 
 Det privata skogsbrukets ansvar för miljön 
 Skogsbruket värnar alltmer om biologisk mångfald. Certifiering av skog har medfört ett betydligt större ansvarstagande än tidigare. FSC- certifieringen anger t.ex. att 5 procent av den produktiva skogsmark- arealen ska undantas från skogsbruk, s.k. ekologiska bokslut ska upp- rättas för att kontrollera att planerade hänsyn tas till natur- och kul- turmiljön samt vattenmiljön vid olika skogsbruksåtgärder. De flesta skogsägare arbetar i dag med ståndortsanpassning och landskapspla- nering, vilket är positivt för biologisk mångfald, kulturmiljön och landskapsbilden. 
 De frivilliga avsättningarna för biologisk mångfald är i dag uppe i samma nivå som den områdesskyddade arealen. Hälften av arealerna tillhör storskogsbruket och resten de små och medelstora skogsfastig- heterna. Precis som när det gäller det statliga områdesskyddet finns de frivilliga avsättningarna främst i norra Sverige. 
  
 6.4 
  
 Kulturmiljö 
  
 Den svenska skogens natur- och kulturmiljövärden är både ett resultat av äldre markanvändning och av naturlig utveckling. Bondens land- skap har sedan lång tid tillbaka omfattat det som nu är skog med framför allt skogsbete och olika former av selektiv huggning. Mycket betydelsefullt för biologisk mångfald är fortfarande brynzoner, dvs. sådana biotoper som utvecklas i övergången mellan hagmark respek- tive äng och skog. För att behålla de kulturmiljöpåverkade arterna i skogen krävs kunskap och vardagshänsyn i skogsbruket. Viss kritik har av den anledningen framförts från kulturmiljöhåll mot att så stora arealer områdesskyddad skogsmark i dag lämnas för fri utveckling. 
 49 
  
 Skogens många värden 
  
 SOU 2002:40 
  
 I rapporten Kulturmiljö i skogen från Riksantikvarieämbetet (Bi- laga 4) tas bl.a. följande angelägna åtgärder upp för att bevara kultur- miljön i skogslandskapet: 
  
 Fortbildning för anställda och entreprenörer om kulturmiljön för att öka vardagshänsynen i skogsbruket. 
  
 Bränning, selektiv huggning och skogsbete för att återskapa en del av den forna kulturpåverkade skogsmiljön. 
  
 Gynnande av lövträd och skiktade skogar i eller nära kulturmiljöer, särskilt i gränszoner mot bebyggelse. 
  
 Markberedning på tidigare oplöjd kulturmark, som hagmark och äng, bör ske skonsamt för att bevara det gamla kulturmiljölandska- pets struktur. 
  
 Om våtmarker skapas bör det i första hand ske genom restaurering av äldre utdikade marker. Därmed kommer återigen gamla orts- namn att följa landskapsbilden. 
  
 Kulturminnen, som tjärdalar och stengärdsgårdar ska finnas utsatta på kartor. 
  
 I lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. finns särskilda bestämmel- ser till skydd för kulturmiljön. Av bestämmelserna följer att åtgärder som avverkning och markberedning liksom fortlöpande skötsel krä- ver hänsyn till kulturmiljövärden. Vissa åtgärder förutsätter tillstånd från länsstyrelsen. Riksantikvarieämbetet ansvarar för tillsyns- och skötselvägledning över kulturmiljövården i landet, medan länsstyrel- serna ansvarar för själva tillsynen i länen. 
 Kulturmiljövården har hittills varit eftersatt inom skogsbruket trots att lagstiftningen är kraftfull och i princip förbjuder förstörelse av kul- turminnen av olika slag. Trots det skadades 56 procent av fornläm- ningarna vid avverkning och markberedning, enligt en rapport från Riksantikvarieämbetet och Skogsstyrelsen. 
  
 6.5 
  
 Rekreation, friluftsliv och turism 
  
 Urbaniseringen har inneburit att skogens värde för människor föränd- rats. Skogen har blivit en källa till rekreation och upplevelser där den ekonomiska nyttan av virkesproduktion, jakt, fiske samt bär- och svampplockning får mindre betydelse i relation till upplevelsevärdet. Skogen har allt mer blivit en viktig rekreationsmiljö och särskilt gäller det tätortsnära skogar. Många vill att skogens tillgänglighet ökar t.ex. 
 50 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogens många värden 
  
 med leder för vandrare, cyklister, skid- och skoteråkare samt iordning- ställda rast- och tältplatser. 
 Av rapporten Skogens alternativa nyttjandeformer (Bilaga 3) framgår att många fritidssysselsättningar bland svenskar är kopplade till skogen. Vanligt är promenader, bär- och svampplockning, cykel- utflykter och annat friluftsliv. Jakt och fiske har av tradition varit vik- tigt både för rekreation och för att berika det sociala livet. Det finns ca 300 000 jägare i landet. Antalet fritidsfiskare är betydligt fler. 
 Omkring 80 procent av befolkningen vistas i skogen någon gång om året. Ungefär en tredjedel säger att de besöker skogen någon gång per vecka. Så många som 55 procent av samtliga besök sker i tätorts- nära skogar. Intresset för friluftsliv växer liksom det samhällsekono- miska värdet för skogen som rekreationsmiljö. Rekreationsvärdet i skogen är i dag ungefär lika stort som dess virkesvärde (Tabell 6.1). Konjunkturinstitutet värderar det totala värdet av skogsrekreation till 20 miljarder kr årligen (SOU 2001:2). 
 Tätortsnära skog 
 Intressant att notera är att den brukade skogen är attraktiv som ströv- område. Många föredrar strövområden som utgörs av gles skog, gärna med inslag av luckor och gläntor. Flera undersökningar tyder på att favoritskogen ska vara lättframkomlig och helst fri från ris, grenar och vindfällen. Det innebär att många föredrar en äldre brukad skog fram- för en urskog. Att skogen används för rekreation och friluftsliv behö- ver således inte stå i motsatsställning till skogsbruk. 
 Arealen tätortsnära skog är liten i jämförelse med landets totala skogsareal. Majoriteten av de tätortsnära skogarna ägs av kommuner. I 1991 års miljöpolitiska beslut (prop. 1990/91:90) fastställdes att det i första hand är kommuner och landsting som ska sörja för behovet av mark för det rörliga friluftslivet i tätorter och dess omedelbara när- het. I Resurseffektivitetsutredningens betänkande (SOU 2001:2) be- räknas den årliga kostnaden för att anpassa skogen runt de 10 största tätorterna i landet till 19,6 miljoner kr. Det räcker att invånarna vär- derar skogen till 8 kr/person och år för att projektet ska bli samhällse- konomiskt lönsamt. 
 I takt med skogens ökade betydelse som rekreationsmiljö blir den mer intressant för turistnäringen. Skogens betydelse för det lokala nä- ringslivet och för arbetsmarknaden växer därför i många delar av lan- det. Om skogens tillgänglighet för allmänheten ökar med t.ex. leder 
 51 
  
 Skogens många värden 
  
 SOU 2002:40 
  
 för vandrare, skid- och skoteråkare samt iordningställda rast- och tält- platser ökar också värdet för turistnäringen. 
 I regeringens skrivelse (skr. 2001/02:173) om en samlad naturvårds- politik tas bl.a. vikten av ett sektorsmål för friluftsliv upp. Av skrivel- sen framgår också att ett särskilt Friluftsråd kommer att inrättas hos Naturvårdsverket. Vidare skriver regeringen: Staten bör ha ett ansvar att på olika sätt underlätta och stimulera en ökad naturturism Den offentligt ägda marken utgör en tillgång som ger särskilda möjligheter att utveckla naturturism. 
  
 6.6 
  
 Markupplåtelser 
  
 Markupplåtelse för jakt, fiske, anläggningar m.m. innebär inkomster för markägaren. År 2000 utgjorde upplåtelser 1 procent av Sveaskog AB:s nettoomsättning. Jakt och fiske ger dessutom upphov till ökat rekreationsvärde för utövarna. I framtiden kan dessa värden få än större betydelse både för enskilda personer och för samhällsekono- min. I takt med att olika former av mångbruk av skogsmarken utveck- las kommer även olika former av upplåtelser för sådana verksamheter att behövas. På sikt kommer därför inkomster från upplåtelser att ut- göra en större del av omsättningen än i dag. 
 På statens mark ska jakt- respektive fiskerätt upplåtas till allmänhe- ten, vilket i dag sker genom att en stor del av statens fastigheter ingår i jakt- respektive fiskevårdsområden. På statens mark är det i allmän- het förvaltaren av marken som också upplåter rätten till jakt och fiske. På rennäringens  
 året-runtmarker 
  har länsstyrelserna hand om alla for- mer av upplåtelser. 
 På Statsskogsutredningens seminarier framkom att många ansåg att staten inte ska ta ut marknadspriser för jakt och fiske. 
  
 6.7 
  
 Skogens samhällsekonomiska nytta 
  
 Statens skogsbruk skiljer sig på en väsentlig punkt från det privata. Skogsmarkens samhällsnytta kan staten tillgodoräkna sig även om det inte blir några direkta inkomster till berörd förvaltare. Det handlar ex- empelvis om förbättrad folkhälsa och regional utveckling av turistfö- retag till följd av attraktiva rekreationsskogar som lockar till utevis- telse. I dag finns ingen redovisning över de statliga skogsförvaltarnas samhällsekonomiska investeringar eller vilken nytta de åstadkommer. 
 52 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogens många värden 
  
 En anledning till detta kan vara att samhällsnyttan ofta är svår att be- räkna. 
 Många kostnader och nyttor kan räknas om till marknadspris efter- som de motsvaras av intäkter eller utgifter för försäljning av varor och tjänster respektive förvärv. Det ekonomiska värdet av att plocka bär, svamp eller att jaga och fiska kan beräknas utifrån kilopriset på bär och svamp respektive kött och fisk. Rekreationsvärdet i samband med dessa utevistelser måste skattas på andra sätt. 
 Kostnader för nyttor som saknar marknad är svåra att beräkna. Sko- gens rekreationsvärde är exempel på en nyttighet som saknar mark- nadsvärde, bl.a. till följd av att alla har rätt att ströva fritt i skog och mark. Värdet av de icke marknadsprissatta nyttorna, som vistelse i skogen, måste därför skattas med hjälp av alternativa metoder. 
 Studier av betalningsviljan 
 Den samhällsekonomiska nyttan kan skattas genom studier av betal- ningsviljan för att t.ex. behålla ett tätortsnära strövområde. De meto- dologiska problemen är dock stora eftersom man bedömer medbor- garnas betalningsvilja för att få ta del av något som är och kommer att förbli gratis. Resultat från studier av betalningsviljan bör därför tolkas med försiktighet. I undersökningar som gjorts av Osborne och Houston (re- dovisad i Bilaga 3) har betalningsviljan för ett skogsbesök skattats till mellan 430 och 1 130 kr per besök beroende på vilken del av landet det gäller. Betalningsviljan för ett skogsbesök är högre i söder än i norr och högre i tätortsnära skogar än på landsbygden. 
 Ett annat sätt att beräkna skogens rekreationsvärde är att studera de kostnader som är förknippade med vistelsen i skogen. Det kan vara kostnader för resan till och från skogen samt utgifter för kläder och annan utrustning som behövs. Dessa utgifter utgör nedre gränsen för vad en enskild person är beredd att betala för skogsbesöket. Om kost- naderna hade varit större än nyttan skulle de ha avstått från vistelsen i skogen. Sannolikt är dock nyttan i flertalet fall betydligt större än summan av de direkta och indirekta nyttigheterna. 
 Man kan också beräkna en s.k. undvikandekostnad, vilket innebär att man räknar ut vad det kostar att hindra att en skada uppstår. Det gäller t.ex. skogsbrukets förstörelse av kulturminnen vid markbered- ning. Riksantikvarieämbetet har på detta sätt skattat förstörelsen av kulturminnen till 11 miljoner kr om året, dvs. skogsbrukets kostnader för att undvika att sådana skador uppstår. 
 53 
  
 Skogens många värden 
  
 SOU 2002:40 
  
 6.8 
  
 Skogens samhällsekonomiska värde 
  
 Nedan redovisas skogens olika värden. Av tabell 6.1 framgår att rekre- ationsvärdet för den svenska skogen är ungefär lika stort som virkes- värdet. Det innebär inte att man kan ta betalt av skogsbesökaren. Sna- rare ska man tolka det höga rekreationsvärdet som att människor är beredda till vissa uppoffringar för att få ha skogen kvar som strövom- råde. Det innebär inte heller någon konflikt med skogsbruket efter- som bra rekreationsskogar ofta sammanfaller med skogsbrukets mål med skogen. 
 1  
 Skogens samhällsekonomiska värde ökar om skogen är variationsrik och om skogsägaren röjer, anlägger stigar och leder, skyl- tar samt vidtar andra åtgärder för att öka tillgängligheten. 
 Tätortsnära skogar har högt rekreationsvärde. Det kan vara sam- hällsekonomiskt lönsamt att anpassa skogsbruket till friluftslivet även om det leder till något lägre virkesuttag. Åtgärder som skyltning, iord- ningsställande av rastplatser m.m. som syftar till att öka allmänhetens tillgänglighet har ett högt samhällsekonomiskt värde för tätortsnära skogar. För att åstadkomma ett optimalt nyttjande av skogsmarken behövs samhällsekonomiska beräkningar även av de nyttor som inte är marknadsprissatta. 
 White, Sveriges lantbruksuniversitet i Umeå, har i en rapport beställd av utredningen redovisat modeller för hur man beräknar op- timalt nyttjande av skogen genom att väga virkesvärdet mot andra samhällsekonomiska värden (Skogens mångbruk i ett ekonomiskt perspektiv, Bilaga 5). Där redovisas beräkningar dels för avsättning av skogsmark dels för anpassning av skogsbruket för att ge utrymme för ett annat nyttjande. 
 När det gäller avsättning av mark görs en avvägning mellan dels minskat virkesvärde, minskade skatteintäkter och bortfall av arbetstill- fällen, dels den ökade samhällsnyttan i form av större biologisk mångfald eller ökat rekreationsvärde. Beräkningar av detta slag kan kopplas till skogsförvaltarens beståndsregister. 
  
 1  
  
 Johnson/SNF 
 , Skogar för människor. Bevarande och skötsel av tätortsnära sko- gar. Solna 2001 
 54 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogens många värden 
  
 Tabell 6.1  
 Uppskattning av de svenska skogarnas årliga produktionsvärde (Bilaga 5) 
 Miljoner Euro i 1999/2000 års penningvärde. (1 Euro=SEK 8.50) 
  
 1987 
  
 1991 
  
 1993 
  
 1995 
  
 1997 
  
 1999 
  
 Värde av uttaget virke 
  
 2 050 
  
 2 080 
  
 2 180 
  
 2 540 
  
 2 430 
  
 2 370 
  
 Övrig varuproduktion* 
  
 277 
  
 273 
  
 249 
  
 233 
  
 223 
  
 225 
  
 Delsumma 1 (varuproduktion) 
  
 2 327 
  
 2 353 
  
 2 429 
  
 2 743 
  
 2 663 
  
 2 595 
  
 Rekreation** 
  
 2 370 
  
 2 370 
  
 2 370 
  
 2 370 
  
 2 370 
  
 2 370 
  
 Erosionsskydd och bullerskydd 
  
 20 
  
 20 
  
 20 
  
 20 
  
 20 
  
 20 
  
 Koldioxidassimilation*** 
  
 810 
  
 1050 
  
 930 
  
 630 
  
 750 
  
 810 
  
 Delsumma 2 (tjänster) 
  
 3 200 
  
 3 440 
  
 3 320 
  
 3 020 
  
 3 140 
  
 3 200 
  
 Förändring av övrigt kapital**** 
  
 –65 
  
 –65 
  
 –65 
  
 –65 
  
 –65 
  
 –65 
  
 Förändring av biodiversitet 
  
 –230 
  
 –200 
  
 –190 
  
 –180 
  
 –170 
  
 –160 
  
 Förändring av 
  
 markkemiskt tillstånd***** 
  
 –125 
  
 –115 
  
 –110 
  
 –105 
  
 –100 
  
 –95 
  
 Förändring av skogsmarksareal 
  
 17 
  
 17 
  
 17 
  
 17 
  
 17 
  
 17 
  
 Delsumma 3 (förändringar) 
  
 –403 
  
 –363 
  
 –348 
  
 –333 
  
 –318 
  
 –303 
  
 DELSUMMA 1+2+3 
  
 5 124 
  
 5 430 
  
 5 391 
  
 5 430 
  
 5 485 
  
 5492 
  
 Källa:  
 Richmond  Skånberg (2001) 
  
 * 
  
 Bär, svamp, viltkött och lav. 
  
 ** 
  
 Promenera/åka skidor, löpa/jogga, studera växter och djur, plocka bär och svamp, vandra, jaga m.m. 
  
 *** 
  
 Virkesförrådets förändring värderad med koldioxidskatten. 
  
 **** 
  
 Bär, svamp och lav. 
  
 ***** 
  
 Försurning. 
  
 Förutom avsättning av en viss areal mark kan man kompensera en an- nan näring alternativt naturvårdsnyttan eller rekreationsvärdet genom att anpassa skogsbruket, t.ex. genom att vänta längre med att ta ner skogen än vad som är motiverat av företagsekonomiska skäl. Över- hållning av mark för att ge utrymme för rennäringen är ett exempel som redovisas i Bilaga 5. Där framgår att förlusten för skogsägaren är liten för måttlig överhållning av skog och kompenseras väl av ökat värde för rennäringen. 
 55 
  
 7 
  
 Varför staten äger skogsmark 
  
 Skogens olika värden ser ut att öka med tiden, speciellt gäller det den tätortsnära skogen eller skogar med andra särskilda värden. Det ställs allt högre krav på skogsförvaltaren antingen det är staten, privata bo- lag eller privatpersoner som äger marken. Kraven på naturvårds- och kulturmiljöhänsyn har ökat allt sedan skogsvårdslagen jämställde mil- jömålet med produktionsmålet 1993. I takt med att skogen blir mer betydelsefull för biologisk mångfald, rekreation och naturupplevelser ökar också allmänhetens önskemål om att vara med och påverka skogsbruket för att åstadkomma en bättre anpassning till olika intres- sen. 
 Även företag och olika intresseorganisationer vill se en utvecking av skogen som gynnar deras idéer och behov. Det handlar inte bara om turistföretag som använder skogen till upplevelser av olika slag. Det handlar också om företag som vill vidareutveckla speciella råva- ror från skogen eller som vill använda andra skogsråvaror än själva virket. Det senare kan gälla slöjdmaterial eller lav och ris för dekora- tionsändamål. Att ge förutsättningar för både en effektiv virkespro- duktion och annat nyttjande av skogsmarken blir en av de stora ut- maningarna i framtiden. 
  
 7.1 
  
 Visionen om mångbruk är gammal 
  
 Diskussionen om mångbruk av skogsmarken väcktes redan på 1960- talet av den dåvarande generaldirektören på Domänverket, Roberts. Hudson var generaldirektör för Domänverket  
 1950–1964 
  och var en framsynt och driftig chef. Han startade ett omfattande res- taureringsarbete av den statliga skogsmarken och ville att statens skogsbruk skulle utgöra ett föredöme inom branschen. Parallellt med det rent produktionshöjande arbetet utveckade han också många av de idéer om mångbruk som nu är aktuella. 
 57 
  
 Varför staten äger skogsmark 
  
 SOU 2002:40 
  
 Hudson var medveten om behovet av att bevara skogar av ur- sprunglig karaktär för forskning, behovet av att gynna landskapsbil- den samt att bevara kulturlämningar. I Domänverkets reglementssam- ling om naturvården från 1955 konstateras att skogen ska skötas för att ge god ekonomisk avkastning samtidigt som landskapets värden ska tas till vara och man ska vara mån om det vildas trivsel. Det fanns också bestämmelse för vilka kriterier som skulle gälla för avsättning av domänreservat: Områdena bör representera sådana typer av skog och mark, vilkas bevarande, så långt det med hänsyn till naturens egen utveckling är möjligt, anses vara av värde och intresse från skog- liga, natur- och kulturhistoriska, landskapliga, sociala och andra syn- punkter. 
 Det sociala begreppet infördes under denna tid mest i betydelsen av möjlighet till rekreation och friluftsliv i skogen. Hudson ville att kronans mark skulle vara tillgänglig och attraktiv för alla. Under hans tid öppnades skogsbilvägarna för allmänheten och Domänverket an- lade stigar, rast- och campingplatser samt informerade allmänheten om möjligheter till friluftsliv, fiske m.m. i kronoparkerna. 
 Phillips vision om skogsmarkens användning stämmer väl med dagens diskussioner. Redan på  
 1960-talet 
  myntade han uttrycket mångbruk av skogsmarken och var drivande för att öka friluftslivets möjligheter. Han bidrog till att mark avsattes för natur- och kultur- vård och till ökat intresse för skogen hos allmänheten genom infor- mation och ökad tillgänglighet. Ambitionen var att göra Domänver- kets skogsmark till hela svenska folkets skog. 
  
 7.2 
  
 Skogsmark i myndighetsförvaltning 
  
 Historiskt har statens ägande av skogsmark främst motiverats av eko- nomiska skäl. Under 1800- och  
 1900-talen 
  blev det viktigt att trygga virke till industrin. Först under  
 1900-talet 
  och främst under dess se- nare hälft började skogens värden för natur- och kulturmiljön samt friluftslivet att uppmärksammas. Under  
 1990-talet 
  fattades flera poli- tiska beslut om skogspolitik och statens bevekelsegrunder för att äga skog slogs fast. Stora delar av den statligt ägda skogsmarken bolagise- rades och överfördes till Domän AB. I samband med dessa stora orga- nisationsförändringar diskuterades vilka marker som staten skulle fortsätta att äga i myndighetsform. 
 Riksdagen beslutade att fastigheter av historiskt och kulturellt värde, naturskyddade marker liksom rennäringens  
 året-runtmarker 
  
 58 
  
 SOU 2002:40 
  
 Varför staten äger skogsmark 
  
 skulle stanna i statens ägo och förvaltas i myndighetsform. Detsamma gällde vissa av försvarets och universitetens fastigheter samt fjällen och stora områden improduktiv mark i fjällkedjan med stor betydelse för rennäring, naturvård och det rörliga friluftslivet. Även AB Göta kanalbolag skulle av kulturhistoriska skäl behållas av staten, men fort- sätta att förvaltas i bolagsform. Övriga marker skulle förvaltas i myn- dighetsform. (prop. 1990/91:87). 
 Riksdagen uttalade också att kulturhistoriska miljöer som slotts- egendomar med omgivande kronomarker bör hållas samman och be- hållas som nationellt kulturarv (1991/92:FiU8). Även Riksantikvarie- ämbetet poängterar vikten av att dessa kulturhistoriskt viktiga fastig- heter hålls samman som egna enheter med befintliga byggnader samt jord- och skogsbruk. 
 Andra bevekelsegrunder för statligt skogsägande anges vara att un- derlätta hantering av konflikter mellan olika användare, t.ex. vid omarrondering av mark. Statligt ägande ansågs också säkerställa sko- gen som naturtillgång samt gynna sysselsättningen och garantera tim- mer till köpsågverken i Norrlands inland (prop. 1990/91:87 samt prop. 1995/96:141). 
 Det råder således politisk enighet om att rennäringens  
 året-runt- 
  marker (Statens fastighetsverk FD Skog), kulturhistoriskt intressanta marker (Statens fastighetsverk FD 4), nationalparker och naturreservat (Naturvårdsverket) samt mark för militära ändamål (Fortifikationsver- ket) ska förvaltas i myndighetsform. 
  
 7.3 
  
 Statsskogsutredningens direktiv 
  
 I Statsskogsutredningens direktiv 2000:60 har skälen till statens skogs- ägande definierats på följande sätt: 
  
 Statligt skogsägande underlättar långsiktig förvaltning av större sammanhängande områden för att t.ex. bevara biologisk mångfald och från natur- och kulturmiljösynpunkt särskilt värdefull skogs- mark. 
  
 Statligt skogsägande kan öka konkurrensen om vedråvara vilket bl.a. innebär lättare tillgång för köpsågverk. Virkesmarknaden ka- rakteriseras delvis av att en stor del av virkesfångsten går till inte- grerad industri. Ett statligt skogsägande ökar antalet säljare på vir- kesmarknaden. 
  
 Statligt skogsägande ger möjligheter till bättre arrondering av mark och underlättar markbyten med andra ägare vilket bl.a. är viktigt 
  
 59 
  
 Varför staten äger skogsmark 
  
 SOU 2002:40 
  
 för att tillgodose friluftslivets, natur- och kulturmiljövårdens be- hov. 
  
 Ett statligt skogsägande ger möjlighet att utveckla nya former för konflikthantering och förvaltning av mark där det råder konflikter i fråga om förvaltningen. 
  
 Skogen är en naturresurs med stora natur- och kulturmiljövärden och en naturtillgång som berör många människor och som i hög grad bör vara tillgänglig för ett rörligt friluftsliv. Ett statligt skogs- ägande värnar dessa intressen och stärker allmänhetens känsla för skogen med dess natur- och kulturmiljövärden som gemensam till- gång och gemensamt ansvar. 
  
 Statligt skogsbruk bör genom att vara ledande inom såväl natur- och kulturmiljövård som produktion av virke och andra nyttighe- ter tjäna som ett föredöme för hela skogsnäringen. 
  
 Skogsmark som ingår i nationalpark skall enligt gällande lagstift- ning ägas av staten. 
  
 Staten äger skogsmark för speciella ändamål t.ex. genom Sveriges lantbruksuniversitet för långsiktiga vetenskapliga ändamål. 
  
 För viss skogsmark, t.ex. den ovanför odlingsgränsen råder sär- skilda förutsättningar för bl.a. rennäring samt natur- och kultur- miljövård. Statligt skogsägande ökar möjligheterna att hantera eventuella målkonflikter. 
  
 Staten har således angett flera skäl till ett statligt skogsägande. Ambi- tionen när det gäller förvaltning av skogsmark är hög. Samtliga intres- sen ska värnas samtidigt som det statliga skogsbruket ska utgöra ett fö- redöme för andra skogsägare och vara ekonomiskt effektivt. 
 60 
  
 8 
  
 Skogsmarkens skötsel och virkesuttag 
  
 Skogspolitiken ställer samma krav på alla skogsförvaltare oavsett om de är offentliga eller privata. Kraven har preciserats i skogsvårdslagen (1979:429), miljöbalken, lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. och rennäringslagen (1971:437). 
 Således finns inga särskilda skogspolitiska krav på skogsbruket för statligt ägd skog i myndighetsinstruktioner, regleringsbrev eller i de statliga bolagens bolagsordningar. 
  
 8.1 
  
 Skogsbruk 
  
 Skogsskötsel kan definieras som planering och genomförande av åt- gärder för skogens återväxt i form av markberedning, plantering, röj- ning och gödsling för att på bästa sätt tillvarata markens produktions- förmåga. Till detta kommer i dagens skogsbruk även åtgärder för na-  
 tur-, 
  kulturmiljövård och åtgärder för att främja friluftslivet, som på- verkar skogsskötselns utformning och inriktning. I ett rationellt skogsbruk ingår förutom den operativa skötseln och brukandet av skogen, att uppdatera register och kartmaterial, att planera avverk- ningar, att hålla vägar och att delta i samfälligheter m.m. 
 Skogsskötseln ska bedrivas på ett sådant sätt att virkesproduktion och miljöhänsyn har samma prioritet. Därmed förmeras det slutliga virkesvärdet samtidigt som biologisk mångfald, kulturmiljövärden och värden för det rörliga friluftslivet behålls eller ökar. Den sociala dimensionen har blivit allt viktigare inom skogsskötseln liksom att öppna för mångbruk av marken. 
 Ur flera synvinklar är det en fördel att se själva skogsavverkningen som en industriell process där brukandet av marken är en del av en logistikkedja, som syftar till att förse kunder med de produkter som 
 61 
  
 Skogsmarkens skötsel och virkesuttag 
  
 SOU 2002:40 
  
 efterfrågas. Detta synsätt är ingen motsats till att avverkning genom- förs med hänsyn till miljön och andra intressen. 
  
 8.2 
  
 Planering för biologisk mångfald och mångbruk 
  
 Ekologisk landskapsplanering  
 syftar till att inom ett större område ur- skilja och förstärka särskilt värdefulla områden som behöver undantas från normalt skogsbruk samt att behålla spridningsvägar för växter och djur. 
  
 Nyckelbiotoper  
 är områden med mycket höga naturvärden där det finns hotade, sällsynta eller missgynnande arter (s.k. rödlistade arter). Sådana områden uppmärksammas särskilt i de ekologiska landskaps- planerna. Ibland kan det handla om att lämna områden för fri ut- veckling och i andra fall kan aktiva skötselåtgärder behövas för att be- hålla livsmiljöer för hotade växter och djur. 
  
 Landskapsplanering  
 innebär även att bevara eller återställa ett möns- ter av relativt stabila miljöer som påminner om det ursprungliga na- turtillståndet. Strävan är att behålla varierande utvecklingsstadier. Av detta skäl kan t.ex. äldre skog behöva stå kvar längre än vad som är motiverat från virkesproduktionssynpunkt. Det handlar också om att återinföra elden som ekologisk faktor i syfte att gynna arter som är be- roende av bränder. Landskapsplanering är ett viktigt verktyg för att öka mångbruket i skogen och att tidigt ta hänsyn till andra näringar. Det gäller t.ex. hänsyn till skogens rekreations- och friluftsvärden och till rennäringens behov av betesmarker samt natur- och kulturmiljö- vård. 
  
 Ståndortsanpassning  
 syftar till att ta till vara den enskilda växtplat- sens naturliga produktionsförmåga och biologiska kvaliteter. En ståndort (växtplats) utgörs av ett skogsmarksområde med en enhetlig livsmiljö för växterna avseende bl.a. fuktighet, markens egenskaper och tidigare kulturpåverkan. Inom ett avverkningsområde finns ofta flera ståndorter. Ståndortsanpassat skogsbruk innebär att varje sådant delområde avverkas och föryngras med de metoder som är bäst läm- pade för att ta till vara den naturliga produktionsförmågan. Stånd- ortsanpassning är ett verktyg för att se till att rätt metod används på rätt plats. Den planering som krävs ger samtidigt förutsättningar för en god vardagshänsyn på beståndsnivån genom att man på ett ge- nomtänkt sätt sparar enskilda träd, trädgrupper, kantzoner och små hänsynskrävande biotoper. Det ståndortsanpassade skogsbruket bi- 
 62 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogsmarkens skötsel och virkesuttag 
  
 drar därigenom till en bättre generell natur- och kulturmiljövård samt ett varierat och mer attraktivt landskap. 
  
 8.3 
  
 Målklassning och ekologiska bokslut 
  
 Målklassning  
 är en metod som utvecklats inom skogsbruket för att de- finiera varje bestånd utifrån befintliga egenskaper och målstyra sköt- seln för varje specifikt område. Enligt skogsvårdsstyrelsernas system med Gröna skogsbruksplaner finns fyra målklasser: 
  
 PG  
 Produktionsmål med generell hänsyn och ståndortsanpassning.  
 KellyProduktionsmål med förstärkt hänsyn, vilket kan innebära över- hållning av äldre skog enligt landskapsplanering eller att sär- skilda åtgärder görs för att bevara eller förstärka biologisk mång- 
 fald samtidigt som andra delar används för produktion. 
  
 NO  
 Naturvårdsmål där skogen lämnas orörd, vilket innebär avsätt- ning utan åtgärder. 
  
 NS  
 Naturvårdsmål med skötsel, vilket innebär avsättning med sköt- selåtgärder för att bevara eller förstärka naturvärden. 
 Flera av de statliga förvaltarna använder sig av målklassning för att dokumentera resultatet av landskaps- och avverkningsplanering. Mål- klassning av markerna redovisas i samband med respektive förvaltare i kapitel 12. 
 Så gott som alla statliga skogsförvaltare är  
 FSC-certifierade, 
  vilket innebär att de förbundit sig att sköta skogen på ett miljömässigt, soci- alt och ekonomiskt ansvarsfull sätt. Den svenska  
 FSC-standarden 
  stäl- ler bl.a. krav på att minst 5 procent av den produktiva arealen avsätts för naturvård, att särskilt värdefulla miljöer undantas från skogsbruk och att hänsyn tas till en mängd omvärldsfaktorer, exempelvis hydro- logi och samernas behov av renbetesmarker.  
 FSC-certifieringen 
  inne- bär också att s.k. ekologiska bokslut måste göras för att följa upp att de planerade åtgärderna utförts eller att beslutad hänsyn tagits. De ekologiska boksluten är ett mått på hur väl skogsbruket lyckas med det vardagliga miljöarbetet. Ekologiska bokslut för respektive förval- tare redovisas i kapitel 12. 
 63 
  
 Skogsmarkens skötsel och virkesuttag 
  
 SOU 2002:40 
  
 8.4 
  
 Virkesuttag 
  
 Virke skördas vid gallring och föryngringsavverkning flera årtionden efter plantering eller annan föryngring. Omloppstiden i skogsbruket är mellan 60 och 100 år och det är först när virket tas ut ur skogen som vinst realiseras. Under senare år har skogsbruket främst varit in- riktat på den lönsamma delen, dvs. själva uttaget av virket. Det inne- bär att allt fler skogsförvaltare ägnar sig mindre åt planering av sko- gens återväxt, röjning och gallring jämfört med tidigare. Detta bekräf- tas av Skogsstyrelsens rapport om utvärdering av skogspolitiken (Meddelande  
 1-2002) 
  där det framgår att åtgärder för återväxt och be- ståndsvård minskat i intensitet under  
 1990-talet. 
  På sikt kan det inne- bära att skogens värde minskar och att virket får sämre kvalitet. 
  
 Figur 8.1  
 Flödesschema inom skogsproduktionen 
  
 SKOGSSKÖTSEL 
  
 VIRKESUTTAG 
  
 Planering 
  
 Röjning 
  
 för gallring/ 
  
 Gallring 
  
 Föryngrings- 
  
 föryngrings- 
  
 avverkning 
  
 avverkning 
  
 Föryngring 
  
 Kundens 
  
 efterfrågan 
  
 Kontroll- 
  
 program 
  
 Aptering 
  
 Mark- 
  
 Skotning 
  
 beredning 
  
 Landskaps- 
  
 planering 
  
 Virkesförsäljning 
  
 Skogsskötsel 
 Skogsbruket är långsiktigt och det är vik- tigt att ha pågående skogsskötselprogram där intensiteten i föryngring, skogsvård och virkesuttag bestäms i tioårsintervaller. Skogsskötselprogrammet anger gallrings- form och gallringsandel och därmed skogens omloppstid. 
 Virkesuttag 
 Skogens inkomster utgörs av inkomster från avverkat timmer minus avverknings- kostnader. Kostnader för avverkning, terrängtransport och vidaretransport är stora utgiftsposter. En rationalisering och fokusering av denna verksamhet betyder mycket för det ekonomiska resultatet. 
 64 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogsmarkens skötsel och virkesuttag 
  
 Virket skördas med maskiner som fäller, kvistar och kapar virket i lämpliga dimensioner. Oftast används dataprogram med inprogram- merade virkespriser för olika kombinationer av längd och diameter för att optimera kapningen för bästa ekonomiska utfall. Skotare lastar och kör ut virket till närmaste väg. Ett arbetslag kring dessa skogsma- skiner består ofta av  
 5–6 
  personer och maskinerna körs i två eller tre- skift. 
 Virket kan säljas på flera olika sätt, vanligast är att sälja virket fritt industrin eller att sälja rotposter. Av de statliga skogsförvaltarna är det framförallt Sveaskog AB som har egna maskingrupper för avverkning och skotning och som därmed säljer virke i efterfrågade dimensioner direkt till industrin. Övriga statliga förvaltare säljer i huvudsak virke på rot och överlåter därmed arbetet efter avverkningsplanering till kö- paren. För den som själv avverkar och kapar virket är det angeläget att leverera virke i efterfrågade dimensioner vid tidpunkter som passar in- dustrin. 
 65 
  
 9 
  
 Nationalparker och naturreservat 
  
 Målet med nationalparker är att bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp. Naturreservat bildas för att bevara bio- logisk mångfald, bevara värdefulla naturmiljöer eller för att bevara områden som är värdefulla för det rörliga friluftslivet. Kulturreservat bildas för att bevara värdefulla kulturpräglade landskap. I Sverige finns 4,6 miljoner ha mark som är skyddad i form av nationalparker, natur- och kulturreservat. Av detta är omkring 30 procent skogsmark inklusive skogsmarksimpediment. Totalt skyddas knappt 0,9 miljoner ha eller ca 3,7 procent av den produktiva skogsmarksarealen i landet. Naturvårdsverket ska föra ett sammanfattande register över national- parker, naturreservat och andra områdesskydd som omfattas av 7 kap. miljöbalken. 
 Omkring 80 procent av landets skyddade arealer är föreslagna att ingå i EU:s ekologiska nätverk av särskilt skyddsvärda naturområden, s.k. Natura  
 2000-områden. 
  För dem gäller att områdena ska ha beva- randeplaner för att se till att bevarandestatusen bibehålls. För alla Na- tura  
 2000-områden 
  gäller att bevarandestatusen ska följas upp och dokumenteras (SFS 1998:1252) för att sedan redovisas till EU. Kartor och förteckning över Natura  
 2000-områdena 
  ska finnas hos Natur- vårdsverket. 
 Natur- och kulturreservat ägs inte bara av staten. Andra ägare kan vara kommuner, stiftelser och privata markägare. År 2000 ägde staten ca 750 000 ha av den områdesskyddade produktiva skogsmarken. Av detta skyddades 116 434 ha i form av nationalparker, ca 633 000 ha som naturreservat och resten i form av naturvårdsavtal och biotop- skyddsområden. Naturvårdsverket förvaltade ägaransvaret för 40 pro- cent av den statligt ägda områdesskyddade arealen, Statens fastighets- verk förvaltade 54 procent, Sveaskog AB och Domän AB ägde till- sammans nästan 6 procent och resten förvaltas av Fortifikationsver- ket, Skogsstyrelsen, Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) och AB Göta kanalbolag. 
 67 
  
 Nationalparker och naturreservat 
  
 SOU 2002:40 
  
 Av den totala områdesskyddade arealen i landet, dvs. inklusive im- pedimentmarker, fjäll, skärgårdar m.m. äger staten 85 procent. Natur- vårdsverket har ägarförvaltning för 20 procent och Statens fastighets- verk för 60 procent av den statligt ägda marken. 
  
 9.1 
  
 Statens förvaltningsansvar 
  
 Statens ansvar när det gäller natur- och kulturmiljövård handlar om ägarförvaltning, registerhållning, tillsyn, skötselförvaltning av marker inklusive kontroll och uppföljning av bevarandestatus. Uppgifterna är i huvudsak fördelade på Naturvårdsverket, Statens fastighetsverk, Riksantikvarieämbetet samt länsstyrelserna. Länsstyrelserna har sköt- selförvaltning för de statliga områdesskydden med undantag för Got- ska Sandön och Tyresta nationalpark som förvaltas av Naturvårdsver- ket respektive Stiftelsen Tyrestaskogen. 
  
 9.2 
  
 Bildande av områdesskydd 
  
 Områdesskyddet regleras i 7 kap. miljöbalken.  
 Nationalparker  
 bildas genom riksdagsbeslut och marken ska ägas av staten.  
 Natur- och kultur- reservat  
 bildas av länsstyrelser eller kommuner och kan ägas av staten, kommuner, stiftelser eller annan markägare. Länsstyrelser har rätt att bilda  
 biotopskyddsområden  
 på jordbruksmark samt för naturliga bäckfå- ror, ras- eller bergbranter som inte omfattas av skogsvårdslagen. Läns- styrelser och kommuner får förklara särpräglat naturföremål som  
 na- turminne  
 och får meddela de föreskrifter som behövs för skyddet. Skogsvårdsstyrelserna har rätt att bilda  
 biotopskydd  
 på skogsmark. 
  
 Naturvårdsavtal  
 är ett komplement till övriga skyddsformer och är ett civilrättsligt avtal mellan markägaren och staten. Det gäller under en bestämd tid, vanligen 50 år. 
 Länsstyrelserna har tillsynsansvar för nationalparker. I övrigt gäller att den myndighet som beslutat om områdesskyddet har den opera- tiva tillsynen samt rätt att ge dispenser. Länsstyrelserna för register över områdesskydd i respektive län och Naturvårdsverket ansvarar för det centrala registret. 
 Före beslutet om vilka marker som ska köpas in för att områdes- skyddas har en lång process pågått med inventering och prioritering av områden i respektive län. Under processens gång sker samråd med kommunerna och ofta också med lokala intressegrupper. Det är Na- turvårdsverket som beslutar hur anslagen för områdesskydd ska förde- 
 68 
  
 SOU 2002:40 
  
 Nationalparker och naturreservat 
  
 las. Dock har Skogsstyrelsen ett särskilt anslag för biotopskydd på skogsmark. 
 När beslut tagits om vilka marker som ska bli nationalparker res- pektive naturreservat är det i första hand länsstyrelserna som har det operativa ansvaret, bl.a. kontakt med markägare, kringboende och an- dra berörda parter. Ofta är flera markägare inblandade. Det är inte ovanligt att förhandlingarna omfattar  
 5–10 
  parter. När frågan om för- säljning eller intrångsersättning kommer upp sker värdering av mar- Newton av fristående konsulter som Naturvårdsverket via ramavtal hand- lat upp. Andra konsulter genomför förhandlingar om priser och by- tesmark. Länsstyrelsen förhandlar om intrångsersättning direkt med markägarna. 
 Det tar ofta många år innan förhandlingarna med markägarna är slutförda. Slutligen betalar Naturvårdsverket direkt eller via länsstyrel- sen ut köpeskillingen. Först därefter vidtar normalt det formella juri- diska skyddsarbetet. I detta arbete ingår att utfärda reservatsbestäm- melser som kan omfatta inskränkningar i användningen av mark och vatten, inskränkningar i rätten att färdas i området, dokumentation av bevarandestatus samt skötselplaner för vård och förvaltning. I doku- mentationen ska också redovisas anledning till skyddet och vilka olika avvägningar som gjorts. 
 Riksrevisionsverket (RRV) har kritiserat länsstyrelserna för att arbe- tet med det formella reservatsskyddet tar alltför lång tid (RRV 1998:62) och att det finns brister i dokumentationen av områdena. 
  
 9.3 
  
 Enkät till markägare 
  
 Det stora betinget att köpa in 320 000 ha mark för reservatsbildning till år 2010 föranledde utredningen att undersöka hur markägarna uppfattar Naturvårdsverket och länsstyrelserna i de förhandlingar om köp, bytesmark respektive intrångsersättning som ägt rum. 
 Samtliga markägare som avhänt sig mark till Naturvårdsverket un- der år 2000 fick svara på en enkät om hur myndigheterna handlagt ärendet. Frågorna gällde om de var nöjda med hanteringen respektive priset på fastigheten och om de hade förslag till förbättringar vid han- tering av kommande reservatsärenden. Syftet med undersökningen var att ta reda på om handläggningen varit effektiv och om det fanns förslag till åtgärder som skulle kunna påskynda kommande markför- värv. 
 69 
  
 Nationalparker och naturreservat 
  
 SOU 2002:40 
  
 Svarsprocenten för enkäten var 70 procent. Av dem som svarat var 57 procent nöjda med den genomförda markaffären. 13 procent var missnöjda och resten delvis missnöjda. Totalt svarade således drygt 40 procent att de inte var riktigt tillfreds med hanteringen. Hälften av missnöjet orsakades av att de ansåg sig ha fått ett för lågt pris, dvs. de ansåg att de inte fått ut marknadsvärdet för den sålda fastigheten. An- dra orsaker till missnöje var brist på bytesmark eller att de upplevde att de inte behandlats korrekt av myndigheten och att processen tagit för lång tid. 
 Av dem som sålt mark var 40 procent tillfreds med att sälja marken och 20 procent var beredda att sälja marken under förutsättning att de fick bytesmark istället. Det innebar att 60 procent kunde tänka sig att avyttra marken till Naturvårdsverket för naturvårdsändamål. Cirka en fjärdedel svarade att de egentligen inte alls ville sälja marken, men de kunde tänka sig reservatsbildning och var då nöjda med intrångser- sättning. Drygt 12 procent ville inte alls sälja marken oavsett pris och bytesaffär. Samtliga i den undersökta gruppen accepterade slutligen ersättning i någon form (Se Bilaga 11). 
 I Förstärkt skydd av skogsmark för naturvård (SOU 1998:95) togs frågan upp om minskad reavinstbeskattning som ett sätt att påskynda Naturvårdsverkets markförvärv. Endast två av de tillfrågade i enkät- materialet har nämnt minskad reavinstbeskattning som en möjlighet för staten att underlätta markförvärv. De flesta önskade högre mark- pris och missnöjet gällde att markägarna upplevde att de inte fått ut marknadspris. Om detta stämmer kan antalet markägare som kräver bytesmark komma att öka. 
  
 9.4 
  
 Ökad efterfrågan av bytesmark 
  
 Mycket tyder på att fler kommer att kräva bytesmark i framtiden. Både SCA AB och StoraEnso Oy har förvarnat om att de kommer att kräva bytesmark 
 1  
 för att gå med på försäljning av mark till Natur- vårdsverket. För att till år 2010 klara betinget att skydda 320 000 ha skogsmark som naturreservat måste staten sannolikt bidra med betyd- ligt mer bytesmark än hittills. Takten i reservatsbildandet skulle be- höva tredubblas för att nå målen. 
 Naturvårdsverket uppger till utredningen att Sveaskog AB har 140 000 ha skogsmark som är intressant att ombilda till naturreservat. 
  
 1  
 Brev till Statsskogsutredningen. 
 70 
  
 SOU 2002:40 
  
 Nationalparker och naturreservat 
  
 Om denna mark köps in för att bli naturreservat behövs ytterligare 180 000 ha mark för att nå miljökvalitetsmålet. Om en tredjedel krä- ver bytesmark innebär det behov av ca 60 000 ha bytesmark. Wilson skog AB ska enligt bolagsordningen vara staten behjälplig att hitta by- tesmark bl.a. vid bildning av naturreservat. 
  
 9.5 
  
 Skötselförvaltning 
  
 Alla nationalparker, natur- och kulturreservat ska ha föreskrifter för skötsel av marken respektive skötselplaner. Mycket skogsmark lämnas för fri utveckling och kräver inte annan skötsel än att gränsmarke- ringar hålls intakta samt att stigar och leder underhålls för ökad till- gänglighet för friluftslivet. I skötselförvaltningen kan också ingå viss fastighetsförvaltning, t.ex. drift och underhåll av byggnader och an- dra fasta anläggningar samt deltagande i samfälligheter. Dit hör också olika upplåtelser som jordbruksarrenden, fiske- och jaktupplåtelser samt hyresavtal. 
 Länsstyrelsen kan enligt förordningen (1998:1252) om områdes- skydd överlåta skötselförvaltning av naturreservat till annan förval- tare. Det kan t.ex. vara regionala naturvårdsstiftelser som Västkuststif- telsen, Skärgårdsstiftelsen och Upplandsstiftelsen. Om annan skötsel- förvaltare än länsstyrelsen eller kommunen väljs har länsstyrelsen res- pektive kommunen fortsatt tillsynsansvar för områdena. 
 Skötsel av nationalparker samt natur- och kulturreservat bekostas i huvudsak av medel från Naturvårdsverket. Därutöver ansöker länssty- relserna om miljöstöd från Statens jordbruksverk, arbetsmarknads- medel och  
 EU-medel 
  i varierande utsträckning. I vissa fall sker samfi- nansiering med andra aktörer, t.ex. stiftelserna som nämnts ovan. För Tyresta nationalpark har flera kommuner, länsstyrelsen och Natur- vårdsverket bidragit med medel till Stiftelsen Tyrestaskogen, vars av- kastning ska användas för administration och skötsel av nationalpar- Newton. Bidrag från Naturvårdsverket är emellertid dominerande i läns- styrelsernas budgetar för områdesskydd. 
  
 9.6 
  
 Skötselanslag från Naturvårdsverket 
  
 År 2000 fördelade Naturvårdsverket ca 88 miljoner kr för vård och skötsel av områdesskyddade marker (Se tabell 9.1). Av detta utgjorde ungefär 11 miljoner kr intäkter för upplåtelser, avgifter för service m.m. Bidraget har förstärkts och år 2002 fördelas 118 miljoner kr till 
 71 
  
 Nationalparker och naturreservat 
  
 SOU 2002:40 
  
 länsstyrelserna för vård och skötsel av skyddade marker. En fortsatt ökning av skötselbehovet förväntas, särskilt om mindre andel skogs- mark lämnas för fri utveckling i de nya reservaten. 
 Länsstyrelserna äskar årligen medel för områdesskötsel från Natur- vårdsverket som sedan beslutar om medelstilldelning. Länsstyrelserna rekvirerar beslutat bidrag två gånger per år från Naturvårdsverket och gör årliga redovisningar av medelsanvändningen. 
  
 Tabell 9.1  
 Användning av länsstyrelsernas skötselmedel år 2000 
  
 Typ av skötsel 
  
 Miljoner kr 
  
 Procent 
  
 Löpande årlig skötsel 
  
 15,5 
  
 17,7 
  
 Betes- och slåtterersättning 
  
 3,7 
  
 4,0 
  
 Restaureringar, t.ex. av betesmark 
  
 11,2 
  
 12,8 
  
 Utmärkning av gränser 
  
 0,6 
  
 0,7 
  
 Friluftsliv, inklusive renhållning, leder och information 
  
 14,5 
  
 16,5 
  
 Byggnader och fastighetskostnader 
  
 7,1 
  
 8,1 
  
 Personal och tillsynskostnader, t.ex. Naturum, båt m.m. 
  
 16,2 
  
 18,7 
  
 Administration 
  
 8,1 
  
 9,2 
  
 Uppföljning och utvärdering 
  
 2,2 
  
 2,5 
  
 Bidrag till kommuner, stiftelser m.fl. 
  
 1,5 
  
 1,7 
  
 Fjälleder 
  
 7,1 
  
 8,1 
  
 Summa kostnader 
  
 87,7 
  
 100,00 
  
 Källa:  
 Naturvårdsverket 
  
 9.7 
  
 Tillsyn av områdesskyddet 
  
 Naturvårdsverket är ansvarig för tillsynsvägledning vad gäller områ- desskyddet utom när det gäller biotopskydd på skogsmark där Skogs- styrelsen är ansvarig myndighet. Länsstyrelsen har den operativa till- synen över nationalparker och naturreservat, undantaget reservat bil- dade av kommuner för vilka kommunen har tillsyn. Skogsvårdsstyrel- serna utövar tillsyn av biotopskydd på skogsmark. Tillsynen består främst av att övervaka att bestämmelser som gäller för respektive om- råde följs, men omfattar även tillsyn av att den operativa förvalt- ningen sker enligt föreskrifter och skötselplaner. Tillsynen omfattar i dag ingen direkt övervakning över att skötsel av nationalparker och naturreservat utvecklas på ett sådant sätt att värdena som föranledde det ursprungliga skyddet upprätthålls. 
 72 
  
 SOU 2002:40 
  
 Nationalparker och naturreservat 
  
 Skötselförvaltning av ett område kan överlåtas till exempelvis en stiftelse, förening eller privatperson. Tillsynsansvaret kvarstår i sådana fall på myndigheten som bildat reservatet. Förvaltarens fältpersonal kan emellertid få förordnande som naturvårdsvakt enligt miljöbalken (26 kap. 23 §) och kan därigenom få vissa legala befogenheter i tillsy- nen. Det gäller exempelvis rätt att avvisa personer som beträder reser- vat med tillträdesförbud eller att beslagta redskap, fortskaffningsme- del m.m. 
 73 
  
 10 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark 
  
 De statliga skogsförvaltarna är många till antalet. Det är dock endast några få som bedriver ett aktivt skogsbruk och förvaltar större arealer skogsmark. Totalt äger staten 4,8 miljoner ha produktiv skogsmark, vilket är 20 procent av landets produktiva skogsareal. Räknas natio- nalparker, naturreservat och biotopskyddsområden bort förvaltar sta- ten 18 procent av den produktiva skogsmarken. Geografiskt är skogs- marken fördelad över hela landet. Dock är tyngdpunkten stor i norra delen av landet där staten är den dominerande skogsägaren. I södra och mellersta delarna av landet är arealerna mindre och mer spridda. 
 Utredningen har samlat in material om markarealer fördelat på produktiv skogsmark, annan användning, taxeringsvärden, bonitet och tillväxt samt trädslagsfördelning. Frågor har ställts angående certi- fieringar, landskapsplanering, målklassning m.m. Markarealerna för de större skogsinnehaven finns redovisade i kartform, både på en na- tionell karta samt uppdelat på län. 
 Dessutom har utredningen beställt analyser av två oberoende kon- sulter över de största förvaltarnas ekonomiska effektivitet och deras måluppfyllelse när det gäller miljöhänsyn, hänsyn till friluftslivet m.m. Här redovisas de sammanfattande resultaten. I kapitel 12 be- skrivs samtliga förvaltare mer noggrant och i kapitel 13 finns inneha- ven av de största förvaltarnas skogsmark fördelad på län. 
  
 10.1 
  
 De statliga förvaltarna 
  
 Svenska staten äger ca 4,8 miljoner ha produktiv skogsmark. Av detta används ca 3,4 miljoner ha för virkesproduktion. 0,75 miljoner ha är skyddat i nationalparker och naturreservat. 0,4 miljoner ha är avsatta för andra ändamål, främst frivilliga avsättningar för naturvård. 0,2 miljoner ha utgörs av oindelad fjällnära skogsmark utanför reservaten. 
 75 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark 
  
 SOU 2002:40 
  
 Den statligt ägda skogen är fördelad på 23 förvaltare. Sveaskog AB är den i särklass största förvaltaren med ca 70 procent av den produk- tiva skogsmarken. Övriga större förvaltare är Statens fastighetsverk, Fortifikationsverket och Naturvårdsverket (Naturvårdsfonden). Dessa större förvaltare ansvarar för totalt 99 procent av statens produktiva skogsmark. 
  
 Figur 10:1  
 Produktiv skogsmark fördelad på statliga förvaltare 
 Statens produktiva skogsmark fördelad på förvaltare/ägare 
 1% 
 2% 
 8% 
  
  AssiDomän  
 AB 
  
  Sveaskog  
 AB 
  
 20% 
  
  Sta 
 t 
 atensFastighetfastighetsverk 
 50% 
  
  Naturvårdsverket 
  
  Fortifikationsverket 
  
  Övriga 
 19% 
 Sveaskog AB:s sammanlagda markinnehav uppgår, efter köpet av As- siDomän AB, till 4,4 miljoner ha, varav 3,3 miljoner ha är produktiv skogsmark som brukas för virkesproduktion. Statens fastighetsverk innehar totalt 6,5 miljoner ha mark. En stor del av detta är fjäll och myrmarker. 0,9 miljoner ha är produktiv skogsmark och av detta an- vänds endast 0,3 miljoner ha för virkesproduktion. Fortifikationsver- ket förvaltar sammanlagt 0,4 miljoner ha mark och 0,1 miljoner ha av detta används för virkesproduktion. 
 Den produktiva skogsmark som Naturvårdsverket förvaltar i natio- nalparker och naturreservat omfattar knappt 0,4 miljoner ha. Produk- tiv skogsmark i naturreservat som förvaltas av övriga statliga förvaltare uppgår till ca 0,4 miljoner ha. Merparten av detta eller ca 0,4 miljoner ha förvaltas av Statens fastighetsverk. Resten förvaltas av Sveaskog AB (38 400 ha), AssiDomän AB (5 715 ha), Fortifikationsverket (760 ha), Skogsstyrelsen (168 ha) och AB Göta kanalbolag (12 ha). 
 76 
  
 SOU 2002:40 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark 
  
 Tabell 10.1  
 Statliga skogsförvaltare, arealer skogsmark samt virkesproduktion (år 2000) 
  
 Förvaltare 
  
 Total 
  
 Produktiv 
  
 Skogsmark 
  
 Virkesuttag 
  
 areal(ha) 
  
 skogsmark 
  
 för virkes- 
  
 antal m 
 3 
 fub 
 1 
  
 (ha) 
  
 produktion 
  
 (ha) 
  
 Sveaskog AB 
  
 1 270 049 
  
 898 464 
  
 754 040 
  
 1 253 000 
  
 AssiDomän AB 
  
 3 130 000 
  
 2 367 404 
  
 2 223 267 
  
 5 200 000 
  
 Statens fastighetsverk 
  
 6 560 000 
  
 995 850 
  
 344 093 
  
 196 300 
  
 Naturvårdsverket 
  
 1 200 000 
  
 388 278 
  
 0 
  
 0 
  
 Fortifikationsverket 
  
 422 000 
  
 107 000 
  
 73 870 
  
 186 600 
 2 
  
 AB Göta kanalbolag 
  
 4 072 
  
 3 613 
  
 3 388 
  
 11 000 
  
 Hjälmare Kanal AB 
 3 
  
 1 236 
  
 1 045 
  
 944 
  
 (i Sveaskogs 
  
 Harpsundsnämnden 
 4 
  
 volym) 
  
 1 917 
  
 1 291 
  
 1 188 
  
 4 240 
  
 Akademiska Hus AB 
  
 Uppgift saknas 
  
 418 
  
 414 
  
 0 
  
 Jordfonden 
 5 
  
 Uppgift saknas 
  
 17 703 
  
 17 636 
  
 0 
  
 LKAB 
  
 1 306 
  
 994 
  
 0 
  
 0 
  
 Luftfartsverket 
  
 Uppgift saknas 
  
 1 613 
  
 1 261 
  
 10 000 
  
 Skogsstyrelsen 
  
 6 384 
  
 5 435 
  
 4 809 
  
 17 600 
  
 Sveriges geologiska 
  
 undersökning (SGU) 
  
 130 
  
 10 
  
 0 
  
 0 
  
 Sveriges lantbruks- 
  
 universitet (SLU) 
  
 5 715 
  
 1 887 
  
 1 812 
  
 2 600 
  
 Svenska Kraftnät 
  
 156 
  
 129 
  
 0 
  
 0 
  
 Svenska Skogsplantor 
  
 AB 
  
 1 500 
  
 200 
  
 0 
  
 0 
  
 Statens järnvägar 
  
 Uppgift saknas 
  
 2 500 
  
 0 
  
 0 
  
 Vasallen AB 
  
 Uppgift saknas 
  
 142 
  
 0 
  
 0 
  
 Vasakronan AB 
  
 Uppgift saknas 
  
 245 
  
 0 
  
 (högt detta år) 
  
 774 
  
 Vattenfall AB Vattenfall 
  
 Fastigheter AB 
  
 Uppgift saknas 
  
 3 585 
  
 0 
  
 Vägverket 
  
 Uppgift saknas 
  
 521 
  
 0 
  
 0 
  
 Specialfastigheter 
  
 Uppgift saknas 
  
 435 
  
 403 
  
 0 
  
 Sverige AB 
  
 Summa 
  
 4 797 462 
  
 3 427 120 
  
 6 882 114 
  
 1  
 m 
 3 
 fub=kubikmeter fast mått under bark 
  
 2 
  
 136 000 m 
  
 3 
 fub avverkades på den brukade arealen – därtill avverkades 50 600 m 
 3 
 fub på annan mark som tillhör fastigheten 
  
 3  
 Förvaltas av Sveaskog AB 
  
 4  
 Förvaltas av Statens fastighetsverk FD 4 
  
 5 
  
 Förvaltas av länsstyrelserna och Statens jordbruksverk, marken säljs för att åstadkomma bättre arrondering för mindre skogsbrukare. 
  
 77 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark 
  
 SOU 2002:40 
  
 De övriga 16 förvaltarnas innehav av produktiv skogsmark motsvarar 1 procent av det totala statliga skogsmarksinnehavet. Flera av dessa förvaltare bedriver aktivt skogsbruk, men skogsbruket är underställt andra ändamål. Det kan finnas skäl att diskutera om de mindre för- valtarnas arealer ska ingå i en ny myndighetsorganisation där all stat- ligt ägd skogsmark samlas. Motiven till detta kan vara om markerna geografiskt ligger i närheten av annan skogsmark, om de kan använ- das som bytesmark, om de är viktiga för det rörliga friluftslivet eller om de har höga natur- och kulturmiljövärden. 
  
 10.2 
  
 Statliga förvaltares effektivitet 
  
 Utredningen har analyserat de nuvarande statliga skogsförvaltarnas effektivitet och hänsyn till andra intressen. Syftet har varit att under- söka både den ekonomiska effektiviteten och hur väl förvaltarna år 2000 uppfyllde statens mål för bl.a. biologisk mångfald och det rör- liga friluftslivet. 
 Två oberoende konsulter har på utredningens uppdrag analyserat kostnadsstatistik och måluppfyllelse för Sveaskog AB, Statens fastig- hetsverk, Fortifikationsverket, AB Göta kanalbolag samt tre skogs- vårdsstyrelser. Dessutom har utredningen via frågeformulär tagit in uppgifter från de olika förvaltarna. När det gäller analysen av Wilson skog AB baseras den på de förutsättningar som rådde före köpet av AssiDomän AB. Uppgifter om AssiDomän AB har tagits in i efter- hand efter samma principer som för övriga bolag. I de jämförande analyserna har AssiDomän AB inte lagts in, däremot finns bolagets kostnadsbild med i diskussionerna. 
 Regler för myndigheter och bolag 
 Myndigheterna styrs av en mängd politiska beslut samt myndighets- instruktioner och regleringsbrev. Verksförordningen (1995:1322) gäl- ler helt eller delvis alla statliga myndigheter och reglerar allmänt deras verksamhet. Varje myndighet regleras också av egna myndighetsin- struktioner. Förvaltning av statliga fastigheter regleras i förordningen (1993:527) om statliga fastigheter m.m., vilken bl.a. anger att statlig fast egendom inte får förvärvas eller förvaltas av andra än fastighets- förvaltande myndigheter. Överlåtelse av statens fasta egendom regle- ras i förordningen (1996:1190) om överlåtelser av statens fasta egen- dom m.m. 
 Verksamheten i varje statlig myndighet är reglerad i respektive 
 78 
  
 SOU 2002:40 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark 
  
 myndighetsförordning, t.ex. förordningen (1996:312) med instruk- tion för Statens fastighetsverk. Myndighetsförordningen ger ramver- ket för vilken verksamhet som ska bedrivas, hur den ska bedrivas, vil- ken omfattning verksamheten ska ha etc. De årliga regleringsbreven anger bl.a. de ekonomiska och finansiella förutsättningarna för res- pektive myndighet, t.ex. hur stort anslag Naturvårdsverket får för markåtkomst i samband med reservatsbildningar eller vilket avkast- ningskrav som ska gälla för Statens fastighetsverk. 
 Verksamheten i statens helägda bolag regleras bl.a. av aktiebolagsla- gen (1975:1385) och bolagsordningen för respektive aktiebolag. 
 Ingen av de statliga skogsförvaltande myndigheterna har i sina in- struktioner eller regleringsbrev några speciella krav på hur skogsbru- ket ska bedrivas eller vilka avkastningskrav som ska ställas på de olika markerna annat än allmänna formuleringar om miljöhänsyn etc. Det saknas därmed helhetsgrepp på verksamheten i fråga om styrning, policy och ambitionsnivåer från statens sida. 
 Miljöcertifiering 
 De flesta av de stora statliga skogsförvaltarna inklusive AssiDomän AB, har antagit en egen miljöpolicy (Tabell 10:2). Många har också  
 FSC-certifierat 
  sin skog. Fortifikationsverket och Försvarsmakten gör egna s.k. övnings- och miljöanpassade skötselplaner (ÖMAS). 
  
 Tabell 10.2  
 De större statliga förvaltarnas certifieringsarbete m.m. år 2000 
  
 Förvaltare 
  
 ISO 14001 
  
 Certifierad 
  
 Ekologiskt 
  
 Landskaps- 
  
 Inventering 
  
 skog 
  
 bokslut 
  
 planering 
  
 av nyckel- 
  
 biotoper 
  
 Sveaskog AB 
  
 X 
  
 FSC 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 AssiDomän AB 
  
 X 
  
 FSC 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Statens fastighets- 
  
 verk FD Skog 
  
 Pågår, klart år 2002 
  
 FSC 
  
 X 
  
 X 
  
 X 
  
 Statens fastighets 
 - 
  
 verk FD 4 
  
 X 
  
 FSC 
  
 – 
  
 X 
  
 Påbörjad 
  
 Fortifikationsverket 
  
 Påbörjad 
  
 – 
  
 Endast för 2001 
  
 Delar av 
  
 X 
  
 innehavet 
  
 AB Göta kanalbolag 
  
 Miljöpolicy 
  
 FSC 
  
 Endast för 2001 
  
 – 
  
 X 
  
 Miljöutredning 
  
 Skogsstyrelsen 
  
 Pågår, klart år 2002 
  
 – 
  
 Endast för 2001 
  
 Vissa har 
  
 Vissa har 
  
 Sveriges lantbruks- 
  
 universitet (SLU) 
  
 – 
  
 – 
  
 – 
  
 – 
  
 X 
  
 79 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark 
  
 SOU 2002:40 
  
 Ekologiska bokslut 
 Flera statliga förvaltare gör ekologiska bokslut och de flesta arbetar med ekologisk landskapsplanering. Sveaskog AB, AssiDomän AB och Statens fastighetsverk FD Skog har gjort egna ekologiska bokslut. Ut- redningen har låtit göra ekologiska bokslut för föryngringsavverkade arealer under 2000/2001 för Fortifikationsverket, AB Göta kanalbolag och tre skogsvårdsstyrelser . 
 Ett stickprov av utförda avverkningar har bedömts utifrån en fem- gradig skala enligt följande: 
  
 Ståndortsanpassning av åtgärderna. 
  
 Hänsyn till naturvården. 
  
 Hänsyn till vattendrag med omgivande växtlighet. 
  
 Ståndortsanpassning av åtgärderna motsvarar betyget 4 utom för Skogsstyrelsen och AB Göta kanalbolag, som får betyget 4,8 respek- tive 5,0. Naturvårdshänsyn i avverkningarna hos de statliga förval- tarna ligger mellan 3,6 och 4,5. De mindre förvaltarna har högre be- tyg än de större när det gäller hänsyn till vattendrag och växtlighet längs vattendrag. Dock är de inventerade objekten inom detta om- råde få och slutsatsen är därför osäker. 
 Generellt kan man säga att de större förvaltarna har lägre medelbe- tyg än de mindre. Antalet inventerade objekt är fler för de större för- valtarna, vilket gör att resultatet från en enstaka avverkning inte får lika stort genomslag som hos de mindre förvaltarna. 
 Målklassificering Gröna skogsbruksplaner 
 Målklassificering av skogsmarken är ett sätt att ange huvudinrikt- ningen för skogsskötseln inom olika delar av ett skogsinnehavet. I SVS Gröna skogsbruksplaner definieras produktions- och miljömål för varje bestånd genom indelning av bestånden i fyra målklasser. Flera av de statliga förvaltarna har hela eller delar av sitt innehav klas- sat enligt detta målklassificeringssystem. 
 Än så länge är endast en mindre del av den statliga produktiva skogsmarken (exklusive nationalparker och naturreservat) indelad i målklasserna: 
  
 – 
  
 naturvårdsmål orört (NO) 
  
 – 
  
 naturvårdsmål med skötsel (NS) 
  
 – 
  
 produktionsmål med förstärkt naturhänsyn (PF) 
  
 – 
  
 produktionsmål med generell naturhänsyn (PG). 
  
 80 
  
 SOU 2002:40 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark 
  
 Mer detaljerad information om målklassning för respektive förvaltare finns i kapitel 12. 
 Hänsyn till friluftsliv, rennäring m.m. 
 Många av förvaltarna skyltar stigar, gör grillplatser, parkeringsplatser m.m. för allmänheten. Några jämförande studier har emellertid inte kunnat göras eftersom kostnaderna inte bokförts separat. Inte heller samråd med samebyar respektive allmänhet och intresseorganisatio- ner har bokförts separat vare sig i form av kostnader eller i form av antal timmar. 
 En skattning av kostnaden för samråd med myndigheter och olika intresseorganisationer tyder på att samråden kostar mellan 0,13 och 1,10 kr/m 
 3 
 fub per år för de större statliga skogsförvaltarna. Av kon- sultanalyserna framgår att de statliga förvaltarna frivilligt avsätter mer mark än jämförbara bolag och privata markägare. 
 I norra Sverige berörs all statligt ägd skogsmark av rennäringens verksamhet. De statliga förvaltarna samråder om planerade avverk- ningar med berörda samebyar. Framförhållningen är vanligen 1 till 2 år. Kommer man inte överens lämnas det planerade området utan åt- gärd tills vidare. Samråden utmynnar dock oftast i någon form av kompromiss när det gäller planerade skogsbruksåtgärder. AssiDomän AB har beräknat att bolagets kostnader för anpassningar i skogsbruket motsvarar ett volymbortfall på ca 150 000 m 
 3 
 fub per år i Norrbottens län, vilket motsvarar ca 27 årsarbeten. 
 Höga kostnader för statliga förvaltare 
 Enligt de konsultanalyser utredningen beställt var kostnaderna i det statliga skogsbruket högre än i det privata under år 2000. I dessa ana- lyser är emellertid AssiDomän AB inte medräknad. För de mindre statliga förvaltarna uppgick kostnaderna i norra delen av landet till 206 kr/m 
 3 
 fub, vilket ska jämföras med de privata skogsägarnas kost- nad på 147 kr/m 
 3 
 fub. AssiDomän AB hade en bättre kostnadsbild, men ligger ändå något över den privata sektorns genomsnittskostnad. 
 I södra Sverige var skillnaden mellan statligt och privat skogsbruk mindre. Kostnaden för de mindre statliga förvaltarna var 202 kr/ m 
 3 
 fub jämfört med det privata skogsbrukets 165 kr/m 
 3 
 fub. Assi- Domän AB var här i nivå med den privata sektorn. 
 81 
  
 Förvaltning av statlig skog och skyddad mark 
  
 SOU 2002:40 
  
 Tabell 10.3  
 Volymvägda kostnader i statligt skogsbruket, kr/m 
 3 
 fub, år 2000 
  
 Statlig 
  
 Privat 
  
 Statlig 
  
 Privat 
  
 norr 
  
 norr* 
  
 söder 
  
 söder* 
  
 Drivning 
  
 98 
  
 90 
  
 125 
  
 102 
  
 Skogsvård 
  
 44 
  
 29 
  
 30 
  
 31 
  
 Vägar 
  
 15 
  
 9 
  
 8 
  
 9 
  
 Övriga kostnader 
  
 10 
  
 3 
  
 7 
  
 4 
  
 Administration 
  
 39 
  
 1 6 
  
 33 
  
 19 
  
 Summa 
  
 206 
  
 147 
  
 202 
  
 165* 
  
 *SkogForsks eget jämförelsematerial, dvs. både privata skogsägare och bolag. 
 ( 
 Källa:  
 Statsskogsutredningens, arbetsmaterial SkogForsk  
 2001-10-08) 
  
 Av konsultanalyserna framgår att de statliga förvaltarna (AssiDomän AB finns inte med i analysen) fick lägre genomsnittspriser för timmer- och massaved jämfört med de privata aktörerna. Sammanfattningsvis hade de statliga skogsförvaltarna högre utgifter och lägre inkomster än de privata. Det finns förklaringar på en rad punkter, bl.a. att de re- dovisade statliga förvaltarna är förhållandevis små, att delar av skogs- innehavet ligger långt från allmän väg och att transportsträckorna till mottagande industri är långa. Men det ger enligt konsulterna inte hela förklaringen. Det finns således potential att höja effektiviteten i den statliga skogsförvaltningen. 
 Sannolikt finns även vissa samordningsvinster att uppnå genom att lägga ihop skogsbruk och skötsel av nationalparker och naturreservat i samma organisation. Det har dock varit svårt att utvärdera effektivi- teten när det gäller skötsel av nationalparker och naturreservat. An- ledningarna är att ansvaret är utspritt i organisationerna och förvalt- ningsuppdragen har olika karaktär. Det har inte gått att få tydliga be- sked om tidsåtgång och kostnader för olika arbetsuppgifter vare sig på länsstyrelserna eller från Naturvårdsverket. 
 82 
  
 84 
 Sammanställning. Statliga förvaltare. Skogsinnehav 
  
 Fastighetsförvaltare 
  
 Ägoslag enligt fastighetstaxeringen (ha) 
  
 Taxeringsvärden (milj. kr.) 
  
 Produktiv 
  
 Produktiv skogsmark 
  
 skogsmark 
  
 användning (ha) 
  
 (ha) 
  
 Skogsmark 
  
 Skogs- 
  
 Summa 
  
 Skogs- 
  
 Skogs- 
  
 Summa 
  
 Enligt 
  
 Skogs- 
  
 Skogs- 
  
 impediment 
  
 skogsmark 
  
 mark 
  
 impediment 
  
 skogsmark 
  
 indelnings- 
  
 mark där 
  
 mark 
  
 och skogs- 
  
 och skogs- 
  
 register 
  
 virkespro- 
  
 för andra 
  
 impediment 
  
 impediment 
  
 duktionen 
  
 ändamål 
  
 utnyttjas 
  
 AssiDomän AB 
  
 2 295 835 
  
 704 321 
  
 3 000 944 
  
 16 193 
  
 275 
  
 16 468 
  
 2 367 404 
  
 2 223 267 
  
 144 137 
  
 Sveaskog AB 
  
 719 567 
  
 253 392 
  
 972 959 
  
 3 403 
  
 57 
  
 3 460 
  
 898 464 
  
 754 040 
  
 144 424 
  
 Statens fastighetsverk FD Skog 
  
 506 123 
  
 1 194 774 
  
 1 700 897 
  
 859 
  
 148 
  
 1 007 
  
 783 071 
  
 333 810 
  
 449 261 
  
 Statens fastighetsverk FD 4 
  
 12 779 
  
 1 202 
  
 13 981 
  
 12 779 
  
 10 283 
  
 2 496 
  
 Fortifikationsverket 
  
 54 280 
  
 22 869 
  
 77 149 
  
 470 
  
 10 
  
 480 
  
 107 000 
  
 73 870 
  
 33 130 
  
 Skogsstyrelsen 
  
 5 435 
  
 500 
  
 5 935 
  
 69 
  
 0 
  
 70 
  
 5 435 
  
 4 809 
  
 626 
  
 AB Göta kanalbolag 
  
 3 613 
  
 323 
  
 3 936 
  
 54 
  
 0 
  
 54 
  
 3 613 
  
 3 388 
  
 225 
  
 Hjälmare Kanal AB 
  
 1 045 
  
 97 
  
 1 142 
  
 16 
  
 16 
  
 1 045 
  
 944 
  
 101 
  
 Harpsundsnämnden 
  
 1 290 
  
 1 290 
  
 1 291 
  
 1 188 
  
 103 
  
 Naturvårdsverket 
  
 388 278 
  
 388 278 
  
 266 
  
 13 
  
 279 
  
 388 278 
  
 388 278 
  
 Jordfonden 
  
 17 703 
  
 1 530 
  
 19 233 
  
 55 
  
 0 
  
 55 
  
 17 703 
  
 17 631 
  
 72 
  
 Sveriges lantbruksuniversitet 
  
 1 887 
  
 235 
  
 2 123 
  
 19 
  
 0 
  
 19 
  
 1 888 
  
 1 812 
  
 76 
  
 LKAB 
  
 994 
  
 310 
  
 1 304 
  
 7 
  
 0 
  
 7 
  
 994 
  
 994 
  
 Tabellen fortsätter på nästa sida 
  
 mark skyddad och skog statlig av Förvaltning 
  
 2002:40 SOU 
  
 Fastighetsförvaltare 
  
 Ägoslag enligt fastighetstaxeringen (ha) 
  
 Taxeringsvärden (milj. kr.) 
  
 Produktiv 
  
 Produktiv 
  
 skogsmark 
  
 skogsmark 
  
 användning (ha) 
  
 (ha) 
  
 Skogsmark 
  
 Skogs- 
  
 Summa 
  
 Skogs- 
  
 Skogs- 
  
 Summa 
  
 Enligt 
  
 Skogs- 
  
 Skogs- 
  
 impediment 
  
 skogsmark 
  
 mark 
  
 impediment 
  
 skogsmark 
  
 indelnings- 
  
 mark där 
  
 mark 
  
 och skogs- 
  
 och skogs- 
  
 register 
  
 virkespro- 
  
 för andra 
  
 impediment 
  
 impediment 
  
 duktionen 
  
 ändamål 
  
 utnyttjas 
  
 Svenska Skogsplantor AB 
  
 200 
  
 200 
  
 200 
  
 200 
  
 Vägverket 
  
 152 
  
 44 
  
 196 
  
 521 
  
 521 
  
 Statens järnvägar 
  
 1 200 
  
 1 200 
  
 2 400 
  
 1 200 
  
 1 200 
  
 Vasakronan AB 
  
 245 
  
 245 
  
 245 
  
 245 
  
 Vasallen AB 
  
 142 
  
 142 
  
 1 
  
 1 
  
 142 
  
 142 
  
 Vattenfall AB 
  
 1 575 
  
 1 575 
  
 1 575 
  
 Vattenfall fastigheter AB 
  
 2 010 
  
 2 010 
  
 2 010 
  
 Sveriges geologiska undersökning 
  
 10 
  
 115 
  
 125 
  
 10 
  
 10 
  
 Akademiska Hus AB 
  
 407 
  
 65 
  
 472 
  
 3 
  
 418 
  
 414 
  
 4 
  
 Svenska Kraftnät 
  
 129 
  
 16 
  
 145 
  
 129 
  
 129 
  
 Luftfartsverket 
  
 1 614 
  
 27 
  
 1 641 
  
 1 613 
  
 1 261 
  
 353 
  
 Specialfastigheter Sverige AB 
  
 435 
  
 2 
  
 436 
  
 435 
  
 403 
  
 32 
  
 Totalsumma 
  
 4 016 948 
  
 2 181 022 
  
 6 195 172 
  
 21 410 
  
 504 
  
 21 918 
  
 4 597 463 
  
 3 427 119 
  
 1 170 343 
  
 85 
  
 2002:40 SOU 
  
 mark skyddad och skog statlig av Förvaltning 
  
 86 
 Sammanställning. Statliga förvaltare. Naturreservat m.m. 
  
 Fastighetsförvaltare 
  
 Skogsmark för naturvård 
  
 Nyckelbiotoper 
  
 Produktiv 
  
 National- 
  
 Naturreservat 
  
 Naturreservat 
  
 Kulturreservat 
  
 Skogsmark 
  
 Naturvårds- 
  
 Biotops 
  
 skogsmark 
  
 parker 
  
 som förvaltas 
  
 på annan 
  
 som förvärvats 
  
 avtal 
  
 skyddsområde 
  
 av NV (Natur- 
  
 statlig mark 
  
 av NV för natur- 
  
 vårdsfonden) 
  
 än Natur- 
  
 vårdsändamål 
  
 vårdsfondens 
  
 AssiDomän AB 
  
 27 000 
  
 5 714 
  
 345 
  
 Sveaskog AB 
  
 9 169 
  
 38 401 
  
 Statens fastighetsverk FD Skog 
  
 41 471 
  
 402 397 
  
 Statens fastighetsverk FD 4 
  
 189 
  
 430 
  
 3 
  
 181 
  
 Fortifikationsverket 
  
 1 241 
  
 760 
  
 3 
  
 Skogsstyrelsen 
  
 136 
  
 168 
  
 42 
  
 AB Göta kanalbolag 
  
 36 
  
 12 
  
 4 
  
 8 
  
 Hjälmare Kanal AB 
  
 7 
  
 Harpsundsnämnden 
  
 Naturvårdsverket 
  
 116 434 
  
 185 525 
  
 86 319 
  
 Jordfonden 
  
 97 
  
 21 
  
 Sveriges lantbruksuniversitet 
  
 30 
  
 LKAB 
  
 Tabellen fortsätter på nästa sida 
  
 mark skyddad och skog statlig av Förvaltning 
  
 2002:40 SOU 
  
 Fastighetsförvaltare 
  
 Skogsmark för naturvård (forts.) 
  
 Nyckelbiotoper 
  
 Produktiv 
  
 National- 
  
 Naturreservat 
  
 Naturreservat 
  
 Kulturreservat 
  
 Skogsmark 
  
 Naturvårds- 
  
 Biotops 
  
 skogsmark 
  
 parker 
  
 som förvaltas 
  
 på annan 
  
 som förvärvats 
  
 avtal 
  
 skyddsområde 
  
 av NV (Natur- 
  
 statlig mark 
  
 av NV för natur- 
  
 vårdsfonden) 
  
 än Natur- 
  
 vårdsändamål 
  
 vårdsfondens 
  
 Svenska Skogsplantor AB 
  
 Vägverket 
  
 Statens järnvägar 
  
 Vasakronan AB 
  
 Vasallen AB 
  
 Vattenfall AB 
  
 Vattenfall fastigheter AB 
  
 Sveriges geologiska undersökning 
  
 Akademiska Hus AB 
  
 Svenska Kraftnät 
  
 Luftfartsverket 
  
 Specialfastigheter Sverige AB 
  
 20 
  
 20 
  
 Totalsumma 
  
 79 365 
  
 116 434 
  
 185 525 
  
 447 912 
  
 3 
  
 86 319 
  
 349 
  
 276 
  
 87 
  
 2002:40 SOU 
  
 mark skyddad och skog statlig av Förvaltning 
  
 88 
 Sammanställning. Statliga förvaltare. Övrig mark 
  
 Fastighetsförvaltare 
  
 Skogsmark för andra ändamål (ha) 
  
 Egna 
  
 Frivilliga hän- 
  
 Hänsyn till 
  
 Friluftsliv 
  
 Hänsyn till 
  
 Utbildnings- Övnings- och 
  
 Annat 
  
 reservat 
  
 synsområden 
  
 rennäningen 
  
 och rekrea- 
  
 luftfart, vägar 
  
 ändamål 
  
 skjutfält 
  
 ändamål 
  
 tion m.m. 
  
 och järnvägar 
  
 AssiDomän AB 
  
 7 165 
  
 130 913 
  
 Sveaskog AB 
  
 259 
  
 96 163 
  
 2 122 
  
 881 
  
 30 
  
 6 430 
  
 138 
  
 Statens fastighetsverk FD Skog 
  
 46 864 
  
 200 000 
  
 Statens fastighetsverk FD 4 
  
 104 
  
 1 213 
  
 20 
  
 536 
  
 9 
  
 Fortifikationsverket 
  
 20 
  
 11 631 
  
 210 
  
 18 606 
  
 1 900 
  
 Skogsstyrelsen 
  
 2 
  
 528 
  
 27 
  
 12 
  
 AB Göta kanalbolag 
  
 191 
  
 9 
  
 Hjälmare Kanal AB 
  
 68 
  
 33 
  
 Harpsundsnämnden 
  
 103 
  
 Naturvårdsverket 
  
 Jordfonden 
  
 51 
  
 Sveriges lantbruksuniversitet 
  
 46 
  
 994 
  
 LKAB 
  
 Tabellen fortsätter på nästa sida 
  
 mark skyddad och skog statlig av Förvaltning 
  
 2002:40 SOU 
  
 Fastighetsförvaltare 
  
 Skogsmark för andra ändamål (ha) (forts.) 
  
 Egna 
  
 Frivilliga hän- 
  
 Hänsyn till 
  
 Friluftsliv 
  
 Hänsyn till 
  
 Utbildnings- Övnings- och 
  
 Annat 
  
 reservat 
  
 synsområden 
  
 rennäringen 
  
 och rekrea- 
  
 luftfart, vägar 
  
 ändamål 
  
 skjutfält 
  
 ändamål 
  
 tion m.m. 
  
 och järnvägar 
  
 Svenska Skogsplantor AB 
  
 200 
  
 Vägverket 
  
 521 
  
 Statens järnvägar 
  
 1 200 
  
 245 
  
 Vasakronan AB 
  
 Vasallen AB 
  
 4 
  
 138 
  
 1 575 
  
 Vattenfall AB 
  
 Vattenfall fastigheter AB 
  
 2 010 
  
 Sveriges geologiska undersökning 
  
 10 
  
 Akademiska Hus AB 
  
 4 
  
 129 
  
 Svenska Kraftnät 
  
 Luftfartsverket 
  
 7 
  
 125 
  
 20 
  
 200 
  
 Specialfastigheter Sverige AB 
  
 11 
  
 T 
 otalsumma 
  
 7 558 
  
 287 914 
  
 2 122 
  
 1 101 
  
 2 161 
  
 7 123 
  
 18 606 
  
 207 093 
  
 89 
  
 2002:40 SOU 
  
 mark skyddad och skog statlig av Förvaltning 
 11 Värdering av skogsmark 
 Varje statlig förvaltares skogsmarker har kartlagts när det gäller kom- mersiella värden samt övriga värden som t.ex. natur- och kulturmiljö- värden. De uppgifter som begärts in av utredningen finns redovisade i bilagd tabell kapitel 10 samt till viss del även i beskrivningen av varje förvaltare i kapitel 12. Med hjälp av de uppgifter förvaltarna rap- porterat in redovisas här skogsmarkens kommersiella värden. Här re- dovisas också vad den produktiva skogsmarken används till utöver virkesproduktion. 
  
 11.1 
  
 Kommersiella värden 
  
 Det kommersiella värdet av skogsmark kan bestämmas på flera sätt. Det kan vara det värde en egendom långsiktigt kan avkasta (avkast- ningsvärde) eller det värde någon är beredd att betala för egendomen (marknadsvärde). Även den potentiella årliga ekonomiska avkast- ningen är i sig ett mått på det kommersiella värdet. 
 Fastighetstaxeringen är en konsistent och systematisk värdering av fastigheter i landet. Taxeringsvärdet ska representera 75 procent av marknadsvärdet och grundas på uppgifter om skogstillståndet på den enskilda fastigheten och statistik rörande det faktiska marknadspriset inom olika delar av landet. Medelpriset för skogsmark i landet år 2000 var 24 000 kronor per ha. 
 Riksrevisionsverket menar att staten måste kunna redovisa sina till- gångar på ett rättvisande sätt och också redovisa möjligheterna till av- kastning på tillgångarna. Verket konstaterade 1996 att myndigheterna i stor utsträckning saknar tillförlitliga uppgifter om sina tillgångar och att vissa marker inte har några taxeringsvärden (1996:48). Två år se- nare ansåg Riksrevisionsverket att värderingen av statens tillgångar fortfarande var oklar (RRV 1998:62). Inte heller nu finns primära uppgifter om taxeringsvärdet på myndigheternas hela skogsinnehav. 
 91 
 Värdering av skogsmark SOU 2002:40 
  
 Tabell 11.1  
 Skogsmarkens taxeringsvärden, statliga skogsförvaltare 
  
 Fastighetsförvaltare 
  
 Ägoslag enligt fastighets- 
  
 Taxeringsvärden (miljoner kr) 
  
 taxeringen (ha) 
  
 Skogsmark 
  
 Hernandez Skogsimpedi- 
  
 Summa skogs- 
  
 inklusive 
  
 ment inklusive 
  
 inklusive 
  
 ment inklusive 
  
 mark och skogs- 
  
 skattningar 
  
 skattningar 
  
 skattningar 
  
 skattningar 
  
 impediment 
  
 inklusive skatt- 
  
 ningar 
  
 AB Göta kanalbolag 
  
 3 613 
  
 323 
  
 54 
  
 0 
  
 54 
  
 Akademiska Hus AB 
  
 407 
  
 65 
  
 2 
  
 0 
  
 2 
  
 AssiDomän AB 
  
 2 295 835 
  
 704 321 
  
 16 193 
  
 275 
  
 16 468 
  
 Fortifikationsverket 
  
 54 280 
  
 22 869 
  
 470 
  
 10 
  
 480 
  
 Harpsundsnämnden 
  
 1 290 
  
 22 
  
 22 
  
 Hjälmare Kanal AB 
  
 1 045 
  
 97 
  
 16 
  
 0 
  
 16 
  
 Jordfonden 
  
 17 703 
  
 1 530 
  
 188 
  
 1 
  
 189 
  
 LKAB 
  
 994 
  
 310 
  
 7 
  
 0 
  
 7 
  
 Luftfartsverket 
  
 1 614 
  
 27 
  
 18 
  
 0 
  
 18 
  
 Naturvårdsverket 
  
 266 
  
 13 
  
 279 
  
 Statens fastighetsverk FD 4 
  
 12 779 
  
 1 202 
  
 238 
  
 1 
  
 239 
  
 Statens fastighetsverk FD Skog 506 123 
  
 1 194 774 
  
 859 
  
 148 
  
 1 007 
  
 Sveriges geologiska undersökn. 
  
 Sveriges Lantbruksuniversitet 
  
 1 887 
  
 235 
  
 20 
  
 0 
  
 20 
  
 Svenska Skogsplantor AB 
  
 200 
  
 4 
  
 4 
  
 Skogsstyrelsen 
  
 5 435 
  
 500 
  
 74 
  
 0 
  
 74 
  
 Specialfastigheter Sverige AB 
  
 435 
  
 1 
  
 8 
  
 8 
  
 Statens järnvägar 
  
 1 200 
  
 1 200 
  
 Sveaskog AB 
  
 719 567 
  
 253 392 
  
 3 403 
  
 58 
  
 3 461 
  
 Svenska Kraftnät 
  
 129 
  
 16 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Vasakronan AB 
  
 245 
  
 4 
  
 4 
  
 Vasallen AB 
  
 142 
  
 3 
  
 3 
  
 Vattenfall Fastigheter AB 
  
 2 010 
  
 16 
  
 16 
  
 Vattenfall AB 
  
 1 575 
  
 5 
  
 5 
  
 Vägverket 
  
 152 
  
 44 
  
 Summa 
  
 3 628 660 
  
 2 180 906 
  
 21 870 
  
 506 
  
 22 375 
  
 Med syfte att få en heltäckande beskrivning av det statliga skogs- innehavets kommersiella värden har utredningen skattat taxeringsvär- det även för de marker där primära uppgifter saknas. Skattningarna har grundats på enkla medeltal för redovisade taxeringsvärden per ku- bikmeter alternativt per hektar i de län där innehavet ligger. Även om kompletterande skattningar är stora svarar dock primäruppgifterna för 98 procent av det totala taxeringsvärdet. Med de gjorda skattning- arna har taxeringsvärdet ökat från 21,9 miljarder kronor till 22,4 mil- jarder kronor för den samlade statligt ägda skogsmarken (Tabell 11.1). 
 92 
  
 SOU 2002:40 
  
 Värdering av skogsmark 
  
 11.2 
  
 Skogsmarkens avkastningsvärde 
  
 Det beräknade taxeringsvärdet kan tjäna som underlag för beräkning av potentiell årlig ekonomisk avkastning i ett kommersiellt skogsbruk. Grunden för detta är den starka kopplingen mellan avkastningsvärdet och marknadsvärdet för skogsfastigheter. Ett rimligt direktavkast- ningskrav för ett kommersiellt skogsbruk är 4,5 procent före skatt ställt på ett taxeringsvärde uppräknat till marknadsvärdet (1,33 x taxe- ringsvärdet). Detta avkastningskrav tilllämpas av Svenska kyrkan. Soto vån motsvarar även det resultatmål AssiDomän AB presenterade på en kapitalmarknadsdag i augusti 2001. 
 Ett annat sätt att beräkna den potentiella årliga ekonomiska direkt- avkastningen är att utgå från den tillväxt som är tillgänglig för avverk- ning. Här har avkastningen beräknats till 80 procent av tillväxten på de marker som används för virkesproduktion. 
 Anledningen till att avkastningen beräknas enbart på den virkes- producerande arealen är att en stor andel av statens skogsmark är av- satt för andra ändamål än virkesproduktion. Att som brukligt är be- räkna avkastningen på hela den produktiva arealen skulle i detta sam- manhang bli alltför missvisande. 
 Genom att applicera nyckeltal för resultat per avverkad kubikmeter på den tillgängliga tillväxten har den potentiella årliga avkastningen beräknats. Använda nyckeltal är: 147 kr/m 
 3  
 fub i Norrland, 221 kr/m 
 3  
 fub i Svealand och 195 kr/m 
 3  
 fub i Götaland. 
 1 
  
 Resultaten redovisas i Tabell 11.2. Båda beräkningsexemplen ger en årlig avkastning på ca 1,3 miljarder kr. De fastigheter som kom- mersiellt kan nyttjas för andra ändamål än skogsbruk har normalt ett högre värde (återspeglas i taxeringsvärdet) än det värde som skogsbru- ket kan avkasta. Detta förklarar en del av skillnaden mellan de olika beräkningssätten. 
  
 1  
 Källa: Focus on Forestry. AssiDomän. 2001 
 93 
 Värdering av skogsmark SOU 2002:40 
  
 Tabell 11.2  
 Beräknad teoretisk avkastning av statligt ägd skogsmark 
  
 Fastighetsförvaltare 
  
 Tillväxt 
  
 Teoretisk avkastning 
  
 Redovisad 
  
 (miljoner kr) 
  
 vinst (mil- 
  
 joner kr) 
  
 Antal skat- 
  
 Inklusive 
  
 Antal skat- 
  
 Antagande 
  
 Antagande att mark- 
  
 År 2000 
  
 tade taxe- 
  
 skattningar 
  
 tade tillväxt- 
  
 80% av till- 
  
 nadsvärdet förräntas 
  
 enligt för- 
  
 ringsvärden m 
 3 
 sk/år 
  
 uppgifter 
  
 växten av- 
  
 med 4,5%, uppräk- 
  
 valtarnas 
  
 verkas, 
  
 nat taxeringsvär- 
  
 uppgifter 
  
 inklusive 
  
 de, inklusive skatt- 
  
 skattningar 
  
 ningar 
  
 AB Göta kanalbolag 
  
 17 880 
  
 2,4 
  
 3,2 
  
 2,2 
  
 Akademiska Hus AB 
  
 1 
  
 1 216 
  
 1 
  
 0,1 
  
 0,1 
  
 AssiDomän AB 
  
 3 
  
 8 673 553 
  
 999,9 
  
 988,1 
  
 890,0 
  
 Fortifikationsverket 
  
 4 
  
 267 027 
  
 6 
  
 33,8 
  
 28,8 
  
 24,4 
  
 Harpsundsnämnden 
  
 1 
  
 8 169 
  
 1 
  
 1,2 
  
 1,3 
  
 Hjälmare Kanal AB 
  
 1 
  
 6 232 
  
 0,9 
  
 1,0 
  
 Jordfonden 
  
 27 
  
 81 302 
  
 23 
  
 11,1 
  
 11,3 
  
 LKAB 
  
 0,4 
  
 Luftfartsverket 
  
 1 
  
 6 177 
  
 0,9 
  
 1,1 
  
 Naturvårdsverket 
  
 16,7 
  
 Statens fastighetsverk FD 4 
  
 27 
  
 63 925 
  
 2 
  
 8,7 
  
 14,3 
  
 3,7 
  
 Statens fastighetsverk FD Skog 
  
 2 
  
 494 127 
  
 47,6 
  
 60,4 
  
 13,7 
  
 Sveriges geologiska 
  
 undersökning 
  
 Sveriges lantbruksuniversitet 
  
 5 
  
 7 885 
  
 21 
  
 1,0 
  
 1,2 
  
 Svenska Skogsplantor AB 
  
 1 
  
 0,3 
  
 Skogsstyrelsen 
  
 9 
  
 24 855 
  
 3 
  
 2,9 
  
 4,5 
  
 0,9 
  
 Specialfastigheter Sverige AB 
  
 4 
  
 2 652 
  
 2 
  
 0,3 
  
 0,5 
  
 Statens järnvägar 
  
 1 
  
 Sveaskog AB 
  
 17 
  
 1 974 604 
  
 3 
  
 214,7 
  
 207,6 
  
 136,0 
  
 Svenska Kraftnät 
  
 1 
  
 0,0 
  
 Vasakronan AB 
  
 1 
  
 0,3 
  
 Vasallen AB 
  
 2 
  
 0,2 
  
 Vattenfall Fastigheter AB 
  
 6 
  
 0,9 
  
 Vattenfall AB 
  
 12 
  
 0,3 
  
 Vägverket 
  
 1 
  
 Summa 
  
 127 
  
 11 629 595 
  
 62 
  
 1 326,0 
  
 1 343 ,0 
  
 1 071,0 
  
 94 
  
 SOU 2002:40 
  
 Värdering av skogsmark 
  
 11.3 
  
 Skogsmark för annat än virkesproduktion 
  
 Förutom för virkesproduktion används skogsmarken för en rad andra ändamål. Vanligast är att avsätta marken för att bevara biologisk mångfald. Av den totala arealen naturvård är ca 70 procent eller 0,75 miljoner ha avsatt som nationalpark och naturreservat resten är frivil- liga avsättningar beslutade av de olika förvaltarna. Sannolikt har kra- vet på avsättning av 5 procent av den produktiva skogsmarken för att erhålla  
 FSC-certifiering 
  styrt mot avsättning för naturvård. 
 De förhållandevis blygsamma avsättningar som gjorts för friluftsliv och rekreation tyder på att denna verksamhet i dag pågår samtidigt med kommersiellt skogsbruk. Kulturreservat är en ny skyddsform och har än så länge begränsad omfattning. Många värden som har sitt ur- sprung i äldre odlingsformer och brukningsmetoder bevaras i dag un- der begreppet naturvård. 
 Tabell 11.3 Statligt ägd skogsmark fördelad på användningsområden 
  
 Virkesproduktion 
  
 3 427 119 ha 
  
 Naturvård 
  
 1055 971 ha 
  
 Övningsfält och skjutfält 
  
 18 606 ha 
  
 Utbildning 
  
 7 123 ha 
  
 Rennäring 
  
 2 122 ha 
  
 Friluftsliv och rekreation 
  
 1 101 ha 
  
 Luftfart, vägar och järnvägar 
  
 2 161 ha 
  
 Kulturreservat 
  
 3 ha 
  
 Annat ändamål 
  
 207 093 ha 
  
 I tabell 11:3 redovisas arealer produktiv skogsmark avsatta för olika ändamål. Oindelad mark på 200 000 ha har här bokförts under pos- ten Annat ändamål. Den mark som samebyarna nyttjar för renbete utgörs av så gott som all mark i Norrbottens och Västerbottens län samt stora delar av marken i södra fjällregionen. I tabellen redovisas endast mark där det råder restriktioner för skogsbruket. 
 Den statligt ägda skogsmarken används för en rad olika ändamål. Som framgår av tabellen är det stor dominans för virkesproduktion. Huvuddelen av marken eller ca 70 procent används för att producera timmer och massaved. Det är också virket som ger de i särklass största inkomsterna och bidrar till sysselsättningen. 
 95 
  
 Värdering av skogsmark 
  
 SOU 2002:40 
  
 Skogen är också viktig för att bevara biologisk mångfald. Den to- tala andelen skogsmark som avsatts för naturvård är 23 procent. Räk- nas enbart mark som är områdesskyddad minskar andelen till 16 pro- cent. Skogens värde för rekreation och friluftsliv har ökat starkt under senare år. Endast en liten andel av skogsmarken uppges av de statliga skogsförvaltarna användas för rekreation. Det är sådana marker som avsatts för rekreationsändamål och där det finns restriktioner för skogsbruket. Dock används även skogsmark för virkesproduktion i hög grad för rekreation. 
 Statens skogsmark används även för andra ändamål. Den största arealen utgörs av rennäringens åretrunt- och vinterbetesmarker. Även skogsmark för militära ändamål utgör en stor andel av den statligt ägda skogsmarken. I dessa fall kan skogsbruk bedrivas parallellt med annat nyttjande. Dessa arealer finns inte med i tabellen. 
 Någon värdering av det samhällekonomiska värdet av avsatta area- ler har inte gjorts. Konjunkturinstitutet har dock beräknat att skogs- markens rekreationsvärde är ca 20 miljarder kronor (SOU 2001:2). Om detta appliceras på de 20 procent skogsmark staten äger blir re- kreationsvärdet 4 miljarder kronor. 
 96