SOU 1997:91 
 Till statsrådet och chefen för 
 Jordbruksdepartementet 
 Vid sitt sammanträde den 17 november 1994 beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda vissa jaktfrågor. 
 Den 17 november 1994 förordnade dåvarande chefen för Jordbruks- departementet, statsrådet Diaz, före detta riksdagsledamoten Martinez som särskild utredare. 
 Såsom experter förordnades den 10 april 1995 avdelningsdirektören Scott, Brown, jägmästaren Johnson, direktören Munoz, förbundsjuristen Armstrong, länsjaktvårdskonsulenten Huang, distriktsordföranden Moody, dåvarande förbundsord- föranden  
 Gonzalez, ombudsmannen Smith och kanslirådet Russell. 
 Den 12 januari 1995 förordnades hovrättsassessorn Perez att fr.o.m. den 1 mars 1995 vara sekreterare i utredningen. 
 Utredningen, som antagit namnet Utredningen om vissa jaktfrågor (Jo 1994:06), får härmed överlämna betänkandet Jaktens villkor – en utred- ning om vissa jaktfrågor. 
 Utredningsarbetet är härmed avslutat. 
 Stockholm den 30 juni 1997 
 Martinez 
 CabreraSOU 1997:91 
 Innehållsförteckning 
  
 Sida 
  
 Sammanfattning  
 ......................................................................................... 
  
 13 
  
 Författningsförslag  
 .................................................................................... 
  
 19 
  
 1. 
  
 Förslag till Lag om ändring i jaktlagen (1987:259) ....................... 
  
 19 
  
 2. 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1980:894) om jaktvårds- 
  
 områden .......................................................................................... 
  
 22 
  
 3. 
  
 Förslag till Lag om jaktkortsregistret och jägarexamens- 
  
 registret ........................................................................................... 
  
 38 
  
 4. 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1980:895) om ändring 
  
 i lagen (1938:274) om rätt till jakt ................................................. 40 
  
 5. 
  
 Förslag till Lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) om sam- 
  
 äganderätt ....................................................................................... 41 
  
 6. 
  
 Förslag till Förordning om ändring i jaktförordningen 
  
 (1987:905) ...................................................................................... 42 
  
 7. 
  
 Förslag till Förordning om ändring i förordningen 
  
 (1980:896) om jaktvårdsområden .................................................. 45 
  
 8. 
  
 Förslag till Förordning om jaktkortsregistret och jägar- 
  
 examensregistret ............................................................................. 47 
  
 9. 
  
 Förslag till Förordning om bidrag ur jaktvårdsfonden 
  
 till jägarorganisationer .................................................................... 49 
  
 10. 
  
 Förslag till Förordning om ändring i fastighetsregisterkun- 
  
 görelsen (1974:1059) ..................................................................... 
  
 51 
  
 1 
  
 Utredningsarbetet  
 .......................................................................... 
  
 53 
  
 1.1 
  
 Utredningsuppdraget ...................................................................... 
  
 53 
  
 1.2 
  
 Hur utredningsuppdraget har bedrivits .......................................... 
  
 54 
  
 1.3 
  
 Dispositionen av betänkandet ........................................................ 
  
 55 
  
 SOU 1997:91 
  
 2 
  
 Viltvård  
 ........................................................................................... 
  
 57 
  
 2.1 
  
 Inledning ......................................................................................... 
  
 57 
  
 2.2 
  
 Olika begrepp ................................................................................. 
  
 57 
  
 2.3 
  
 Åtgärder för att främja viltvården respektive jaktvården 
  
 ............... 
  
 59 
  
 2.4 
  
 Slutsatser ........................................................................................ 
  
 62 
  
 3 
  
 Fler jakttillfällen  
 ............................................................................ 
  
 65 
  
 3.1 
  
 Utredningens överväganden och förslag i sammanfattning ........... 
  
 65 
  
 3.2 
  
 Utredningens direktiv ..................................................................... 
  
 67 
  
 3.3 
  
 Redovisning av utredningens undersökningar ............................... 
  
 69 
  
 3.3.1 
  
 Jaktmarker .......................................................................... 
  
 69 
  
 3.3.2 
  
 Jägare .................................................................................. 
  
 94 
  
 3.3.3 
  
 Presumtiva jägare ............................................................... 
  
 101 
  
 3.4 
  
 Överväganden och förslag .............................................................. 
  
 106 
  
 3.4.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 106 
  
 3.4.2 
  
 Behov av fler jakttillfällen .................................................. 
  
 107 
  
 3.4.3 Jaktmarkerna och deras möjlighet att ge fler jakttill- 
  
 fällen ................................................................................... 
  
 110 
  
 3.4.4 
  
 Att fånga upp de nyblivna jägarnas jaktintresse .................. 
  
 127 
  
 4 
  
 Jakt på allmänt vatten  
 .................................................................... 
  
 129 
  
 4.1 
  
 Sammanfattning av utredningens förslag ....................................... 
  
 129 
  
 4.2 
  
 En kort historik ............................................................................... 130 
  
 4.3 
  
 Gällande lagstiftning ...................................................................... 
  
 133 
  
 4.3.1 
  
 Jakt på enskilt vatten .......................................................... 
  
 133 
  
 4.3.2 
  
 Jakt på allmänt vatten m.m. ................................................ 
  
 134 
  
 4.3.3 
  
 Allmänt vatten och enskilt vatten ....................................... 
  
 136 
  
 4.3.4 
  
 Jägarexamen ........................................................................ 
  
 140 
  
 4.4 
  
 Kort om jaktformer för sjöfåglar (ur boken Att jaga av Sanders 
  
 Henning) ......................................................................................... 
  
 141 
  
 4.4.1 
  
 Simänder ............................................................................. 
  
 141 
  
 4.4.2 
  
 Dykänder ............................................................................ 
  
 142 
  
 4.5 
  
 Länsstyrelsernas tillståndsgivning .................................................. 
  
 143 
  
 4.5.1 
  
 Insjöar ................................................................................. 
  
 143 
  
 4.5.2 
  
 Hav....................................................................................... 
  
 144 
  
 4.6 
  
 Utvärderingar gjorda av länsstyrelser ............................................ 
  
 150 
  
 4.6.1 
  
 Länsstyrelsen i Västerbottens län ....................................... 
  
 150 
  
 SOU 1997:91 
  
 4.6.2 
  
 Länsstyrelsen i Blekinge län ............................................... 
  
 151 
  
 4.6.3 
  
 Länsstyrelsen i Göteborg och Bohus län ............................ 
  
 152 
  
 4.7 
  
 Naturvårdsverkets beslut den 8 augusti 1996 som över- 
  
 lämnats till utredningen för beaktande ........................................... 152 
  
 4.8 
  
 Sammanställning från Lantmäteriverket beträffande svenska 
  
 kronoholmar ................................................................................... 
  
 154 
  
 4.9 
  
 Överväganden och förslag .............................................................. 
  
 156 
  
 4.9.1 
  
 Inledning.............................................................................. 
  
 156 
  
 4.9.2 
  
 Överväganden ..................................................................... 
  
 157 
  
 4.9.3 
  
 Förslag ................................................................................ 
  
 164 
  
 4.9.4 
  
 Konsekvenser i allmänhet ................................................... 
  
 165 
  
 4.10 
  
 Miljökonsekvensbeskrivning ......................................................... 
  
 166 
  
 5 
  
 Avgifter för upplåtelse av nyttjanderätt till jakt m.m.  
 .................... 
  
 171 
  
 5.1 
  
 Utredningens överväganden och förslag i sammanfattning ........... 171 
  
 5.2 
  
 Inledning ......................................................................................... 
  
 172 
  
 5.3 
  
 Standardavtal för jaktupplåtelser och värderingsmallar som 
  
 grund för avgiftsberäkningen ......................................................... 
  
 172 
  
 5.4 
  
 Undersökningar .............................................................................. 
  
 173 
  
 5.4.1 
  
 Skogsbolag .......................................................................... 
  
 173 
  
 5.4.2 
  
 Kyrkan ................................................................................. 
  
 179 
  
 5.4.3 
  
 Kommuner .......................................................................... 
  
 183 
  
 5.4.4 
  
 Enskilda fastighetsägare ..................................................... 
  
 186 
  
 5.4.5 
  
 Jägarna ................................................................................ 
  
 188 
  
 5.5 
  
 Överväganden ................................................................................. 
  
 189 
  
 5.5.1 
  
 Utvecklingen på prisområdet ............................................. 
  
 189 
  
 5.5.2 
  
 Metoden med anbudsförfarande vid jaktupplåtelser 
  
 .......... 198 
  
 6 
  
 Besittningsskydd vid upplåtelse av jakträtt m.m.  
 ........................... 
  
 201 
  
 6.1 
  
 Utredningens förslag i sammanfattning ......................................... 
  
 201 
  
 6.2 
  
 Inledning ......................................................................................... 
  
 202 
  
 6.3 
  
 Kort historisk bakgrund till nu gällande lagstiftning ..................... 
  
 203 
  
 6.4 
  
 Gällande lagstiftning ...................................................................... 
  
 205 
  
 6.4.1 Bakgrund till besittningsskyddsreglerna i jorda- 
  
 balken (ur Brown, Lärobok i nyttjanderätt) 
  
 ........... 205 
  
 6.4.2 Bakgrund till besittningsskyddsreglerna i lagen 
  
 (1957:390) om fiskearrenden ............................................. 
  
 206 
  
 SOU 1997:91 
  
 6.4.3 
  
 Bakgrund till besittningsskyddsreglerna i jaktlagen .......... 207 
  
 6.4.4 
  
 Bestämmelser om upplåtelse av jakträtt ............................. 
  
 208 
  
 6.5 
  
 Några statistiska uppgifter .............................................................. 
  
 217 
  
 6.5.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 217 
  
 6.5.2 
  
 Skogsbolag ......................................................................... 
  
 217 
  
 6.5.3 
  
 Kyrkan ................................................................................. 
  
 220 
  
 6.5.4 
  
 Kommuner .......................................................................... 
  
 227 
  
 6.5.5 
  
 Enskilda fastighetsägare ..................................................... 
  
 232 
  
 6.5.6 
  
 Jägare .................................................................................. 
  
 233 
  
 6.6 
  
 Överväganden och förslag .............................................................. 
  
 241 
  
 6.6.1 
  
 Besittningsskyddet .............................................................. 
  
 241 
  
 6.6.2 
  
 Långa avstånd till jaktmarken ............................................ 
  
 254 
  
 7 
  
 Viltvårdsområden  
 ........................................................................... 
  
 257 
  
 7.1 
  
 Utredningens förslag i sammanfattning ......................................... 
  
 257 
  
 7.2 
  
 Inledning ......................................................................................... 
  
 260 
  
 7.3 
  
 Historisk bakgrund ......................................................................... 
  
 261 
  
 7.4 
  
 Gällande lagstiftning ...................................................................... 
  
 266 
  
 7.4.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 266 
  
 7.4.2 
  
 Allmänna bestämmelser ..................................................... 
  
 267 
  
 7.4.3 
  
 Villkor för bildande ............................................................ 
  
 271 
  
 7.4.4 
  
 Verksamhet ......................................................................... 
  
 273 
  
 7.4.5 
  
 Förfarandet vid bildandet ................................................... 
  
 279 
  
 7.4.6 
  
 Stadgar ................................................................................ 
  
 280 
  
 7.4.7 
  
 Organisation ....................................................................... 
  
 281 
  
 7.4.8 
  
 Jaktvårdsområdes bestånd .................................................. 
  
 284 
  
 7.4.9 
  
 Ansvar m.m. ....................................................................... 
  
 286 
  
 7.5 
  
 Några statistiska uppgifter om jaktvårdsområden .......................... 
  
 288 
  
 7.5.1 
  
 Utvecklingen av jaktvårdsområden .................................... 
  
 288 
  
 7.5.2 
  
 Kostnader ............................................................................ 
  
 292 
  
 7.5.3 
  
 Enkätundersökningar .......................................................... 
  
 294 
  
 7.6 
  
 Överväganden beträffande vissa huvudpunkter i utred- 
  
 ningens förslag ............................................................................... 
  
 301 
  
 7.6.1 
  
 Varför skall begreppet jaktvård ersättas med 
  
 viltvård? .............................................................................. 
  
 304 
  
 7.6.2 
  
 Tvångssamordning för att främja viltvården ...................... 
  
 306 
  
 SOU 1997:91 
  
 7.6.3 
  
 Vilken befogenhet/bestämmanderätt bör en viltvårds- 
  
 områdesförening ha inom ett viltvårdsområde? ................. 329 
  
 7.6.4 
  
 Följdinskränkningar i anledning av områdes- 
  
 jakt och gemensamhetsjakt ................................................. 338 
  
 7.6.5 
  
 Viltvårdsområdesföreningarnas bestämmanderätt i frågor om jakt och viltvård i förhållande till 
  
 regeringsformen................................................................... 
  
 344 
  
 7.6.6 
  
 Ersättning vid rådighetsinskränkningar .............................. 
  
 349 
  
 7.6.7 
  
 Europakonventionen och domstolsprövning ...................... 353 
  
 7.6.8 
  
 Majoritetskravet vid bildande av viltvårdsområden 
  
 i särskilt ägosplittrade områden .......................................... 
  
 356 
  
 7.7 
  
 Övriga överväganden och förslag 
  
 .................................................. 
  
 360 
  
 7.7.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 360 
  
 7.7.2 
  
 Lagens rubrik och allmänna bestämmelser ........................ 
  
 360 
  
 7.7.3 
  
 Villkor för bildande ............................................................ 
  
 365 
  
 7.7.4 
  
 Verksamhet ......................................................................... 
  
 368 
  
 7.7.5 
  
 Förfarandet vid bildandet ................................................... 
  
 374 
  
 7.7.6 
  
 Stadgar ................................................................................ 
  
 374 
  
 7.7.7 
  
 Organisation ....................................................................... 
  
 376 
  
 7.7.8 
  
 Viltvårdsområdes bestånd .................................................. 
  
 378 
  
 7.7.9 
  
 Överklagande m.m. ............................................................ 
  
 381 
  
 7.7.10 
  
 Bemyndiganden .................................................................. 
  
 382 
  
 8 
  
 Begreppet jaktvård utmönstras i lagstiftningen  
 ............................. 
  
 383 
  
 9 
  
 Administrationen av jakten  
 ............................................................ 
  
 385 
  
 9.1 
  
 Utredningens förslag i sammanfattning .......................................... 
  
 385 
  
 9.2 
  
 Utredningens direktiv...................................................................... 
  
 387 
  
 9.3 
  
 Inledning ......................................................................................... 
  
 388 
  
 9.4 
  
 Ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och jägar- 
  
 organisationerna liksom mellan jägarorganisationerna ................. 389 
  
 9.4.1 
  
 Beskrivning av myndigheternas och organisation- 
  
 ernas ansvar för och arbete med jaktfrågor och vilt- 
  
 vårdsfrågor .......................................................................... 
  
 389 
  
 9.4.2 Uppdraget till Svenska jägareförbundet att leda den 
  
 praktiska viltvården och jakten ........................................... 
  
 423 
  
 SOU 1997:91 
  
 9.4.3 
  
 Myndigheters och organisationers syn på att frivillig- organisationer fullgör administrativa uppgifter inom 
  
 jakt och viltvård .................................................................. 
  
 437 
  
 9.4.4 
  
 Statskontorets utredning ..................................................... 
  
 445 
  
 9.4.5 
  
 Överväganden och förslag .................................................. 
  
 449 
  
 9.5 
  
 Jaktkortsregistret och jägarexamensregistret ................................. 
  
 463 
  
 9.5.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 463 
  
 9.5.2 
  
 Jaktkortsregistret ................................................................. 
  
 463 
  
 9.5.3 
  
 Jägarexamensregistret ......................................................... 
  
 467 
  
 9.5.4 
  
 Överväganden och förslag .................................................. 
  
 470 
  
 9.6 
  
 Informations- och upplysningsverksamheten ................................. 
  
 477 
  
 9.6.1 
  
 Inledning ............................................................................. 
  
 477 
  
 9.6.2 De centrala myndigheterna ................................................. 478 
  
 9.6.3 
  
 Länsstyrelserna ................................................................... 
  
 482 
  
 9.6.4 
  
 Skogsvårdsstyrelserna ........................................................ 
  
 483 
  
 9.6.5 
  
 Organisationerna ................................................................. 
  
 486 
  
 9.6.6 
  
 Överväganden och förslag .................................................. 
  
 491 
  
 9.7 
  
 Länsviltnämndernas arbetsuppgifter .............................................. 
  
 495 
  
 9.7.1 
  
 Länsviltnämnden ................................................................ 
  
 496 
  
 9.7.2 Myndigheters och organisationers inställning till läns- 
  
 viltnämndernas arbetsuppgifter .......................................... 
  
 498 
  
 9.7.3 
  
 Överväganden och förslag .................................................. 
  
 499 
  
 9.8 
  
 Riksviltnämnd ................................................................................ 
  
 500 
  
 9.8.1 Förslaget från Jägarnas riksförbund – Organisation av 
  
 faunavård och jakt .............................................................. 
  
 500 
  
 9.8.2 
  
 Remissinstanserna .............................................................. 
  
 503 
  
 9.8.3 
  
 Överväganden och förslag .................................................. 
  
 510 
  
 10 
  
 Konsekvenserna av förslagen  
 ........................................................ 
  
 513 
  
 10.1 
  
 Inledning ......................................................................................... 
  
 513 
  
 10.2 
  
 Avsnitten fler jakttillfällen och jakt på allmänt vatten ................... 
  
 513 
  
 10.3 
  
 Avsnittet avgifter för upplåtelse av nyttjanderätt till 
  
 jakt m.m. ......................................................................................... 
  
 514 
  
 10.4 
  
 Avsnittet besittningsskydd vid upplåtelse av jakträtt ..................... 
  
 515 
  
 10.5 
  
 Avsnittet viltvårdsområden ............................................................ 
  
 515 
  
 10.6 
  
 Avsnittet administrationen av jakten .............................................. 
  
 517 
  
 SOU 1997:91 
  
 11 
  
 Författningskommentar  
 .................................................................. 
  
 519 
  
 11.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) ..................... 
  
 519 
  
 11.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:894) om 
  
 jaktvårdsområden ........................................................................... 520 
  
 11.3 
  
 Förslaget till lag om jaktkortsregistret och jägarexamens- 
  
 registret ........................................................................................... 532 
  
 11.4 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:895) om ändring 
  
 i lagen (1938:274) om rätt till jakt ................................................. 537 
  
 11.5 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) om 
  
 samäganderätt ................................................................................. 537 
  
 11.6 
  
 Förslaget till förordning om ändring i jaktförordningen 
  
 (1987:905) ...................................................................................... 537 
  
 11.7 
  
 Förslaget till förordning om ändring i förordningen 
  
 (1980:896) om jaktvårdsområden .................................................. 538 
  
 11.8 
  
 Förslaget till förordning om jaktkortsregistret och jägar- 
  
 examensregistret ............................................................................. 
  
 539 
  
 11.9 
  
 Förslaget till förordning om bidrag ur jaktvårdsfonden till 
  
 jägarorganisationerna ..................................................................... 
  
 540 
  
 11.10 
  
 Förslaget till förordning om ändring i fastighetsregister- 
  
 kungörelsen ( 1974:1059) ............................................................... 
  
 543 
  
 Bilagor 
  
 1 
  
 Utredningens direktiv 
  
 2 
  
 Naturvårdsverkets uppdrag att följa och studera verksamheten med bildandet av jaktvårdsområden 
  
 3 
  
 Vissa jaktfrågor som berör privata markägare 
  
 4 
  
 Presumtiva jägare samt jägare – attityder och preferenser 
  
 5 
  
 Underlag till värderingsmallar och standardavtal för jaktupplåtelser m.m. 
  
 13 
 SOU 1997:91 
 Sammanfattning 
 Utredningen behandlar i detta betänkande vissa jaktfrågor. Frågorna kan med utgångspunkt från direktiven sammanfattas i följande punkter. 
  
 – 
  
 Undersöka hur fler personer skall kunna ges möjlighet att jaga. 
  
 – 
  
 Analysera utvecklingen på prisområdet för jaktupplåtelser. 
  
 – 
  
 Utvärdera besittningsskyddet vid upplåtelse av jakträtt. 
  
 – 
  
 Utveckla jaktvårdsområdena så att de utgör en bas för lokalt inflytande under demokratiska former. 
  
 – 
  
 Se över ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och jägarorganisa- tionerna liksom mellan organisationerna. 
  
 Fler jakttillfällen 
 I  
 kapitel 3 och 4  
 analyserar utredningen behovet av fler jakttillfällen och tillgången på jaktmark. 
 De undersökningar utredningen gjort bland jägare och vad utredningen valt att kalla presumtiva jägare visar att det finns behov av fler jakttillfällen. Genom bl.a. enkätundersökningar har utredningen undersökt hur jaktmark- erna utnyttjas i dag och vilka möjligheter det finns att skapa fler jakttillfällen där. 
 Utredningen konstaterar att småviltjakten på statens mark ovan odlings- gränsen och på renbetesfjällen redan i dag gör det möjligt för ett stort antal marklösa jägare att bedriva småviltjakt. När det gäller våra nationalparker och naturreservat gör utredningen den bedömningen att det inte är möjligt att skapa fler jakttillfällen där. I fråga om statlig mark som förvaltas av Försvarsmakten föreslår utredningen att reglerna vad gäller jaktupplåtelser ses över. Utredningen föreslår utökade möjligheter att jaga fågel och mink på allmänt vatten. 
  
 14 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 1997:91 
  
 Utredningens undersökning av de sex största skogsbolagens mark och den kyrkliga marken visar att all jaktbar mark utnyttjas för jakt men att det finns utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag. Även när det gäller den kommunala marken är marken i det närmaste fullt utnyttjad och det finns endast ett litet utrymme för fler jakttillfällen. Resultatet från undersökningen av de privata brukningsenheterna visar att dessa utnyttjas i mycket hög grad för jakt. 
 Enligt utredningen är det möjligt att tillskapa fler jakttillfällen inom jakt- vårdsområdena. Detta kan ske genom att ägare till små fastigheter får tillbaka rätten att upplåta jakträtten på sin fastighet. Varje fastighetsägare skall enligt utredningen ha rätt att genom upplåtelse av sin jakträtt sätta en annan person i sitt ställe. 
 Utredningen föreslår att jägarorganisationerna får i uppdrag att verka för införande av ett faddersystem. 
 Avgifter för upplåtelse av nyttjanderätt till jakt 
 I  
 kapitel 5  
 redovisas de undersökningar utredningen utfört för att utröna vilka priser som gäller vid upplåtelse av jakt i dag. Utredningen har jämfört materialet med de undersökningar Jakt- och viltvårdsberedningen gjorde år 1979 och 1980. Utredningen kommer fram till att nuvarande avgifter för upplåtelse av nyttjanderätt till jakt är på en acceptabel nivå samt att utvecklingen på avgiftsområdet sedan 1979/1980 följt konsumentprisindex. Utredningen anser att utvecklingen är godtagbar. 
 Metoden med anbudsförfarande är, enligt utredningens undersökningar, ytterst ovanlig i dag. Därför finns det inte skäl att föreslå några särskilda åtgärder för att arbeta bort anbudsförfarandet som metod för prissättning på jaktupplåtelser. 
 Besittningsskyddet 
 Utredningen föreslår i  
 kapitel 6  
 att reglerna i 17 § jaktlagen (1987:259), om nyttjanderättshavarens rätt till förlängning av ett jakträttsavtal i vissa fall, skall upphöra. För att främja längre upplåtelsetider vill utredningen införa 
  
 SOU 1997:91 
  
 Sammanfattning 
  
 15 
  
 andra tvingande regler. Utredningen föreslår att huvudregeln skall vara att tidsbestämda jakträttsavtal upphör att gälla först efter uppsägning och att det införs en lagstadgad uppsägningstid på tolv månader. 
 Bestämmelsen i nuvarande 15 § enligt vilken ett avtal som inte sägs upp inom rätt tid anses förlängt på en tid som motsvarar upplåtelsetiden – dock längst fem år – blir kvar oförändrad. 
 Viltvårdsområden 
 Utredningen föreslår i  
 kapitel 7  
 relativt omfattande förändringar av den nuvarande jaktvårdsområdeslagstiftningen och döper samtidigt om institutet jaktvårdsområde till viltvårdsområde. Bland annat har det äganderättsskydd som gäller enligt 2 kap. regeringsformen och den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen) föranlett vissa förändringar. Nedan sam- manfattas de viktigaste förändringarna punktvis. 
  
 – 
  
 Lagen föreslås omfatta hela landet. Det undantag som gällt för kronomark ovanför odlingsgränsen och mark på renbetesfjället upphör. 
  
 – 
  
 Villkoren för att tvångsvis kunna bilda ett viltvårdsområde skärps. Området får bildas bara om det tillgodoser ett för viltvården angeläget allmänt intresse samt om fyra femtedelar av fastighetsägarna, vilka skall äga minst fyra femtedelar av viltvårdsområdets areal, medger det. I mycket starkt ägosplittrade områden införs en särbestämmelse. 
  
 – 
  
 Fastigheter som genom avtal eller på annat sätt samordnat viltvården får inte anslutas till ett viltvårdsområde utan ägarens samtycke. 
  
 – 
  
 Verksamheten inom ett viltvårdsområde regleras tydligare. Vad som får respektive inte får beslutas av en viltvårdsområdesförening skall tydligt framgå av lag eller underlydande författning. 
  
 – 
  
 De möjligheter som finns i dag för en förening att inskränka jaktutöv- ningsrätten minskar. Generella inskränkningar i rätten att jaga inom ett viltvårdsområde får endast gälla älg, kronhjort och dovhjort samt avse regler om områdesjakt, gemensamhetsjakt och avskjutningens omfatt- ning. 
  
 – 
  
 Beträffande småvilt får viltvårdsområdesföreningen alltjämt besluta om områdesjakt och upplåtelse av sådan jakt. Föreningens beslut omfattar inte fastighet som motsätter sig områdesjakt på småvilt. 
  
 16 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 1997:91 
  
 – 
  
 Den möjlighet som finns i dag att inskränka vissa fastighetsägares rätt att förfoga över jakträtten genom upplåtelse försvinner. 
  
 – 
  
 Systemet med jakträttsbevis lagfästs. 
  
 – 
  
 Det blir möjligt att i vissa fall undanta en fastighet från områdesjakt om den ombildas eller nybildas. 
  
 – 
  
 Det införs en bestämmelse i lagen som innebär att beslut med stöd av lagen inte får vara så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom berörd del av fastighet. 
  
 – 
  
 Beträffande stadgarna ändras kravet på vad de skall innehålla. 
  
 – 
  
 Röstningsreglerna ändras så att rösträtt tillkommer endast fastighets- ägarna i viktiga frågor som innebär inskränkningar i jakträtten. 
  
 – 
  
 Ett viltvårdsområde skall upplösas om fler än en femtedel av antalet fastighetsägare eller fastighetsägare som äger mer än en femtedel av viltvårdsområdets areal på två på varandra följande ordinarie förenings- stämmor uttalar sig för en upplösning. 
  
 – 
  
 Bestämmelsen att ett område inte får upplösas innan tio år har förflutit från bildandebeslutet försvinner. 
  
 – 
  
 Möjligheten att utesluta en fastighet ur ett viltvårdsområde utökas. 
  
 – 
  
 Straffbestämmelsen i lagen utgår och ersätts med en möjlighet för fören- ingen att besluta om tillfällig avstängning från områdesjakt. 
  
 – 
  
 Den prövning som länsstyrelsen och förvaltningsdomstol skall göra vid ett överklagande förändras. Länsstyrelsen och allmän förvaltningsdomstol skall i fortsättningen inte pröva bara beslutets laglighet utan även dess lämplighet. 
  
 Administrationen av jakten 
 I  
 kapitel 9  
 behandlar utredningen vad som kan kallas administrationen av jakten. 
 Utredningen föreslår att Svenska jägareförbundet inte skall ha statsmakternas uppdrag att ensamt ansvara för ledningen av den praktiska viltvården och jakten. Det bör i stället vara en gemensam uppgift för berörda myndigheter, - markägare, jägare och andra intressenter att i sin verksamhet verka för att målen för jakten och viltvården uppnås. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Sammanfattning 
  
 17 
  
 Ett fortsatt aktivt engagemang från medlemmarna i de båda jägarorganisa- tionerna är av allmänt intresse. Ett medlemsrelaterat bidrag skall därför utgå till jägarorganisationerna för deras oegennyttiga allmänna verksamhet i frågor om jakt och viltvård. Utredningen föreslår att en förordning om bidrag ur jaktvårdsfonden till jägarorganisationerna införs. I bidragsbeslutet skall preciseras vilka verksamheter jägarorganisationerna skall främja för att erhålla bidrag. För verksamheten bör fastställas mål och riktlinjer som fortlöpande kan utvärderas. Jägarorganisationerna skall i sin ansökan om bi- drag redovisa hur denna verksamhet bedrivits. Utöver organisationsbidrag grundat på antal medlemmar skall det vara möjligt att ge bidrag ur jaktvårds- fonden till jägarorganisationerna för vissa specifika uppdrag. 
 Av  
 informations-, 
  rättssäkerhets- och konkurrensskäl bör, enligt utredningen, en myndighet vara registeransvarig för jaktkortsregistret och jägar- examensregistret. Utredningen föreslår att Naturvårdsverket, som statlig tillsynsmyndighet för faunavård innefattande jakt och viltvård, ansvarar för dessa register. 
 Utredningen kommer fram till att det finns ett behov av opartisk information på jaktens och viltvårdens område. Det finns vidare ett behov av att informationen sprids bredare. Utredningen föreslår att Naturvårdsverket och skogsvårdsorganisationen får en mer aktiv roll inom detta område. Regeringen bör därför ställa medel ur jaktvårdsfonden till myndigheternas förfogande för informationsinsatser. 
 Utredningen föreslår den förändringen beträffande länsviltnämnderna att organisationsrepresentationen i nämnden kompletteras med en politisk företrädare. 
  
 SOU 1997:91 
  
 19 
  
 Författningsförslag 
 1. Förslag till 
 Lag om ändring i jaktlagen (1987:259) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om jaktlagen (1987:259)  
 dels  
 att  
 17-22 
  §§ skall upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubriken närmast före 15 § skall ha följande lydelse,  
 dels  
 att 15 och 16 §§ skall ha följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 Upplåtelse av jakträtt  
 i vissa 
  
 Upplåtelse av jakträtt 
  
 fall 
  
 15 § 
 1 
  
 Har  
 jakträtt  
 upplåtits  
 mot ersättning  
 och gäller avtalet för viss tid som överstiger ett år, skall uppsägning alltid ske för att avtalet skall upphöra att gälla vid avtalstidens utgång. Sådan uppsägning skall ske på det sätt som gäller för uppsäg- ning enligt 8 kap. 8 § jordabal- Williams. Vill fastighetsägaren eller nyttjanderättshavaren att villkor- en för avtalet ändras för en ny upplåtelseperiod, skall han med- dela motparten detta i den ord- 
 I fråga om avtal, varigenom någon  
 mot ersättning  
 upplåter  
 jakträtt  
 åt annan, skall utöver vad som beträffande nyttjande- rätt i allmänhet följer av 7 kap. jordabalken, gälla vad som sägs i 16 §. 16 § omfattar dock inte upplåtelser på två månader eller kortare tid om inte upplåtelsen på grund av förlängning eller eljest fortlöper under längre tid än två månader. Förbehåll som strider mot 16 § är utan verkan. 
  
 1 
 Senaste lydelse 1996:1554 
  
 20 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
 ning som gäller för uppsägning av avtalet. Uppsägning och be- gäran om villkorsändring skall ske senast två månader före avtalstidens utgång. 
 Om avtal som avses i första stycket inte sägs upp inom rätt tid, anses det förlängt på en tid som motsvarar upplåtelsetiden, dock längst fem år, eller, om begäran om villkorsändring har gjorts, på den tid och de villkor i övrigt som bestäms enligt 19 §. 
 Första  
 och andra  
 stycket gäller inte upplåtelser med stöd av rennäringslagen (1971:437). För upplåtelser som ingår i ar- rende eller hyra gäller särskilda bestämmelser. 
 16 § 
 Föreslagen lydelse 
 Första stycket gäller inte upp- låtelser med stöd av rennärings- lagen (1971:437). För upplåtelser som ingår i arrende eller hyra gäller särskilda bestämmelser. 
 Förbehåll som strider mot 15 § första eller andra stycket eller mot  
 17-22 
  §§ är utan ver- kan mot nyttjanderättshavaren eller den som har rätt att träda i hans ställe. 
 Vid upplåtelse på viss tid skall uppsägning alltid ske för att jakträttsavtal skall upphöra att gälla vid avtalstidens utgång. 
 Jakträttsavtal på bestämd tid överstigande ett år skall, om inte längre uppsägningstid avtalats, sägas upp senast tolv månader före upplåtelsetidens utgång. Om avtalet inte sägs upp inom rätt tid anses det förlängt på en tid som motsvarar upplåtelsetiden, dock längst fem år. 
 Jakträttsavtal på bestämd tid om ett år eller kortare och jakt- rättsavtal på obestämd tid, som fortlöpt mer än ett år, kan tidig- ast sägas upp för att upphöra att gälla vid det månadsskifte som inträffar närmast tolv månader från uppsägningen. För jakträtts- avtal som fortlöpt ett år eller 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 21 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 kortare gäller två månaders 
  
 uppsägningstid. 
  
 Uppsägning skall ske på det 
  
 sätt som gäller för uppsägning 
  
 enligt 8 kap. 8 § jordabalken. 
  
 _______________ 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 
  
 2. 
  
 I fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet, och som 
  
 omfattas av de äldre bestämmelserna i  
 15-22 
  §§, gäller de nya bestämmel- serna först efter den tidpunkt då upplåtelsetiden för avtalet förlängts efter ikraftträdandet. 
  
 22 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 2. Förslag till 
 Lag om ändring i lagen (1980:894) om jaktvårdsområden 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1980:894) om jaktvårdsom- råden 
  
 dels  
 att nuvarande 7, 8, 11 och 12 §§ skall betecknas 8, 7, 12 
 respektive 12 a §§, 
  
 dels  
 att rubriken till lagen samt  
 1-5, 
  nya 7 och 8,  
 9-11, 
 12-17, 
 19-21, 
 23-29 
  och  
 31-33 
  §§ samt rubrikerna närmast före 26 och 32 §§ skall ha 
 följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 10 a och 35 §§ samt närmast före 10, 11, 12 och 35 §§ fyra nya rubriker, av följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 Lag om  
 jaktvårdsområden  
 Lag om  
 viltvårdsområden 
 Allmänna bestämmelser 
 1 § 
 I syfte  
 att främja  
 jaktvården och jakträttsinnehavarnas ge- mensamma intressen genom en samordning av jakten  
 och vilt- vården  
 kan  
 enligt denna lag  
 två eller flera  
 fastigheter  
 eller delar av fastigheter sammanföras till ett jaktvårdsområde och jakt- rättsinnehavare inom detta  
 bilda en  
 jaktvårdsområdesförening 
 . 
  
 Enligt denna lag  
 kan beslutas att ägare till  
 fastigheter  
 inom ett visst område (viltvårdsområde) skall samordna den jakt  
 och  
 de övriga åtgärder inom området som behövs för  
 att främja vilt- vården 
 . För genomförande av sådan samordning skall ägarna  
 av  
 de  
 fastigheter  
 som ingår i om- rådet  
 bilda en  
 viltvårdsområdes- förening 
 . 
 2 § 
 Ett jaktvårdsområde får inte omfatta mark, där samerna har rätt till jakt enligt rennäringslag- 
  
 Bildande av  
 viltvårdsområden och verksamheten inom dessa  
 får inte  
 inskränka samernas  
 rätt till 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 23 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 en  
 (1971:437) 
 , såvitt fråga är 
  
 jakt enligt rennäringslagen 
  
 om kronomark ovanför odlings- 
  
 (1971:437). 
  
 gränsen som står under statens 
  
 omedelbara disposition eller 
  
 mark på renbetesfjällen. Beträf- 
  
 fande annan mark, där samerna 
  
 har  
 rätt till jakt enligt rennä- 
  
 ringslagen, får  
 någon inskränk- 
  
 ning  
 inte  
 ske i denna rätt genom 
  
 bildande av  
 jaktvårdsområden 
 . 
  
 3 § 
  
 Den som äger  
 mark  
 som ingår i ett  
 jaktvårdsområde  
 är medlem i  
 jaktvårdsområdesföre- ningen 
 . 
 Den som på grund av upp- låtelse har rätt att under minst ett  
 jaktår (den 1  
  
 juli-den 
  
  30 juni)  
 jaga på  
 mark  
 som ingår i ett  
 jaktvårdsområde  
 skall på be- gäran antas som medlem i  
 jakt- vårdsområdesföreningen  
 under upplåtelsetiden, om inte särskilda skäl  
 föranleda  
 annat. 
 4 § 
 Den som äger  
 fastighet  
 som  
 helt eller delvis  
 ingår i ett  
 vilt- vårdsområde  
 är medlem  
 i vilt- vårdsområdesföreningen 
 . 
 Den som på grund av upp- låtelse har rätt att under minst ett 
 år  
 jaga på  
 fastighet eller del av fastighet  
 som ingår i ett  
 vilt- vårdsområde  
 skall på begäran antas som medlem i  
 viltvårdsom- rådesföreningen  
 under upplåtel- setiden, om inte särskilda skäl  
 föranleder  
 annat. 
  
 Beslut om bildande av ett  
 jaktvårdsområde  
 meddelas av länsstyrelsen, som i samband därmed skall fastställa stadgar för  
 jaktvårdsområdesföreningen  
 i de hänseenden som anges i 21 §. 
 Beslut om bildande av ett  
 viltvårdsområde  
 meddelas av länsstyrelsen, som i samband därmed skall fastställa stadgar för  
 viltvårdsområdesföreningen  
 i de hänseenden som anges i 21 §. 
 5 § 
 Om värdet av upplåten jakt- rätt minskas genom bildandet av ett  
 jaktvårdsområde 
 , skall ersätt- ningen för nyttjanderätten  
 ned- sättas med  
 skäligt belopp. Vill 
 Om värdet av upplåten jakt- rätt minskas genom bildandet av ett  
 viltvårdsområde 
 , skall ersätt- ningen för nyttjanderätten  
 sänkas till  
 skäligt belopp. Vill nyttjan- 
  
 24 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
 nyttjanderättshavaren säga upp avtalet med anledning av bildan- det, får han göra det. Innebär bildandet av  
 jaktvårdsområdet  
 att nyttjanderättens värde ökas, får fastighetsägaren säga upp avtalet, om nyttjanderättshavaren inte medger skälig höjning av ersätt- ningen. 
 Talan om  
 nedsättning  
 av ersättningen skall väckas inom två månader från det nyttjande- rättshavaren erhöll del av laga- kraftvunnet beslut om bildande av  
 jaktvårdsområdet 
 . Den som vill säga upp avtalet skall göra det inom samma tid från det han fick del av beslutet. Iakttas inte tiden, är rätten till talan eller uppsägning förlorad. 
 Föreslagen lydelse 
 derättshavaren säga upp avtalet med anledning av bildandet, får han göra det. Innebär bildandet av  
 viltvårdsområdet  
 att nyttjan- derättens värde ökas, får fastig- hetsägaren säga upp avtalet, om nyttjanderättshavaren inte med- ger skälig höjning av ersättning- en. 
 Talan om  
 sänkning  
 av ersätt- ningen skall väckas  
 vid fastig- hetsdomstol  
 inom två månader från det nyttjanderättshavaren erhöll del av lagakraftvunnet be- slut om bildande av  
 viltvårdsom- rådet 
 . Den som vill säga upp avtalet skall göra det inom sam- ma tid från det han fick del av beslutet. Iakttas inte tiden, är rätten till talan eller uppsägning förlorad. 
 Villkor för bildande 
 7 § 
  
 Ett  
 jaktvårdsområde  
 får bil- das endast om en majoritet av fastighetsägarna medger det. Majoriteten skall utgöra minst  
 två tredjedelar  
 av antalet fastig- hetsägare och dessa skall äga minst  
 hälften  
 av  
 den mark som det är fråga om. 
  
 För att ett  
 viltvårdsområde  
 skall få bildas krävs att bildandet 
  
 1. 
  
 främjar vården av berörda viltstammar, 
  
 2. 
  
 är lämpligt med hänsyn till  
  
 områdets  
 belägenhet och omfång samt viltstammarna. 
 8 § 
 För att ett jaktvårdsområde skall få bildas krävs att bildandet 
 är lämpligt med hänsyn till  
 mar- kområdets  
 belägenhet och om- fång,  
 viltstammen samt förhål- landena i övrigt. 
  
 Om fastighetsägarna inom området inte är överens  
 får ett  
 viltvårdsområde  
 bildas  
 endast om 
 1. det tillgodoser ett för vilt- vården angeläget allmänt in- tresse och 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 25 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 I ett  
 jaktvårdsområde  
 får inte tas in någon fastighet som med hänsyn till omfång eller använd- ning eller av annan orsak saknar betydelse för  
 jaktvård 
 . 
  
 Tate som har samma ägare och  
 som lämpligen  
 bör  
 bestå som en enhet  
 för sig  
 för  
 jaktvård 
 , får inte anslutas till ett  
 jaktvårdsområde  
 utan ägarens samtycke. 
  
 2.  
 en majoritet av fastighetsä- garna medger det. 
 Majoriteten skall utgöra minst  
 fyra femtedelar  
 av antalet fastighetsägare och dessa skall äga minst  
 fyra femtedela 
 r av viltvårdsområdets areal.  
 I ett om- arronderingsområde enligt 1 § jordförvärvslagen (1979:230) gäller i stället att majoriteten skall utgöra minst hälften av an- talet fastighetsägare och dessa skall äga minst hälften av vilt- vårdsområdets areal. 
  
 Vid omröstning har varje fastighetsägare, oavsett om han äger en eller flera fastigheter, en röst. Personer som äger fastighet med samäganderätt har en röst tillsammans. 
 9 § 
  
 I ett  
 viltvårdsområde  
 får inte tas in någon fastighet  
 eller del av fastighet  
 som med hänsyn till omfång eller användning eller av annan orsak saknar betydelse för  
 verksamheten i viltvårdsområdet 
 . 
  
 En fastighet eller flera med samma ägare  
 som lämpligen kan bestå som en enhet för  
 viltvård 
 , får inte anslutas till ett  
 viltvårds- område  
 utan ägarens samtycke. 
  
 Detsamma gäller då flera fastig- heter med skilda ägare genom avtal eller på annat sätt samord- nat viltvården. 
  
 26 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Verksamhet 
  
 S t o r a r o v d j u r o c h 
  
 k l ö v v i l t 
  
 10 § 
 1 
  
 För upplåtelse eller över- låtelse av jakträtt inom ett jaktvårdsområde får föreskrivas krav på tillstånd av jaktvårdsom- rådesföreningen. 
 Tillstånd får vägras endast 
  
 1. 
  
 om den till vilken jakträt- ten upplåts eller överlåts inte förfogar över mark inom jaktvårdsområdet av sådan stor- lek som föreskrivs i föreningens stadgar, 
  
 2. 
  
 om upplåtelsen eller över- låtelsen annars kan anses olämp- lig med hänsyn till jaktvården eller på annat sätt är till avse- värd olägenhet för medlemmar- na. 
  
 Jaktvårdsområdesföreningen får upplåta rätt till jakt som skall bedrivas gemensamt inom jaktvårdsområdet, om det finns föreskrifter om sådan upplåtelse 
  
 i 
  
 stadgarna. 
  
 Om det behövs med hänsyn till viltvården får en viltvårdsom- rådesförening beträffande jakt efter älg, kronhjort och dovhjort vid föreningsstämma besluta 
  
 1. 
  
 att jakten får bedrivas inom hela viltvårdsområdet oberoende av fastighetsgränser- na (områdesjakt), 
  
 2. 
  
 att områdesjakt inte får bedrivas enskilt utan endast till- sammans med övriga jakträtts- havare (gemensamhetsjakt) eller 
  
 3. 
  
 om avskjutningens omfatt- 
  
 ning 
 . 
  
 En viltvårdsområdesförening får, utöver vad som sägs i första stycket, besluta om 
  
 1. 
  
 områdesjakt och gemen- samhetsjakt beträffande stora rovdjur och övrigt klövvilt när det uppenbart behövs för att begränsa skador av sådant vilt, 
  
 2. 
  
 avskjutningens omfattning beträffande rådjur när det upp- enbart behövs för bevarandet av rådjursstammen. 
  
 10 a § 
 Om områdesjakt enligt 10 § första stycket skall bedrivas inom området får en viltvårds- områdesförening vid förenings- 
  
 1  
 Senaste lydelse 1984:377 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 27 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 stämma 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 besluta regler om att 
  
 1. det krävs tillstånd (jakt- 
  
 rättsbevis) för att utöva sådan 
  
 jakt, 
  
 2. föreningen får upplåta rätt 
  
 till områdesjakt. 
  
 I fråga om jakträttsbevis får 
  
 föreningen uppställa krav på 
  
 minsta arealinnehav för att fler 
  
 än ett bevis skall utfärdas per 
  
 fastighet. I övrigt får jakträtts- 
  
 bevis inte vägras fastighetsägare 
  
 eller jakträttshavare 
 . 
  
 S m å v i l t 
  
 11 § 
  
 På begäran av en fastighets- ägare som av ideella skäl mot- sätter sig jakt skall hans fastighet undantas  
 från jakt som inom jaktvårdsområdet skall bedrivas gemensamt. 
  
 I fråga om småvilt får en viltvårdsområdesförening vid föreningsstämma besluta regler om 
  
 1. 
  
 områdesjakt, 
  
 2. 
  
 jakträttsbevis och upplåtel- se av områdesjakt enligt 10 a §. 
  
 Beslut enligt första stycket gäller inte fastighet vars ägare anmält till föreningen att han in- te vill delta i områdesjakt på småvilt. 
 A l l m ä n n a r e g l e r 
  
 12 § 
  
 En 
 jaktvårdsområdesförening 
  
 På begäran av en fastighets- 
  
 får bestämma att avgifter skall 
  
 ägare som av ideella skäl mot- 
  
 betalas för jakten inom 
  
 sätter sig jakt skall hans fastighet 
  
 jaktvårdsområdet  
 och för  
 ville- 
  
 undantas från  
 områdesjakt. 
  
 bråd  
 som fälls. 
  
 Fastighet som ombildas eller 
  
 nybildas genom fastighetsbild- 
  
 ning får undantas från områdes- 
  
 jakt om fastigheten inte har så- 
  
 28 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 dan storlek som bestäms i före- 
  
 ningens stadgar. 
  
 12 a § 
  
 En  
 viltvårdsområdesförening 
  
 får bestämma att avgifter skall 
  
 betalas för jakten inom  
 viltvårds- 
  
 området  
 och för  
 vilt  
 som fälls. 
  
 För fastighet som undantagits 
  
 från områdesjakt med stöd av 
  
 11 § får avgift endast tas ut för 
  
 stora rovdjur och klövvilt. Med- 
  
 lem vars fastighet undantagits 
  
 från jakt av ideella skäl får inte 
  
 omfattas av avgiftsskyldighet. 
  
 Föreningens medel får an- 
  
 vändas endast till verksamhet 
  
 som är förenlig med det ändamål 
  
 som föreningen skall tillgodose. 
  
 Kan inte föreningens medels- 
  
 behov täckas med sådana av- 
  
 gifter som avses i första stycket 
  
 får föreningen ta ut andra av- 
  
 gifter av medlemmarna, om det 
  
 finns bestämmelser om det i stad- 
  
 garna. 
  
 13 § 
  
 En fastighetsägare är skyldig att tåla att anläggningar som be- hövs för viltvården utförs på hans mark inom jaktvårdsom- rådet, om det inte medför oläg- enhet av betydelse. 
 En viltvårdsområdesförening får inte driva verksamhet som är främmande för det ändamål som föreningen skall tillgodose. Före- ningen skall vid förvaltningen tillgodose fastighetsägarnas och andra medlemmars gemensamma bästa. Vid förvaltningen skall enskilda intressen beaktas i skälig omfattning 
 . 
  
 Beslut med stöd av denna lag får inte vara så ingripande att pågående markanvändning av- 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 29 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 sevärt försvåras inom berörd del 
  
 av fastighet inom området. 
  
 Förfarandet vid bildande 
  
 14 § 
  
 Ansökan om bildande av ett  
 jaktvårdsområde  
 får göras av den som äger en fastighet som avses ingå i området. Ansökan skall göras hos länsstyrelsen. 
 Ansökan om bildande av ett  
 viltvårdsområde  
 får göras av den som äger en fastighet som avses ingå i området. Ansökan skall göras hos länsstyrelsen. 
 15 § 
 Ansökningshandlingarna skall innehålla 
  
 1. 
  
 uppgift om vilka fastig- heter som avses ingå i  
  
 jaktvårds- området 
 , deras areal och ägarnas namn och adresser samt karta 
  
 över  
 jaktvårdsområdet 
 , 
  
 2. 
  
 förslag till stadgar för  
  
 jaktvårdsområdesföreningen 
 , 
  
 3. 
  
 utredning om fastighets- ägarnas inställning till frågan om  
  
 jaktvårdsområdets  
 bildande. 
 Ansökningshandlingarna skall innehålla 
  
 1. 
  
 uppgift om vilka fastig- heter som avses ingå i  
  
 viltvårds- området 
 , deras areal och ägarnas namn och adresser samt karta 
  
 över  
 viltvårdsområdet 
 , 
  
 2. 
  
 förslag till stadgar för  
  
 vilt- vårdsområdesföreningen 
 , 
  
 3. 
  
 utredning om fastighets- ägarnas inställning till frågan om  
  
 viltvårdsområdets  
 bildande. 
 16 § 
 Frågan om bildande av ett  
 jaktvårdsområde  
 skall utredas vid en förrättning under ledning av en förrättningsman, om det inte är uppenbart att förutsätt- ningar för bildandet saknas. 
 Länsstyrelsen får dock utan föregående förrättning besluta att bilda ett  
 jaktvårdsområde 
 , om alla fastighetsägare är ense om detta  
 eller om förrättning annars inte anses nödvändig. 
  
 Frågan om bildande av ett  
 viltvårdsområde  
 skall utredas vid en förrättning under ledning av en förrättningsman, om det inte är uppenbart att förutsättningar för bildandet saknas. 
 Länsstyrelsen får dock utan föregående förrättning besluta att bilda ett  
 viltvårdsområde 
 , om alla fastighetsägare är ense om detta. 
  
 30 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 17 § 
  
 Förrättningsmannen 
  
 skall 
  
 Förrättningsmannen 
  
 skall 
  
 med ledning av ansökningshand- 
  
 med ledning av ansökningshand- 
  
 lingarna och vad som i övrigt 
  
 lingarna och vad som i övrigt 
  
 har förekommit göra upp ett 
  
 har förekommit göra upp ett 
  
 förslag till  
 vilken mark  
 som bör 
  
 förslag till  
 vilka fastigheter  
 som 
  
 ingå i  
 jaktvårdsområdet 
  
 och 
  
 bör ingå i  
 viltvårdsområdet  
 och 
  
 vilka stadgar som bör gälla för 
  
 vilka stadgar som bör gälla för 
  
 jaktvårdsområdesföreningen 
 . 
  
 v 
 iltvårdsområdesföreningen 
 . 
  
 Förslaget skall behandlas vid sammanträde inför förrättningsmannen. 
  
 19 § 
  
 Vid förrättningen skall förut- 
  
 Vid förrättningen skall förut- 
  
 sättningarna för bildande av 
  
 sättningarna för bildande av  
 vilt- 
  
 jaktvårdsområdet  
 utredas. 
  
 vårdsområdet  
 utredas. 
  
 Fastighetsägarna skall få till- 
  
 Fastighetsägarna skall få till- 
  
 fälle att yttra sig och  
 förebringa 
  
 fälle att yttra sig och  
 lägga fram 
  
 utredning i frågor som är av be- 
  
 utredning i frågor som är av be- 
  
 tydelse för bildandet. 
  
 tydelse för bildandet. 
  
 20 § 
  
 Förrättningsmannen skall  
 av- 
  
 Förrättningsmannen 
  
 skall 
  
 ge  
 ett utlåtande om  
 jaktvårdsom- 
  
 lämna  
 ett utlåtande om  
 viltvårds- 
  
 rådet  
 bör komma till stånd. 
  
 området  
 bör komma till stånd. 
  
 Finner förrättningsmannen att det 
  
 Finner förrättningsmannen att det 
  
 bör ske, skall han i utlåtandet ta 
  
 bör ske, skall han i utlåtandet ta 
  
 in förslag i fråga om  
 vilken mark 
  
 in förslag i fråga om  
 vilka fastig- 
  
 som området skall omfatta och 
  
 heter  
 som området skall omfatta  
 , 
  
 förslag till stadgar för  
 jaktvårds- 
  
 karta  
 och förslag till stadgar för 
  
 områdesföreningen 
 . 
  
 viltvårdsområdesföreningen 
 . 
  
 Förrättningen avslutas genom att utlåtandet och övriga förrättningshand- lingar läggs fram för fastighetsägarna på tid och plats som bestämts vid sammanträde. Handlingarna hålls härefter tillgängliga för granskning under en månad. 
 Efter utgången av denna tid skall förrättningsmannen översända för- rättningshandlingarna och de erinringar som kan ha framställts till länsstyrelsen. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 31 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Stadgar 
 21 § 
 Av stadgarna för en  
 jaktvårdsområdesförening  
 skall framgå 
  
 1.  
 i vilken utsträckning jakten  
 skall bedrivas  
 gemensamt inom jaktvårdsområdet och grunderna i övrigt för jakten och viltvården, 
 Av stadgarna för en  
 vilt- vårdsområdesförening  
 skall framgå 
  
 1.  
 om områdesjakt och gem- ensamhetsjakt skall bedrivas, 
 2 
 .  
 om föreningen skall ha be- stämmanderätt i övriga frågor som avses i  
 10-12 
  §§, 
 3. de förutsättningar som skall gälla för föreningens beslut i frågor som avses i  
 10-12 
  §§, 
  
 2 
 . vilka riktlinjer i övrigt som skall gälla för föreningens verk- samhet, 
  
 3 
 . grunderna för bestämman- det av avgifter till föreningen. 
  
 4 
 . vilka riktlinjer i övrigt som skall gälla för föreningens verk- samhet, 
  
 5 
 . grunderna för bestämman- det av avgifter till föreningen, 
 6. grunderna för beslut om tillfällig avstängning från om- rådesjakt. 
 Organisation 
 23 § 
  
 För  
 jaktvårdsområdesföre- 
  
 För 
  
 viltvårdsområdesföre- 
  
 ningen  
 skall finnas en styrelse. Innan styrelsen har utsetts kan föreningen inte förvärva rättig- heter eller ikläda sig skyldig- heter. Styrelsen företräder fören- ingen mot tredje man. 
  
 ningen  
 skall finnas en styrelse. Innan styrelsen har utsetts kan föreningen inte förvärva rättig- heter eller ikläda sig skyldig- heter. Styrelsen företräder fören- ingen mot tredje man. 
 24 § 
 Medlemmarnas rätt att delta i handhavandet av  
 jaktvårdsom- rådesföreningens 
 angelägenheter utövas på  
 jaktstämma 
 . 
 Medlemmarnas rätt att delta i handhavandet av  
 viltvårdsom- rådesföreningens 
 angelägenheter utövas på  
 föreningsstämma 
 . 
  
 32 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 25 § 
  
 I fråga om rösträtt och beslut 
  
 I fråga om rösträtt och beslut 
  
 på  
 jaktstämma  
 gäller, om inte 
  
 på  
 föreningsstämma  
 gäller, om 
  
 annat följer av särskild bestäm- 
  
 inte annat följer av särskild 
  
 melse i denna lag, 
  
 bestämmelse i denna lag, 
  
 1. att varje medlem har en 
  
 1. att i frågor  
 som avses 
  
 röst  
 i frågor som rör åtgärder 
  
 under  
 10-12 
  a §§  
 rösträtt till- 
  
 för viltvården och de närmare 
  
 kommer endast medlem som är 
  
 föreskrifterna för jaktutövningen 
  
 fastighetsägare, som därvid har 
  
 med undantag för föreskrifter om 
  
 en röst, om inte någon sådan 
  
 avskjutningen, 
  
 medlem begär att röstetalet i 
  
 stället skall beräknas efter fastig- 
  
 heternas areal, 
  
 2. att i övriga frågor rösträtt 
  
 2. att varje medlem har en 
  
 tillkommer endast medlem som 
  
 röst i övriga frågor, 
  
 är fastighetsägare, som därvid 
  
 har en röst, om inte någon sådan 
  
 medlem begär att röstetalet i 
  
 stället skall beräknas efter fastig- 
  
 heternas areal, 
  
 3. att ingen får  
 för egen del 
  
 3. att ingen får rösta för mer 
  
 rösta för mer än en femtedel av 
  
 än en femtedel av det på stäm- 
  
 det på stämman företrädda röste- 
  
 man företrädda röstetalet, 
  
 talet, 
  
 4. 
  
 att den mening som har fått det högsta röstetalet gäller som stämmans beslut, 
  
 5. 
  
 att vid lika röstetal val avgörs genom lottning och i andra frågor den mening gäller som biträds av de flesta röstande eller, om även antalet röstande är lika, av stämmans ordförande, 
  
 6. att beslut om ändring av 
  
 6. att beslut om ändring av 
  
 stadgarna  
 inte  
 är giltigt, om det 
  
 stadgarna är giltigt om det  
 har 
  
 inte biträds  
 av  
 en majoritet av 
  
 fattats på två på varandra föl- 
  
 fastighetsägarna som skall ut- 
  
 jande stämmor och inte bestrids 
  
 göra minst två tredjedelar  
 av 
  
 av  
 mer än en femtedel  
 av antalet 
  
 antalet fastighetsägare  
 och äga 
  
 fastighetsägare  
 eller  
 av  
 fastig- 
  
 minst hälften av den mark som 
  
 hetsägare  
 som  
 äger mer än en 
  
 ingår i jaktvårdsområdet 
 . 
  
 femtedel av viltvårdsområdets 
  
 areal, 
  
 7.  
 att beslut om ändring av 
  
 stadgarna är giltigt endast om 
  
 ändringsförslaget funnits med i 
  
 kallelsen till stämman 
 . 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 33 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Jaktvårdsområdes  
 bestånd 
  
 Viltvårdsområdes  
 bestånd 
  
 26 § 
  
 Länsstyrelsen  
 kan besluta att en jaktvårdsområdesförening  
 skall upplösas. 
  
 För beslut  
 enligt första styck- et  
 fordras att flertalet av de röstande fastighetsägarna  
 på en  
 jaktstämma  
 uttalat sig för en upplösning  
 och att detta flertal antingen utgör mer  
 än en  
 tredje- del  
 av antalet fastighetsägare eller äger mer än  
 hälften av den mark som ingår i jaktvårdsom- rådet. 
  
 Saknas styrelse för  
 jaktvårds- områdesföreningen 
 , får länssty- relsen  
 föranstalta att jaktstämma hålls för behandling av frågan om upplösning av  
 föreningen. 
 Beslut om upplösning  
 av en jaktvårdsområdesförening får inte meddelas innan tio år har förflutit från det beslutet om bildande av jaktvårdsområdet vann laga kraft. 
  
 27 § 
 Ett viltvårdsområde  
 skall  
 upphöra och dess förening  
 upp- lösas  
 om fler  
 än en  
 femtedel  
 av antalet fastighetsägare eller  
 fas- tighetsägare som  
 äger mer än  
 en femtedel  
 av  
 viltvårdsområdets areal  
 på  
 två på varandra följ- andeordinarieföreningsstämmor  
 uttalat sig för en upplösning  
 . Vid omröstning gäller 8 § tredje stycket. 
 Beslut enligt första stycket  
 fattas av  
 länsstyrelsen  
 efter an- mälan. Anmälan skall innehålla uppgift om områdets totala are- al, totala antalet fastighetsägare, vilka fastighetsägare som uttalat sig för en upplösning och den totala areal de företräder. 
  
 Om viltvårdsområdesfören- ingen saknar  
 styrelse  
 eller före- ningen allvarligt missköter för- valtningen av området skall  
 läns- styrelsen  
 upplösa  
 föreningen  
 varvid viltvårdsområdet upphör 
 . 
  
 På ansökan av styrelsen för 
  
 På ansökan av styrelsen för 
  
 de 
  
 jaktvårdsområdesföreningar 
  
 de 
  
 viltvårdsområdesföreningar 
  
 som 
  
 berörs kan länsstyrelsen 
  
 som 
  
 berörs kan länsstyrelsen 
  
 besluta att 
  
 besluta att 
  
 1. föra samman flera  
 jakt- 
  
 1. föra samman flera  
 vilt- 
  
 vårdsområden  
 till ett  
 jaktvårds- 
  
 vårdsområden  
 till ett  
 viltvårds- 
  
 område 
 , 
  
 område 
 , 
  
 2. dela upp ett  
 jaktvårdsom- 
  
 2. dela upp ett  
 viltvårdsom- 
  
 råde  
 i flera  
 jaktvårdsområden 
 . 
  
 råde  
 i flera  
 viltvårdsområden 
 . 
  
 För sådan ombildning gäller 
  
 För sådan ombildning gäller 
  
 villkoren för och förfarandet vid 
  
 villkoren för och förfarandet vid 
  
 bildande av  
 jaktvårdsområde 
 . 
  
 bildande av  
 viltvårdsområde 
 . 
  
 34 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 28 § 
  
 På ansökan av  
 jaktvårdsom- 
  
 På ansökan av  
 viltvårdsom- 
  
 rådesföreningens 
  
 styrelse 
  
 får 
  
 rådesföreningens 
  
 styrelse får 
  
 länsstyrelsen besluta att en fas- 
  
 länsstyrelsen besluta att en fas- 
  
 tighet skall anslutas till  
 jakt- 
  
 tighet skall anslutas till  
 viltvårds- 
  
 vårdsområdet 
 . För sådan anslut- 
  
 området 
 . För sådan anslutning 
  
 ning 
  
 fordras 
  
 medgivande 
  
 av 
  
 fordras medgivande av fastig- 
  
 fastighetens ägare och, om fas- 
  
 hetens ägare och, om fastigheten 
  
 tigheten ingår i ett  
 jaktvårds- 
  
 ingår i ett  
 annat viltvårdsom- 
  
 område 
 , av  
 jaktvårdsområdes- 
  
 råde 
 , av  
 viltvårdsområdesfören- 
  
 föreningen  
 för det området. 
  
 ingen  
 för det området. 
  
 29 § 
 2 
  
 Om en fastighet,  
 som ingår i 
  
 På 
  
 ansökan av 
  
 fastighetens 
  
 ett jaktvårdsområde 
 , på grund av 
  
 ägare 
  
 eller 
  
 viltvårdsområdes- 
  
 ändrad användning eller annars 
  
 föreningen 
  
 skall 
  
 länsstyrelsen 
  
 väsentligen saknar betydelse för 
  
 utesluta en fastighet ur viltvårds- 
  
 jaktvården  
 samt fastighetsägaren 
  
 området 
  
 och  
 jaktvårdsområdesföreningen 
  
 1.  
 om  
 fastigheten  
 på grund av 
  
 är ense om  
 att fastigheten  
 skall 
  
 ändrad användning eller annars 
  
 uteslutas 
  
 ur  
 jaktvårdsområdet 
 , 
  
 väsentligen saknar betydelse för 
  
 får 
  
 föreningen 
  
 besluta detta. 
  
 verksamheten i viltvårdsområdet 
  
 Föreligger inte 
  
 sådan 
  
 enighet, 
  
 eller, 
  
 skall 
  
 frågan 
  
 om 
  
 uteslutning 
  
 2. 
  
 om 
  
 fastigheten uppfyller 
  
 prövas av länsstyrelsen. 
  
 vad som sägs i 9 § andra stycket 
  
 Föreningen skall genast un- 
  
 och 
  
 övriga 
  
 fastigheter 
  
 inom 
  
 derrätta 
  
 länsstyrelsen 
  
 om 
  
 sitt 
  
 området utgör ett lämpligt vilt- 
  
 beslut  
 att utesluta en fastighet ur 
  
 vårdsområde. 
  
 jaktvårdsområdet 
 . 
  
 Om 
  
 fastighetsägaren 
  
 och 
  
 föreningen  
 är ense får föreningen 
  
 besluta 
  
 om 
  
 uteslutning. 
  
 Före- 
  
 ningen 
  
 skall 
  
 genast underrätta 
  
 länsstyrelsen om sitt beslut. 
  
 31 § 
  
 Vid 
  
 upplösning 
  
 av 
  
 en 
  
 Vid upplösning av en  
 vilt- 
  
 jaktvårdsområdesförening  
 gäller 
  
 vårdsområdesförening 
  
 gäller 
  
 bestämmelsen i 62 § lagen 
  
 bestämmelsen i 62 § lagen 
  
 2  
 Senaste lydelse 1987:262 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 35 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 (1973:1150) om förvaltning av 
  
 (1973:1150) om förvaltning av 
  
 samfälligheter. 
  
 samfälligheter. 
  
 Är en viltvårdsområdesfören- 
  
 ing försatt i konkurs och av- 
  
 slutas denna utan överskott är 
  
 föreningen utan hinder av första 
  
 stycket upplöst när konkursen 
  
 avslutas. 
  
 Ansvar  
 m.m. 
  
 Överklagande  
 m.m. 
  
 32 § 
  
 Bryter den som har rätt att jaga inom ett jaktvårdsområde mot de regler som enligt stad- garna eller jaktstämmans beslut gäller för jakten inom området döms till böter, om inte gärn- ingen är belagd med straff i annan lag eller författning. 
 Sådant brott får åtalas av åklagare endast efter angivelse av målsägande. Som målsägande anses även jaktvårdsområdes- föreningen. 
 Fälls eller fångas villebråd genom brott som avses i första stycket, skall villebrådet eller värdet därav förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obil- ligt. Förverkat villebråd tillfaller jaktvårdsområdesföreningen. 
 33 § 
 En föreningsstämma får besluta att medlem eller jakträtts- havare, som bryter mot en regel som beslutats med stöd av  
 10-11 
  och 35 §§, tillfälligt skall av- stängas från områdesjakt. För att ett sådant beslut skall vara gällande krävs att det av stad- garna framgår i vilka avseenden stämman får bestämma i sådana frågor. 
 Vilt som dödats i strid mot viltvårdsområdesföreningens av- skjutningsregler tillfaller fören- ingen. 
  
 Anser en  
 medlem vars rätt 
  
 Beslut av  
 föreningsstämman 
  
 berörs av  
 beslut på jaktstämma 
  
 eller  
 viltvårdsområdesförening- 
  
 eller beslut av jaktvårdsområdes- 
  
 ens  
 styrelse får  
 överklagas  
 hos 
  
 föreningens  
 styrelse  
 att beslutet 
  
 länsstyrelsen  
 av  
 medlem  
 eller 
  
 inte har tillkommit i behörig 
  
 den  
 vars rätt berörs av beslutet. 
  
 ordning eller att det strider mot 
  
 denna lag eller annan författning 
  
 eller mot stadgarna eller kränker 
  
 36 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 hans enskilda rätt 
 , får  
 han över- klaga  
 beslutet hos länsstyrelsen genom besvär.  
 Den som fått avslag på en begäran enligt 3 § andra stycket om medlemskap får anföra besvär mot avslagsbe- slutet. 
 Besvärshandlingen skall ha inkommit till länsstyrelsen inom fyra veckor från dagen för beslutet. I fråga om besvär mot styrelsens beslut räknas dock besvärstiden från den dag klaganden fick del av beslutet. 
  
 Jaktstämmans  
 eller styrelsens 
  
 Föreningsstämmans  
 eller 
  
 beslut skall gälla  
 utan hinder av 
  
 styrelsens beslut skall gälla  
 även 
  
 att  
 det har överklagats, om inte 
  
 om  
 det har överklagats, om inte 
  
 länsstyrelsen  
 förordnar  
 annat. 
  
 länsstyrelsen  
 beslutar  
 annat 
  
 Bemyndiganden 
  
 35 § 
  
 Regeringen 
  
 eller myndighet 
  
 som regeringen 
  
 bestämmer får 
  
 meddela närmare föreskrifter i 
  
 frågor om områdesjakt och ge- 
  
 mensamhetsjakt. 
  
 _______________ 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 
  
 2. 
  
 Jaktvårdsområde som bildats enligt äldre föreskrifter eller lagen (1938:274) om rätt till jakt skall anses som ett viltvårdsområde bildat enligt de nya föreskrifterna. För ett jaktvårdsområde och en jaktvårdsområdesföre- ning som bildats före denna lag trätt i kraft gäller de nya föreskrifterna med de undantag som anges nedan. 
  
 3. 
  
 Den särskilda forumregeln i 5 § gäller inte i de fall talan väckts vid tingsrätt före ikraftträdandet. 
  
 4. 
  
 Om en förenings stadgar strider mot de nya föreskrifterna får stad- garna i dessa delar inte tillämpas. Styrelsen skall utan dröjsmål lägga fram förslag till föreningsstämman om ändring av stadgarna så att de över- 
  
 ensstämmer med de nya föreskrifterna. 
 5. Bestämmelsen i 12 § andra stycket gäller inte fastigheter som ombildats eller nybildats genom fastighetsbildning före lagens ikraftträd- 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 37 
  
 ande. 
 6. Om de nya föreskrifterna innebär ändrade förutsättningar för upplåten jakträtt och värdet av upplåtelsen därigenom minskas får nyttjanderättsha- varen säga upp avtalet. Den som vill säga upp avtalet skall göra det inom tre månader från det denna lag trätt i kraft. Iakttas inte tiden är rätten till uppsägning förlorad. 
  
 38 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 3. Förslag till 
 Lag om jaktkortsregistret och jägarexamensregistret 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelse 
 1 § För de ändamål som anges i 2 och 3 §§ skall med hjälp av automatisk databehandling föras register benämnda jaktkortsregistret och jägar- examensregistret. 
 Registerändamål 
 2 § Jaktkortsregistret skall innehålla jaktkortsanknuten information om personer som erlagt jaktvårdsavgift enligt 49 § jaktförordningen (1987:905). 
 Personuppgifter i jaktkortsregistret får behandlas endast för 
  
 1. 
  
 verksamhet som enligt lag eller annan författning åligger staten, 
  
 2. 
  
 forskning och statistik, 
  
 3. 
  
 information om viltvård och jakt, 
  
 4. 
  
 uttag av urval av personuppgifter (urvalsdragning). 
  
 3 § Jägarexamensregistret skall innehålla jägarexamensanknuten in- formation om personer som avlagts prov enligt 2 kap. 4 § vapenför- ordningen (1996:70). 
 Personuppgifter i jägarexamensregistret får behandlas endast för 
  
 1. 
  
 verksamhet som enligt lag eller annan författning åligger staten, 
  
 2. 
  
 forskning och statistik, 
  
 3. 
  
 information om viltvård och jakt, 
  
 4. 
  
 uttag av urval av personuppgifter (urvalsdragning). 
  
 Registerinnehåll 
 4 § Jaktkortsregistret och jägarexamensregistret får innehålla endast de personuppgifter som behövs för att ändamålet med registret skall till- godoses. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilken jaktkorts- och jägarexamensanknuten information registren skall innehålla. 
 Registeransvar, m.m. 
 5 § Regeringen bestämmer vilken myndighet som skall vara register- ansvarig för jaktkortsregistret och jägarexamensregistret. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 39 
  
 6 § Den myndighet som är registeransvarig skall särskilt beakta att otillbörligt intrång i registrerads personliga integritet och risker från säkerhetssynpunkt inte uppkommer. Myndigheten får därvid ställa upp ytterligare villkor än de som anges i 7 §. 
 Urval och bearbetningar 
 7 § Uppgifter om personnummer eller födelsetid får inte sammanställas och utlämnas om de skall användas för adresserad direktreklam. 
 Om en person anmält att han inte önskar adresserad direktreklam, får uppgift om honom inte lämnas ut till någon som avser att använda uppgiften för sådan reklam. 
 Utlämnande på medium för automatisk databehandling 
 8 § Uppgifter får utlämnas på medium för automatisk databehandling endast om det följer av lag eller annan författning eller om uppgiften skall användas för forskning eller framställning av statistik. 
 Avgifter 
 9 § Användning av jaktkortsregistret och jägarexamensregistret får vara avgiftsbelagd, om inte annat föreskrivs. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om avgifter. 
 ______________ 
 Denna lag träder i kraft den 
  
 40 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 4. Förslag till 
 Lag om ändring i lagen (1980:895) om ändring i lagen 
 (1938:274) om rätt till jakt 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1980:895) om ändring i lagen 
 (1938:274) om rätt till jakt att tredje punkten övergångsbestämmelserna skall upphöra att gälla. 
 ______________ 
 Denna lag träder i kraft den 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 41 
  
 5. Förslag till 
 Lag om ändring i lagen (1904:48 s.1) om samäganderätt 
 Härigenom föreskrivs att i 19 § lagen (1904:48 s.1) om samäganderätt ordet "jaktvårdsområde" skall bytas ut mot "viltvårdsområde". 
 ______________ 
 Denna lag träder i kraft den 
  
 42 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 6. Förslag till 
 Förordning om ändring i jaktförordningen (1987:905) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om jaktförordningen (1987:905) 
  
 dels  
 att i 34 § ordet "jaktvårdsområde" skall bytas ut mot "viltvårdsom- 
 råde" och ordet "jaktvårdsområdesföreningen" bytas ut mot "viltvårdsom- 
 rådesföreningen", 
  
 dels  
 att i förordningen skall införas en ny paragraf, 48 a §, av följande 
 lydelse, 
  
 dels  
 att  
 46-48 
  och 50 §§ skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 46 § 
 1 
  
 En länsviltnämnd består av  
 nio  
 ledamöter utom i Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län där  
 tio  
 ledamöter ingår i nämnden. Länsstyrelsen utser ledamöterna för högst tre år. En ledamot utses efter förslag av skogsvårdsstyrelsen och två ledamöter efter förslag av jägar- nas organisationer för länet. I länsviltnämnden i Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län skall en ledamot representera renägarna i länet och utses efter förslag av Sametinget. Av de övriga ledamöterna skall två representera frilufts- och natur- vårdsintresset. En ledamot skall ha särskild kunskap i frågor om trafiksäkerhet och vilt. De åter- stående tre ledamöterna skall företräda ägarna av jordbruks- mark och skogsmark.  
 Bland 
  
 En länsviltnämnd består av  
 tio  
 ledamöter utom i Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län där  
 elva  
 ledamöter ingår i nämnden. Länsstyrelsen utser ledamöterna för högst tre år. En ledamot utses efter förslag av skogsvårdsstyrelsen och två ledamöter efter förslag av jägar- nas organisationer för länet. I länsviltnämnden i Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län skall en ledamot representera renägarna i länet och utses efter förslag av Sametinget. Av de övriga ledamöterna skall två representera frilufts- och natur- vårdsintresset. En ledamot skall ha särskild kunskap i frågor om trafiksäkerhet och vilt.  
 En leda- mot utses efter förslag från landstinget och skall vara ord- förande.  
 De återstående tre leda- 
  
 1 
 Senaste lydelse 1994:108 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 ledamöterna utser länsstyrelsen en  
  
 ordförande. Nämnden utser inom sig vice ordförande. För varje ledamot finns en personlig suppleant som utses i samma ordning som ledamoten. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 43 
  
 Föreslagen lydelse 
 möterna skall företräda ägarna av jordbruksmark och skogsmark. Nämnden utser inom sig vice ordförande. För varje ledamot finns en personlig suppleant som utses i samma ordning som ledamoten. 
 Vid handläggning av ärenden som kräver särskild sakkunskap får nämn- den anlita lämplig person som sakkunnig. 
 Naturvårdsverket fastställer arbetsordning för länsviltnämnden. 
 47 § 
 Genom beslut i det enskilda fallet eller  
 genom föreskrifter får länsstyrelsen  
 meddela tillstånd  
 till jakt på sådant allmänt vatten och sådana holmar, klippor och skär som avses i 12 § andra stycket jaktlagen (1987:259). 
  
 När jakttillstånd meddelas, bör  
 företräde ges åt personer som är fast bosatta i skärgården  
 eller vid kusten och som har erfarenhet av jakt och goda kunskaper om djurlivet och na- turförhållandena i dessa om- råden. 
 På sådant allmänt vatten och sådana holmar, klippor och skär som avses i 12 § andra stycket jaktlagen (1987:259)  
 skall läns- styrelsen upplåta rätt  
 till jakt  
 på fågel och mink.  
 Länsstyrelsen får  
 dock  
 genom föreskrifter  
 begrän- sa rätten till sådan jakt av hän- syn till den bofasta befolkningen, naturvården, turismen eller fri- luftslivet. 
  
 Länsstyrelsen får, i de om- råden som avses i 12 § andra stycket jaktlagen (1987:259), upplåta rätt till jakt  
 även på annat vilt än fågel och mink. Om det finns skäl att begränsa an- talet sådana upplåtelser skall företräde ges åt personer som är bofasta i upplåtelseområdet. 
  
 48 § 
 2 
  
 Jakttillstånd enligt 47 § bör avse en viss tid som inte över- stiger tre år. Tillståndet får be- gränsas till att avse visst område eller vissa djurarter. 
 Jakt enligt 47 § får upplåtas endast till den som avlagt jägar- examen. För upplåtelsen får länsstyrelsen ta ut en avgift som gäller ett jaktår för 
  
 2 
 Senaste lydelse 1992:238 
  
 44 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
 Avgift tas ut för prövning av en ansökan enligt 47 § första stycket enligt bestämmelserna i  
 9-14 
  §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid avgiftsklass tre skall tillämpas. 
 Föreslagen lydelse 
  
 1. 
  
 administrationen av den enskilda upplåtelsen, 
  
 2. 
  
 åtgärder för viltvård och 
  
 3. 
  
 jaktbevakning. 
  
 48 a § 
 Naturvårdsverket meddelar närmare föreskrifter om upp- låtelser på sådant allmänt vatten och sådana holmar, klippor och skär som avses i 12 § andra stycket jaktlagen (1987:259). 
 50 § 
 Jaktvårdsavgiften betalas in till ett postgirokonto som dis- poneras av kammarkollegiet. 
 Kammarkollegiet skall bok- föra influtna jaktvårdsavgifter på jaktvårdsfonden. Efter bok- föringen skall kollegiet lämna 
 Svenska jägareförbundet  
 uppgift om vilka som har betalt avgiften. 
  
 Jaktvårdsavgiften betalas in till ett postgirokonto som dis- poneras av kammarkollegiet. 
 Kammarkollegiet skall bok- föra influtna jaktvårdsavgifter på jaktvårdsfonden. Efter bok- föringen skall kollegiet lämna 
 Naturvårdsverket  
 uppgift om vilka som har betalt avgiften. 
  
 ______________ 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft, i fråga om  
  
 47-48 
  a §§ den 1 januari 1999, och i övrigt den 
  
 2. 
  
 Kravet på avlagd jägarexamen i 48 § gäller inte person som vid för- ordningens ikraftträdande antingen var fast bosatt i skärgården eller vid kusten eller hade tillstånd att utöva jakt genom beslut i det enskilda fallet enligt 47 § i sin äldre lydelse. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 45 
  
 7. Förslag till 
 Förordning om ändring i förordningen (1980:896) om 
 jaktvårdsområden 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1980:896) om jaktvårds- 
 områden att rubriken till förordningen samt 1 och 2 §§ skall ha följande 
 lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
  
 Förordning om  
 jaktvårdsom- 
  
 Förordning om  
 viltvårdsom- 
  
 råden 
  
 råden 
  
 1 § 
 1 
  
 Länsstyrelsen skall föra ett register över sina beslut enligt lagen (1980:894) om  
 jaktvårds- områden  
 i enlighet med före- skrifter som meddelas av Statens naturvårdsverk. 
 Länsstyrelsen skall föra ett register över sina beslut enligt lagen (1980:894) om  
 viltvårds- områden  
 i enlighet med före- skrifter som meddelas av Statens naturvårdsverk. 
  
 2 § 
  
 Ur jaktvårdsfonden betalas 
  
 Ur jaktvårdsfonden 
  
 betalas 
  
 kostnader för 
  
 kostnader för 
  
 1. 
  
 bildande av  
 jaktvårdsom- 
  
 1. bildande av  
 viltvårdsom- 
  
 råden 
  
 enligt lagen (1980:894) 
  
 råden  
 enligt lagen (1980:894) 
  
 om  
 jaktvårdsområden 
 , 
  
 om  
 viltvårdsområden 
 , 
  
 2. 
  
 upplösning av  
 jaktvårds- 
  
 2. upplösning av  
 viltvårdsom- 
  
 områdesföreningar  
 enligt 26 § 
  
 rådesföreningar  
 enligt 
  
 26 § 
  
 nämnda lag, 
  
 nämnda lag, 
  
 3. 
  
 ombildning av, anslutning 
  
 3. ombildning av, anslutning 
  
 till eller uteslutning ur  
 jaktvårds- 
  
 till eller uteslutning ur  
 viltvårds- 
  
 områden  
 enligt  
 27-29 
  §§ nämnda 
  
 områden  
 enligt  
 27-29 
  §§ nämnda 
  
 lag, 
  
 lag, 
  
 4. ombildning av jaktvårds- 
  
 1 
 Senaste lydelse 1992:427 
  
 46 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 områden bildade enligt äldre be- stämmelsertilljaktvårdsområden enligt nämnda lag, 
 5. förlängning av giltighets- tiden för jaktvårdsområden bil- dade enligt äldre bestämmelser. 
 Bidrag enligt första stycket får lämnas även om en i 1-  
 5  
 angiven åtgärd föranlett kost- nader utan att kunna genomföras. 
 ______________ 
 Bidrag enligt första stycket får lämnas även om en i 1-  
 3  
 angiven åtgärd föranlett kost- nader utan att kunna genomföras. 
  
 1. 
  
 Denna förordning träder i kraft den 
  
 2. 
  
 Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om kostnader som uppkommit före ikraftträdandet. 
  
 3. 
  
 Finns det särskilda skäl får länsstyrelsen bevilja bidrag avseende 
  
 kostnad för fastighetsutredning som inte kan beviljas enligt de nya före- 
 skrifterna. Bidrag lämnas endast efter särskilt medgivande och om ut- 
 redningen påbörjats inom två år från denna förordnings ikraftträdande. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 47 
  
 8. Förslag till 
 Förordning om jaktkortsregistret och jägarexamens- 
 registret 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande bestämmelse 
 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om jaktkortsregistret och jägarexamensregistret, som förs med stöd av lagen (0000:00) om jaktkorts- registret och jägarexamensregistret. 
 Registerinnehåll 
 2 § Jaktkortsregistret får innehålla uppgifter om personer som erlagt jakt- vårdsavgift enligt 49 § jaktförordningen (1987:905). För en sådan person får anges 
  
 1. 
  
 personnummer, 
  
 2. 
  
 namn, 
  
 3. 
  
 adress, 
  
 4. 
  
 uppgift om betalning av jaktvårdsavgift. 
  
 3 § Jägarexamensregistret får innehålla uppgift om personer som avlagt prov enligt 2 kap. 4 § vapenförordningen (1996:70). För en sådan person får anges 
  
 1. 
  
 personnummer, 
  
 2. 
  
 namn, 
  
 3. 
  
 adress, 
  
 4. 
  
 godkänt prov, 
  
 5. 
  
 provdatum, 
  
 6. 
  
 provledare, 
  
 7. 
  
 provbana. 
  
 Registeransvar 
 4 § Statens naturvårdsverk är registeransvarig för jaktkortsregistret och jägarexamensregistret. 
 Avgifter 
 5 § Naturvårdsverket meddelar närmare föreskrifter om avgifter. 
  
 48 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 Föreskrifter 
 6 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten meddelas av Naturvårds- verket. 
 ______________ 
 Denna förordning träder i kraft den 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 49 
  
 9. Förslag till 
 Förordning om bidrag ur jaktvårdsfonden till jägaror- 
 ganisationer 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Inledande föreskrifter 
 1 § I denna förordning meddelas föreskrifter om bidrag ur jaktvårdsfonden till kostnader för jägarorganisationers verksamhet. 
 2 § Med jägarorganisation förstås i denna förordning en organisation som har till främsta uppgift att tillvarata jägarnas intressen för jakt, vilt och viltvård. 
 3 § Bidrag ur jaktvårdsfonden lämnas för ett år i sänder i mån av tillgång på medel. Ett bidragsår avser det statliga budgetåret. 
 Villkor för bidrag ur jaktvårdsfonden 
 4 § Bidrag ur jaktvårdsfonden lämnas till jägarorganisationer som uppfyller de villkor som anges i  
 5-7 
  §§ och som främjar jakt och viltvård på sätt regeringen beslutar i bidragsbeslutet. 
 5 § Varje enskild person som delar jägarorganisationens grundvärderingar och mål samt godtar dess stadgar skall kunna ansluta sig till organisatio- nen. 
 6 § Jägarorganisationen skall ha fler än 5 000 medlemmar. 
 Med medlem förstås i denna förordning den som under det närmast föregående budgetåret var ansluten till en lokalorganisation inom organisa- tionen och som därvid har haft stadgeenliga möjligheter att påverka organisationens verksamhet, inriktning och uppbyggnad. För att räknas som medlem krävs dessutom att hon eller han fyllt eller under kalenderåret fyller 15 år och har erlagt stadgeenlig medlemsavgift till organisationen för det verksamhetsår som upphörde under det närmast föregående budgetåret. 
 7 § Jägarorganisationen skall ha lokalavdelningar i minst två tredjedelar av landets landsting. Med landsting jämställs härvid kommun som inte ingår i landsting. 
 Med lokalavdelning förstås i denna förordning sådan avdelning av en 
  
 50 
  
 Författningsf örslag 
  
 SOU 1997:91 
  
 jägarorganisation för vilken gäller att medlemmarna och organ, som utses av medlemmarna, beslutar om avdelningens verksamhet. För att räknas som lokalavdelning krävs dessutom att avdelningen har genomfört minst två sammankomster under det verksamhetsår som upphörde under det närmast föregående budgetåret. 
 8 § När antalet medlemmar och lokalavdelningar i en jägarorganisation skall bestämmas skall hänsyn tas till förhållandena den dag då organisa- tionens verksamhetsår upphörde under det närmast föregående budgetåret. 
 Bidragens storlek 
 9 § Bidrag ur jaktvårdsfonden skall lämnas i form av ett grundbidrag och ett medlemsrelaterat bidrag. Grundbidraget utgår med 1 500 000 kr. Det medlemsrelaterade bidraget utgår med ett av regeringen bestämt belopp per medlem. Bidrag kan därutöver utgå till jägarorganisation för särskilda upp- drag. 
 10 § Ansökan om bidrag ur jaktvårdsfonden enligt denna förordning prövas av regeringen. Ansökan skall göras skriftligen och senast den 1 oktober närmast före budgetårets början. 
 En jägarorganisation skall till sin ansökan foga organisationens stadgar och en verksamhetsberättelse med av organisationens revisor bestyrkt kostnadsredovisning för det senaste verksamhetsåret. Organisationen är skyldig att lämna också andra uppgifter som krävs för prövningen av ansökningen. 
 ______________ 
 Denna förordning träder i kraft den 
  
 SOU 1997:91 
  
 Författningsf örslag 
  
 51 
  
 10. Förslag till 
 Förordning om ändring i fastighetsregisterkungörelsen 
 (1974:1059) 
 Härigenom föreskrivs att i 33 och 48 §§ fastighetsregisterkungörelsen 
 (1974:1059) ordet "jaktvårdsområden" skall bytas ut mot "viltvårdsom- råden". 
 ______________ 
 Denna förordning träder i kraft den 
  
 SOU 1997:91 
  
 53 
  
 1 Utredningsarbetet 
  
 1.1 
  
 Utredningsuppdraget 
  
 Regeringen beslöt den 17 november 1994 direktiv för utredningen (dir. 
 1994:127). Direktiven finns fogade till detta betänkande som bilaga 1. 
 Sammanfattningsvis kan sägas att utredningen haft följande huvuduppgifter: 
  
 – 
  
 Överväga vilka åtgärder som behövs för att öka möjligheterna att jaga till rimliga priser. 
  
 – 
  
 Utvärdera besittningsskyddet vid upplåtelse av rätt till jakt. 
  
 – 
  
 Se över formerna för samverkan mellan markägare och jägare. 
  
 – 
  
 Utvärdera den statliga administrationen av jakten och rollfördelningen mellan myndigheter och jägarorganisationer. 
  
 Den 15 februari 1995 beslöt regeringen att till utredningen överlämna ett av Statens naturvårdsverk redovisat uppdrag att följa och studera verk- samheten med bildandet av jaktvårdsområden till utredningen för beaktande i det fortsatta utredningsarbetet. Naturvårdsverkets beslut finns fogat till detta betänkande som bilaga 2. 
 I beslut av den 31 oktober 1996 förlängde regeringen tiden för slutförande av utredningens uppdrag till den 30 juni 1997. 
 Regeringen beslöt den 21 november 1996 att till utredningen överlämna Naturvårdsverkets redovisning av uppdraget att göra en översyn av be- stämmelserna om jakt på allmänt vatten för beaktande i det fortsatta utred- ningsuppdraget. Sammanfattning av Naturvårdsverkets redovisning finns i avsnitt 4. 
  
 54 
  
 Utredningsarbetet 
  
 SOU 1997:91 
  
 1.2 
  
 Hur utredningsuppdraget har bedrivits 
  
 För att inhämta underlag för utredningens ställningstaganden i förekomm- ande frågor har utredningen gjort en rad undersökningar. Bl.a. har följande utredningar utförts under nedan preciserade perioder. 
  
 – 
  
 Utredningen gav i juni 1995 Statskontoret i uppdrag att dels beskriva och följa upp hur Svenska jägareförbundet använder de medel förbundet erhåller från staten i bidrag för att leda den praktiska jakten och viltvården, dels klargöra förutsättningarna för bidraget till Jägarnas riks- förbund. Uppdraget redovisades i maj 1996. 
  
 – 
  
 Myndigheter och organisationer har, mellan oktober 1995 och januari 1996, inkommit med svar på en skrivelse från utredningen med frågor om arbetsuppgifter m.m. rörande jakt och viltvård. 
  
 – 
  
 I samarbete med Williams, Handelshögskolan i Umeå, och pensionerade högskolelektorn Cummings har utredningen, under tiden december 1995 till mars 1996, utfört två omfattande enkät- undersökningar i frågor om jakt och viltvård. En riktad till ett urval av 
  
 2 000 jaktkortslösande jägare under år 1995. Den andra till ett urval av 2 000 i Sverige boende personer med ett eventuellt intresse av att börja jaga. Uppdraget redovisades i juni 1996. 
  
 – 
  
 De sex största skogsbolagen, landets samtliga stift samt samtliga kommuner har, mellan oktober 1995 och februari 1996, deltagit i en undersökning och ombetts svara på frågor om bl.a. jakt och viltvård. 
  
 – 
  
 I samarbete med Statistiska centralbyrån och Skogsstyrelsen har utredningen, under tiden december 1995 till mars 1996, utfört en enkät- undersökning till ett urval av 750 privata markägare i frågor om jakt och viltvård. Uppdraget redovisades i april 1996. 
  
 – 
  
 Med hjälp av Kammarkollegiet och landets länsstyrelser har utred- ningen under september 1996 undersökt vad som utbetalats ur jakt- vårdsfonden till olika jaktvårdsområden under tiden juli 1995 till juni 1996. 
  
 – 
  
 Länsstyrelserna har under november 1996 till utredningen redovisat statistiska uppgifter beträffande landets jaktvårdsområden. 
  
 – 
  
 Utredningen har under oktober och november 1996, med hjälp av landets länsstyrelser, undersökt i vilken omfattning det förekommer jakt på allmänt vatten. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Utredningsarbetet 
  
 55 
  
 Utredningen har under arbetets gång haft möten eller sammanträffanden med samt i övrigt hjälp i utredningsarbetet från bl.a. 
  
 – 
  
 Naturvårdsverket 
  
 – 
  
 Skogsstyrelsen 
  
 – 
  
 Lantmäteriverket 
  
 – 
  
 Länsstyrelser 
  
 – 
  
 Skogsvårdsstyrelser 
  
 – 
  
 Lantmäterimyndigheter 
  
 – 
  
 Svenska kyrkan 
  
 – 
  
 Kommuner 
  
 – 
  
 Svenska jägareförbundet 
  
 – 
  
 Jägarnas riksförbund - Landsbygdens jägare 
  
 – 
  
 Sveriges jordägareförbund 
  
 – 
  
 Skogsbolag 
  
 – 
  
 Naturvårdsorganisationer 
  
 Utredningen har därutöver deltagit i en rad offentliga möten arrangerade av bl.a. jägare. Vidare har utredningen mottagit en rad olika skrifter i frågor om jakt och viltvård från myndigheter, organisationer och allmänhet. 
  
 1.3 
  
 Dispositionen av betänkandet 
  
 Utredningsuppdraget inbegriper en rad olika frågor inom jaktens område. I det inledande  
 avsnittet 2  
 ger utredningen sin syn på olika begrepp med anknytning till ordet viltvård. Just begreppet viltvård har visat sig vara ett svårdefinierat begrepp. Utredningen har därför funnit det lämpligt att inledningsvis nämna något om detta för jaktlagstiftningen centrala begrepp. 
 I  
 avsnitt 3 och 4  
 redovisar utredningen en rad olika undersökningar som ut- förts i syfte att klarlägga vilket behov det finns av ytterligare jaktmark och i vilken omfattning det finns outnyttjad jaktmark. Utredningen redovisar här sina överväganden hur fler personer kan ges möjlighet att jaga. 
 Utredningen har, vad gäller jaktupplåtelser, undersökt och analyserat utveck- lingen på prisområdet. De omfattande undersökningar utredningen utfört i denna del redovisas i  
 avsnitt 5 
 . I detta avsnitt redovisas vidare vilken 
  
 56 
  
 Utredningsarbetet 
  
 SOU 1997:91 
  
 omfattning metoden med anbudsförfarande har i dag. I avsnittet redovisas också det arbete som jägarna och markägarnas organisationer sedan några 
 år bedriver för att ta fram underlag för avtalsutformning och bestämning av avgifter. Översyn pågår och hittillsvarande föreliggande arbetsmaterial redovisas i en bilaga till detta betänkande. 
 I  
 avsnitt 6  
 redovisar utredningen sina utvärderingar av besittningsskyddet och överväger vilka åtgärder som behöver vidtas för att åstadkomma längre upplåtelsetider. Avsnittet innehåller en utförlig redovisning av det underlag utredningen samlat in i frågor med anknytning till besittningsskyddet. 
 Nu gällande lagstiftning och statistik beträffande jaktvårdsområden redo- visas utförligt i  
 avsnitt 7  
 som har rubriken Viltvårdsområden. Avsnittet innehåller ingående överväganden om vilket behov det finns av förändring- ar i denna lagstiftning. Viltvården och dess innehåll är här av avgörande betydelse. 
 I  
 avsnitt 8  
 föreslår utredningen att begreppet jaktvård skall utmönstras ur lagstiftningen. 
 Den omfattande bakgrundsinformation utredningen samlat in vad gäller nu- varande administration av jakten redovisas utförligt i  
 avsnitt 9 
 . I detta av- snitt lämnar utredningen förslag till hur verksamheten bör organiseras i framtiden. 
 I  
 avsnitt 10  
 redovisar utredningen vilka konsekvenser utredningens förslag får i olika avseenden.  
 Avsnitt 11  
 innehåller författningskommentarer. 
 I varje avsnitt med överväganden finns inledningsvis en kort sammanfatt- ning av utredningens överväganden och, i förekommande fall, förslag. Efter sammanfattningen följer i korthet de direktiv som gäller för avsnittet. 
  
 SOU 1997:91 
  
 57 
  
 2 Viltvård 
  
 2.1 
  
 Inledning 
  
 Viltvård är ett centralt begrepp i jaktlagstiftningen. Trots begreppets be- tydelse härvidlag har utredningen kunnat konstatera att det är svårt att avgränsa. För utredningens vidkommande har intresseavvägningar mellan allmänna och enskilda intressen med beaktande av detta begrepp kommit att bli betydelsefulla. Inför dessa avvägningar i kommande avsnitt vill utredningen försöka definiera vad som är viltvård och vilka åtgärder som kan anses främja sådan vård. 
  
 2.2 
  
 Olika begrepp 
  
 Att de viltarter som tillhör vårt lands fauna skall bevaras och vårdas på lämpligt sätt torde alla vara överens om. Det råder dock oenighet om vilka 
 åtgärder som är nödvändiga för att bevara och vårda våra viltarter. Vissa 
 åtgärder är otvetydigt nödvändiga från faunavårdssynpunkt. Andra åtgärder får dock anses vara mer tveksamma från bevarandesynpunkt och kommer främst till utförande för att främja det jaktliga intresset. 
 Uttrycket  
 viltvård  
 används i många sammanhang och ofta i kombination med ordet jakt. Vad som avses med viltvård varierar dock. Inte sällan används uttrycket synonymt med  
 jaktvård  
 och även, men mera sällan, med  
 faunavård.  
 Enligt utredningens uppfattning bör begreppen kunna skiljas åt på följande sätt. 
 Som beteckningen anger omfattar faunavård alla frilevande djurarter, medan viltvård endast omfattar vilt, dvs. alla frilevande däggdjurs- och fågelarter. 
  
 58 
  
 Viltvård 
  
 SOU 1997:91 
  
 Skillnaden mellan viltvård och jaktvård är inte lika självklar. I exempelvis 
 Jägarens Uppslagsbok från 1963 (Hernandez förlag) sägs, att jaktvård, 
 "Omfattar i dag alla de åtgärder som görs för att förbättra och förstärka våra viltstammar, såväl kvantitativt som kvalitativt.", och om viltvård, 
 "Alla åtgärder som syftar att under hänsynstagande till skogsbrukets och lantbrukets även som andra näringars intressen öka viltstammarna såväl kvalitativt som kvantitativt, är viltvård.". Av detta skulle man således kunna dra den slutsatsen att viltvård kräver lite mer hänsynstagande än jaktvård, men att de annars avser samma åtgärder. 
 I ett mer neutralt uppslagsverk, Bra Böckers Lexikon, sägs viltvård omfatta, "åtgärder till viltets skydd och  
 fortbestånd,--", 
  medan jaktvård, 
 "innefattar alla åtgärder som syftar till att förbättra och förstärka viltstam-  
 marna,--". 
  Här framstår viltvård som en mer "oegennyttig" åtgärd för att bevara och slå vakt om en naturlig utveckling av befintliga arter, medan jaktvården syftar till en så art- och individrik viltförekomst som möjligt. 
 Svenska Jägareförbundets kursbok för jägarutbildning, "Jägarskolan", nämner över huvud taget inte uttrycket jaktvård. Viltvård anses här vara: "att bevara och gynna en artrik fauna", "att hålla viltbestånden på lämplig nivå med hänsyn till övriga intressen" och "att främja tillgången på jaktbart vilt." Viltvård omfattar i detta fall även sådana åtgärder som tidigare hänförts till jaktvård, och intresset är främst inriktat på att stötta jaktbara arter för att ge utökade möjligheter till jakt och en bättre köttavkastning. 
 I 4 § jaktlagen (1987:259) stadgas att viltet skall vårdas i syfte att bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och att främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna. I viltvården ingår att genom särskilda åtgärder sörja för att viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten efter tillgången på vilt. För att åtgärderna utförs och anpassning sker svarar markägaren och jakträttshavaren. Här finns således i första hand krav på ett bevarande, men också på att under visst hänsynstagande främja en lämplig utveckling av viltstammarna. 
 Sammanfattningsvis borde begreppen viltvård och jaktvård lämpligen kunna ges följande definitioner. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Viltvård 
  
 59 
  
 Viltvård  
 omfattar alla åtgärder som syftar till att bevara våra viltstammar i naturliga bestånd och att i möjligaste mån, under hänsynstagande till allmänna och enskilda intressen, sörja för att dessa inte utvecklas negativt på grund av mänskliga aktiviteter. 
  
 Jaktvård  
 omfattar alla sådana åtgärder som syftar till att hålla bestånden av jaktbart vilt på högsta möjliga lämpliga nivå med hänsyn till övriga berörda intressen. Då huvudsyftet med jaktvården är att skapa fler jakttillfällen och en högre köttavkastning, är avsikten med vidtagna åtgärder att i möjligaste mån få till stånd en art- och individtäthet av jaktbart vilt, som åtminstone lokalt och från tid till annan överstiger den naturliga nivån. 
  
 2.3 
  
 Åtgärder för att främja viltvården respektive jaktvården 
  
 Viltvård och jaktvård för i dagligt tal tanken främst till utfodring av rådjur, utsättning av saltsten och kanske produktionsanpassad avskjutning. Men hit hör också biotopvård, rovdjurskontroll, uppfödning och utsättning av vilt, skyddsåtgärder m.fl. Nedan beskrivs dessa åtgärder. 
 Biotopvård 
 Bevarandet av lämpliga biotoper är den utan jämförelse viktigaste åtgärden i viltvården. En djurart är framför allt beroende av tillgång på föda in- klusive vatten, skydd och möjlighet till reproduktion. Vill man behålla en djurart krävs att dess biotop rymmer dessa komponenter. Med beaktande av detta krävs vissa hänsynsregler vid utövningen av de näringar som på- verkar faunan, främst jord- och skogsbruk men även renskötsel och fiske. Därtill krävs också hänsyn i många andra verksamheter såsom vid planer- ing för rörligt friluftsliv, vägdragning och annan samhällsplanering. Det är med dessa hänsynstaganden en verkligt betydelsefull viltvård kan och måste bedrivas. När dagens krav på rationellt drivna näringar gör en nega- tiv påverkan på viltbiotoperna svår att undvika, måste i möjligaste mån kompensatoriska åtgärder vidtas. Det kan ske i form av skyddsplanteringar, viltstängsel, viltåkrar, viltvatten, uppsättning av boholkar m.m. 
  
 60 
  
 Viltvård 
  
 SOU 1997:91 
  
 Stödutfodring 
 Det är framför allt rådjur som blir föremål för denna omsorg, men även beträffande exempelvis hjort, fälthare, fasan och rapphöns förekommer utfodring i varierande omfattning. Värdet av denna verksamhet är mycket diskuterad och kontroversiell. Stödutfodring kan tveklöst hjälpa många individer att överleva en hård vinter och därigenom lokalt motverka djupa svackor i vilttillgången, men det för en arts utveckling och sundhet så viktiga naturliga urvalet utsätts samtidigt för en negativ påverkan. Likaså kan denna verksamhet medföra att ett stort antal individer flockas till en utfodringsplats varigenom dels artens predatorer får större möjligheter att ta byte, dels risken för spridning av parasiter ökar. 
 Utfordringen kan aldrig ha en avgörande betydelse som åtgärd för en popu- lations fortbestånd annat än mycket lokalt och under exceptionella omständigheter. Den måste därför främst hänföras till jaktvård. 
 Beskattning 
 De flesta torde i dag vara överens om att jakten har ingen eller ytterst ringa inverkan på småviltet. Deras reproduktionskraft är mycket stor och andra faktorer än jakten är normalt helt avgörande för populationernas storlek. För större vilt är dock jakten en viktig del av viltvården. Genom en på bio- logiska grunder riktigt genomförd jakt kan dessa stammars numerär regleras så att jaktlagens krav på bevarande och främjande uppfylls. 
 Skyddsåtgärder 
 Mänskliga aktiviteter innebär ofta ett hot mot viltet. Det är hot som naturen annars inte skulle utsätta viltet för. Både samhället och enskilda måste därför vara beredda att vidta åtgärder som minskar effekterna av dessa hot. 
 Så kan exempelvis antalet trafikdödat vilt, åtminstone vad avser större vilt, reduceras genom uppsättning av viltstängsel och siktröjning. Giftdöden kan minskas genom reglering av kemikalieanvändningen och minskning av giftutsläpp. Störningar i olika former kan motverkas genom kanalisering av det rörliga friluftslivet och avsättning av skyddsområden m.m. I detta 
  
 SOU 1997:91 
  
 Viltvård 
  
 61 
  
 sammanhang kan också nämnas utsättning av saltsten, då detta troligen bidrar till att hålla viltet borta från saltade vintervägar. 
 Åtgärder av detta slag torde ha stor betydelse totalt sett och kan lokalt vara avgörande för en arts överlevnad. 
 Rovdjurskontroll 
 Även detta är en kontroversiell åtgärd då den utgör ett mänskligt ingrepp i ett naturligt ekosystem. Men där mänskliga aktiviteter har stört det naturliga samspelet mellan predator och bytesdjur, kan givetvis ett efter- hållande av predatorn vara en motiverad kompensatorisk insats under förutsättning att bytesdjuret är ett "högvilt". Sådana förhållanden uppstår dock sällan eller aldrig och förhållandet  
 småvilt-predator 
  kan knappast på- verkas alls genom jakt annat än under mycket speciella förhållanden. 
 Att det råder jämvikt mellan rovdjur och bytesdjur betyder inte att för- hållandet är konstant. Stora svängningar sker naturligt. Risken för att en rovdjursart skulle göra slut på sina bytesdjur är dock obefintlig. 
 Utsättning 
 Utsättning kan avse två vitt skilda åtgärder, dels inplantering av främmande arter, dels utsättning efter uppfödning i fångenskap i syfte att förstärka eller återinföra naturligt förekommande arter. 
 Inplantering av främmande arter har skett avsiktligt eller oavsiktligt i flera fall under sen tid. Exempel på detta är fasan, fälthare, vildkanin, bisam, kanadagås, mink och på Gotland rådjur. Avsiktliga inplanteringar gjordes i den då vällovliga avsikten att berika vår fauna. I dag kallas dessa inplan- teringar för faunaförfalskning och skall ej längre få förekomma. Tvärtom föreskriver konventionen om biologisk mångfald att införda arter i möjlig- aste mån skall utrotas eller i vart fall förhindras att sprida sig vidare. 
 Uppfödning och utsättning av exempelvis fasan, rapphöns, änder och hare i syfte att mer långsiktigt förstärka redan befintliga arter har tidigare före- kommit i varierande omfattning. All erfarenhet visar att dessa åtgärder inte 
  
 62 
  
 Viltvård 
  
 SOU 1997:91 
  
 ger avsett resultat. Nyinsatta individer blir bortmotade och dör vanligtvis på ett eller annat sätt inom kort. En viltbiotop producerar och håller det antal individer den är lämpad för. 
 Undantag från denna regel gäller när en art utrotats eller undertryckts till följd av hårt jakttryck eller att dess biotop förstörts genom mänsklig på- verkan. I dessa fall kan en återutsättning ge effekt under förutsättning att biotopen fortfarande är eller åter har gjorts lämplig. Exempel på lyckade 
 återetableringar är bäver, vildsvin, berguv. 
 I södra delarna av landet tillämpas på många håll uppfödning och utsättning av fasaner och rapphöns i syfte att skapa flera jakttillfällen. 
 Detta ger givetvis avsedd effekt under förutsättning att inplanteringen sker strax före jakten, så kallad "put and take". Sådan verksamhet är dock att hänföra till jaktvård. 
 Övrigt 
 En god viltvård bygger på förståelse för samspelet i naturen och viljan att ta den hänsyn som människans uppträdande där kräver. Avfall skall ex- empelvis tas tillvara på rätt sätt. Taggtråd, plastförpackningar och annat kan ställa till stor skada för viltet. Vår allemansrätt ger rika tillfällen till rörligt friluftsliv, men detta medför också stora risker för störningar genom okunskap och nonchalans. 
  
 2.4 
  
 Slutsatser 
  
 Med den ovan angivna definitionen på viltvård och jaktvård kan konstate- ras, att viltvården har ett mycket stort allmänt intresse, medan jaktvården ligger mer i berörd markägares och jakträttshavares intresse. 
 Bland nämnda viltvårdsåtgärder har jakten en avgörande betydelse när det gäller att hålla bestånden av större vilt på lämplig nivå genom en på bio- logiska grunder riktigt genomförd beskattning. Likaså blir jakt en nöd- vändig insats i den mån en beskattning av rovdjur behöver ske till skydd för annat vilt eller tamdjur. Som tidigare framhållits är det emellertid 
  
 SOU 1997:91 
  
 Viltvård 
  
 63 
  
 mycket sällan en beskattning av rovdjur till skydd för annat vilt behöver genomföras av viltvårdsskäl. 
 Övriga viltvårdsåtgärder är inte jägarspecifika även om jägarkåren, genom sitt stora intresse för det vilda, i praktiken genomför en mycket stor del av dessa eller på annat sätt verkar för att de genomförs. 
 För att beskattning av högvilt och rovdjurskontroll skall kunna ske effektivt, är det av stor betydelse att jakten på mindre enheter samordnas inom tillräckligt stora jaktområden. Övriga viltvårdsåtgärder kan normalt genomföras även på mycket små arealer. 
  
 SOU 1997:91 
  
 65 
  
 3 Fler jakttillfällen 
  
 3.1 
  
 Utredningens överväganden och förslag i sammanfattning 
  
 Utredningens förslag syftar till att ge de jaktintresserade som i dag saknar jaktmark möjlighet att jaga. 
 De undersökningar utredningen gjort bland jägare och vad utredningen valt att kalla presumtiva jägare visar dels att ett relativt stort antal jägare uppger att bristen på jaktmark har betydelse för deras möjlighet att jaga i den omfattning de önskar, dels att det finns ett relativt stort antal svenskar som är intresserade av att börja jaga men som uppger att tillgången till jaktmark hindrar dem. Således kan vi konstatera att det finns ett behov av att tillskapa fler jakttillfällen. Utredningen redovisar ingående hur efterfrågan ser ut vad gäller bl.a. småviltjakt, älgjakt, antal jaktdagar, kostnader för jakt, avstånd till jaktmark m.m. 
 Genom bl.a. enkätundersökningar har utredningen undersökt hur jaktmark- erna utnyttjas i dag och vilka möjligheter det finns att skapa fler jakttillfäl- len där. 
 Utredningen konstaterar att småviltjakten på statens mark ovan odlings- gränsen och på renbetesfjällen redan i dag gör det möjligt för ett stort antal marklösa jägare att bedriva småviltjakt. Tillgången på jakttillfällen torde vara mycket god på dessa marker. 
 Utredningen har undersökt om det finns utrymme för fler jakttillfällen i våra nationalparker och naturreservat. Enligt utredningen är nuvarande jaktpolicy som utarbetats av Statens naturvårdsverk (Naturvårdsverket) invändningsfri. Utredningen gör den bedömningen att det finns inga eller 
  
 66 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 små möjligheter att hitta ytterligare jakttillfällen inom landets nationalpar- ker och naturreservat. 
 Utredningen anser att den allmänna principen bör råda på statens mark att marken inte skall vara tillgänglig enbart för den förvaltande myndighetens anställda utan öppen även för allmänheten när så är möjligt. Mot bakgrund härav föreslår utredningen att Försvarsmakten ges i uppdrag att utforma regler som öppnar möjligheter för envar jaktkunnig person att nyttja jakt på statlig mark som förvaltas av Försvarsmakten. 
 När det gäller utvidgad jakt på allmänt vatten hänvisar utredningen till avsnitt 4 Jakt på allmänt vatten. 
 Utredningens undersökning av de sex största skogsbolagens mark och den kyrkliga marken visar att all jaktbar mark utnyttjas för jakt men att det finns utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag. 
 Den kommunala marken är i det närmaste fullt utnyttjad och det finns endast ett litet utrymme för fler jakttillfällen. Utredningen har dock funnit att det finns goda exempel att hämta från några kommuners verksamhet när det gäller att bereda presumtiva jägare, ungdomar och marklösa jägare till- fälle att få jaga. Flera kommuner upplåter jakträtten till föreningar med an- knytning till frivillig jägarorganisation. Mot att få nyttja den kommunala marken ansvarar föreningen för utbildning och fortbildning av jägare. Utredningen anser att ytterligare kommuner borde kunna använda sin jaktbara mark på detta sätt till gagn för presumtiva och marklösa jägare. 
 Resultatet från undersökningen av de privata brukningsenheterna visar att dessa utnyttjas i mycket hög grad för jakt. Utredningen anser att det inte finns vare sig möjligheter eller skäl att försöka vidta åtgärder beträffande de fastigheter som inte utnyttjas för jakt i dag. Det finns dock utrymme för ytterligare jakt på relativt stora arealer av den mark som redan utnyttjas. Av de som i dag inte upplåter sin fastighet för jakt är det endast en mycket liten andel som är intresserade av att upplåta fastigheten. Utredningen anser att insatser i form av information och upplysning kan vara verksamma för att förmå jägarna att dela med sig av de jakttillfällen jaktmarken erbjuder. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 67 
  
 Det bör ankomma på jägarorganisationerna att verka för en sådan attityd- förändring. 
 Enligt utredningen är det möjligt att tillskapa fler jakttillfällen inom jakt- vårdsområdena. Detta kan ske genom att ägare till små fastigheter får till- baka rätten att upplåta jakträtten på sin fastighet. Varje fastighetsägare skall enligt utredningen ha rätt att genom upplåtelse av sin jakträtt sätta en annan person i sitt ställe. Nyttjanderättshavaren får då utöva jakträtten under samma villkor som gäller för fastighetsägaren. Om fastighetsägaren upplåter sin jakträtt till annan uppkommer inte någon ökning av antalet personer som äger utöva jakträtt inom jaktvårdsområdet. Däremot kan lediga jakttillfällen frigöras till marklösa jägare. 
 Utredningen anser att man får ett bättre utnyttjande av jaktmarkerna om marken upplåts till grupper av jägare i stället för till enskilda personer. 
 Sådana grupper av jägare bör helst vara organiserade som ideella före- ningar med stadgar. Utredningen anser därför att det finns skäl att förorda upplåtelser till föreningar, framför enkla bolag och enskilda personer, när det gäller att främja fler jakttillfällen och skapa utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag. 
 Utredningen föreslår att jägarorganisationerna bör få i uppdrag att verka för införandet av faddersystem där en van jägare tar med sig blivande eller nyblivna jägare på jakt. Allmänt ägd mark bör enligt utredningen kunna ut- nyttjas i större utsträckning för sådant ändamål. 
  
 3.2 
  
 Utredningens direktiv 
  
 Jakt är en av människans äldsta kulturyttringar. Jakten har en bred och djup folklig förankring i vårt land. För åtskilliga människor, särskilt på lands- bygden, är jakt en väsentlig del av livskvaliteten. Möjligheterna att fritt vistas i naturen och att i samband därmed jaga är för många en viktig faktor vid val av bostadsort. Den svenska samhällsstrukturen har sedan 
  
 1900-talets 
  mitt förändrats starkt. Förr i tiden var en mycket stor del av befolkningen bosatt på landsbygden och jakten var för många människor en nödvändig del i försörjningen. För dagens landsbygdsbor är jakten 
  
 68 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 fortfarande en viktig och integrerad del av tillvaron. Tyngdpunkten i den svenska jägarkåren har dock med tiden förskjutits från landsbygd till stad. 
 För stadsbor är jakten i stället ett rekreationstillfälle av hög kvalitet. 
 Det finns över 320 000 jägare i Sverige. Intresset för jakt är således stort. 
 Det är angeläget att det natur- och miljöintresse som dessa personer har tas till vara. De nyblivna jägarna har emellertid ofta svårt att komma in i jaktgemenskapen. Deras jaktintresse måste fångas upp på ett bättre sätt än i dag. Det gäller inte minst kvinnor och ungdomar. Enligt direktiven bör därför utredningen överväga vilka åtgärder som behöver vidtas för att så blir fallet. 
 Av de svenska jägarna uppger så många som 50 000 att de har brist på jaktmark. Ytterligare ungefär 100 000 svenskar uppger i undersökningar att de är intresserade av att börja jaga men att de inte har tillgång till jaktmark. Det gäller i synnerhet människor som bor i tätorter. Tillgången på jaktmark begränsas på olika sätt. Först och främst sätter den fysiska begränsningen stopp. Dessutom vill markägarna av naturliga skäl först tillgodose sina egna och familjens jaktintressen. I prop. 1986/87:58 om ny jaktlag m.m. konstaterades att det inte finns någon helt outnyttjad älg- jaktmark. Däremot finns det utrymme för fler jägare på den mark som används för jakt. Detta konstaterande har fortfarande giltighet. För att få en bättre balans mellan tillgång och efterfrågan på jaktmark skall utredningen lämna förslag till hur fler personer, särskilt de som saknar egen mark, kan ges möjlighet att jaga. Exempelvis bör förslag lämnas om hur markägare som själva inte utnyttjar sin mark i större utsträckning än i dag skall kunna förmås att upplåta mark för jakt åt andra. Särskild upp- märksamhet bör ägnas åt möjligheterna att upplåta den allmänt ägda marken, som t.ex. kommunala och kyrkliga marker. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 69 
  
 3.3 
  
 Redovisning av utredningens undersökningar 
  
 3.3.1 
  
 Jaktmarker 
  
 Inledning 
 Sverige omfattar lite drygt 41 miljoner ha landareal, varav knappt 23 miljoner ha är produktiv skogsmark, drygt 5,5 miljoner ha impediment (myrmark eller berg) och drygt 3,5 miljoner ha jordbruksmark. Det är främst dessa marker som utgör de svenska jaktmarkerna. När det gäller skogsmark och impediment visar den senaste statistiken (Källa: Skogssty- relsen och riksskogstaxeringen) att av 28,2 miljoner ha skogsmark (22,5 miljoner ha produktiv och 5,7 miljoner. ha impediment) äger det allmänna knappt 3 miljoner ha, aktiebolag drygt 11 miljoner ha och övriga privata drygt 14 miljoner ha. Aktiebolagens marker har störst omfattning i Norrland medan det allmännas mark är relativt jämt fördelat över landet. 
 Även övriga privatas marker har en relativt jämn fördelning över landet. 
 Störst relativ omfattning har de enskildas marker i Götaland. 
 Utredningen har bl.a. genom olika enkäter försökt utröna hur stora delar av den ovan redovisade marken som används för jakt i dag. Nedan redovisas utfallet från dessa undersökningar och annat insamlat material. 
 Statens fastighetsverk 
 Statens fastighetsverk är en central förvaltningsmyndighet med uppgift att förvalta viss del av statens fasta egendom såsom utrikesfastigheter, de kungliga slotten, Djurgårdsmarken, regeringsbyggnaderna, vissa av statens kulturfastigheter, gamla fästen, monument, vissa älvsträckor och markom- råden samt vissa donationsfastigheter. Verket skall förvalta fastighetsbe- ståndet på ett sätt som bl.a. innebär god resurshushållning och hög eko- nomisk effektivitet samt långsiktigt tar till vara, vårdar och utvecklar fastigheternas värden. 
 Fastighetsverket ansvarar för fastigheter med en sammanlagd markyta som uppgår till cirka 6 miljoner ha. Av denna mark bedöms cirka 500 000 ha vara produktiv brukningsbar skogsmark. Fastighetsverkets markinnehav 
  
 70 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 finns nästan uteslutande ovanför odlingsgränsen eller på renbetesfjällen. 
 Utanför dessa områden förvaltar verket 15 fastigheter som sammanlagt har en areal uppgående till 10 000 ha. 
 Enligt Fastighetsverket utnyttjas all jaktbar mark för jakt. 
 Naturvårdsverket 
 Naturvårdsverket skall vara samlande och pådrivande i miljövårdsarbetet nationellt och internationellt. Verket skall inom sitt verksamhetsområde föreslå och genomföra ändamålsenliga och kostnadseffektiva åtgärder för att uppnå de av statsmakterna beslutade miljöpolitiska målen. Naturvårds- verket har bl.a. till uppgift att medverka till att säkerställa skyddsvärd natur. I det arbetet ingår att förvärva mark för att skydda den, samt ansvara för förvaltning av mark. Markåtkomsten sker bl.a. på initiativ av länsstyrel- ser. Naturvårdsverket antingen köper berörd mark eller betalar intrångser- sättningar till markägaren. 
 Naturvård bedrivs på många sätt. Ett är att vara skonsam då naturresurser utnyttjas, att ta hänsyn till ekologiska förhållanden i samband med jord- och skogsbruk, vid energiproduktion och mineralbrytning m.m. Med lagens hjälp kan värdefulla områden skyddas. Nationalpark är den skyddsform som flertalet människor känner till. Vanligast är emellertid naturreservat. Båda skyddsformerna är inskrivna i naturvårdslagen (1964:822) och syftet är allmänt detsamma att bevara värdefull natur. Nationalparken är en kraft- fullare och mer uppmärksammad skyddsform än naturreservat. 
 Urvalet av områden är olika för nationalpark och naturreservat. National- parker måste ligga på statens mark och riksdagen fattar beslut om dem. Det skall vara stora orörda områden som representerar svenska landskapstyper. Parkerna kan också vara tillgängliga för friluftslivet. Naturreservat är en mer flexibel skyddsform. Den kan också ge skydd åt en starkt kulturpåver- kad miljö. Innehållet kan skifta från till ytan små geologiskt eller botaniskt intressanta platser till att täcka större variationsrika områden. Marken i reservaten är privat eller offentligt ägd, ibland både och, och beslut om dem fattas av länsstyrelsen eller kommunen. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 71 
  
 Nedan redovisas vilka nationalparker som finns, var de är belägna samt hur 
  
 stora de är. 
  
 Tabell 3.1 
  
 Nationalpark 
  
 Län 
  
 Beslutsdatum 
  
 Total areal (ha) 
  
 Landareal (ha) 
  
 Abisko 
  
 BD 
  
 1909-05-24 
  
 7 700 
  
 6 877 
  
 Stora sjöfallet 
  
 BD 
  
 1909-05-24 
  
 127 800 
  
 118 700 
  
 Sarek 
  
 BD 
  
 1909-05-24 
  
 197 000 
  
 193 100 
  
 Pieljekaise 
  
 BD 
  
 1909-05-24 
  
 15 340 
  
 13 988 
  
 Sånfjället 
  
 Z 
  
 1909-05-24 
  
 10 440 
  
 10 400 
  
 Hamra 
  
 X 
  
 1909-05-24 
  
 29 
  
 28 
  
 Ängsö 
  
 AB 
  
 1909-05-24 
  
 188 
  
 73 
  
 Garphyttan 
  
 T 
  
 1909-05-24 
  
 111 
  
 111 
  
 Gotska sandön 
  
 I 
  
 1909-05-24 
  
 4 500 
  
 3 638 
  
 Dalby söderskog 
  
 M 
  
 1918-06-07 
  
 37 
  
 37 
  
 Vadvetjåkka 
  
 BD 
  
 1920-03-01 
  
 2 630 
  
 2 852 
  
 Blå jungfrun 
  
 H 
  
 1926-02-05 
  
 191 
  
 66 
  
 Norra kvill 
  
 H 
  
 1927-05-06 
  
 111 
  
 109 
  
 Töfsingdalen 
  
 W 
  
 1930-03-29 
  
 1 615 
  
 1 613 
  
 Muddus 
  
 BD 
  
 1942-03-24 
  
 49 340 
  
 47 880 
  
 Padjelanta 
  
 BD 
  
 1962-05-09 
  
 198 400 
  
 167 100 
  
 Store mosse 
  
 F 
  
 1982-05-06 
  
 7 850 
  
 7 491 
  
 Tiveden 
  
 R,T 
  
 1983-03-17 
  
 1 352 
  
 1 216 
  
 Skuleskogen 
  
 Y 
  
 1984-05-10 
  
 2 950 
  
 2 650 
  
 Stenshuvud 
  
 L 
  
 1986-04-30 
  
 302 
  
 242 
  
 Björnlandet 
  
 AC 
  
 1991-02-07 
  
 1 130 
  
 1 095 
  
 Djurö 
  
 R 
  
 1991-02-07 
  
 2 400 
  
 315 
  
 Tyresta 
  
 AB 
  
 1993-07-01 
  
 1 970 
  
 1 880 
  
 Haparanda skärgård 
  
 BD 
  
 1995-01-01 
  
 6 000 
  
 770 
  
 Tresticklan 
  
 P 
  
 1996-05-07 
  
 2 909 
  
 2 722 
  
 Summa 
  
 642 295 
  
 584 693 
  
 Nedan redovisas hur många naturreservat som fanns den 31 december 1996, i vilka län de är belägna samt deras areal. Vidare redovisas i hur många reservat det råder inskränkningar i jakträtten respektive totalt jakt- förbud. Arealen redovisas i ha. 
  
 72 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Tabell 3.2 
  
 Län 
  
 Antal 
  
 Total areal 
  
 Landareal 
  
 Inskränkning i 
  
 Totalt jaktförbud 
  
 jakträtten 
  
 Antal 
  
 Areal 
  
 Antal 
  
 Areal 
  
 AB 
  
 149 
  
 64 700 
  
 20 489 
  
 12 
  
 11 639 
  
 15 
  
 15 609 
  
 C 
  
 56 
  
 22 361 
  
 13 750 
  
 3 
  
 2 433 
  
 8 
  
 1 100 
  
 D 
  
 58 
  
 33 427 
  
 9 738 
  
 1 
  
 997 
  
 18 
  
 19 904 
  
 E 
  
 65 
  
 39 209 
  
 9 070 
  
 1 
  
 2 206 
  
 16 
  
 11 714 
  
 F 
  
 44 
  
 4 668 
  
 4 246 
  
 0 
  
 0 
  
 2 
  
 423 
  
 G 
  
 53 
  
 9 565 
  
 5 305 
  
 0 
  
 0 
  
 7 
  
 3 026 
  
 H 
  
 87 
  
 24 927 
  
 7 733 
  
 1 
  
 77 
  
 11 
  
 1 832 
  
 I 
  
 53 
  
 70 145 
  
 5 462 
  
 0 
  
 0 
  
 12 
  
 3 657 
  
 K 
  
 58 
  
 10 642 
  
 5 095 
  
 0 
  
 0 
  
 19 
  
 3 256 
  
 L 
  
 40 
  
 5 916 
  
 5 603 
  
 0 
  
 0 
  
 8 
  
 785 
  
 M 
  
 102 
  
 54 826 
  
 10 422 
  
 1 
  
 85 
  
 25 
  
 4 904 
  
 N 
  
 101 
  
 10 615 
  
 7 793 
  
 1 
  
 66 
  
 18 
  
 2 235 
  
 O 
  
 113 
  
 38 630 
  
 18 715 
  
 5 
  
 4 483 
  
 47 
  
 16 363 
  
 P 
  
 63 
  
 9 358 
  
 7 944 
  
 2 
  
 98 
  
 11 
  
 2 011 
  
 R 
  
 85 
  
 12 511 
  
 10 402 
  
 5 
  
 280 
  
 4 
  
 652 
  
 S 
  
 49 
  
 88 974 
  
 34 784 
  
 2 
  
 260 
  
 9 
  
 1 931 
  
 T 
  
 67 
  
 6 909 
  
 4 661 
  
 4 
  
 1 033 
  
 7 
  
 666 
  
 U 
  
 72 
  
 25 760 
  
 12 064 
  
 3 
  
 2 861 
  
 9 
  
 9 318 
  
 W 
  
 105 
  
 206 723 
  
 201 103 
  
 10 
  
 4 415 
  
 11 
  
 3 819 
  
 X 
  
 52 
  
 15 118 
  
 7 011 
  
 0 
  
 0 
  
 1 
  
 450 
  
 Y 
  
 65 
  
 13 726 
  
 9 895 
  
 1 
  
 10 
  
 7 
  
 1 513 
  
 Z 
  
 33 
  
 413 310 
  
 387 639 
  
 0 
  
 0 
  
 9 
  
 286 
  
 AC 
  
 61 
  
 747 252 
  
 681 169 
  
 2 
  
 550 922 
  
 11 
  
 2 676 
  
 BD 
  
 62 
  
 804 466 
  
 733 152 
  
 14 
  
 325 796 
  
 3 
  
 1 231 
  
 Summa 
  
 1 693 
  
 2 749 538 
  
 2 223 884 
  
 70 
  
 907 540 
  
 285 
  
 109 343 
  
 Fortifikationsverket och Försvarsmakten 
 Enligt förordningen (1994:643) med instruktion för Fortifikationsverket är verket central förvaltningsmyndighet med huvuduppgift att förvalta statens fastigheter avsedda för försvarsändamål (ändamålsfastigheter). Fastigheterna skall förvaltas så att god hushållning och hög ekonomisk effektivitet upp- nås, ändamålsenliga  
 mark-, 
  anläggnings- och lokalresurser kan tillhandahål- las på konkurrenskraftiga villkor samt att fastigheternas värde långsiktigt tas till vara. Fortifikationsverket har reglerat samverkansformerna med de stora hyresgästerna, t.ex. Försvarsmakten, genom ramavtal. Enligt ramav- 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 73 
  
 talet med Försvarsmakten sköter Försvarsmakten drift och löpande under- håll på uppdrag av Fortifikationsverket. Av ramavtalet, under rubriken Jakt och fiske, framgår vem som tecknar arrendekontrakt med berörda jakt- klubbar och att jakt är förbehållet personal enligt Försvarsmaktens be- stämmande. 
 Försvarsmakten har den 5 maj 1995, efter samråd med Fortifikationsverket, utfärdat interna bestämmelser om upplåtelse av jakträtt på mark som nyttjas av Försvarsmakten. Enligt föreskrifterna skall jakträtt upplåtas på statens 
 ändamålsfastigheter som nyttjas av Försvarsmakten om fastigheterna är lämpliga för jakt. Jakträtt skall upplåtas till en jaktklubb som har anpassat antalet medlemmar i förhållande till områdets storlek och i sina stadgar bereder anställda i Försvarsmakten och andra som främjar Försvarsmaktens intressen möjlighet till kortjakt. Jakträtten skall upplåtas för en tid av högst fyra år till en jaktklubb på förband och skolor m.m. inom Försvarsmakten. 
 Av allmänna råd för upplåtelse av jakträtt på av Försvarsmakten nyttjade fastigheter framgår att syftet med upplåtelse av jakträtt är följande. 
 "Möjlighet till jakt är av stor betydelse för rekrytering och behållande av personal. Alla möjligheter i och utom tjänsten skall utnyttjas för att skapa trivsel i anställningen. Jakträttsupplåtelser skall därför utformas så, att bredast möjliga personalvård kan tillgodoses samtidigt som jakt och viltvård skall kunna bedrivas på ett ändamålsenligt sätt. Vissa upplåtelser bör förbehållas kommenderad personal." 
 I svar på en enkät från utredningen redovisar Försvarsmakten sitt fastig- hetsinnehav och hur fastigheterna används för jakt. I svaret säger Försvars- makten att vid konkurrens mellan olika intressen om tillträde till övnings- och skjutfält har alltid primärproduktionen, dvs. utbildning och övnings- verksamhet, företräde. Detta medför att tillgängligheten till mark för jakt kan vara starkt begränsad. För vissa fält är jaktmöjligheterna begränsade till att omfatta  
 10-15 
  dagar inklusive älgjakt. En annan form av begräns- ning är när endast en mindre del av fältet är tillgänglig för jakt. Nedan redovisas svaren på utredningens enkät. 
  
 74 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Tabell 3.4 (Areal redovisas i ha) 
  
 Län 
  
 Inägo- 
  
 Produktiv 
  
 Norrbotten 
  
 1 360 
  
 11 746 
  
 Västerbotten 
  
 30 
  
 1 650 
  
 Jämtland 
  
 - 
  
 - 
  
 Västernorrland 
  
 340 
  
 3 430 
  
 Gävleborg 
  
 - 
  
 1 800 
  
 Kopparberg 
  
 4 
  
 803 
  
 Värmland 
  
 158 
  
 5 492 
  
 Örebro 
  
 50 
  
 300 
  
 Västmanland 
  
 - 
  
 - 
  
 Uppsala 
  
 - 
  
 - 
  
 Stockholm 
  
 1 275 
  
 3 751 
  
 Södermanland 
  
 510 
  
 1 620 
  
 Östergötland 
  
 3 249 
  
 5 540 
  
 Skaraborg 
  
 3 359 
  
 3 249 
  
 Göteborg och 
  
 138 
  
 1 962 
  
 Bohus 
  
 Älvsborg 
  
 668 
  
 1 654 
  
 Jönköping 
  
 350 
  
 3 000 
  
 Kalmar 
  
 - 
  
 - 
  
 Gotland 
  
 - 
  
 - 
  
 Kronoberg 
  
 1 576 
  
 1 480 
  
 Halland 
  
 - 
  
 - 
  
 Blekinge 
  
 - 
  
 - 
  
 Skåne 
  
 316 
  
 2 817 
  
 Summa 
  
 13 225 
  
 50 294 
  
 Impedi- 
  
 Flygfält o 
  
 Total areal 
  
 Jaktbar 
  
 7 138 
  
 1 436 
  
 21 680 
  
 13 988 
  
 415 
  
 1 800 
  
 3 895 
  
 3 800 
  
 - 
  
 - 
  
 6 153 
  
 5 300 
  
 1 113 
  
 - 
  
 4 643 
  
 4 035 
  
 800 
  
 - 
  
 2 600 
  
 2 300 
  
 338 
  
 51 
  
 1 196 
  
 986 
  
 6 498 
  
 1 118 
  
 13 266 
  
 13 057 
  
 - 
  
 - 
  
 350 
  
 300 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 1 078 
  
 261 
  
 13 737 
  
 9 915 
  
 2 147 
  
 175 
  
 4 502 
  
 3 884 
  
 90 
  
 480 
  
 9 359 
  
 8 893 
  
 1 193 
  
 580 
  
 8 381 
  
 4 442 
  
 3 146 
  
 302 
  
 5 548 
  
 4 350 
  
 1 006 
  
 - 
  
 2 660 
  
 2 595 
  
 1 800 
  
 - 
  
 5 150 
  
 5 150 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 - 
  
 6 104 
  
 5 775 
  
 135 
  
 - 
  
 3 191 
  
 3 178 
  
 - 
  
 - 
  
 6 098 
  
 6 098 
  
 - 
  
 - 
  
 935 
  
 935 
  
 4 042 
  
 700 
  
 7 876 
  
 6 884 
  
 30 939 
  
 6 903 
  
 127 324 
  
 105 865 
  
 Jaktmark upplåts endast till jaktklubbar som i sina stadgar har inskrivet att man skall vara anställd vid ett visst förband för att ha rätt att vara medlem. 
 Försvarsmakten har cirka 50 jaktklubbar till vilka all jaktbar mark upplåts. 
 Vissa mindre områden på cirka 1 500 ha upplåts till enskilda. Enligt För- svarsmakten utnyttjas all jaktbar mark. 
 Ledigbliven jaktmark lämnas aldrig ut till öppet anbudsförfarande med civila jaktklubbar som intressenter. Anpassning av jakten till övnings- och skjutverksamheten på fälten fordrar enligt Försvarsmakten ett nära samband mellan jaktklubbarnas medlemmar och förbanden. 
 Det finns för varje jaktklubb en lång kö av anställda som söker med- lemsskap. I Försvarsmaktens allmänna råd för upplåtelse av jakträtt finns 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 75 
  
 en rekommenderad arealstorlek per jägare. I de sydligaste länen och på 
 Gotland är den 75 ha per medlem, i Norrbotten och Västerbotten 200 ha per medlem och övriga landet 100 ha per medlem. 
 De sex största skogsbolagen 
 I den första tabellen (3.5) nedan redovisas hur skogsbolagens markareal (i ha) är fördelad på län och ägoslag. Vidare redovisas hur stor areal bolagen bedömt som jaktbar mark och i vilken omfattning marken ingår i jaktvårds- område (jvo). Slutligen redovisas hur stor markareal (i ha) per jägare som bolagen eftersträvar vid upplåtelse av rätt till jakt inom respektive län. 
 I den andra tabellen (3.6) redovisas i vilken omfattning bolagen utnyttjar sin mark för jakt, om den upplåts till utomstående eller för anställda inom bolaget och i vilken omfattning upplåtelse till utomstående sker till enskilda eller jaktlag. 
 Tabell 3.5 
  
 Län 
  
 Inägo- 
  
 mark 
  
 Norrbotten 
  
 1 243 
  
 Västerbotten 
  
 1 
 2 171 
  
 Jämtland 
  
 1 
 1 131 
  
 Västernorrland 
  
 1 
 1 423 
  
 Gävleborg 
  
 2 832 
  
 Kopparberg 
  
 3 433 
  
 Värmland 
  
 2 887 
  
 Örebro 
  
 1 946 
  
 Västmanland 
  
 4 013 
  
 Uppsala 
  
 6 262 
  
 Stockholm 
  
 1 008 
  
 Södermanland 
  
 1 130 
  
 Östergötland 
  
 3 350 
  
 Skaraborg 
  
 2 217 
  
 Göteborg och 
  
 Bohus 
  
 843 
  
 Älvsborg 
  
 1 328 
  
 Jönköping 
  
 1 415 
  
 Kalmar 
  
 2 290 
  
 Gotland 
  
 0 
  
 Kronoberg 
  
 857 
  
 Produktiv 
  
 Impedi- 
  
 Total areal 
  
 Jaktbar mark 
  
 Tate som 
  
 Markareal 
  
 skogsmark 
  
 ment 
  
 ingår i Jvo 
  
 per jägare 
  
 1 815 275 
  
 814 788 
  
 2 631 306 
  
 2 532 508 
  
 233 643 
  
 100-500 
  
 1 658 917 
  
 1 
 499 547 
  
 2 203 374 
  
 2 189 417 
  
 499 921 
  
 100-400 
  
 1 326 538 
  
 1 
 427 721 
  
 1 767 430 
  
 1 897 342 
  
 192 418 
  
 100-400 
  
 865 863 
  
 1 
 141 284 
  
 1 027 445 
  
 1 190 353 
  
 91 840 
  
 100-400 
  
 699 738 
  
 106 798 
  
 809 368 
  
 791 571 
  
 130 717 
  
 50-400 
  
 818 215 
  
 223 125 
  
 1 044 773 
  
 1 035 294 
  
 160 586 
  
 40-300 
  
 460 294 
  
 83 625 
  
 546 836 
  
 544 100 
  
 145 275 
  
 50-100 
  
 222 804 
  
 17 422 
  
 242 172 
  
 241 136 
  
 1 059 
  
 100-125 
  
 116 693 
  
 22 530 
  
 139 223 
  
 135 104 
  
 0 
  
 50-200 
  
 145 542 
  
 16 206 
  
 168 010 
  
 166 068 
  
 165 
  
 50-200 
  
 20 618 
  
 4 057 
  
 25 683 
  
 23 737 
  
 0 
  
 60-100 
  
 37 416 
  
 6 702 
  
 45 248 
  
 42 260 
  
 0 
  
 60-100 
  
 1 
 53 574 
  
 1 
 8 285 
  
 120 691 
  
 119 770 
  
 3 000 
  
 80-100 
  
 34 321 
  
 4 875 
  
 41 413 
  
 41 229 
  
 0 
  
 70-100 
  
 10 348 
  
 4 875 
  
 16 050 
  
 16 050 
  
 0 
  
 70-100 
  
 43 508 
  
 4 585 
  
 49 421 
  
 49 333 
  
 0 
  
 50-100 
  
 52 959 
  
 8 883 
  
 63 257 
  
 63 158 
  
 0 
  
 70-100 
  
 1 
 85 410 
  
 1 
 14 580 
  
 110 926 
  
 110 650 
  
 4 000 
  
 80-100 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 - 
  
 67 840 
  
 7 863 
  
 76 196 
  
 75 896 
  
 10 000 
  
 60-100 
  
 76 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Län 
  
 Inägo- 
  
 mark 
  
 Halland 
  
 281 
  
 Kristianstad 
  
 1 015 
  
 Blekinge 
  
 109 
  
 Malmöhus 
  
 420 
  
 Summa 
  
 1 
 43 604 
  
 Produktiv 
  
 Impedi- 
  
 Total areal 
  
 Jaktbar mark 
  
 Tate som 
  
 Markareal 
  
 skogsmark 
  
 ment 
  
 ingår i Jvo 
  
 per jägare 
  
 15 829 
  
 2 287 
  
 18 397 
  
 18 178 
  
 0 
  
 60-80 
  
 16 496 
  
 1 244 
  
 18 755 
  
 18 755 
  
 0 
  
 60-80 
  
 4 898 
  
 161 
  
 5 168 
  
 5 168 
  
 0 
  
 60-80 
  
 2 895 
  
 256 
  
 3 571 
  
 3 571 
  
 0 
  
 60-80 
  
 1 
 8 571 614 
  
 1 
 2 421 713 
  
 11 174 713 
  
 11 013 700 
  
 1 459 524 
  
 40-500 
  
 1 
  
 Uppgift saknas från ett bolag 
  
 Tabell 3.6 
 Bolag 
 1 
 2 
 3 
 4 
 5 
 6 
 Summa 
  
 Utnyttjas 
  
 Hur stor 
  
 Tate som 
  
 utnyttjas för 
  
 Bolagets 
  
 upplåtelser av jakträtt 
  
 fördelat på 
  
 all jaktbar 
  
 markareal 
  
 jakt används för 
  
 mark för 
  
 utnyttjas 
  
 inom före- 
  
 upplåtelser 
  
 enskilda 
  
 jaktklubbar/lag 
  
 jakt 
  
 inte 
  
 taget an- 
  
 till utom- 
  
 Antal 
  
 Areal 
  
 Antal 
  
 Areal 
  
 ställda 
  
 stående 
  
 (1 000 ha) 
  
 (1 000 ha) 
  
 1 
 Nej 
  
 323 419 
  
 841 000 
  
 3 430 000 
  
 380 
  
 949 
  
 3 139 
  
 2 892 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 3 
  
 Ja 
  
 0 
  
 200 000 
  
 100 000 
  
 Ja 
  
 0 
  
 160 000 
  
 498 000 
  
 0 
  
 0 
  
 626 
  
 658 
  
 2 
 Nej 
  
 4 000 
  
 (Högvilt) 
  
 (Högvilt) 
  
 3 703 
  
 978 
  
 512 
  
 978 
  
 423 098 
  
 899 083 
  
 (Småvilt) 
  
 (Småvilt) 
  
 542 094 
  
 780 087 
  
 Ja 
  
 0 
  
 552 750 
  
 1 658 250 
  
 4 
 350 
  
 380 
  
 5 
 650 
  
 1 565 
  
 Ja 
  
 0 
  
 604 000 
  
 1 316 000 
  
 356 
  
 70 
  
 1 226 
  
 1 522 
  
 327 419 
  
 2 780 848/ 
  
 7 901 333/ 
  
 4 789 
  
 2 377 
  
 6 153 
  
 7 615 
  
 2 899 844 
  
 7 782 337 
  
 1 
  
 Anledningen till att marken inte utnyttjas är att den ingår i reservat, används för renskötsel eller ligger inom eller äran tätbebyggt område. 
  
 2 
  
 Vissa arealer inom Uppsala, Stockholm och Östergötland utnyttjas inte på grund av att de är tätortsnära och utgör industrimark. 
  
 3 
  
 Sifferuppgift saknas. 
  
 4 
  
 De enskilda bildar tillsammans med andra jägare ett jaktlag. 
  
 5 
  
 Kortområden. 
  
 Av tabellen ovan framgår att all mark som är tillgänglig för jakt utnyttjas. Bolagen har också uppgivit att inga ytterligare marker kommer att upplåtas på ett- eller flerårskontrakt. 
 Bolagen har redovisat huruvida det förekommer korttidsjaktupplåtelse, dvs. upplåtelse av jakt per dag eller vecka, på deras marker, hur många kort- jaktområden bolagen har, hur stor areal dessa omfattar, vilken jakt korten ger rätt till och hur många kort av varje typ som såldes jaktåret 1994/95. 
 Tre bolag har uppgivit att det inte förekommer korttidsjaktupplåtelser på 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 77 
  
 Tabell 3.7 
 Bolag 
 1 
 2 
 3 
 Summa 
 deras marker. Inte något bolag avser att förändra hanteringen av och inställningen till korttidsupplåtelser. 
 Nedan följer en sammanställning över bolagens uppgifter om korttidsjakt. 
 Sammanställningen omfattar hela landet. Korttidsjakt förekommer i följan- de län: Norrbotten, Västerbotten, Jämtland, Västernorrland, Gävleborg, 
 Kopparberg, Värmland, Örebro, Jönköping, Kalmar, Kronoberg, Kristian- stad och Malmöhus. 
  
 Kortområden 
  
 Antal sålda kort som berättigar till jakt på 
  
 Antal 
  
 Ha 
  
 Allt vilt 
  
 Älg 
  
 Rådjur 
  
 Småvilt 
  
 Annat 
  
 36 
  
 141 160 
  
 30 
  
 60 
  
 740 
  
 1 672 
  
 340 
  
 651 
  
 1 561 000 
  
 6 500 
  
 6 
  
 6 346 
  
 492 
  
 693 
  
 1 708 506 
  
 30 
  
 60 
  
 740 
  
 8 664 
  
 340 
  
 Bolagen har även svarat på frågor om det finns utrymme för ytterligare jägare på deras marker i befintliga jaktlag, orsaken till att detta eventuella utrymme i så fall inte utnyttjas, vilka åtgärder bolagen kan göra för att fylla utrymmet och vilka andra åtgärder som kan tänkas. 
 Fyra bolag uppger att det finns utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag när det gäller jakt efter älg, rådjur och småvilt. Ett bolag att det även finns utrymme för jakt på bäver och predatorer. Av de två kvarvarande bolagen har ett svarat att det inte finns utrymme för fler jägare medan det andra svarat att det inte vet. 
 Orsaken till att fler jägare inte tas in i jaktlagen trots att det finns utrymme kan, enligt bolagen, vara många. Vanligaste uppfattningen är dock att jakt- lagen, som redan är etablerade, har en ovilja att ta in fler jägare. Andra skäl som uppgivits är "förgubbning" i jägarkåren där många uppehåller en plats utan att jaga aktivt, att jaktvårdsområden ibland blockerar nya jägare, ojämnt jakttryck, långa resor samt minskande älgstam. 
 Att försöka påverka jaktlagen till en attitydförändring och pröva ekonomisk stimulans är två åtgärder som bolagen uppgivit att de kan vidta för att fylla utrymmet. Information är dock den allra vanligaste föreslagna åtgärden. 
  
 78 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Andra åtgärdsförslag som bolagen kan tänka sig vidta är att dela på arren- dena på älg och småvilt, individuella upplåtelser och krav på ett visst jägarantal i upplåtelsen. 
 Bolagen har även kommit med synpunkter på vilka andra åtgärder som kan tänkas vidtas för att få in fler jägare i jaktlagen. Förslagen är att jägarorga- nisationerna agerar för en ökad rekrytering och bättre utnyttjande av jakt- möjligheterna, nya medlemmar i jaktlagen får prövoår, fri uppsiktsjakt med kortlösare till jaktintresserad ungdom, ständig påverkan av jaktlagen för att jakttillfällen skall kunna tillvaratas, högre arrende och ungdomsplatser i jaktklubbarna. 
 Kyrkan 
 I den första tabellen (3.8) nedan redovisas hur kyrkans (stiftens) markareal 
 (i ha) är fördelad på län och ägoslag. Vidare redovisas hur stor areal stiften bedömt som jaktbar mark och i vilken omfattning marken ingår i jaktvårds- område (jvo). Slutligen redovisas hur stor markareal (i ha) per jägare som stiften eftersträvar vid upplåtelse av rätt till jakt inom respektive län. 
 I den andra tabellen (3.9) redovisas i vilken omfattning kyrkan utnyttjar sin mark för jakt, om den upplåts till utomstående eller för anställda inom kyrkan och i vilken omfattning upplåtelse till utomstående sker till enskilda eller jaktlag. 
 Tabell 3.8 
  
 Län 
  
 Inägo- 
  
 mark 
  
 Norrbotten 
  
 122 
  
 Västerbotten 
  
 174 
  
 Jämtland 
  
 1 865 
  
 Västernorrland 
  
 1 070 
  
 Gävleborg 
  
 1 401 
  
 Kopparberg 
  
 399 
  
 Värmland 
  
 2 133 
  
 Örebro 
  
 1 
 2 066 
  
 Västmanland 
  
 2 
 2 448 
  
 Uppsala 
  
 6 260 
  
 Stockholm 
  
 3 
 4 065 
  
 Produktiv 
  
 Impedi- 
  
 Total areal 
  
 Jaktbar mark 
  
 Tate som 
  
 Markareal 
  
 skogsmark 
  
 ment 
  
 ingår i Jvo 
  
 per jägare 
  
 17 421 
  
 14 099 
  
 31 642 
  
 31 642 
  
 6 933 
  
 - 
  
 20 807 
  
 6 527 
  
 27 508 
  
 27 508 
  
 6 432 
  
 - 
  
 44 541 
  
 16 303 
  
 62 709 
  
 62 709 
  
 15 817 
  
 200-250 
  
 23 770 
  
 4 350 
  
 29 190 
  
 29 190 
  
 9 171 
  
 75-200 
  
 24 916 
  
 2 147 
  
 28 464 
  
 28 394 
  
 11 827 
  
 100 
  
 23 705 
  
 4 624 
  
 28 728 
  
 28 728 
  
 12 487 
  
 40 och uppåt 
  
 32 582 
  
 5 262 
  
 39 977 
  
 39 771 
  
 15 002 
  
 ca. 100 
  
 1 
 23 720 
  
 1 
 2 028 
  
 1 
 27 814 
  
 27 814 
  
 1 129 
  
 40-100 
  
 2 
 9 581 
  
 2 
 1 250 
  
 2 
 13 279 
  
 13 266 
  
 3 370 
  
 40-66 
  
 10 906 
  
 988 
  
 18 154 
  
 18 064 
  
 507 
  
 86 
  
 3 
 8 834 
  
 3 
 1 054 
  
 3 
 13 953 
  
 11 692 
  
 810 
  
 30-75 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 79 
  
 Län 
  
 Inägo- 
  
 mark 
  
 Södermanland 
  
 3 476 
  
 Östergötland 
  
 6 750 
  
 Skaraborg 
  
 10 476 
  
 Göteborg och 
  
 1 672 
  
 Bohus 
  
 Älvsborg 
  
 4 
 2 871 
  
 Jönköping 
  
 5 
 3 426 
  
 Kalmar 
  
 6 
 4 611 
  
 Gotland 
  
 2 598 
  
 Kronoberg 
  
 1 643 
  
 Halland 
  
 7 
 2 444 
  
 Kristianstad 
  
 2 600 
  
 Blekinge 
  
 650 
  
 Malmöhus 
  
 11 500 
  
 Summa 
  
 76 720 
  
 Produktiv 
  
 Impedi- 
  
 Total areal 
  
 Jaktbar mark 
  
 Tate som 
  
 Markareal 
  
 skogsmark 
  
 ment 
  
 ingår i Jvo 
  
 per jägare 
  
 9 420 
  
 680 
  
 13 576 
  
 13 576 
  
 2 715 
  
 ca. 45 
  
 13 700 
  
 1 380 
  
 21 830 
  
 21 393 
  
 - 
  
 ca. 100 
  
 17 598 
  
 2 010 
  
 30 084 
  
 29 991 
  
 979 
  
 80-100 
  
 3 584 
  
 1 639 
  
 6 895 
  
 6 700 
  
 - 
  
 - 
  
 4 
 17 093 
  
 4 
 2 483 
  
 4 
 22 447 
  
 21 900 
  
 930 
  
 ca. 75 
  
 5 
 21 742 
  
 5 
 3 347 
  
 5 
 28 515 
  
 28 300 
  
 5 965 
  
 45-100 
  
 6 
 19 783 
  
 6 
 1 991 
  
 6 
 26 385 
  
 26 100 
  
 1 000 
  
 45-100 
  
 6 998 
  
 2 000 
  
 11 596 
  
 10 000 
  
 0 
  
 ca. 20 
  
 21 648 
  
 3 045 
  
 25 336 
  
 26 336 
  
 1 000 
  
 45 
  
 7 
 8 975 
  
 7 
 1 550 
  
 7 
 12 969 
  
 12 700 
  
 0 
  
 2 
 45 
  
 5 250 
  
 600 
  
 8 450 
  
 7 600 
  
 - 
  
 - 
  
 2 039 
  
 163 
  
 2 852 
  
 2 500 
  
 - 
  
 - 
  
 1 362 
  
 40 
  
 12 902 
  
 11 600 
  
 - 
  
 - 
  
 389 975 
  
 79 560 
  
 546 255 
  
 537 474 
  
 - 
  
 - 
  
 1 
 2 
 3 
 4 
 5 
 6 
 7 
 Marken ingår i Skara, Karlstads, Västerås och Strängnäs stift. Marken ingår i Uppsala och Västerås stift. 
 Marken ingår i Strängnäs, Uppsala och Stockholms stift. Marken ingår i Karlstads, Skara och Göteborgs stift. Marken ingår i Växjö, Linköpings och Skara stift. Marken ingår i Växjö och Linköpings stift. 
 Marken ingår i Göteborgs och Växjö stift. 
  
 Tabell 3.9 
  
 Utnyttjas 
  
 Hur stor 
  
 Tate som 
  
 utnyttjas för 
  
 Stiftets 
  
 upplåtelser av jakträtt fördelat på 
  
 Stift 
  
 all jaktbar 
  
 markareal 
  
 jakt används för 
  
 (Stiftens 
  
 mark för 
  
 utnyttjas 
  
 inom 
  
 upplåtelser 
  
 enskilda 
  
 jaktklubbar/lag 
  
 jaktbara 
  
 jakt 
  
 inte 
  
 stiftet an- 
  
 till utom- 
  
 mark i ha) 
  
 ställda 
  
 stående 
  
 Antal 
  
 Areal 
  
 Antal 
  
 Smith 
  
 Luleå 
  
 Ja 
  
 0 
  
 1 043 
  
 58 107 
  
 6 
  
 2 
 2 100 
  
 129 
  
 58 679 
  
 (59 150) 
  
 Härnösand 
  
 Ja 
  
 0 
  
 2 000 
  
 89 800 
  
 278 
  
 75 123 
  
 47 
  
 22 414 
  
 (91 899) 
  
 Uppsala 
  
 Ja 
  
 0 
  
 5 247 
  
 51 320 
  
 326 
  
 41 279 
  
 28 
  
 15 288 
  
 (56 567) 
  
 Västerås 
  
 Ja 
  
 0 
  
 4 500 
  
 48 458 
  
 Uppgift saknas 
  
 (52 958) 
  
 Karlstad 
  
 Ja 
  
 0 
  
 10 670 
  
 41 872 
  
 91 
  
 8 605 
  
 84 
  
 33 267 
  
 (52 542) 
  
 Stockholm 
  
 Ja 
  
 0 
  
 0 
  
 3 540 
  
 32 
  
 2 300 
  
 6 
  
 1 154 
  
 (3 540) 
  
 Strängnäs 
  
 Ja 
  
 0 
  
 950 
  
 19 192 
  
 168 
  
 20 142 
  
 0 
  
 0 
  
 (20 142) 
  
 80 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Utnyttjas 
  
 Hur stor 
  
 Tate som 
  
 utnyttjas för 
  
 Stiftets 
  
 upplåtelser av jakträtt fördelat på 
  
 Stift 
  
 all jaktbar 
  
 markareal 
  
 jakt används för 
  
 (Stiftens 
  
 mark för 
  
 utnyttjas 
  
 inom 
  
 upplåtelser 
  
 enskilda 
  
 jaktklubbar/lag 
  
 jaktbara 
  
 jakt 
  
 inte 
  
 stiftet an- 
  
 till utom- 
  
 mark i ha) 
  
 ställda 
  
 stående 
  
 Antal 
  
 Areal 
  
 Antal 
  
 Areal 
  
 Linköping 
  
 Ja 
  
 0 
  
 1 500 
  
 39 500 
  
 175 
  
 35 500 
  
 10 
  
 5 500 
  
 (41 000) 
  
 Skara 
  
 Ja 
  
 0 
  
 1 
 1 698 
  
 1 
 37 373 
  
 249 
  
 22 896 
  
 71 
  
 16 175 
  
 ( 
 1 
 38 794) 
  
 Göteborg 
  
 Ja 
  
 0 
  
 400 
  
 30 175 
  
 Uppgift saknas 
  
 (30 575) 
  
 Växjö 
  
 Ja 
  
 0 
  
 6 750 
  
 54 355 
  
 75 
  
 10 000 
  
 275 
  
 51 105 
  
 (61 105) 
  
 Visby (ca. 
  
 Ja 
  
 0 
  
 0 
  
 10 000 
  
 57 
  
 4 700 
  
 21 
  
 5 293 
  
 10 000) 
  
 Lund (ca. 
  
 Ja 
  
 0 
  
 900 
  
 20 900 
  
 165 
  
 20 700 
  
 3 
  
 1 000 
  
 21 800) 
  
 Summa 
  
 0 
  
 35 658 
  
 504 592 
  
 1 622 
  
 243 345 
  
 674 
  
 209 875 
  
 (540 072) 
  
 1 
  
 Det föreligger en skillnad på 277 ha mellan uppgiven jaktbar mark och den areal som utnyttjas för inom stiftet anställda eller upplåts till utomstående. 
  
 2 
  
 Varav småvilt på 1 629 ha på vilken areal älgjakten arrenderas av jaktlag. Därav summan större än 59 150 ha. 
  
 Av tabellen ovan framgår att all mark som är tillgänglig för jakt utnyttjas. 
 Stiften har vidare uppgivit att inga ytterligare marker kommer att upplåtas på ett- eller flerårskontrakt. 
 Stiften har redovisat huruvida det förekommer korttidsjaktupplåtelse, dvs. upplåtelse av jakt per dag eller vecka, på deras marker, hur många kort- jaktområden stiften har, hur stor areal dessa omfattar, vilken jakt korten ger rätt till och hur många kort av varje typ som såldes jaktåret 1994/95. Elva stift har uppgivit att det inte förekommer korttidsjaktupplåtelser på deras marker. 
 Det förekommer således korttidsupplåtelse endast inom två stift. Det är 
 Karlstad och Skara som vardera har ett korttidsjaktområde. De är belägna i Värmlands och Skaraborgs län och är cirka 1 000 ha stora. I det ena före- kommer endast småviltjakt och i det andra endast älgjakt. 
 Stiften har redovisat om det finns utrymme för ytterligare jägare på deras marker i befintliga jaktlag. Endast ett stift uppger att det finns utrymme för 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 81 
  
 fler jägare i befintliga jaktlag när det gäller jakt efter älg, rådjur och små- vilt. Ytterligare tre stift anser att det finns utrymme för fler jägare när det gäller jakt efter småvilt. Fyra stift anser att det inte finns något ytterligare utrymme medan resterande stift är osäkra. 
 Kommunerna 
 Av landets 288 kommuner har 242 stycken besvarat enkäten. Av dessa 242 kommuner har 75 redovisat att de inte äger mark som kan utnyttjas för jakt. Svaren nedan bygger alltså på svar från 167 kommuner. Endast 15 kommuner har 5 000 ha jaktbar mark eller mer. Genomsnittsarealen för de kommuner som uppgivit att de äger mark som kan utnyttjas för jakt är om- kring 1 800 ha. Den sammanlagda arealen som berörs av någon form av upplåtelse är cirka 250 000 ha. 
 Det bör anmärkas att vissa kommuner underlåtit att besvara vissa delfrågor i utredningens enkät. Det har fått till följd att siffrorna nedan inte alltid "går ihop". 
  
 82 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Tabell 3.10 
  
 Län 
  
 Jaktbar mark 
  
 Markareal som ingår 
  
 Tate som utnyttjas 
  
 för jakt används för 
  
 i JVO 
  
 inom kommunen 
  
 upplåtelser till utom- 
  
 anställda 
  
 stående 
  
 Norrbotten 
  
 17 608 
  
 10 078 
  
 139 
  
 16 622 
  
 Västerbotten 
  
 33 549 
  
 12 399 
  
 5 895 
  
 19 805 
  
 Jämtland 
  
 25 415 
  
 10 289 
  
 0 
  
 24 015 
  
 Västernorrland 
  
 20 753 
  
 8 500 
  
 1 116 
  
 18 834 
  
 Gävleborg 
  
 19 590 
  
 10 231 
  
 1 160 
  
 12 710 
  
 Kopparberg 
  
 30 287 
  
 18 614 
  
 2 051 
  
 14 551 
  
 Värmland 
  
 16 841 
  
 7 078 
  
 835 
  
 10 499 
  
 Örebro 
  
 4 409 
  
 0 
  
 874 
  
 2 671 
  
 Västmanland 
  
 11 822 
  
 9 370 
  
 1 504 
  
 10 252 
  
 Uppsala 
  
 5 673 
  
 5 354 
  
 1 185 
  
 5 466 
  
 Stockholm 
  
 14 141,4 
  
 4 361 
  
 3 518 
  
 14 749 
  
 Södermanland 
  
 9 984 
  
 2 510 
  
 1 071 
  
 9 745 
  
 Östergötland 
  
 9 404 
  
 1 044 
  
 464 
  
 8 670 
  
 Skaraborg 
  
 4 320 
  
 200 
  
 503 
  
 3 025 
  
 Göteborg och Bohus 
  
 20 037 
  
 6 630 
  
 105 
  
 23 578 
  
 Älvsborg 
  
 17 716 
  
 7 773 
  
 0 
  
 17 444 
  
 Jönköping 
  
 10 690 
  
 - 
  
 452 
  
 5 438 
  
 Kalmar 
  
 10 664 
  
 562 
  
 1 000 
  
 9 833 
  
 Gotland 
  
 200 
  
 - 
  
 0 
  
 0 
  
 Kronoberg 
  
 9 946 
  
 4 192 
  
 276 
  
 9 670 
  
 Halland 
  
 450 
  
 - 
  
 0 
  
 450 
  
 Kristianstad 
  
 2 285 
  
 0 
  
 100 
  
 1 512 
  
 Blekinge 
  
 2 805 
  
 136 
  
 317 
  
 3 415 
  
 Malmöhus 
  
 9 150 
  
 0 
  
 180 
  
 8 131 
  
 Summa 
  
 307 419 
  
 119 321 
  
 22 745 
  
 251 085 
  
 Av de tillfrågade kommunerna uppger 70 stycken att all jaktbar mark inte utnyttjas för jakt. Orsaken till att de inte används är många. Omkring 45 kommuner anger något eller några av följande skäl till varför den outnytt- jade marken inte kan användas: marken är tätortsnära, ingår i ett fritids- eller rekreationsområde eller ingår i ett naturreservat. Endast 18 kommuner uppger att de kommer att upplåta ytterligare marker för jakt. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 83 
  
 När det gäller jakten på befintliga marker anser 8 kommuner att det finns utrymme för ytterligare jägare på deras mark i befintliga jaktlag beträffande 
 älg, 12 kommuner beträffande rådjur och 14 kommuner beträffande små- vilt. 
 Korttidsupplåtelse av jakt är inte vanlig på den kommunala marken. Endast 
 15 kommuner uppger att det förekommer sådan jakt. De kommuner som uppgivit att det förekommer korttidsupplåtelser är följande: Piteå i Norr- bottens län, Vilhelmina i Västerbottens län, Parks, Krokom, Ragunda och 
 Strömsund i Jämtlands län, Gävle i Gävleborgs län, Haninge och Österåker i Stockholms län, Vänersborg i Älvsborgs län, Jönköping i Jönköpings län, 
 Västervik i Kalmar län, Karlskrona och Olofström i Blekinge län samt 
 Malmö i Malmöhus län. 
 Enskilda markägare 
 Genom en enkät till ett slumpmässigt urval av privata markägare, enskilda personer och dödsbon, i hela landet har utredningen försökt utröna hur marken utnyttjas i fråga om jakt. Utgångspunkt för urvalsramen har varit Skogsstyrelsens skogsdataregister. Registret innehåller samtliga fastigheter som är taxerade som jordbruksfastighet. Ramen utgjordes av 240 897 bruk- ningsenheter med en sammanlagd areal på drygt 14 miljoner ha. 
 Nedan kommer resultatet från undersökningarna att redovisas på regioner och storleksklasser. När det gäller regionerna ingår följande län. 
  
 – 
  
 Stockholmsområdet: Stockholms, Uppsala, Södermanlands och Väst- manlands län 
  
 – 
  
 Göteborgsområdet: Hallands och Göteborgs och Bohus län samt Älvsborgs län utom Dalsland 
  
 – 
  
 Södra Sverige: Blekinge, Kristianstads och Malmöhus län 
  
 – 
  
 Övriga Götaland: Östergötlands, Jönköpings, Kronobergs, Kalmar, Got- lands och Skaraborgs län samt Dalsland 
  
 – 
  
 Övriga Svealand: Värmlands, Örebro, Kopparbergs och Gävleborgs län 
  
 – 
  
 Norrland: Västernorrlands, Jämtlands, Västerbottens och Norrbottens län 
  
 Undersökningen visar tydligt att det absoluta flertalet brukningsenheter är förhållandevis små från jaktsynpunkt. I tabellen nedan redovisas antalet 
  
 84 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 brukningsenheter i olika storleksgrupper dels uppdelat på regioner, dels sett 
 över hela landet. De regioner som skiljer sig mest åt är Sydsverige och 
 Norrland. Procentuellt finns det fler små brukningsenheter i Sydsverige än i Norrland. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 85 
  
 Tabell 3.11 
 ______________________________________________________________________________________________________ 
 Storleksgrupper (total areal) 
  
 100 
  
 200 
  
 400 
  
 1 000 
  
 - 24 ha  
 25-49 
  ha  
 50-99 
  ha  
 -199 
  ha 
  
 -399 
  ha 
  
 -999 
  ha 
  
 -4 
  999 ha 5 000 ha - Totalt 
  
 ______________________________________________________________________________________________________ 
  
 Region 
  
 Antal brukningsenheter (BE) 
  
 Stockholms- 
  
 området 
  
 7 103 
  
 3 678 
  
 3 329 
  
 1 837 
  
 596 
  
 214 
  
 38 
  
 0 
  
 16 885 
  
 Göteborgs- 
  
 området 
  
 12 853 
  
 6 641 
  
 4 655 
  
 1 698 
  
 328 
  
 54 
  
 9 
  
 0 
  
 26 238 
  
 Sydsverige 
  
 8 569 
  
 3 166 
  
 2 391 
  
 868 
  
 170 
  
 57 
  
 15 
  
 0 
  
 15 236 
  
 Övriga Götaland 
  
 24 200 
  
 14 634 
  
 13 206 
  
 6 216 
  
 1 715 
  
 366 
  
 34 
  
 0 
  
 60 379 
  
 Övriga Svealand 
  
 32 332 
  
 11 842 
  
 9 119 
  
 5 067 
  
 1 751 
  
 366 
  
 34 
  
 0 
  
 60 511 
  
 Norrland 
  
 21 328 
  
 10 982 
  
 12 105 
  
 9 736 
  
 5 376 
  
 1 895 
  
 224 
  
 2 
  
 61 648 
  
 ----- 
  
 Hela landet 
  
 106 361 
  
 51 033 
  
 44 805 
  
 25 621 
  
 10 335 
  
 3 951 
  
 5 361 
  
 2 
  
 240 897 
  
 Nästan 85 procent av brukningsenheterna är mindre än 100 ha och så stor andel som 44 procent är mindre än 25 ha. Antalet små fastigheter indikerar ett behov av samordning. Emellertid saknas uppgifter om geografisk struk- tur, dvs. var stora och små enheter ligger i terrängen, vilket gör det omöj- ligt att bedöma de egentliga behoven. 
 När det gäller Sydsverige är 93 procent av brukningsenheterna mindre än 
 100 ha och 56 procent mindre än 25 ha. I Norrland är endast 73 procent mindre än 100 ha och 35 procent mindre än 25 ha. Skillnaden indikerar att samordningsbehovet är större i södra Sverige än i Norrland. Om antalet jaktvårdsområden tas som ett mått på samordningsbehovet är dock för- hållandet tvärtom. Det högsta antalet jaktvårdsområden finns i Norrland, det lägsta i Sydsverige. 
 Utredningen har frågat de enskilda markägarna om de har upplåtit jakt till utomstående under år 1995. Markägarna har svarat på följande sätt; först uppdelat på regioner i landet därefter på fastighetsstorlek. 
  
 86  
 Fler jakttillf ällen  
 SOU 1997:91 
  
 Tabell 3.12 
 ______________________________________________________________________________________________ 
  
 Bruknings- 
  
 Region (område) 
  
 enheter (BE) 
  
 Stock- 
  
 Göte- 
  
 Södra 
  
 Övriga 
  
 Övriga 
  
 Norr- 
  
 Hela 
  
 holm 
  
 borg 
  
 Sverige 
  
 Götaland 
  
 Svealand 
  
 land 
  
 riket 
  
 ______________________________________________________________________________________________ 
  
 Antal (BE) 
  
 med upplåtelse 
  
 3 325 
  
 11 542 
  
 4 182 
  
 26 333 
  
 20 264 
  
 21 987 
  
 87 544 
  
 ingen upplåtelse 
  
 13 604 
  
 14 696 
  
 11 054 
  
 32 151 
  
 40 214 
  
 38 112 
  
 149 830 
  
 --------- 
  
 areal i ha 
  
 med upplåtelse 
  
 308 769 
  
 562 676 
  
 211 394 
  
 1 439 633 
  
 1 359 206 
  
 2 878 138 
  
 6 759 815 
  
 ingen upplåtelse 
  
 699 050 
  
 501 966 
  
 363 719 
  
 1 794 407 
  
 1 389 913 
  
 2 797 815 
  
 7 546 870 
  
 ------ 
  
 Uppgift saknas, BE 
  
 46 
  
 0 
  
 0 
  
 1 895 
  
 33 
  
 1 549 
  
 3 523 
  
 Tabell 3.13 
 _________________________________________________________________________ 
  
 Bruknings- 
  
 Areal mark i ha 
  
 enheter (BE) 
  
 25 
  
 100 
  
 Hela 
  
 - 24 
  
 -99 
  
 - 399 
  
 400- 
  
 riket 
  
 _________________________________________________________________________ 
  
 Antal (BE) 
  
 med upplåtelse 
  
 29 959 
  
 38 729 
  
 17 052 
  
 1 804 
  
 87 544 
  
 ingen upplåtelse 
  
 75 081 
  
 55 461 
  
 17 944 
  
 1 344 
  
 149 830 
  
 ---------- 
  
 areal i ha 
  
 med upplåtelse 
  
 367 290 
  
 1 868 470 
  
 3 232 193 
  
 1 291 862 
  
 6 759 815 
  
 ingen upplåtelse 
  
 628 169 
  
 3 030 605 
  
 3 010 558 
  
 877 538 
  
 7 546 870 
  
 ------- 
  
 Uppgift saknas, BE 
  
 1 344 
  
 1 648 
  
 362 
  
 168 
  
 3 523 
  
 Undersökningen visar att på 37 procent av antalet fastigheter är jakträtten upplåten medan den inte är upplåten på 63 procent. Om man i stället jämför hur stor  
 areal  
 som är upplåten respektive inte är upplåten blir pro- centsiffrorna 47 respektive 53. Arealmässigt är det alltså inte stor skillnad på mark som är upplåten respektive inte är upplåten. 
 Större brukningsenheter har genomgående högre frekvens upplåtelser än mindre. Jämför man t.ex. gruppen fastigheter mindre än 25 ha med gruppen fastigheter större än 400 ha visar det sig att endast 29 procent av fastig- heterna i den första gruppen är upplåtna medan det för den senare gruppen 
 är så stor andel som 57 procent som är upplåtna. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 87 
  
 Sett över regioner finns det inte lika klara tecken på skillnader. Under- sökningen får dock anses visa att andelen fastigheter som är upplåtna är mindre i Stockholmsområdet och södra Sverige än i övriga landet. För- hållandet är detsamma om man utgår från areal. 
 Sett över hela landet synes andelen fastigheter som är upplåtna ha ökat sedan början av  
 1980-talet. 
  Jakt- och viltvårdsberedningen kom fram till att endast 23 procent av de enskilt ägda fastigheterna i landet var upplåtna till utomstående (SOU 1983:21 s. 104). Motsvarande siffra i dag är 37 procent. 
 När det gäller förekomsten av samarbete mellan fastigheter har utredningen försökt utröna vilka samarbetsformer som förekommer och omfattningen av dessa. Andelen brukningsenheter som inte svarat på just denna fråga är mycket stor. När det t.ex. gäller frågan om en fastighet ingår i ett jaktvårdsområde har en tredjedel av de som besvarat enkäten underlåtit att svara. Resultatet är därför svårt att tolka. Att man underlåtit att svara på frågan om jaktvårdsområden tyder närmast på att man inte förstått frågan, vilket i sin tur kan förklaras med att man inte är med i ett jaktvårdsområde och därför inte vet vad ett jaktvårdsområde är. Av de som besvarat frågan uppger ungefär hälften att deras fastighet är med i ett jaktvårdsområde. Det är tydligt att samarbetsformen är vanligare i norr än i söder. Inom storleks- grupperna är andelen fastigheter som ingår i jaktvårdsområden störst bland fastigheter som är mellan 25 och 99 ha. 
 När det gäller övriga samarbetsformer framgår att frivilligt samarbete kring älgjakten är vanlig. Resultatet tyder på att denna samarbetsform är van- ligare än jaktvårdsområden. Frivilligt samarbete kring älgjakten förekom- mer på knappt 65 procent av de brukningsenheter som besvarat frågan. Sett över olika regioner i landet är förhållandena desamma utom i Blekinge, Kristianstad och Malmöhus län där samarbete kring älgjakt är mindre vanligt. Sett över storleksklasser på fastigheterna är tendensen densamma som för jaktvårdsområden. 
 När det gäller frivilligt samarbete kring småviltjakten är det partiella bort- fallet stort och uppgifterna är således osäkra. Av de som besvarat frågan framgår att det förekommer frivillig samverkan på en tredjedel av bruk- ningsenheterna. Sådant samarbete synes vara vanligast i regionerna Norr- 
  
 88 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 land, övriga Götaland och Stockholmsområdet. Sett över storleksklasser kan ingen större skillnad skönjas. 
 Utredningen har försökt utröna i vilken omfattning jakt förekommer på de enskilda fastigheterna och, om jakt förekommer, vem som bedrev jakten. 
 Utfallet redovisas nedan. 
 Tabell 3.14 
 ________________________________________________________________________________________________ 
  
 Vem jagar? 
  
 Region (område) 
  
 Stock- 
  
 Göte- 
  
 Södra 
  
 Övriga 
  
 Övriga 
  
 Norr- 
  
 Hela 
  
 holm 
  
 borg 
  
 Sverige 
  
 Götaland 
  
 Svealand 
  
 land 
  
 riket 
  
 ________________________________________________________________________________________________ 
  
 Antal bruknings- 
  
 enheter (BE) 
  
 Ägare 
  
 9 613 
  
 11 482 
  
 7 622 
  
 22 788 
  
 34 624 
  
 26 835 
  
 112 964 
  
 Nyttjanderätts- 
  
 havare 
  
 2 256 
  
 10 325 
  
 2 785 
  
 20 558 
  
 12 780 
  
 13 034 
  
 61 738 
  
 Ägare/Nyttjande- 
  
 rättshavare 
  
 1 029 
  
 1 217 
  
 1 398 
  
 5 079 
  
 7 517 
  
 9 072 
  
 25 311 
  
 Ingen jakt 
  
 bedrevs 
  
 3 987 
  
 3 213 
  
 3 428 
  
 9 363 
  
 5 590 
  
 11 143 
  
 36 723 
  
 ------ 
  
 Uppgift saknas 
  
 0 
  
 0 
  
 4 
  
 2 592 
  
 0 
  
 1 565 
  
 4 160 
  
 ------ 
  
 Totalt antal BE 
  
 16 885 
  
 26 238 
  
 15 236 
  
 60 379 
  
 60 511 
  
 61 648 
  
 240 897 
  
 ------- 
  
 Total areal i ha 
  
 Ägare 
  
 577 077 
  
 474 118 
  
 342 734 
  
 1 612 185 
  
 1 349 927 
  
 2 513 836 
  
 6 869 877 
  
 Nyttjanderätts- 
  
 havare 
  
 192 278 
  
 414 136 
  
 121 800 
  
 929 133 
  
 624 915 
  
 945 570 
  
 3 227 832 
  
 Ägare/Nyttjande- 
  
 rättshavare 
  
 133 364 
  
 148 540 
  
 89 594 
  
 488 200 
  
 757 282 
  
 1 980 417 
  
 3 597 397 
  
 Ingen jakt 
  
 bedrevs 
  
 116 012 
  
 27 848 
  
 18 852 
  
 182 222 
  
 39 986 
  
 216 786 
  
 601 706 
  
 ----- 
  
 Uppgift saknas 
  
 0 
  
 0 
  
 2 133 
  
 73 649 
  
 0 
  
 215 348 
  
 291 130 
  
 ----- 
  
 Summa areal 
  
 1 018 731 
  
 1 064 641 
  
 575 113 
  
 3 285 389 
  
 2 772 110 
  
 5 871 957 
  
 14 587 941 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 89 
  
 Tabell 3.15 
 ___________________________________________________________________________ 
  
 Vem jagar? 
  
 Areal mark, ha 
  
 25 
  
 100 
  
 Hela 
  
 -24 
  
 -99 
  
 -399 
  
 400- 
  
 riket 
  
 ___________________________________________________________________________ 
  
 Antal bruknings- 
  
 enheter (BE) 
  
 Ägare 
  
 45 970 
  
 48 156 
  
 17 638 
  
 1 201 
  
 112 964 
  
 Nyttjanderätts- 
  
 havare 
  
 26 141 
  
 27 636 
  
 7 261 
  
 700 
  
 61 738 
  
 Ägare/Nyttjande- 
  
 rättshavare 
  
 3 818 
  
 10 396 
  
 9 837 
  
 1 260 
  
 25 311 
  
 Ingen jakt 
  
 bedrevs 
  
 29 112 
  
 7 305 
  
 306 
  
 0 
  
 36 723 
  
 Totalt antal BE 
  
 105 041 
  
 93 513 
  
 35 042 
  
 3 161 
  
 236 737 
  
 ------ 
  
 Uppgift saknas 
  
 1 344 
  
 2 345 
  
 316 
  
 155 
  
 4 160 
  
 ------ 
  
 Total areal i ha 
  
 Ägare 
  
 445 682 
  
 2 657 004 
  
 2 964 939 
  
 802 251 
  
 6 869 877 
  
 Nyttjanderätts- 
  
 havare 
  
 310 688 
  
 1 349 474 
  
 1 184 808 
  
 382 862 
  
 3 227 832 
  
 Ägare/Nyttjande- 
  
 rättshavare 
  
 56 602 
  
 496 697 
  
 2 058 296 
  
 985 801 
  
 3 597 397 
  
 Ingen jakt 
  
 bedrevs 
  
 182 487 
  
 373 600 
  
 45 619 
  
 0 
  
 601 706 
  
 Summa areal 
  
 995 459 
  
 4 876 775 
  
 6 253 663 
  
 2 170 914 
  
 14 296 811 
  
 Av totalt cirka 241 000 brukningsenheter förekommer det inte jakt på knappt 37 000. Detta motsvarar i det närmaste 600 000 ha mark. Det är alltså knappt 16 procent av landets privata brukningsenheter som inte utnyttjas för jakt. Arealmässigt är det endast drygt 4 procent som inte ut- nyttjas för jakt. 
 Av de knappt 37 000 brukningsenheter där jakt inte bedrivs är drygt 
 36 000 mindre än 100 ha. Sammanlagt motsvarar dessa mindre fastigheter en areal på knappt 560 000 ha. Den absoluta merparten av arealen där jakt inte bedrivs är alltså brukningsenheter mindre än 100 ha. Arealandelen där ingen jakt bedrivs är förhållandevis jämt fördelad över landet. En något högre grad av outnyttjande kan dock skönjas i Stockholmsområdet. 
 Av undersökningen framgår också i vilken omfattning ägare av fastighet jagar tillsammans med nyttjanderättshavare. Räknat i antal brukningsen- heter är det betydligt vanligare att nyttjanderättshavare jagar ensamma än att jakt bedrivs tillsammans med ägare. Sett i arealtermer är det däremot 
  
 90 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 ungefär lika vanligt. Slutsatsen är att det är vanligare att jaga tillsammans på större enheter än små. 
 Utredningen har frågat de enskilda markägarna dels hur många personer som jagat på fastigheten under år 1995, dels hur många dagar (antalet jägare gånger antalet jaktdagar) man jagade på fastigheten under år 1995. 
 Nedan redovisas utfallet. 
 Tabell 3.16 
 ________________________________________________________________________________________ 
  
 Antal 
  
 Region (område) 
  
 jägare 
  
 Stock- 
  
 Göte- 
  
 Södra 
  
 Övriga 
  
 Övriga 
  
 Norr- 
  
 Hela 
  
 holm 
  
 borg 
  
 Sverige 
  
 Götaland 
  
 Svealand 
  
 land 
  
 riket 
  
 ________________________________________________________________________________________ 
  
 1 - 5 
  
 5 412 
  
 10 946 
  
 8 913 
  
 19 315 
  
 22 810 
  
 12 892 
  
 80 289 
  
 6 - 10 
  
 4 014 
  
 4 083 
  
 1 039 
  
 7 455 
  
 3 042 
  
 6 325 
  
 25 959 
  
 11 - 20 
  
 596 
  
 2 031 
  
 1 325 
  
 5 272 
  
 1 116 
  
 7 592 
  
 17 932 
  
 fler än 20 
  
 504 
  
 1 560 
  
 81 
  
 2 215 
  
 7 346 
  
 5 931 
  
 17 638 
  
 Antal BE med 
  
 uppgift 
  
 10 526 
  
 18 620 
  
 11 358 
  
 34 258 
  
 34 316 
  
 32 741 
  
 141 818 
  
 Antal jägare 
  
 per BE 
  
 8 
  
 7 
  
 5 
  
 7 
  
 20 
  
 12 
  
 11 
  
 *Areal per jägare 
  
 i ha 
  
 33 
  
 24 
  
 31 
  
 39 
  
 26 
  
 11 
  
 21 
  
 ---------- 
  
 Uppgift saknas 
  
 2372 
  
 4 405 
  
 451 
  
 16 758 
  
 20 606 
  
 17 765 
  
 62 356 
  
 ---------- 
  
 * Gäller endast brukningsenheter (BE) där jakt bedrivits men utan någon samarbetsform 
  
 Tabell 3.17 
  
 _________________________________________________________________________ 
  
 Antal 
  
 Areal mark i ha 
  
 jägare 
  
 25 
  
 100 
  
 Hela 
  
 - 24 
  
 -99 
  
 - 399 
  
 400- 
  
 riket 
  
 _________________________________________________________________________ 
  
 1 - 5 
  
 26 933 
  
 41 056 
  
 11 731 
  
 569 
  
 80 289 
  
 6 - 10 
  
 7 135 
  
 11 543 
  
 6 488 
  
 793 
  
 25 959 
  
 11 - 20 
  
 6 750 
  
 2 712 
  
 7 922 
  
 548 
  
 17 932 
  
 fler än 20 
  
 4 578 
  
 7 900 
  
 4 278 
  
 882 
  
 17 638 
  
 Antal BE med 
  
 uppgift 
  
 45 395 
  
 63 211 
  
 30 420 
  
 2 792 
  
 141 818 
  
 Antal jägare 
  
 per BE 
  
 11 
  
 10 
  
 13 
  
 21 
  
 11 
  
 *Areal per jägare 
  
 i ha 
  
 10 
  
 13 
  
 66 
  
 71 
  
 21 
  
 ---------- 
  
 Uppgift saknas 
  
 31 878 
  
 25 322 
  
 4 632 
  
 524 
  
 62 356 
  
 ---------- 
  
 * Gäller endast brukningsenheter (BE) där jakt bedrivits men utan någon samarbetsform 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 91 
  
 Vid analys av de båda tabellerna ovan samt de två närmast nedan skall beaktas att på de enheter där jaktligt samarbete förekommer kommer skatt- ningen av antalet jägare att inkludera samtliga jägare på samtliga enheter, t.ex. om fem enheter jagar tillsammans med totalt 8 jägare kommer antalet redovisade jägare att bli 8x5=40 jägare. 
 Man kan notera att det inom samtliga regioner och inom samtliga storleksklasser upp till 399 ha är vanligast att det finns en till fem jägare på brukningsenheten. Medelantalet jägare per brukningsenhet skattas för hela riket till 11 jägare. Observera dock att här ingår den ovan beskrivna effekten av samarbetsformer. Som väntat finns det en klar trend mot fler jägare per brukningsenhet ju större enheten är. Även areal per jägare har beräknats, dock enbart för brukningsenheter utan någon samarbetsform. I genomsnitt har varje jägare i den gruppen 21 ha mark. Även här finns en klar trend mot att arealen per jägare ökar med enhetens areal. 
 Över regioner finns ingen klart uttalad trend. Det finns vissa regioner som skiljer sig från andra. Resultatet kan nämligen tyda på att man är fler jägare per brukningsenhet i regionen övriga Svealand och att man i Norrland har mindre areal per jägare att jaga på. 
 Tabell 3.18 
 __________________________________________________________________________________________ 
  
 Antal 
  
 Region (område) 
  
 jaktdagar 
  
 Stock- 
  
 Göte- 
  
 Södra 
  
 Övriga 
  
 Övriga 
  
 Norr- 
  
 Hela 
  
 holm 
  
 borg 
  
 Sverige 
  
 Götaland 
  
 Svealand 
  
 land 
  
 riket 
  
 __________________________________________________________________________________________ 
  
 1 - 10 
  
 1 200 
  
 2 531 
  
 4 422 
  
 5 213 
  
 8 011 
  
 2 779 
  
 24 157 
  
 11 - 20 
  
 1 598 
  
 5 616 
  
 1 723 
  
 7 746 
  
 4 881 
  
 5 584 
  
 27 149 
  
 21 - 50 
  
 3 875 
  
 2 994 
  
 3 946 
  
 8 328 
  
 6 163 
  
 8 736 
  
 34 043 
  
 fler än 50 
  
 1 745 
  
 1 878 
  
 255 
  
 3 980 
  
 6 848 
  
 7 694 
  
 22 399 
  
 Antal BE med 
  
 uppgift 
  
 8 419 
  
 13 019 
  
 10 346 
  
 25 268 
  
 25 902 
  
 24 794 
  
 107 748 
  
 Antal jaktdagar 
  
 per BE 
  
 45 
  
 31 
  
 24 
  
 35 
  
 191 
  
 97 
  
 86 
  
 *Areal / antal 
  
 jaktdagar i ha 
  
 8 
  
 6 
  
 7 
  
 4 
  
 4 
  
 9 
  
 6 
  
 ---------- 
  
 Uppgift saknas 
  
 4 480 
  
 10 006 
  
 1 462 
  
 25 748 
  
 29 019 
  
 25 711 
  
 96 426 
  
 ---------- 
  
 * Gäller endast brukningsenheter (BE) där jakt bedrivits men utan någon samarbetsform 
  
 92 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Tabell 3.19 
 ____________________________________________________________________________ 
  
 Antal 
  
 Areal mark i ha 
  
 jaktdagar 
  
 25 
  
 100 
  
 Hela 
  
 - 24 
  
 -99 
  
 - 399 
  
 400- 
  
 riket 
  
 ____________________________________________________________________________ 
  
 1 - 10 
  
 12 524 
  
 9 432 
  
 2 174 
  
 27 
  
 24 157 
  
 11 - 20 
  
 6 720 
  
 17 276 
  
 3 090 
  
 63 
  
 27 149 
  
 21 - 50 
  
 10 465 
  
 13 250 
  
 9 917 
  
 411 
  
 34 043 
  
 fler än 50 
  
 4 578 
  
 7 090 
  
 9 136 
  
 1 596 
  
 22 399 
  
 Antal BE med 
  
 uppgift 
  
 34 286 
  
 47 048 
  
 24 316 
  
 2 097 
  
 107 748 
  
 Antal jaktdagar 
  
 per BE 
  
 119 
  
 65 
  
 77 
  
 127 
  
 86 
  
 *Areal / antal 
  
 jaktdagar i ha 
  
 6 
  
 3 
  
 11 
  
 11 
  
 6 
  
 ---------- 
  
 Uppgift saknas 
  
 42 987 
  
 41 485 
  
 10 736 
  
 1 219 
  
 96 426 
  
 ---------- 
  
 * Gäller endast brukningsenheter (BE) där jakt bedrivits men utan någon samarbetsform 
 Det bör noteras att det partiella bortfallet är högt när det gäller antalet jaktdagar. Dessutom tillkommer det faktum att jaktligt samarbete förekom- mer på fastigheterna. Det går således inte att säga något om det totala antalet jaktdagar i landet, i en region eller för en storleksklass. 
 Sett över landet och även inom regionerna synes det vara vanligast att brukningsenheten har  
 21-50 
  jaktdagar. Enda undantaget är Göteborgsom- rådet. Sett över storleksklasser tyder resultatet på att antalet jaktdagar per brukningsenhet ökar med storleken på brukningsenheten. 
 Utredningen har försökt utröna vilket utrymme det finns för ytterligare jakt på enskilda marker. De tillfrågade har angett om det finns utrymme för ytterligare jakt på den tillfrågades mark avseende älg, rådjur och övrigt vilt. Resultatet redovisas nedan. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 93 
  
 Tabell 3.20 
  
 ______________________________________________________________________________________________ 
  
 Utrymme för 
  
 Region (område) 
  
 ytterligare jakt 
  
 Stock- 
  
 Göte- 
  
 Södra 
  
 Övriga 
  
 Övriga 
  
 Norr- 
  
 Hela 
  
 holm 
  
 borg 
  
 Sverige 
  
 Götaland 
  
 Svealand 
  
 land 
  
 riket 
  
 ______________________________________________________________________________________________ 
  
 Älg 
  
 Utrymme finns, 
  
 antal BE 
  
 690 
  
 1265 
  
 910 
  
 6 247 
  
 1 487 
  
 3 991 
  
 14 590 
  
 areal i ha 
  
 105 890 
  
 122 941 
  
 34 471 
  
 372 274 
  
 195 673 
  
 696 487 
  
 1 527 736 
  
 Utrymme saknas, 
  
 antal BE 
  
 15 471 
  
 17 291 
  
 11 582 
  
 41 697 
  
 47 640 
  
 45 076 
  
 178 757 
  
 Vet ej, antal BE 
  
 725 
  
 4 377 
  
 1 431 
  
 4 588 
  
 7 908 
  
 5 545 
  
 24 573 
  
 Rådjur 
  
 Utrymme finns, 
  
 antal BE 
  
 3 812 
  
 4 568 
  
 2 617 
  
 12 378 
  
 1 768 
  
 1 573 
  
 26 716 
  
 areal i ha 
  
 270 270 
  
 190 507 
  
 124 660 
  
 1 007 597 
  
 312 766 
  
 405 291 
  
 2 311 091 
  
 Utrymme saknas, 
  
 antal BE 
  
 12 343 
  
 13 250 
  
 11 165 
  
 34 697 
  
 42 449 
  
 43 155 
  
 157 060 
  
 Vet ej, antal BE 
  
 730 
  
 5 115 
  
 1 429 
  
 5 278 
  
 11 582 
  
 6 390 
  
 30 524 
  
 Övrigt vilt 
  
 Utrymme finns, 
  
 antal BE 
  
 2 639 
  
 748 
  
 1 531 
  
 9 881 
  
 1 474 
  
 6 740 
  
 22 944 
  
 areal i ha 
  
 248 007 
  
 107 585 
  
 81 204 
  
 755 802 
  
 385 444 
  
 1 620 830 
  
 3 198 872 
  
 Utrymme saknas, 
  
 antal BE 
  
 12 097 
  
 14 867 
  
 11 340 
  
 36 098 
  
 41 774 
  
 36 465 
  
 152 640 
  
 Vet ej, antal BE 
  
 1 209 
  
 5 153 
  
 1 891 
  
 6 968 
  
 11 005 
  
 9 337 
  
 35 563 
  
 Tabell 3.21 
  
 ____________________________________________________________________________ 
  
 Utrymme för 
  
 Areal mark i ha 
  
 ytterligare jakt 
  
 25 
  
 100 
  
 Hela 
  
 - 24 
  
 -99 
  
 - 399 
  
 400- 
  
 riket 
  
 ____________________________________________________________________________ 
  
 Älg 
  
 Utrymme finns, 
  
 antal BE 
  
 4 033 
  
 4 691 
  
 5 554 
  
 311 
  
 14 590 
  
 areal i ha 
  
 65 878 
  
 221 042 
  
 1 080 153 
  
 160 664 
  
 1 527 736 
  
 Utrymme saknas, 
  
 antal BE 
  
 77 556 
  
 74 334 
  
 24 111 
  
 2 755 
  
 178 757 
  
 Vet ej, antal BE 
  
 14 014 
  
 8 137 
  
 2 415 
  
 7 
  
 24 573 
  
 Rådjur 
  
 Utrymme finns, 
  
 antal BE 
  
 9 287 
  
 9 446 
  
 7 594 
  
 389 
  
 26 716 
  
 areal i ha 
  
 107 200 
  
 499 844 
  
 1 403 324 
  
 300 722 
  
 2 311 091 
  
 Utrymme saknas, 
  
 antal BE 
  
 69 926 
  
 66 204 
  
 18 989 
  
 1 942 
  
 157 060 
  
 Vet ej, antal BE 
  
 17 247 
  
 8 875 
  
 4 155 
  
 247 
  
 30 524 
  
 Övrigt vilt 
  
 Utrymme finns, 
  
 antal BE 
  
 4 890 
  
 6 373 
  
 10 930 
  
 751 
  
 22 944 
  
 areal i ha 
  
 48 917 
  
 324 301 
  
 2 135 430 
  
 690 224 
  
 3 198 872 
  
 Utrymme saknas, 
  
 antal BE 
  
 71 391 
  
 62 708 
  
 16 954 
  
 1 587 
  
 152 640 
  
 Vet ej, antal BE 
  
 19 108 
  
 12 042 
  
 4 081 
  
 333 
  
 35 563 
  
 94 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Av cirka 241 000 brukningsenheter finns det utrymme för ytterligare jakt på knappt 15 000 beträffande älg, 27 000 beträffande rådjur och 23 000 beträffande övrigt vilt. Omräknat till areal motsvarar brukningsenheterna drygt 1,5 miljoner ha, 2,3 miljoner ha och 3,2 miljoner ha. 
 För samtliga viltarter förefaller merparten av arealen avse mellanstora enheter från  
 100-399 
  ha. Fördelat på regioner, syns för älg inga stora variationer. För rådjur återfinns knappt halva arealen i övriga Götaland. När det gäller övrigt vilt står Norrland för cirka halva arealen. 
 Utredningen har frågat fastighetsägarna om deras intresse för att upplåta jakt till utomstående. Som framgår nedan anger en överväldigande majori- tet knappt 200 000 av cirka 241 000 att de saknar intresse för att upplåta jakt till utomstående. Uppgift saknas från drygt 20 000 enheter. 
 Tabell 3.22 
 ______________________________________________________________________________________________ 
  
 Intresse för 
  
 Region (område) 
  
 upplåtelse till 
  
 Stock- 
  
 Göte- 
  
 Södra 
  
 Övriga 
  
 Övriga 
  
 Norr- 
  
 Hela 
  
 utomstående 
  
 holm 
  
 borg 
  
 Sverige 
  
 Götaland 
  
 Svealand 
  
 land 
  
 riket 
  
 ______________________________________________________________________________________________ 
  
 Intresse finns 
  
 1 558 
  
 1 845 
  
 52 
  
 7 308 
  
 4 189 
  
 5 943 
  
 20 895 
  
 Intresse saknas 
  
 15 287 
  
 20 215 
  
 15 003 
  
 48 041 
  
 51 864 
  
 45 774 
  
 196 183 
  
 Uppgift saknas 
  
 40 
  
 4 178 
  
 182 
  
 5 030 
  
 4 458 
  
 9 931 
  
 23 819 
  
 Tabell 3.23 
 __________________________________________________________________________ 
  
 Intresse för 
  
 Areal mark i ha 
  
 upplåtelse till 
  
 25 
  
 100 
  
 Hela 
  
 utomstående 
  
 - 24 
  
 -99 
  
 - 399 
  
 400- 
  
 riket 
  
 __________________________________________________________________________ 
  
 Intresse finns 
  
 2 961 
  
 9 420 
  
 7 676 
  
 838 
  
 20 895 
  
 Intresse saknas 
  
 88 961 
  
 80 764 
  
 24 477 
  
 1 981 
  
 196 183 
  
 Uppgift saknas 
  
 14 463 
  
 5 654 
  
 3 205 
  
 489 
  
 23 819 
  
 I tabellerna nedan har gjorts en specialbearbetning av de som i dag inte har upplåtit sin mark för jakt men som är intresserade. Totalt rör det sig om cirka 2 500 brukningsenheter med en total areal på drygt 550 000 ha. Medelfelen för dessa skattningar torde vara relativt höga. Den slutsatsen torde dock kunna dras att av de som i dag inte upplåter sin fastighet för 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 95 
  
 jakt är det endast en mycket liten del som är intresserad av att upplåta sin 
  
 fastighet. 
  
 Tabell 3.24 
  
 ______________________________________________________________________________________________ 
  
 Fastighet utan upplåtelse med utrymme för ytterligare jakt och intresse för upplåtelse 
  
 hos ägaren 
  
 Region (område) 
  
 Stock- 
  
 Göte- 
  
 Södra 
  
 Övriga 
  
 Övriga 
  
 Norr- 
  
 Hela 
  
 holm 
  
 borg 
  
 Sverige 
  
 Götaland 
  
 Svealand 
  
 land 
  
 riket 
  
 ______________________________________________________________________________________________ 
  
 Areal i ha 
  
 Älg 
  
 60 714 
  
 28 854 
  
 0 
  
 104 896 
  
 51 055 
  
 0 
  
 245 520 
  
 Rådjur 
  
 60 714 
  
 33 291 
  
 4 526 
  
 116 817 
  
 31 724 
  
 21 312 
  
 268 384 
  
 Övrigt vilt 
  
 8 514 
  
 1 940 
  
 4 526 
  
 151 516 
  
 104 090 
  
 210 215 
  
 480 810 
  
 Total sådan areal 
  
 60 714 
  
 33 219 
  
 4 526 
  
 163 437 
  
 104 090 
  
 210 215 
  
 576 273 
  
 -------- 
  
 Antal sådana BE 
  
 537 
  
 255 
  
 21 
  
 931 
  
 474 
  
 451 
  
 2 699 
  
 Övriga BE 
  
 16 348 
  
 25 983 
  
 15 215 
  
 59 448 
  
 60 037 
  
 61 197 
  
 238 228 
  
 Tabell 3.25 
  
 __________________________________________________________________________ 
  
 Fastighet utan upplåtelse med utrymme för ytterligare jakt och intresse för upplåtelse 
  
 hos ägaren 
  
 Areal mark i ha 
  
 25 
  
 100 
  
 Hela 
  
 - 24 
  
 -99 
  
 - 399 
  
 400- 
  
 riket 
  
 __________________________________________________________________________ 
  
 Areal i ha 
  
 Älg 
  
 0 
  
 42 801 
  
 173 186 
  
 29 532 
  
 245 520 
  
 Rådjur 
  
 0 
  
 42 801 
  
 177 713 
  
 47 870 
  
 268 384 
  
 Övrigt vilt 
  
 0 
  
 0 
  
 329 979 
  
 150 822 
  
 480 801 
  
 Total sådan areal 
  
 0 
  
 42 801 
  
 366 546 
  
 166 926 
  
 576 273 
  
 --------- 
  
 Antal sådana BE 
  
 0 
  
 476 
  
 1 972 
  
 222 
  
 2 669 
  
 Övriga BE 
  
 106 385 
  
 95 362 
  
 33 386 
  
 3 094 
  
 238 228 
  
 3.3.2 
  
 Jägare 
  
 Undersökningen till jägarna riktade sig till ett urval av jaktkortslösande jägare i åldrarna 18 till 50 år. Av de svarande var 93,3 procent män och 
 6,7 procent kvinnor. Av dessa män och kvinnor ägde en tredjedel helt eller delvis lantbruksfastighet medan övriga två tredjedelar inte ägde sådan fastighet. 
  
 96 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Utredningen har inte funnit att det föreligger några skillnader mellan 
 åldersklasser. Tidigare undersökningar utredningen har att jämföra med visar samma utfall. I beräkningarna nedan av antalet jägare har utredningen utgått från hela populationen jaktkortslösare. 
 Med hänsyn till att andelen kvinnor är få i undersökningen får utredningens redovisning fördelat på kön anses vara osäker. När markanta skillnader förekommer indikerar detta dock att en skillnad föreligger i uppfattning mellan könen. Sådana skillnader, som dock förekommer sällan, redovisas nedan. 
 Eftersom uppgiftslämnarna till över 93 procent består av män skiljer sig inte männens svar nämnvärt från samtliga tillfrågades. Utredningen redo- visar därför inte männens uppgifter särskilt. 
 Utredningen har frågat såväl jägarna som ett urval av den svenska be- folkningen om deras föräldrar eller svärföräldrar jagar. Skillnaden mellan de båda grupperna är markant. Bland jägarna uppgav 74 procent att deras föräldrar eller svärföräldrar jagade. Motsvarande siffra för den svenska be- folkningen i samma åldersgrupp var 30 procent. Bland gruppen jaktkorts- lösande kvinnor uppger så många som 84 procent att deras föräldrar eller svärföräldrar jagade. Resultatet från jägarundersökningen tyder på att tradi- tionen inom familjen har en stor betydelse för att en person jagar. 
 Av de jaktkortslösande jägarna uppger två procent att de inte jagar längre. Av övriga tillfrågade jägare uppger drygt 58 procent att de har jagat mer än tio år, 32 procent att de jagat mellan tre och tio år samt sju procent att de jagat två år eller mindre. 
 Av de jägare som slutat jaga angav knappt hälften att de inte har tid, en femtedel att de förlorat intresset och en tiondel att de förlorade jaktmarken. Tre procent uppgav att orsaken var för långa resor eller att det var för dyrt. Övriga tjugo procent uppgav annan orsak. Det kan noteras att det är enbart män som uppgivit att de slutat. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 97 
  
 Utredningen har frågat jägaren hur stor andel av dennes eller dennes jaktlags normala jaktområde för älg respektive småvilt som disponerades genom avtal under år 1995. Svaren fördelade sig på följande sätt. 
  
 Tabell 3.26 
  
 Älgjakt 
  
 Småviltjakt 
  
 Enbart egen mark 
  
 17 % 
  
 22 % 
  
 Mindre än 50 % 
  
 14 % 
  
 12 % 
  
 Mer än 50 % 
  
 13 % 
  
 13 % 
  
 Allt 
  
 29 % 
  
 29 % 
  
 Vet ej 
  
 27 % 
  
 24 % 
  
 Jägarna har fått besvara vad som huvudsakligen gäller för hans eller hennes möjligheter att jaga älg respektive småvilt. De har besvarat frågan på föl- jande sätt. 
  
 Tabell 3.27 
  
 Småvilt 
  
 Älg 
  
 Alternativ 
  
 Upplåtelse 
  
 9,1 % 
  
 19,2 % 
  
 Jagar i ett jaktlag eller motsvarande genom 
  
 upplåtelse från enskild markägare 
  
 7,2 % 
  
 13,7 % 
  
 Jagar i ett jaktlag eller motsvarande genom 
  
 upplåtelse från skogsbolag, kommun, kyrka 
  
 etc. 
  
 9,8 % 
  
 10,5 % 
  
 Jagar i ett jaktvårdsområde genom upplåtelse 
  
 från enskild markägare 
  
 9,2 % 
  
 4,6 % 
  
 Jagar i ett jaktvårdsområde genom upplåtelse 
  
 från skogsbolag, kommun, kyrka etc. 
  
 9,5 % 
  
 1,1 % 
  
 Jagar ensam på mark som disponeras genom 
  
 avtal 
  
 3,2 % 
  
 0,9 % 
  
 Jagar genom att köpa korttidsupplåtelse 
  
 Summa: 
  
 48,0 % 
  
 50,0 % 
  
 Ägande 
  
 19,3 % 
  
 8,0 % 
  
 Jagar ensam eller med familjemedlem/ägare 
  
 på mark som jag/vi äger 
  
 13,5 % 
  
 14,4 % 
  
 Jagar i ett jaktlag eller motsvarande genom 
  
 att äga mark som ingår i detta 
  
 7,3 % 
  
 11,1 % 
  
 Jagar i ett jaktvårdsområde genom att äga 
  
 mark som ingår i detta 
  
 Summa: 
  
 40,1 % 
  
 33,5 % 
  
 Övrigt 
  
 2,9 % 
  
 12,5 % 
  
 Blir bjuden på jakt 
  
 9,0 % 
  
 4,0 % 
  
 Jagar efter löfte från markägare 
  
 Summa: 
  
 11,9 % 
  
 16,5 % 
  
 Sammanlagt: 
  
 100,0 % 
  
 100,0 % 
  
 98 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Undersökningen visar att omkring hälften av jägarna, vare sig det gäller småvilt eller älg, jagar på mark de nyttjar genom någon form av upplåtelse. 
 Omkring 12 procent av småviltjägarna och 16 procent av älgjägarna blir antingen bjudna på jakt eller jagar efter löfte från markägaren. Övriga jagar på mark de äger. 
 Av undersökningen framgår att jägarna jagar mest småvilt. Drygt 55 procent uppger att de jagar mest småvilt. Av de övriga jagar 26 procent lika mycket älg som småvilt och 18 procent mest älg. Av kvinnorna uppger 
 42 procent att de jagar mest småvilt, 17 procent att de jagar lika mycket 
 älg som småvilt samt 41 procent att de jagar mest älg. 
 När det gäller antalet jaktdagar uppger 19 procent av jägarna att de inte jagade älg över huvud taget under år 1995. 20 procent jagade  
 1-3 
  dagar, 
 29 procent  
 4-7 
  dagar, 19 procent  
 8-14 
  dagar och 13 procent mer än 14 dagar. Motsvarande fråga beträffande småvilt gav följande resultat. Nio procent uppger att de inte jagat småvilt under år 1995, 12 procent hade  
 1-3 
  jaktdagar, 18 procent  
 4-7 
  jaktdagar, 23 procent  
 8-14 
  jaktdagar och 38 procent mer än 14 jaktdagar. Undersökningen tyder på att kvinnorna jagar småvilt mindre än männen gör. Av kvinnorna svarade nämligen 28 procent att de inte jagade alls och endast 18 procent att de hade mer än 14 jaktdagar på småvilt. Övriga siffror skilde sig inte nämnvärt från hela populationens svar. 
 Utredningen har också undersökt hur jägarens intresse för jakt förändrats de senaste åren. Omkring 50 procent uppger att deras intresse är oförändrat för såväl älg- som småviltjakt. När det gäller småviltjakt uppger 12 procent att intresset ökat mycket och 26 procent att intresset ökat något. Ett något minskat intresse finns hos 10 procent och endast 2 procent uppger att deras intresse minskat mycket. Motsvarande siffror för älgjakten visar att för 6 procent har intresset ökat mycket, för 17 procent ökat något, för 21 procent minskat något och för 6 procent minskat mycket. När det gäller intresset för älgjakt har 13 procent av kvinnorna uppgivit att deras intresse ökat mycket medan endast en procent uppger att intresset minskat mycket. Även i denna delen tyder resultatet på att kvinnorna har en något annan attityd till älgjakten än männen. Det kan också tyda på att fler kvinnor börjat på senare tid. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 99 
  
 Jägarna har även redovisat hur antalet jaktdagar förändrats under de senaste 
 åren. Av jägarna uppger 7 procent att antalet jaktdagar ökat mycket, 21 procent ökat något, 35 procent oförändrat, 29 procent minskat något och 
 8 procent minskat mycket. 
 För det fall intresset för jakten har förändrats har jägaren angivit följande orsak såsom den viktigaste. 
  
 Tabell 3.28 
  
 Ökade kostnader 
  
 9 % 
  
 Minskad tillgång på vilt 
  
 11 
  
 % 
  
 Svårare få tag på mark 
  
 7 % 
  
 Avstånd till jaktmark ökat 
  
 4 
  
 % 
  
 Har blivit äldre 
  
 6 
  
 % 
  
 ----- 
  
 Minskade kostnader 
  
 0 % 
  
 Ökad tillgång på vilt 
  
 7 
  
 % 
  
 Lättare att få tillgång till mark 
  
 6 
  
 % 
  
 Avstånd till jaktmark minskat 
  
 5 
  
 % 
  
 ----- 
  
 Annan orsak 
  
 41% 
  
 Utredningen har undersökt vad ökad tillgång till mark skulle ha för betydelse för jägarens vilja att jaga fler dagar per år. 
  
 Tabell 3.29  
 Hur många fler dagar per år skulle du vilja jaga älg/småvilt om du hade tillgång till ytterligare mark? 
  
 Älg 
  
 Småvilt 
  
 Ingen 
  
 54 % 
  
 38 % 
  
 1-3 
  dagar 
  
 12 % 
  
 8 % 
  
 4-7 
  dagar 
  
 17 % 
  
 12 % 
  
 8 dagar eller mer 
  
 17 % 
  
 42 % 
  
 Utredningen har försökt ta reda på vilka kostnader jägaren har för jakt. 
  
 100  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Tabell 3.30  
 Vilka kostnader i kronor har du haft för att bedriva jakt på älg/småvilt år 1995? 
  
 Ingenting 
  
 1-500 
  
 500-2 
  000 
  
 Mer än 2 000 
  
 Kostnader f ör 
  
 Resor 
  
 22%/25% 
  
 47%/43% 
  
 25%/25% 
  
 6%/7% 
  
 Mark, fallavgifter, jakt- 
  
 kort 
  
 13%/21% 
  
 34%/45% 
  
 33%/22% 
  
 20%/13% 
  
 Ingenting 
  
 1-200 
  
 200-500 
  
 Mer än 500 
  
 Viltvård 
  
 35%/44% 
  
 33%/29% 
  
 22%/18% 
  
 10%/9% 
  
 Undersökningen uppdelat på kön tyder på att kvinnorna har lägre kostnader för jakten. När det gäller kostnader för resor uppger 31 procent att de inte hade några kostnader alls för resor i samband med älgjakt och 43 procent att de inte hade några i samband med småviltjakt. Motsvarande pro- centsiffror för kostnader för viltvård var 52 respektive 63 procent. 
 Jägarna fick besvara frågan hur mycket de skulle kunna tänka sig att betala per år (inklusive köttandel) för att få tillgång till mera mark för älg/småvilt. 60 procent svarade att de inte behövde mera mark för älg eller småvilt. Övriga jägares svar, dvs. 40 procent motsvarande nästan 130 000 jägare, fördelade sig på följande sätt. 
  
 Tabell 3.31 
  
 Ingenting 
  
 1-500 
  
 500-2 
  000 
  
 Mer än 2 000 
  
 Kostnader f ör 
  
 Resor 
  
 39%/29% 
  
 29%/35% 
  
 27%/30% 
  
 5%/6% 
  
 Tate, fallavgifter, jakt- 
  
 kort 
  
 35%/25% 
  
 17%/23% 
  
 35%/37% 
  
 13%/15% 
  
 Ingenting 
  
 1-200 
  
 200-500 
  
 Mer än 500 
  
 Viltvård 
  
 31%/24% 
  
 20%/24% 
  
 30%/32% 
  
 19%/20% 
  
 Undersökningsresultatet fördelat på kön tyder på att drygt hälften av kvinnorna inte är beredda att betala något alls för att få tillgång till mera mark för älgjakt. Knappt hälften uppger att de inte är beredda att betala något alls för att få tillgång till mer småviltjakt. 
 Av jägarna anser 7 procent att kostnaderna för jakt är låga jämfört med kostnaderna för andra fritidsaktiviteter, 38 procent att de är varken låga eller höga och 43 procent att kostnaderna är höga. Övriga 12 procent har ingen uppfattning. 
 Utredningen har frågat jägaren vilken kategori jaktintresserade som denne skulle kunna tänka sig att ta in permanent i det jaktlag han eller hon är 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 101 
  
 medlem i. En stor del av jägarna, 60 procent, har svarat att de inte är in- tresserade av att ta in ytterligare personer. Av de övriga ser de flesta hellre att den nye medlemmen är nybörjare än erfaren jägare. 
 Jägarna har ombetts att ange de tre viktigaste skälen till varför han eller hon bedriver jakt. Jägarna har haft tio olika alternativ att välja mellan. 
 Rangordnat efter antal svar blev resultatet följande. 
  
 Tabell 3.32 
  
 Skäl 
  
 Antal svar 
  
 Naturupplevelser 
  
 995 
  
 Kamratskap 
  
 672 
  
 Avkoppling 
  
 655 
  
 Spänning 
  
 626 
  
 Intresse för hundar 
  
 329 
  
 Viltvårdsintresse 
  
 270 
  
 Ger jaktbyte/kött 
  
 254 
  
 Kontakt med släktingar 
  
 och bygden där jägaren har 
  
 rötter 
  
 199 
  
 Nöje 
  
 160 
  
 Intresse för skytte 
  
 114 
  
 Jägarna har fått redogöra för vilken viltvård de bedriver på den mark som han eller hon disponerar för jakt. När det gäller mark som disponeras för 
 älgjakt är den i princip enda förekommande viltvårdsåtgärden utsättning av saltstenar. Beträffande mark som disponeras för småviltjakt ser rangord- ningen, efter antal svar, ut på följande sätt: Utsättning av saltstenar, vinterutfodring, viltåkerodling, rovdjurskontroll, uppsättning av holkar, iordningställande av viltvatten, övrigt, skyddsplanteringar samt utsättning av fasaner, rapphöns m.m. 
 Utredningen har undersökt hur jägarna fått tillgång till sina nuvarande jaktmarker på älg respektive småvilt. Svaren från jägarna fördelar sig på följande sätt. 
  
 32 % 
  
 68 % 
  
 102  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Tabell 3.33 
  
 Älg 
  
 Småvilt 
  
 Genom bekanta 
  
 30,6 % 
  
 29,4 % 
  
 Äger marken 
  
 27,9 % 
  
 27,4 % 
  
 Annat sätt 
  
 20,1 % 
  
 20,8 % 
  
 Genom erbjudande från 
  
 markägare 
  
 13,5 % 
  
 14,2 % 
  
 Genom anställning 
  
 3,9 % 
  
 4,2 % 
  
 Genom kölista 
  
 3,0 % 
  
 3,1 % 
  
 Genom anbud 
  
 0,4 % 
  
 0,3 % 
  
 Genom egen annonsering 
  
 0,3 % 
  
 0,4 % 
  
 Genom att svara på annons 
  
 0,2 % 
  
 0,1 % 
  
 Utredningen har för år 1995 undersökt intresset för korttidsjakt och kostnaderna för sådan jakt. Svaren på nedanstående frågor fördelade sig på följande sätt. 
  
 Tabell 3.34  
 Bedrev du korttidsjakt under 1995 (köp av korttidsupplåtelse, typ dag eller vecka)? 
  
 Nej 
  
 83,4 % 
  
 Ja och kostade mindre än 500 kr 
  
 10,7 % 
  
 Ja och kostade  
 500-1 
  000 kr 
  
 3,7 % 
  
 Ja och kostade 1  
 001-2 
  000 kr 
  
 1,2 % 
  
 Ja och kostade mer än 2001 kr 
  
 0,9 % 
  
 Tabell 3.35  
 Skulle du vara intresserad att bedriva mera korttidsjakt kommande år till 1995 års kostnader? 
 Ja 
 Nej 
  
 3.3.3 
  
 Presumtiva jägare 
  
 Enligt direktiven finns det i Sverige ett stort antal människor som skulle vara intresserade av att börja jaga men som av olika anledningar inte gjort det. I ett försök att utröna vilket intresse dessa presumtiva jägare har ut- förde utredningen under slutet av år 1995 och början av år 1996 en enkät- undersökning. Undersökningsgruppen skulle representera i Sverige boende individer med ett eventuellt intresse av att börja jaga. Den undersökta populationen är i Sverige boende i åldern  
 18-50 
  år. Resultatet från under- sökningen redovisas nedan. 
 Enligt direktiven skall utredningen företrädesvis titta på de som är intresserade av att börja jaga men som är förhindrade till det eftersom de inte har tillgång till jaktmark. Nedan redovisar utredningen, i anslutning till 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 103 
  
 övriga resultat, vad denna grupp har svarat. I förhållande till hela referens- gruppen visar resultaten att gruppen som saknar jaktmark är överrepre- senterad i Norrlands tätorter, på glesbygden i Svealand och mindre tätorter i Götaland. 
 I jämförelse med redovisningen i föregående avsnitt (jägarna) föreligger en relativt stor skillnad mellan jägare och den svenska befolkningen som helhet vad gäller jakttraditioner. Det föreligger dock ingen skillnad mellan könen. Däremot föreligger stora skillnader mellan könen vad gäller intresse av att avlägga jägarexamen. 
  
 Tabell 3.36  
 Den svenska jakten sägs bygga på traditioner. Jagar/jagade några av dina 
  
 föräldrar/svärföräldrar? 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Ja 
  
 30,3 % 
  
 32 % 
  
 29 % 
  
 Nej 
  
 68,7 % 
  
 68 % 
  
 71 % 
  
 Tabell 3.37  
 Har du avlagt eller håller du på att avlägga jägarexamen? 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar jaktmark 
 (138 000 stycken) 
  
 Ja 
  
 7,6 % 
  
 12 % 
  
 3 % 
  
 20 % (27 600) 
  
 Nej, och är inte 
  
 intresserad 
  
 77,3 % 
  
 66 % 
  
 89 % 
  
 24 % (33 100) 
  
 Nej, men är 
  
 intresserad 
  
 15,1 % 
  
 22 % 
  
 8 % 
  
 56 % (77 300) 
  
 Tabell 3.38  
 Deltog du i jakt under år 1995? 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Ja 
  
 6,5 % 
  
 11 % 
  
 1,3 % 
  
 Nej 
  
 93,5 % 
  
 89 % 
  
 98,7 % 
  
 De som deltog i jakt under år 1995 ombads att avbryta enkäten eftersom studien inriktades på gruppen som inte jagar. Hela populationen  
 18-50 
  år bestod av 3 926 000 individer. Bortfallet var 35 procent och utredningen utgår från ett antagande som innebär att denna grupp helt saknar intresse av jakt. Detta innebär att 65 procent av populationen, dvs. 2 560 000 personer utgör jämförelsegrupp. Mot bakgrund av att könsfördelningen i populationen är helt jämn finns det 1 280 000 män och lika många kvinnor. Som konstaterats ovan hade 11 procent av männen och 1,3 procent av kvinnorna deltagit i jakt under år 1995. Dessa saknar relevans och har plockats bort från studien. Av männen återstår således 1 139 000 och bland kvinnorna 1 263 000. 
  
 104  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Studien visar att det finns knappt 400 000 män och 150 000 kvinnor som 
 är intresserade av att jaga om förutsättningar funnits. Fördelningen vad gäller intresse av olika slags jakt visas i följande tabell. 
  
 Tabell 3.39  
 Om förutsättningar funnits skulle du vara intresserad av att jaga? 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar jaktmark 
  
 Älg 
  
 3,6 % 
  
 4 % 
  
 3 % 
  
 9 % 
  
 (12 400) 
  
 Småvilt 
  
 6,2 % 
  
 10 % 
  
 3 % 
  
 31 % 
  
 (42 800) 
  
 Både älg/småvilt 
  
 13,0 % 
  
 20 % 
  
 6 % 
  
 57 % 
  
 (78 700) 
  
 Ingetdera 
  
 77,1 % 
  
 66 % 
  
 88 % 
  
 3 % 
  
 (4 100) 
  
 En väsentlig fråga för utredningen är vilka hinder som föreligger för att delta i jakt. Nedanstående tabell redovisar fördelningen på olika svarsalter- nativ. Inom parantesen i tabellen har de relativa frekvenserna överförts till absoluta tal. Det mest frekventa svaret bland annat skäl var familjesituatio- nen. 
  
 Tabell 3.40  
 Vad är det som hindrar dig från att delta i jakt? 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar intresse 
  
 78,2 % 
  
 67,0 % 
  
 89,0 % 
  
 Har inte tid 
  
 8,7 % 
  
 13,0 % 
  
 4,7 % 
  
 (207 000) 
  
 (148 000) 
  
 (59 000) 
  
 Saknar jaktmark 
  
 6,0 % 
  
 9,6 % 
  
 2,3 % 
  
 (138 000) 
  
 (109 000) 
  
 (29 000) 
  
 Har inte råd 
  
 2,2 % 
  
 3,6 % 
  
 1,0 % 
  
 (54 000) 
  
 (41 000) 
  
 (13 000) 
  
 För långa resor 
  
 till jaktmarken 
  
 0,4 % 
  
 0,7 % 
  
 0,2 % 
  
 (11 000) 
  
 (8 000) 
  
 (3 000) 
  
 Vet inte vart jag 
  
 skall vända mig 
  
 1,3 % 
  
 2,7 % 
  
 - 
  
 (31 000) 
  
 (31 000) 
  
 Annat skäl 
  
 3,2 % 
  
 3,6 % 
  
 2,8 % 
  
 (76 000) 
  
 (41 000) 
  
 (35 000) 
  
 Utredningen har särskilt intresserat sig för den grupp som uppgivit att avsaknaden av jaktmark hindrar dem från att delta i jakt. 
 Nedan redovisas vad den presumtiva jägaren har för uppfattning om antal jaktdagar per år, reseavstånd till jaktmark, avtalstid vid upplåtelse samt kostnader för jakt. Siffran inom parentes anger antalet presumtiva jägare. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen 
  
 105 
  
 Tabell 3.41  
 Hur många dagar per år skulle du vilja jaga älg/småvilt? 
  
 Älg 
  
 Småvilt 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 Jaktmark 
  
 Jaktmark 
  
 Ingen 
  
 30,4 % 
  
 27 % 
  
 39 % 
  
 31 % 
  
 13,9 % 
  
 11 % 
  
 24 % 
  
 7 % 
  
 (163 000) 
  
 (105 000) 
  
 (58 000) 
  
 (42 800) 
  
 (79 000) 
  
 (43 000) 
  
 (36 000) 
  
 (9 700) 
  
 1-3 
  dagar 
  
 29,2 % 
  
 29 % 
  
 32 % 
  
 26 % 
  
 18,3 % 
  
 18 % 
  
 21 % 
  
 9 % 
  
 (162 000) 
  
 (113 000) 
  
 (49 000) 
  
 (35 900) 
  
 (101 000) 
  
 (70 000) 
  
 (31 000) 
  
 (12 400) 
  
 4-7 
  dagar 
  
 24,8 % 
  
 27 % 
  
 18 % 
  
 20 % 
  
 21,4 % 
  
 21 % 
  
 20 % 
  
 23 % 
  
 (136 000) 
  
 (109 000) 
  
 (27 000) 
  
 (27 600) 
  
 (116 000) 
  
 (85 000) 
  
 (31 000) 
  
 (31 700) 
  
 8 dagar eller mer 
  
 15,6 % 
  
 17 % 
  
 11 % 
  
 23 % 
  
 46,4 % 
  
 50 % 
  
 35 % 
  
 61 % 
  
 (86 000) 
  
 (69 000) 
  
 (17 000) 
  
 (31 700) 
  
 (250 000) 
  
 (198 000) 
  
 (52 000) 
  
 (84 200) 
  
 Tabell 3.42  
 Vilket är det längsta avstånd (enkel resa) till jaktmarken för älg/småvilt som du kan tänka dig? 
  
 Älg 
  
 Småvilt 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 Jaktmark 
  
 Jaktmark 
  
 - 5 mil 
  
 36,0 % 
  
 35 % 
  
 38 % 
  
 48 % 
  
 43,3 % 
  
 43 % 
  
 45 % 
  
 50 % 
  
 (196 000) 
  
 (139 000) 
  
 (57 000) 
  
 (66 200) 
  
 (238 000) 
  
 (170 000) 
  
 (68 000) 
  
 (69 000) 
  
 5-15 
  mil 
  
 36,4 % 
  
 36 % 
  
 36 % 
  
 28 % 
  
 37,0 % 
  
 37 % 
  
 37 % 
  
 38 % 
  
 (197 000) 
  
 (143 000) 
  
 (54 000) 
  
 (38 600) 
  
 (203 000) 
  
 (147 000) 
  
 (56 000) 
  
 (52 400) 
  
 16-30 
  mil 
  
 14, 5 % 
  
 15 % 
  
 15 % 
  
 9 % 
  
 11,3 % 
  
 12 % 
  
 9 % 
  
 5 % 
  
 (92 000) 
  
 (59 000) 
  
 (23 000) 
  
 (12 400) 
  
 (62 000) 
  
 (48 000) 
  
 (14 000) 
  
 (6 900) 
  
 mer än 30 mil 
  
 13,2 % 
  
 14 % 
  
 11 % 
  
 15 % 
  
 8,4 % 
  
 8 % 
  
 9 % 
  
 7 % 
  
 (72 000) 
  
 (55 000) 
  
 (17 000) 
  
 (20 700) 
  
 (46 000) 
  
 (32 000) 
  
 (14 000) 
  
 (9 700) 
  
 Tabell 3.43  
 Många jägare saknar i dag egen jaktmark eller har inte tillräckligt mycket egen jaktmark och skriver därför avtal om att få disponera annans mark – vilken avtalstid anser du vara lämpligast? 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar jaktmark 
  
 1 
  
 år 
  
 19,7 % 
  
 20 % 
  
 20 % 
  
 12 % 
  
 (108 000) 
  
 (78 000) 
  
 (30 000) 
  
 (16 600) 
  
 2 
  
 år 
  
 28,3 % 
  
 31 % 
  
 21 % 
  
 36 % 
  
 (155 000) 
  
 (123 000) 
  
 (32 000) 
  
 (49 700) 
  
 3-4 
  år 
  
 31,1 % 
  
 31 % 
  
 31 % 
  
 24 % 
  
 (170 000) 
  
 (123 000) 
  
 (47 000) 
  
 (33 100) 
  
 5 
  
 år eller mer 
  
 20,9 % 
  
 18 % 
  
 28 % 
  
 28 % 
  
 (114 000) 
  
 (72 000) 
  
 (42 000) 
  
 (1 400) 
  
 106  
 Fler jakttillf ällen  
 SOU 1997:91 
  
 Tabell 3.44  
 Hur mycket skulle du kunna tänka dig att maximalt betala för att delta i älgjakt/småviltjakt under sju dagar under förutsättning att du får behålla bytet eller del därav? 
  
 Kostnad 
  
 Älg 
  
 Småvilt 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 Resor 
  
 jaktmark 
  
 jaktmark 
  
 Ingenting 
  
 13,6 % 
  
 12 % 
  
 18 % 
  
 11 % 
  
 15,0 % 
  
 11 % 
  
 25 % 
  
 15 % 
  
 (75 000) 
  
 (48 000) 
  
 (27 000) 
  
 (15 200) 
  
 (82 000) 
  
 (44 000) 
  
 (38 000) 
  
 (20 700) 
  
 1-500 
  kr 
  
 60,9 % 
  
 63 % 
  
 55 % 
  
 62 % 
  
 62,1 % 
  
 66 % 
  
 50 % 
  
 61 % 
  
 (333 000) 
  
 (250 000) 
  
 (83 000) 
  
 (85 600) 
  
 (337 000) 
  
 (262 000) 
  
 (75 000) 
  
 (84 200) 
  
 500-2 
  000 kr 
  
 23,8 % 
  
 24 % 
  
 24 % 
  
 26 % 
  
 20,4 % 
  
 21 % 
  
 20 % 
  
 23 % 
  
 (131 000) 
  
 (95 000) 
  
 (36 000) 
  
 (35 900) 
  
 (113 000) 
  
 (83 000) 
  
 (30 000) 
  
 (31 700) 
  
 Mer än 2 000 kr 
  
 1,7 % 
  
 1 % 
  
 3 % 
  
 1 % 
  
 2,5 % 
  
 2 % 
  
 5 % 
  
 1 % 
  
 (9 000) 
  
 (4 000) 
  
 (5 000) 
  
 (1 400) 
  
 (16 000) 
  
 (8 000) 
  
 ( 8 000) 
  
 (1 400) 
  
 Mark m.m. 
  
 Ingenting 
  
 14,7 % 
  
 13 % 
  
 19 % 
  
 9 % 
  
 17,2 % 
  
 15 % 
  
 23 % 
  
 11 % 
  
 (81 000) 
  
 (52 000) 
  
 (29 000) 
  
 (12 400) 
  
 (94 000) 
  
 (59 000) 
  
 (35 000) 
  
 (15 200) 
  
 1-500 
  kr 
  
 40,1 % 
  
 44 % 
  
 32 % 
  
 42 % 
  
 48,9 % 
  
 48 % 
  
 51 % 
  
 49 % 
  
 (222 000) 
  
 (174 000) 
  
 (48 000) 
  
 (58 000) 
  
 (267 000) 
  
 (190 000) 
  
 (77 000) 
  
 (67 600) 
  
 500-2 
  000 kr 
  
 40,9 % 
  
 39 % 
  
 47 % 
  
 41 % 
  
 30,5 % 
  
 33 % 
  
 24 % 
  
 35 % 
  
 (226 000) 
  
 (155 000) 
  
 (71 000) 
  
 (56 600) 
  
 (167 000) 
  
 (131 000) 
  
 (36 000) 
  
 (48 300) 
  
 Mer än 2 000 kr 
  
 4,3 % 
  
 5 % 
  
 2 % 
  
 8 % 
  
 3,4 % 
  
 4 % 
  
 2 % 
  
 5 % 
  
 (23 000) 
  
 (20 000) 
  
 (3 000) 
  
 (11 000) 
  
 (19 000) 
  
 (16 000) 
  
 (3 000) 
  
 (6 900) 
  
 Kostnad 
  
 Älg 
  
 Småvilt 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 jaktmark 
  
 jaktmark 
  
 Viltvård 
  
 Ingenting 
  
 17,6 % 
  
 17 % 
  
 15 % 
  
 14 % 
  
 14,3 % 
  
 14 % 
  
 18 % 
  
 12 % 
  
 (100 000) 
  
 (67 000) 
  
 (23 000) 
  
 (19 300) 
  
 (82 000) 
  
 (55 000) 
  
 (27 000) 
  
 (16 600) 
  
 1-200 
  kr 
  
 31,9 % 
  
 32 % 
  
 33 % 
  
 26 % 
  
 37,1 % 
  
 36 % 
  
 40 % 
  
 30 % 
  
 (177 000) 
  
 (127 000) 
  
 (50 000) 
  
 (35 900) 
  
 (203 000) 
  
 (143 000) 
  
 (60 000) 
  
 (41 400) 
  
 200-500 
  kr 
  
 37,4 % 
  
 39 % 
  
 35 % 
  
 45 % 
  
 33,3 % 
  
 36 % 
  
 24 % 
  
 40 % 
  
 (208 000) 
  
 (155 000) 
  
 (53 000) 
  
 (62 100) 
  
 (179 000) 
  
 (143 000) 
  
 (36 000) 
  
 (55 200) 
  
 Mer än 500 kr 
  
 13,0 % 
  
 12 % 
  
 17 % 
  
 15 % 
  
 15,3 % 
  
 14 % 
  
 18 % 
  
 18 % 
  
 (74 000) 
  
 (48 000) 
  
 (26 000) 
  
 (20 700) 
  
 (82 000) 
  
 (55 000) 
  
 (27 000) 
  
 (24 800) 
  
 Utredningen har undersökt vad den presumtiva jägaren tycker om fadder- system och hur denne helst skulle vilja jaga älg respektive småvilt. Nedan redovisas frågorna och hur de besvarats. Siffrorna inom parentes anger det ungefärliga antalet personer. 
  
 SOU 1997:91  
 Fler jakttillf ällen  
 107 
  
 Tabell 3.45  
 Om jägarorganisationerna skulle arrangera ett s.k. faddersystem (en van jägare tar med en blivande jägare på jakt) 
 – skulle du vara intresserad av ett sådant arrangemang? 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar jaktmark 
  
 Ja, till priset av högst 300 kr per dag 
  
 59,7 % 
  
 61 % 
  
 56 % 
  
 64 % 
  
 (326 000) 
  
 (242 000) 
  
 (84 000) 
  
 (88 300) 
  
 Ja, till priset av högst 500 kr per dag 
  
 14,8 % 
  
 14 % 
  
 17 % 
  
 6 % 
  
 (81 000) 
  
 (55 000) 
  
 (26 000) 
  
 (8 300) 
  
 Ja, till priset av högst 1 000 kr per dag 
  
 1,2 % 
  
 2 % 
  
 - 
  
 3 % 
  
 (8 000) 
  
 (8 000) 
  
 - 
  
 (4 100) 
  
 Nej, inte intresserad över huvud taget 
  
 24,3 % 
  
 23 % 
  
 27 % 
  
 27 % 
  
 (132 000) 
  
 (91 000) 
  
 (41 000) 
  
 (37 300) 
  
 Tabell 3.46  
 Vilket av följande alternativ stämmer bäst överens med din uppfattning av hur du vill jaga älg/småvilt? 
  
 Älg 
  
 Småvilt 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 Alla 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Saknar 
  
 jaktmark 
  
 jaktmark 
  
 Jag vill jaga 
  
 12,9 % 
  
 16 % 
  
 3 % 
  
 17 % 
  
 49,6 % 
  
 54 % 
  
 39 % 
  
 58 % 
  
 ensam 
  
 (68 000) 
  
 (63 000) 
  
 (5 000) 
  
 (23 500) 
  
 (273 000) 
  
 (214 000) 
  
 (59 000) 
  
 (80 000) 
  
 Jag vill jaga i ett 
  
 66,7 % 
  
 62 % 
  
 83 % 
  
 69 % 
  
 36,9 % 
  
 33 % 
  
 48 % 
  
 35 % 
  
 jaktlag 
  
 (371 000) 
  
 (246 000) 
  
 (125 000) 
  
 (95 200) 
  
 (203 000) 
  
 (131 000) 
  
 (72 000) 
  
 (48 300) 
  
 Jag vet inte 
  
 20,4 % 
  
 22 % 
  
 14 % 
  
 14 % 
  
 13,6 % 
  
 13 % 
  
 13 % 
  
 8 % 
  
 (108 000) 
  
 (87 000) 
  
 (21 000) 
  
 (19 300) 
  
 (72 000) 
  
 (52 000) 
  
 (20 000) 
  
 (11 000) 
  
 3.4 
  
 Överväganden och förslag 
  
 3.4.1 
  
 Inledning 
  
 I likhet med andra naturresurser betraktas den vilda faunan som en hela svenska folkets angelägenhet. Vid förvaltningen av vår vilda fauna måste hänsyn tas till alla partsintressen. Ökad möjlighet att jaga förutsätter därför att det med hänsyn till samtliga berörda intressen finns ett utrymme för ytterligare jakt. 
 Ett ökat antal jakttillfällen får inte äventyra en långsiktig ekologisk balans, en art- och individrik fauna eller hota nuvarande skydd för utrotningshotade arter. En förutsättning för en utvidgning av jakten är att utökningen inte skadar viltstammarna i deras egenskap av förnyelsebar resurs. Naturmiljöer, biotoper, måste tryggas så att arter som förekommer naturligt får chansen att leva vidare under ursprungliga förhållanden och i tillräckligt antal. 
 Jakten är accepterad som en del av samhällslivet. Debatten om jakten är ofta intensiv, förmodligen beroende på att detta är ett område där åsikterna 
  
 108  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 i bland går vitt isär oberoende av lojaliteter i övrigt. Liksom man i debatten i jaktfrågor skall ge utrymme för både jaktvänner och de som är skeptiska måste utredningen i sina överväganden och förslag ta hänsyn till dessa olika åsiktsinriktningar. 
 Jakten är en av människans äldsta kulturyttringar och har en bred folklig förankring. För många människor är jakt, liksom andra fritidsaktiviteter, en väsentlig del av livskvaliteten. Jakten kräver att man har förmågan till någon form av fysisk prestation och bidrar tveklöst till det som i dag kallas friskvård. Jakten i sig bidrar alltså till bättre fysisk och mental hälsa. 
 Jakten erbjuder dessutom en viktig social funktion. 
 Jakt, liksom andra friluftsaktiviteter, som på nu beskrivna sätt främjar den enskilda individen har ett allmänt intresse. Från det allmännas sida finns skäl att främja sådana aktiviteter. Utredningens överväganden och förslag siktar mot att ge så många som möjligt tillfälle att nyttja de goda förut- sättningar till jakt som vårt vidsträckta land erbjuder. Som framgår ovan får detta inte ske till vilket pris som helst utan avvägningar måste göras mot andra intressen. 
 Nedan redovisar utredningen vilket behov det finns av fler jakttillfällen, jaktmarkerna och deras möjlighet att ge fler jakttillfällen samt avslutnings- vis förslag på hur de nyblivna jägarnas jaktintresse kan fångas upp. 
  
 3.4.2 
  
 Behov av fler jakttillfällen 
  
 Av utredningens direktiv framgår att 50 000 av de svenska jägarna uppger att de har brist på jaktmark. Ytterligare ungefär 100 000 svenskar uppger i undersökningar att de är intresserade av att börja jaga men att de inte har tillgång till jaktmark. Utredningen har genom undersökningar riktade till jägarna och de presumtiva jägarna försökt utröna vilket behov av fler jakttillfällen som föreligger och vad som efterfrågas i fråga om jakt. 
 Undersökningen riktad till jägarna visar att omkring hälften av jägarna har ett oförändrat intresse för såväl småvilt- som älgjakt. Bland övriga jägare har främst intresset för småviltjakt ökat. Sett utifrån antal jaktdagar uppger 
 28 procent att antalet jaktdagar ökat under de senaste åren, 35 procent att 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 109 
  
 antalet dagar är oförändrat och 37 procent att antalet jaktdagar minskat. 
 Mycket tyder på att det samlade intresset för jakt bland de jaktkortslösande jägarna inte förändrats mycket. I sammanhanget är viktigt att notera att det 
 är ungefär lika många jägare som uppger att det blivit svårare (7 procent) respektive lättare (6 procent) att få tag på mark och att det är detta som påverkat deras intresse för jakten. Resultatet tyder på att brist på jaktmark sällan är orsaken till ett minskat jaktintresse. 
 En ökad tillgång till mark för den enskilde jägaren har dock betydelse för dennes vilja att jaga fler dagar per år. När det gäller älgjakt tyder undersökningsresultatet på att en sådan ökad tillgång skulle ha mindre betydelse för jägaren. Däremot skulle en ökad tillgång på mark påverka jägarens vilja att jaga småvilt. För drygt 40 procent av jägarna skulle sådana ändrade förhållanden kraftigt påverka antalet jaktdagar. 
 Resultatet i denna delen skall dock ställas i relation till vad jägaren är beredd att betala för att få tillgång till ytterligare mark. Utredningens undersökning visar att 60 procent av de jaktkortslösande jägarna inte behöver mer mark för älg eller småvilt. Det betyder att det finns i det närmaste 130 000 jägare i Sverige som vill ha tillgång till mera mark. 
 En stor del av dessa 130 000 jägare är dock inte beredda att betala något för att få tillgång till ytterligare mark. Undersökningsresultatet visar t.ex. att ungefär 45 000 älgjägare och 32 000 småviltjägare är intresserade endast om marken är gratis. Vidare framgår att ett stort antal av dessa jägare som vill ha tillgång till ytterligare mark inte är beredda att betala mer än 500 kr per år för ytterligare mark. Sålunda framgår att ungefär hälften av jägarna, dvs. 65 000, inte är villiga att betala något eller högst 500 kr per år för upplåtelseavgift m.m. för att få tillgång till ytterligare mark. Vidare framgår att omkring 85 000 jägare inte är beredda att betala något eller högst 500 kr per år i ökade resekostnader för att få tillgång till ytterligare mark. Endast knappt 10 000 jägare kan tänka sig att betala mer än 2 000 kr i resekostnader för att få tillgång till ytterligare mark. När det gäller kostnader för upplåtelseavgifter och fallavgifter m.m. kan knappt 20 000 jägare tänka sig att betala mer än 2 000 kr. 
  
 110  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Det anförda leder till slutsatsen att det finns drygt 100 000 jägare i Sverige som uppger att de är i behov av ytterligare mark. Kostnaderna synes ha stor betydelse för dessa jägare. Ett stort antal av de drygt 100 000 jägare som är i behov av ytterligare mark har sådana krav härvidlag att deras behov inte kan realiseras. Det är t.ex. osannolikt att tro att man kan få ytterligare mark gratis. Endast en mindre del av jägarna kan tänka sig att betala mer än 2 000 kr för mark eller resor för att få tillgång till ytterligare mark. Majoriteten av jägarna kan tänka sig att betala högst 500 kr per år för resor eller mark m.m. Intresset av att få tillgång till ytterligare mark torde för dessa vara beroende av att marken är belägen nära jägarens bostadsort samt att jaktmarken är billig. 
 Med hänsyn till vad jägarna svarat på frågan vad ökad tillgång till mark har för betydelse för jägarens vilja att jaga är det sannolikt att en ökad tillgång till jaktmark främst påverkar jägarens intresse för småviltjakt. 
 I Sverige finns det knappt 400 000 män och 150 000 kvinnor i åldrarna 18- 50 år som inte jagar men som är intresserade av jakt. Den vanligaste orsaken till att man trots ett intresse inte jagar är att man inte har tid. Ungefär 100 000 män och 30 000 kvinnor anser att brist på jaktmark är orsaken till att de inte deltar i jakt. Det är denna grupp som utredningen skall ägna särskild uppmärksamhet åt. 
 Undersökningen visar att drygt 30 000 av dessa inte är intresserade av att avlägga jägarexamen. Det torde innebära att deras möjlighet att börja jaga är små. När det gäller hur många dagar dessa presumtiva jägare skulle vilja jaga är det tydligt att småviltjakten är intressantast. Drygt 100 000 skulle vilja jaga fyra dagar eller mer. Endast ett fåtal vill inte alls jaga småvilt. När det gäller motsvarande siffror för älgjakt är det drygt 50 000 som vill jaga 4 dagar eller mer och så många som drygt 40 000 som inte vill jaga älg över huvud taget. 
 Omkring hälften av de presumtiva jägarna kan inte tänka sig att ha längre avstånd än 5 mil till jaktmarken. När det gäller småviltjakten uppger 70 000 att de inte vill ha längre än 5 mil och ytterligare drygt 50 000 att de kan tänka sig att åka högst 15 mil. Undersökningen får anses visa att 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 111 
  
 en stor del av de presumtiva jägarna endast kan tänka sig att jaga i närheten av bostadsorten. 
 Av de presumtiva jägarna, som uppgivit att brist på jaktmark är orsaken till att de inte jagar, är omkring 100 000 villiga att betala högst 500 kr för resor och drygt 80 000 högst 500 kr för jaktmark m.m. Resultatet tyder på att en mycket stor del av denna grupp inte kan eller inte vill lägga ut några större kostnader på jakten. 
 Sammantaget konstaterar utredningen att ett relativt stort antal jägare uppger att bristen på jaktmark har betydelse för deras möjlighet att jaga i den omfattning de önskar. Likaså finns det ett relativt stort antal svenskar som är intresserade av att börja jaga men som uppger att tillgången till jaktmark hindrar dem. Mot bakgrund härav drar utredningen den slutsatsen att det utifrån dessa utgångspunkter finns ett behov av att tillskapa fler jakttillfällen. Utredningen har därför undersökt vilka möjligheter det finns att få till stånd fler jakttillfällen i landet. 
  
 3.4.3 
  
 Jaktmarkerna och deras möjlighet att ge fler jakttill- fällen 
  
 För att få en bättre balans mellan tillgång och efterfrågan på jaktmark skall utredningen enligt direktiven lämna förslag till hur fler personer, särskilt de som saknar egen mark, kan ges möjlighet att jaga. Utredningen bör lämna förslag till hur markägare som själva inte utnyttjar sin mark i större utsträckning än i dag skall kunna förmås att upplåta mark för jakt åt andra. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt möjligheten att upplåta den allmänt ägda marken. Nedan redovisar utredningen sina överväganden och förslag härvidlag. 
 Mark som förvaltas av Fastighetsverket 
 Som redovisats inledningsvis är Fastighetsverket den största förvaltaren av statens fasta egendom. Bl.a. förvaltas statens mark ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen av detta verk. Enligt uppgift från verket utnyttjas i dag all jaktbar mark för jakt. Det finns sålunda inte någon outnyttjad mark under Fastighetsverkets förvaltning. 
  
 112  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Småviltjakten ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen har varit föremål för en omfattande utredning från det allmännas sida. En intensiv debatt har förekommit såväl i massmedia som mellan olika intressegrupper. Ut- redningen har inte haft anledning att granska detta upplåtelsesystem närmare men vill ändå utifrån de aspekter utredningen har att ta hänsyn till säga följande. 
 Den totala arealen som är tillgänglig för småviltjakt på statens mark ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen uppgår till 6 231 000 ha (Utred- ningen av småviltjakten och handredskapsfisket ovan odlingsgränsen och på renbetesfjället s. 27 ff.). Det är därmed fråga om mycket stora arealer som gjorts tillgängliga för allmänheten. Utredningen konstaterar att nuvarande upplåtelsesystem således gör det möjligt för ett stort antal jägare att bedriva småviltjakt. Även de jägare som saknar egen jaktmark ges här möjlighet att bedriva jakt. Tillgången på jakttillfällen, med nuvarande upp- låtelsesystem, torde alltså vara mycket god. 
 Med utgångspunkt från vad jägarna uppgivit sig vara beredda att betala för jaktkort och resor för att få tillgång till jakt torde nu aktuell jakt trots allt inte vara tillgänglig för det stora flertalet. För den som bor nära upp- låtelseområdet lär de avgifter som tillämpas vara på acceptabel nivå. Den jägare som inte bor nära upplåtelseområdet har dock svårt att utnyttja denna jakt. Rent allmänt kan konstateras att det torde vara en kostsam friluftsaktivitet för den som inte bor på orten. 
 Nationalparker och naturreservat 
 Mark som tillhör staten kan avsättas till  
 nationalpark  
 i syfte att bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligen oförändrat skick. För varje särskild nationalpark meddelas de föreskrifter som behövs för att ändamålet med parken skall kunna tillgodoses. Sådana föreskrifter får meddelas av Naturvårdsverket efter samråd med länsstyrelsen. Även föreskrifter om vården och för- valtningen av parken meddelas av Naturvårdsverket efter samråd med länsstyrelsen. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 113 
  
 Syftet med nationalparkerna är att åt samtid och eftervärld såsom en hela nationens tillhörighet skydda sammanhängande större områden, vilka utgör karakteristiska prov på ursprungliga eller av kulturinflytelser relativt obe- rörda landskapstyper med tillhörande ytbildning, växtvärld och djurvärld. 
 Parkerna är tänkta att bilda centralhärdar för vetenskaplig forskning; här framträder alltmer deras roll som orörda referensområden för forskningen. 
 Men de skall också i princip stå öppna för envar (SOU 1951:5 s. 85). 
 Naturvårdsverket har utarbetat en policy för jakten i nationalparker. Denna policy följs när nationalparker inrättas i dag. Naturvårdsverkets grundin- ställning är att nationalparker skall ge skydd åt både flora och fauna. I en idealisk park förekommer inte jakt. De viktigaste motiven för detta är följande. 
  
 – 
  
 Nationalparkens höga status som skyddade områden 
  
 – 
  
 Historiskt konsekventa svenska regler 
  
 – 
  
 Internationella regler 
  
 – 
  
 Nationalparkernas funktion som orörda referensområden för forskning och miljöövervakning 
  
 – 
  
 Etiska motiv 
  
 – 
  
 Hänsyn till annat friluftsliv 
  
 – 
  
 Strävan efter så låg nivå av störningar och påverkan som möjligt 
  
 Denna grundinställning vägs dock i vissa fall mot andra aspekter. Dessa aspekter är följande. 
  
 – 
  
 Fördelarna med att nationalparken accepteras lokalt och får lokal förankring 
  
 – 
  
 Eventuellt fördelar från naturvårdssynpunkt av jakt på en djurart 
  
 I nationalparker bör, enligt Naturvårdsverkets policy, vissa undantag från jaktförbud kunna ges åt lokalbefolkning eller tidigare ägare så länge de är verksamma, eller boende i anslutning till området. Alternativt kan vissa undantag ges under en bestämd övergångsperiod. Eventuella undantag och villkoren härför får bestämmas från nationalpark till nationalpark. 
 Som framgår ovan är nationalparker områden vars natur fått ett särskilt kvalificerat skydd. De syften nationalparkerna har innebär givetvis att intresset av fler jakttillfällen på dessa områden väger mycket lätt. Den 
  
 114  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 policy Naturvårdverket utarbetat beträffande jakten på dessa särpräglade områden är enligt utredningens uppfattning så generös man kan begära. 
 Utredningen anser således inte att man kan eller bör tillåta jakt i national- parker i större utsträckning än vad Naturvårdsverkets policy medger. Om man bortser från samernas jakt i vissa områden förekommer jakt i ett par parker. Detta synes stämma väl överens med den policy Naturvårdsverket utarbetat. 
 Nationalparker kan bara bildas på statens mark. På både enskild och statlig mark kan däremot bildas  
 naturreservat.  
 Institutet naturreservat skall endast användas om skyddet av ett område kräver sådana begränsningar av markutnyttjandet att det inte kan kombineras med pågående markan- vändning. Länsstyrelsen kan förklara ett område som naturreservat om det behöver särskilt skydd eller vårdas på grund av sin betydelse för känne- domen om landets natur, sin skönhet eller eljest märkliga beskaffenhet eller eftersom området är av väsentlig betydelse för allmänhetens friluftsliv. 
 Länsstyrelsen får föreskriva de inskränkningar i rätten att förfoga över fastigheten som är nödvändiga för att trygga ändamålet med reservatet. Bildande av naturreservat med nödvändiga föreskrifter förutsätter att det finns ett starkt allmänt intresse som motiverar denna åtgärd (prop. 1985/86:90 s. 176 f.). 
 Naturvårdsverket har utarbetat en policy för jakten i naturreservat. Denna policy följs när naturreservat inrättas i dag. Naturvårdsverkets policy för jakt i naturreservat är följande och redovisas i punktform. 
  
 – 
  
 Syftet med ett naturreservat skall vara avgörande för om jakt skall tillåtas eller inte inom reservatet. Är syftet t.ex. att skydda en rik flora eller en värdefull geologisk formation erfordras således inte något jaktförbud. 
  
 – 
  
 Har området stort värde för djurlivet, t.ex. en mindre sjö av stort värde för rastande sjöfågel, och kan jaktutövningen inom reservatet påtagligt försämra detta värde är det rimligt att inskränkningar i jakten tillgrips. 
  
 – 
  
 Jaktförbud behöver dock inte nödvändigtvis vara totala. Jakten kan i stället anpassas så att förbud endast berör de arter som behöver särskilt skydd eller att jakten enbart får förekomma under viss tid på året, viss del av dygnet eller endast får ske inom vissa delar av reservatet osv. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 115 
  
 – 
  
 Anpassning av jakten kan ibland få tillgripas även för att undvika konflikter med övrigt friluftsliv. Anpassningen kan ibland också gälla jaktmetoder eller jaktmedel. 
  
 Som exempel kan nämnas förbud mot fällfångst på små marker eller områden med mycket friluftsfolk, användning av blyhagel i grunda vattenområden, förbud mot att sätta upp jakttorn i områden där sådana inte behövs av säkerhetsskäl, förbud mot siktgator inom områden som skall lämnas till fri utveckling framför allt urskogsområden, förbud mot att transportera ut fällda djur med barmarksfordon i myrmarker där oacceptabel spårbildning kan befaras, förbud mot användande av driv- ande hund på alltför små markområden för att undvika irritation osv. 
  
 – 
  
 Är inskränkningar i jakten inte nödvändiga för att skydda faunaintresset eller för att undvika påtagliga konflikter med annat friluftsliv skall jakt- förbud inte tillgripas inom reservatet vare sig detta är av intrångskarak- tär eller ägt av staten och bokfört på naturvårdsfonden. Detta innebär bl.a. att jakt skall ske utan inskränkningar i enlighet med regeringens jakttidsbestämmelser. Någon jakt får dock inte ske under artens yngel- tid. 
  
 – 
  
 Skyddsjakt för att skydda en eller flera djurarter mot andra skall inte förekomma annat än i rena undantagsfall. Sådana ingripanden är i all- mänhet föga meningsfulla eftersom de ofta har kortvarig effekt. 
  
 – 
  
 Jakten skall ske enligt långtidsupplåtelser, vanligen fem år. Valet av nyttjanderättshavare skall vara noggrant. Korttidsjakt skall inte före- komma inom naturreservat. 
  
 Utredningen anser att Naturvårdsverkets policy vad gäller jakt inom naturreservat är väl avvägd utifrån de ändamål naturreservaten skall främja. Policyn är sådan att det är möjligt att tillåta jakt när naturreservatets syften så tillåter. Därutöver bör självfallet inte jakt tillåtas. 
 Utredningen har med bistånd från Naturvårdsverket tagit fram statistik rörande nationalparker och naturreservat. Med hjälp från Naturvårdsverket har en större mängd föreskrifter för naturreservat granskats och bedömts. Utredningen noterar att det råder jaktförbud endast på mindre än fyra procent av naturreservatens areal. På 33 procent, eller drygt 900 000 ha, av marken råder det inskränkningar i jakträtten. Av dessa drygt 900 000 ha är 
  
 116  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 det två reservat, Vindelfjällens naturreservat och Sjauna naturreservat, som står för huvuddelen av arealen, nämligen drygt 835 000 ha. 
 Av föreskrifterna för Vindelfjällens naturreservat (drygt 550 000 ha) framgår att inskränkningarna i jakträtten endast gäller förbud att jaga and- fågel och vadare och att inskränkningarna därför måste betraktas som mar- ginella i detta reservat. 
 Sjauna naturreservat är, tillsammans med nationalparkerna Padjelanta, 
 Sarek, Stora sjöfallet och Muddus samt naturreservatet Stubba, Europas i särklass största sammanhängande yta med så gott som orörd natur. 
 Området innehåller bl.a. rika naturtyper där växter och djur förekommer i stor mångfald. Tack vare denna orörda och storslagna natur, områdets rika biologiska liv och dess historiska värde för samekulturen har det år 1996 av  
 FN-organet 
  UNESCO utnämnts till världsarv, World Heritage Site. 
 Namnet är Lapplands världsarv och utmärkelsen förpliktar Sverige att bevara det i orört skick för kommande generationer. 
 Utredningen har med assistans från Naturvårdsverket genomfört ett relativt stort antal stickprovsundersökningar och på detta sätt försökt plocka fram exempel på reservat där jaktförbudet eller inskränkningarna kan anses tvek- samma eller omotiverade. Utredningen har inte lyckats finna några sådana exempel. 
 Utredningen gör sålunda den bedömningen att det finns inga eller små möjligheter att hitta ytterligare jakttillfällen inom landets nationalparker och naturreservat. 
 Mark som förvaltas av Fortifikationsverket och Försvarsmakten 
 Enligt gällande lagstiftning ankommer det på Fortifikationsverket att för- valta mark som används för militära ändamål. Genom avtal har bl.a. rätten att nyttja jakten överlåtits på Försvarsmakten. Försvarsmakten förfogar sålunda över drygt 100 000 ha jaktbar mark. Marken är relativt jämt fördelad över landet. I Kalmar, Västmanlands och Uppsala län finns ingen jaktbar militär mark. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 117 
  
 Av den undersökning utredningen låtit göra framgår att det råder speciella förhållanden på denna mark. Marken har primärt annat syfte och används som övnings- och skjutfält. Av förklarliga skäl kan jakt inte bedrivas på marken under perioder då den används för sitt huvudsakliga ändamål. Mot bakgrund av detta har Försvarsmakten beslutat att marken skall upplåtas till jaktklubbar där anställning vid ett förband är ett krav för medlemskap. 
 Enligt utredningen kan man ifrågasätta om det är lämpligt att jakten på nu aktuell mark endast förbehålls anställda inom Försvarsmakten. Om andra statliga myndigheter tilläts tillämpa motsvarande regelverk skulle t.ex. all jakt på mark som förvaltas av naturvårdsfonden upplåtas till Naturvårds- verkets anställda. Skulle ett sådant synsätt bli utbrett skulle stora jakt- marksarealer gå förlorade för den breda allmänheten. 
 En allmän princip för statligt ägd mark bör vara att den inte är tillgänglig enbart för statligt anställda utan öppen även för allmänheten när så är möjligt. Kan jakt, med hänsyn till det ändamål marken har i statlig ägo, bedrivas torde det också vara möjligt att hitta lösningar som tillåter att allmänheten får jaga. Utredningen inser att det råder särskilda förhållanden på mark som nyttjas av Försvarsmakten. Det kräver sannolikt att jakten, såsom i dag, administreras av jaktklubbar med nära anknytning till för- banden i landet. Som utredningen ser det finns det emellertid inget som hindrar att även de som inte är anställda vid försvarsmakten skulle kunna bli medlemmar i dessa klubbar och bedriva jakt under överinseende av de medlemmar som är anställda vid Försvarsmakten. Det innebär att delar av föreningens medlemmar i jaktklubben skulle kunna vara marklösa jägare boende inom förbandets närområde. 
 Den närmare utformningen av ett sådant system bör handhas av För- svarsmakten så att hänsyn kan tas till de speciella förhållanden som råder. Utredningen föreslår att Försvarsmakten får i uppdrag att utforma regler som öppnar en möjlighet för allmänheten att nyttja jakt på statlig mark som används av Försvarsmakten. 
  
 118  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Allmänt vatten 
 Regeringen har i beslut den 21 november 1996 beslutat att utredningen i sitt arbete skall beakta ett av Naturvårdsverket redovisat uppdrag om jakt på allmänt vatten. I beslutet sägs att en utvidgad jakt på sådana områden kan vara ett sätt att förbättra tillgången på jaktmark. Arbetet i denna del har krävt särskilda överväganden och blivit så omfattande att utredningen funnit det lämpligt att redovisa sina förslag och överväganden i ett särskilt avsnitt. Utredningens förslag innebär att fler personer får möjlighet att jaga på allmänt vatten. Förslaget redovisas i avsnitt 4. För många marklösa jägare som efterfrågar jaktmark nära bostadsorten innebär förslaget utökade jaktmöjligheter. 
 Mark som förvaltas av kyrkan 
 Utredningens undersökning visar att kyrkan förfogar över knappt 540 000 ha jaktbar mark. Enligt kyrkan utnyttjas all jaktbar mark för jakt. Därav används 500 000 ha för upplåtelser till utomstående. Endast ett mindre markinnehav används av anställda inom kyrkan. Undersökningen visar också att det inom vissa stift finns utrymme för ytterligare jägare i befint- liga jaktlag. Det framgår att det främst gäller jakt på småvilt. Utredningen återkommer till denna fråga nedan i avsnittet Utrymme för ytterligare jägare i befintliga jaktlag. 
 Mark som förvaltas av kommuner 
 Av landets 288 kommuner har 242 besvarat utredningens enkät. Under- sökningen visar att 75 av dessa kommuner inte äger någon mark som kan utnyttjas för jakt. Övriga 167 kommuner har tillsammans drygt 300 000 ha jaktbar mark. I 70 kommuner utnyttjas inte all jaktbar mark. Hur stora arealer det rör sig om som inte utnyttjas är osäkert eftersom de flesta kom- munerna inte lämnat upplysning om detta. Mycket tyder dock på att marken är svår att göra tillgänglig för allmänheten. De vanligaste orsakerna till att marken inte används är nämligen att den är tätortsnära, ingår i fritids- eller rekreationsområde eller ingår i naturreservat. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 119 
  
 Mindre än 20 kommuner uppger att de kommer att upplåta ytterligare mar- ker för jakt. Arealmässigt är det fråga om små enheter. Sammantaget ger undersökningen anledning att tro att den kommunala marken i det närmaste 
 är fullt utnyttjad och att det endast finns ett litet utrymme för fler jakt- tillfällen. 
 Utredningen anser att flera goda exempel finns att hämta från kommuner- nas verksamhet när det gäller att bereda presumtiva jägare, ungdomar och marklösa jägare tillfälle att få jaga. Flera kommuner upplåter nämligen jakträtten till föreningar med anknytning till en frivillig jägarorganisation. 
 Ändamålet med sådant samarbete torde i flertalet fall vara att bereda föreningen ökade möjligheter att utbilda jaktintresserade personer i jakt och viltvård. Mot att få nyttja den kommunala marken ansvarar föreningen för utbildning och fortbildning av jägare. Ofta ansvarar föreningen också för erforderligt fältarbete med viltvården. 
 Utredningen anser det vara önskvärt om flera kommuner kunde använda sin jaktbara mark på detta sätt till gagn för presumtiva och marklösa jägare inom kommunen. Förutom att man ger sina kommunmedlemmar möjlighet att bedriva en meningsfull och berikande friluftsaktivitet kan kommunen dra fördelar av ett sådant förfarande. Kommunerna kan på ett, från både ekonomisk och praktisk synpunkt, fördelaktigt sätt avlastas det viltvårdsan- svar som åvilar markägaren. 
 Mark som förvaltas av de sex största skogsbolagen 
 Utredningens undersökning visar att de sex största skogsbolagen förfogar över drygt 11 miljoner ha jaktbar mark. Enligt bolagen utnyttjas all jaktbar mark för jakt. Omkring en fjärdedel av denna mark utnyttjas av anställda inom bolagen. Övrig mark upplåts till utomstående. Majoriteten av bolagen uppger att det finns utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag när det gäller jakt efter älg, rådjur och småvilt. Utredningen återkommer till denna fråga nedan i avsnittet Utrymme för ytterligare jägare i befintliga jaktlag. 
  
 120  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Tate som förvaltas av enskilda fastighetsägare 
 Utredningens undersökning visar att de fastigheter som ägs av enskilda utnyttjas i hög grad. Av landets privata brukningsenheter är det endast fyra procent, eller 600 000 ha, som inte utnyttjas för jakt. Av dessa 37 000 brukningsenheter är 29 000 mindre än 25 ha och drygt 36 000 mindre än 
 100 ha. Antalsmässigt är det därmed knappt 16 procent av landets privata brukningsenheter som inte utnyttjas för jakt. Arealandelen där ingen jakt bedrivs är förhållandevis jämt fördelad över landet. En något större grad av outnyttjande kan dock skönjas i Stockholmsområdet. 
 Medelarealen på de knappt 30 000 fastigheter som är under 25 ha är 6 ha. 
 Enligt utredningens uppfattning torde dessa fastigheter vara svåra att utnyttja för jakt utan samverkan med andra fastigheter. De är emellertid spridda över hela landet och de fall där samverkan kan bli aktuell måste vara ytterst få. Att omkring 95 procent av arealen för landets privata brukningsenheter utnyttjas för jakt får från jaktlig synpunkt anses vara mycket bra. Utredningen anser att resultatet från undersökningen härvidlag visar att de privata brukningsenheterna utnyttjas för jakt i mycket hög grad och att man inte kan begära mycket mer. Det finns, enligt utredningen, inte vare sig möjligheter eller skäl att vidta några åtgärder beträffande de fastigheter som inte utnyttjas för jakt i dag. 
 När det gäller vilket utrymme det finns för ytterligare jakt på enskilda marker visar utredningens undersökningar att det finns utrymme för ytterligare jakt på en relativt stor areal. Intresset för att upplåta sin mark till utomstående är dock litet. Utredningen drar den slutsatsen att av de som i dag inte upplåter sin fastighet för jakt är det endast en mycket liten del som är intresserad av sådana upplåtelser. 
 När det gäller fastigheter som i dag upplåts och där det finns utrymme för ytterligare jakttillfällen anser utredningen att det finns få åtgärder som kan vidtas. Den åtgärd som kan vara verksam är information och upplysning för att ändra jägarnas attityd. På så sätt kan dessa förmås att dela med sig av det överskott på jakttillfällen deras jaktmark har. För större enskilda markägare som upplåter jaktmark vill dock utredningen hänvisa till vad som sägs nedan under rubriken Utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 121 
  
 Jaktvårdsområden 
 Flertalet fastigheter i Sverige har en från jaktlig synpunkt mindre lämplig form och storlek. Olika former av samverkan har vuxit fram under åren genom initiativ från fastighetsägare som upplevt ägosplittringens negativa konsekvenser och insett behovet av samarbete. Syftet med samarbetet har varit att skapa sämja mellan jaktutövande fastighetsägare samt få till stånd bättre ordning vid utövandet av jakten. Den samverkan som här avses har ofta byggt på frivilliga initiativ från fastighetsägarnas sida och privata 
 överenskommelser dem emellan. 
 Motivet med jaktvårdsområdesinstitutet kan i ett historiskt perspektiv sägas vara att försöka samordna jaktutövningen mellan ägare till mindre och splittrade fastigheter genom att föra ihop dem till större sammanhängande jaktområden. Det primära syftet med att bilda ett jaktvårdsområde är att främja viltvården och att skapa möjligheter till positiv samverkan mellan fastighetsägarna. Avgörande för om en viss åtgärd skall anses falla inom ramen för jaktvårdsområdets ändamål är alltid om viltvården främjas. 
 Jaktvårdsområden har och har haft stor betydelse för möjligheterna att jaga och att tillskapa jakttillfällen. Mindre områden som annars inte kunnat utnyttjas för jakt har med syftet att främja viltvården slagits samman till större områden och därigenom skapat goda tillfällen till jakt och viltvård. 
 Jakten är ett friluftsintresse. Det finns från det allmännas sida ett uttalat intresse av att främja friluftslivet i allmänhet. Exempelvis innehåller lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. särskilda hänsynsregler om mark- och vattenområden som har stor betydelse för friluftslivet. Ut- redningen vill med detta understryka att skapandet av jakttillfällen visser- ligen har ett allmänt intresse men att det även finns andra lika tungt vägande friluftsintressen som det allmänna har att främja. 
 Genom jaktvårdsområdesinstitutet kan jaktintresset främjas med tvångsåt- gärder om det intresset sammanfaller med främjandet av viltvården. Med gällande lagstiftning kan även beslut som inte rör viltvården fattas inom ett jaktvårdsområde och bli bindande för samtliga medlemmar. Det innebär att 
  
 122  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 det rena jaktintresset ibland ges större tyngd än friheten för en fastig- hetsägare att förfoga över sin fastighet. 
 Förfogandefriheten för en fastighetsägare innebär bl.a. att denne skall vara fri att avgöra om han eller hon vill jaga på sin fastighet. Markägaren skall också vara fri att bestämma vem som skall jaga på fastigheten och fritt kunna överlåta denna rätt till annan. 
 I avsnitt 7 föreslår utredningen relativt genomgripande förändringar av det nuvarande jaktvårdsområdesinstitutet. Detta är gammalt och har inte följt med den senare tidens utveckling på lagstiftningsområdet. Bl.a. har 
 Sveriges inkorporerande av den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och förändringarna av äganderättsskyddet i regeringsformen inneburit ändrade förutsättningar som berör jaktvårds- områdesinstitutet. Utredningen är av den bestämda uppfattningen att de 
 ändringar utredningen föreslår ger förutsättningar för att det skall kunna skapas fler jaktmöjligheter på goda villkor. Sammantaget innebär förslaget att jaktvårdsområdena utvecklas så att de utgör en bas för lokalt inflytande under demokratiska former. 
 Utredningen vill i detta sammanhang särskilt peka på en förändring som påverkar antalet jakttillfällen. 
 I dag finns en möjlighet för en jaktvårdsområdesförening att upplåta rätt till jakt inom jaktvårdsområdet om det finns föreskrifter om sådan upplåtelse i föreningens stadgar. En förutsättning är dock att jakten skall bedrivas gemensamt inom jaktvårdsområdet. Enligt utredningen är det svårt att avgöra vilken effekt denna bestämmelse har haft för antalet jakttillfällen. Utredningen anser emellertid att det finns vissa möjligheter att mäta effekten samt dessutom avgöra vilken möjlighet systemet innebär för marklösa jägare att få tillgång till jaktmark. 
 Landets jaktvårdsområden är, med få undantag, medlemmar i Svenska jägareförbundet. Svenska jägareförbundet har sedan 1966 i tidskriften Svensk jakt publicerat sitt register över korttidsupplåtelser Någonstans att jaga. Jaktmarksutredningen har i sitt betänkande Jaktmarker (SOU 1974:80) redovisat antalet jakttillfällen som utbjudits genom jaktvårdsområdenas 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 123 
  
 försorg och som registrerats av Svenska jägareförbundet. Uppgifterna i utredningen är från 1973 års register. 
 I detta sammanhang är det viktigt att betona att vid denna tid förutsatte en upplåtelse av jakt att samtliga fastighetsägare var ense därom. Numera kan en enskild fastighetsägare inte förhindra sådana upplåtelser. En majoritet av fastighetsägarna kan i dag besluta om sådana regler mot minoritetens vilja. 
 Utredningen har jämfört jaktvårdsområdenas utbud av jaktmark i dag med jaktmarksutredningens resultat. År 1973 fanns det 1 480 jaktvårdsområden i landet med en total areal på 6,3 miljoner ha. I 1973 års register fanns det 
 42 jaktvårdsområden som erbjöd jakt åt jaktintresserade, bl.a. marklösa jägare. Av dessa jaktvårdsområden fanns 2 i Värmland, 5 i Jämtland, 33 i Västerbotten, 1 i Norrbotten och 1 i Västernorrland. År 1996 fanns det 
 1 890 jaktvårdsområden med en total areal på 7,3 miljoner ha. I Svensk jakt nummer 8 för år 1996 har Svenska jägareförbundet senast redovisat registret Någonstans att jaga. Av sammanställningen framgår att det år 1996 fanns sammanlagt 28 jaktvårdsområden som erbjöd jakt. Av dessa fanns 3 i Norrbotten och 25 i Västerbotten. 
 Utredningen konstaterar utifrån innehållet i Svenska jägareförbundets register att antalet jakttillfällen som erbjuds intresserade jägare och då även marklösa jägare är få. Jämförelsen med förhållandena år 1973 visar dess- utom att antalet jakttillfällen som på detta sätt offentligt utbjuds till bl.a. marklösa jägare minskat. Detta är förvånande om man betänker att antalet jaktvårdsområden och dess sammanlagda areal ökat kraftigt under samma period och att jaktvårdsområdesföreningarna dessutom fått möjlighet att med tvång upplåta rätt till jakt för att just kunna erbjuda fler jakttillfällen. 
 Enligt utredningen behöver det införas förändringar i jaktvårdsområdesinsti- tutet så att de jakttillfällen som inte utnyttjas verkligen kommer ut till den jaktintresserade allmänheten. Den nuvarande möjligheten för en förening att upplåta jakt bör finnas kvar dock med vissa justeringar som redovisas i avsnittet Viltvårdsområden. Utredningen föreslår emellertid följande för- 
 ändringar i syfte att skapa fler jakttillfällen och som, i enlighet med ut- redningens direktiv, innebär att markägare som inte själva utnyttjar sin 
  
 124  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 mark kan förmås upplåta mark för jakt åt andra. Jaktvårdsområdesinstitutet hindrar nämligen i dag markägare att upplåta sin mark för jakt. 
 I dag tillämpas ett system med jakträttsbevis inom jaktvårdsområdena. Det innebär att i jaktvårdsområden där man får jaga utan hänsyn till fastighets- gränserna fördelas jaktutövningsrätten med arealinnehavet som fördelnings- grund. Innehav av jakträttsbevis erfordras för att få jaga inom jaktvårdsom- rådet. Varje fastighetsägare har, oavsett storleken på sitt fastighetsinnehav, rätt till minst ett jakträttsbevis. För att en fastighetsägare skall kunna få fler jakträttsbevis fordras mer än ett visst arealtal som skall anges i stadgarna. 
 Om det t.ex. i stadgarna anges att en jakträttshavare har rätt att lösa ett bevis för varje påbörjat  
 100-tal 
  ha så har en fastighetsägare med 100 ha eller mindre rätt till ett jakträttsbevis. En fastighetsägare som har mer än 
 100 ha men mindre än 200 ha får lösa två jakträttsbevis osv. I exemplet innebär det alltså att två familjemedlemmar inte kan jaga samtidigt om deras fastighetsinnehav understiger 100 ha. Arealtalet är således avgörande för antalet jägare inom jaktvårdsområdet och reglerar därmed jakttrycket. 
 I lagen om jaktvårdsområden har sedan den 15 juni 1984 funnits regler som inskränker fastighetsägarens rätt att avtala om upplåtelser. För upplåtelse eller överlåtelse av jakträtt inom ett jaktvårdsområde får föreskrivas krav på tillstånd av jaktvårdsområdesföreningen. Tillstånd får vägras om den till vilken jakträtten upplåts eller överlåts inte förfogar över mark inom jaktvårdsområdet av sådan storlek som föreskrivs i föreningens stadgar. För att den som har jakträtt på grund av avtal skall ha rätt att få ut ett jakträttsbevis fordras att denne disponerar jakt på minst det antal hektar som anges i stadgarna. Om arealtalet är satt till 100 ha innebär det att en fastighetsägare med mindre mark som själv inte utnyttjar sin mark för jakt inte kan upplåta jakträtten på fastigheten till annan. 
 Systemet med jakträttsbevis i kombination med nu aktuell inskränkning kan få egendomliga konsekvenser. Om det i stadgarna anges att fastighetsägare har rätt att lösa ett jakträttsbevis för varje påbörjat  
 100-tal 
  ha så innebär det att en fastighetsägare med en fastighet vars areal uppgår till 103 ha har rätt att lösa två jakträttsbevis. Denne fastighetsägare har möjlighet att upplåta jakten på 100 ha eller att upplåta rätten att lösa jakträttsbevis för denna areal och själv utnyttja den överskjutande arealen på 3 ha som berättigar 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 125 
  
 honom till jakt inom hela området. I praktiken kan man dock lika gärna se det som att fastighetsägaren upplåter 3 ha mark och behåller resten själv. 
 En fastighetsägare som har 80 ha har dock ingen möjlighet att upplåta jakträtten eller upplåta rätten att lösa jakträttsbevis. 
 Antalet presumtiva jägare inom ett jaktvårdsområde regleras genom reglerna om jakträttsbevis. Genom att tillåta en jaktvårdsområdesförening att bestämma arealkrav för rätt till jakträttsbevis överlåts åt föreningen att bestämma jakttrycket inom området. Att därutöver inskränka fastighets- 
 ägarens möjligheter att förfoga över sin fastighet är inte behövligt från viltvårdssynpunkt. Dessutom hindrar dessa regler en fastighetsägare som själv inte utnyttjar sin mark att upplåta sin mark för jakt åt andra. Ett hinder som gäller oavsett om jakten skall bedrivas gemensamt inom om- rådet eller ej. 
 Enligt utredningen går det inte annat än i undantagsfall att motivera ett ingrepp i den enskilde fastighetsägarens rätt att utnyttja sin egendom på sätt nu beskrivits. Det är svårt att finna att det föreligger en rimlig balans mellan vad det allmänna vinner och den enskilde förlorar på grund av inskränkningen. Det allmänna intresset av att det inte förekommer ett för högt jakttryck inom jaktvårdsområdet regleras redan genom reglerna om jakträttsbevis. Enligt utredningens direktiv finns det ett allmänt intresse av att tillskapa fler jakttillfällen. Detta kan inom jaktvårdsområdesinstitutet ske genom att ägare till små fastigheter får tillbaka rätten att upplåta jakträtten på sin fastighet. 
 Utredningen föreslår att varje fastighetsägare i ett jaktvårdsområde skall ha rätt att genom upplåtelse av sin jakträtt sätta en annan person i sitt ställe under samma villkor som gäller för honom eller henne själv. Om fastig- hetsägaren upplåter sin jakträtt till annan uppkommer inte någon ökning av antalet personer som äger utöva jakträtt inom jaktvårdsområdet. Upplåtel- sen kan därför inte heller anses medföra men för övriga fastighetsägare inom området. 
  
 126  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag 
 Undersökningarna riktade till olika markägargrupper visar att i princip all jaktbar mark utnyttjas men att det på många håll finns utrymme för fler jägare på jaktmarken. En vanlig uppfattning är att jaktlag som är etablerade har en ovilja att ta in fler jägare. Även tidigare jaktutredningar har funnit att jaktmarkerna på många håll utnyttjas av ett betydligt lägre antal jägare 
 än vad som är motiverat med hänsyn till viltet och de jagandes behov av jaktmöjligheter. Man har även funnit att jaktmarkerna används ensidigt, t.ex. att stora arealer inte utnyttjas för annan jakt än älgjakt (se t.ex. SOU 
 1983:21 s. 299). Det är uppenbart att detta problem kvarstår trots att man tidigare föreslagit åtgärder för att komma till rätta med detta. 
 Det torde alltså vara så på många håll att etablerade jaktlag undviker att ta in nya medlemmar när befintliga medlemmar av en eller annan anledning slutar att jaga. Utredningens undersökning visar att hela 60 procent av jägarna inte är intresserade av att ta in permanenta medlemmar i det jaktlag där jägaren är medlem. 
 Utredningen anser att det behöver komma till stånd en attitydförändring hos många jägare för att nyblivna jägare skall få det lättare att komma in i jaktgemenskapen. Det ligger dessutom i jägarnas egna intressen att värna om och ta med nya jägare. Bl.a. skulle en större generositet från deras sida troligen medföra mindre efterfrågan på jaktmark och därvid påverka prisnivån på jaktupplåtelser. Det arbete som bedrivits hittills har inte varit tillräckligt för att få till stånd en attitydförändring. 
 För att kunna bryta denna trend är det inte tillräckligt med informationsin- satser från jägarorganisationerna. Stora markägare torde ha goda möjlig- heter att vid upplåtelse av mark, omförhandling av avtal m.m. kunna ställa sådana krav på nyttjanderättshavaren att denne låter nya jägare komma in i jaktgemenskapen när utrymme finns. Utredningen är av den uppfattningen att en förening med styrelse och stadgar är den lämpligaste avtalsparten om man som markägare vill försäkra sig om att jaktlaget har en vilja att ta tillvara de jakttillfällen jaktmarken erbjuder. 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 127 
  
 Utredningen anser således att det finns skäl att förorda upplåtelser till föreningar, framför enkla bolag och enskilda personer, när det gäller att främja fler jakttillfällen. En viktig skillnad mellan ett enkelt bolag och en förening är nämligen det förhållandet att bolaget är en sluten och före- ningen en öppen association. Typiskt för bolaget är sålunda att det i detta ingår ett visst bestämt antal bolagsmän, medan det är ett kännetecken för en förenings organisation att medlemsantalet kan växla utan att alla kvar- varande medlemmar behöver samtycka och att en ändring av antalet medlemmar inte påverkar föreningens juridiska struktur. 
 För att en ideell förening skall äga rättssubjektivitet och alltså anses som en juridisk person krävs enligt rättspraxis att den valt styrelse och antagit stadgar om hur beslut i föreningens angelägenheter fattas, föreningens namn och ändamål (se NJA 1973 s. 341 och 1987 s. 394). 
 Det finns fördelar att vinna om föreningar i större utsträckning än hittills skulle användas som avtalsparter vid upplåtelse av jaktmark. Detta gäller främst större marker med plats för många jägare. Om jägare med skilda intressen ges medlemskap i föreningen kommer jaktmarken att utnyttjas för jakt efter olika slags vilt och jakten bedrivas i flera olika former. 
 Utredningen anser att upplåtelser av jakt på allmän mark – utredningen menar då upplåtelser som i juridisk mening är att betrakta som nyttjande- rättsavtal – bör upplåtas företrädesvis till föreningar. Endast undantagsvis bör andra upplåtelser förekomma. Krav skall därvid ställas på skriftliga stadgar så att föreningens ändamål kan bedömas. Därvid bör företräde ges åt föreningar som dels har intresse att främja all jakt dels villiga att erbjuda ungdomar och marklösa jägare medlemskap när utrymme finns för fler jägare. Utredningen anser att detta kan vara ett sätt att utnyttja den allmänt ägda marken till fullo och samtidigt öppna plats åt ungdomar och marklösa jägare som har svårt att komma in i jaktgemenskapen. Nyttjanderättsavtalen bör dessutom villkoras på sådant sätt att föreningen förpliktas att följa sina ändamål. Eftersom kvinnor är underrepresenterade i jägarkåren bör också jaktföreningarna kunna stimulera deras jaktdeltagande. 
  
 128  
 Fler jakttillf ällen 
  
 SOU 1997:91 
  
 Utredningen anser att även bolag, kyrkan och andra större markägare i större omfattning än hittills borde kunna upplåta sina jaktmarker till jaktlag som är mera fast organiserade som föreningar. 
 Det bör även i framtiden ligga i de båda jägarorganisationernas intresse att verka för att jaktlagen organiseras som föreningar. Som framgått ovan finns det ett sådant intresse från det allmännas sida. Enligt utredningen bör där- för denna verksamhet vara en del i jägarorganisationernas åtaganden för att erhålla organisationsbidrag från staten. Jägarorganisationerna bör i sin verk- samhet även bistå sina medlemmar med förslag till föreningsstadgar. 
  
 3.4.4 
  
 Att fånga upp de nyblivna jägarnas jaktintresse 
  
 Som anges i utredningens direktiv är det angeläget att de nyblivna jägarna ges möjlighet att komma in i jaktgemenskapen och att deras jaktintresse fångas upp på ett bättre sätt än i dag. Utredningen anser att jägarorganisa- tionerna har en avgörande roll i dessa frågor. Utan en aktiv insats från dessa folkrörelseorganisationer kan inte dessa mål uppnås. Enligt utred- ningen är det huvudsakligen på lokal nivå som detta arbete kan bedrivas. 
 Inom flera kommuner förekommer i dag att delar av den kommunala jakt- marken upplåts till jägarorganisationerna för att bl.a. kunna fånga upp ny- blivna jägares jaktintresse. 
 Utredningens undersökning till vad utredningen kallar presumtiva jägare visar att en mycket stor andel av de som skulle vilja börja jaga är intres- serade av ett faddersystem där en van jägare tar med en blivande jägare på jakt. Enligt utredningen bör jägarorganisationerna verka för ett sådant faddersystem. 
 Utredningen är vidare av den uppfattningen att den allmänt ägda marken bör kunna utnyttjas i större utsträckning för sådant ändamål. Mark kan i sådant fall upplåtas till lokal förening med anknytning till jägarorganisation mot att föreningen åtar sig att verka för att utbilda nya jägare och ge mark- lösa jägare tillgång till jaktmark. Utredningen gör den bedömningen att den kommunala marken är särskilt lämplig för detta ändamål. Ett skäl till varför utredningen anser detta är att en mycket stor del de presumtiva jägarna vill ha nära till jaktmarken och därmed lokal anknytning. Dessutom 
  
 SOU 1997:91 
  
 Fler jakttillf ällen  
 129 
  
 synes flera kommuner redan tillämpa liknande system i dag vilket talar för 
 att utredningens uppfattning är riktig.