Till statsrådet och chefen för 
 Försvarsdepartementet 
 Regeringen beslutade vid sitt sammanträde den 14 mars 2002 om direktiv för utveckling av det militära försvarets utbildningssystem (Dir 2002:41). Samtidigt bemyndigades chefen för Försvarsdepar- tementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att redovisa hur det militära försvarets utbildningssystem fortsatt kan reforme- ras, samt att besluta om sakkunniga, experter och annat biträde åt utredaren. 
 Departementschefen förordnade den 14 mars 2002 professor Mccall att vara särskild utredare och den 1 maj 2002 utsågs kommendör Hodges till sekreterare i utredningen. Som ex- perter har den 17 juni 2002 utsetts överste  
 Ortega och major Yates 
  från Försvarsmakten, utbild- ningsdirektör Williams och överstelöjtnant Griffin från För- svarshögskolan samt forskningsledare George och laborator Davis från Totalförsvarets Forskningsinstitut. Som sak- kunnig har utsetts den 17 juni 2002 departementssekreterare Wilson från Försvarsdepartementet. Dessa personer har följt hela utredningens arbete. 
 Under senare delen av utredningens arbete utsågs även experter från Högskoleverket, verksjuristen Martinez den 23 januari 2003, samt från Finansdepartementet, kanslirådet Barber den 30 januari 2003. 
 Kommittéassistenten Alicia Ormazábal har varit utredningen be- hjälplig. 
 Arbetet har bedrivits under namnet Skolreformutredningen. Särskilda yttranden har lämnats av experterna  
 Ortega, 
 Flores, George och Davis gemensamt, av experterna Williams och Griffin gemensamt samt av experten Barber. 
 Utredningen får härmed överlämna sitt betänkande  
 Ett reformerat skolsystem för Försvarsmakten  
 (SOU 2003:43). 
 Stockholm i maj 2003 
 Mccall 
 /Sven Rudberg 
 Innehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 11 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 1 
  
 Uppdraget ............................................................... 
  
 17 
  
 1.1 
  
 Analys ....................................................................................... 
  
 17 
  
 1.1.1 
  
 Allmänt.......................................................................... 
  
 17 
  
 1.1.2 Analys av det långsiktiga kompetensbehovet ............. 
  
 18 
  
 1.1.3 
  
 Utbildningsbehov ......................................................... 
  
 19 
  
 1.1.4 
  
 Utformning av utbildningen........................................ 
  
 20 
  
 1.2 
  
 Avgränsningar .......................................................................... 
  
 20 
  
 1.3 
  
 Arbetsmetod............................................................................. 
  
 22 
  
 2 
  
 Bakgrund .................................................................. 
  
 25 
  
 2.1 
  
 Utveckling sedan 1995............................................................. 
  
 25 
  
 2.2 
  
 Proposition hösten 2001.......................................................... 
  
 27 
  
 2.3 
  
 Förändringar sedan skolutredningen 1998............................. 
  
 29 
  
 2.3.1 
  
 Det nuvarande skolsystemet........................................ 
  
 29 
  
 2.3.2 Implementering av det nuvarande skolsystemet......... 
  
 31 
  
 2.3.3 Förändrad omvärld – förändrade krav......................... 
  
 33 
  
 3 
  
 Kompetensbehov........................................................ 
  
 35 
  
 3.1 
  
 Begreppet kompetens .............................................................. 
  
 35 
  
 3.2 
  
 Officerskompetens, professionens särart............................... 
  
 36 
  
 3.2.1 
  
 Officerens kärnkompetens........................................... 
  
 38 
  
 3.2.2 Perspektivet fackman/specialist – generalist............... 
  
 38 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2003:43 
  
 3.2.3 
  
 Perspektivet organisation – individ.............................. 
  
 39 
  
 3.2.4 
  
 Officerskompetens på olika nivåer .............................. 
  
 40 
  
 3.2.5 
  
 Kunskapsbredd och kunskapsdjup inom 
  
 officerskompetensens ram............................................ 
  
 41 
  
 3.2.6 
  
 Officerens dubbla roller ............................................... 
  
 43 
  
 3.3 
  
 Officerens generella kompetenser........................................... 
  
 44 
  
 3.3.1 
  
 Förmåga att delta i och leda väpnad strid .................... 
  
 45 
  
 3.3.2 
  
 Ledarskaps- och utbildarförmåga................................. 
  
 46 
  
 3.3.3 
  
 Förståelse och kunskap om Försvarsmaktens roll 
  
 och uppgifter i ett demokratiskt samhälle................... 
  
 47 
  
 3.3.4 
  
 Förmåga och kunskap inom internationell 
  
 verksamhet och internationella förhållanden .............. 
  
 47 
  
 3.3.5 
  
 Kunskap om samhället, säkerhetspolitik och 
  
 folkrätt ........................................................................... 
  
 48 
  
 3.3.6 
  
 Insikt om vikten av moral, etik, värderingar, 
  
 jämställdhet, etnisk och religiös mångfald och 
  
 könsrelaterade förhållanden m.m................................. 
  
 48 
  
 3.3.7 
  
 Kunskap om militärteknik och 
  
 informationsteknologi .................................................. 
  
 49 
  
 3.3.8 
  
 Förhållningssätt baserat på beprövad erfarenhet 
  
 och vetenskaplig grund................................................. 
  
 49 
  
 3.3.9 
  
 Förtrogenhet med specifika verksamhetsmiljöer; 
  
 mark, sjö och luft .......................................................... 
  
 50 
  
 3.3.10 Övriga baskunskaper, nödvändiga främst i 
  
 övnings- och utbildningsverksamheten....................... 
  
 50 
  
 3.4 
  
 Officerens befattningsrelaterade kompetenser ...................... 
  
 51 
  
 3.4.1 Praktisk tjänstgöring i befattning i 
  
 grundorganisationen vid förband, skola eller stab ...... 
  
 52 
  
 3.4.2 Tjänstgöring i befattning i insatsorganisationen......... 
  
 53 
  
 3.4.3 Deltagande i internationella insatser............................ 
  
 53 
  
 3.4.4 
  
 Behörighetsutbildningar ............................................... 
  
 54 
  
 3.4.5 
  
 Fördjupning inom kompetensområde, 
  
 fackmanna-/ 
  specialistrollen......................................... 
  
 54 
  
 3.5 Utvecklingstendenser och framtida kompetensbehov........... 
  
 55 
  
 3.5.1 Framtida hot och konflikter som påverkar 
  
 insatsorganisationen...................................................... 
  
 56 
  
 3.5.2 Ökat internationellt samarbete och beroende............. 
  
 58 
  
 3.5.3 
  
 Teknik-, 
  materiel- och taktikutveckling...................... 
  
 58 
  
 3.5.4 
  
 Flexibilitet och anpassning ........................................... 
  
 59 
  
 6 
  
 Innehåll SOU 2003:43 
  
 3.5.5 
  
 Utveckling mot ett nätverksbaserat försvar................ 
  
 60 
  
 3.6 
  
 Sammanfattning och slutsatser ............................................... 
  
 61 
  
 4 
  
 Grundsyn utbildning ................................................... 
  
 65 
  
 4.1 
  
 Internationell jämförelse ......................................................... 
  
 65 
  
 4.1.1 
  
 Allmänna utvecklingstendenser................................... 
  
 65 
  
 4.1.2 
  
 Tendenser inom officersutbildningen ......................... 
  
 66 
  
 4.1.3 
  
 Jämförelse av utbildningars längd m.m. ...................... 
  
 68 
  
 4.1.4 
  
 Slutsatser ....................................................................... 
  
 69 
  
 4.2 
  
 Försvarsmaktens utbildningssystem....................................... 
  
 69 
  
 4.2.1 
  
 Grundläggande officersutbildning............................... 
  
 70 
  
 4.2.2 
  
 Fortsatt officersutbildning........................................... 
  
 71 
  
 4.3 
  
 Akademisering ......................................................................... 
  
 72 
  
 4.3.1 
  
 Utbildning på vetenskaplig grund ............................... 
  
 72 
  
 4.3.2 
  
 Officersutbildningens struktur.................................... 
  
 74 
  
 4.3.3 
  
 Grunder vid akademisering .......................................... 
  
 75 
  
 4.3.4 
  
 Motiv för akademisering av officersutbildningen....... 
  
 78 
  
 4.4 
  
 Utveckling av ett flerkarriärsystem ........................................ 
  
 80 
  
 4.4.1 
  
 Försvarsmaktens underlag avseende 
  
 personalförsörjning........................................................ 
  
 81 
  
 4.4.2 
  
 Utredningens syn ......................................................... 
  
 82 
  
 4.5 
  
 Innehåll i utbildningen............................................................. 
  
 84 
  
 4.5.1 
  
 Allmänt.......................................................................... 
  
 84 
  
 4.5.2 
  
 Krigsvetenskap.............................................................. 
  
 85 
  
 4.5.3 
  
 Ökat behov av teknik ................................................... 
  
 86 
  
 4.5.4 
  
 Flexibelt insatsförsvar – nätverksbaserat försvar........ 
  
 87 
  
 4.5.5 
  
 Behov av stärkt språkutbildning .................................. 
  
 88 
  
 5 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och 
  
 rekommendationer ..................................................... 
  
 89 
  
 5.1 
  
 Ett flexibelt och differentierat skolsystem............................. 
  
 89 
  
 5.2 
  
 Grundläggande officersutbildning, tidigt val av karriär......... 
  
 91 
  
 5.3 
  
 Fortsatt officersutbildning. Ett livslångt lärande med 
  
 flera karriärer............................................................................ 
  
 95 
  
 7 
 Innehåll SOU 2003:43 
  
 5.3.1 Taktiska programmet föreslås utgå i nuvarande 
  
 form ............................................................................... 
  
 95 
  
 5.3.2 Fackprogrammet föreslås utgå i nuvarande form 
  
 och ersättas med ett utökat antal kurser...................... 
  
 96 
  
 5.3.3 
  
 Stabsprogrammet respektive Chefsprogrammet 
  
 föreslås kvarstå som program med i huvudsak 
  
 den inriktning som finns i dag...................................... 
  
 97 
  
 5.3.4 Karriärer för fackmän och specialister......................... 
  
 98 
  
 5.4 
  
 Akademisering.......................................................................... 
  
 99 
  
 5.4.1 
  
 Allmänt .......................................................................... 
  
 99 
  
 5.4.2 Om Försvarshögskolan erhåller examensrätt och 
  
 inrättas som högskola eller del av högskola .............. 
  
 101 
  
 5.4.3 En modell för akademisering av grundläggande 
  
 officersutbildning........................................................ 
  
 103 
  
 5.4.4 Om Försvarshögskolan inte erhåller examensrätt .... 
  
 104 
  
 5.4.5 
  
 Ansvar och styrning.................................................... 
  
 104 
  
 5.5 
  
 Samverkan med civila högskolor ........................................... 
  
 105 
  
 6 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer .................... 
  
 107 
  
 6.1 
  
 Reservofficersutbildning........................................................ 
  
 107 
  
 6.1.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 107 
  
 6.1.2 
  
 Förslag ......................................................................... 
  
 108 
  
 6.2 
  
 Anpassad officersutbildning.................................................. 
  
 109 
  
 6.2.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 109 
  
 6.2.2 Försvarsmaktens underlag avseende anpassad 
  
 officersutbildning........................................................ 
  
 109 
  
 6.2.3 
  
 Överväganden.............................................................. 
  
 110 
  
 6.2.4 
  
 Förslag ......................................................................... 
  
 111 
  
 6.3 
  
 Ekonomiska villkor under den grundläggande 
  
 utbildningen............................................................................ 
  
 112 
  
 6.3.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 112 
  
 6.3.2 
  
 Läget i dag.................................................................... 
  
 113 
  
 6.3.3 
  
 Ekonomiska aspekter.................................................. 
  
 114 
  
 6.3.4 
  
 Överväganden.............................................................. 
  
 115 
  
 6.3.5 
  
 Utredningens ställningstaganden............................... 
  
 117 
  
 8 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2003:43 
  
 6.4 
  
 Aspirantskolor samt konkurrens mellan officersaspiranter och befälsuttagna för 
  
 insatsorganisationen............................................................... 
  
 118 
  
 6.4.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 118 
  
 6.4.2 
  
 Läget i dag ................................................................... 
  
 119 
  
 6.4.3 
  
 Vad innebär aspirantskolor ........................................ 
  
 120 
  
 6.4.4 
  
 Andra alternativ .......................................................... 
  
 120 
  
 6.4.5 
  
 Förslag......................................................................... 
  
 121 
  
 6.5 
  
 Meritvärdering........................................................................ 
  
 122 
  
 6.6 
  
 Ekonomiska konsekvenser av förslagen............................... 
  
 124 
  
 6.6.1 
  
 Möjliga besparingar .................................................... 
  
 125 
  
 6.6.2 Beräknade kostnader för ett införande av 
  
 aspirantskolor.............................................................. 
  
 126 
  
 6.6.3 
  
 Slutsatser ..................................................................... 
  
 126 
  
 7 
  
 Förslag och kommentarer till författningsändringar ...... 
  
 127 
  
 7.1 
  
 Allmänt................................................................................... 
  
 127 
  
 7.2 
  
 Behov av förordningsändringar............................................. 
  
 127 
  
 7.2.1 
  
 Definition av fackman ................................................ 
  
 127 
  
 7.2.2 Ökad flexibilitet vid antagning och utbildning......... 
  
 128 
  
 7.2.3 Kopplingar skolsteg – militära grader........................ 
  
 129 
  
 7.2.4 Anställning av officerare med särskild kompetens... 
  
 129 
  
 7.2.5 
  
 Befordran av officerare............................................... 
  
 130 
  
 7.2.6 
  
 Reservofficerares tjänstgöring ................................... 
  
 131 
  
 7.2.7 
  
 Tillämpning av högskolelagen.................................... 
  
 131 
  
 Särskilt yttrande 
  
 av experterna Yates 
  och  
 Vargas 
  
 Harris samt George och Davis..... 
  
 133 
  
 av experterna Williams och Griffin ....................................... 
  
 137 
  
 av experten Barber......................................................... 
  
 139 
  
 Bilagor 
  
 1. 
  
 Kommittédirektiv .................................................................. 
  
 143 
  
 2. 
  
 Litteraturlista.......................................................................... 
  
 153 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2003:43 
  
 3. 
  
 Kompetensmodellen .............................................................. 
  
 157 
  
 4. 
  
 Övervägda alternativ vid akademisering ............................... 
  
 159 
  
 5. 
  
 Examensbeskrivning för yrkesexamen.................................. 
  
 167 
  
 10 
 Förkortningar 
  
 ChP 
  
 Chefsprogrammet 
  
 ESDP 
  
 European Security and Defence Policy 
  
 FB 
  
 Fortsatt Befattningsutbildning 
  
 FHS 
  
 Försvarshögskolan 
  
 FM 
  
 Försvarsmakten 
  
 FOI 
  
 Totalförsvarets Forskningsinstitut 
  
 FP 
  
 Fackprogrammet 
  
 Fö 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 HF 
  
 Högskoleförordningen 
  
 HL 
  
 Högskolelagen 
  
 HSV 
  
 Högskoleverket 
  
 KTH 
  
 Kungliga Tekniska Högskolan 
  
 MHS 
  
 Militärhögskolan 
  
 PfF 
  
 Partnerskap för fred 
  
 ROP 
  
 Reservofficersprogrammet 
  
 SP 
  
 Stabsprogrammet 
  
 TAP 
  
 Taktiska programmet 
  
 YOP 
  
 Yrkesofficersprogrammet 
  
 11 
 Sammanfattning 
 Utredningen fick till uppgift att bedriva sitt arbete i tre steg. Inled- ningsvis skulle det militära försvarets långsiktiga kompetensbehov analyseras och redovisas i ett delbetänkande i september 2002. Där- efter skulle klarläggas hur behovet tillgodoses i form av utbildning. Slutligen skulle status på den militära utbildningen föreslås. Svar på ett antal delfrågor begärdes även. 
 Svårigheter med att få underlag för en analys av Försvarsmaktens framtida kompetensbehov förändrade arbetsplanen. Först i novem- ber inlämnades en skrivelse,  
 Det militära försvarets kompetensbe- hov 
  
 1 
 , innehållande denna analys till regeringen. 
 Kompetensen har delats upp i generella kompetenser, som med olika djup är nödvändiga för alla officerare, samt befattningsrelate- rade kompetenser som varierar beroende på vald karriär och kom- petensområde. Kärnkompetensen, en del av de generella kompeten- serna, är den som ger professionen dess särart. Kompetenser be- höver tillföras officeren i ett livslångt lärande, både genom prak- tiskt arbete i förbandstjänst och genom skolutbildning. En modell för att visa officerskompetensens uppbyggnad presenteras. 
 Förmåga att leda väpnad strid samt ledarskaps- och utbildarför- måga utgör två av de tio olika generella kompetenser som redovisas i underlaget. Den viktiga och komplexa chefskompetensen ses som uppbyggd av flera generella kompetenser. Fundamenten i de gene- rella kompetenserna tillförs under den grundläggande officersutbild- ningen och kompletteras sedan successivt under karriären. 
 De befattningsrelaterade kompetenserna behövs när officeren skall verka i sin befattning, såväl i grundorganisationen som i in- satsorganisationen, vid exempelvis internationella insatser. För- djupningar inom fack, för att nå fackmanna- och specialistroller, berör också befattningsrelaterade kompetenser. 
  
 1  
 Det militära försvarets långsiktiga kompetensbehov,  
 2002-11-25 
  dnr 2002/08. Själva utlåtandet med samma namn har dnr 2002/07,  
 2002-10-23. 
  
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2003:43 
  
 Det finns påtagliga svårigheter att förutse utvecklingen och att mer konkret bedöma behovet av framtida kompetenser och den utbildning som krävs. Detta gör att den viktigaste egenskapen hos ett framtida skolsystem är att i sig självt ha sådan flexibilitet att det kontinuerligt kan hantera nya utbildningsbehov när de uppkom- mer. 
 I det flexibla och självförnyande utbildningssystemet är akade- misering – med uppbyggnad av vetenskaplig bas för utbildningen, grundad på egen forskning inom krigsvetenskap och med de inter- nationella kontakter detta ger – en viktig förutsättning. Genom forskningen kan egen och andras beprövade erfarenhet systemati- seras. Forskarna, såväl officerare som civila som samtidigt är lärare, blir då Försvarsmaktens kunskapsbärare in i framtiden. 
 Den internationella jämförelse som utredningen presenterar visar att svensk officersutbildning är kortare än jämförbara utländska. Vidare konstateras att officersutbildningen akademiseras i allt fler länder. Samtidigt försvåras direkta internationella jämförelser av att Sverige har ett enbefälssystem i motsats till de i utlandet domine- rande två- eller flerbefälssystemen. 
 Utredningen hävdar att principen just in time bör vara sty- rande för utbildningen. Detta innebär att utbildning, som ger gene- rella och befattningsrelaterade kompetenser, sker successivt i ett livslångt lärande. Utbildningen anpassas till kommande befattningar i den enskilde officerens karriär. Karriären styrs av individens ambitioner och bedömda utvecklingsmöjligheter samt av hänsyn till bl.a. familjesituation. 
 Det framtida skolsystemet behöver vara mer flexibelt, mer diffe- rentierat och mer individualiserat. Det skall dessutom vara självför- nyande, vilket kräver forskning och breda kontaktytor inom och utom Försvarsmakten. 
 Ett tidigt val av karriär med differentierade antagningskrav till den grundläggande officersutbildningen föreslås. Olika utbildnings- inriktningar inrättas. Lämpliga delar bör läsas gemensamt mellan yrkes- och reservofficersaspiranter. Reservofficersexamen avläggs efter minst ett års utbildning och yrkesofficersexamen efter minst två års utbildning. 
 I den fortsatta officersutbildningen erbjuds officerarna ett brett kursutbud, anpassat till flerkarriärsystemets olika inriktningar. Två av dagens utbildningsprogram, det taktiska programmet och fack- programmet, utgår i nuvarande form och ersätts med ett flexiblare och utökat utbud av kortare och längre kurser. Stabs- respektive 
 14 
  
 SOU 2003:43 
  
 Sammanfattning 
  
 Chefsprogrammen kvarstår som program med i huvudsak den inriktning de har i dag. Det tekniska basåret läggs dock utanför programmet och genomförs som flera kurser tidigare under officerens karriär, öppna för fler kategorier officerare än tidigare och även för civil personal. 
 En förstärkt vetenskaplig grund för officersutbildningen är nöd- vändig för att få en fortsatt kvalitetsutveckling samt för att nå internationell jämförbarhet. Detta gäller såväl den grundläggande som den fortsatta officersutbildningen. 
 Ett viktigt steg i denna utveckling är att Försvarshögskolans forsk- ning och utbildning erhåller akademisk status och att examensrätt uppnås för ämnet krigsvetenskap. Två alternativa möjligheter pre- senteras: 
  
 Sektorshögskola med anslagsfinansierad utbildning 
  
 Del av civil högskola med uppdragsfinansiering 
  
 En modell för akademisering av den grundläggande utbildningen föreslås och i anslutning till detta ges ett utkast till examensbe- skrivning för en akademisk yrkesexamen. Denna examen skall kunna byggas på med fortsatt officersutbildning till en generell akademisk examen. 
 Det är angeläget att samverkan mellan Försvarshögskolan och För- svarsmaktens skolor och civila högskolor och forskningsinstitut fort- sätter och helst intensifieras inom forskning, forskarutbildning och utbildning. Redan i dag ges vissa kurser inom officersutbildningen vid civila högskolor och en del militära kurser eller kursmoment har civila studerande. Vissa officerare läser hela utbildningar vid civila högskolor. Forskarutbildning i de ämnen som finns vid För- svarshögskolan sker nu helt i samverkan med civila högskolor. Detta kan bli nödvändigt också om Försvarshögskolan får examens- rätt för grundutbildning. 
 Det nyligen införda Reservofficersprogrammet bör behållas. En ökad flexibilitet avseende den fortsatta utbildningen och nyttjandet av reservofficerare bör eftersträvas. De dubbla kompetenserna bör medvetet följas upp och tillvaratas av Försvarsmakten. Begräns- ningarna i reservofficerarnas tjänstgöringstid enligt Officersförord- ningen bör utgå. 
 En anpassad officersutbildning bör införas i enlighet med det förslag som Försvarsmakten tidigare framlagt. För merparten av de aktuella kompetenser som man önskar tillföra Försvarsmakten, 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2003:43 
  
 torde dock en civil anställning vara det naturliga. Möjligheterna att anställa officerare med begränsad befälsrätt och särskild utmärkning bör beaktas. 
 Möjligheterna att efter relevant högskoleutbildning genomgå an- passad yrkes- eller reservofficersutbildning bör öka. 
 Utredningen konstaterar att den saknar tillräckligt underlag för att ta ställning i frågan om en eventuell studiemedelsfinansiering av yrkesofficersprogrammet. 
 De ekonomiska villkoren på reservofficersprogrammet föreslås kvarstå. 
 Den anpassade officersutbildningen föreslås finansieras genom Försvarsmaktens försorg. 
 Aspirantskolor bör införas som komplement till värnpliktstjänst- göring. Ett flexibelt system av aspirantskolor med tydlig inriktning mot kommande officersutbildning bör skapas. Genom inrättande av aspirantskolor kommer befälsutbildade värnpliktiga i större ut- sträckning att kunna placeras i insatsorganisationen. 
 Ovanstående förslag ger om de införs upphov till omfattande förändringar i Officersförordningen. Sådana förslag ges. 
 Utredningen har haft totalt 45 sammanträden under utrednings- perioden. En strävan till delaktighet från berörda myndigheter och arbetstagarorganisationer har präglat genomförandet. Förankring av utredningens förslag och konsensus kring dessa har eftersträvats. Detta har inneburit möten med delar av Försvarsmaktens personal, artiklar i fackpress, frågor som sänts ut till berörda inom för- svarssektorn, samtal med resurspersoner, genomförande av ett hel- dagsseminarium m.m. 
 Sammantaget har arbetet resulterat i föreliggande förslag till en reformering av det militära försvarets utbildningssystem. 
 16 
 1 Uppdraget 
  
 1.1 
  
 Analys 
  
 1.1.1 
  
 Allmänt 
  
 Det övergripande utredningsuppdraget är att redovisa hur det mi- litära försvarets utbildningssystem fortsatt bör utvecklas. Uppdra- get i sin helhet återfinns i bilaga 1. 
 Uppdraget kan ses bestå av tre delar, där den första är uppgiften att analysera det militära försvarets långsiktiga kompetensbehov och att redovisa de grundläggande och generella krav som bör ställas på alla officerare. Den andra delen består i att utreda vilket behov av utbildning som följer av detta kompetensbehov och som skall tillgodoses av ett militärt skolsystem eller av en civil högskola. Den tredje delen avser utbildningens utformning rörande bl.a. examina, ansvar och ekonomiska villkor. 
 Direktiven avser en reformering inom ramen för det nuvarande utbildningssystemet. Denna reformering skall tillgodose framtida kompetensbehov och bidra till att skapa alternativa karriärvägar. Trots tidigare utredning är ytterligare överväganden nödvändiga för att kunna genomföra en fortsatt reformering av systemet. 
 Utredningen behöver därför göra en översiktlig utvärdering av föregående skolutredning 
 1  
 och dess implementering samt en gransk- ning av förslagen i personalförsörjningsutredningen 
 2  
 och riksdagens beslut som är grundade på regeringens proposition. I denna propo- sition 
 3  
 togs ställning till förslagen i personalförsörjningsutredningen. Erfarenheterna från nuvarande system och nya krav/ingångsvärden skall också ligga till grund för att skapa en helhetssyn på det mili- tära försvarets kompetensbehov och de krav på utbildning som följer av detta. 
  
 1 
  
 Skolutredningen 1998 (SOU 1998:42). 
  
 2 
  
 Personalförsörjningsutredningen (SOU 2002:23). 
  
 3 
  
 Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (Prop. 2001/02:10). 
  
 17 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2003:43 
  
 I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret anförs att reformarbetet bör grundas på de krav som övergång från ett inva- sionsförsvar till en insatsorganisation, de internationella insatserna, anpassningsförmågan och den väpnade striden ställer. 
  
 1.1.2 
  
 Analys av det långsiktiga kompetensbehovet 
  
 Vid analysen av det militära försvarets långsiktiga kompetensbehov (del 1) skall utgångspunkten tas i Försvarsmaktens fyra huvudupp- gifter. Endast de kompetenskrav som ställs på anställd personal inom det militära försvaret skall beröras. De grundläggande och generella krav som bör ställas på alla officerare skall redovisas. 
 Det långsiktiga kompetensbehovet skall redovisas, vilket innebär att utredningen bedömer behoven mot bakgrund av bl.a. perspektiv- planeringen och målbild 2010/2014/ idébild 2020. Samtidigt krävs en utgångspunkt i nuläget för att skapa ett system som direkt efter införande skall kunna fungera. Vid Försvarsmaktens redovisning kan därför utgångspunkten tas år 2004, men prognoser ges för ett längre perspektiv. 
 Officerare tjänstgör även i myndigheter utanför Försvarsmakten där Försvarshögskolan och Försvarets Materielverk är stora arbets- givare. Även andra myndigheter såsom Utrikes- och Försvarsdepar- tementen, Totalförsvarets Pliktverk, Försvarets Radioanstalt, Kris- beredskapsmyndigheten, Totalförsvarets Forskningsinstitut och For- tifikationsverket berörs och skall ges möjlighet att anföra de kom- petenser som där krävs. 
 Internationaliseringen fordrar nya förmågor hos förbanden och ger upphov till nya kompetenskrav. Vid diskussioner om inter- operabilitet (förmåga att samverka med andra, utländska förband) behöver bl.a. konsekvenserna av våra olika befälsstrukturer klar- läggas. Ny teknikutveckling och försvarets utveckling mot ett nät- verksbaserat försvar (NBF) kommer också att ställa krav på nya kompetenser. 
 Utredningen har till regeringen redovisat  
 Det militära försvarets långsiktiga kompetensbehov, 
  
 4  
 där även samrådsteckningar från be- rörda myndigheter och organisationer bifogas. I denna skrift, som efter beslut av regeringen 
 5  
 ersatt planerat delbetänkande, har För- 
  
 4 
  
 Det militära försvarets långsiktiga kompetensbehov,  
  
 2002-11-25 
  Dnr 2002/08. Själva utlåtandet med samma namn har dnr 2002/07,  
 2002-10-23. 
  
 5 
  
 Protokoll 6 vid regeringssammanträde  
  
 2002-10-24, 
  Fö 2002/2053/MIL, Tilläggsdirektiv till utredningen av det militära försvarets utbildningssystem (Fö 2002:02). Se bilaga 1. 
 18 
  
 SOU 2003:43 
  
 Uppdraget 
  
 svarsmaktens kompetensbehov företrädesvis avseende officerare be- handlats. 
  
 1.1.3 
  
 Utbildningsbehov 
  
 Det militära försvarets utbildningssystem skall vara heltäckande. Det bör inte innehålla några lösa ändar utan vara logiskt samman- hängande och hantera alla utbildningsbehov. Möjligheten att fri- göra personalresurser, effektivisera utbildningen och minska den totala utbildningstiden i Försvarsmakten skall prövas. Detta kan ske genom att förkorta den totala tiden för officerare som genom- går alla skolsteg alternativt genom att minska antalet studerande som genomgår samtliga skolstegen. 
 Utredningen skall föreslå utbildningarnas längd, mål och innehåll. Särskilt skall frågan om en treårig grundläggande utbildning (som föreslagits av personalförsörjningsutredningen) belysas. Förslag skall lämnas på hur yrkes- och reservofficersutbildningen kan utformas för att tillgodose grundläggande generella krav på kompetens. Pro- blem finns med alltför få truppföringstillfällen och konkurrens mellan blivande officersaspiranter och de värnpliktiga befäl som ut- bildas för insatsorganisationens behov. Hur detta kan kombineras skall belysas. 
 Regeringens krav på förbättringar avseende bl.a. mångfald betonar strävan att främja allas rätt till utvecklingsmöjligheter oavsett kön eller etnisk och religiös tillhörighet. Utbildningens längd skall be- lysas ur perspektivet att kunna kombinera föräldraskap med karriär- och utvecklingsmöjligheter. 
 Nya karriär- och utvecklingsmöjligheter bör skapas enligt reger- ingen. Krav som denna utveckling ställer på utbildningen skall be- aktas. Utredningen bör föreslå utbildningar för olika karriärvägar inom befintligt befälssystem. Lämpligheten/behovet att återinföra aspirantskolor för att förbättra rekryteringen skall bedömas. En an- passning av rekryteringssystemet torde krävas för att till fullo dra nytta av ovanstående förändringar. 
 Försvarsmakten bör ges möjlighet att anställa civila personer med särskild kompetens och ge dessa en anpassad yrkes- eller reserv- officersutbildning. Förslag skall ges på områden där detta är relevant samt på lämplig utformning av sådan utbildning. Denna skall till- godose kvalitetsaspekterna på officersyrket. 
 19 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2003:43 
  
 1.1.4 
  
 Utformning av utbildningen 
  
 Vid utformningen av utbildningen (del 3), skall utredningen pröva och föreslå vilka examina som bör införas för utbildningens olika delar. En värdering av utbildningen skall göras i förhållande till övrig högskoleutbildning enligt högskolelagen. De åtgärder som erfordras, inklusive eventuella författningsändringar, skall redovisas. 
 Ansvaret för olika delar av utbildningen/programmen skall prövas och förslag till förändringar kan ges. Organisatoriska konsekvenser av sådana förslag skall belysas. Utredningen skall peka på vilka delar av utbildningen som bör genomföras vid civila högskolor. 
 En dynamisk och vital struktur, som möjliggör förändringar av existerande kurser i takt med att kompetenskraven förändras, bör skapas. En tydlig identitet i systemet bör eftersträvas. 
 Utredningen skall lämna förslag på ekonomiska villkor för yrkes- och reservofficersaspiranter samt för dem som genomgår anpassad yrkes- eller reservofficersutbildning. Möjligheten till ett införande av studiemedelsfinansiering skall utredas. Villkoren bör vara sådana att förutsättningarna stärks för att yrkes- och reservofficerare skall kunna komplettera varandra i arbetet. 
 Utredningen skall särskilt belysa sina förslag från ett könsrolls- perspektiv och beakta statens ansvar att vara ett föredöme vad gäller etnisk mångfald. 
 Förslagen skall redovisas tillsammans med en jämförelse av andra relevanta utländska militära utbildningssystem. De ekonomiska kon- sekvenserna skall redovisas, och förslagen skall kunna genomföras inom oförändrade ekonomiska ramar. 
  
 1.2 
  
 Avgränsningar 
  
 Utredningen har i sin skrift  
 Det militära försvarets långsiktiga kom- petensbehov 
 6  
  
 avgränsat sin översyn till att omfatta kompetenser som rör officerare. 
  
 I direktiven till utredningen framgår att kompetensbehovet avser; kompetenskraven som ställs på anställd personal inom det militära försvaret. Underlag förelåg dock inte från Försvarsmakten vid denna tidpunkt, för att kunna beröra kompetensbehoven för civila anställda. 
  
 6  
  
 2002-10-23 
  dnr 2002/07. Utlåtande från skolreformutredningen. 
 20 
  
 SOU 2003:43 
  
 Uppdraget 
  
 För att få klarhet i om och när ett sådant underlag kunde före- ligga efterfrågade utredningen detta 
 7 
 . Där efterfrågades: Vilka civila befattningshavare/kompetenser krävs för att FM skall kunna lösa sina fyra huvuduppgifter? samt Vilka befattningar/kompetenser, som i dag besättas av officerare, kan ersättas av/med civila med- arbetare? Vilka blir konsekvenserna om så skulle ske?. 
 Svaret 
 8  
 innebar att underlag inte skulle kunna föreligga i tid för att påverka utredningens slutrapport och löd; 
 Inom Försvarsmakten genomförs för närvarande ett antal parallellt pågående utredningar. Dessa omfattar bland annat att utveckla en modell med syfte att analysera Försvarsmaktens framtida kompetens- behov. Den tidsplan som ligger till grund för analysen innebär att in- satsorganisationens behov skall vara framtagna till årsskiftet 2002/2003 och motsvarande behov för grundorganisationen skall vara framtagna till halvårsskiftet 2003. Denna analys behöver därefter utvecklas för att möjliggöra svar nedbrutna på innehåll i olika personalkategorier. Det kan dock antas att antalet individer inom respektive personalkategori kommer att behöva förändras i förhållande till dagens situation. 
 Underlag för svar på ovanstående frågor bedöms tidigast kunna före- ligga vid årsskiftet 2003/2004. 
 Mot denna bakgrund kan utredningen inte, i full utsträckning, be- svara frågeställningarna i direktivet. 
 De civila, som utgör en väsentlig resurs inom Försvarsmakten, har till del även hanterats inom ramen för Uppdrag angående ett reformerat personalförsörjningssystem inom Försvarsmakten 
 9  
 som har redovisats den 1 mars 2003 
 10 
 . Utredningen har, med detta under- lag som grund, genomfört en analys av hittillsvarande arbete och slutsatser samt i vissa avseenden modifierat tidigare skrivningar. 
 Utredningen kommer inte att uttrycka någon åsikt i frågan om vilket betygssystem som skall användas på officersutbildningen. Utredningen gör bedömningen att det svenska  
 EU-medlemskapet 
  sannolikt kommer att innebära en homogenisering av de europeiska högskole- och universitetsutbildningarna, bl.a. i betygsfrågan. 
 Vad som är officerskompetens utvecklas i kapitel 3, men här defi- nieras  
 begreppet  
 officer inledningsvis främst för att tydliggöra skillna- den mellan officerare och civila. För alla som anställs i Försvars- makten ställs krav på kompetens, relevant för det yrke eller den 
  
 7 
  
 Fördjupat och nytt underlag till Skolreformutredaren, dnr 2002/03,  
  
 2002-08-28. 
  
 8 
  
 Fördjupat och nytt underlag till Skolreformutredningen Skr 19 100:70 584,  
  
 2002-09-26. 
  
 9 
  
 Fö 2002/920/MIL samt Fö 2002/1038/RS (delvis). 
  
 10 
  
 Försvarsmaktens Budgetunderlag för år 2004 med Särskilda redovisningar.  
  
 2003-02-28 
  Skr 
  
 23 
  
 386:63305. 
  
 21 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2003:43 
  
 tjänst som skall utövas, men för civila ställs inte krav på officers- kompetens. 
 De tjänster som bemannas av och de arbeten som utförs av officerare, skiljer sig sinsemellan i så stor omfattning att ett militärt system sammansätts av företrädare för helt olika branscher eller yrken. Officersyrket kan således ses som flera yrken. Det som konstituerar officeren måste därför härledas ur vad som är (eller måste vara) gemensamt för alla officerare. Gemensamma faktorer är för svenska officerare dels organisatoriska, dels personliga egen- skaper och förhållningssätt: 
 Organisatoriska 
  
 Anställning inom Försvarsmakten 
  
 Militär uniform med grad- och andra beteckningar 
  
 Ett med uniformen kopplat folkrättsligt förhållande 
  
 Rätt och skyldighet att, under vissa omständigheter, i tjänsten bruka militärt våld 
  
 Personliga 
  
 På demokratisk grund vilande värderingar 
  
 Moralisk resning, mod och etiskt förhållningssätt inom för sam- hället accepterade normer 
  
 Befäls- och ledaregenskaper 
  
 Bildningsnivå samt förmåga att tillgodogöra sig utbildning 
  
 Fysiska förutsättningar som fyller stipulerade krav för tjänsten 
  
 Förändringsbenägenhet för att kunna inskolas och utvecklas i den anda som krävs för tjänsten 
  
 Slutsatser av detta blir att en  
 officer  
 är en medlem i en professionell yrkeskår, som är legitimerad eller auktoriserad av samhället. För in- träde i kåren ställs krav, dels på egenskaper dels på kompetens. 
  
 1.3 
  
 Arbetsmetod 
  
 Utredaren har valt att samla en relativt stor arbetsgrupp kring sig, där företrädare från Försvarsmakten, Försvarshögskolan och Total- försvarets Forskningsinstitut som experter förutsatts delta i stor omfattning och följa utredningens arbete. Försvarsdepartementet har företrätts av en sakkunnig. Den kunskap och erfarenhet som 
 22 
  
 SOU 2003:43 
  
 Uppdraget 
  
 funnits hos gruppen har medgivit idégenerering och fördjupad dis- kussion inom gruppens ram. Samtidigt har största möjliga delaktig- het från och förankring hos berörda myndigheter eftersträvats, med hänsyn tagen till tidsaspekten. Synpunkter har insamlats genom föredragningar, intervjuer, studiebesök och inläsning av material. En iterativ process har bedrivits med ingångsvärden från de närmast berörda samt resurspersoner utanför utredningen. 
 Utredningen har arbetat under tidspress som följd av de många deluppgifter som ryms inom ramen för huvuduppgiften att reformera det militära försvarets utbildningssystem. Trots detta har de närmast berörda myndigheterna och deras personal, liksom de centrala personalorganisationerna, kontinuerligt kunnat följa proces- sen och givits goda möjligheter att påverka den. Utredaren har eftersträvat att nå konsensus i utredningen kring ett huvudförslag vars realiserbarhet prövats. 
 I det första steget, att redovisa det militära försvarets långsiktiga kompetensbehov, har underlag begärts från de närmast berörda myndigheterna, men även från andra myndigheter med behov av militär kompetens. I arbetet har utredningen strävat efter, och upp- nått, konsensus kring det framtida kompetensbehovet, och rappor- terat detta i skrivelse till regeringen 
 11 
 . Skrivelsen har utgjort ett ingångsvärde för det fortsatta arbetet. Processen med framtagning av detta underlag blev dock betydligt besvärligare och mer tids- ödande än planerat. 
 Arbetet med de kommande stegen, utbildningsbehovet och ut- formningen av utbildningen, bedrev utredningen parallellt. Ett antal konkreta frågeställningar samt utredningens preliminära ingångs- värden för det fortsatta arbetet har utsänts på stor bredd till ansvariga myndigheter, övriga berörda samt resurspersoner 
 12 
 . Efter bearbetning av svaren och fortsatt arbete har förankring och gransk- ning av utredningens arbete skett vid ett seminarium 
 13 
 . 
 Akademiseringsfrågan har krävt ett omfattande och tidskrävande arbete, men har varit styrande för förslagen kring ett antal delfrågor i utredningen. Ett separat PM har framtagits och utnyttjats vid diskussionerna med berörda i frågan 
 14 
 . 
  
 11 
  
 Det militära försvarets långsiktiga kompetensbehov, dnr 2002/08,  
  
 2002-11-25 
  samt själva utlåtandet med samma namn, dnr 2002/7,  
 2002-10-23. 
  
 12 
  
 Frågor rörande den fortsatta utvecklingen av det militära försvarets utbildningssystem; olika alternativa vägar; dnr 2002/09,  
  
 2002-12-02. 
  
 13 
  
 2003-03-04 
  
  på Armémuseum. 
  
 14 
  
 Redovisning av akademiseringsfrågan PM,  
  
 2003-03-24. 
  
 23 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2003:43 
  
 De ekonomiska villkoren under den grundläggande utbildningen har erfordrat mycket underlag från Försvarsmakten och lett till mycket diskussion inom utredningen. 
 24 
 2 Bakgrund 
  
 2.1 
  
 Utveckling sedan 1995 
  
 I regeringens försvarsproposition hösten 1995 
 1  
 och försvarsutskot- tets betänkande 
 2  
 påpekades vikten av en sammanhållen syn på För- svarsmaktens personalförsörjning. Detta resulterade bl.a. i Över- syn av det militära försvarets skolverksamhet 
 3 
 , en utredning som främst skulle föreslå ett effektivare nyttjande av de militära skol- resurserna. Utbildningsverksamheten för officerare hade stor om- fattning och bredd och bedrevs försvarsgrensvis t.o.m. kaptens grad och däröver försvarsmaktsgemensamt. Försvarshögskolan 
 4  
 hade sedan  
 LEMO-utredningen 
  varit föremål för diskussioner om en akademisering, i likhet med diskussionen om akademisering av hela officersutbildningen. Försvarshögskolan gavs här en central roll avseende akademisk kvalitetssäkring i ett nytt system. 
 Utredningen skulle även söka försvarsmaktsgemensamma lös- ningar samt fokusera på specialistutbildningar, eventuellt föreslå organisatoriska förändringar av skolsystemet och beakta de hög- skolemässiga aspekterna. 
 Utredningens delbetänkande 
 5  
 föreslog inrättande av militärhög- skolor på tre orter för den grundläggande officersutbildningen, var- efter utredningen fortsatte med strukturfrågor. Slutbetänkandet 
 6  
 föreslog en högskolelik struktur med utbildningsprogram, fem för yrkesofficerare och ett för reservofficerare. Av programmen för yrkesofficerare speglade de fyra första i viss mån den struktur som tidigare funnits i  
 NBO-systemet 
 7 
 , 
  eftersom begreppet nivåhöjande utbildning behölls. Det femte (fackprogrammet) för att hantera 
  
 1 
  
 1995/96:12 Totalförsvar i förnyelse. 
  
 2 
  
 1995/96:FöU1. 
  
 3 
  
 Dir 1996:10. 
  
 4 
  
 Hette Militärhögskolan fram till 1997. 
  
 5 
  
 SOU 1997:112 En samordnad militär skolorganisation. 
  
 6 
  
 SOU 1998:42 Försvarsmaktsgemensam utbildning för framtida krav. 
  
 7 
  
 Det som avses är det utbildningssystem som byggde på den nya befälsordningen. 
  
 25 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2003:43 
  
 specialistutbildningar, var mer nydanande. Försvarshögskolan fick en samordnande roll för kvalitetssäkring och meritvärdering av officersutbildningen, för samarbete med övriga högskoleväsendet och för den röda tråden avseende innehållet i utbildningarna. Betänkandet överlämnades till regeringen den 13 mars 1998. 
 En av de principiella grunderna var att utbildningen i sin helhet skulle kunna akademiseras 
 8 
 . Detta innebär att utbildningen skulle vila på, inte bara beprövad erfarenhet som tidigare, utan även veten- skaplig grund enligt högskolelagen. Detta skulle genom ökad bredd- ning – studier av ämnen som inte nödvändigtvis är yrkesrelaterade 
 – lägga grunden för ett framtida lärande och inte enbart som tidigare att officeren skall kunna fullgöra sina första officersuppgifter direkt efter avslutad utbildning 
 9 
 . Detta har för den grundläggande officersutbildningen fått konsekvenser som i Försvarsmakten väckt diskussion. Den arbetsgrupp om officerskompetensutveckling (Ag OK) som vid Försvarsmaktens högkvarter löpande utvärderat det nya utbildningssystemet har därför ägnat resultaten av Yrkes- officersprogrammet särskild uppmärksamhet, t.ex. specialkursernas omfattning. 
 I arbetet valde skolutredaren att göra vissa avgränsningar. Bland dessa kan nämnas meritvärderingen av officersutbildning och där- med sammanhängande organisatoriska konsekvenser avseende För- svarshögskolan 
 10 
 , konsekvenser av införande av en högskolelik struktur avseende antagning och behörighet samt meritvärde för värnpliktsutbildningar 
 11 
 . 
 Efter riksdagsbeslut infördes det nya systemet vid halvårsskiftet 1999. Till dags dato har minst två årskullar från varje nivåhöjande program (Yrkesofficersprogram, Taktiskt program, Stabsprogram och Chefsprogram) och ett antal fackutbildningar utexaminerats. Ännu har ingen studerande genomgått två på varandra följande program. 
 Efter omfattande omstruktureringar av Försvarsmakten och mot bakgrund av förändrade krav (från invasionsförsvar till insatsförsvar, internationella insatser, anpassningsförmågan och den väpnade striden) följde ett behov av att reformera Försvarsmaktens personal- försörjningssystem. Försvarsutskottet hade dessutom vid flera tillfällen efterlyst förslag från regeringen om ett sammanhållet re- 
  
 8 
  
 den föreslagna utbildningsstrukturen bedöms gynna den nu pågående processen med att akademisera officersprogrammen. (SOU 1998:42, s. 12). 
  
 9 
  
 SOU 1998:42, s. 71. 
  
 10 
  
 SOU 1998:42 s.  
  
 17-18. 
  
 11 
  
 Behandlades i Pliktutredningen dir 1997:106. 
  
 26 
  
 SOU 2003:43 
  
 Bakgrund 
  
 formerat personalförsörjningssystem för samtliga personalkatego- rier inom Försvarsmakten. Regeringen beslutade därför den 4 no- vember 1999 om direktiv till en utredning med uppgift att redovisa en samlad syn på Försvarsmaktens personalförsörjning 
 12 
 . Denna skulle inom uppdragets ram även utvärdera det nya utbildnings- systemet – i förhållande till Försvarsmaktens kommande struktur – samt se över utbildningsvolymerna. Betänkandet blev klart i februari 2001 
 13 
 . Utredningen kom till ett antal slutsatser, bl.a. att ledningen av skolsystemet var komplicerad, att den totala utbild- ningstiden var för lång samt att utbildningarnas röda tråd innehöll repetitiva moment. Avseende det nyss införda skolsystemet före- slog utredaren en fortsatt reformering, med ett treårigt program för grundläggande officersutbildning, samt en förändring av de övriga nivåhöjande programmen, även avseende utbildningsvolymer. Behovet av fackprogram med expertutbildningar betonades. Vidare föreslogs att ta bort begreppet nivåhöjande utbildning genom att militär befordran föreslogs ske på fler grunder än enbart skol- utbildning. Utredningen klargjorde att dess förslag snarast skulle underlätta Försvarshögskolans utveckling mot examensrätt (enligt högskoleförordningen) utan att dra några explicita slutsatser i frågan. 
 I maj 2001 gjorde Försvarshögskolan en formell framställan till regeringen, om rätt att ge vissa examina som ett resultat av den granskning som Högskoleverket gjorde 1998 
 14 
 . 
  
 2.2 
  
 Proposition hösten 2001 
  
 Försvarsberedningens syn på det militära skolsystemets utveckling återspeglades i regeringens proposition hösten 2001 
 15 
 , vilken avse- ende personalförsörjning till stora delar grundade sig på personal- försörjningsutredningens slutsatser. Dessa slutsatser sade att ökad komplexitet i officerens utövande av sitt yrke kopplat till Försvars- maktens uppgifter kräver såväl ökad bredd som ökat djup i utbild- ningen. En enskild officer kan inte ges en utbildning med både ökad bredd och ökat djup, varför en större individualisering blir nödvändig. Metoden blir att genom en akademisering av officers- utbildningen, lägga en vetenskaplig grund till den redan befintliga 
  
 12 
  
 Dir 1999:84. 
  
 13 
  
 SOU 2001:23 Personal för ett nytt försvar. 
  
 14 
  
 HSV rapport 1998:37R En Försvarshögskola på väg mot akademin. 
  
 15 
  
 2001/02:10 Fortsatt förnyelse av totalförsvaret. 
  
 27 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2003:43 
  
 beprövade erfarenheten. Komplexa problem skall kunna värderas genom tillämpande av ett vetenskapligt synsätt. Insikt skall nås i hur dels de olika komponenterna i det militära systemet samverkar, dels hur det militära systemet samverkar med andra organisationer. 
 Ett uttalat chefs- och ledarskap i krig och olika krisnivåer har tidigare varit det gemensamma fundamentet för alla officerare. Detta gäller enligt propositionen i framtiden främst de yrkesofficerare som utbildas i generalistrollen för att leda krigsförband. Även om generalistrollen och ledarskapet också professionaliseras i allt större utsträckning, behövs också ett uttalat militärt expertkunnande. 
 Regeringen gör i propositionen 2001/02:10 följande bedömning 
 16 
 : 
 Det militära skolsystemet bör fortsatt reformeras så att det tillgodo- ser de framtida kompetensbehoven och bidrar till att skapa alternativa karriärvägar för anställd personal. Utbildningens status samt skolstegens utbildningsmål, längd, antal, innehåll och inbördes samband bör ses över liksom möjligheterna att införa en treårig grundläggande utbildning och att utnyttja utbildningar utanför det militära skolsyste- met. De militära skolornas antal, organisation, huvudmannaskap och lokalisering bör inte förändras förrän ett reformerat skolsystem ut- formats. Ytterligare överväganden är nödvändiga innan ett förslag kan redovisas för riksdagen. Skolsystemet bör bli flexiblare avseende såväl chefsutbildningar som fack- och expertutbildningar. En större flexibi- litet avseende antalet tjänsteår mellan skolstegen bör medges och den tidigare kopplingen mellan vissa skolsteg (nivåhöjande utbildning) och befordran bör tas bort. Det växande internationella engagemanget bör på ett tydligare sätt återspeglas i utbildningen samtidigt som en ökad individuell anpassning bör övervägas. Inom ramen för detta reform- arbete bör ansvar för olika delar av utbildningen och dess genom- förande ses över. Inriktningen för den fortsatta reformeringen av rele- vanta delar av det militära skolsystemet bör vara att utbildningen ges en utformning som innebär att den kvalitetsmässigt kan likställas med högskoleutbildning enligt högskolelagen (1992:1434). En utredning bör tillsättas så snart det är möjligt med uppgift att se över det militära skolsystemets utveckling. Utredningen bör även pröva och föreslå vilka examina som bör införas för denna utbildning. 
 I propositionen gör regeringen också vissa ställningstaganden: 
  
 Det skall vara möjligt att växla mellan de olika alternativa karriär- vägarna a och b respektive c och d: 
  
 a. 
  
 militära chefsbefattningar som kräver officerskompetens, 
  
 b. 
  
 militära expertbefattningar som kräver officerskompetens, 
  
 16  
 s. 202. 
 28 
  
 SOU 2003:43 
  
 Bakgrund 
  
 c. 
  
 civila chefsbefattningar som inte kräver officerskompetens samt 
  
 d. 
  
 civila expertbefattningar som inte kräver officerskompetens. 
  
 Det bör finnas en möjlighet för Försvarsmakten att direkt- rekrytera yrkesofficerare som besitter speciellt eftertraktad civil kompetens, exempelvis teknik, juridik, ekonomi, medicin och meteorologi samt stats- och förvaltningskunskap. De personer som har denna kompetens bör kunna ges en anpassad yrkes- officersutbildning. 
  
 För att utbilda officerare med ett analytiskt och kritiskt tän- kande bör högskolelagens krav på vetenskaplig grund och be- prövad erfarenhet tillsammans med forskning prägla officers- utbildningen. 
  
 Mot bakgrund av de rådande rekryteringssvårigheterna bör be- hovet och möjligheterna att införa aspirantskolor prövas. 
  
 Villkoren för yrkes- och reservofficersaspiranter, inklusive ett eventuellt införande av studiemedelsfinansiering, bör ses över. 
  
 2.3 
  
 Förändringar sedan skolutredningen 1998 
  
 2.3.1 
  
 Det nuvarande skolsystemet 
  
 I det följande summeras ur ett nutida perspektiv den utredning Försvarsmaktsgemensam utbildning för framtida krav, SOU 1998:42, som genomfördes för fem år sedan. Analysen omfattar två aspekter. För det första analyseras konsekvenser av dåvarande vilja från stats- makterna i de fall de i dag inte längre bedöms helt aktuella, för det andra värderas vissa bedömningar sedda i dagens ljus. 
 Strävan att göra officersutbildningen mindre starkt kopplad till specifika typbefattningar och i stället fokusera på officerens lång- siktiga kompetensutveckling (s. 50) ledde till samma antagnings- krav och samma utbildning till alla och resulterade i en enhetsofficer. Detta medförde att steget bort från differentierade typbefattningar blev så långt att kadetten i alltför stor utsträckning saknade reell yrkeskompetens efter genomfört yrkesofficersprogram (YOP). 
 De direktiv som angav att en tydlig del av den grundläggande officersutbildningen skulle göras försvarsmaktsgemensam fick som naturlig följd att den försvarsgrensvisa prägeln försvagades högst betydligt. Konsekvensen av detta, som inte förutsågs, var att en 
 29 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2003:43 
  
 försvagning av officersprofessionen också blev följden. Konkret kan sägas att före införandet av den nya YOP utbildade och exami- nerade de försvarsgrensvisa officershögskolorna på två år blivande officerare som i stort bedömdes som färdigutbildade, och som omedelbart kunde tjänstgöra som främst trupputbildare. Det nya yrkesofficersprogrammet blev lika långt, men en ny termin in- fördes som skulle innehålla kurser som inte tidigare getts, åtmin- stone inte i den omfattning som nu blev fallet. Vad som tidigare varit enstaka lektioner eller moment i utbildningen blev nu hela kurser som kunde mätas i poäng, d.v.s. studieveckor. 
 Till detta kan läggas de valbara kurserna (de s.k. specialkurserna) vars omfattning inledningsvis motsvarade en termins studier. Då dessa kurser kunde väljas inom vilket ämnesområde som helst, utan krav på yrkesrelevans, tog även dessa tid från det utbildningsinne- håll som tidigare bedömts som nödvändigt. 
 Av de tidigare officershögskolornas utbildning återstod således egentligen ett drygt år. Detta medförde helt konsekvent att de som utexaminerades från det nya yrkesofficersprogrammet bara hade hunnit med halva yrkesutbildningen, jämfört med äldre kamrater, och därför uppfattades som icke användbara eller mindre använd- bara på förbanden. Det beskrivna utbildningsupplägget krävde en planläggning och ett genomförande av en fortsatt befattningsut- bildning efter examen på YOP, under en eller två terminer, ibland till och med fler, beroende av tjänst, försvarsgren och truppslag. 
 Nackdelarna blev uppenbara och den första förändring som genomfördes blev att halvera de valbara specialkurserna en gång, och därefter ytterligare en gång. I dag återstår av tanken om en allmänbildande breddutbildning inom programmet således endast fem poäng (studieveckor). 
 Den största nackdelen kan dock sägas vara att den fortsatta be- fattningsutbildningen ligger utanför den programbundna tiden och inte har omfattats av samma kvalitetssäkringssystem och kvalitets- åtgärder som programutbildningen. 
 Den föreskrivna relativt långa tjänstgöringstid som Försvars- makten regelmässigt tillämpat mellan de nivåhöjande skolstegen har medfört att medelåldern på de studerande på den högre utbild- ningen ökat, jämfört med tidigare. Detta är en nackdel bl.a. därför att kort tid i karriären återstår efter utbildningen. 
 Det nya skolsystemet skulle medföra betydande möjligheter att dra nytta av den kompetens som fanns vid de civila högskolorna på orten. Det är tveksamt om dessa betydande möjligheter har tillvara- 
 30 
  
 SOU 2003:43 
  
 Bakgrund 
  
 tagits, eller kunnat tillvaratas. I dag ser vi hur det på några ställen, vid t.ex. militärhögskolorna finns enstaka kurser som antingen köps vid civil högskola eller genomförs som ömsesidig verksamhet. Hög- skolan har dock utgjort en rekryteringsbas för militärhögskolorna och varje militärhögskola har i dag en studierektor eller annan skol- ledarbefattning besatt av en person som tidigare arbetat inom den civila högskolan. 
 Den nya yrkesofficersutbildningen skulle skapa förutsättningar för en utveckling av reservofficersutbildningen. Detta har inte skett i någon större omfattning. Reservofficersutbildningen har legat nere under åren  
 1999–2001 
  utom i marinen och startades igen först hösten 2002. 
 En mycket viktig uppgift för officeren är att på ett pedagogiskt sätt kunna förmedla den kompetens som han/hon besitter (s 43). Denna slutsats rörande militärpedagogik kom aldrig att förverkligas, då utredningen varken föreslog kurser i ämnet eller en utveckling av ämnet som sådant. Vidare kan sägas att en modernare pedagogik successivt utvecklats inom Försvarsmakten, det s.k. helhetsbasera- de lärandet. 
  
 2.3.2 
  
 Implementering av det nuvarande skolsystemet 
  
 Det nya skolsystemet som blev resultatet av Skolutredningen trädde i kraft hösten 1999. Då togs de första studerande till respektive nya program in, Yrkesofficersprogrammet, Taktiska programmet, Stabs- programmet och Chefsprogrammet. Dessutom startades också det helt nya Fackprogrammet. 
 Som konstaterades i punkt 2.3.1 var skillnaderna påtagliga mellan det nya och gamla yrkesofficersprogrammet, men även de andra programmen var i viss utsträckning förändrade. Utbildningsmålen var till del desamma, de huvudsakliga förändringarna gällde tillväga- gångssättet och genomförande. Gemensam ambition för hela syste- met och därmed samtliga program var att försöka göra dem mer högskolemässiga. Strävanden mot detta hade pågått sedan början på  
 1990-talet 
  och många såg det nya skolsystemet som ett förverkli- gande av de tidigare planerna att närma sig den civila högskole- världen avseende genomförande, kvalitetssäkringsprinciper m.m. Hur det egentligen skulle gå till var däremot mer oklart liksom vad målet med det som kom att kallas akademiseringen egentligen var. Ett konkret resultat var emellertid den roll som den då nya För- 
 31 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2003:43 
  
 svarshögskolan fick i det militära skolsystemet. En del av ansvaret för kvalitetssäkring av utbildningarna lades på skolan, framför allt avseende implementering av den civila högskolans krav på formalia såsom antagning och studiedokumentation, men också kvalitets- säkring av kurs- och utbildningsplaner m.m. Försvarshögskolan gavs också ansvaret för ämnesutvecklingen för de ämnen där utbildning bedrevs i det militära skolsystemet. Värt att notera är dock att Försvarshögskolan inte var, och fortfarande inte är, en högskola med examensrätt. Vidare fattade Försvarsmakten beslutet att alla lärare som skulle verka inom det militära skolsystemet skulle genomgå en särskild utbildning i högskolepedagogik för att kunna utveckla utbildningsverksamheten. 
 Rollspelet och ansvarsfördelningen mellan myndigheterna För- svarshögskolan och Försvarsmakten var i inledningsskedet inte helt enkla att reda ut och man brottas fortfarande med en del svårighe- ter i detta avseende. Med ambitionerna att efterlikna den civila högskolan kom ökade krav och även en del svårigheter för de olika skolorna i systemet. Vilket ansvar som följde med militärhög- skolornas roll som programansvariga för vart och ett av de tre programmen Yrkesofficersprogrammet, Reservofficersprogrammet respektive Taktiska programmet var inledningsvis inte helt utklarat. Fack- och funktionsskolorna var ovana vid att styras från två olika håll, d.v.s. såväl från den militärhögskola som hade programansvar för Yrkesofficersprogrammet som från den som hade ansvar för det Taktiska programmet. Reglerna för styrning var därtill oklara. 
 Många av skolorna kastade sig in i det nya skolsystemet med höga ambitioner och har sedan 1999 målmedvetet arbetat för att leva upp till dessa och i vissa fall lyckats bra. Vissa skolor valde samarbete med lokal civil högskola på orten, medan andra valde att samarbeta med en särskild fackinriktad högskola som gjorde system- lösningar som kom flera studerande till del. Ytterligare andra valde att själva kvalitetsutveckla sin verksamhet. Några skolor, framför allt militärhögskolorna, började också vid denna tid att anställa civila lärare för att bredda kompetensbasen. 
 Som Personalförsörjningsutredningen noterade i sitt betänkande år 2001 var Försvarsmakten inte helt redo för det krav på ledning och styrning som accentuerades i och med det nya systemet. Svårig- heterna med att såväl leda det militära skolsystemet som att upp- handla utbildningen av Försvarshögskolan var betydande. Detta har successivt förändrats och fr.o.m. 1 januari 2003 finns den nyinrät- tade utbildningsinspektionen vid Försvarsmaktens högkvarter vars 
 32 
  
 SOU 2003:43 
  
 Bakgrund 
  
 huvudsakliga uppgifter är att leda Försvarsmaktens utbildning och beställa utbildning av bl.a. Försvarshögskolan. Utbildningsinspek- tören är främste företrädare för Försvarsmaktens skol- och per- sonalutbildningsverksamhet. 
 Sammanfattningsvis kan sägas att den ambition som Försvars- makten och Försvarshögskolan gemensamt haft sedan början på  
 1990-talet 
  att programutbildningarna (tidigare nivåhöjande utbild- ning) i det militära skolsystemet skall vara jämförbara/ekvivalerbara med civil högskoleutbildning inte nått ända fram. Försvarshög- skolans examensrättsansökan som lämnades in i maj 2001 har ännu inte behandlats av regeringen och därmed har frågan om akademi- sering av det militära skolsystemet till del gått i stå i formellt hän- seende. Ansökan överlämnades till Skolreformutredningen maj 2002. Ett omfattande försvarsmaktsinternt arbete med kvalitetssäkring och kvalitetsutveckling av utbildningen har emellertid pågått även efter 2001. 
  
 2.3.3 
  
 Förändrad omvärld – förändrade krav 
  
 Skolutredningen 1998 arbetade i en omvärld som redan var stadd i mycket snabb förändring. Under de gångna fem åren har ett antal förhållanden förändrats, vilket medför att vissa tidigare utgångs- värden och bedömningar inte är relevanta för den fortsatta re- formeringen av skolsystemet. 
 De starkt ökade svenska ambitionerna avseende internationellt samarbete är en av de största förändringarna. Framväxten av en europeisk krishanteringsförmåga där fler svenska förband med hög beredskap står till förfogande för insats utomlands får stor be- tydelse nationellt. Riksdagen har fattat beslut om plikt för alla officerare att tjänstgöra utomlands. Statsmakterna är tydliga i sin vilja att minska de nationella försvarsansträngningarna och i stället söka säkerhet i ett samverkande Europa. 
 När det gäller interoperabilitet har tyngdpunkten tidigare legat på tekniska system, men nu har begreppet utökats till att även om- fatta personal. Organisation och procedurer måste anpassas till partnerländer och även uniformer och gradbeteckningar förändras med samma syfte. Kompetens – även sättet att beskriva kunskap, skolmeriter och erfarenheter – måste definieras i ett logiskt, kon- sekvent och transparent system. 
 33 
  
 Bakgrund 
  
 SOU 2003:43 
  
 För ett skolsystem som i grunden är nationellt, medför detta en ändrad grundsyn för officersutbildning. Huvuddelen av Europas stater har inte mer än vardera en Försvarsakademi, men de största staterna kan ha fler högskolor med något olika inriktningar. Det innebär att det normalt saknas konkurrens inom landet, och den akademiska utmaningen ligger då i det internationella samarbetet. De militära högskoleämnena , d.v.s. de som ägnar sig åt forskning kring militära och säkerhetspolitiska frågor, definieras därmed endast i det internationella militära forskarsamhället. 
 Sammantaget innebär den ökande internationaliseringen och de ökande kraven på personalens interoperabilitet att dagens officers- utbildningssystem behöver ses över. 
 34 
 3 Kompetensbehov 
  
 3.1 
  
 Begreppet kompetens 
  
 Kompetens är sammansatt av många komponenter. De viktigaste av dessa är: kunskaper (fakta och metoder), färdigheter (att kunna göra), erfarenheter, värderingar och kontaktnät. De är fem till an- talet och definierar vad som ibland benämns kompetenshanden. 
 I Försvarsmaktens bok Pedagogiska Grunder 
 1  
 definieras kompe- tens som en organisations eller en individs förmåga i relation till en viss uppgift eller situation. En individs kompetens byggs främst upp av 
  
 kunskaper, 
  
 färdigheter, samt 
  
 vilja och förmåga att använda kunskaper och färdigheter i prak- tiken. 
  
 Kompetensorganisationer bygger sin förmåga till större delen på individernas kompetens. Försvarsmakten kan därför sägas vara en sådan organisation. 
 Kompetens byggs upp och utvecklas genom lärande, träning och praktisk tillämpning av kunskaper. 
 Kompetens och kompetensutveckling 
  
 Kunskap 
  
 Färdighet 
  
 Vilja 
  
 Utbildning 
  
 Övning 
  
 Danande 
  
 Lärande 
  
 Tillämpning 
  
 Personlighetsutveckling 
  
 Skola 
  
 I fält  ombord 
  
 Totala livssituationen 
  
 Förmåga 
 Duglighet i yrket/funktionen 
  
 1  
 Pedagogiska Grunder, Försvarsmakten, 2001. 
 35 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kunskap vinns och utvecklas genom utbildning i  
 skol-/universitets- 
  system, genom lärande i yrkeslivet, genom kontinuerlig fortbildning m.m. Färdighet övas upp genom tillämpning av kunskapen i dess rätta sammanhang, i fält och ombord. Viljan att använda kunskap och färdigheter i praktisk handling beror på personlighet men kan också utvecklas genom övning. 
  
 3.2 
  
 Officerskompetens, professionens särart 
  
 Yttersta syftet med officersutbildningen är att utveckla förmågan att verka i väpnad strid som ledare för förband eller vissa funktioner. Officerare utbildas därför för att leda människor under extrema för- hållanden och för att kunna fatta beslut om legaliserad våldsanvänd- ning med risk för eget, underställdas och andras liv. I detta avse- ende skiljer sig officersyrket från de flesta andra. Det innebär att utbildningen måste ge vissa kompetenser som är unika för yrket. Det ställer också krav på personliga anlag som inte kan läras in men väl övas upp. 
 I yrket ställs höga och speciella krav på ledarskapsförmåga – direkt ledarskap och att leda genom andra. Officeren skall vara föregångare, kunna fatta beslut under stor osäkerhet och lösa svåra problem under extrema förhållanden och i okända, farliga miljöer. Miljön och konsekvenserna av besluten ställer speciella krav på förmåga att bära psykisk och fysisk press samt på ett etiskt och moraliskt förhållningssätt. Det är uppenbart att allt detta ställer särskilda krav på karaktärsdanande moment i utbildningen. Detta kräver en väl genomtänkt återkoppling i syfte att utveckla den en- skilda individen. 
 Nationellt skall officeren, med delar av sitt förband, kunna med- verka i olika former av stöd till samhället och hantering av natio- nella kriser. Vid internationell krishantering krävs även militära kom- ponenter. I alla dessa fall leds insatser av officerare som måste er- hålla respekt och förtroende bland de civila samverkansfunktionerna. Officeren skall kanske bedriva förhandlingar mellan olika grupper och måste kunna samverka med både civila och militära enheter. 
 Även inom utrikesförvaltningen krävs en ökad militär profes- sionell funktion både i internationella och säkerhetspolitiska sam- verkansfora. Detta kräver officerare med en breddad förmåga som har verkat även utanför Försvarsmakten. Officerens förankring i samhället är viktig. En god kunskap hos officeren om samhället och 
 36 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 insikt om vikten av moral, etik och värderingar bidrar till denna förankring. 
 Utredningen har valt att indela officerens olika kompetenser i generella kompetenser, inkluderande kärnkompetenser samt befatt- ningsrelaterade kompetenser. Kärnkompetensen hos officeren är tidsoberoende eller förändras mycket långsamt. Detta gäller även andra generella kompetenser som exempelvis utbildarförmåga. 
 Övriga generella kompetenser, exempelvis kunskaper i taktik, och samtliga befattningsrelaterade kompetenser förändras något snabbare. En stor del av officerskompetensen är således tids- beroende och måste förändras i takt med organisationsutveckling samt utveckling av nya system och ny materiel. Kompetenskraven på den enskilde officeren förändras också med karriären. 
 I grunden krävs att alla officerare har en tillräcklig generell kom- petens för att kunna verka på avsett sätt. Ju högre grad en officer har desto större förståelse och kunskap erfordras avseende Försvars- maktens olika roller i samhället. Detta gäller såväl vid ledning av högre förband som vid tjänst som stabsmedlem eller i lärarbefatt- ningar. 
 De befattningsrelaterade kompetenserna är mer att betrakta som färskvara. De avspeglar den förståelse, de kunskaper och de färdig- heter som officeren måste besitta för att kunna tjänstgöra i en viss befattning i organisationen. Det är främst inom de befattningsrela- terade kompetenserna som behovet av  
 expert-/specialistkunskap 
  föreligger. 
  
 Låg 
  
 Förändringshastighet 
  
 Hög 
  
 Kärnkompetens 
  
 Övrig generell 
  
 Befattningsrelaterad 
  
 kompetens 
  
 kompetens 
  
 Officerens samlade kompetens, både den generella och den befatt- ningsrelaterade, tillägnas och utvecklas genom teoretisk utbildning med praktiska inslag (skolbunden utbildning) och genom praktisk tjänstgöring och övningar i grund- och insatsorganisationen (tillämp- ning). 
 37 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 3.2.1 
  
 Officerens kärnkompetens 
  
 Kärnan i officerens generella kompetens består av flera delar: en grundläggande gemensam värdegrund i vissa till yrket kopplade etiska och moraliska frågor, personlig stridsduglighet samt god för- måga att kommunicera. Gemensamt och grundläggande för alla officerare är förmågan att leda förband och underenheter i dessa och att kunna vara chef. Vidare ingår yrkesprofessionens seder, bruk och traditioner, där den enskilde officeren fostrar och skolar in nya kollegor som medlemmar i ett yrkeskollektiv. 
 En särskild kompetens, chefskompetens, är en nödvändig del av de kärnkompetenser som en officer behöver. Chefskompetens kan ses som förmågan att skapa helheter, kommunicera dessa och där- efter fatta och genomföra beslut. Särskild utbildning sker i chefs- rollen och syftar till att utveckla chefskapet, att leda och samarbeta. Den enskilde skall få förståelse för de krav som ställs på en militär chef på olika nivåer och i olika situationer. I officersrollen ingår, som en del av chefsutvecklingen, såväl personlig utveckling som utveck- ling i grupp. 
 Behovet av utveckling av chefsrollen varierar givetvis mellan in- divider, men även den som väljer en  
 fackman-/specialistroll 
  kom- mer att behöva sådan utbildning. För dem som går mot högre chefs- befattningar är behovet särskilt uttalat. 
 Kärnkompetensen konstituerar officerares legitimitet och endast den som besitter kärnkompetensen bör kunna bli officer. Denna kompetens utgör basen för officerens mandat att verka som en re- presentant för statsmakten i såväl fred, kris som krig. Kärnkompe- tensen förenar fackmän/specialister och generalister som officerare. Den kan åskådliggöras i en modell som byggs upp stegvis med fler komponenter efter hand. 
  
 3.2.2 
  
 Perspektivet fackman/specialist – generalist 
  
 Fackmannen/specialisten har djup kompetens omfattande kunskap, erfarenhet och färdighet inom något eller några områden och kan därmed verka inom sin funktion med hjälp av denna kompetens. Om funktionen måste finnas i stridsrummet, krävs att experten är officer och innehar tillräcklig grundläggande officerskompetens. Detta innebär bl.a. förmågan att kunna leda personal inom den egna funktionen i sådan miljö. 
 38 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 Generalisten har en bred kompetens på den nivå vederbörande befinner sig, men har även kunskap om – och erfarenhet av – de underliggande nivåerna. Generalisten har förmågan att föra befäl i strid och leda egna och underställda förband. Höga chefer inom Försvarsmakten är i regel generalister. 
 Det finns ingen skarp gräns mellan generalist- och  
 fackmanna- /specialistkompetens 
  och många officerare har under sin karriär inne- haft befattningar där endera eller båda av dessa kompetenser kom- mit till användning. De flesta generalisterna har, parallellt med en generalistutbildning, även fördjupat sig inom något fackområde. 
 Kärnkompetensen är central och gemensam för fackmän/specia- lister och generalister. I modellen kommer detta förhållande att illustreras av en horisontell fackmanna/specialist- generalistaxel med kärnkompetensen i centrum. Se figur a) nedan. 
  
 3.2.3 
  
 Perspektivet organisation – individ 
  
 Kompetens skall, ur ett organisationsperspektiv, uttolkas som för- måga för ett militärt förband (organisatorisk enhet) att lösa en given uppgift. Förbandets kompetens består därvid av flera delar; personal, planer, materiel (och ibland anläggningar). Officerens/ chefens kompetens blir en delmängd i förbandets förmåga. Förband löser sina uppgifter inom insatsorganisationens ram, och dessa uppgifter kan härledas ur försvarsmaktens fyra huvuduppgifter. 
 Bryter man ned de fyra huvuduppgifterna till individnivå kom- mer kompetensbehovet att kunna beskrivas enbart för den befatt- ning som officeren innehar i insatsorganisationen. Officeren har dock ytterligare kompetenser, som utnyttjas vid tjänstgöring inom grundorganisationen eller inom annan myndighet, samt vid fortsatta studier. Vid studier, som enskild kursdeltagare, blir individperspek- tivet som tydligast. 
 Organisationens behov är ytterst överordnade den enskildes. De två perspektiven måste emellertid mötas för att tillgodose såväl or- ganisationens som den enskildes behov. I modellen åskådliggörs förhållandet som en vertikal axel som läggs ovanpå den tidigare ho- risontella axeln. Se figur b) nedan. De två axlarna bildar ett koordi- natsystem som kan vara basen för en modell som visar relationerna expert/specialist – generalist och individ – organisation. 
 39 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 3.2.4 
  
 Officerskompetens på olika nivåer 
  
 På ovan beskrivna kärna i begreppet officerskompetens kan läggas ett eller flera lager av generell individuell kompetens. Dessa lager beskriver olika nivåer. Här väljer vi de nivåer som används inom militär verksamhet för att beskriva stridens komplexitet och dyna- mik i tid och rum. Inom krigsvetenskapen används begreppen stridsteknisk, taktisk, operativ respektive militärstrategisk nivå. 
 I det innersta lagret återfinns fänrikens/löjtnantens kompetens – nivå 6 – som innebär relevanta kunskaper på stridsteknisk nivå. Fänriken har förmåga att inom grundorganisationen utbilda och föra trupp på plutonsnivå (motsvarar  
 30–50 
  personer) och dess- utom en organisatorisk befattningskompetens på samma nivå, t.ex. ledare för delsystem i ett insatsförband. 
 I nästa lager återfinns den taktiska nivån, kaptenens kompetens, nivå 5, därefter den operativa och i det yttersta lagret den militär- strategiska nivån. Helheten kan ses som flera lager i en lök. Detta läggs på de ovan förklarade axlarna organisation – individ och fack- man/specialist- generalist. 
 När alla elementen läggs samman, bildas en modell som samman- binder och illustrerar de inbördes förhållandena mellan de grund- läggande delar som ingår i begreppet officerskompetens och dess relation till organisationens, Försvarsmaktens, totala kompetens. Se figur c) nedan. Modellen är detaljerat åskådliggjord i bilaga 3. 
 Figur a) 
 Fackman/specialist  
  
  Generalist 
 Kärnan 
 40 
 SOU 2003:43 Kompetensbehov 
  
 Figur b) 
  
 Organisation 
  
 Lee/specialist  
  
  Generalist 
 Kärnan 
 Individ 
  
 Figur c) 
  
 Organisation 
  
 Kärnan 
  
 Lee/Specialist 
  
 Generalist 
  
 Stridsteknik 
 Taktik 
 Högre nivåer 
 Individ 
  
 3.2.5 
  
 Kunskapsbredd och kunskapsdjup inom officers- kompetensens ram 
  
 Såväl den breda som den djupa kompetensen förvärvas genom ut- bildning och praktisk tjänstgöring. Varje individ tillägnar sig genom livslångt lärande en unik kompetensprofil. Man kan vara generalist 
 41 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 på sin nivå med förmåga att leda trupp av en viss storlek. Samtidigt kan man också vara fackman/specialist med djupa kunskaper inom ett särskilt kompetensområde. 
 Inom vissa traditionella militära kunskapsområden finns närlig- gande akademiska ämnen definierade och man kan nå verkligt djupa kunskaper genom att bedriva forskning inom området 
 2 
 . Inom andra kunskapsområden finns däremot inga tydliga ämnen definierade. Även där kan dock djupa kunskaper nås genom breda litteratur- studier samt genom lång praktisk erfarenhet inom området och deltagande i utvecklingsarbete. 
 I matrisen nedan ges exempel på en  
 fackmanna-/specialistkarriär 
  som visar en individ med mångårig relevant erfarenhet, som genomfört fackprogram i ämnesområdet och som deltagit i utveck- lingsarbete och reglementsskrivande. 
 Här ges också exempel på en generalistkarriär  
 där pilen visar hur en officer som militär ledare måste famna bredden i de nivåer som han är satt att vara chef för, och även alla underliggande nivåer. 
  
 Bas 
  
 Kunnig 
  
 Erfaren Väl förfaren 
  
 Nivå 
  
 Grad 
  
 Befäls- 
  
 nivå 
 3 
  
 Stridsteknisk 
  
 Fänrik, 
  
 6 
  
 löjtnant 
  
 Taktisk 
  
 Kapten, 
  
 5 
  
 major 
  
 4 
  
 Operativ 
  
 Major, 
  
 4 
  
 överstelöjtnant 
  
 3 
  
 Militär- 
  
 Överstelöjtnant, 
  
 3 
  
 strategisk 
  
 överste, 
  
 1 
  
 general 
  
 G 
  
 2 
  
 I detta avseende skiljer sig Sverige åt från många andra länder i västvärlden där man kommit längre i utvecklandet av traditionella militära kunskapsområden till akademiska ämnen. 
  
 3 
  
 De befälsnivåer som anges är de som i dag används vid befordran. 
  
 42 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 3.2.6 
  
 Officerens dubbla roller 
  
 Det är väsentligt att påtala officerens dubbla roller, den ena i insats- organisationen och den andra i grundorganisationen. 
 Insatsorganisationen består i huvudsak av förband som skall kunna lösa uppgifter såväl i fred och kris som i krig. De fredsmäs- siga uppgifterna, utöver rollen som utbildare, avser främst uppgifter inom ramen för territoriell integritet och stöd till samhället medan uppgifterna i kris och krig avser internationella fredsfrämjande insatser och nationellt försvar mot väpnat angrepp. 
 Grundorganisationen består främst av förband, staber, skolor, centra samt stödenheter. Inom ramen för grundorganisationen skapas de förmågor statsmakterna ställt krav på, d.v.s. att producera insatsförband. Detta innefattar bl.a. utbildning av anställda, värn- pliktiga och förband samt materielanskaffning. Grundorganisa- tionens uppgift är, förenklat uttryckt, att genomföra och följa upp den fredsmässiga driften av Försvarsmakten. 
 I många fall kan det vara svårt att särskilja insats- och grund- organisationen. Beroende på verksamheten kan samma förband ena stunden vara del av grundorganisationen och den andra del av in- satsorganisationen. 
 Officerare skall kunna verka inom båda organisationerna vilket kräver att de har kompetenser som motsvarar de två olika rollerna. Officersyrket innebär inledningsvis en fokusering på tjänstgöringen på lägre nivå i grund- och insatsorganisationen där den dagliga gärningen ligger på en praktisk genomförandenivå till skillnad från senare i karriären då fokus kan övergå till en mer teoretisk och ad- ministrativ tjänstgöring i grundorganisationen. Den unga officeren behöver dock förstå de båda organisationernas integration och samspel. Majoriteten av alla officerare innehar dock båda rollerna, ibland parallellt, under större delen av sitt yrkesliv. 
 De båda rollerna ställer olika krav på officeren som chef, ledare och föregångare. Alla officerare måste besitta vissa grundläggande kompetenser som är generella. Nivån, där officeren tjänstgör, ställer också krav på särskilda kompetenser. En brigadchef måste besitta andra kompetenser vad avser att leda väpnad strid än en kompani- chef. Detta förhållande måste också avspeglas i skolsystemet och den praktiska tillämpningen. 
 Balansen mellan den kompetensutveckling som ges formellt och den kompetensutveckling som erhålls genom tillämpning måste hela 
 43 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 tiden följas upp och anpassas till såväl omvärldsutvecklingen som till andra relevanta utvecklingstendenser. 
  
 3.3 
  
 Officerens generella kompetenser 
  
 De generella kompetenserna karaktäriseras av att de är gemensam- ma för stora grupper av officerare. Kärnkompetenserna är gemen- samma för alla officerare, medan andra generella kompetenser kan vara gemensamma för t.ex. officerare inom en viss försvarsgren. De generella kompetenserna förändras endast långsamt över tiden. Vidare varierar de i bredd och djup beroende på i vilken befattning och på vilken nivå i organisationen officeren tjänstgör. De ingår som en återkommande del i officerens livslånga lärande och för- utsätts ackumuleras efterhand som vidare utbildning genomförs. En del av dem utgör kärnan i officerskompetensen. 
 Vid den grundläggande officersutbildningen ges fundamenten i dessa kompetenser. De generella kompetenserna skall utgöra basen för officerens mandat att verka inom det givna regelverket, i såväl fred, kris som krig. De generella kompetenserna som förmedlas i den teoretiska utbildningen förutsätts befästas i den praktiska till- lämpningen i tjänsten vid förband och under insatser inom och utom riket. 
 De generella kompetenserna kan benämnas olika och grupperas på olika sätt. Någon klar och entydig uppdelning finns inte. Utred- ningen har valt att presentera de generella kompetenserna enligt nedanstående indelning; 
  
 1. 
  
 Förmåga att deltaga i och leda väpnad strid 
  
 2. 
  
 Ledarskaps- och utbildarförmåga 
  
 3. 
  
 Förståelse och kunskap om Försvarsmaktens roll och uppgifter i ett demokratiskt samhälle 
  
 4. 
  
 Förmåga och kunskap inom internationell verksamhet och inter- nationella förhållanden 
  
 5. 
  
 Kunskap om samhället, säkerhetspolitik och folkrätt 
  
 6. 
  
 Insikt om vikten av moral, etik, värderingar, jämställdhet, etnisk och religiös mångfald och könsrelaterade förhållanden m.m. 
  
 7. 
  
 Kunskap om militärteknik och informationsteknologi 
  
 8. 
  
 Förhållningssätt baserat på beprövad erfarenhet och vetenskaplig grund 
  
 9. 
  
 Förtrogenhet med specifika verksamhetsmiljöer; mark, sjö och luft 
  
 44 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 10. 
  
 Övriga baskunskaper, nödvändiga främst i övnings- och utbild- ningsverksamheten 
  
 Chefskompetensen kan ses som sammansatt av flera av ovan- nämnda kompetenser; förståelse för Försvarsmaktens roll, förmåga att leda väpnad strid, ledarskaps- och utbildarförmåga, en insikt om moral, etik, värderingar o.s.v. På grund av denna komplexa bild är chefskompetens inte upptagen som en separat kompetens ovan. 
 Nedan utvecklas de tio ovannämnda kompetenserna, på en rela- tivt allmän nivå. För att kompetensbehoven skall vara möjliga att omsätta till utbildningsmål krävs att en nedbrytning görs av respek- tive kompetens. 
  
 3.3.1 
  
 Förmåga att delta i och leda väpnad strid 
  
 Det finns en stor spännvidd i vad begreppet förmåga att delta i och leda väpnad strid innebär och hur förmågan byggs upp för olika försvarsgrenar, truppslag och befattningar. Begreppet är kom- plext och sammansatt av flera olika kompetenser som samverkar. 
 Kunskap om taktik, operationer och strategi är en viktig del i denna förmåga. Det gäller att successivt kunna utnyttja denna kun- skap i uppgifter på den stridstekniska, taktiska, operativa respektive militärstrategiska nivån. 
 Förmåga som chef, innefattande bl.a. ett gott ledarskap i strid och en god självinsikt, ingår som en väsentlig del. 
 Vissa officerare måste vara skickliga på att få tekniska system att fungera väl. Andra måste ha förmåga att se till orsakssammanhang i beslutskedjan, från högsta till lägsta nivå. Det är sannolikt denna insikt eller kunskap som skiljer en generalist från en fackman/ specialist. En specialist skall kunna leda egen funktion i väpnad strid medan en generalist förutsätts kunna leda hela förband i strid. En officer på hög nivå som är satt att vara generalist måste kunna lita på att specialisterna kan sin sak så att hela funktionskedjan fungerar. Ingen del i helheten kan vara svag för då faller helheten, d.v.s. allas förmågor är väsentliga för att den väpnade striden skall fungera. 
 För att med framgång delta i eller leda väpnad strid är det väsentligt att alla officerare har befästa personliga färdigheter. Detta är en fråga om trovärdighet och att kunna vara en föregångare såväl uppåt som nedåt i organisationen. 
 45 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 Utvecklingen av denna förmåga har under senare år fått stå tillbaka för en inriktning mot administratör och byråkrat där planering/omplanering samt frågor kring organisation/omorganisa- tion/omstrukturering fått stort utrymme i kompetensutvecklingen. Samtidigt har övningsverksamheten, både större övningar på för- banden och repetitionsutbildningen minskat i omfattning. Ett be- hov av återtagning av förmågan att leda väpnad strid finns bland stora delar av officerskollektivet. 
  
 3.3.2 
  
 Ledarskaps- och utbildarförmåga 
  
 Ledarskap är en central kompetens för alla officerare. Som ung skall officeren utöva ett direkt ledarskap och agera som före- gångare. Senare i karriären gäller det även att leda genom andra, det indirekta ledarskapet. För dem som gör generalistkarriär kan slutligen det exekutiva ledarskapet hamna i fokus. Ledarskapet har successivt anpassats till förändringar i samhället och till nya krav. Denna anpassning kommer att fortsätta för att möta nya ut- maningar bl.a. inom det nätverksbaserade försvaret. 
 Ledarskapskompetensen byggs upp successivt genom teoretisk och praktisk utbildning och i tillämpning under officerens alla skol- steg och förbandstjänstgöringar. 
 Försvarsmakten kan ses som en utbildningsorganisation där kravet på förmåga att utbilda återfinns på alla nivåer. Förändringarna i försvaret ställer ökade krav på förmågan att lära i nya situationer (lära att lära) hos all personal i Försvarsmakten. Officerens pedago- giska förmåga att stimulera detta lärande och denna kompetens- utveckling blir allt viktigare. Kravet på pedagogisk kompetens varierar på olika nivåer. Den yngre officeren har fokus på didaktisk kompetens, senare i karriären ligger fokus på lärandets villkor och styrfaktorer för underställda nivåer. För de högre nivåerna blir den indirekta pedagogiken styrande. 
 Ett gott och insiktsfullt pedagogiskt ledarskap bör vara en led- stjärna för alla officerare. 
 46 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 3.3.3 
  
 Förståelse och kunskap om Försvarsmaktens roll och uppgifter i ett demokratiskt samhälle 
  
 För en officer är det väsentligt att ha tillräcklig kunskap vad avser Försvarsmaktens roll i samhället för att själv förstå sin uppgift och i sin dagliga gärning kunna förmedla budskap och kommunicera med omvärlden kring dessa frågor. Detta gäller inte minst att kunna för- klara för de värnpliktiga varför Sverige har ett försvar och vilka värden detta står för. Det gäller att kunna delta i debatter och att även i andra sammanhang kunna förklara orsakssammanhang som för andra kan vara mindre kända. 
 För en nyexaminerad officer innebär detta att i grova termer kunna redogöra för totalförsvarets funktioner i fred, kris och krig. En officer med längre utbildning skall förstå Försvarsmaktens roll som en del av säkerhetspolitiken samt dess möjligheter och begräns- ningar inom ramen för konflikthantering. Utbildning inom detta område sker inom statskunskap eller säkerhetspolitik. 
  
 3.3.4 
  
 Förmåga och kunskap inom internationell verksamhet och internationella förhållanden 
  
 De senare årens utveckling har inneburit successivt ökande krav på officerares förmåga att verka internationellt. I grunden handlar det om att tidigt kunna tjänstgöra i internationell verksamhet inom eget förband. Senare i karriären kan det bli aktuellt med tjänstgöring som stabsmedlem i internationella staber eller vid svensk inter- nationell representation. Tjänst som observatör eller som chef för ett internationellt sammansatt förband kan även komma ifråga. 
 Med kraven på ökad interoperabilitet följer en anpassning till  
 NATO-standard 
  avseende doktriner, reglementen, arbetsformer mm i utbildningen. Det specifikt svenska suddas successivt ut, och den internationella anpassningen införs i ökande grad i den ordina- rie utbildningen. En ökad allmän kunskap om den Europeiska Unionen kompletteras med specifik utbildning inför olika missioner. 
 Den internationella anpassningen gör att alla officerare måste kunna kommunicera med andra nationers officerare och ta och ge order på främmande språk. Engelska är i dessa sammanhang det helt dominerande språket och det som alla officerare, i varierande men i allt högre utsträckning, måste behärska. Ökande kontakter med länder i vårt närområde, främst inom EU, gör att studier av 
 47 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 även ett andra utländskt språk bör uppmuntras för delar av officers- kollektivet. 
  
 3.3.5 
  
 Kunskap om samhället, säkerhetspolitik och folkrätt 
  
 För att officeren skall kunna verka i dagens samhälle behövs kun- skap om samhällets olika funktioner och vana att samarbeta med personal från andra sektorer, t.ex. i den internationella krishante- ringen eller när stöd i olika former lämnas till det svenska samhället. 
 Försvarsmakten är en väsentlig del av svensk säkerhetspolitik. En officer måste veta hur den nationella beslutsprocessen rörande säker- hetspolitiska frågor fungerar samt vilka uppgifter som kan ges För- svarsmakten. Kraven på djup och bredd i kunskaperna kan variera i avsevärd omfattning beroende på befattning och grad. 
 Enligt bindande internationella avtal utbildas våra värnpliktiga i soldatregler där folkrättens regler omsatts i enkla och begripligare former. Försvarsmaktens officerare utbildas för att kunna verka och ta ansvar i de mest mångfacetterade miljöer. Detta ställer krav på den rättsliga förankringen av förväntade och vidtagna åtgärder i ett internationellt såväl som nationellt perspektiv. De nya hotbilderna, en folkrätt som utmanas av det internationella samfundet och komplexa internationella operationer, kräver därför en kompetens- utveckling av militära chefer vilken tydliggör de rättsliga samman- hangen i extrema och varierande framtida scenarier. Nödvändiga kunskaper för förståelsen av de rättsliga aspekterna vid tvångs- och våldsinsatser torde bara kunna erbjudas i nära anslutning till relevant folkrättsforskning och genom en med andra ämnen integrerad ut- bildning. 
  
 3.3.6 
  
 Insikt om vikten av moral, etik, värderingar, jämställd- het, etnisk och religiös mångfald och könsrelaterade förhållanden m.m. 
  
 I takt med att samhället utvecklas och förändras ökar också kraven på medvetenhet och kunskap om moral, etik, jämställdhet och religiös mångfald m.m. Statsmakterna kräver att Försvarsmakten, i dessa avseenden, utvecklas i takt med samhället i övrigt och den etniska mångfalden inom Försvarsmakten har, som ett exempel, påtagligt förändrats under senare år. Detta ställer ökade krav på 
 48 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 officerens ledarskap, främst avseende moraliskt förhållningssätt, kritiskt tänkande, öppenhet och omtanke. 
 Denna insikt uppnås främst genom den utbildning som syftar till chefsutveckling och ökad självinsikt samt genom arbete som med- lem i en grupp eller ett arbetslag. 
  
 3.3.7 
  
 Kunskap om militärteknik och informationsteknologi 
  
 Det svenska försvaret har hög teknologisk nivå med stora inslag av moderna vapensystem med hög teknisk komplexitet. 
 Alla officerare måste ha sådan grundläggande kunskap, på eget förbands nivå, att förståelse för teknikens påverkan på stridsteknik och taktik kan omsättas i praktiskt handlande i olika situationer. Detta innebär att kunna utnyttja systemen på bästa sätt i olika stridssituationer utan att därför behöva behärska detaljer i den tekniska uppbyggnaden. Det handlar också om att kunna utnyttja det egna förbandets styrkor och motståndarens svagheter. 
 Utvecklingen mot ett nätverksbaserat försvar kommer att ställa nya krav på teknisk och taktisk förståelse. Se vidare punkt 3.5.5. 
  
 3.3.8 
  
 Förhållningssätt baserat på beprövad erfarenhet och vetenskaplig grund 
  
 En officer måste på ett kreativt sätt kunna tillämpa den kunskap som förvärvats genom utbildning och ackumulerad erfarenhet. På högre nivåer krävs förmåga att i samverkan med andra bidra till att skapa ny kunskap och att utveckla den egna och organisationens förmågor. 
 Målet för utbildning och övning är att ge förmåga att agera i kris och krig, d.v.s. i okända miljöer och situationer. Officeren lever i en dynamisk miljö med snabb teknisk utveckling, ökande inter- nationellt samarbete m.m. Det kräver en öppen attityd, vilja och ambition att ta till sig nya idéer och utveckla dessa vidare. En akademisk skolning tränar denna förmåga. 
 Inom ramen för insatsorganisationen finns bedömandemallar ut- vecklade, som strukturerar problemlösningen. Det är dock viktigt att även ha kunskap om andra metoder att lösa uppgifter. Därför är det nödvändigt att officeren parallellt utvecklar sin förmåga till fritt tänkande och okonventionell problemlösning. Samtidigt krävs om- 
 49 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 dömet att välja den metod som säkrast når till målet med tanke på omständigheterna. Även detta innebär krav på ett öppet förhållnings- sätt till vunna erfarenheter och en vetenskaplig skolning i utbild- ningen. 
  
 3.3.9 
  
 Förtrogenhet med specifika verksamhetsmiljöer; mark, sjö och luft 
  
 De generella kompetenserna är till stora delar gemensamma för alla officerare, men kommer att anpassas till de miljöer där de kommer till användning. Exempelvis ter sig ledarskapet annorlunda vid ett förband utspritt i terrängen jämfört med det som utövas för en be- sättning som hålls samman inom fartygets skrov. 
 Genom främst praktisk tjänstgöring vid förband inom grund- och insatsorganisationen ges officeren förtrogenhet med den miljö där förbandet verkar och där officeren löser sin uppgift. Här kan teoretiska kunskaper anpassas till verkligheten och nödvändig miljö- träning ges. 
 Vissa kompetenser knyter an till verksamhetsmiljön och blir gemensamma för en stor grupp officerare. Den identitet som byggs inom respektive försvarsgren grundar sig till stora delar på dessa specifika kompetenser eller färdigheter. 
  
 3.3.10 
  
 Övriga baskunskaper, nödvändiga främst i övnings- och utbildningsverksamheten 
  
 De kompetenser som här avses, återspeglar de dubbla roller som officeren har. De har sitt berättigande främst i roller inom grund- organisationens ram, som utbildare och chef på olika nivåer vid för- band, och rör bland annat verksamhetsledning, säkerhet och miljö- medvetande. 
 Management och ekonomi följer en officer genom hela karriären. Det blir allt viktigare att varje resurs utnyttjas på bästa sätt för att nå uppsatta mål. Officerare måste ha en grundläggande förståelse för hur verksamhetsledning genomförs på aktuell nivå och vad som förväntas av den enskilde. Det rör även frågor som medinflytande, disciplinlagstiftning och arbetsmiljö. 
 För att ge officerare förmåga att leda väpnad strid krävs att realis- tiska övningar genomförs. Det innebär att moment i utbildningen 
 50 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 genomförs med skarp ammunition, skarpladdade vapen/vapensystem och sprängmedel. Samtidigt måste alla åtgärder vidtas för att mini- mera riskerna, och god kunskap om gällande regelverk och säker- hetsinstruktioner är nödvändig redan från grunden i officerens karriär. 
 Det finns även andra verksamheter inom ramen för de dagliga rutinerna som kräver särskilda kunskaper t.ex. vapenförvaring, framförande av fordon och kunskaper om konsekvenser av miss- bruk av droger och alkohol. Sammantaget ställer detta höga krav på samtliga officerare. Övning av verksamheten skall vara så effektiv och realistisk som möjligt, men får aldrig bedrivas så att säkerheten eftersätts. Officeren måste i sin tjänst ta ansvar för att andra inte kommer till skada. 
 Officerare måste ha kunskaper inom miljöområdet. Genom att vara förtänksam, undvika onödiga risker och ta vederbörlig hänsyn kan officeren i sitt arbete minimera skadorna på miljön. 
  
 3.4 
  
 Officerens befattningsrelaterade kompetenser 
  
 Befattningsrelaterade kompetenser utgör en stor del av de nöd- vändiga kompetenser som behövs för att officeren skall kunna verka i sin befattning. De är direkt kopplade till den tjänst officeren gör i insats- eller grundorganisationen. De utgör ett komplement till de generella kompetenserna, men varierar mycket mellan indivi- der beroende på bl.a. försvarsgren, trupp- och vapenslag. 
 En officer som fördjupar sig inom ett fackområde och tjänstgör under längre tid, på olika befattningar inom fackområdet, kan med tiden bli fackman/specialist. På motsvarande sätt kan en fackman/ specialist bredda sig och med tiden bli generalist. Följande figur visar förenklat skillnaden mellan kompetenserna hos en generalist och en fackman/specialist. 
  
 Officersfunktion 
  
 Generell kompetens 
  
 Befattningsrelaterad kompetens 
  
 (inom ett visst område) 
  
 Generalist 
  
 xxx 
  
 x 
  
 Lee/Specialist 
  
 x 
  
 xxx 
  
 De befattningsrelaterade kompetenserna karaktäriseras av att de är relaterade till det dagliga arbetet i en speciell befattning. De kan 
 51 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 snabbt förändras med bl.a. införande av nya system för såväl grund- som insatsorganisationens behov, teknik- och omvärldsutveckling samt förändringar i organisationen. Kompetensbehoven för fram- tiden är därför svåra att förutsäga. 
 En stor del av kompetensutvecklingen inom området bygger också på den erfarenhet som officerare efterhand tillägnar sig genom praktisk tjänstgöring. För den enskilde innebär ett byte av befattning ofta helt nya kompetenskrav. Detta medför behov av fortlöpande utbildning i den takt som officeren byter tjänstgöring. Vid längre tjänstgöring inom samma område finns behov av för- djupning. 
 De befattningsrelaterade kompetenserna kan räknas i hundratal. Det är inte möjligt att inom utredningens ram avhandla alla dessa. Nedan följer därför en gruppering av de befattningsrelaterade kom- petenser som relaterar till var eller hur i organisationen de ut- nyttjas. 
  
 1. 
  
 Praktisk tjänstgöring i befattning i grundorganisationen vid förband, skola eller stab. 
  
 2. 
  
 Tjänstgöring i befattning i insatsorganisationen. 
  
 3. 
  
 Deltagande i internationella insatser. 
  
 4. 
  
 Behörighetsutbildningar. 
  
 5. 
  
 Fördjupning inom kompetensområde, fackmanna/specialistrollen. 
  
 3.4.1 
  
 Praktisk tjänstgöring i befattning i grundorganisationen vid förband, skola eller stab 
  
 Grundorganisationens främsta uppgift är att tillgodose insatsorga- nisationens behov. Grundorganisationen består av förband, skolor och staber. Antalet befattningar inom grundorganisationen är många. Möjligheterna att redovisa alla de kompetenser som behövs låter sig inte göras här, då omfattningen av verksamheten och variationen är alltför stor. En kompetensinventering pågår för närvarande inom Försvarsmakten. 
 Vid tjänstgöringen innehar officeren ofta befattningar som ut- bildare, lärare eller medlem i en stab. I sin tjänst utnyttjar officeren de generella kompetenser som inhämtats under olika skolsteg. Ut- över detta tillkommer kompetenser som är specifika för befatt- ningen. Sådan utbildning ges vid återkommande kurser vid militära skolor, främst fack- och funktionsskolor, vid särskilt anordnade kurser och i vissa fall vid civila skolor. Dessa utbildningar syftar till 
 52 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 att ge individen den kompetens som behövs för att kunna tillträda sin befattning. 
 Tjänstgöring i grundorganisationen utvecklar kompetensen för officerare på samma sätt som den skolbundna utbildningen. Den erfarenhet som finns hos äldre kollegor ute i organisationen ger handfasta erfarenheter. Rotationen mellan skolutbildning och prak- tik, som kännetecknar officerens karriär främst i de yngre åren, ger goda möjligheter att utveckla kompetensen. 
 Huvuddelen av de kompetenser som krävs i grundorganisationen behövs även i insatsorganisationen. Det finns självfallet även kom- petenser i grundorganisationen som inte krävs i insatsorganisationen. Sådana har främst med fredstida administration att göra. 
  
 3.4.2 
  
 Tjänstgöring i befattning i insatsorganisationen 
  
 Insatsorganisationen består av de operativa insatsförbanden och de nationella skyddsstyrkorna. Insatsorganisationen skall kunna lösa Försvarsmaktens fyra huvuduppgifter med de beredskapskrav som är beslutade. För närvarande är det internationella uppgifter och territoriell integritet som främst ställer kraven på insatsorganisa- tionen. 
 Eftersom endast en mycket ringa del av insatsorganisationen under senare år genomfört fortsättningsutbildning (tidigare kallat repetitionsutbildning) blir övningsverksamheten allt mer väsentlig för den enskilde officerens kompetensutveckling. Antalet befatt- ningar i den årliga övningsserien är dock begränsad, varför alla officerare inte kan beredas möjlighet för tjänstgöring i aktuell be- fattning. 
 För reservofficerarna är möjligheterna till fortsättningsutbild- ning för närvarande ännu mer begränsade än för yrkesofficerarna. Det är nödvändigt att varje officer regelbundet ges möjlighet att öva i aktuell befattning i insatsorganisationen. 
  
 3.4.3 
  
 Deltagande i internationella insatser 
  
 Statsmakternas inriktning är att alla operativa insatsförband på sikt skall utvecklas så att de är möjliga att utnyttja internationellt. Detta innebär att antalet tjänstgöringstillfällen kan bli många. Det är också beslutat att internationella insatser skall vara en naturlig del av 
 53 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 officerens tjänstgöring. Många officerare har sedan många år fri- villigt gjort internationell tjänst. I en framtid kan det förväntas att en officer under sin karriär genomför flera internationella insatser. 
 Inför insatser krävs befattningsrelaterad utbildning. Denna kan utgöras av utbildning för att höja den allmänna internationella kompetensen samt av specifik utbildning inför en operation. Ställs det krav att snabbt vara på plats behöver den förra utbildningen genomföras innan beslut om insats fattats. Under internationella övningar kan den teoretiska utbildningen praktiseras under mer realistiska förhållanden, vilket ger väsentliga tillskott till kompe- tensen. 
  
 3.4.4 
  
 Behörighetsutbildningar 
  
 Behörighetsutbildningar är sådana utbildningar som, genom krav från civila samhället, måste genomföras av Försvarsmaktens per- sonal. Flertalet av dessa har en begränsad omfattning i tiden. Några utbildningar är dock av sådan omfattning och längd att de påverkar nuvarande programbundna utbildningar. Exempel på sådana är: 
  
 Den av IMO (International Maritime Organization) utfärdade  
  
 STCW-konventionen 
  (International Convention on Standards of Training, Certification and Watchkeeping for Seafarers) fast- ställer minimikrav vad gäller utbildning och förmåga att full- göra de uppgifter som ligger i tjänsten/befattningen för sjöfolk. Sverige har ratificerat konventionen och därmed förbundit sig att följa regelverket. Behörighetsutbildning som avses här är  
 nautisk-, 
  teknisk- och räddningstjänstutbildning. 
  
 Krav motsvarande de ovan angivna för sjöfolk finns inom bl.a. tekniskt flygunderhåll (Regler för Militär Luftfart) och området skyddstjänst. 
  
 3.4.5 
  
 Fördjupning inom kompetensområde,  
  
 fackmanna-/ 
  specialistrollen 
 Behovet av fackmän och specialister är stort i dag och kommer att öka, inte minst inom det tekniska området. Basen för de kompe- tenser som krävs inom försvaret är teoretiska och praktiska kun- skaper som ges genom skolutbildning. För officerare som skall arbeta praktiskt, t.ex. med drift eller underhåll av tekniska system, 
 54 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 kan det gälla kortare, praktiska yrkesutbildningar. Sådana ges i dag till stor del inom Försvarsmakten. Även vissa längre utbildningar, där civila alternativ saknas eller där ett stort utbildningsbehov finns, kan ges helt eller delvis internt. För officerare i ledande funktionsbefattningar är det ibland fråga om hela eller delar av civila akademiska utbildningar. 
 I dag fylls delar av dessa kompetensbehov av civilt anställd per- sonal. Det är en aktuell fråga att utreda var gränssnittet skall ligga mellan civil och militär personals bidrag till Försvarsmaktens kom- petensbehov. Likaså är det aktuellt att överväga hur rekrytering skall ske till de olika kompetensområdena och vilken rollen är för anpassad officersutbildning i sammanhanget. 
 I dag har Försvarsmakten identifierat över 50 olika specialområ- den (kompetensområden och delar av dessa) där behov av fördjup- ning finns. Från myndigheter utanför Försvarsmakten finns önske- mål om att officerare ges fackmanna- eller specialistutbildningar för att kunna tjänstgöra vid myndigheten. Här fordras den militära generella kompetensen som grund vid en växeltjänstgöring vid myndigheten. 
  
 3.5 
  
 Utvecklingstendenser och framtida kompetens- behov 
  
 Den skolbundna tiden för utbildning till officer bör enligt regerin- gens direktiv inte öka. En konsekvens av att tillföra nya inslag i utbildningen är att andra sannolikt måste strykas, eller att en ökad differentiering av officerarnas utbildning görs. Dessa frågor torde vara av central betydelse för Försvarsmakten att ta ställning till. 
 Balansen mellan den teoretiska och den tillämpade utbildningen är väsentlig. Om tillgången på övningstillfällen i den praktiska tjänstgöringen minskar, ökar betydelsen av tillämpningsmoment inom ramen för den skolbundna utbildningen. Det måste finnas en flexibilitet att anpassa balansen mellan teori och tillämpning när så erfordras. 
 Nedan ges exempel på framtida förändringar som, förutom för- svarsbeslut, kan innebära nya kompetensbehov och behov av ett alltmer flexibelt kompetensförsörjningssystem. Förändringar kan väntas inom nedanstående områden som, i de flesta fall, behandlats i Försvarsmaktens årsrapport från perspektivplaneringen  
 2001-02, 
  rapport 6. 
 55 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 1. 
  
 Framtida hot och konflikter som påverkar insatsorganisationen. 
  
 2. 
  
 Ökat internationellt samarbete och beroende. 
  
 3. 
  
 Teknik-, 
  
  materiel- och taktikutveckling. 
  
 4. 
  
 Flexibilitet och anpassning. 
  
 5. 
  
 Utveckling mot nätverksbaserat försvar (NBF). 
  
 3.5.1 
  
 Framtida hot och konflikter som påverkar insats- organisationen 
  
 Nya hot och risker i anslutning till den breddade hotbilden har under senare års diskuterats i Sverige och internationellt. Man har bl.a. pekat på sårbarheter i de västliga samhällenas infrastruktur som skulle kunna utnyttjas av olika statliga eller  
 icke-statliga 
  aktörer. Den breddade hotbilden innefattar även olika aktörers an- vändning av våldsamma metoder och medel. Gränsen mellan civila och militära instrument i försvarspolitiken blir därmed mindre tydlig. 
 Den tekniska utvecklingen öppnar nya militära möjligheter. Underrättelse- och ledningssystem, sensorer, vapen och plattformar får successivt högre prestanda. Förutsättningar för snabbare och rörligare stridsförlopp skapas. Autonoma precisionsvapen med lång räckvidd ökar i betydelse. Ballistiska missiler är inte nya men spridningen av missilteknologi skapar särskilda problem. Icke- statliga aktörers (terroristgruppers) försök att komma över NBC- ämnen och relaterad teknologi inger oro. 
 Militära hot kvarstår sålunda under överskådlig tid, om än av annan karaktär än under det kalla kriget. Risk för storkonflikt på den europeiska kontinenten anses inte föreligga. Därmed finns tills vidare inget invasionshot mot Sverige, förutsatt att vi har en grund- läggande försvarsförmåga. Vi möter nu och under kommande år en hotbild som till stor del är gemensam för de europeiska staterna. Vårt geografiska läge ställer därutöver vissa särskilda krav på vår militära förmåga. 
 Konflikter i Europas randområden eller annorstädes kan uppstå, vilka av säkerhetspolitiska eller humanitära skäl kräver militära in- satser i internationell samverkan. Fortsatt svenskt deltagande i så- dana internationella insatser kan förutses. De kan också komma att omfatta fredsframtvingande operationer. 
 Asymmetriska lågnivåhot har uppmärksammats bl.a. i anslutning till terrorattackerna i USA 2001 och den efterföljande militära in- 
 56 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 satsen i Centralasien. Denna typ av hot – angrepp med våldsmedel som ej utgör existenshot – ges ökad vikt i europeisk försvarspolitik. Svensk medverkan i aktioner för att eliminera terrorgrupper från vilka t.ex. hot med  
 NBC-vapen 
  utgår kan inte uteslutas. 
 Även om risk för storkrig i Europa inte föreligger kan okontrol- lerbara utvecklingsförlopp i Europa eller dess närområde som berör oss bli aktuella. Också i det medellånga perspektivet krävs därför att vi har förmåga att möta begränsade militära insatser mot oss, ut- över de krav på förmåga som territoriell integritet innebär. Lång- siktigt kan man inte utesluta alltmer skärpta säkerhetspolitiska motsättningar i vår del av världen som berör även Sverige. 
 Tendenser och framtida krav som påverkar Försvarsmaktens in- satsorganisation, dess förmåga och personalens kompetens kan sam- manfattas på följande sätt: 
  
 Ökad samverkan och synkronisering mellan Försvarsmakten och civila organ med ansvar inom civilt samhällsskydd. 
  
 Ökade krav vad avser medverkan i internationella insatser – också innefattande mer komplexa operationer – i samverkan med andra länder. Motparten kan bestå av etniska eller religiösa grupper eller stater involverade i inre eller regionala konflikter. Terroristgrupper inriktade på storskalig terrorism är både ett polisiärt och militärt problem. Förberedelser och planering för att möta dessa hot liksom harmonisering och arbetsfördelning samt övningsverksamhet kommer att öka i omfattning, t.ex. inom ramen för EU (ESDP). 
  
 Förmåga att kunna möta begränsade attacker t.ex. med kryss- ningsrobotar eller smärre  
  
 (special-)förband. 
  Beredskap att möta oväntade utvecklingsförlopp som påverkar svensk nationell säkerhet. 
  
 Gränsen mellan Försvarsmaktens fyra huvuduppgifter kommer konceptuellt och planeringsmässigt att minska i betydelse. För- svarsmakten kommer att ges ökad flexibilitet, d.v.s. förbanden kommer i ökad grad att kunna tilldelas uppdrag inom alla huvuduppgifterna. 
  
 Adaptionsförmågan, d.v.s. Försvarsmaktens förmåga att smidigt kunna utvecklas i takt med förändrade långsiktiga krav, kommer att betonas. 
  
 Den fortsatta tekniska utvecklingen kommer att ställa krav på specialistkompetens, bl.a. inom  
  
 IT-området. 
  
 57 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 3.5.2 
  
 Ökat internationellt samarbete och beroende 
  
 Internationella operationer och internationellt samarbete inom ramen för EU och NATO kommer med stor säkerhet att fortsatt utvecklas. Sveriges samarbete inom det Europeiska säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet, ESDP, och inom Partnerskap för Figueroa, PfF, fördjupas och kräver en fortsatt anpassning till övriga europeiska länders försvarsmakter. Det försvarsindustriella sam- arbetet i Europa, bl.a.  
 sexnationers-samarbetet 
  (LOI), kommer successivt att öka och ge ett stort beroende av omgivande länders försvarsindustrier. Detta ger möjligheter att finna kostnadseffek- tiva lösningar vid materielanskaffning och underhåll samt för utbild- ning. 
 Sverige har ambitiösa mål för att nå en ökad interoperabilitet både avseende materiel, personal och arbetssätt, så att våra insatsförband skall kunna samarbeta med andra länders stridskrafter. En anpass- ning i stort till vad andra länder utvecklar bör ligga till grund även för svensk utveckling för mer nationella behov. På utbildningssidan bedöms utbytet öka och en successiv anpassning kan förväntas även inom detta område. 
  
 3.5.3 
  
 Teknik-, 
  
  materiel- och taktikutveckling 
 Ny teknik genererar alltid nya möjligheter avseende såväl materiel- system som utveckling av taktik och stridsteknik. Utöver en grund- läggande teknisk förståelse, som är att betrakta som ett generellt kompetenskrav för alla officerare (se punkt 3.3.7), kommer fram- tiden att generera nya krav. Utvecklingen av det nätverksbaserade försvaret kommer att kräva nya kompetenser inom informations- teknologi, ledningskrigföring och metoder för beslutsfattande. 
 Den allmänna teknikutvecklingen innebär ibland stora genom- brott på militärteknikens område. Det kan gälla materialutveckling, optronik m.m. som snabbt ger radikalt nya möjligheter jämfört med tidigare. Det innebär att uppföljning och samarbete med andra länder i dessa avseenden är av stor betydelse. 
 För den egna kompetensutvecklingen är det viktigt att officerare och civila ges möjlighet att både som studerande, lärare och använ- dare medverka i forsknings- och teknikutvecklingsprojekt (FoT). 
 Det bör emellertid framhållas att det för en officer i allmänhet är viktigare att kunna utnyttja ett system taktiskt än att veta hur 
 58 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 systemet fungerar tekniskt. Gränsdragningar mellan officerares och civila teknikers kompetensområden i dessa avseenden kan självfallet bli svåra att göra och kräver djupare studier/analyser inom varje teknikområde. 
 Taktik och stridsteknik utvecklas oftast ur de möjligheter som ny teknik skapar. I vissa fall ger dock den materiel som faktiskt finns tillgänglig möjligheter som inte utnyttjas. Orsakerna till detta är inte alltid lätta att finna. För att bättre utnyttja möjligheter av detta slag bör viss fristående utveckling tillåtas vid förband och skolor. 
  
 3.5.4 
  
 Flexibilitet och anpassning 
  
 Tillgängligheten av våra stridskrafter kommer att vara av central betydelse i framtiden. Beredskap har traditionellt inneburit att hela krigsorganisationen skulle kunna mobiliseras inom en vecka. Fram- tiden kommer att ställa andra krav. Vissa delar av organisationen måste kunna aktiveras (mobiliseras) med timmars/dagars varsel medan andra kan ligga kvar med en väsentligt lägre beredskap. Såväl när det gäller internationella insatser som inom det nationella för- svaret måste ett framtida system kunna verka på ett mer flexibelt sätt än i dag. Här finns stort behov av fördjupad analys. Behov av samövade enheter får inte ställa oöverstigliga krav på utbildning och samträning. Därav följer att en viss likformighet i utbildningen är att föredra, kanske på bekostnad av specialisering. Nya behov t.ex. förmåga att leda tillfälligt sammansatta förband eller funktio- ner kommer sannolikt att uppstå. Här kommer nya kompetenser att krävas och gamla att återupprättas. 
 Konsekvenserna av det som framförts ovan är att spännvidden i kraven på beredskap kommer att öka. Personellt kan det innebära omedelbart insatsberedda förband där personalen är kontrakterad och materielen finns omedelbart gripbar. För förband med lägre beredskap kan dagens system tillämpas, d.v.s. att personal och ma- teriel utnyttjas i den dagliga förbandsproduktionen. För förstärk- ningsorganisationen kan det innebära att huvuddelen av personalen är hemförlovad och endast nyckelpersonal tjänstgör i grundorgani- sationen. Materiel för den senare kategorin behöver heller inte finnas anskaffad fullt ut. 
 Begreppet anpassning innebär att Försvarsmakten skall kunna utvecklas såväl till ett hårdnande som till ett gynnsammare säkerhets- 
 59 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 politiskt klimat. Oavsett utveckling ställs höga krav på officerskårens kompetens. 
  
 3.5.5 
  
 Utveckling mot ett nätverksbaserat försvar 
  
 Av regeringens proposition 2001/02:10, Fortsatt förnyelse av total- försvaret, framgår att det moderna, flexibla försvar som enligt riks- dagens och regeringens beslut skall skapas kan beskrivas som en utveckling mot ett nätverksbaserat försvar, NBF. 
 I ominriktningen av Försvarsmakten är en bärande tanke att skapa balans mellan information, ledning och verkan. Detta innebär att ledningsområdet är starkt kopplat mot förmåga till god omvärlds- uppfattning. Detta kräver en ökad satsning på ledningsområdet. 
 Ett framtida kompetensbehov kan, ur ett  
 NBF-perspektiv, 
  sägas ligga inom tre huvudområden: 
  
 Information 
  
 Ledning 
  
 Strid i informationsdomäner 
  
 En god lägesuppfattning erhålls genom att med sensorer och andra informationskällor skapa en bild över vad som händer i omgiv- ningen. Ledning som är baserad på ett relevant beslutsstödssystem och som har sin grund i en god omvärldsuppfattning och i kunskap om egna och motståndarens insats- och verkansmedel, skapar möjlig- heter att fatta snabba och relevanta beslut. 
 Utöver dessa tre områden återfinns dessutom speciella kompe- tenser för  
 mark-, 
  sjö- och luftstrid. 
 Kompetenser inom dessa områden är kopplade till den fortsatta strukturutformningen. Möjligen kan ytterligare en grupp, i dag ej definierade kompetenser, behöva tillföras. Denna avser anpassnings- förmåga d.v.s. förmågan att successivt bygga upp kompetens inom nya och oprövade områden. 
 Utvecklingen mot NBF rymmer ett antal osäkerheter. För att successivt skapa ett bättre beslutsunderlag kommer  
 demonstratorer, Demo 
 , att användas som en del i kunskapsuppbyggnaden inför fort- satt utveckling av Försvarsmakten. 
 En första analys av kompetensbehovet kopplat till utvecklingen mot NBF pågår men är inte slutförd. Försvarsmakten har dock redan identifierat kompetensbrist avseende ledningssystem och IT. Den första större systemdemonstratorn, Demo 05, kommer att äga 
 60 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 rum under år 2005. Den är en serie av tester samt övningsverk- samhet vars syfte är att verifiera och validera möjligheten att skapa gemensam omvärldsuppfattning för inblandade aktörer på olika nivåer och med olika roller. Demo 05 skall också ge ett bättre under- lag för att kunna svara på frågan om vilka kompetenser som NBF kräver. I dagsläget kan behov av ett antal nya befattningar skönjas. 
 Inom insatsförbanden förutses att nya plattformssystem an- skaffas, liksom att system byts ut, vilket också kommer att erfordra nya befattningar och kompetenser. 
  
 3.6 
  
 Sammanfattning och slutsatser 
  
 Vi kan konstatera att den duglighet som de enskilda officerarna visar, och därmed deras möjligheter till stort och ökande ansvar och befordran, är beroende av flera faktorer. 
 Officeren tillägnar sig kunskaper och färdigheter genom olika former av utbildning både vid skola och i tjänsten vid förband. Det finns anledning att understryka att en stor del av officerens färdig- hetsträning sker i fält och ombord. Internationella uppdrag blir också en viktig läroprocess. Den skolutbildning, som denna utred- ning skall reformera, är således bara en del i den kunskapsuppbygg- nad och färdighetsträning som skall skapa dugliga officerare. 
 De två olika slags kompetenser som utredningen behandlar, de generella- och de befattningsrelaterade, byggs båda på successivt under officerens karriär i ett livslångt lärande. Byten av befattningar ger upprepade behov av befattningsrelaterad skolutbildning. Be- hörighetsutbildningar har successivt tillkommit när Försvarsmakten anpassar sig till civila normer i samhället. 
 De relativt korta skrivningarna i detta kapitel om fördjupning inom fackmanna och specialistrollen, återspeglar inte frågans be- tydelse. Regeringen har konstaterat att det finns ett stort behov av att skapa tydligare karriärvägar för personer i dessa roller på flera olika nivåer i organisationen. Bredden på efterfrågade kompetenser är mycket stor. Såväl på stridsteknisk och taktisk nivå som på högre nivåer finns behov av sådan  
 fackmanna-/specialistkomptens. 
  En tydlig trend är att andelen fackmän och specialister bedöms öka i förhållande till andelen generalister. För att möta denna utmaning ställs krav på en differentierad utbildning med stor bredd och ett flexibelt utbildningssystem. 
 61 
  
 Kompetensbehov 
  
 SOU 2003:43 
  
 Såväl i den grundläggande som i den fortsatta officersutbildningen måste särskild vikt läggas vid de kompetenser som är specifika för officersrollen. Prioritet bör därför ges åt områdena ledarskap i strid, förmåga att utbilda individer och förband samt förmåga att med- verka i försvarets utveckling. 
 Den uppdelning som utredningen gör mellan generalister och fackmän/specialister är inte tydlig. I karriärens början väljer alla officerare en tjänstegren eller ett fackområde där tjänstgöringen inledningsvis sker. Därefter kan fördjupningen drivas olika långt med längre praktisk tjänstgöring och olika fördjupningskurser inom samma område. Längre akademiska utbildningar för tjänst på högre nivåer kan också bli aktuella. 
 Individer med goda förutsättningar att nå chefspositioner bör ges möjlighet att snabbare gå genom systemet, med kortare tjänst- göringsperioder mellan skolor. Här ges då en individuell inriktning mot en framtida generalistroll. Officeren blir dock generalist först senare i karriären förutsatt att både individen och myndigheten är överens om den utvecklingen. För andra individer kan val av in- riktning ske betydligt senare i karriären. I ett flerkarriärsystem är det väsentligt att möjligheter till byte av karriärväg medges, om in- dividen har vilja och förmåga till denna förnyelse och myndigheten samtycker. Det är myndighetens behov som slutligen måste fälla avgörandet. 
 Som påtalas under rubriken professionens särart är det yttersta syftet med officersutbildningen att utveckla förmågan att verka i väpnad strid som ledare för förband eller funktioner. Denna kom- petens nämns som den första bland de tio uppräknade generella kompetensbehoven och torde förbli den som skiljer officeren från alla övriga statstjänstemän. 
 Samtidigt syns en tydlig förändring av hotbilden, den breddade hotbilden, där gränserna mellan militära och civila hot flyter samman. I dag talas om säkerhet och beredskap inför olika hot och risker, som måste mötas med såväl nationella säkerhetsfunktioner och lag- företrädande (det militära försvaret, polis, tull, kustbevakning m.m.), som av näringslivets egna organ. Vi kan tala om vårt totala försvar för säkerhet. 
 I detta sammanhang samverkar officeren med företrädare för andra samhällsfunktioner där kravet på förmåga till kommunika- tion, empati och inlevelseförmåga prövas. Som officer behöver man här både vara välutbildad och bildad, d.v.s. ha en förmåga att för- medla sina kunskaper i en ickemilitär miljö, ha kunskap om dem 
 62 
  
 SOU 2003:43 
  
 Kompetensbehov 
  
 man samverkar med och en förmåga att kunna uppfatta och förstå andras argument. Vid krishantering är detta särskilt tydligt då man möter motparter/medarbetare i form av representanter för non governmental organisations (NGO), politiker och diplomater. I den internationella verksamheten, i bl.a. fredsfrämjande insatser, tillkommer kulturskillnader och språkbarriärer som ställer ytterligare krav på officerens kompetens. I mötet med dessa nya och ibland okända krav måste officeren vara väl förtrogen med generella metoder för problemlösning. 
 Utredningen pekar på tendenser och framtida krav som kan på- verka behovet av nya och förändrade kompetenser. Bl.a. nämns en ökad samverkan och synkronisering mellan Försvarsmakten och civila organ för att möta säkerhetshoten mot vårt samhälle, ökade krav på internationella insatser, ökade krav på flexibilitet och adaptivitet hos förbanden. 
 Samtidigt utsätts Försvarsmaktens personal för en mer när- gången mediabevakning och kritisk granskning. Allt detta pekar på behovet av en utbildning i nära kontakt med övriga samhället och i samklang med annan utbildning. 
 Osäkerheten om utvecklingen, liksom Försvarsmaktens svårig- het att i god tid och mer konkret se utvecklingstendenser, försvårar en bedömning av de nya framtida behoven av utbildning. Samtidigt bedömer utredningen att det även långt in i framtiden kommer att finnas ett stort behov av generella och befattningsrelaterade kom- petenser som inte avviker i någon nämnvärd grad från dagens. Inom ramen för den långsiktiga framtida utvecklingen av en nät- verksbaserad försvarsmakt bedöms till exempel nya kompetenser kontinuerligt behöva tillföras. Dessa kompetenser kan fyllas av både civil och militär personal. I avvaktan på Försvarsmaktens på- gående utredningar inom detta område är det vanskligt att peka på i vilka fall det även krävs officerskompetens. 
 För att så tidigt som möjligt kunna förutse behov av nya kom- petenser föreslår utredningen att ett rådgivande forum för över- läggning kring dessa frågor skapas, där myndigheter som står För- svarsmakten nära är representerade. 
 Sammanfattningsvis kan sägas att den viktigaste egenskapen hos ett framtida skolsystem är att det i sig självt har sådan flexibilitet att det kontinuerligt kan ta hand om nya utbildningsbehov när de uppkommer. Det innebär att handlingsberedskap måste finnas att tillföra nya kompetensområden, liksom att låta andra utgå. 
 63 
 4 Grundsyn utbildning 
  
 4.1 
  
 Internationell jämförelse 
  
 4.1.1 
  
 Allmänna utvecklingstendenser 
  
 Frågan om hur Europas stater kan förväntas svara på de aktuella ut- vecklingstendenserna har behandlats av Dandeker 
 1 
 . I korthet ger han följande synpunkter: 
 Det pågår en förändring i Europa, dels av den militära miljön och dels av förhållandet mellan samhället och dess försvarsmakter. Efter slutet på det kalla kriget och upplösningen av Sovjetunionen skapas nya de- mokratier vilka är såväl marknads- som västorienterade. Hur dessa länder förhåller sig till sina säkerhetsproblem beror bl.a. på hur deras väpnade styrkor uppfattar sina roller och uppgifter och hur styrkorna kommer att vara sammansatta. 
 Gemensamt för dessa länder är att de söker lösa sina säkerhetsproblem genom medlemskap i NATO och EU. Dessa organisationer har också visat sig villiga att relativt snabbt uppta dem som medlemmar. Det betyder att deras försvarsmakter framöver kommer att definieras inte bara från nationell utgångspunkt utan också påverkas av den gemen- samma planering för militär resursutveckling och resursutnyttjande som sker inom NATO (inkl PfF) och EU/ESDP. Det innebär bl.a. en eftersträvad försvarssatsning om (minst) 2 procent av BNP. För dessa länders försvarsmakter innebär det en genomgripande omställning, uppgiftsmässigt och kulturellt. 
 Emellertid kräver stater över hela Europa en större flexibilitet hos sina militäretablissemang, vilket kan leda till för stora uppgifter och därmed motivationsproblem hos personalen. Den skall lösa nya uppgifter, ibland långt hemifrån, i internationell samverkan och vara interoperabel avseende teknisk utrustning, kommunikation och ledningskulturer. Samtidigt skall produktionen av förband hemma fungera för att lösa grunduppgiften väpnad strid. 
  
 1  
 Artikel av Gould publicerad i Military and Society in 21st Century Europeé, Clay, 2000. 
 65 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 Informationsteknologin innebär dessutom en långtgående förändring av militär verksamhet. 
 Utvecklingen förväntas gå 
  
 från stora värnpliktsarméer till mindre, tekniskt mer avancerade försvarsmakter med växande andel yrkespersonal 
  
 från försvar av det egna territoriet till multinationell krishantering 
  
 från folkförsvar byggande på samhälleliga värderingar till kostnads- effektiva professionella organisationer, och härtill kopplat ett väx- ande legitimitetsproblem. (Varför skall skattemedel användas för verksamhet som inte angår mig?) 
  
 Därtill kan förutskickas att officeren kommer att delvis tappa karak- tären av den orderlydande utföraren av den politiska viljan. Gränsen mellan militär verksamhet och politik blir suddigare. Officeren blir en ledare, som förväntas ha en känsla för vad som är politiskt korrekt och som ansvarar för operationer med militära maktmedel och härvid nagelfars av media och allmänheten i sina slutsatser, sitt beslutsfattande och sitt genomförande av besluten. 
  
 4.1.2 
  
 Tendenser inom officersutbildningen 
  
 Det är vanligt i andra länder att officersutbildning är jämförbar med civil akademisk utbildning. I vissa länder, t.ex. Storbritannien, Tyskland och Frankrike, är detta fallet sedan fler decennier. I andra, t.ex. Holland, är förändringen genomförd under  
 1990-talet. 
  
 I några länder, Tyskland, Rumänien, Holland, är det fråga om en militär utbildning vid en militär akademi, men utbildningen är översättbar i civila termer. Andra länder, bl.a. Storbritannien och Frankrike, har en mindre tydlig gräns mellan civil och militär ut- bildning och nyttjar civila universitet för delar av utbildningen och examina därifrån kan tillgodoräknas i den militära utbildningsstegen. Gemensamt för länderna på den europeiska kontinenten syns vara en utveckling mot – eller ett befästande av – en akademisk officers- utbildning. 
 Grundläggande utbildning är i bl.a. Finland, Norge, Danmark, Tyskland, Frankrike, Australien, Polen, Rumänien och Italien mellan  
 4–5 
  år lång. Flera av länderna tillämpar den amerikanska principen 
 2  
  
 pre-experience 
  education and training, d.v.s. den militära utbild- ningen ges vid en militärakademi innan praktisk tillämpning sker vid militära förband. 
  
 2  
 Modell från US Military Academy at West Point. 
 66 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 Samtliga länder ovan, utom Finland och Norge, har ett två- eller flerbefälssystem, vilket försvårar jämförelser med Sverige. I dessa länder satsar man på en längre akademisk utbildning inledningsvis för de blivande officerarna. Detta gäller dock endast de officerare som utbildas för ledande befattningar, d.v.s. närmast jämförbara med regementsofficerare i det tidigare svenska flerbefälssystemet. 
 Av de fyra nordiska länderna är det bara Finland som har genom- fört en fullständig övergång till ett högskolesystem som ger civila meriter. Den grundläggande officersutbildning, som startade vid Försvarshögskolan med sin första kull 2001, leder till akademiska examina. Första steget ger 80 poäng, nästa steg om 120 poäng leder till kandidatexamen och det tredje ger vid 160 poäng en magister- examen. Dessa fyra år genomförs sammanhängande för de officerare som skall fortsätta i yrket. De som avslutar sin utbildning tidigare kan få tidsbegränsade anställningar med tillsvidareanställning. Detta innebär att två olika officerskategorier finns. 
 Inom den högre militära utbildningen i Finland om knappt två år, får den som genomgått generalstabskursen (motsvarande chefs- programmet) tillgodoräkna sig en licentiatexamen. Fortsatt forskar- utbildning om två år har fram till i dag resulterat i att ca 25 office- rare disputerat. 
 Danmark har kvar en traditionell officersstruktur för ett två- befälssystem och har inte genomfört några reformer av sitt utbild- ningssystem eller någon kvalitetssäkring i högskoletermer. Frågan om akademisering har lösligt diskuterats de senaste åren, och under innevarande år har  
 Dansk Evalueringsinstitutt  
 värderat hur den be- fintliga utbildningen står sig jämfört med civil högskoleutbildning. 
 I Norge har utvecklingen gått längre. Där finns en tydlig önskan att officersutbildningen skall resultera i en akademisk examen, och man har, med den pågående utvecklingen vid svenska Försvarshög- skolan som förebild, startat en anpassning av sitt utbildningssystem till detta mål. Man har även påbörjat en ämnesutveckling och orga- niserat ett  
 Forsvarets skolesenter  
 vilket är tänkt att utgöra ett hög- skoleliknande paraply över det befintliga skolsystemet. 
 67 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 4.1.3 
  
 Jämförelse av utbildningars längd m.m. 
  
 I nedanstående tabell jämförs utbildningstidens längd i sju länder. Siffrorna anger utbildningslängden avrundad till hela år. Längst till vänster anges tid för grundläggande utbildning, därefter anges efter 
 (+) längden på den fortsatta utbildningen. Om den fortsatta ut- bildningen är indelad i fler steg adderas varje steg med ett ytter- ligare plustecken. Utbildning för högre officersgrader än överste- löjtnant/kommendörkapten är inte medtagen. 
 I vissa av dessa länder förutsätts för högre officerskarriär dessutom en akademisk examen som avläggs någon gång under karriären, an- tingen vid ett Försvarsuniversitet eller vid en civil högskola. Detta adderar ytterligare två till fyra år till utbildningstiden. För jämförel- sens skull anges tre år (3) för dessa, vilka inräknas i den totala tiden. 
  
 Land 
  
 Utbildningstid 
  
 Totalt 
  
 USA 
  
 1+2+1 
  
 (3) 
  
 7 
  
 Tyskland 
  
 3+2 
  
 (3) 
  
 8 
  
 England 
  
 1+0,5+2 
  
 (3) 
  
 6,5 
  
 Frankrike 
  
 3+1 
  
 (3) 
  
 7 
  
 Norge 
  
 3+2+1,5+2 
  
 8,5 
  
 Danmark 
  
 5+2+1 
  
 8 
  
 Finland 
  
 4+2 
  
 6 
  
 Den svenska motsvarigheten är i dag 2+1+1+2, d.v.s. totalt sex år. Vid jämförelse måste beaktas att alla länder i tabellen utom Norge och Finland har ett två- eller flerbefälssystem. För dessa länder motsvarar siffrorna utbildningen för regementofficerare i det gamla svenska systemet. Svensk officersutbildning innehåller i dag utbild- ningsmoment, i den grundläggande officersutbildningen, som i övriga länder ges vid underofficersskola eller motsvarande. Alltså kan inte alla de svenska sex åren räknas fullt ut. I jämförelse har således Sverige en i dag kortare officersutbildning än länderna i 
 tabellen. 
 När det gäller utvecklingen av civil högskoleutbildning pågår en tydlig process i Europa. Den avser utbildningstiders längd, examens- benämningar, examenskrav, betygsskalor och giltighet av olika utbildningar inom  
 EU-områdets 
  alla länder. Processen brukar be- nämnas efter Sorbonne- och Bolognadeklarationerna, vilka under- tecknades vid utbildningsministermöten på dessa platser. Resultatet 
 68 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 är en tydlig harmonisering, även om i vissa avseenden de respektive nationella lösningarna fortfarande divergerar. 
  
 4.1.4 
  
 Slutsatser 
  
 Svenska officerare har i dag en relativ kort utbildning jämfört med sina europeiska kollegor. 
 Vad som har hänt de senaste fem åren, och som genom inter- nationella forskningsprojekt gjorts helt tydligt, är att det i dag finns säkrare underlag för bedömningar inom området officersutbildning. Samtidigt försvåras direkta internationella jämförelser med svensk officersutbildning p.g.a. vårt enbefälssystem jämfört med de domi- nerande två- eller flerbefälssystemen. 
 Den internationella forskningen pekar på en förändring av officerens roll i samhället. Kompetensen att leda väpnad strid be- döms visserligen alltfort utgöra grunden, men denna kompetens utnyttjas i allt större grad till att lösa Military operations other than war. I och med att nya försvars- och säkerhetspolitiska strukturer växer fram ökar betydelsen av det militära internationella samarbetet. Detta ökar vikten av att utbildningen av officerare har- moniseras mellan europeiska länder. 
 En förändring som redan observeras är att officersutbildningen akademiseras i allt fler länder. I det svenska befälssystemet måste en stor del av utbildningen komma senare i karriären än i utländska system. Detta gäller för de officerare som genomgår den längsta utbildningen och som efter en längre tids tjänstgöring inriktas mot de högre nivåerna inom Försvarsmakten. 
  
 4.2 
  
 Försvarsmaktens utbildningssystem 
  
 Under arbetet med att reformera det militära skolsystemet enades skolreformutredningen successivt om ett antal utgångspunkter för det fortsatta arbetet. Här konstaterades bl.a. att det fanns en del starka sidor hos dagens skolsystem som borde bibehållas i ett re- formerat skolsystem. Samtidigt hade ett antal brister tidigare iden- tifierats som borde åtgärdas (jämför avsnitt 2.3 ovan). 
 Nedan benämnes den utbildning som sker fram till officersexa- men  
 grundläggande officersutbildning  
 och den som sker senare i karriären  
 fortsatt officersutbildning 
 . 
 69 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 4.2.1 
  
 Grundläggande officersutbildning 
  
 Systemet med  
 en  
 befälskår innebär att den grundläggande utbild- ningen dels måste kunna tillgodose grunden för officerens lång- siktiga utveckling, dels måste kunna möta kraven på att officeren omgående efter utbildningen skall kunna fylla en plats i insats- och grundorganisationen. Härav följer att officersutbildningen måste bli en kompromiss mellan generella och befattningsrelaterade ut- bildningsinslag. Den grundläggande utbildningen syftar delvis till att ge kadetten kompetens att lösa uppgifter som i många utländska försvarsmakter löses av underofficerare och underbefäl, d.v.s. chefsuppgifter på lägre nivåer. Först senare i utbildningssystemet är utbildningen inriktad mot de krav och uppgifter som tillkommer högre chefspositioner. 
 Utredningen anser att den grundläggande utbildningen bör ge en tillräcklig, generell utbildning tillsammans med en befattningsinrik- tad utbildning och där så erfordras handledd praktik. Utbildningen skall göra den unga officeren kvalificerad att lösa de uppgifter som möter officeren vid första tjänstgöringen efter examen. Ett större inslag av just in  
 time-utbildning, 
  som syftar till att möta de mer kortsiktiga behoven, bör därför prägla den grundläggande officers- utbildningen. I ett flerkarriärsystem accentueras behovet av en sådan grundsyn på hela utbildningen i officerens livslånga lärande. För detta talar också ett starkt ekonomiskt incitament att ej genom- föra överutbildning. 
 Styrande för utformningen av den grundläggande utbildningen skall således vara den generella kompetens som krävs för att bli officer och för att nå erforderlig kompetens inför den första befatt- ningen som skall bestridas. Innan den grundläggande officersutbild- ningen påbörjas är en värnpliktsutbildning eller aspirantskola en nödvändig start. Skall en önskad breddning av rekryteringsbasen kunna erhållas måste studerande från såväl de nationella program- men som de specialutformade och individuella programmen inom gymnasieskolan (tidigare benämningar var studie- och yrkesförbere- dande program) ges möjligheter att antas. Behörighetskraven måste i högre grad anpassas till de krav som respektive utbildningsinrikt- ning ställer. I dag bestämmer Försvarsmakten själv kraven för antagning och dessa är i vissa avseenden omotiverat höga. 
 Under den grundläggande officersutbildningen finns behov av ökad differentiering avseende utbildningens uppläggning, tiden för genomförande och antagningskrav till utbildningen. Det är starkt 
 70 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 motiverat att ha flera olika utbildningsinriktningar, även med olika längd, som utformas som en inledning till ett flerkarriärsystem inom ramen för en gemensam grundläggande utbildning. Ansökan och antagning görs direkt till olika linjer redan vid utbildningens början. Möjligheter till karriärväxling skall finnas efterhand. 
 Den grundläggande officersutbildningen skall innehålla en för- svarsmaktsgemensam del där strävan skall vara att kadetter från de olika försvarsgrenarna studerar tillsammans. Det exakta omfånget och placeringen av denna del bör Försvarsmakten bestämma. 
 Utbildningen bör utformas för att ge stimulans till studerande med olika förutsättningar. Erfarenheterna från dagens system visar att vissa studeranden efterlyser mer praktiska inslag, medan andra ställer höga krav avseende djup, abstraktion och kritisk värdering 
 3 
 . Möjligheter till fördjupning bör ges där så är möjligt. 
  
 4.2.2 
  
 Fortsatt officersutbildning 
  
 All utbildning, såväl generell som befattningsrelaterad, ger kompe- tens och skall tillgodoräknas som merit. Beroende på mot vilken befattning den prövas kan den dock värderas olika. Utbildning som uppfyller kvalitetskraven på akademisk utbildning bör ge akade- miska poäng och utgöra underlag för akademiska examina. 
 Med den grundläggande officersutbildningen som bas, bör en stor flexibilitet i den fortsatta skolutbildningen eftersträvas. Officerens meritryggsäck fylls efterhand med kompetenser som uppnås genom praktisk tjänstgöring och olika utbildningar. De senare kan genomföras inom det militära skolsystemet, den civila högskolan eller vid utländska militära skolor. Valet av utbildningar bör främst styras av Försvarsmaktens behov av kompetenser men även av den enskildes egna önskemål och ambitioner. Möjligheter till en snabb generalistkarriär mot högre chefsbefattningar skall finnas liksom fackmanna/specialistkarriär med längre tids tjänstgöring och för- djupning inom ett område. 
 Utbildning med en blandning av teori och praktik, där teoretiska kunskaper i nära anslutning i tiden kan prövas i verkligheten, har sedan länge varit ett kännetecken för militär utbildning. Detta ger omväxling och stimulans samt kan motivera den studerandes inlär- 
  
 3  
 Utvärderingar i SOU 2001:23 Personal för ett nytt försvar; bilaga 4; Försvarsmaktens arbets- grupp för Officerskompetens (AG OK); FHS, Officersaspiranter första året på YOP, Pedago- gisk rapport inom FoT 7, mars 2002. 
 71 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 ning av de teoretiska momenten i utbildningen. Utredningen anser att både den grundläggande och den fortsatta utbildningen alltjämt skall präglas av detta synsätt. 
 Den ökande internationella verksamheten ställer nya krav på Försvarsmakten. Samverkan med övriga länders stridskrafter, främst inom EU och Nato, ställer krav på interoperabilitet. För att kraven skall tillgodoses måste utbildningen successivt anpassas. Ökat utbyte och övningsverksamhet underlättar anpassningen. Språkutbildningen inom Försvarsmakten behöver stärkas på alla nivåer. 
 Den fortsatta officersutbildningen bör, liksom den grundläggande, innefatta såväl försvarsmaktsgemensam som försvarsgrensgemen- sam utbildning. Sådana inslag skall dock grunda sig på klara motiv, t.ex. att skapa större samhörighet inom Försvarsmakten eller inom en försvarsgren, att nå kvalitet i en specifik utbildning eller att nå ekonomiska vinster. Skillnaden i olika yrken inom officerskarriären bör bejakas och de positiva sidorna av att skapa en identitet inom olika fack och funktioner tas tillvara. 
 Utvecklingen pekar mot ett växande behov av systemspecialister och fackmän på olika nivåer i Försvarsmakten. Det förutsätter en ökad individualisering av utbildningen. Detta behov bör beaktas, i form av ett varierat och större kursutbud och genom möjligheten att direktrekrytera civil personal med särskild kompetens. Reserv- officerare är, med sin dubbla kompetens efter en civil utbildning och praktik, en särskilt intressant grupp i detta sammanhang. 
 De utbildningsbehov som finns senare i karriären, t.ex. efter genomgånget chefsprogram, bör tillgodoses genom ett utbud av kortare, målinriktade kurser. 
  
 4.3 
  
 Akademisering 
  
 4.3.1 
  
 Utbildning på vetenskaplig grund 
  
 Trots stora skillnader mellan officersutbildningar och utbildningar till civila yrken gäller samma grundsyn avseende kvalitet och forsk- ningsbas. Målen för utbildningarna formuleras på motsvarande sätt. 
 Enligt officersförordningen (1994:882) gäller sålunda för officers- utbildningarna 1 kap. 9 § första stycket i högskolelagen (1992:1434): 
 Den grundläggande högskoleutbildningen skall ge studenterna 
  
 - 
  
 förmåga att göra självständiga och kritiska bedömningar, 
  
 72 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 - 
  
 förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa problem, samt 
  
 - 
  
 beredskap att möta förändringar i arbetslivet. 
  
 För civil högskoleutbildning gäller därutöver andra stycket i samma paragraf, nämligen: 
 Inom det område som utbildningen avser skall studenterna utöver kunskaper och färdigheter, utveckla förmåga att 
  
 - 
  
 söka och värdera kunskap på vetenskaplig nivå, 
  
 - 
  
 följa kunskapsutvecklingen, och 
  
 - 
  
 utbyta kunskaper även med personer utan specialkunskaper inom området. 
  
 Paragrafen i högskolelagen trädde med denna formulering i kraft den 1 juli 2002. Officersförordningen bör ta in även detta andra stycke i sina föreskrifter för officersutbildningen. 
 Målformuleringen ställer höga krav på utbildningssystemet. Lärarna skall vara väl förtrogna med utvecklingen inom sitt om- råde, helst genom att själva på avancerad nivå ha bidragit till ut- vecklingen. De skall ha nära kontakter med och erfarenheter från aktuellt verksamhetsfält i landet och även ha internationellt utbyte. 
 I högskolelagen (2 § 1, 3 §, 4 §) uttrycks detta på följande sätt: 
 Utbildning skall ges ... som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet ... 
 Verksamheten skall bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. 
 Verksamheten skall avpassas så att en hög kvalitet nås, såväl i utbild- ningen som i forskningen 
 Ett utbildningssystem som uppfyller dessa villkor har goda förut- sättningar att vara dynamiskt självförnyande och följa utvecklingen i omvärlden. Det senare är ett starkt och nödvändigt krav på ett utbildningssystem. Därtill krävs också flexibilitet i organisationen och ett styrsystem där olika intressenters inflytande är väl avvägda. Målet för civila högskolor är att de genom sin forskning skall leda den långsiktiga utvecklingen inom åtminstone vissa av sina ämnes- områden. 
 Verksamheten skall avpassas så att hög kvalitet nås sägs det i högskolelagen. Förutsättningarna för att hög kvalitet nås ligger i andra delar av målformuleringen, nämligen att forskningsanknyt- ning och beprövad erfarenhet skall vara grunden för utbild- ningen. Institutionernas (lärarnas) egen forskning ger internatio- 
 73 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 nella kontakter och samarbete med andra forskare och därmed möjlighet att följa utvecklingen. 
 Studerandeutbyte är mycket vanligt inom de civila utbildningarna; inom civilingenjörsutbildningarna tillbringar en fjärdedel av studenterna ett halvt till ett år vid utländskt universitet. Det ger dem vidsyn och nya förebilder. De ställer, när de återvänder, ökade krav och sätter därmed press på hemuniversitetet att hålla hög kva- litet i sin utbildning. Högskolorna konkurrerar sinsemellan om forskningsmedel och man konkurrerar om de bästa lärarna (fors- karna) och studenterna. Det finns många faktorer som är starkt kvalitetsdrivande i den civila högskolan. 
 Inom officersutbildningarna saknas några av den civila högskolans kvalitetsdrivande faktorer exempelvis konkurrensen mellan olika högskolor. Försvarshögskolan och Militärhögskolorna har i mycket en monopolställning. Trots detta har man hög kvalitet i huvud- delen av utbildningen. Det är dock viktigt att man i de fall då det är möjligt utnyttjar kurser vid civila högskolor om dessa har högre kvalitet. Likaså bör ökade möjligheter ges för officerare att genom- föra delar av sin militära utbildning utomlands och de bör fullt ut få tillgodoräkna sig denna i sin karriär. 
  
 4.3.2 
  
 Officersutbildningens struktur 
  
 Officersutbildning skiljer sig från civil utbildning också till struk- turen. Medan civil yrkesutbildning i huvudsak är en ungdoms- utbildning som ges före yrkeskarriären är den militära utbildningen på ett planerat sätt utlagd under officerens hela karriär. Officerare avsätter, såväl i Sverige som utomlands, en ansenlig del av sin totala tjänstgöringstid till utbildning. Utbildningen skulle kunna rubrice- ras som en just in  
 time-utbildning, 
  d.v.s. kunskaper ges och färdig- heter tränas upp i anslutning till att de krävs i tjänstgöringen eller befattningen. En kontrast i detta avseende kan civilingenjörsutbild- ningen sägas vara. Där ges en bred bas av kunskaper (ifall de skulle behövas) för att förbereda för ett brett spektrum av arbetsuppgifter och ge individen stor frihet i det fortsatta yrkesvalet – en just in  
 case-utbildning. 
  Fördelen med det senare – utöver den större frihet till yrkesval som den utbildade ges – är att större grupper kan ges samma utbildning och kostnaden per individ blir mindre. 
 Man bör fråga sig hur slimmad en utbildning skall vara och därmed hur väl anpassad den skall vara till en förutbestämd karriär. 
 74 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 Vad gäller den grundläggande officersutbildningen bör den som ett minimum ge de delar som är basen för officerens fortsatta verk- samhet (och för fortsatt högre utbildning) – generella kompetenser som är knutna till officersrollen och som ligger till grund för all fortsatt utbildning och för officerens yrkesutövning. Motsvarande gemensamma bas för det stora flertalet ingenjörsutbildningar är bl.a. matematik, fysik, mekanik, elektricitetslära, kemi. Dessa defi- nierar den grund som de fortsatta tillämpade delarna av civil- ingenjörsutbildningarna bygger på. 
 En del av officerarnas grundläggande utbildning avser den gene- rella kompetensen (YOP ungefär 50 % och ROP ungefär 25 %). Resten av grundutbildningen är inriktad mot specialistområde. Det innebär att en slimmad grundutbildning för individen kräver ett utbildningssystem med flera specialiseringar och olika utbild- ningsinriktningar. Denna del av grundutbildningen har med nöd- vändighet olika längd för olika inriktningar. Fackmän och specia- lister fullföljer sedan sin utbildning genom att gå särskilda fackin- riktade kurser. 
  
 4.3.3 
  
 Grunder vid akademisering 
  
 Med akademisering avses här möjligheten att ge högskolepoäng på kurser och akademiska yrkes- eller generella examina på hela ut- bildningar. 
 Civila akademiska examina 
 Civila examina finns listade i Examensordningen. De generella exa- mina är: Magisterexamen med ämnesdjup (160 poäng), Magister- examen med ämnesbredd (120 + 40 poäng), Kandidatexamen (120 poäng) och Högskoleexamen (80 poäng). Civila yrkesexamina omfattar  
 60–220 
  poäng. Exempel på sådana är Läkarexamen (220 poäng), Civilingenjörsexamen (180 poäng), Sjökaptens- och styrmansexamen (120 poäng), Sjuksköterskeexamen (120 poäng), Flyglärareexamen (Minst 40 poäng. Därtill ställs krav på flygut- bildning, flygerfarenhet och psykologisk lämplighet i enlighet med bestämmelser för civil luftfart) och Yrkesteknisk examen (60 poäng). Högskolor och universitet får ge generella examina. Regeringen inrättar yrkesexamina och Högskoleverket prövar vilka 
 75 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 yrkesexamina en högskola eller ett universitet får ge. För att en studerande skall kunna få en generell akademisk examen krävs i regel att ett huvudämne ingår i studierna. Detta skall vanligtvis omfatta halva det poängtal som krävs för aktuell examen – t.ex. 60 poäng för en kandidatexamen om 120 poäng. För yrkesexamina gäller andra villkor. Där finns inga krav på att ett huvudämne med viss omfattning skall ingå. En arbetsgrupp inom regeringen har för närvarande i uppdrag att se över vissa examensfrågor i högskolan m.m. (dnr U2002/1944/DK) 
 Akademisering av officersutbildningen 
 För officersutbildningarna är krigsvetenskap det naturliga huvud- området. Termen huvudämne undviks eftersom krigsvetenskap ännu inte definierats och godkänts som akademiskt ämne i Sverige. Om- rådet finns företrätt med forskning vid Försvarshögskolan. Vissa övriga ämnen som ingår i officersutbildningen finns företrädda vid flera högskolor och universitet i Sverige. Andra mera praktiskt inriktade militära ämnen har ej akademisk status inom den civila högskolan. 
 Det finns flera vägar att akademisera hela eller delar av officers- utbildningen. Delar av den, d.v.s. kurser, kan akademiseras genom att de ges av civila högskolor. De senare har då formellt ansvar för utbildning och examination. I praktiken kan samverkan i dessa av- seenden i hög grad ske med respektive skola i Försvarsmakten samt med Försvarshögskolan. 
 En sådan akademisering av officersutbildningarna, genom sam- verkan med den civila högskolan, sker i dag med bl.a. enstaka kurser vid Militärhögskolorna, vid Försvarsmaktens sjukvårdscentrum i Karlstad samt vid Försvarshögskolan. För att hela militära utbild- ningar skall akademiseras och möjlighet finnas att ge officerare en akademisk examen krävs emellertid att krigsvetenskap definieras som ett akademiskt ämne och att en utbildningssamordnare får examensrätt i ämnet. 
 År 1998 gjorde Högskoleverket en utvärdering av Försvarshög- skolan 
 4 
 . I denna utvärdering fick skolan mycket goda vitsord. Bland annat jämförs där stabs- och chefsprogrammen med den civila högskolans utbildningar till högskole- och civilingenjör, och Hög- 
  
 4  
 Högskoleverket; Rapport 1998: 37 R, En försvarshögskola på väg mot akademin. 
 76 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 skoleverket slår fast att utbildningarna ur en rad perspektiv får anses vara högskolemässiga. 
 År 2001 inlämnade Försvarshögskolan en examensrättsansökan till regeringen och Utbildningsdepartementet. 
 5  
 Här ansökte skolan om prövning av examensrätt för högskoleexamen, kandidatexamen i krigsvetenskap, kandidatexamen i statskunskap med inriktning mot internationella relationer och krishantering samt magister- examen i militärhistoria. Denna ansökan överlämnades i maj 2002 till Skolreformutredningen. 
 6 
  
 Det råder i dag enighet inom Försvarsmakten om att man skall sträva mot de kvalitetskrav i officersutbildningen, som föreskrivs för civila utbildningar i högskolelag (HL) och högskoleförordning (HF). ÖB har fastslagit detta i promemorian Högskoleanpassning av Försvarsmaktens skolsystem – Examensrätt vid Försvarshög- skolan och Försvarsmaktens skolor 
 7 
 . Där sägs ÖB fastställer att kvalitetskriterier enligt HL och HF skall tillämpas för utvecklingen av FM skolsystem. Avseende examensrätt sägs i samma handling FM tillstyrker att FHS ansöker om examensrätt enligt HF under förutsättning att 
  
 – 
  
 officersutbildningen vid skolan sker som uppdragsutbildning från FM och ej som statligt reglerade utbildningsuppdrag 
  
 – 
  
 en FHS med examensrätt skall vara en sektorhögskola knuten till Försvarsdepartementet 
  
 I Försvarsmaktens budgetunderlag för år 2004 
 8  
 sägs i bilaga 10; 
 Utbildningen vid Försvarsmaktens skolor skall, med bibehållande av den goda militära utbildningstraditionen, anpassas till övrig högskole- utbildning och möjligheter skapas så att Försvarsmaktens utbildning erhåller en för samhället i övrigt vedertagen kvalitetsstämpel. Försvars- maktens utbildningar skall poängsättas i likhet med övrig högskole- utbildning. Målet skall vara att dessa poäng skall bli granskade och kvalitetssäkrade och få tillgodoräknas såsom akademiska högskole- poäng. 
 Det finns flera alternativa lösningar för att ge FHS examensrätt. Dessa diskuteras och värderas i kapitel 5, avsnitt 5.4 och i bilaga 4. 
  
 5 
  
 Försvarshögskolan; dnr 19 100:60657,  
  
 2001-05-11, 
  Ansökan om rätt att ge vissa examina. 
  
 6 
  
 Utbildningsdepartementet; protokoll U2001/2131/UH,  
  
 2002-05-07, 
  Överlämnande av ärende. 
  
 7 
  
 Promemoria 19100:60712,  
  
 2001–01–17. 
  
 8  
 Försvarsmaktens Budgetunderlag för år 2004 med särskilda redovisningar  
 2003-02-28 
  nr 23 383:63305. 
 77 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 4.3.4 
  
 Motiv för akademisering av officersutbildningen 
  
 Akademisering av officersutbildningen bör alltså omfatta så stora delar av denna som är möjligt. Det torde vara särskilt viktigt att de delar som kan rubriceras som ungdomsutbildning, grundutbild- ningen och den tidiga befattningsutbildningen, ger akademiska poäng och helst även akademisk examen. Det finns flera motiv för en akademisering av officersutbildningen. Några av dessa har be- rörts ovan. 
  
 Utvecklingen inom de områden som påverkar Försvarsmaktens uppgifter kan komma att snabbt förändras och uppgifterna kan även byta karaktär på ett oförutsägbart sätt. Detta ställer större krav på framtidens officerare avseende nytänkande inom ledar- skap, taktik, operationer, strategi och förståelse av ny tekniks betydelse. Officeren måste kunna bidra med att skapa ny kun- skap för att utveckla Försvarsmakten. Den beprövade erfaren- het som officeren vinner måste prövas, struktureras och formuleras i kontakt med gelikar, nationellt och internationellt, så att den kan föras vidare i utbildningen av nya generationer officerare. En högskola med forskning inom viktiga militära områden spelar här en central roll. Dess utbildning kan konti- nuerligt förnyas i takt med egna och andras vunna och be- prövade erfarenheter och forskningens nya rön. Detta är kärnan i akademisering av utbildning och vad utbildning på veten- skaplig grund handlar om. 
  
 En fortsatt utveckling av examensrätten för en högskola är att denna får så kallat vetenskapsområde. Detta kan vara t.ex. naturvetenskap och teknik. Beslut i denna fråga fattas av reger- ingen efter prövning av Högskoleverket. Om en högskola har vetenskapsområde får man bedriva forskarutbildning och ge doktorsexamen inom området. Universitet har flertalet före- kommande vetenskapsområden. Högskolor kan tilldelas enstaka vetenskapsområden. Forskarutbildning är en viktig del av ut- vecklingen och förnyelsen av ett ämnesområde. En stor del av forskningen vid högskolor och universitet bedrivs av doktoran- der i forskarutbildning handledda av professorer. Doktors- examen krävs för att få anställning som lektor och vanligtvis som professor. Forskarutbildningen är alltså grunden för aka- demiska ämnens förnyelse och fortlevnad. I dag arbetar emeller- tid huvuddelen av utexaminerade doktorer utanför universite- 
  
 78 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 ten och den akademiska världen med andra uppgifter än forskning. Om FHS eventuellt blir del av ett universitet får den rätt att bedriva forskarutbildning och examinera doktorer inom krigsvetenskap så snart ämnet inrättats som forskarutbildnings- ämne av universitetet. Även som sektorshögskola finns möjlig- het för FHS att få sådan examensrätt i forskarutbildningen. Det leder till att man kan få en kärna av akademiskt skolade office- rare som forskare och utbildare i Försvarsmaktens skolsystem. Detta är en önskvärd utveckling eftersom officerare bör stå för en avgörande del av den akademiska utvecklingen av officers- professionen. Officerare med perspektiv från yrkesutövande och med akademisk skolning har förutsättningar att systema- tisera sin beprövade erfarenhet, utveckla den i sin forskning och som lärare föra den vidare i utbildningen. 
  
 Försvarshögskolan har byggt upp en hög kompetens inom områden som är viktiga för officersutbildningen. Man har i dag framstående civila och militära forskare och lärare som med- verkat i denna uppbyggnad. Den fortsatta utvecklingen av kompetensen skulle med säkerhet främjas av en akademisk status av FHS. 
  
 Även om den svenska officeren och den svenska officersutbild- ningen har ett högt anseende nationellt och internationellt kan detta anseende förbättras ytterligare genom akademisering. 
  
 I dag ger flertalet eftergymnasiala utbildningar akademisk examen. Det finns i dag över 40 yrkesexamina inrättade i högskoleförordningens examensordning. Nyligen har sjuk- sköterskeskolorna förts in i universitet och högskolor och man är där på väg att bygga upp forskningsbas för deras kärnämnen samtidigt som utbildningarna nyttiggör sig av de kunskaper och den forskningsbas som finns inom deras nya högskola/univer- sitet. Detta har inte lett till att man tappar de praktiska inslagen i utbildningen. Polisutbildningen är ett annat exempel där hit- tills enstaka kurser i utbildningen akademiserats genom sam- arbete med Växjö och Umeå universitet i de ämnen som finns företrädda där. Uppbyggnad av forskningsbas inom universite- ten i polisens kärnämne polisvetenskap är på gång och när den är klar finns förutsättningar att inrätta en full akademisk examen för poliser. 
  
 79 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 I dag väljer ungdomar inte alltid en karriär för livet utan är ofta inställda på att byta bana någon gång i framtiden. Akademiska poäng från tidigare utbildning är då en värdefull merit för dem som vill starta en ny karriär med fortsatta studier. 
  
 Det överordnade syftet med en akademisering av officersutbild- ningen är den kvalitetsförbättring som den förväntas leda till både inom forskning och utbildning. Ovanstående aspekter bidrar till en positiv utveckling i det avseendet. God forskning ger internatio- nella kontakter och tillgång till andra nationers erfarenhet och forsk- ningsresultat. Forskningen och forskarutbildningen ger utveckling och självförnyelse av ett ämnesområde. Allt detta bidrar till att förbättra basen för utbildningen – utbildning på vetenskaplig grund 
 – vilket gör utbildningen attraktiv och förbättrar rekryteringen. I slutänden innebär allt detta en kvalitetshöjning av den verksamhet som bedrivs inom Försvarsmakten. 
  
 4.4 
  
 Utveckling av ett flerkarriärsystem 
  
 Med ett militärt flerkarriärsystem avses ett system där den första delen av officerarnas grundutbildning i huvudsak är gemensam och där den senare delen och den fortsatta officersutbildningen inriktas mot skilda specialiseringar i ett utbildningssystem med flera utbild- ningsinriktningar. Försvarsmakten har i sitt budgetunderlag för år 2004 till regeringen presenterat sin syn på ett sådant flerkarriär- system. 
  
 4.4.1 
  
 Försvarsmaktens underlag avseende personalförsörjning 
  
 9 
  
 Nedan citeras del av bilaga 10 (sidorna  
 27–29) 
  ur Försvarsmaktens budgetunderlag för 2004: 
 Förslaget flerkarriärsystem behöver fortsatt utvecklas så att det tyd- liggör att varje individ skall utvecklas inom ett kompetensområde. Inom varje kompetensområde skall utveckling därefter ske i olika karriärvägar. Redan i samband med rekrytering skall en områdesinrikt- ning väljas och en huvudsaklig karriärväg stakas ut. 
 Inom varje kompetensområde skall utveckling ske enligt fyra huvud- sakliga karriärvägar: 
  
 9  
 Försvarsmaktens Budgetunderlag för år 2004 med särskilda redovisningar  
 2003-02-28 
  nr 23 383:63305. 
 80 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 Dessa begrepp är framtagna i första hand mot bakgrund av behoven av utveckling av officerskompetens. Begreppen och dess definitioner kommer fortsatt att utvecklas med målsättningen att omfatta all per- sonal. 
 1. Yrkesman 
  
 Yrkesman 
 : En anställd i Försvarsmakten som rekryteras och ut- vecklas i första hand inom denna karriärväg och inom ett klart de- finierat kompetensområde. En stor del av Försvarsmaktens per- sonal kommer att utvecklas inom denna karriärväg under hela sin yrkesverksamma tid. 
 2. Lee, mästare 
  
 Fackman 
 : En yrkesman som fördjupat sig inom fackområdet. Kraven på fördjupning framgår av FM KompP. 
  
 Mästare 
 : En yrkesman som fördjupat sig inom fackområdet och genom mångårig yrkesutövning erhållit sådan kompetens inom sitt kompetensområde att han av förbandschefen (motsvarande) utsetts till mästare. Vid förband kan bara en mästare inom respektive kom- petensområde verka. 
 3. Specialist, expert 
  
 Specialist:  
 En yrkesman som, på grund av kompetenskravet i sin befattning, avlagt en relevant akademisk utbildning/examen och tillägnat sig en gedigen yrkeskunskap (en fackman med krav på akademisk utbildning). 
  
 Expert:  
 En yrkesman, normalt med specialistkompetens, som van- ligtvis avlagt en högre akademisk examen, kan utses att vara För- svarsmaktens expert inom ett kompetensområde 
 Vilka mästarområden på förbandsnivå och vilka expertområden på Försvarsmaktsnivå som är godkända skall framgå av Försvarsmaktens kompetensförsörjningsplan. 
 4. Generalist 
  
 Generalist 
 : En anställd som uttagits till en generell chefskarriär. En officer bör uttas till generalistkarriären tidigast efter genomgången stabskurs. Inriktning mot detta sker dock så tidigt som möjligt. 
 Det är normalt att stanna i samma kompetensområde under hela yrkeskarriären. Möjligheter till karriärväxling mellan de olika karriär- vägarna skall finnas. 
 En officer med anpassad utbildning kan utvecklas inom alla karriär- vägar, men företrädesvis inom området specialist/expert. 
 81 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 4.4.2 
  
 Utredningens syn 
  
 Skolreformutredningen har enligt direktiven i uppdrag att arbeta inom ramen för ett flerkarriärsystem och vill utforma sitt förslag i linje med Försvarsmaktens underlag enligt ovan. 
 En viktig del i framtidens kompetensförsörjningssystem är att den enskilde ges och tar ett större ansvar för sin egen utveckling. Ett led i denna strävan är att officeren söker tjänst genom att an- mäla sitt intresse för en sådan. Försvarsmakten föreslår att ett för- farande med intresseanmälan bör införas. Genom att synliggöra vilka befattningar, och därmed också kompetenser som Försvars- makten har behov av, ges varje anställd möjlighet att ta ställning till mot vilken befattning man vill utvecklas. Utredningen delar denna syn. 
 Ett utökat förfarande med intresseanmälan riktar sig i första hand mot militär personal. Civil personal har redan sedan tidigare ett ansöknings- eller intresseanmälningsförfarande. 
 För att ett flerkarriärsystem skall vara effektivt, ta tillvara mänsk- liga resurser och ge varje individ möjlighet att utvecklas efter sin förmåga och mot önskad specialisering, ställs särskilda krav på det grundläggande utbildningssystemet. Det måste ha differentierade antagningskrav och utbildningslängder med flera inriktningar som syftar mot tydliga yrkesroller, men med en gemensam grund- läggande del. Efter den gemensamma delen genomförs en befatt- ningsutbildning, vilken har varierande längd och innehåll beroende på vald karriär- och funktionsinriktning. Samläsningen mellan yrkes- och reservofficerare bör ske där så är möjligt. 
 För att möjliggöra fler karriärvägar och längre sammanhållen tid i befattningar måste en ökad flexibilitet, i förhållande till dagens system, skapas. Ett utökat kursutbud för karriärutveckling efter den grundläggande utbildningen krävs därför. Möjlighet att växla inriktning måste finnas. 
 Stabs- respektive chefsutbildningen bör finnas kvar som sam- manhållna program, för att bygga upp kompetensen att leda högre förband och för att ge officerarna den nödvändiga bredden inför kommande tjänstgöringar. Hela eller delar av programmen (kurser- na) skall också kunna utnyttjas bl.a. för att kompetensutveckla civila chefer. Officerare med specialistinriktning skall även kunna läsa delar av programmet. 
 Först efter genomgånget stabsprogram definieras generalister vilka, baserat på Försvarsmaktens behov och individens intresse 
 82 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 och förutsättningar, utvecklas mot en generell chefskarriär. Redan tidigt bör dock individer som bedöms särskilt lämpade inriktas mot en sådan möjlighet. Detta kan innebära att de snabbare får genomgå lämpliga och nödvändiga utbildningar bl.a. genom att den praktiska tjänstgöringen mellan skolstegen görs kortare. 
 Det militära utbildningssystemet skall skapa de grundläggande förutsättningar som krävs för att officerare skall kunna leda och verka i väpnad strid. Det skall således främst erbjuda sådan utbild- ning och leda sådan träning som inte återfinns inom ramen för annan (civil) utbildning. I många fall finns dock behov att utveckla en militär inriktning inom etablerade civila ämnen, t.ex. inom peda- gogik och teknik. Se vidare under avsnitt 4.5. Försvarsmaktens behov av sådan mer generell och för samhället i övrigt allmängiltig kompetensutveckling skall, när det är mera effektivt, inhämtas inom den civila högskolevärlden. 
 Framtida kompetenskrav medför att yrkesofficerare måste ges förutsättningar att tjänstgöra längre tid i samma befattning, oavsett nivå, än vad som är fallet i dag. Möjligheten att på ett systematiskt sätt uppnå större kontinuitet i vissa befattningar, i synnerhet chefs- befattningar, behöver förbättras. Ett problem inom utbildningsom- rådet är att de militära lärarna stannar alltför kort tid vid skolorna. Med längre tjänstgöringar tas på ett bättre sätt tidigare genomfört arbete tillvara och därmed ökar effektiviteten och kvaliteten inom olika verksamhetsområden. 
 Kraven på tjänstgöring måste göras tydliga och olika karriärvägar formaliseras. Detta är grunden för en objektiv meritvärdering. 
 Kompetensutvecklingssystemet bör kompletteras med anpassad officersutbildning. Denna utbildning ger möjlighet att rekrytera in- divider med speciell kompetens eller speciella egenskaper främst till specialist- och expertbefattningar med uttalade krav på officerskom- petens. Även reservofficerarnas civila kompetenser är en värdefull resurs för Försvarsmakten som måste tillvaratas. 
 En officer med anpassad utbildning kan utvecklas inom alla karriärvägar, men företrädesvis inom området specialist/expert. Möjligheterna att ge vissa personer inom denna grupp begränsad befälsrätt bör prövas. Detta torde innebära att den anpassade ut- bildningen då kraftigt kan reduceras. 
 Den anpassade officersutbildningen diskuteras närmare i kapitel 6, avsnitt 6.2. 
 83 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 4.5 
  
 Innehåll i utbildningen 
  
 4.5.1 
  
 Allmänt 
  
 I kapitel 3. Kompetensbehov, konstateras att vissa av kompetens- kraven på officeren förändras långsamt över tiden. På motsvarande ämnen i utbildningen ställs därför inte så höga krav på förnyelse. Inom andra kompetensområden är däremot förändringstakten utom- ordentligt hög. Främst gäller det områden som påverkas av den tekniska utvecklingen; det gäller mycket centrala områden för För- svarsmakten som taktik, strategi och operationskonst eller med ett ord krigsvetenskap. 
 En av utredningens huvudteser är, som framhållits i kapitlet 4. Grundsyn, att det militära försvarets utbildningssystem måste vara flexibelt och självförnyande. Vad detta innebär har diskuterats tidi- gare i betänkandet. Akademisering – med uppbyggnad av en veten- skaplig bas för utbildningen grundad på egen forskning inom krigs- vetenskap och de internationella kontakter detta ger – är en viktig förutsättning för förnyelsen. Genom forskningen kan egen och andras beprövade erfarenhet systematiseras och forskarna, officerare och civila som samtidigt är lärare, bli Försvarsmaktens kunskaps- bärare in i framtiden. 
 En konsekvens av ovanstående resonemang är att utredningen inte i detalj skall gå in och föreskriva officersutbildningens innehåll. Istället skall utredningen föreslå en struktur och en organisation som garanterar förnyelse i takt med utvecklingen och därav ändrade kompetensbehov hos Försvarsmakten. 
 Utredningen vill dock framhålla några utvecklingstendenser som kommer att få allt större betydelse för det militära försvaret och officersutbildningen. Det gäller utvecklingen inom tekniken i all- mänhet och informationstekniken i synnerhet och dess inverkan på sättet att föra krig i framtiden. Språkutbildning tas upp särskilt under punkt 4.5.5. 
 Krigsvetenskap har nämnts i många sammanhang i betänkandet. Utredningen vill här närmare definiera ämnesområdet och visa hur det är relaterat till olika civila utbildningsområden. 
 84 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 4.5.2 
  
 Krigsvetenskap 
  
 Teknik 
  
 Militär- 
  
 teknik 
  
 Militärteori 
  
 Militärt 
  
 Säkerhetspolitik 
  
 Stats- 
  
 Militärhistoria 
  
 Psykologi 
  
 ledarskap 
  
 kunskap 
  
 Omvärldskunskap 
  
 Strategi 
  
 och 
  
 Sociologi 
  
 Operationer 
  
 pedagogik 
  
 Taktik 
  
 Logistik 
  
 Militär verk- samhetsledning 
 Företagsekonomi 
 Vid de militära skolorna har utbildning alltid skett i militära kärn- ämnen t.ex. taktik, operationer och strategi. Under de senaste åren har Försvarshögskolan systematiserat och definierat de militära kärn- ämnena som ett led i arbetet med att tydliggöra den vetenskapliga grunden. Beprövad erfarenhet har på detta sätt kunnat vävas ihop med vetenskapligt tänkande och forskning. 
 Ämnet krigsvetenskap har härigenom successivt etablerats vid FHS. Internationellt har den vetenskapliga grunden varit tydligare, och i många länder är krigsvetenskap ett etablerat akademiskt ämne 
 10 
 . Vid FHS definieras krigsvetenskap på följande sätt: 
 Krigsvetenskap avhandlar krig, krigföringens mål, medel och metoder samt krigets natur i vid bemärkelse. Till krigsvetenskap räknas militär- teori, militärhistoria och logistik. I krigsvetenskap ingår delämnena strategi, operationer och taktik. 
 Militärt ledarskap och militärteknik är viktiga delmängder i krigsveten- skap vilket innebär att utövandet av militärt ledarskap och militärteknik studeras inom ramen för militärteori, militärhistoria och logistik. 
  
 10  
 Art of war, Science of war eller Sciences of war. Finns utvecklat i många länder bl.a. Stor- britannien, Ryssland, Frankrike, Tyskland och USA. 
 85 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 Bilden ovan söker illustrera hur ämnet krigsvetenskap (den centrala delen av bilden) är besläktat med andra ämnesområden. De ämnen som finns i centrum är sådana som direkt kan knytas till kompeten- sen att delta i och leda väpnad strid. I gränszonen till de yttre områdena återfinns ämnen med utpräglad militär relevans. För att förstå dessa och kunna undervisa i dem krävs insikt i såväl den mili- tära kärnan som de omgivande ämnesområdena. 
 I det militära utbildningssystemet är dessa ämnen centrala och FHS bör utveckla den vetenskapliga grunden för dessa till stöd för utbildningar i hela det militära skolsystemet. 
  
 4.5.3 
  
 Ökat behov av teknik 
  
 I analysen av Försvarsmaktens kompetensbehov har framhållits att kunskaper om avancerad teknik kommit att spela en allt viktigare roll. Alla officerare behöver emellertid inte fullt ut känna till hur militära tekniska system fungerar. Alla måste dock förstå tekniska elementa och i varierande grad ha insikt i hur tekniska system an- vänds och hur de kan påverka den militära verksamheten i hela konfliktskalan. 
 Den tekniska utbildningen för officerare på alla nivåer måste byggas ut och förnyas allt eftersom behov uppstår. Här bör civila högskolors utbildningar också kunna utnyttjas. 
 Utredningen föreslår att det tekniska basåret i Chefsprogrammet med teknisk inriktning bryts ut och läggs som flera separata kurser, som en del i det allmänna kursutbudet. Anledningen till detta förslag är inte att denna del anses mindre viktig – tvärtom. Officeren bör läsa kurserna som är ganska tunga och krävande i yngre år än som nu är fallet. 
 En annan fördel med att bryta ut det tekniska basåret ur Chefs- programmet och dela upp den i flera kurser är att enstaka kurser då kan läsas även av officerare som inte kommer att studera på Chefs- programmet. 
 Det är nödvändigt för alla officerare – och inte minst de högre – att ha god förståelse för hur den tekniska utvecklingen påverkar den väpnade striden, på taktisk, operativ och strategisk nivå. 
 De tekniska kurserna behöver kontinuerligt ses över till innehåll och omfattning för att förnyas i takt med utvecklingen. 
 86 
  
 SOU 2003:43 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 4.5.4 
  
 Flexibelt insatsförsvar – nätverksbaserat försvar 
  
 I regeringens proposition 2001/02:10, Fortsatt förnyelse av total- försvaret, framgår att Försvarsmakten skall fortsätta att utvecklas till ett flexibelt insatsförsvar. Detta innebär att Försvarsmakten både skall kunna genomföra insatser knutna till aktuell uppgift och kon- tinuerligt kunna anpassas till förändrade hotbilder, uppgifter, tek- niska möjligheter etc. Grundläggande krav på det flexibla insatsför- svaret är att det skall kunna samverka och interagera med andra delar av samhället och tillsammans med andra nationer. Insatser skall kunna ske snabbt för att förhindra att händelser eller kriser eskalerar eller sprider sig. 
 Den metod som Försvarsmakten valt för att åstadkomma ett flexibelt försvar är det nätverksbaserade försvaret, NBF, baserat på den nya informationstekniken, IT. Den valda metoden innebär del- vis andra utbildningsbehov för morgondagens officerare, jämfört med dagens. Ett exempel på detta är utbildning i förmåga att kunna verka över försvarsgrenarna, vilket NBF förutsätter. Denna för- måga är nödvändig att ha för framtidens officer. Det innebär på högre förband krav på kunskaper om och förståelse för de olika försvarsgrenarnas verkanssystem. Ett annat exempel är behovet för samtliga officerare av en utökad teknisk förståelse kopplad till taktikens krav. 
 En mer detaljerad analys av kompetensbehovet kopplat till ut- vecklingen av NBF har påbörjats av Förvarsmakten. Redan nu har Försvarsmakten dock definierat utbildningsbehov inom lednings- system och IT. 
 Utredningen anser det viktigt att utbildning kopplad till  
 IT-an- 
  vändning och NBF kommer in tidigt under officerarnas karriär och är en naturlig del i den fortsatta kompetensutvecklingen för den enskilde. 
  
 4.5.5 
  
 Behov av stärkt språkutbildning 
  
 Utredningen identifierade tidigt ett behov av att stärka språkutbild- ningen på alla nivåer i Försvarsmakten, för att möta den inter- nationalisering som nu äger rum. Detta behov vidimeras av alla in- blandade parter. 
 87 
  
 Grundsyn utbildning 
  
 SOU 2003:43 
  
 Mot denna bakgrund initierade utredningen, i samverkan med För- svarshögskolan och Militärhögskolan Karlberg, ett seminarium 
 11  
 för att få ett mer konkret underlag i frågan. Seminariet resulterade i en appell 
 12  
 från de tre inblandade parterna, med ett stort antal kon- kreta förslag. Appellen tillställdes Försvarsmaktens Utbildnings- inspektör. 
 De konkreta förslagen till åtgärder ligger helt inom Försvars- maktens ram att verkställa. Dessa rör bl.a. behovet av en grundsyn och en policy för språkutbildningen samt behovet av att ställa tyd- liga krav på språkkunskaper, såväl i svenska som i engelska. Be- hovet av utbildning mellan de olika skolstegen, för att vidmakthålla språkkunskaper, betonades. Skall Försvarsmakten skapa en militär- språklig kompetens, i klass med den i jämförbara länder, krävs ökade satsningar. 
  
 11 
  
 Seminariet, Hur stärker vi språken inom Försvarsmakten?, hade ett brett deltagande från Försvarsmakten och Försvarshögskolan och genomfördes på Karlbergs Slott. 
  
 12 
  
 Utveckling av språken inom Försvarsmakten; Skolreformutredningen nr 2003/06; FHS skr 19 100:60322;  
  
 MHS-K 
  nr 19 100 43577;  
 2003-03-21. 
  
 88 
  
 5 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 5.1 
  
 Ett flexibelt och differentierat skolsystem 
  
 Utredningen föreslår att det framtida utbildningssystemet skall vara; 
  
 mer flexibelt 
  
 mer differentierat 
  
 mer individualiserat 
  
 självförnyande 
  
 och indelas i grundläggande och fortsatt officersutbildning. 
 Det framtida skolsystemet föreslås bli mer flexibelt och differentie- rat än dagens. Skolsystemet skall kunna möta framtida krav på en ökad kompetens såväl på djupet som på bredden och de förvänt- ningar som följer med ett flerkarriärsystem. Skall samtidigt syste- met vara ekonomiskt krävs att överutbildning reduceras till ett mi- nimum och att individuella lösningar i stor utsträckning eftersträ- vas. Skolsystemet skall kontinuerligt kunna ta hand om de nya ut- bildningsbehov som uppkommer. Det innebär att systemet skall vara självförnyande d.v.s. skall kunna förnya sig i takt med utveck- lingen. Genom känselspröt i form av forskning och breda kon- taktytor inom och utom Försvarsmakten skall behov av nya kom- petenser kunna identifieras. En flexibilitet i kursutbud och innehåll i program skall medge att utbildning, som ger dessa nya kompeten- ser, tidigt kan införas. Kompetenser som inte längre är lika aktuella utgår eller omformas i utbildningen. 
 Principen just in time bör vara styrande för utbildningen. Detta innebär att utbildningen som ger generella- och befattningsrelate- rade kompetenser sker successivt i ett livslångt lärande, anpassat till kommande befattningar i den karriär som myndigheten och indivi- den enats om. Systemet skall vara bättre anpassat för individen och medge att hänsyn tas till bl.a. familjesituationen. Individens ambi- 
 89 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 tioner och bedömda utvecklingsmöjligheter får styra det karriärval som inledningsvis görs. Systemet skall medge skifte av karriär om individen så önskar och Försvarsmakten bedömer detta som lämp- ligt och möjligt. Den enskilde bör både ges och förväntas ta ett större ansvar för sin egen professionella utveckling. 
 Hänsyn till rationalitet, där bland annat antalet deltagare på kur- ser kan vara styrande, begränsar dock det individuella valet. Ett antal sammanhållna utbildningar (program) behöver därför kombi- neras med ett omfattande kursutbud för fördjupning inom olika fack och funktioner. Försvarsmaktens kompetensbehovsanalys, där behovet av olika kompetenser klarläggs, skall styra det utbildnings- behov som behöver tillgodoses. 
 Civila högskolors utbildning kan med fördel utnyttjas för att öka mångfald, effektivitet och ekonomi i utbildningen. 
 Den stomme kring vilket det nya skolsystemet skall byggas framgår av bilden nedan. 
 Utbildningssystem – principbild 
  
 Försvarsmaktens 
  
 Militär 
  
 Civil 
  
 Internationell 
  
 inomverksutbildning 
  
 högskola 
  
 högskola 
  
 utbildning 
  
 Fortsatt officers- 
  
 utbildning 
  
 Officersexamen 
  
 Grundläggande 
  
 officersutbildning 
  
 Värnpliktstjänstgöring alternativt aspirantskola 
 Utredningen föreslår att den utbildning som ges fram till examen benämns  
 grundläggande officersutbildning  
 samt all den utbildning som ges därefter  
 fortsatt officersutbildning 
 . Med dessa benämningar 
 90 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 förstärks bilden av ett flerkarriärsystem med en gemensam grund, om än till del differentierad, och en tidig inriktning mot olika karriärer. 
  
 5.2 
  
 Grundläggande officersutbildning, tidigt val av karriär 
  
 Utredningen föreslår att tidigt val av karriär görs och att diffe- rentierade antagningskrav tillämpas. Olika utbildningsinrikt- ningar bör finnas under den grundläggande utbildningen med olika uppläggning och tider för genomförande. En gemensam del med de generella kompetenserna kompletteras med en be- fattningsinriktad utbildning. 
 Yrkesofficersexamen avläggs efter minst två års utbildning. Delar av utbildningen bör ske gemensamt för yrkes- och re- 
 servofficersaspiranter. 
 Nuvarande låsning med krav på minst 10 månaders värnpliktsut- bildning för att kunna söka som officersaspirant bör utgå. Även en värnpliktig som genomför 7,5 månaders värnplikt och som befinns särskilt lämpad, bör efter en kortare kompletterande förberedelse ges behörighet. Rekryteringsunderlaget skall inte begränsas av onö- diga låsningar. I dag är vissa studerande vid mer praktiskt inriktade gymnasieutbildningar förhindrade att ansöka till officersutbild- ningen. 
 Utredningen föreslår under avsnitt 6.4 nedan att aspirantskolor införs. De blir alternativ till den nuvarande värnpliktstjänstgöringen som krav för att kunna antas som officersaspirant. Denna utbild- ning bör ses som inledningen på en officersutbildning och skall, i största möjliga utsträckning, utnyttjas för att förbereda de kom- mande aspiranterna för officersutbildningen. 
 För att kunna nå alla fördelar med ett flerkarriärsystem bör, en- ligt utredningens uppfattning, ett tidigt val av (en första) karriär göras. Som tidigare framhävts skall alla individer med en grund- läggande högskolebehörighet ges möjlighet att söka någon av de olika karriärerna i Försvarsmakten. Därför bör alla kompletterande behörighetskrav minimeras och differentieras i de olika karriärerna. Karriärerna skall tydligt beskrivas och exemplifieras både för att öka rekryteringskraften och för att ge rimliga förväntningar hos de sökande. 
 91 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 De studerande som under utbildningens gång kommer under- fund med att en annan karriär passar bättre för dem, bör så långt möjligt ges chans att skifta karriär. Detta förutsätter dock att be- hörighetskraven för den aktuella karriären uppfylls och att myndig- hetens behov sammanfaller med den enskildes på ett rimligt sätt. Det åvilar Försvarsmakten att på ett tydligt sätt precisera sina antals- mässiga behov för olika karriärvägar. 
 Den enskilde individen skall således i ansökan till officersutbild- ning kunna välja mellan ett antal, väl definierade karriärvägar (yrken) inom ramen för officersprofessionen. Denna differentiering av ut- bildningen innebär ökade möjligheter att tillfredställa individens önskemål om mer eller mindre praktik respektive teori samt myndighetens behov av officerare med olika kompetenser. En gemensam del med de generella kompetenser som officeren behöver, som chef, ledare och utbildare, kompletteras med befatt- ningsrelaterad utbildning. Den senare ges vid fackutbildningar som de enskilda officerarna genomgår, beroende på vald karriär och kom- petensområde. En försvarsmaktsgemensam del skall inrymmas där stävan är att kadetter från alla försvarsgrenar läser tillsammans. Det exakta omfånget av denna del får avgöras av Försvarsmakten. 
 Den föreslagna differentieringen innebär en variation av utbild- ningens uppläggning och tider för genomförande. Även under den gemensamma utbildningen, som skall ge generella kompetenser, bör möjligheter till fördjupning tas till vara för de studerande som bedöms ha förutsättningar och intresse. Vid exempelvis undervis- ning i taktik, teknik, språk o.s.v. bör strävan vara att indela de studerande i grupper beroende på förkunskaper, så att alla kan finna stimulans i utbildningen. 
 Utredningen föreslår att lämpliga delar av den grundläggande officersutbildningen sker gemensamt mellan yrkes- och reserv- officersaspiranter. 
 Avseende tiden för den grundläggande officersutbildningen har utredningen arbetat med flera alternativ för yrkesofficersaspiran- terna. Stora variationer finns i den tid det tar för att utbilda officerare, med olika inriktningar, till en nivå där de kan utöva sitt yrke utan direkt handledning. Här kan man välja olika infallsvinklar och t.ex. hävda att först när man verkligen är klar skall examen och anställning ske. Å andra sidan kan hävdas att rättviseskäl gör att alla bör anställas samtidigt. 
 Personalförsörjningsutredningen föreslog i sitt betänkande en gemensam treårig grundläggande utbildning. Del av utbildningen 
 92 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 på det taktiska programmet föreslogs föras över till yrkesofficers- programmet. Utredningen har förkastat detta förslag, eftersom be- hov därav inte föreligger för huvuddelen av officersaspiranterna. Dessutom bör inte delar av det taktiska programmet, enligt utredningens uppfattning, föras över till yrkesofficersprogrammet. Med den praktik som ges mellan programmen kommer den en- skilde där att bättre kunna tillgodogöra sig utbildningen. Utbild- ningen på det taktiska programmet är inriktad mot befattningar som är på nästa nivå (kaptensnivån) i organisationen. 
 Den totala utbildningstiden i systemet skulle, med en förläng- ning av grundutbildningen till tre år, öka på ett omotiverat och kostsamt sätt. Utredningen har en medveten strävan att minimera och differentiera den skolbundna tiden. Underlaget från Försvars- makten pekar på att endast en mindre del av aspiranterna behöver längre utbildning än två år. 
 Ett av de alternativ som utredningen arbetat med är en gemen- sam examen för yrkesofficerare efter två års utbildning, i likhet med i dag, då huvuddelen av aspiranterna har denna längd på sin utbildning. Denna linje hävdar Försvarsmakten i sitt svar på utred- ningens frågor. 
 Utredningen föreslår dock ett mer flexibelt alternativ där examen sker efter fullföljd grundläggande utbildning. Möjlighet skall hållas öppen för skilda examenstillfällen för olika utbildningsinriktningar. De olikheter som uppstår beroende på utbildningens längd fram till anställningen kompenseras med olika ingångslöner. 
 Fördelarna med detta system är att examen sker när utbildningen är genomförd och en tydlig skillnad görs mellan den grundläggande utbildningen för yrket och vidareutbildningen eller fortbildningen i yrket. 
 Utredningens förslag framgår av principbilden nedan. 
 93 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 YOP år 2 
 YOP år 1 
  
 YO-examen 
  
 efter avslutad utbildning 
 Första obligatoriskt tjänstgöringsår 
  
 RO-examen 
  
 ROP 
 Grundutbildning/Aspirantskola 
 För reservofficerare kvarstår alltjämt den nuvarande utbildningen med examen efter ett år samt efterföljande  
 ett-åriga 
  anställning. En förnyad anställning sker efter det första obligatoriska tjänstgörings- året. 
 Utredningen har också prövat ett alternativt förslag med sam- läsning mellan yrkes- och reservofficersaspiranterna och en gemen- sam reservofficersexamen, efter ett år. De som i detta system vill bli yrkesofficerare fortsätter sina studier mot yrkesofficersexamen, medan de som förblir reservofficerare går till praktisk tjänstgöring vid förband. Detta system införs nu i Finland. 
 Efter prövning och inhämtning av synpunkter har utredningen förkastat alternativet. Det finns ett antal avgörande nackdelar med en samläsning under ett helt år mellan yrkes- och reservofficers- aspiranter. Skillnaden i utbildningsmål kräver en differentierad ut- bildning som är anpassad och utformad så att den svarar mot för- bandens behov. Reservofficersprogrammet har nyligen införts och någon utvärdering har ännu inte kunnat genomföras. Däremot förordar utredningen samläsning när så är möjligt och lämpligt under den grundläggande officersutbildningen. 
 94 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 För både reserv- och yrkesofficersaspiranter anser utredningen att Försvarsmakten bör bestämma när dessa anställs. Likaså bör tid- punkt för utnämning till olika grader överlåtas till Försvarsmakten att bestämma. 
  
 5.3 
  
 Fortsatt officersutbildning. Ett livslångt lärande med flera karriärer 
  
 Utredningen föreslår att ett brett kursutbud erbjuds officerarna i deras fortsatta officersutbildning i ett livslångt lärande. 
 Två av dagens program i den fortsatta officersutbildningen föreslås utgå i deras nuvarande form, nämligen det taktiska pro- grammet (TAP) och fackprogrammet (FP). TAP ersätts med ett flexiblare utbud av kurser och FP med ett utökat antal kortare och längre kurser. 
 De program som i dag bedrivs på Försvarshögskolan, stabs- programmet (SP) och chefsprogrammet (ChP), föreslås kvarstå som program med i huvudsak den inriktning de har i dag. Dock föreslås det tekniska basåret om 40 poäng genomföras som flera särskilda kurser inom ramen för det allmänna kursutbudet. 
 Studierådgivning bör stödja såväl den enskilde som chefer, in- för utvecklingssamtal, i sökandet efter lämpliga utbildningsvägar. 
 Förutsättningar finns för attraktiva fackmanna- och specialist- karriärer, med stöd av det reformerade skolsystemet, inom ramen för det nya kompetensförsörjningssystemet. 
  
 5.3.1 
  
 Taktiska programmet föreslås utgå i nuvarande form 
  
 Begreppet nivåhöjande utbildning kommer enligt regeringens in- riktning att försvinna 
 1 
 . För befordran kommer den enskildes sam- lade meriter att vara avgörande. Häri ingår naturligtvis även skolut- bildning. Skall individen befordras till högre nivåer innebär det in- hämtning av de generella- och befattningsrelaterade kompetenser som behövs i kommande befattningar. Vid fördjupning inom ett kompetensområde rör det sig främst om befattningsrelaterad ut- bildning. 
 Det taktiska programmet (TAP) har tidigare varit en nivå- höjande utbildning och även ett nålsöga för många i den fortsatta 
  
 1  
 Proposition 2001/02:10; Fortsatt förnyelse av totalförsvaret. 
 95 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 karriären. Den ettåriga kursen har dessutom av familjeskäl varit problematisk att följa för vissa personer, med småbarn hemma och utan möjlighet att flytta till studieorten. Antalet platser har även varit begränsat. 
 Om TAP omvandlas till fristående kurser uppnås fördelar i flera avseenden. De generella kompetenserna som många behöver i de högre befattningarna och som normalt nås efter programmet, kan läggas på en kurs. Denna skulle kunna göras försvarsmaktsgemen- sam för att på detta sätt nå en ökad sammanhållning i Försvars- makten. De delar av nuvarande TAP som är mer befattningsinrik- tade kan kombineras ihop helt beroende på vilken den kommande befattningen är. På detta sätt minskas den skolbundna tiden totalt. Vidare ges möjlighet för officerare att p.g.a. familjesociala skäl dela upp utbildningen på kortare kurser under längre tid. 
 Den exakta uppdelningen och indelningen i nya kurser bör detaljutformas av Försvarsmakten. 
  
 5.3.2 
  
 Fackprogrammet föreslås utgå i nuvarande form och ersättas med ett utökat antal kurser 
  
 På det nuvarande fackprogrammet har ett antal fackmän utexami- nerats från de många olika utbildningar som genomförts under detta samlingsnamn. Det krav som officersförordningen ställer, nämligen att utbildningen skall vara minst 40 poäng, har dock styrt programmet onödigt hårt. Denna reglering föreslås utgå. 
 Behovet av fack- och specialistutbildningar, över ett stort spekt- rum, med olika längd och olika grader av fördjupning, ökar. Ett framtida flerkarriärsystem förutsätter ett brett och varierat kursut- bud, såväl vid militära och civila skolor som vid fackskolor. Det kan handla om kortare, veckolånga behörighetsutbildningar, som måste genomföras av några vid förbandet för att uppfylla samhällets nor- mer, men också om längre kurser vid en civil högskola. 
 Utredningen anser att ett flexiblare utbud av kurser bättre svarar mot Försvarsmaktens kommande behov i ett flerkarriärsystem, än dagens fackprogram. Utredningen betonar också att det är ett ut- ökat antal kurser som behövs för att möta det ökade behovet av fackmän och specialister. 
 Ett varierat kursutbud behöver kompletteras med en väl utbyggd studierådgivning, så att den enskilde själv kan se vilka möjligheter som står till buds, beroende på ambitioner, förmåga och familje- 
 96 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 situation. Som tidigare framhållits skall individen i framtiden i större utsträckning själv söka sin utbildning och påverka inrikt- ningen av sin karriär. Då behövs ett sådant stöd. För förbands- chefer finns ett motsvarande behov för att i dialog med medarbe- tare i utvecklingssamtal m.m. kunna råda och stödja den enskilde. Samtidigt ställs stora krav på Försvarsmakten att ha en god upp- fattning om behovet av olika kompetenser och således antalet studerande på olika kurser. 
  
 5.3.3 
  
 Stabsprogrammet respektive Chefsprogrammet föreslås kvarstå som program med i huvudsak den inriktning som finns i dag 
  
 Utbildningen på Försvarshögskolan har sedan mitten på nittiotalet genomgått en dynamisk utveckling och förändrats i betydande grad. Den tydliga inriktning mot akademisering som gjorts har satt spår i skolans utveckling och undervisning. Andelen akademiker som tillsammans med de militära lärarna engageras i undervis- ningen har kraftigt ökat. Även kvaliteten på de militära lärarna har förbättrats bl.a. genom införandet av obligatorisk högskolepedago- gisk utbildning. Detta har även skett vid Militärhögskolor samt Fack- och Funktionsskolor. 
 Inför Försvarshögskolans examensrättsansökan år 2001 genom- fördes ett antal ändringar i aktuella program främst mot bakgrund av skapandet av ämnet krigsvetenskap vid skolan. 
 Denna utveckling har varit positiv för kvaliteten på utbildningen och bör fortsätta. Utredningen har prövat möjligheterna att om- strukturera de två programmen, men funnit att de i sin nuvarande form fyller sin uppgift relaterat till de mål som gäller för utbild- ningen i dag och de framtida mål som utredningen nu kan över- blicka. 
 Utredningen föreslår därför att programmen kvarstår med i huvud- sak nuvarande inriktningar och bedömer att de kontinuerliga för- ändringar som blir önskvärda kan genomföras inom nu gällande ramar. Dessa ramar bör dock göras något flexiblare. 
 Chefsprogrammet med teknisk inriktning innehåller teknik- studier som är att betrakta som en grundläggande högskolenivå. Dessa är samlade i begreppet tekniskt basår, 40 poäng, som inleder programmet. Det finns flera skäl som talar för att genomföra denna del av utbildningen på annat sätt. För det första är denna typ av 
 97 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 matematikanknutna studier på detaljnivå lättare att genomföra tidigare i livet än vid chefsprogrammet, vars studerande har en medelålder på  
 36–38 
  år. Ju tidigare de sker, desto större nytta har de studerande av de aktuella kunskaperna. Vidare kan de tekniska kurser som bör ingå i chefsprogrammet för samtliga studerande vara mer fokuserade på systemnivå. De kan efterhand anpassas till rådande teknikutveckling i stället för att behandla tekniska och matematiska grunder. 
 Officersutbildningssystemet i sin helhet bör bli mer flexibelt och för det tekniska basåret ökar flexibiliteten om det kan genomföras såväl samlat som delat. Flexibiliteten gynnar även dem som endast har behov av vissa av de kurser som i dag ingår i tekniskt basår. 
 Den största vinsten torde dock vara att kurserna blir tillgängliga för huvuddelen av officerarna. Kurserna är i dag svåråtkomliga för andra än för dem som går Chefsprogrammet. Det torde finnas ett stort behov i Försvarsmakten att få tillgång till en kvalificerad teknisk utbildning även för andra kategorier officerare. 
 Utredningen föreslår därför att det tekniska basåret uppdelas på några lämpliga kurser som en del i det breda kursutbudet. 
  
 5.3.4 
  
 Karriärer för fackmän och specialister 
  
 Under utredningsarbetets gång har omfattande kontakter förevarit mellan utredningen och Försvarsmakten. Många synpunkter på ut- bildning har framförts avseende olika förhållanden som borde kunna förbättras och problem som borde åtgärdas. I många fall har dessa legat utanför utredningens ramar och berört förhållanden som För- svarsmakten självt reglerar. 
 En grupp som återkommande haft kritiska synpunkter på sin situation är specialister av olika slag. Det har gällt dels personer som fått specialutbildning, i flera fall akademisk upp till doktors- nivå, dels personer som själva fördjupat sig i för Försvarsmakten relevanta områden, till stora delar på sin fritid. De har upplevt brist på uppskattning och erkänsla i form av status eller lön. Personerna har inte placerats i sådana befattningar att de kunnat utnyttja för- värvade kunskaper och inte heller fått chansen att vidareutveckla sig inom sitt område. 
 Utredningens uppfattning är att förutsättningarna för personer inom fack- och specialistkarriärer blir väsentligt bättre med det kom- petensförsörjningssystem som Försvarsmakten presenterat i sitt bud- 
 98 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 getunderlag för 2004. Det reformerade skolsystemet, med ett brett kursutbud, som utredningen föreslår bör också skapa bättre möjlig- heter för utveckling och karriär för fackmän och specialister. 
 Med ett befordringssystem som inte är knutet till bestämda nivå- höjande utbildningar och ett personaluppföljningssystem som med- ger en bättre uppföljning av individen skapas förutsättningar för en allsidigare meritvärdering av den enskilde. Med en väl genomförd långsiktig planering från chefers sida och med stöd av uppföljnings- systemet finns goda möjligheter att skapa attraktiva fackmanna- och specialistkarriärer. 
  
 5.4 
  
 Akademisering 
  
 Utredningen konstaterar att akademisering av officersutbildningen är nödvändig för att få en fortsatt kvalitetsutveckling samt för att nå internationell status och jämförbarhet. Detta gäller även den grundläggande officersutbildningen. 
 Ett nödvändigt första steg i denna utveckling är att Försvarshög- skolans forskning och utbildning erhåller akademisk status och att examensrätt uppnås för ämnet krigsvetenskap. Två alternativa möj- ligheter för detta första steg föreslås. Båda skapar förutsättningar för måluppfyllelse, genomförbarhet och Försvarshögskolans ut- veckling. De är: 
  
 Sektorshögskola med anslagsfinansierad utbildning, 
  
 Del av civil högskola med uppdragsfinansiering. 
  
 En modell för akademisering av den grundläggande utbildningen presenteras och i anslutning till detta ges förslag till examensbe- skrivning för en akademisk yrkesexamen 
 .  
 Den militära yrkesexa- men skall kunna byggas på med fortsatt officersutbildning till en generell akademisk examen. 
 Ett rådgivande forum, som bl.a. skall identifiera nya kompetens- behov, bör inrättas. 
  
 5.4.1 
  
 Allmänt 
  
 Innebörden i begreppet akademisering har diskuterats i avsnitt 4.3. Grunden för att en utbildnings- och forskningsmyndighet skall få akademisk status är att den består en prövning för examensrätt och 
 99 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 att den inrättas som högskola/universitet av riksdagen. Med detta följer rätten att ge akademiska poäng i de ämnen eller inom de områden som prövats och att ge vissa specificerade examina på hela utbildningar. 
 Prövningen för examensrätt utförs av Högskoleverket och skall garantera att en rad kvalitetskrav är uppfyllda. De viktigaste gäller den vetenskapliga basen och lärarkvalitet. 
 Redan i dag ger vissa kurser som ingår i grundläggande och fort- satt officersutbildning akademiska poäng. Detta sker i samarbete med högskolor eller universitet som har motsvarande ämnen och som ansvarar för utbildningen och därigenom garanterar kvaliteten. I vissa ämnen kan man i dag på detta sätt erhålla akademiska poäng, men detta leder inte till någon akademisk examen. 
 Det centrala området i officersutbildningen är  
 krigsvetenskap 
 . Det finns i Sverige företrätt endast vid Försvarshögskolan och kom- petens inom ämnet kan knappast byggas upp också vid någon civil högskola. Det bedöms av utredningen vara väsentligt att akademisk verksamhet långsiktigt kan bedrivas inom detta område. Detta är viktigt för att ha en officersutbildning av god kvalitet och med hög internationell status. 
 Akademisering av officersutbildningen i den meningen att den leder till akademisk examen förutsätter att krigsvetenskap med flera ämnen företrädda på Försvarshögskolan får akademisk status. Verksamheten vid Försvarshögskolan är i dag av hög kvalitet. An- sökan för prövning av examensrätt har lämnats in år 2001 av För- svarshögskolan 
 2 
 . Ansökan har därefter överlämnats till utred- ningen 
 3 
 . Utredningen föreslår att den behandlas av vederbörlig in- stans, eventuellt efter komplettering från Försvarshögskolans sida på vissa punkter. Det senare motiveras av att verksamheten vid Försvarshögskolan har utvecklats sedan ansökan utarbetades år 2001. Den fortsatta utvecklingen av Försvarshögskolan, av dess utbild- ningar, och även av Försvarsmaktens utbildningar vid Militärhög- skolor samt Fack- och Funktionsskolor är beroende av att För- svarshögskolan får examensrätt i ämnet krigsvetenskap. 
  
 2 
  
 Försvarshögskolan; dnr 19 100:60657,  
  
 2001-05-11, 
  Ansökan om rätt att ge vissa examina. 
  
 3 
  
 Utbildningsdepartementet; protokoll U2001/2131/UH,  
  
 2002-05-07, 
  Överlämnande av ärende. 
 100 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 5.4.2 
  
 Om Försvarshögskolan erhåller examensrätt och inrättas som högskola eller del av högskola 
  
 Examensrätt kan erhållas först då frågan om den organisatoriska formen för Försvarshögskolan som högskola eller del av högskola med akademisk status är avgjord. Behandling av frågorna – organi- satorisk form och examensrätt – görs enklast i ett sammanhang. 
 Det finns flera organisatoriska former för Försvarshögskolan som högskola. Dessa har utvärderats i detalj och redovisas i bi- laga 4. 
 Utredningen väljer att utan prioritering gå fram med två av de alternativ som utvärderats. Bland berörda intressenter finns skill- nader i inställningen till de två alternativen. Det är vidare utred- ningens bedömning att ett framtida val av alternativ kommer att bero på politiska ställningstaganden. Av dessa skäl vill utredningen tydliggöra att två organisatoriskt skilda förslag båda ger i sak gång- bara lösningar för Försvarshögskolan. 
 De två alternativ som utredningen funnit överlägsna andra då det gäller måluppfyllelse, genomförbarhet och FHS utvecklingsmöjlig- heter är: 
  
 Sektorshögskola med anslagsfinansierad utbildning, (FHSa i bi- laga 4) 
  
 Del av civil högskola med uppdragsfinansiering, (FHSc i bilaga 4). 
  
 Sektorshögskola med anslagsfinansierad utbildning 
 . Examensrätten prövas av Högskoleverket och riksdagen inrättar FHS som hög- skola under Försvarsdepartementet. Högskolelagen gäller för FHS. Regeringen föreskriver vilka examina som får avläggas vid FHS och dess examensbeskrivningar i en särskild förordning. Enligt hög- skolelagens bestämmelser utser regeringen ordföranden och fler- talet av styrelsens övriga ledamöter. Rektor skall ingå i styrelsen. Lärare och studenter har rätt att vara representerade i styrelsen. Om samma principer tillämpas som vid högskolor och universitet under Utbildningsdepartementet får FHS anslag dels i relation till antal inskrivna helårsstuderande dels för deras studieprestationer. 
  
 För forskning bör finnas ett basanslag för fri forskning från För- svarsdepartementet. Därtill kan FHS bedriva uppdragsforskning åt Försvarsmakten, Försvarsdepartementet m.fl. Regeringen kan, i regel efter Högskoleverkets prövning, besluta att ett eller flera vetenskapsområden skall finnas vid en högskola. Examina inom forskarutbildning får då avläggas inom dessa vetenskapsområden. 
 101 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 Högskolan har rätt att bedriva forskarutbildning inom sitt veten- skapsområde. 
 Universiteten har generell rätt att bedriva forskarutbildning inom sina vetenskapsområden. Högskolor som inte har denna rätt kan bedriva forskarutbildning i samverkan med universitet eller högskolor som har rätten. Vid prövning för vetenskapsområde ställs avsevärt högre krav i flera avseenden än vid prövning för examens- rätt i grundutbildningen. Kraven är inte specificerade men torde framförallt gälla forskningens kvalitet, omfattning och bredd inom vetenskapsområdet och högskolans akademiska mognad. Veten- skapsområdena är fyra, nämligen humaniora – samhällsvetenskap, medicin, naturvetenskap samt teknik. 
 Del av civil högskola med uppdragsfinansiering 
 . I detta fall beslutar riksdagen om överflyttning av huvudmannaskapet för FHS utbild- ningar och forskning till Utbildningsdepartementet. Eventuellt skulle utbildningen för Försvarsmakten kunna bedrivas som uppdragsutbildning om undantag ges från förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. Om inte sådant undantag ges skulle utbildningen i stället kunna anses vara en sådan särskild uppgift som anges i 3 kap. 8 § högskoleförord- ningen. I så fall kan regeringen besluta att FHS blir en inrättning för särskilda uppgifter inom den civila högskola som har huvud- mannaskapet. Den särskilda uppgiften skulle då bl.a. vara uppdrags- utbildning. En särskild inrättning är en del av högskolan som har att tillämpa högskolelag och högskoleförordning. För inrättningen skulle dock gälla föreskrifter som regeringen meddelar i en särskild förordning. Denna föreskriver sammansättning och befogenheter hos inrättningens styrelse och anger uppgifter för inrättningen. Inrättningen skulle också kunna bedriva anslagsfinansierad utbild- ning. Examensrätt finns redan vid den civila högskolan som själv inrättar ämnen t.ex. krigsvetenskap. Formell prövning av Hög- skoleverket behöver inte ske. Den civila högskolan gör dock en prövning. 
  
 En försvarshögskola med denna organisatoriska form kan be- driva både anslagsfinansierad och uppdragsfinansierad forskning. I detta avseende behöver det inte vara några skillnader jämfört med fallet sektorshögskola. Den anslagsfinansierade delen av forsk- ningen bör vara fri forskning, där forskarna själva bestämmer över inriktningen. Även denna del kan finansieras av Försvarsdeparte- mentet som då ger ett uppdrag om fri, ospecificerad forskning. 
 102 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 FHS får i detta fall utan prövning av Högskoleverket och reger- ingen tillgång till vetenskapsområden och sålunda även examensrätt i forskarutbildning genom det egna universitetet, i de ämnen detta beslutar inrätta som forskarutbildningsämnen. 
  
 5.4.3 
  
 En modell för akademisering av grundläggande officersutbildning 
  
 Det långsiktiga målet med akademisering av utbildningen är att all militär utbildning som fyller vederbörliga kvalitetskrav enligt hög- skolelagen skall få akademisk status och ge akademiska poäng. FHS får akademisk status som egen högskola under Försvarsdeparte- mentet eller del av universitet under Utbildningsdepartementet. Militärhögskolor och Fack- och Funktionsskolor förutsätts ligga kvar inom Försvarsmakten. 
 En modell för att akademisera i första hand yrkesofficersutbild- ningen, YOP, är att officersaspiranterna antas som studenter vid en högskola på orten och/eller vid FHS (oberoende av FHS organi- satoriska tillhörighet) och att de delar av utbildningen som upp- fyller kvalitetskraven för akademisering ges i samverkan mellan mi- litärhögskolan och FHS eller annan högskola. Utbildningen utan- för militärhögskolan kan ske antingen i längre delperioder varvade med den praktiska utbildningen eller utlagd kontinuerligt över hela utbildningstiden. Detta kan ses som en systematisk utvidgning av det system som i dag påbörjats vid någon militärhögskola. 
 Utredningen föreslår att en yrkesexamen inrättas, efter modellen Flyglärarexamen i högskolelagens examensordning. För att erhålla denna examen bör krävas – utöver kursfordringar vid högskola/ FHS på ett lämpligt antal poäng – att i särskild ordning angivna krav är uppfyllda. Kraven kan avse bl.a. militär förmåga och psyko- logisk lämplighet. Förslag till utformning av examensbeskrivning ges i bilaga 5. 
 Officerare bör kunna bygga på den akademiska yrkesexamen med ytterligare militär eller civil utbildning t.ex. med fackkurser som har akademisk kvalitet och ges i samverkan med FHS. Defi- nitivt skall yrkesexamen kunna byggas på med stabs- och chefs- programmen. Totalt bör militär utbildning kunna leda till generell kandidat- och magisterexamen och vidare till licentiat och doktors- examen. 
 103 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 5.4.4 
  
 Om Försvarshögskolan inte erhåller examensrätt 
  
 Om FHS inte erhåller examensrätt kvarstår dagens situation, d.v.s. med FHS som en myndighet under Försvarsdepartementet samt Militärhögskolorna (MHS) och Fack- och Funktionsskolorna inom Försvarsmakten. Akademiska poäng kan då ges på vissa delar av utbildningen genom samverkan med civila högskolor, men inte i officersutbildningens kärnämne, krigsvetenskap. Utredningen har undersökt om detta tillvägagångssätt kan utvidgas i riktning mot den typ av akademisering som skett inom polisutbildningen genom dess samverkan med Växjö och Umeå universitet, polismodellen. Skillnaden är att i dessa fall byggs polisutbildningens kärnämne polisvetenskap med forskningsbas upp inom de aktuella univer- siteten och har därmed examensrätt. Krigsvetenskap finns redan vid FHS och det är utredningens bedömning att kompetensen inte kommer att kunna byggas upp på annat håll. Det är alltså svårt att inom officersutbildningen nå mycket längre med akademisering i detta fall än som sker i dag. 
 Det bör dock framhållas att dokumenterad utbildning vid FHS, MHS och Fack- och Funktionsskolor redan i dag kan utnyttjas av enskilda individer och tillgodoräknas dem i deras eventuella senare utbildning inom den civila högskolesektorn. Tillgodoräknandet baseras då på en bedömning vid aktuell civil högskola. 
  
 5.4.5 
  
 Ansvar och styrning 
  
 Frågan om det formella inflytande m.m. över den militära utbild- ningen har belysts i analysen av de olika alternativen vid en akade- misering. Det finns behov av informella rådgivande fora med bred representation inte bara från Försvarsmakten och försvarets olika skolor utan från samhället i stort och om möjligt även med inter- nationellt inslag. Syftet med sådana fora skulle vara att få en bred och djup diskussion av militära  
 forsknings-, 
  utvecklings- och ut- bildningsfrågor både ur ett militärt och civilt perspektiv. 
 Ett sådant forum skulle bl.a. diskutera utvecklingstendenser och därav följande kompetensbehov som behöver tillföras Försvars- makten. Detta bör därefter omsättas i relevant utbildning. 
 104 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 5.5 
  
 Samverkan med civila högskolor 
  
 Samverkan mellan Försvarshögskolan och Försvarsmaktens skolor, med både civila högskolor och forskningsinstitut, inom utbildning, forskarutbildning och forskning, bör fortsätta och helst intensifieras. 
 De militära skolorna har i dag ett relativt omfattande samarbete med civila högskolor. Det gäller forskning, forskarutbildning och grundutbildning. Samverkan har många former av vilka några be- rörts tidigare. 
 Vissa kurser inom officersutbildningen ges vid civila högskolor och en del militära kurser eller kursmoment har civila studerande från högskolor (och från näringslivet). Vissa officerare läser hela utbildningar vid civila högskolor. 
 Forskarutbildningen av officerare sker i samverkan med civila högskolor och forskare vid dessa är alltid huvudhandledare för de studerande. Inom denna utbildning finns ett omfattande utbyte i form av kurser och seminarier. 
 Vid FHS finns såväl deltidsanställda lärare som adjungerade professorer från civila högskolor. Även vid MHS och vid vissa Fack- och Funktionsskolorna finns civila lärare. 
 Ett par exempel på samarbete ges nedan: 
  
 Mellan FHS och KTH bildades 2002 Centrum för Militärtek- nik inom vars ram skilda kompetenser från KTH och FHS samlas för att utveckla ny verksamhet och för att underlätta ut- bildningssamordning inom relevanta ämnesområden. En ökande andel av den militärtekniska utbildningen kommer därigenom att kunna kvalitetssäkras och de studerande kan således få akademiska poäng för vissa kurser på såväl  
  
 A-, 
  B- som  
 C-nivån. 
  Inom centrat kommer gemensamma forskningsprojekt att drivas på ett sådant sätt att FHS och KTH specifika kompeten- ser tas tillvara. Samverkan planeras alltså dels i form av gemen- samma kurser på grundnivå där de första startar hösten 2003, dels genom deltagande i multidisciplinära forskningsprojekt, t.ex. energiteknik och obemannade farkoster. 
  
 I ett projekt Yrkeskunnandets praktik och IT samverkar Insti- tutionen för ledarskap och management vid FHS med Institu- tionen för ekonomi och organisation (avdelningen Yrkeskun- nande och teknologi) vid KTH. Doktorand från FHS med 
  
 105 
  
 Ett reformerat skolsystem, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 officersbakgrund medverkar i projektet. Frågor som man studerar är t.ex. vilka konsekvenser nya tekniska interaktions- möjligheter får för sättet att leda och organisera militär verk- samhet, hur teknologin påverkar officerens yrkeskunnande och profession samt vilka kompetenskrav den nya tekniken ställer på officeren. Forskarutbildningen inom projektet är en viktig del i uppbyggnaden av forsknings- och utbildningskompeten- sen i ett centralt område för FHS. 
 En del av samverkan med civila högskolor har sin grund i att FHS och skolorna inom Försvarsmakten i dag inte har examensrätt. Annan samverkan bedrivs av rationalitetsskäl. Även om FHS skulle få examensrätt på grundutbildningsnivå skulle man vara tvungen att fortsätta samarbeta med extern högskola eller universitet för att kunna bedriva forskarutbildning inom de aktuella ämnesområdena. Det är alltså angeläget att samverkan fortsätter och helst också ut- vidgas. 
 Den ökade operativa samverkan mellan de militära och civila sektorerna som kan förutses bli aktuell i framtiden, både på den nationella och den internationella arenan, gör ett ökat samarbete inom utbildningssektorn önskvärt. Med den just in time inrik- tade utbildning som officerare ges i grundutbildningen finns behov senare i karriären av breddning mot bildningsämnen. Officerare bör uppmuntras och ges möjlighet att studera vid civila lärosäten – såväl enstaka kurser som längre utbildningar. 
 106 
  
 6 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 6.1 
  
 Reservofficersutbildning 
  
 Utredningen föreslår att det nyligen startade Reservofficerspro- grammet alltfort bör genomföras i huvudsak enligt plan. Viss samläsning med yrkesofficersprogrammet bör eftersträvas. 
 En ökad flexibilitet avseende den fortsatta utbildningen och utnyttjandet av reservofficerare bör eftersträvas. De dubbla kom- petenserna bör medvetet följas upp och utnyttjas av Försvars- makten. Begränsningarna i tjänstgöringstid enligt officersför- ordningen bör utgå. 
  
 6.1.1 
  
 Bakgrund 
  
 Den grundläggande reservofficersutbildningen genomförs i dag inom reservofficersprogrammet, ROP. Utbildningen skall ge reservofficers- aspiranten kunskap och färdighet att tjänstgöra: 
  
 som chef i insatsorganisationen och som instruktör i grund- organisationen samt 
  
 i militär internationell verksamhet i svensk enhet på plutons- nivå. 
  
 Utbildningen består av ett års studier på militärhögskola och fack- eller funktionsskola samt därefter ett första obligatoriskt tjänst- göringsår, så kallat fänriksår. 
 Den fortsatta reservofficersutbildningen består företrädesvis av enstaka kurser, bl.a. taktisk kurs för reservofficerare och en högre reservofficerskurs. Nämnda utbildningar är reglerade enligt Officers- förordningen (1994:882). 
 Såväl den grundläggande reservofficersutbildningen som den fort- satta utbildningen för reservofficerare bekostas av Försvarsmakten. 
 107 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 Reservofficersprogrammet har just börjat genomföras varför be- gränsade eller inga erfarenheter finns. Utredningen har i sitt arbete funnit denna utbildning relevant i förhållande till kompetensbeho- vet och har inte kunnat påvisa några uppenbara brister i det aktuella konceptet. Utredningen föreslår nedan vissa mindre modifieringar i utbildningen samt till del en annan syn på reservofficeren. En mot- svarande syn presenterar Försvarsmakten i sin Årsrapport från per- spektivplaneringen  
 2001-02, 
  rapport 6 
 1 
 . 
  
 6.1.2 
  
 Förslag 
  
 Utredningen föreslår att en viss samläsning skall ske under den grundläggande utbildningen mellan reservofficersaspiranter och yrkesofficersaspiranter. Detta motiveras av utbildningsrationa- litet och kostnadsminskningar, samt en ökad samhörighets- känsla mellan reservofficers- och yrkesofficersaspiranter, som en samläsning torde ge. Formerna och omfattningen av samläs- ning bör Försvarsmakten ta ställning till. 
  
 Utredaren vill se en större flexibilitet för den fortsatta reserv- officersutbildningen än vad som i dag medges enligt Officers- förordningen. Detta kan uppnås om reservofficerare läser rele- vanta delar av de program och kurser som erbjuds yrkesoffice- rare i ett mer individuellt anpassat system. Relevanta civila hög- skolestudier bör kunna tillgodoräknas. 
  
 Ett ökat nyttjande även av reservofficerens civila kompetenser bör eftersträvas. Det bör kunna ske i större utsträckning än i dag genom en uppföljning av den enskilde reservofficerens civila utbildningar, och en målmedveten planering av reserv- officerens tjänstgöringsperioder i Försvarsmakten. De begräns- ningar i tjänstgöringstid som i dag finns inskrivna i officers- förordningen 
  
 2  
 bör av bl.a. detta skäl utgå för att möjliggöra ett flexiblare utnyttjande av reservofficerare. Reservofficerare, med en för Försvarsmakten önskad civil kompetens, bör kunna anställas utan att ha genomgått en anpassad officersutbildning. 
  
 1 
  
 Idébilder och fördjupningsområden inför Försvarsbeslut 2004. Rapport 6. HKV,  
  
 2002-02-28, 
  skr 23 210:62 285, TFD 02011. 
  
 2 
  
 § 27 Officersförordningen (1994:882)  under högst tre år inom en period av åtta år. 
  
 108 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 6.2 
  
 Anpassad officersutbildning 
  
 Utredningen föreslår att en anpassad officersutbildning införs, i enlighet med det förslag som Försvarsmakten framlagt. Den bör komma att gälla ett relativt begränsat antal individer. För mer- parten av de aktuella kompetenser som man önskar tillföra För- svarsmakten, bör en civil anställning vara det naturliga. Möjlig- heterna att anställa officerare med begränsad befälsrätt och sär- skild utmärkning bör beaktas. 
 Möjligheten att efter relevant högskoleutbildning genomgå anpassad yrkes- eller reservofficersutbildning bör öka. Denna väg bör även generalister kunna rekryteras. 
  
 6.2.1 
  
 Bakgrund 
  
 Inom Försvarsmakten finns ett stort behov av specifika kompe- tenser. För att tillgodose detta behov har det varit vanligt att För- svarsmakten givit en officer sådan utbildning. Det har ibland handlat om längre akademiska utbildningar som Försvarsmakten har bekostat för den enskilde som parallellt uppburit lön. 
  
 6.2.2 
  
 Försvarsmaktens underlag avseende anpassad officers- utbildning 
  
 Ur Försvarsmaktens budgetunderlag för år 2004 utläses: 
 Beslut om att medge en person en anställning som inleds med anpassad officersutbildning kan vila på tre huvudsakliga grunder: 
  
 1. 
  
 Ett personellt behov uttryckt i den tilltänkta befattningens befatt- ningsbeskrivning, varvid det framgår att befattningen är av sådan karaktär att varken en traditionellt utbildad officer (inhämtandet av fackkompetens blir för resurskrävande) eller en civilanställd (oefter- givligt krav på officerskompetens) fyller kompetensbehovet. I detta fall sker rekryteringen entydigt mot en specialist eller expertbefatt- ning. Den rekryterade officeren inriktas, åtminstone inledningsvis, mot en sådan karriär. 
  
 2. 
  
 Ett personellt behov utgående från den aktuella individens person- liga egenskaper och meriter. Individen visar intresse för officers- yrket och bedöms mycket lämplig. Individen har sådana erfaren- heter/meriter att delar av den ordinarie officersutbildningen redan är inhämtade. 
  
 109 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 3. 
  
 En tidigare utbildad officer eller reservofficer som efter civil karriär och kompetensutveckling skall anställas som yrkesofficer i För- svarsmakten. 
  
 Den anpassade utbildningen till officer skall ge den gemensamma värde- grund och de kunskaper och färdigheter som utgör stommen i den traditionella officersutbildningen. Härutöver skall, i varierande grad be- roende på förkunskaperna, utbildningen omfatta grundläggande soldat- utbildning, befattningsinriktad, nivåinriktad och förbandsanknuten ut- bildning. Den anpassade officersutbildningen är i de flesta fall indivi- duellt utformad och motsvarar lägst officersexamen. 
  
 6.2.3 
  
 Överväganden 
  
 Vid behov av specifika kompetenser bör, i flertalet fall, de aktuella befattningarna kunna besättas av civila som bidrar med sin kompe- tens i Försvarsmaktens arbete. 
 I vissa fall, t.ex. om personen skall medverka i internationellt upp- drag i stridande förband, krävs kombattantstatus. Skall personen i fråga interagera med andra personer som internationellt har officers- status kan en officersgrad krävas. Det finns säkerligen andra situa- tioner då officersstatus är att förorda. 
 I stället för att ge en officer en längre civil utbildning för att få den efterfrågade specifika kompetensen kan en civil person med den aktuella kompetensen ges en anpassad officersutbildning. Detta är i många fall kostnadseffektivt för Försvarsmakten och innebär en hushållning med de personella resurser som Försvarsmakten har. 
 Anpassad officersutbildning är således en utbildning som ges en person med civil kompetens vilken Försvarsmakten absolut vill an- ställa som officer. Det torde finnas varierande krav på den befäls- rätt som utövas. I samtliga fall handlar det om en folkrättslig status som kombattant. 
 I arbetet med att ta fram ett framtida kompetensförsörjnings- system har Försvarsmakten studerat möjligheten att införa en an- passad officersutbildning. Försvarsmaktens syn på anställning och nyttjandet av en anpassad officersutbildning sammanfaller i stort med utredningens. 
 110 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 6.2.4 
  
 Förslag 
  
 En anpassad officersutbildning i enlighet med Försvarsmaktens för- slag bör införas. Antalet individer som berörs bör vara relativt be- gränsat. De områden där förfarandet skulle kunna ge viktiga bidrag till personalförsörjningen är bl.a. den förbandsknutna materiel- utvecklingen och de förbandsnära logistikfunktionerna. Men även vissa experter på strategisk nivå med särskilda kompetenser inom exempelvis områdena juridik, folkrätt och skydd mot NBC (nukle- ära, biologiska och kemiska hot) kan komma i fråga. 
 Den anpassade officersutbildningens längd bör anpassas indivi- duellt utifrån den enskildes tidigare eventuella militära utbildningar och erfarenheter. 
 Enligt förordning (1996:927) med bestämmelser för Försvars- maktens personal, kan befälsrätten för en officer vara begränsad till viss tjänsteutövning eller visst tjänsteuppdrag. Detta kan och bör utmärkas på uniformen som i dag för t.ex. läkare och meteorologer. För personal inom andra områden som genomgår anpassad officers- utbildning bör samma förfarande vara möjligt och lämpligt. En sådan begränsad befälsrätt innebär en reducering av utbildningsbe- hovet och en i tiden förkortad, anpassad officersutbildning. Utred- ningen föreslår att detta övervägs för vissa individer enligt grund 1 i stycke 6.2.2 ovan. 
 Gruppen enligt grund 2 ovan innehåller intressanta personer, nämligen de med nyligen avslutad högskoleutbildning (relevant yrkesexamen eller akademisk examen i relevanta ämnen). Dessa utgör en rekryteringsbas av växande intresse även om gruppen för- väntas vara ganska liten. För att stimulera personer med sådan bak- grund att gå in i officersyrket kan det vara motiverat att erbjuda dessa en anpassad officersutbildning. Utredningen föreslår att denna väg till anställning bör öka både för yrkes- och för reservofficerare. Såväl en generalist- som en specialistkarriär skall vara möjligt för dessa individer. 
 För individer enligt grund 3 ovan är en mycket kort anpassad utbildning tillfyllest. Utredningen ifrågasätter dock om en sådan utbildning överhuvudtaget är nödvändig. 
 111 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 6.3 
  
 Ekonomiska villkor under den grundläggande utbildningen 
  
 Utredningen anser sig inte ha tillräckligt underlag för att ta ställ- ning till frågan om studiemedelsfinansiering av den  
 grund- läggande yrkesofficersutbildningen.  
 Största osäkerheten ligger i bedömningen av finansieringsformens inverkan på rekryteringen till utbildningen. 
  
 Utredningen anser att den  
 grundläggande reservofficersutbild- ningen  
 även framgent skall finansieras med värnpliktsförmåner. 
  
 Förmåner och premiesystem för den grundläggande officers- utbildningen bör ses över. 
  
 Den  
 anpassade officersutbildningen  
 skall finansieras genom För- svarsmaktens försorg. 
  
 Försvarsmaktsingenjörer  
 och  
 meteorologer 
 , som genomför en lång befattningsrelaterad utbildning vid civil högskola, bör an- ställas först efter att dessa studier slutförts och efter genom- gången anpassad officersutbildning. 
  
 6.3.1 
  
 Bakgrund 
  
 Frågan om studiemedelsfinansiering har belysts i ett antal tidigare utredningar. Riksrevisionsverket tar upp frågan i rapporten Office- rarna i försvaret – utbildning, utnyttjande och kompetens från 1998 (RRV 1998:47). I rapporten sägs: Om den grundläggande utbild- ningen och de nivåhöjande utbildningarna blir jämställda med övriga universitetsutbildningar talar rättviseskäl för att en övergång sker till studiemedelsfinansiering av utbildningarna. 
 Den förra skolutredningen tar upp frågan i sitt betänkande För- svarsmaktsgemensam utbildning för framtida krav (SOU 1998:42). I betänkandet ses frågan som problematisk från rekryteringssyn- punkt främst avseende reservofficersaspiranter. Man ger också för- slag på en uppdelad finansiering kopplad till olika delar av utbild- ningen. Det första året på yrkesofficersprogrammet föreslås bli studiemedelsfinansierat, men inte resterande delar. 
 Även Personalförsörjningsutredningen tar upp frågan i sitt be- tänkande Personal för ett nytt försvar (SOU 2001:23). Efter att ha redogjort för frågan ges förslaget att värnpliktsförmåner bibe- hålls, men att vissa förmåner som fria hemresor och rätten till fri bostad på hemorten tas bort. Förslag avseende premier redovisas 
 112 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 även i betänkandet. Utredningen avstyrker en studiemedelsfinan- siering av reservofficersutbildningen med argumentet att reserv- officeren, som i de flesta fall skaffar sig en andra högskoleexamen som finansieras med studiemedel, inte kan förväntas skuldsätta sig ytterligare genom en studiemedelsfinansierad reservofficersutbild- ning. Motiven till att utredningen avstyrker alternativet med studiemedelsfinansiering under yrkesofficersutbildningen är att man befarar svårhanterliga överströmmningseffekter från reserv- officersprogrammet till yrkesofficersprogrammet om olika ekono- miska villkor tillämpas. Slutförslaget blir därför, trots att man konstaterat att studiemedelsfinansiering är det ur kostnadsperspek- tiv mest rationella alternativet, att man föreslår fortsatt finansiering med värnpliktsförmåner. 
 Skolreformutredningen har enligt utredningsdirektiven som en av sina uppgifter att belysa frågan om ekonomiska villkor under den grundläggande officersutbildningen. Denna är kopplad både till den grundläggande yrkes- och reservofficersutbildningen, däremot inte till de därpå följande skolstegen. Uppgiften omfattar samtliga ekonomiska villkor för officersaspiranterna, såväl kontantersätt- ningar såsom dagersättningar, traktamenten, utbildningspremier etc. som andra ekonomiska förmåner såsom fri bostad, förplägnad, hemresor, fri hälso- och sjukvård etc. 
  
 6.3.2 
  
 Läget i dag 
  
 De studerande på dagens grundläggande yrkesofficersutbildning uppbär värnpliktsförmåner. Detta innebär att de har förlängda värnpliktsförmåner fram till officersexamen varefter de blir an- ställda som yrkesofficerare. Förmånerna omfattar dagersättning, förplägnad, bostad på hemorten, i vissa fall familjebidrag, hemresor, fri sjukvård, fri uniform och dessutom alla kostnader relaterade till utbildningen t.ex. kurslitteratur. Vid examen erhålls en utbildnings- premie om 13 500 kr. 
 Samma förmåner under utbildningen gäller för reservofficers- aspiranter. Efter examen anställs reservofficeren på ett kontrakt som omfattar ett första obligatoriskt tjänstgöringsår med lön av Försvarsmakten. Efter fullgjort tjänstgöringsår erhålls en premie motsvarande två prisbasbelopp (för närvarande 77 200 kr). 
 Utbildning som sker efter anställning i Försvarsmakten betraktas i dag som fortbildning och officeren uppbär då lön och andra för- 
 113 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 måner såsom resor, logi, traktamenten och förrättningstillägg. Detta gäller, förutom senare vidareutbildning i karriären t.ex. stabs- och chefsprogrammet, även den utbildning som sker direkt efter anställning, som fortsatt befattningsutbildning och utbildning vid civila högskolor av försvarsmaktsingenjörer och meteorologer. 
  
 6.3.3 
  
 Ekonomiska aspekter 
  
 Möjlig kostnadsminskning vid införande av studiemedelsfinansie- ring varierar beroende på vilka av dagens förmåner som tas bort. En uppskattning av möjlig kostnadsminskning ges nedan: 
 Nuvarande yrkesofficersprogram 
  
 Förmånstyp 
  
 Per år och elev (kr) 
  
 Dagersättning 
  
 51 100 
  
 Hemresor 
  
 45 260 
  
 Förplägnad 
  
 23 725 
  
 Kontantförmåner 
  
 12 045 
  
 Elevboende 
  
 33 215 
  
 Bostadsbidrag 
  
 21 170 
  
 Familjebidrag 
  
 1 752 
  
 Summa per år och elev 
  
 188 267 
  
 2:a året enbart: 
  
 Utbildningspremie 
  
 13 500 
  
 Försvarsmakten planerar att 450 officersaspiranter kommer att an- tas per år framöver. Detta skulle i denna del ge en besparingspoten- tial på ca 84,7 Mkr per årskull. Eftersom utbildningen i denna del är tvåårig skulle potentialen, inklusive borttagen premie, bli ca 175 Mkr per år. 
 För omfattningen av  
 befattningsutbildningen  
 utöver de två första åren finns inga fullständiga uppgifter från Försvarsmakten varför en uppskattning av kostnaden inte kunnat göras. 
 För försvarsmaktsingenjörer och meteorologer (totalt ca 75 års- studieplatser, d.v.s. antalet personer under utbildning årligen) be- räknas kostnadsminskningen bli 36 Mkr per år. 
 För reservofficersaspiranter (räknat på 150 aspiranter) blir be- sparingspotentialen ca 28 Mkr för ett års studier. Kostnaden för premien efter det första obligatoriska tjänstgöringsåret är ca 12 Mkr. 
 114 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 6.3.4 
  
 Överväganden 
  
 Det finns skäl som talar för och skäl som talar mot en studie- medelsfinansiering av den grundläggande officersutbildningen. 
 För studiemedelsfinansiering talar följande argument 
  
 Det är önskvärt att erbjuda alla studerande inom olika utbild- ningar samma ekonomiska förutsättningar och ett antal jämför- bara utbildningar har infört studiemedelsfinansiering. Det gäller utbildningar som ligger nära till hands att jämföra med, nämli- gen grundutbildningen av poliser och den nya räddningstjänst- utbildningen 
  
 Försvarsmaktens ersättningar ger den enskilde officersaspiran- ten betydligt bättre ekonomiska villkor under utbildningen än studenter vid civil högskola eller annan postgymnasial utbild- ning. 
  
 Vissa av officersaspiranternas ekonomiska villkor kan upplevas som mycket generösa t.ex. fria hemresor varje veckoslut, ersätt- ning för dubbelt boende och en utbildningspremie efter examen. 
  
 Officersaspiranten får examen efter godkänd utbildning och är då garanterad anställning. 
  
 Kostnadsminskningen till följd av en studiemedelsfinansiering beror på vilka av dagens förmåner för aspiranter som tas bort. Ekonomiska aspekter har redovisats ovan. 
  
 Mot studiemedelsfinansiering talar följande argument 
  
 Det enskilt viktigaste argumentet mot studiemedelsfinansiering anser utredningen vara den svårighet denna anses komma att medföra för Försvarsmaktens rekrytering till utbildningen. Utan en god rekrytering till officersyrket kommer Försvarsmakten inte att kunna upprätthålla anbefalld insatsförmåga och de givna uppgifterna kommer inte att kunna lösas. 
  
 Det som skiljer officersutbildningen från andra utbildningar är att rekryteringsbasen är mycket smalare. En förutsättning för att bli antagen till officersutbildning är genomförd värnplikt 
  
 115 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 vilket innebär att ca 15 000 värnpliktiga skulle vara möjliga att rekrytera. Av dessa uppfyller ungefär hälften de krav som ställs på en blivande officer såsom ledaregenskaper m.m. Antalet som är möjliga att rekrytera minskas ytterligare på grund av av- gångar under grundutbildningen (ca 15 % av de inryckande/år) samt av att en del inte uppnår betygen  
 10–7–7 
  i sitt militära tjänstgöringsomdöme vilket är ett krav för att bli antagen till officersutbildningen. De flesta som genomför värnplikt är inte heller intresserade av officersyrket. Det innebär att rekryte- ringsbasen blir relativt liten. Rekryteringsmålen för officers- yrket uppnås inte i dag. 
  
 Försvarsmakten har ett relativt stort behov av officerare med praktisk inriktning. Utredningen föreslår en differentierad offi- cersutbildning där även praktiker måste rekryteras till fler- karriärsystemet. Civila högskolor har upplevt problemet att deras utbildningar inte attraherar studerande från studieovana miljöer. Detta förhållande kan leda till en olycklig snedrekryte- ring till officersyrket om studiemedelsfinansiering införs. 
  
 Officersutbildningen är inriktad mot en arbetsgivare, som visserligen hittills gett en säker anställning efter utbildningen men, som ställer speciella krav. Inget annat yrke har ett mot- svarande obligatorium, internationella operationer, där risk för den personliga säkerheten är stor även i fredstid. I framtiden måste varje officer planera för att delta i flera internationella insatser under sin anställning. 
  
 Tillämpade övningar under så krigsliknande förhållanden som möjligt innebär stora risker och ett stort ansvar där utnyttjande av skarpladdade vapen och sprängmedel måste hanteras. 
  
 Osäkerhet är stor kring Försvarsmaktens utveckling. Under de senaste årtiondena har Försvarsmakten genomgått en om- fattande omstrukturering och reformering. Många förband och staber har avvecklats. Det finns anledning att tro att förändrings- arbetet kommer att fortgå. Detta skapar många osäkerheter för den enskilde officerens framtida villkor. En osäkerhet är an- ställningstryggheten i yrket. En annan är långsiktigheten i in- vesteringar i boende när man vet att omstrukturering av För- svarsmakten och framgång i karriären är förbundna med byte av arbets- och boendeort. 
  
 116 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 Även om indragning av studieförmåner innebär besparingar i närtid skulle dessa troligen ätas upp av långsiktiga kostnadsök- ningar. Officerarna skulle troligen kräva höjda löner eller att Försvarsmakten betalar amortering och räntekostnader på deras studieskulder. Kostnader för detta är svåra att uppskatta. 
  
 Slutsatser 
 Utredningen har värderat ovanstående argument. Avseende rekry- teringen finns en enkätstudie som visar att av en grupp officers- aspiranter var över hälften tveksamma till om de skulle sökt till ut- bildningen om den varit studiemedelsfinansierad. Utredningen har haft ambitionen att initiera en studie av rekryteringsfrågan. Studien har dock inte kommit till stånd. 
 Effekten av övriga förhållanden för och emot, enligt argumenten ovan, borde återspeglas i rekryteringen till officersyrket och i av- gången från yrket. Avgången är som känt stor vilket kan tolkas som att argumenten är tunga. 
 I diskussionerna har även frågan varit uppe om man i dag rekry- terar rätt personer till officersyrket – d.v.s. de mest lämpliga och de mest motiverade. Det har hävdats att studiemedelsfinansiering skulle leda till att enbart starkt motiverade ungdomar rekryterades. Frågan är då om sådana finns i tillräckligt antal – detta är troligen inte fallet. 
  
 6.3.5 
  
 Utredningens ställningstaganden 
  
 Utredningen anser sig inte ha tillräckligt tillförlitligt underlag för att ta ställning till frågan om studiemedelsfinansiering av den  
 grund- läggande yrkesofficersutbildningen 
 . Aspekten att det skulle bli svårig- heter med rekryteringen väger tungt vid detta ställningstagande. Förmåner för utbildningarna bör dock ses över. 
 Av rekryteringsskäl anser vi det uteslutet att kunna införa studiemedelsfinansiering i  
 reservofficersutbildningen 
 . Reservoffice- rare har kostnader för en civil utbildning ofta omfattande  
 4–6 
  år. De flesta skulle troligen inte anse att en reservofficersexamen ger sådant mervärde att de är beredda att betala denna ytterligare ut- bildning ur egen kassa. Premiesystemet och förmåner under utbild- ningen bör dock ses över. 
 117 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 Av samma skäl anser utredningen att studiemedelsfinansiering inte heller skall införas för aspiranter i den  
 anpassade officersutbild- ningen.  
 De har redan en civil utbildning och studiekostnader kop- plade till denna. 
 Försvarsmaktsingenjörer och meteorologer, som genomför sin långa befattningsutbildning vid civil högskola, föreslås anställas först efter att dessa studier slutförts. De får dessförinnan genom- föra en anpassad officersutbildning. 
  
 6.4 
  
 Aspirantskolor samt konkurrens mellan officers- aspiranter och befälsuttagna för insatsorganisa- tionen 
  
 Utredningen föreslår att aspirantskolor införs som komplement till värnpliktstjänstgöring. 
 Ett flexibelt system av aspirantskolor med tydlig inriktning mot kommande officersutbildning bör skapas. Ett sökförfarande till såväl aspirant- som militärhögskolan bör tillämpas. 
 Genom inrättande av aspirantskolor kommer antalet platser för befälsuttagna värnpliktiga i insatsorganisationen att öka. 
  
 6.4.1 
  
 Bakgrund 
  
 Utredningen har enligt direktiven att ta ställning till införande av aspirantskolor. Frågan är starkt kopplad till en annan av utred- ningens deluppgifter, nämligen hur man kan komma till rätta med den konkurrens, mellan officersaspiranter och befälsuttagna i in- satsorganisationen, som finns under grundutbildningen. Tillgäng- liga platser räcker inte till för att fylla båda behoven. Därför be- handlas frågeställningarna här tillsammans. 
 När den nya befälsordningen infördes 1982 upphörde dåvarande aspirantskolor. Dessa skolor hade införts på stor bredd inom Försvarsmakten och syftade till att förbereda de blivande rege- mentsofficerarna (en kategori i det dåvarande trebefälssystemet) för kommande utbildning vid bl.a. de försvarsgrensvisa krigs- skolorna. Den nya befälsordningen innebar att ett enbefälssystem infördes och att fullgjord värnpliktsutbildning som befälsuttagen var ett krav för att kunna påbörja utbildning till officer. 
 118 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 Stora förändringar har sedan dess skett inom Försvarsmakten. Såväl krigs- som grundorganisationen har reducerats kraftigt. Detta har inneburit att antalet värnpliktiga som utbildas för dagens orga- nisation reducerats från ca 40 000 per år till ca 15 000. Antalet kan komma att minska ytterligare. Antalet befälsuttagna har självfallet också reducerats. Därmed har även rekryteringsbasen till officers- yrket kraftigt minskat. Så länge ingen generell mönstring för kvinnor genomförs, reduceras urvalet av lämpliga kandidater ytter- ligare. Samtidigt kvarstår behovet av ett visst antal värnpliktiga be- fäl som utbildas för tjänst i insatsorganisationen. 
 Alla som är befälsskattade ges således i dag inte möjlighet till värnpliktstjänstgöring. Det finns därför en resurs som skulle kunna utnyttjas för att både bredda urvalet till den grundläggande officers- utbildningen och täcka vakanser i insatsorganisationen. 
 En annan rekryteringsresurs som är dåligt utnyttjad är kvinnorna. Utredningen bedömer det som troligt att fler kvinnor skulle satsa på en officerskarriär om aspirantskolor infördes. 
  
 6.4.2 
  
 Läget i dag 
  
 Under ett antal år har Försvarsmaktens strävan varit att rekrytera 600 studerande årligen att påbörja sin yrkesofficersutbildning. Av ekonomiska skäl har beslutats att under tre års tid reducera antag- ningen till 450 studerande per år med början år 2003. Cirka 350 re- servofficerare avses utbildas årligen i ett system som nu är under införande. I år utbildas 135 reservofficersaspiranter. Totalt handlar det således om mellan 700 och 900 studerande per år. 
 Inom vissa funktioner är rekryteringsbasen liten. Ett tydligt exempel är ubåtsfunktionen där endast enstaka värnpliktiga tjänst- gör. För att täcka behovet av ubåtsofficerare måste redan utbildade officerare, inom andra tjänstgrenar, övergå till ubåtstjänst. För flyg- vapnets piloter finns vissa specifika utbildningsproblem. 
 De värnpliktiga som, efter fullgjord värnplikt, uttas för utbildning till yrkes- och reservofficerare reducerar antalet färdigutbildade befälsuttagna i insatsorganisationen. Eftersom ingen överinskriv- ning sker uppstår luckor i insatsorganisationen efter dem som re- kryteras till officerare. Aspirantskolor skulle till del kunna kom- pensera för detta. 
 119 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 6.4.3 
  
 Vad innebär aspirantskolor 
  
 Aspirantutbildningen bör ses som ett komplement (för individen som ett alternativ) till den i dag, för presumtiva officersaspiranter, obligatoriska värnpliktstjänstgöringen. För dem som önskar söka sig till officersyrket skulle därmed en valmöjlighet finnas inför den grundläggande officersutbildningen. 
 Införande av aspirantskolor innebär ökade kostnader, bl.a. för aspirantskolornas administration och lärare och p.g.a. att något fler värnpliktiga tas in för tjänstgöring. Samtidigt ger rimligen den breddade rekryteringsbasen fler sökande till officersutbildningen. Möjligheterna att fylla samtliga utbildningsplatser ökar och den ökade konkurrensen ger en kvalitetshöjning av officersaspiranterna. 
 Utredningen har inte genomfört någon undersökning om hur många som skulle vara intresserade att genomföra en aspirantut- bildning som alternativ till ordinarie värnpliktsutbildning. Någon- stans mellan en fjärdedel och hälften av det önskade antalet blivande aspiranter vore ett rimligt antagande. De detaljerade uppskattningar som erfordras bör göras av Försvarsmakten inför en eventuell start av aspirantskolor. 
 Ett av problemen med inrättande av aspirantskolor är att befatt- ningsutbildningen sannolikt måste bli mer generell och att därför alla funktioners eller branschers behov inte kan tillgodoses. En stor flexibilitet i fördelningen mellan värnpliktstjänst och aspirantskola samt en klok anpassning till olika funktioners behov torde fordras för att nå det bästa resultatet. Aspiranterna skulle kunna ges en be- fattningsutbildning som är generell för respektive försvarsgren och val av framtida inriktning göras då YOP eller ROP påbörjas. 
  
 6.4.4 
  
 Andra alternativ 
  
 Ett alternativ till aspirantskola vore att varje förband genomförde en överinskrivning av befälsuttagna som motsvarar rekryterings- behovet. Då skulle behovet av befälsutbildade för insatsorganisa- tionen kunna täckas den vägen. Detta alternativ är dock omöjligt att genomföra generellt för hela Försvarsmakten då det på många förband inte finns plats för ett ökat antal befälsuttagna värn- pliktiga. I många fall bedöms det också finnas risk för att utbild- ningsresultaten skulle försämras. 
 120 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 Främst i detta alternativ, men även för aspirantskolorna, finns den generella nackdelen att möjligheterna till truppföring minskar ju fler befälsuttagna som uttas och skall dela på truppen. 
  
 6.4.5 
  
 Förslag 
  
 Utredningen förordar införande av aspirantskolor. Utbildningen vid aspirantskola bör innehålla en grundläggande soldatutbildning och därutöver en chefsutbildning motsvarande den för kompanibefäls- uttagna värnpliktiga. Längden på utbildningen bör inte överstiga ett år. En tydlig inriktning mot kommande officersutbildning bör ges. Antagningskraven bör vara desamma som vid mönstringen till be- fälsuttagna värnpliktiga. 
 Utredningen bedömer att aspirantskolor skulle kunna attrahera kvinnliga aspiranter och härigenom öka antalet kvinnor som satsar på en officerskarriär. 
 Om en stor del av de blivande officersaspiranterna utbildas på aspirantskolor kommer antalet platser för befälsuttagna värnplik- tiga i insatsorganisationen att öka. Om ökningen inte är tillräcklig bör överinskrivning av befälsskattade som mönstrat övervägas vid vissa typer av förband, där de utbildningsmässiga förhållandena till- låter detta. 
 Antagning till aspirantskola innebär inte en garanterad plats vid militärhögskola eller funktionsskola. Ett sökförfarande, motsva- rande det som gäller för dem som gjort ordinarie värnplikt, bör till- lämpas. Ersättningen för en studerande vid aspirantskola skall vara värnpliktsförmåner. 
 Försvarsmakten bör i det fortsatta arbetet närmare reglera ut- formningen av ett flexibelt system av aspirantskolor. 
 121 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 6.5 
  
 Meritvärdering 
  
 Utredningen föreslår att militär utbildning skall ges civilt merit- värde och där det är möjligt även akademiska poäng och examina. Det långsiktiga målet bör vara att såväl grundläggande som fort- satt officersutbildning ger akademiska examina. 
 Värnpliktsutbildning bör i högre grad än i dag kunna ge civilt meritvärde och akademiska poäng. Detta gynnar såväl Försvars- makten som den enskilde. Det samarbete som pågår i detta avseende med civila högskolor bör utvecklas. 
 Allmänt 
 Det har konstaterats att kunskapen om det svenska försvaret och den utbildning som bedrivs efterhand har försvagats i samhället i övrigt. Detta kan ha flera orsaker. En kan vara att försvarsfrågorna hamnat vid sidan av allmänhetens intresse med anledning av den allt gynnsammare säkerhetspolitiska utvecklingen. En annan kan vara att väsentligt färre ungdomar genomför militär grund- och re- petitionsutbildning. Dessa aspekter medför att information om vad som faktiskt händer inom Försvarsmakten får en mindre naturlig spridning, d.v.s. vid diskussioner gemene man emellan. 
 Officerare 
 Utvecklingen i samhället och synen på arbetslivet har förändrats under de senaste decennierna, vilket inneburit en större rörlighet på arbetsmarknaden. Innebörden av detta har blivit att allt fler under sitt yrkesverksamma liv har olika anställningar och arbetsgivare. Detta avspeglas även inom Försvarsmakten. Ett flexiblare synsätt där officerare kan växla mellan anställning inom och utom För- svarsmakten är eftersträvansvärt. Det innebär att influenser från det civila arbetslivet kan komma Försvarsmakten tillgodo på ett naturligt sätt. 
 Utredningen föreslår att all utbildning skall dokumenteras och förtecknas som merit. Vidare föreslås att den militära utbildningen skall akademiseras. Strävan bör vara att, med bibehållande av den militära utbildningstraditionen och med säkerställande av nödvän- dig officerskompetens, så stora delar av utbildningen som möjligt 
 122 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 ger akademiska poäng. Slutmålet bör vara att såväl den grund- läggande som den fortsatta officersutbildningen ger inte bara aka- demiska poäng utan även akademiska examina. 
 För reservofficerare är det av stor vikt att deras officersutbild- ning ger civilt meritvärde och akademiska poäng som kan tillgodo- räknas vid fortsatta civila studier. 
 Det kommande personaladministrativa systemet (PA NY) kom- mer att innehålla verktyg för nödvändig dokumentation av meriter och utveckling av individuella planer. Systemet beräknas kunna vara genomfört tidigast i slutet av år 2004. 
 Utredningen bejakar de planer som Försvarsmakten har avseende meritvärdering, individualisering, uppföljning och utveckling av personal. De är helt i linje med utredningens syn. 
 Värnpliktiga 
 Statsmakterna har en strävan att andelen ungdomar som genomför eftergymnasial utbildning skall öka. Kraven på dem som skall genomföra eftergymnasiala studier sammanfaller i hög grad med de krav som ställs för sådan värnpliktstjänstgöring som ger behörighet till officersutbildning. Således uppstår ett konkurrensförhållande om denna grupp ungdomar. Det är väsentligt för Försvarsmakten att de mest lämpade uttas till värnpliktstjänstgöring. Detta under- lättas sannolikt om den militära utbildningen ger ett meritvärde som är användbart när tjänstgöringen är avslutad. 
 För att ge den värnpliktige högre motivation för att aktivt genom- föra värnplikt och därmed också bli möjlig att rekrytera till officer, föreslås att värnpliktstjänstgöringen ges ett ökat civilt meritvärde. 
 Det pågår redan i dag ett samarbete mellan högskolor och mili- tära förband och skolor. I dag ges t.ex. akademiska poäng i ledar- skap och sjukvårdstjänst. Vidare har vissa värnpliktiga möjlighet att få behörighetsbevis för arbetsmaskiner, tunga lastbilar, som skydds- vakt m.m. Dessa bevis kan utnyttjas efter genomförd värnplikts- utbildning. De värnpliktiga kan redan i dag läsa vissa kurser vid högskolor parallellt med värnpliktstjänstgöringen. Detta samarbete med civila högskolor bör utvecklas vidare. På så sätt skulle både Försvarsmakten och den enskilde kunna dra nytta av utbildningen genom att Försvarsmakten får lämpliga och motiverade värnpliktiga och att den enskildes verksamhet efter genomförd värnplikts- utbildning gynnas. 
 123 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 Även de värnpliktigas meriter och färdigheter bör dokumenteras i likhet med vad som sker för officerarnas och tillhandahållas vid tjänstgöringens slut. 
 Slutsatser 
 En akademisering av officersutbildningen bedöms underlätta merit- värdering av värnpliktstjänstgöring bl.a. då det gäller möjligheterna att ge akademiska poäng för vissa delar av utbildningen. 
 Det är av vikt att de militära utbildningarna värderas på ett sätt som liknar det civila samhällets normer och på sikt harmoniseras mot dessa. 
  
 6.6 
  
 Ekonomiska konsekvenser av förslagen 
  
 Besparingar som kan genomföras genom att det Taktiska pro- grammet och Fackprogrammet utgår täcker väl de rörliga kost- naderna för ett införande av aspirantskolor. I arbetstidskostna- der finns därtill en långsiktig besparingspotential på ca 145 Mkr. 
 Utredningsförslagen är således kostnadsneutrala avseende rörliga kostnader och har en avsevärd långsiktig besparings- potential. 
 Utredningen skall redovisa ekonomiska besparingar, alternativt fördyringar, som givna förslag ger. Förslagen innebär att vissa i Officersförordningen reglerade utbildningar ersätts av ett utökat kursutbud, vilket används på ett mera individuellt och flexibelt sätt. Vissa officerare kommer att läsa flera kurser än de gör i dag, andra avsevärt färre. Den ökade individualiseringen kommer att innebära färre elever per kurs och därmed en ökad kostnad per individ. Vissa extrakostnader i form av övertid, resor o.s.v. kan även tillkomma. Det finns av dessa skäl stora osäkerheter i bedömningen av den ekonomiska nettoeffekten av övergången till det reformerade system som utredningen föreslår. 
 124 
  
 SOU 2003:43 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 6.6.1 
  
 Möjliga besparingar 
  
 Ekonomiska konsekvenser av att  
 Taktiska programmet  
 ersätts av ett utbud av kurser: 
 Programmet omfattar 40 veckor och är planerat för ca 400 stude- rande per år, motsvarande 400 helårsstuderande (40 veckor räknas som ett år) och kostnaden: 
  
 FM budgeterade totalkostnad 2003 
  
 342 
  
 Mkr 
  
 varav arbetstidskostnad 
  
 247 
  
 Mkr 
  
 Rörliga kostnader *  
 (342–247): 
  
 95 
  
 Mkr 
  
 * 
 Logi-, 
 rese-, 
 traktaments-, 
  övertidskostnader m.m. 
  
 I utredningens förslag genomförs motsvarande utbildning istället som kurser där långt färre studerande än i dag läser kurser mot- svarande dagens 40 veckor. Vissa studerande läser enbart en liten del av kursutbudet. Uppskattningsvis läser de studerande igenom- snitt kurser motsvarande 20 veckors studietid. Totala antalet hel- årsstuderande blir i detta fall hälften av det tidigare, ca 200. 
 Besparingen blir alltså halva dagens kostnad d.v.s. 
  
 Besparing i rörliga kostnader 
  
 47,5 
  
 Mkr/år 
  
 (direkt besparing) 
  
 Besparing i arbetstidskostnad 
  
 123,5 
  
 Mkr/år 
  
 (långsiktigt möjlig besparing) 
  
 Långsiktiga besparingar kan uppnås först då bemanningen med officerare kan anpassas till den nya situationen med mindre studie- tid i genomsnitt för officerskollektivet. 
 Ekonomiska konsekvenser av att  
 Fackprogrammet  
 ersätts av kurser. 
 Fackprogrammet omfattar i dag 190 studerande under 40 veckor. Detta motsvarar 190 helårsstuderande per år och kostnaden: 
  
 FM budgeterade totalkostnad 2003 
  
 98 Mkr 
  
 varav arbetstidskostnad 
  
 50 Mkr 
  
 Rörliga kostnader* 
  
 48 Mkr 
  
 Om FP eller motsvarande utbildning istället genomförs under 20 veckor (färre elever läser kurser motsvarande hela FP, några 
 125 
  
 Delfrågor, förslag och rekommendationer 
  
 SOU 2003:43 
  
 kurser läses av flera elever än i dag) blir alltså besparingen grovt räknat hälften av ovanstående. 
  
 Besparingar i rörliga kostnader 
  
 24 Mkr/år 
  
 (direkta besparingar) 
  
 Besparingar i arbetstidskostnader 
  
 25 Mkr/år 
  
 (långsiktiga besparingar) 
  
 Om reservofficerare, i den fortsatta utbildningen, samläser kurser med yrkesofficerare skulle detta kunna ge besparingar på upp till 9 Mkr. 
 Om blivande försvarsmaktsingenjörer och meteorologer (i dag 75 årsstudieplatser) anställs först efter fullgjord civil utbildning görs en besparing på 36 Mkr årligen. 
  
 6.6.2 
  
 Beräknade kostnader för ett införande av aspirantskolor 
  
 Uppskattningarna av kostnaderna för införande av aspirantskolor grundar sig på värnpliktigas dagskostnad. Denna inkluderar allt utom grundlön för officerare och hyror. 
 Dagskostnad för vpl i brigadförband i armen: ca 750 kr Dagskostnad för vpl i marinen är lägre 
 Dagskostnad för vpl i FV: ca 600 kr 
 Ett genomsnittsvärde: 700 kr/dag ger med 300 aspiranter i 12 må- nader en kostnad på 77 Mkr (utom officerslöner och hyror) 
  
 6.6.3 
  
 Slutsatser 
  
 De besparingar som kan genomföras genom att det Taktiska pro- grammet och Fackprogrammet utgår täcker väl de rörliga kost- naderna för ett införande av aspirantskolor. I arbetstidskostnader finns en långsiktig besparingspotential på ca 145 Mkr. Denna potential är ekvivalent med ett överskott på arbetskraft. Försvars- makten bör bestämma hur besparingspotentialen skall utnyttjas. 
 Förändringar i den fortsatta utbildningen för reservofficerare ger en besparing i rörlig kostnad på maximalt 9 Mkr. 
 Utredningsförslaget är således kostnadsneutralt avseende rörliga kostnader och har en avsevärd långsiktig besparingspotential. 
 126 
  
 7 
  
 Förslag och kommentarer till författningsändringar 
  
 7.1 
  
 Allmänt 
  
 Enligt utredningsdirektivet skall utredningen lämna förslag på even- tuella författningsförändringar som krävs för att kunna genomföra de av utredningen lämnade förslagen. 
 Då frågan kring akademisering av officersutbildningen behöver beredas ytterligare lämnas inga förslag till författningsändringar av- seende detta. Utredningen konstaterar dock att en akademisering av officersutbildningen kommer att kräva författningsändringar. 
 Övriga förslag som utredningen lämnar och som direkt fordrar författningsändringar i Officersförordningen redovisas nedan med förslag till förändringar i förordningen. Behov av ytterligare änd- ringar kan inte uteslutas. 
  
 7.2 
  
 Behov av förordningsändringar 
  
 7.2.1 
  
 Definition av fackman 
  
 Utredningen har föreslagit att fackprogrammet skall utgå varför definitionen av fackman bör tas bort. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 2 § 
 – fackman: den som genom- gått ett fackprogram som ger så- dana kunskaper och färdigheter som framgår av 17 § 
 17 § utgår 
 127 
  
 Förslag och kommentarer till författningsändringar 
  
 SOU 2003:43 
  
 7.2.2 
  
 Ökad flexibilitet vid antagning och utbildning 
  
 Ett mer flexibelt, differentierat och individualiserat utbildningsut- bud är en förutsättning för ett flerkarriärsystem. Med anledning av detta föreslår utredningen att längden på de grundläggande officers- programmen och Stabsprogrammet blir mer flexibel samt att vissa ut- bildningar som är formaliserade enligt förordningen utgår. Vidare bör kravet på minst 10 månaders militär grundutbildning tas bort och aspirantskola tillföras som alternativ till den militära grundut- bildningen. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 All grundläggande officersut- bildning och sådan vidareutbild- ning som krävs för att en yrkes- officer skall bli fackman eller befordrad skall bedrivas av mili- tärhögskolorna och Försvarshög- skolan i form av kurser som får sammanföras till utbildningspro- gram. Sådan vidareutbildning av reservofficerare som krävs för befordran skall bedrivas av mili- tärhögskolorna och Försvarshög- skolan i form av kurser. 
 Antagning till ett utbildnings- program eller kurs sker efter ansökan. 
 4 § 
 All grundläggande officersut- bildning och  
 vidareutbildning som bedrivs av militärhögskolorna och Försvarshögskolan skall ske  
 i form av kurser som får samman- föras till utbildningsprogram. 
 Antagning till ett utbildnings- program eller en kurs sker efter ansökan. 
  
 8.1 § 
  
 1. grundläggande yrkesofficers- 
  
 1. grundläggande yrkesofficers- 
  
 utbildning i form av ett yrkes- 
  
 utbildning i form av ett yrkes- 
  
 officersprogram om 80 poäng, 
  
 officersprogram 
  
 om  
 minst  
 80 
  
 2. grundläggande reservofficers- 
  
 poäng, 
  
 utbildning i form av ett reserv- 
  
 2. grundläggande reservofficers- 
  
 officersprogram om 40 poäng 
  
 utbildning i form av ett reserv- 
  
 officersprogram 
  
 om  
 minst  
 40 
  
 poäng 
  
 128 
  
 SOU 2003:43 
  
 Förslag och kommentarer till författningsändringar 
  
 2. ha fullgjort militär grund- utbildning eller annan komplet- terande militär tjänstgöring som uppgår till minst 10 månader. 
 9 § 
 2. ha fullgjort militär grund- utbildning eller  
 aspirantskola 
 . 
  
 16 § 
  
 2. ett stabsprogram om 40 
  
 2. ett stabsprogram om unge- 
  
 poäng 
  
 fär 40 poäng 
  
 8.3-4, 
  13, 15, 16.1, 16.4 och 17c §§ utgår 
  
 7.2.3 
  
 Kopplingar skolsteg – militära grader 
  
 Ett mer flexibelt, differentierat och individualiserat utbildningsut- bud är en förutsättning för ett flerkarriärsystem. För att möjliggöra olika utvecklingar i ett flerkarriärsystem är det en viktig förutsätt- ning att dagens absoluta kopplingar mellan skolsteg och militära grader tas bort i förordningstext. 
 18, 19 och 20 §§ utgår 
  
 7.2.4 
  
 Anställning av officerare med särskild kompetens 
  
 En anpassad officersutbildning bedöms krävas för att tillgodose Försvarsmaktens framtida behov av att kunna anställa personal med uttalad spetskompetens, personer med särskilda egenskaper och ett ökat behov att på ett mer flexibelt sätt, än idag, kunna återanställa officerare. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 – 
  
 officer: den som har avlagt yrkesofficers- eller reservofficers- examen 
  
 – 
  
 reservofficer: den som är anställd som militär tjänsteman i Försvarsmakten enligt 27 § denna förordning 
  
 2 § 
  
 – 
  
 officer:  
 den som är yrkes- officer eller reservofficer 
  
 – 
  
 reservofficer: den som är anställd som militär tjänsteman i Försvarsmakten enligt 27 §  
  
 eller 30 §  
 denna förordning 
 129 
  
 Förslag och kommentarer till författningsändringar 
  
 SOU 2003:43 
  
 Den som avlagt reservofficers- examen får befordras till fänrik. Den som avlagt yrkesofficers- examen får befordras till löjtnant. 
 30 § 
 Försvarsmakten får anställa den som inte avlagt yrkes- eller reservofficersexamen som yrkes- eller reservofficer om detta särskilt behövs för att tillgodose Försvars- maktens behov av yrkes- eller re- servofficerare med särskild kom- petens. 
 Rubriken närmast före 30 § skall sättas närmast för 31§ 
  
 7.2.5 
  
 Befordran av officerare 
  
 För att möjliggöra olika utvecklingar i ett flerkarriärsystem är det en viktig förutsättning att dagens absoluta kopplingar mellan genom- förda skolsteg och befordran tas bort. Befordran skall ske efter en samlad bedömning av den enskildes meriter. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 31 § 
  
 En reservofficer som fullgjort 
  
 Försvarsmakten får besluta att 
  
 minst 12 månaders tjänstgöring 
  
 befordra officerare. Beslutet får 
  
 med godkända betyg får be- 
  
 avse högst tjänstegraden brigad- 
  
 fordras till löjtnant. 
  
 general eller flottiljamiral. 
  
 Övriga befordringar beslutas av 
  
 regeringen. 
  
 32, 33, 34 och 35 §§ utgår 
 130 
  
 SOU 2003:43 
  
 Förslag och kommentarer till författningsändringar 
  
 7.2.6 
  
 Reservofficerares tjänstgöring 
  
 För att skapa större flexibilitet i nyttjandet av reservofficerare bör de begränsningar i tjänstgöringstid som finns utgå. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Den som avlagt reservofficers- examen får anställas som reserv- officer för tjänstgöring i grund- organisationen under högst tre år inom en period om åtta år. 
 Anställningen får förnyas. Ingen får dock vara anställd som reservofficer efter utgången av det kalenderår då han eller hon fyllt 65 år. 
 För den som anställs som reservofficer skall det finnas en plan för tjanstgöringen. 
 27 § 
 Den som avlagt reservofficers- examen får anställas som reserv- officer. 
 Anställningen får förnyas. Ingen får dock vara anställd som reservofficer efter utgången av det kalenderår då han eller hon fyllt 65 år. 
 För den som anställs som reservofficer skall det finnas en plan för tjanstgöringen. 
  
 7.2.7 
  
 Tillämpning av högskolelagen 
  
 Under punkt 7.3.1 föreslår utredningen att inte endast 1 kap 9 § första stycket högskolelagen (1992:1434) skall gällas som mål vid officersutbildning. Även andra stycket i paragrafen bör gälla. Utredningen föreslår att  första stycket i 11 §, 12 §, 17a § samt 17b § utgår. Högskolelagens 1 kap 9 § bör gälla i sin helhet. 
 131 
 Särskilt yttrande 
 av experterna Yates 
  och  
 Ortega samt George och Davis 
 Försvarsmaktens och Totalförsvarets Forskningsinstituts experter i utredningen anmäler i det följande de slutsatser och prioriteringar vi anser bör utgöra grund för en reformering av officersutbild- ningen. 
 Försvarsmaktens kontroll av utbildningen 
 Försvarsmakten är i huvudsak enda mottagare av de personer som genomgått officersutbildning. Det är därför rimligt att Försvars- makten ges rätt att styra utbildningen genom att fastställa kraven på innehåll och examinationsform. Detta gäller oavsett om utbild- ningen sker inom Försvarsmakten eller i form av uppdrag till annan myndighet. 
 Eftersom officersutbildningen i huvudsak är en inomverksutbild- ning måste det ses som naturligt att den bedrivs inom Försvars- makten respektive inom Försvarsdepartementets område. Härför talar utbildningens militära karaktär och dess sammanhang med framför allt förbandsutbildning inom Försvarsmakten. 
 Finansierings- och studiemedelsfrågor 
 Det ovan sagda innebär att finansieringen av utbildningen bör ske genom Försvarsmakten. Varken den grundläggande eller den fort- satta officersutbildningen bör finansieras genom studiemedel. Re- kryteringskonsekvenserna av en studiemedelsfinansiering kan inte överblickas, men bedöms bli påtagligt negativa 
 133 
  
 Särskilt yttrande 
  
 SOU 2003:43 
  
 I nedanstående frågor har vi med utredningen gjort i stort sam- manfallande bedömningar, men vill poängtera följande aspekter. 
 Utbildningens innehåll – de militära kärnämnena 
 Det är viktigt att de militära (militärvetenskapliga) kärnämnena ges en framträdande ställning och förstärks. Det innebär att en foku- sering bör ske på: 
  
 Taktik, operationer och strategi 
  
 Militärpedagogik 
  
 Ledning och ledarskap 
  
 Militärteknik 
  
 Allmänna ämnen är betydelsefulla för att ge officerarna en god allmänbildning. Kurser i dessa ämnen bör företrädesvis upphandlas från civila högskolor. Det ger dessutom kvalitetskontroll och in- fluenser från andra miljöer. Det är vidare önskvärt att goda möjlig- heter erbjuds att komplettera officersutbildningen med relevanta ämnen vid civil högskola. Möjligheterna till studier vid utländska (militära) utbildningsanstalter bör beaktas. 
 Inom området taktik, operationer och strategi (samlingsbenäm- ning krigsvetenskap) bör den vetenskapliga grunden förstärkas. Ett efter hand växande inslag av forskning bör därför tillföras detta område. Detta ger en vetenskaplig bas inom ett område som är centralt för den militära professionen. 
 Såväl militära som akademiska lärare behövs i utbildningen. Undervisningens militära karaktär och syfte måste bevaras. 
 Den grundläggande officersutbildningen bör ha samma tids- mässiga omfattning som i dag. De militära ämnena måste ges en mer framskjuten plats. Den fortsatta officersutbildningen bör kunna påbörjas tidigare än vad fallet är i dag och den bör dessutom kunna läsas i ett sammanhang. Därigenom kan olika karriärsteg genom- löpas snabbare. 
 Vi anser att den grundläggande officersutbildningen bör inne- fatta ett gemensamt examenstillfälle, med utnämning till fänrik och anställning som officer vid Försvarsmakten. 
 134 
  
 SOU 2003:43 
  
 Särskilt yttrande 
  
 Officersrollen 
 Den uppgift som unikt definierar rollen som officer är att leda insatser med våldsmedel i strid. Den kompetens som erfordras här- för är av såväl specifikt militär som mer allmän natur. Det ställer framtidens utbildningssystem inför en tydlig prioriteringssituation. Utan en tydlig prioritering mellan kärnämnen och allmänna ämnen riskerar officersutbildningen att bli alltför tunn inom kärnområdena. 
 Inom de allmänna områdena skall officeren särskilt ges de kunskaper som erfordras för att kommunicera och sätta in militära medel i sitt samhälleliga sammanhang. 
 Internationalisering av officersutbildningen 
 Internationella kontakter med militära utbildningsinstanser är viktiga för det svenska militära skolsystemet. De ger möjlighet att jämföra kunskapsnivån i den grundläggande och fortsatta officers- utbildningen. De ger impulser för utveckling av denna, främst vad avser de militära ämnena. Dessa kontakter bör kunna öka i omfattning. 
 Rekrytering 
 Det är viktigt att Försvarsmakten har god rekryteringskraft i kon- kurrens med andra samhällssektorer. Värnplikt och aspirantskola är ett sätt att tidigt rekrytera ungdomar. Personer med nyligen av- slutad högskoleutbildning (relevant yrkesexamen eller akademisk examen i relevanta ämnen) utgör en rekryteringsbas av växande intresse. Utbildningssystemet bör därför medge sneddningsmöjlig- heter som innebär en kortad väg fram till den fortsatta officers- utbildningen. Sådana åtgärder bör underlätta rekryteringen av denna målgrupp. 
 Behovet av sidorekrytering av personer med för Försvarsmakten intressant akademisk bakgrund och yrkeserfarenhet torde öka. De kan vid behov ges en anpassad kompletterande militär utbildning. De tillför speciell fackkunskap men bidrar också till att skapa en mångfald av kompetenser och bakgrunder i officerskåren som hel- het. 
 135 
 Särskilt yttrande 
 av experter Williams och Griffin 
 Vi anser att den stora reformfrågan för denna utredning varit akademiseringen av officersutbildningen, med målet att officersut- bildningen skall kunna ge examina i enlighet med civila högskole- normer. Akademisering är i sig inget självändamål, utan ett medel för att nå ett stort antal mål som gynnar officersutbildningen i flera olika avseenden, särskilt kvalitetsutvecklingen. De andra frågorna som utredningen haft att utreda, hade alla kunnat få sin lösning inom det nu rådande officersutbildningssystemet. Akademise- ringen är emellertid en fråga som indikerar ett paradigmskifte. 
 I akademiseringsfrågan har ett antal alternativa förslag granskats och efterhand förkastats. De två alternativ rörande Försvarshög- skolan som slutligen återstått¸  
 Sektorshögskola under Försvars- departementet och Del av en civil högskola 
 , är sinsemellan mycket olika till sin karaktär. Experterna från FM och FOI har – jämte oss 
 – i utredningsarbetet uttryckt betydelsen av att huvudmannaskapet för officersutbildningen ligger kvar under Försvarsdepartementet. Utredaren har trots detta valt att inte ta ställning i avvägningen mellan alternativen. Motivet till detta har vi tolkat som att ut- redaren inte tycker sig kunna finna någon lösning som förenar å ena sidan frågan om Försvarshögskolans examensrätt och, å andra sidan, att tillgodose Försvarsmaktens krav på styrning och finan- siering av utbildningen. 
 Alla sakskäl talar enligt vår mening tydligt för alternativet Sektorshögskola. Det är vår bestämda uppfattning att frågan om finansieringen av utbildningen hade kunnat finna en lösning. 
 Sammanfattningsvis hävdar vi att alternativet Sektorshögskola – i alla avseenden – är det som  
 bäst eller säkrast  
 främjar officersutbild- ningen. Vår slutsats blir därför att alternativet Sektorshögskola borde ha lyfts fram som huvudförslag. 
 137 
 Särskilt yttrande 
 av experten Barber 
 Ekonomiska villkor under den grundläggande officersutbild- ningen 
 Utredaren fick som en del av sitt uppdrag att  
 lämna förslag på vilka ekonomiska villkor som bör gälla för yrkes- och reservofficersaspiranter 
  samt att beakta  
 möjligheterna till ett eventuellt införande av studie- medelsfinansiering 
 . Utredaren har när det gäller studiemedelsfinan- siering av yrkesofficersutbildningen inte ansett sig ha tillräckligt till- förlitligt underlag för att ta ställning och föreslår därför inga åt- gärder. Som stöd för detta anger utredaren framförallt farhågor att rekryteringen till utbildningen skulle påverkas negativt. 
 Jag har en uppfattning som avviker från utredarens när det gäller de ekonomiska villkoren under utbildningen. Jag anser att starka skäl talar för att införa studiemedelsfinansiering för yrkesofficers- utbildningen. 
 Det är enligt min mening viktigt att erbjuda alla studerande på postgymnasiala grundutbildningar oavsett typ av utbildning samma ekonomiska förutsättningar. Jämfört med civila studerande ger För- svarsmaktens ersättningar den enskilde officersaspiranten betydligt bättre ekonomiska villkor under utbildningen än studenter vid civil högskola eller annan postgymnasial utbildning. Att ha genomfört sin postgymnasiala grundutbildning på två år eller mer utan att ha behövt finansiera sitt uppehälle med studiemedel eller annan egen finansiering framstår som väldigt gynnat. Efter att ett antal jämför- bara utbildningar dessutom infört studiemedelsfinansiering framstår denna gynnade situation för officersaspiranter som tämligen unik. 
 Ett ytterligare motiv att införa studiemedelsfinansiering är just att liknande grundutbildningar relativt nyligen gjorts studiemedels- finansierade. De utbildningar som ligger närmast att jämföra med är grundutbildningen av poliser och den nya räddningstjänstutbild- ningen. 
 139 
  
 Särskilt yttrande 
  
 SOU 2003:43 
  
 Även utan att jämföra med andra studerande framstår en del vill- kor för officersaspiranterna som generösa i överkant, t.ex. fria hemresor varje veckoslut (oavsett bostadsort i landet), ersättning för dubbelt boende och en utbildningspremie efter examen (trots att aspiranterna är garanterade anställning i Försvarsmakten). 
 Genom att finansiera utbildningen själv skulle aspiranten göra ett privatekonomiskt åtagande i sin utbildning och sitt yrkesval. Enligt min mening skapar detta förutsättningar för att höja den utexami- nerades engagemang i sin karriär. Det innebär sannolikt också att färre officerare lämnar yrket snart efter examen. Studiemedelsfi- nansieringen leder förmodligen också till att studenterna känner ett ökat individuellt ansvar för sin utbildning och därför ställer högre krav på utbildningens innehåll, standard och genomförande vilket kan få en allmänt kvalitetshöjande verkan på den grundläggande officersutbildningen. 
 De farhågor som framförs av utredaren beträffande eventuella negativa effekter på rekryteringen till utbildningen är enligt min mening överdrivna. Farhågorna grundar sig på att potentiella aspiranter vid yrkesvalet inte skulle söka sig till officersyrket om dagens generösa villkor inte fanns. Inget empiriskt stöd finns som talar för att det skulle bli så. 
 Den enkätundersökning som utredaren hänvisar till (avsnitt 6.3.4) bygger på ett mycket begränsat underlag och var riktad till aspiran- ter på det nuvarande yrkesofficersprogrammet med nuvarande eko- nomiska villkor och kan därför inte ge någon större ledning i frågan. Det vore förvånande om den inte skulle ge det resultat den gav. 
 Intressantare i sammanhanget är att studera de närliggande ut- bildningar som nyligen blivit studiemedelsfinansierade. Polisprogram- met i sin nuvarande form är tvåårig och startades 1998. I samband med detta infördes studiemedelsfinansiering för polisaspiranterna, som tidigare genomfört utbildningen som anställda vid en polis- myndighet. Antalet sökande till polisprogrammet överstiger allt- sedan omläggningen vida antalet utbildningsplatser, trots att studen- terna finansierar sitt uppehälle med studiemedel. Sedan omlägg- ningen har man genomfört 11 antagningsomgångar och i genom- snitt haft 16 sökande per plats. Många sökande har dessutom sedan tidigare någon högskoleutbildning, och därmed studieskulder, när de börjar på polisprogrammet. Bland de antagna har under de senaste antagningsomgångarna  
 37–55 
  % haft tidigare högskoleut- bildning. 
 140 
  
 SOU 2003:43 
  
 Särskilt yttrande 
  
 Den nya tvååriga räddningstjänstutbildningen startar sin första utbildningsomgång i september 2003. Eleverna på utbildningen fi- nansierar sin studiegång med studiemedel och utbildningen genom- förs i Statens räddningsverks regi. Eftersom detta är en helt ny ut- bildning kan inte slutsatser dras i många hänseenden. I ett hänse- ende föreligger dock tydliga fakta och det gäller rekryteringen. Till den första utbildningsomgången fick man 1830 sökanden till 150 platser (12 sökande per plats). Studiemedelsfinansieringen utgör alltså inget hinder för rekryteringen till den utbildningen. 
 Övriga argument utredaren anför mot studiemedelsfinansiering (snedrekrytering, osäkerheten på arbetsmarknaden m.m.) är av den art att de är relevanta för i princip alla yrkesgrupper som finansierar sina studier med studiemedel. Officeren är i dessa hänseenden inte unik och skall därför inte särbehandlas. 
 Mitt förslag innebär att yrkesofficersaspiranterna liksom andra studerande vid grundutbildningar uppbär studiebidrag och studielån under hela utbildningstiden. Försvarsmakten skulle där- med inte stå för yrkesofficersaspiranternas ekonomiska förmåner under utbildningen, vilket i sig skapar en besparingspotential. En del av denna besparing skall användas för att finansiera de kostnader som uppstår i studiestödssystemet. 
 Studiemedelsfinansieringen bör avse hela den grundläggande officersutbildningen fram till examen. Eftersom utredaren föreslår en modell med differentierade utbildningslängder (se avsnitt 5.2), där vissa inriktningar av yrkesofficersprogrammet är längre än två år, bör studiemedelsfinansiering tillämpas även för den del som överstiger två år. Vidare anser jag att utbildningspremien i samband med examen bör slopas. 
 Jag instämmer i utredarens förslag att den grundläggande officers- utbildningen för reservofficerare inte bör studiemedelsfinansieras. Detta utgör emellertid inget hinder för att studiemedelsfinansiera yrkesofficersutbildningen. De överströmmningseffekter som Baker sonalförsörjningsutredningen befarade anser jag vara försumbara och inte heller utredaren i föreliggande utredning för fram dem som ett argument mot studiemedelsfinansiering av yrkesofficers- utbildningen. Jag instämmer också i att de ekonomiska villkoren under reservofficersutbildningen bör ses över. Min mening är att åtminstone fria hemresor och bidrag till bostad på hemorten om- gående kan avskaffas. Dessutom bör utbildningspremien, om den överhuvudtaget skall finnas kvar, sänkas till ett basbelopp. 
 141 
  
 Särskilt yttrande 
  
 SOU 2003:43 
  
 Ekonomiska konsekvenser av förslagen 
 Beträffande de ekonomiska konsekvenserna av förslagen i utred- ningen anser jag inte att utredaren presenterat tillräckligt genom- arbetade analyser. Exempelvis analyseras inte användningen av den lediga kapacitet som skapas som en konsekvens av att den skol- bundna tiden minskar eller effekterna som rimligen uppstår för t.ex. fack- och funktionsskolorna. Inte heller belyses hur anpass- ningen av officerskåren skulle kunna ske så att de besparings- möjligheter som redovisas kan materialiseras. 
 De redovisade uppskattningarna ger knappast en heltäckande bild av det framtida militära utbildningssystemets kostnader eller de effekter förslagen skulle leda till i Försvarsmaktens verksamhet. Jag anser, mot bakgrund av dessa brister, att det inte är möjligt att dra de slutsatser utredaren drar i betänkandet i denna del. 
 142