10 Återkallelse m.m. 
  
 10.1 
  
 Återkallelse av uppehållstillstånd för familjeåter- förening 
  
 Förslag och bedömning: Möjligheten att, enligt 2 kap. 11 § första stycket 2 UtlL, återkalla uppehållstillstånd på grund av utlän- ningens levnadssätt tas bort. I övrigt saknas anledning att ändra gällande grunder för återkallelse. 
 Hänsyn skall tas till utlänningens levnadsomständigheter vid alla fall av återkallelse. 
  
 10.1.1 
  
 Allmän ordning, säkerhet och hälsa 
  
 I avsnitt 8.4 har berörts frågor som är hänförliga till allmän ordning och säkerhet i samband med inresa och vistelse i landet. Motsvaran- de frågor kan också aktualisera återkallelse av uppehållstillstånd. 
 Medlemsstaterna får enligt artikel 6 i familjeåterföreningsdirek- tivet – förutom att avslå en ansökan – återkalla ett uppehållstillstånd för en familjemedlem av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa. 
 Enligt 2 kap. 11 § första stycket  
 2–3 
  UtlL får ett uppehållstillstånd återkallas om utlänningen handlat på ett sådant sätt att det finns all- varliga anmärkningar mot hans levnadssätt eller om det med hänsyn till hans tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i Sverige eller i något annat nordiskt land. Återkallelse enligt denna bestämmelse får dock enbart ske om frågan har väckts innan utlän- ningen har varit bosatt här i tre år med uppehållstillstånd (andra stycket samma paragraf). 
 Kommittén om ny instans- och processordning i utlänningsären- den (NIPU) föreslog i sitt slutbetänkande Ökad rättssäkerhet i asyl- ärenden (SOU 1999:16) att möjligheten att återkalla uppehållstill- stånd på grund av utlänningens levnadssätt (2 kap. 11 § första stycket 
 221 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 SOU 2005:15 
  
 2 UtlL) skulle tas bort. Kommittén anförde i det sammanhanget att möjligheterna att återkalla uppehållstillstånd på grund av levnadssätt är utomordentligt små med hänsyn till de uttalanden som gjorts i förarbetena. Bestämmelsen hade såvitt kommittén kunnat utröna heller aldrig tillämpats. 
 Regeringen anslöt sig i lagrådsremissen till kommitténs förslag i denna del och Lagrådet framförde ingen invändning mot förslaget. (Förslagen bereds för närvarande i Regeringskansliet, se avsnitt  
 11.5–11.6) 
  
 För att genomföra familjeåterföreningsdirektivet bör man med nu gällande lagstiftning ta ställning till om uttrycket handlat på ett sådant sätt att det finns allvarliga anmärkningar mot hans levnads- sätt är vidare än uttrycket allmän ordning och säkerhet. Det finns emellertid goda skäl att i stället ansluta sig till tidigare förslag och ta bort bestämmelsen helt och hållet. Det kan i detta sammanhang er- inras om att det finns möjligheter enligt 4 kap. 7 § UtlL att utvisa en person på grund av brott. 
 Punkten 3 i 2 kap. 11 § som behandlar fall då det kan antas att ut- länningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig under- rättelseverksamhet står i överensstämmelse med direktivet. En sådan person utgör tveklöst ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 Återkallelse enligt denna bestämmelse får som redan nämnts en- bart ske om frågan har väckts innan utlänningen har varit bosatt här i tre år med uppehållstillstånd. Även om direktivet tillåter återkallelse även efter den nyssnämnda treårsperioden bör det inte vara aktuellt att i detta sammanhang utöka de befintliga möjligheterna till åter- kallelse. 
 Någon bestämmelse som medger återkallelse på grund av hälsa finns inte i svensk rätt och det är, i enlighet med vad som diskuterats under avsnitt 8.5, inte aktuellt att i detta sammanhang införa en ny ordning. 
  
 10.1.2 
  
 Villkoren inte längre uppfyllda 
  
 Av artikel 16.1  
 a–c 
  följer att en medlemsstat får återkalla ett uppe- hållstillstånd (eller avslå en ansökan om förnyelse) om villkoren i direktivet inte längre är uppfyllda, om referenspersonen och dennes familjemedlemmar inte längre lever som gifta eller har ett fullstän- digt familjeliv eller om det kan konstateras att referenspersonen 
 222 
  
 SOU 2005:15 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 eller dennes ogifta partner är gift med eller har ett varaktigt förhål- lande med en annan person. 
 Någon liknande grund för återkallelse som avses i t.ex. 16.1 b av ett uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgares familjemedlemmar finns inte i Sverige i dag när det gäller etablerade familjeförhållanden. Makan eller maken får i allmänhet ett permanent uppehållstillstånd och det finns inget stöd för att återkalla detta enbart på den grunden att makarna senare separerar etc. Utredningen finner inte skäl att förändra denna ordning. 
 Vid s.k. snabbanknytning görs emellertid en prövning när det tids- begränsade uppehållstillståndet löper ut. Endast om förhållandet be- står ges ett nytt tidsbegränsat uppehållstillstånd alternativt ett per- manent uppehållstillstånd (2 kap. 4, 4 d och 4 e §§ UtlL). Denna ordning synes stå i överensstämmelse med direktivet i nu berört av- seende (se vidare om snabbanknytning i avsnitt 8.1). 
  
 10.1.3 
  
 Bedrägerisituationer 
  
 Av familjeåterföreningsdirektivet följer vidare att ett uppehållstill- stånd får återkallas om det är fastställt att falska eller vilseledande uppgifter eller falska eller förfalskade handlingar har använts, eller att tillstånd har erhållits genom vilseledande eller på annat olagligt sätt (artikel 16.2). Denna grund för återkallelse motsvaras av 2 kap. 9 § första stycket UtlL. Någon förändring är inte erforderlig. 
 Återkallelse får också ske om det är fastställt att ett äktenskap eller partnerskap har ingåtts eller adoption har utförts uteslutande för att ge den berörda personen möjlighet att resa in och vistas i en medlemsstat, s.k. skenäktenskap och skenadoption (artikel 16.2 b). 
 Enligt nuvarande bestämmelser får uppehållstillstånd ges om ma- karna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands. Vid så- dant förhållande ges i allmänhet ett permanent uppehållstillstånd och detta kan inte återkallas med åberopande av att det är fråga om ett skenäktenskap. Om det är fråga om ett skenäktenskap är det emeller- tid inte sannolikt att paret stadigvarande sammanbott utomlands utan det torde vara ett förhållande som skall prövas enligt 2 kap. 4 § andra stycket UtlL, dvs. med s.k. uppskjuten invandringsprövning. Som redogjorts för i avsnitt 8.1 skall en seriositetsprövning göras vid tillståndsprövningen. En förnyad bedömning av om förhållandet är seriöst görs sedan när det tidsbegränsade uppehållstillståndet löper ut. När utlänningen haft tidsbegränsat uppehållstillstånd i två år 
 223 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 SOU 2005:15 
  
 skall, enligt huvudregeln, ett permanent uppehållstillstånd ges. Det sagda innebär att när prövotiden är slut och utlänningen fått ett per- manent uppehållstillstånd finns ingen möjlighet att med åberopande av att det är fråga om ett skenäktenskap återkalla uppehållstillståndet. Däremot kan självfallet återkallelse ske om det kan fastställas att falska eller vilseledande uppgifter har använts. 
 Utredningen finner att den nu beskrivna ordningen för att mot- verka uppehållstillstånd grundade på skenäktenskap är tillfyllest. Några utökade möjligheter att återkalla permanenta uppehållstill- stånd av sådant skäl bör inte införas. 
 När det gäller adoptioner föreskrivs i 2 kap. 4 § tredje stycket UtlL att den anknytning som uppkommit genom en adoption som beslu- tats av svensk domstol alltid skall godtas i ett ärende om uppehålls- tillstånd. Beträffande utomlands meddelade adoptionsbeslut framhölls i propositionen Uppehållstillstånd för adopterade (prop. 2000/01:66 s. 33) att det visserligen finns utrymme för att pröva om en sådan adoption varit ett led i ett kringgående av utlänningslagstiftningen, men att de fall där det kan bli aktuellt att frånkänna utomlands med- delade adoptioner troligen är mycket sällsynta. Någon möjlighet att i ett senare skede återkalla ett uppehållstillstånd med åberopande av att det varit fråga om en skenadoption finns inte. Utredningen finner heller inte anledning att införa en sådan grund för återkallelse. Möj- ligheten att återkalla under åberopande av att falska eller vilseledande uppgifter har använts finns även i dessa situationer kvar. 
  
 10.1.4 
  
 Referenspersonen flyttar från landet 
  
 Medlemsstaterna får återkalla ett uppehållstillstånd för en familje- medlem om referenspersonen inte längre vistas i medlemsstaten och familjemedlemmen ännu inte har rätt till eget uppehållstillstånd en- ligt reglerna härför (artikel 16.3, jfr artikel 15). 
 Som redan framgått får en familjemedlem i allmänhet permanent uppehållstillstånd i Sverige om det inte är fråga om en nyetablerad relation. Endast vid uppskjuten invandringsprövning kan det bli aktu- ellt att beakta det förhållandet att referenspersonen inte längre vistas i Sverige. I så fall kan det bli aktuellt att inte förlänga det tidigare beviljade tidsbegränsade uppehållstillståndet. Något behov av att åter- kalla ett tillstånd föreligger alltså inte i dessa fall (jfr avsnitt 8.1.4). Någon förändring härvidlag är inte aktuell. 
 224 
  
 SOU 2005:15 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 10.1.5 
  
 Hänsynstagande till levnadsomständigheter 
  
 Om uppehållstillstånd återkallas eller inte förnyas skall medlems- staten enligt direktivet ta vederbörlig hänsyn till arten och stabili- teten av den berörda personens familjeband och varaktigheten av vistelsen i medlemsstaten samt förekomsten av familjemässig, kul- turell eller social anknytning till ursprungslandet (artikel 17). 
 Utredningen finner att den svenska regleringen i 2 kap. 9 § tredje och fjärde styckena UtlL tillgodoser de krav på hänsynstagande som i detta avseende ställs upp i direktivet (jfr avsnitt 8.1.4). Vid åter- kallelse enligt 2 kap. 11 § samma lag finns emellertid inte något mot- svarande stadgande. Denna omständighet uppmärksammades av NIPU som i sitt ovan nämnda betänkande föreslog att även vid åter- kallelse på andra grunder än oriktiga uppgifter skulle gälla att hänsyn skall tas till utlänningens levnadsomständigheter. Regeringen anslöt sig till förslaget i lagrådsremissen och Lagrådet framförde ingen in- vändning i den delen. 
 För att uppfylla kraven i familjeåterföreningsdirektivet bör en förändring i enlighet med den som nu redovisats införas i UtlL. Med hänsyn till utredningens begränsade lagstiftningsuppdrag ges dock förslaget en annan lagteknisk lösning. I stället för att som NIPU i sitt förslag till nytt kapitel om återkallelse införa en ny paragraf som behandlar hänsynstaganden vid alla fall av återkallelse, föreslår utredningen en begränsad förändring genom att ett nytt stycke motsvarande det i 2 kap. 9 § tredje stycket införs i 11 § samma kapitel. 
  
 10.2 
  
 Återkallelse eller förlust av ställning som varaktigt bosatt 
  
 Förslag: En ny bestämmelse införs i utlänningslagen som inne- bär att ställning som varaktigt bosatt skall återkallas under följande villkor. Om det har upptäckts att ställningen förvärvats genom bedrägeri, om utlänningen utvisats, om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, om utlänningen vistats utanför Europeiska gemenskapens territorium under tolv månader i följd, om utlän- ningen vistas utanför Sverige under sex år eller om utlänningen får ställning som varaktigt bosatt i annat land. 
 225 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 SOU 2005:15 
  
 Den som förlorat sin ställning som varaktigt bosatt på grund av bortovaro skall kunna återfå den efter ett förenklat för- farande. 
 I artikel 9 i direktivet om varaktigt bosatta anges villkoren för för- lust och återkallande av ställning som varaktigt bosatt. 
  
 10.2.1 
  
 Ställning förvärvad genom bedrägeri 
  
 Varaktigt bosatta skall inte längre ha rätt att behålla ställning som varaktigt bosatta om det har upptäckts att ställningen som varaktigt bosatt har förvärvats genom bedrägeri (artikel 9.1 a.). 
 Enligt 2 kap. 9 § UtlL får visering, uppehållstillstånd och arbets- tillstånd återkallas om utlänningen medvetet har lämnat oriktiga upp- gifter som varit av betydelse för att få tillståndet eller medvetet förti- git omständigheter av sådan betydelse. 
 Av direktivet följer att Sverige skall ha en bestämmelse med lik- artad betydelse beträffande erhållen ställning som varaktigt bosatt i Sverige. Dock bör denna bestämmelse vara så formulerad att det framgår att återkallelse skall ske om ställningen förvärvats genom be- drägeri. 
 Det bör observeras att det förhållandet att ställningen som var- aktigt bosatt förvärvats genom bedrägeri inte behöver innebära att det ursprungliga uppehållstillståndet förvärvats på felaktiga grunder. Vid sådant förhållande skall tredjelandsmedborgaren förlora sin ställ- ning som varaktigt bosatt men fortfarande behålla sitt nationella uppehållstillstånd. 
  
 10.2.2 
  
 Allmän ordning och säkerhet 
  
 En varaktigt bosatt tredjelandsmedborgare får utvisas endast om han eller hon utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet (artikel 12). Om ett utvisningsbeslut har fattats enligt villkoren i artikel 12 skall den varaktigt bosatta inte längre ha rätt att behålla sin ställning som varaktigt bosatt (artikel 9.1 b.). 
 En bestämmelse med denna innebörd skall införas. (Beträffande utvisning se nedan.) 
 Medlemsstaterna får föreskriva att en varaktigt bosatt person inte längre skall ha rätt att behålla sin ställning som varaktigt bosatt om 
 226 
  
 SOU 2005:15 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 han eller hon – med beaktande av hur allvarliga de brott är som han eller hon begått – utgör ett hot mot den allmänna ordningen, men detta inte är ett skäl för utvisning (artikel 9.3). 
 Det är således tillåtet att ha en bestämmelse som innebär att om det inte föreligger tillräckliga skäl för utvisning men den varaktigt bosatte ändå anses utgöra ett hot mot den allmänna ordningen så skall han eller hon inte längre ha rätt till sin ställning som varaktigt bosatt i Sverige. Personen i fråga får stanna i Sverige men förlorar i hög grad sin fria rörlighet (den möjlighet att resa och uppehålla sig i andra länder under kortare perioder som alla med uppehållstillstånd har finns dock kvar). 
 Ett huvudsakligt skäl att införa en bestämmelse av nu aktuellt slag är lojaliteten med övriga  
 EU-stater. 
  Det finns emellertid även ett annat skäl. Den nya ställning som införs innebär att utlänningen får en förmånligare status. Det kan sägas rimligt att denna förmånligare status görs beroende av utlänningens vandel inte enbart för att er- hållas utan också för att bibehållas. Utredningen anser på nu anförda skäl att en bestämmelse med sådan innebörd skall införas. 
 Även i detta fall är det enbart ställningen som varaktigt bosatt som skall gå förlorad. Utlänningen skall fortfarande ha ett perma- nent uppehållstillstånd. 
  
 10.2.3 
  
 Bortovaro 
  
 Direktivet ställer upp en huvudregel som innebär att bortovaro från gemenskapens territorium under tolv månader i följd leder till att tredje- landsmedborgaren inte längre skall ha rätt att behålla sin ställning som varaktigt bosatt (artikel 9.1 punkt c.). 
 Medlemsstaterna får ha bestämmelser som innebär en avvikelse från denna regel. Man får föreskriva att bortovaro som överstiger tolv månader i följd eller som motiveras av särskilda eller exceptio- nella orsaker inte skall medföra förlust av ställning som varaktigt bo- satt (artikel 9.2). 
 Utredningen har inte funnit anledning att föreslå några undan- tagsregler i detta avseende. 
 Direktivet ställer upp ytterligare en tidsgräns. Efter sex års borto- varo från den medlemsstat som beviljade ställningen som varaktigt bo- satt, skall den berörda personen under inga omständigheter längre ha rätt att behålla sin ställning som varaktigt bosatt i den medlemssta- ten. Det är dock även i detta fall tillåtet att göra avvikelser från 
 227 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 SOU 2005:15 
  
 huvudregeln. Enligt direktivet får den berörda medlemsstaten fast- ställa att den varaktigt bosatta personen av särskilda skäl får behålla sin ställning i den medlemsstaten vid bortovaro under en period som överstiger sex år (artikel 9.4 andra och tredje styckena). 
 Inte heller i detta avseende finner utredningen skäl att medge un- dantag från huvudregeln. Eventuella negativa effekter av att inte in- föra några undantag från reglerna om bortovaro kan lindras genom ett förfarande som innebär att det är enklare att återfå ställningen som varaktigt bosatt om man återvänder efter en bortovaro (jfr nedan). 
 Om en person med ställning som varaktigt bosatt i Sverige får ställning som varaktigt bosatt i ett annat land skall han eller hon inte längre ha rätt att behålla sin ställning i Sverige (artikel 9.4 första stycket). 
 En bestämmelse med denna innebörd skall införas. 
  
 10.2.4 
  
 Förenklat förfarande för att återfå ställning som varaktigt bosatt 
  
 Direktivet tillåter medlemsstaterna att föreskriva ett förenklat för- farande för att återfå ställning som varaktigt bosatt i de fall då ställ- ningen förlorats på grund av bortovaro. Detta förfarande skall en- ligt direktivet särskilt tillämpas på personer som har varit bosatta i annan medlemsstat på grund av studier. Villkoren och förfarandet för att återfå ställning som varaktigt bosatt skall fastställas i den nationella lagstiftningen (artikel 9.5). 
 Om ställningen som varaktigt bosatt gått förlorad på grund av bortovaro har personen i fråga i allmänhet även förlorat sitt uppe- hållstillstånd i Sverige. Det torde inte vara rimligt att personen åter- får sin ställning som varaktigt bosatt om inte förutsättningar före- ligger för att på nytt få uppehållstillstånd i Sverige. 
 Om personens anknytning till Sverige är sådan att han eller hon kan få ett nytt uppehållstillstånd kan det bli aktuellt att diskutera om den förlorade statusen som varaktigt bosatt skall återfås på ett förenklat sätt. Man skulle då kunna tänka sig ett förfarande där ställningen som varaktigt bosatt kan återfås utan att personen be- höver bo ytterligare fem år i landet. I sammanhanget kan påminnas om att ställningen går förlorad även vid en bortovaro på ett år om personen under denna tid befinner sig i tredje land. Eftersom situa- tionen för utlänningen kan ha förändrats väsentligt under borto- 
 228 
  
 SOU 2005:15 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 varon är det dock inte rimligt att frångå försörjningskravet vid ett förenklat förfarande. 
 Utredningen föreslår att en person som förlorat sin ställning på grund av bortovaro skall kunna återfå sin ställning utan att bo ytter- ligare fem år i Sverige under förutsättning att han eller hon uppfyller villkoren för att få uppehållstillstånd för bosättning i Sverige och kan försörja sig. 
  
 10.2.5 
  
 Övriga frågor 
  
 Återkallande eller förlust av ställning som varaktigt bosatt får aldrig grunda sig på att ett  
 EG-uppehållstillstånd 
  för varaktigt bosatta löpt ut (artikel 9.6). 
 Om återkallandet eller förlusten av ställning som varaktigt bosatt grundats på annat skäl än bortovaro och åtgärden inte leder till åter- sändande skall medlemsstaten tillåta den berörda personen att stanna på dess territorium om han eller hon uppfyller villkoren enligt den nationella lagstiftningen och/eller inte utgör ett hot mot allmän ord- ning eller säkerhet. Som anförts ovan under avsnitt 8.2 löses detta genom att den varaktigt bosatte hela tiden har kvar sitt permanenta uppehållstillstånd. 
  
 10.3 
  
 Återkallande av uppehållstillstånd och återtagande- skyldighet beträffande varaktigt bosatta 
  
 Förslag: Uppehållstillstånd för varaktigt bosatta från annan EU- stat skall kunna återkallas enligt samma grunder som gäller för återkallelse av uppehållstillstånd för  
 EES-medborgare. 
  
 En person med ställning som varaktigt bosatt i Sverige, som på grund av bortovaro förlorat sitt uppehållstillstånd skall återfå ett uppehållstillstånd om han eller hon återvänder till Sverige. 
 En ny bestämmelse införs i utlänningslagen som innebär att en person med ställning som varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  skall kunna utvisas från unionens territorium om han eller hon utgör ett allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 I artikel 22 i direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare finns villkoren för återkallande och återtagandeskyldighet beträffande varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat. 
  
 229 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 SOU 2005:15 
  
 10.3.1 
  
 Återkallande av uppehållstillstånd 
  
 En person med ställning som varaktigt bosatt i en  
 EU-stat 
  skall en- ligt direktivets huvudregel ha rätt att bosätta sig i en annan medlems- stat (artikel 14). Om förutsättningarna för det är uppfyllda skall en sådan tredjelandsmedborgare få ett förnybart uppehållstillstånd (arti- kel 19.2). Den andra medlemsstaten får vägra att förnya eller åter- kalla sådant uppehållstillstånd samt, i enlighet med förfarandena i den nationella lagstiftningen, inklusive förfaranden för utvisning, ålägga varaktigt bosatta och familjemedlemmar att lämna landets territorium av hänsyn till allmän ordning och säkerhet, om villkoren för bosättningen (enligt artiklarna 14, 15 och 16) inte längre uppfylls eller när tredjelandsmedborgaren inte är lagligen bosatt i landet. 
 Vid en jämförelse med utlänningslagens bestämmelser om åter- kallelse av uppehållstillstånd synes direktivet medge större möjlighe- ter att återkalla ett uppehållstillstånd för en tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatt i annat land. 
 Enligt 2 kap. 11 § UtlL kan ett uppehållstillstånd återkallas på grund av bristande vandel. Återkallelse enligt denna bestämmelse får dock ske endast om frågan har väckts innan utlänningen varit bosatt här i tre år med uppehållstillstånd. Uppehållstillstånd får vidare återkallas om utlänningen registrerats på spärrlistan i Schengens informations- system, SIS 
 1  
 (2 kap. 10 § UtlL). Enligt 2 kap. 10 a § UtlL får uppehålls- tillstånd återkallas om det är så att ett beslut om avvisning eller ut- visning av utlänningen har meddelats i en stat tillhörande den Euro- peiska unionen eller i Norge eller Island. En förutsättning är att beslutet är grundat på att det föreligger ett allvarligt hot mot den allmänna ordningen eller den inre säkerheten och på att utlänningen i den beslutande staten har dömts för ett brott för vilket är föreskrivet fängelse i minst ett år, eller att utlänningen är skäligen misstänkt för att ha begått ett grovt brott eller att det finns starka skäl som tyder på att han avser att begå ett sådant brott. Om tredjelandsmedborga- rens bosättning i Sverige upphör skall ett permanent uppehållstill- stånd återkallas (2 kap. 12 § UtlL). 
 När det gäller utlänning som grundar sin rätt till vistelse i Sverige på  
 EES-avtalet 
  får uppehållstillstånd återkallas om utlänningen inte försörjer sig eller annars saknar egna medel för sitt uppehälle här 
  
 1  
 En utlänning får registreras på spärrlista om det finns beslut om det av en nationell myndig- het eller domstol enligt landets lagstiftning och beslutet är grundat på att utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning och säkerhet eller på att han eller hon har avvisats eller utvisats. Den åtgärd som begärs genom införandet på spärrlistan är att den registrerade personen skall vägras inresa till eller uppehållstillstånd inom Schengenområdet. 
 230 
  
 SOU 2005:15 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 (3 kap. 5 c § UtlF). Detta gäller utöver vad som föreskrivs i 2 kap.  
 9–11 
  §§ UtlL. Uppehållstillstånd för sådan utlännings anhöriga får återkallas om anknytningen till EES- medborgaren bryts och den an- hörige inte har rätt att stanna i Sverige på någon annan grund. 
 De villkor som det hänvisas till (artikel 14, 15 och 16) har redo- visats i avsnitt 8.3 ovan. Där förespråkas att tredjelandsmedborgare med ställning som varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat 
  skall behandlas på samma sätt som  
 EES-medborgare 
  när det gäller villkor för uppe- hållstillstånd. 
 Man skulle kanske kunna ha kvar enbart de återkallelsegrunder som gäller i dag enligt UtlL. Men utredningen finner det mera lämp- ligt att införa en ny bestämmelse om återkallelse av uppehållstillstånd som särskilt avser tredjelandsmedborgare med ställning som varak- tigt bosatta i annat land. Att återkallelse i sådant fall kan ske trots att personen bott länge i Sverige ter sig inte lika ingripande eftersom personen har anknytning till annan  
 EU-stat 
  och har rätt att vistas där på grund av sin ställning som varaktigt bosatt i det landet. Det fram- står också som konsekvent att jämföra de varaktigt bosatta med  
 EES-medborgare 
  både när det gäller att ge uppehållstillstånd och återkalla det. 
 En utlänning med ställning som varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  kan på samma sätt som övriga tredjelandsmedborgare och unions- medborgare utvisas på grund av brott i enlighet med förutsättning- arna i 4 kap. 7 § UtlL. 
  
 10.3.2 
  
 Återtagandeskyldighet 
  
 Om det andra medlemslandet, dit den varaktigt bosatte flyttat, vid- tar någon av de åtgärder som anges ovan skall den första medlems- staten omedelbart och utan formaliteter återta den varaktigt bosatte och dennes familjemedlemmar. Den andra medlemsstaten skall under- rätta den första medlemsstaten om sitt beslut. 
 En tredjelandsmedborgare som fått ställning som varaktigt bo- satt i Sverige och som därefter fått uppehållstillstånd i annan EU- stat skall alltså – om han eller hon blir utvisad från det landet eller får sitt uppehållstillstånd där återkallat – ha rätt att återvända till Sverige. 
 Enligt gällande bestämmelser skall ett permanent uppehållstill- stånd återkallas om utlänningens bosättning i Sverige upphör (2 kap. 12 § UtlL). 
 231 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 SOU 2005:15 
  
 En person som har beviljats ställning som varaktigt bosatt i Sverige har sedan tidigare ett permanent uppehållstillstånd i Sverige. Om per- sonen lämnar landet för att, med sina rättigheter som varaktigt bo- satt och som innehavare av ett  
 EG-uppehållstillstånd, 
  uppehålla sig i annan medlemsstat skall det permanenta uppehållstillståndet, en- ligt gällande bestämmelse i 2 kap. 12 § UtlL, återkallas. Förutsätt- ningar för att återkalla ställningen som varaktigt bosatt i Sverige före- ligger emellertid inte (jfr artikel 9). 
 När det är fråga om förlorad ställning som varaktigt bosatt på grund av bortovaro uppkommer inget problem i förhållande till per- manent uppehållstillstånd. Det permanenta uppehållstillståndet har redan förlorats om de nu diskuterade tidsgränserna passerats. 
 Ställningen som varaktigt bosatt i Sverige skall i princip vara per- manent. Återkallelse kan endast ske om ställningen förvärvats genom bedrägeri, om ett utvisningsbeslut har fattats eller vid bortovaro från gemenskapens territorium i mer än ett år i följd.  
 EG-uppehållstill- 
  ståndet skall gälla i minst fem år och det skall förnyas automatiskt, eventuellt efter ansökan. Återkallelse eller förlust av ställning som varaktigt bosatt får aldrig grunda sig på att  
 EG-uppehållstillståndet 
  för den varaktigt bosatta har löpt ut (artikel 8 och 9.6). 
 Personer med beviljad ställning som varaktigt bosatt i Sverige har på grund av denna ställning rätt att vistas i Sverige. Detta skall gälla enligt de nya bestämmelserna om varaktigt bosatta och oavsett om personen återvänder från ett annat land där han eller hon har vistats en tid. Vid återkomsten kan utlänningens ursprungliga uppehållstill- stånd ha återkallats. Man kan tänka sig ett förfarande där den var- aktigt bosatta mer eller mindre automatiskt får tillbaka sitt uppehålls- tillstånd vid återkomsten. Alternativt låter man  
 EG-uppehållstill- 
  ståndet ersätta det vanliga uppehållstillståndet. Det är då av avgö- rande betydelse att en person med  
 EG-uppehållstillstånd 
  aldrig kom- mer i ett sämre läge än en person med permanent uppehållstillstånd enligt dagens regler. Utredningen har i avsnitt 8.2 slagit fast att ställ- ningen som varaktigt bosatt och innehavet av ett permanent uppe- hållstillstånd är två olika tillstånds- eller statusregleringar som skall existera parallellt. I enlighet med vad utredningen tidigare anfört bör den nu aktualiserade problematiken lösas på det sättet att den var- aktigt bosatte återfår ett uppehållstillstånd vid sin återkomst till Sverige. 
 För personer med  
 EG-uppehållstillstånd 
  med ställning som var- aktig bosatt i annan medlemsstat skall andra regler gälla. Dessa per- soner måste ansöka om uppehållstillstånd i Sverige. 
 232 
  
 SOU 2005:15 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 10.3.3 
  
 Utvisning från unionens territorium 
  
 Om tredjelandsmedborgaren utgör ett allvarligt hot mot allmän ord- ning eller säkerhet får den andra medlemsstaten utvisa honom eller henne från unionens territorium (artikel 22.3). 
 Enligt nuvarande svenska bestämmelser finns ingen möjlighet att utvisa en tredjelandsmedborgare från unionens territorium, enbart från Sveriges. 
 I direktivet står att den andra medlemsstaten får fatta beslut om att utvisa tredjelandsmedborgaren från unionens territorium. Sverige skulle således inte behöva ha en bestämmelse av detta slag. Utred- ningen finner emellertid att en sådan möjlighet ligger väl i linje med det samarbete mellan  
 EU-staterna 
  som redan pågår avseende utvis- ningar, spärrlistan SIS och erkännanden av utländska utvisningsbe- slut. Utredningen föreslår därför att en sådan möjlighet införs. 
 Möjligheten att utvisa en person från unionens territorium bör vara förbehållen särskilt allvarliga fall. Man bör kunna göra en jäm- förelse med de förutsättningar som krävs för att utvisa en person enligt 4 kap. 10 § andra stycket UtlL. I motiven till den bestämmel- sen talas om särskilt allvarlig brottslighet. Till den kategorin hör brott mot person, såsom mord och dråp samt svåra integritets- kränkningar, organiserad brottslighet, där gärningsmannen systema- tiskt med olika metoder skaffar sig själv en ekonomisk vinning på enskildas eller på samhällets bekostnad, t.ex. ekonomiska brott så- som skatte- och gäldenärsbrott av allvarligare art, brottslighet som medför stora skadeeffekter, t.ex. grovt narkotikabrott och grov varu- smuggling av narkotika (prop. 1979/80:96 s. 63). 
 Inför beslut om utvisning från unionens territorium skall den andra medlemsstaten samråda med den första medlemsstaten. Efter beslutet skall den andra medlemsstaten vidta alla åtgärder som är lämpliga för att effektivt kunna genomföra beslutet. Som utredningen ser det kommer frågan om utvisning från unionen att bli aktuell i samband med att utlänningen gjort sig skyldig till brott. Liksom när det gäller regler om utvisning på grund av brott bör det vara den domstol som handlägger brottmålet som skall besluta om ut- visningen. Det skulle dock te sig främmande att ålägga allmän dom- stol en skyldighet att samråda med annan stat. I stället bör föreskri- vet samråd genomföras med hjälp av Migrationsverket. Utredningen föreslår att domstolen åläggs en skyldighet att inhämta yttrande från Migrationsverket som inför ett sådant yttrande skall kontakta ansva- rig myndighet i det första landet. 
 233 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 SOU 2005:15 
  
 10.3.4 
  
 Permanent bosättningsförbud 
  
 I de fall då utvisning skett på grund av att villkoren för uppehålls- tillstånd inte längre föreligger eller på grund av att tredjelandsmed- borgaren inte lagligen är bosatt i landet får utvisningsbeslutet inte kombineras med permanent bosättningsförbud (artikel 22.4). Här- av följer att om utvisningen sker av hänsyn till allmän ordning och säkerhet får beslutet förenas med ett permanent bosättningsförbud. 
 Enligt utlänningslagen (4 kap. 14 §) får ett beslut om avvisning eller utvisning förenas med ett förbud för utlänningen att under viss tid återvända till Sverige utan tillstånd av Migrationsverket. En dom eller ett beslut om utvisning på grund av brott skall innehålla för- bud för utlänningen att återvända till Sverige under viss tid eller utan tidsbegränsning. 
 Någon förändring av svensk rätt är således inte nödvändig. 
  
 10.4 
  
 Utvisning av varaktigt bosatt tredjelandsmedborgare 
  
 Bedömning: Den svenska regleringen av utvisning på grund av brott motsvarar det som skall gälla enligt direktivet. Någon ytter- ligare reglering är inte nödvändig. 
 Direktivet 
 Personer med ställning som varaktigt bosatta i Sverige skall åtnjuta ett särskilt skydd mot utvisning. I artikel 12 (punkt  
 1–2) 
  föreskrivs att medlemsstaterna får fatta beslut om utvisning av en person med ställning som varaktigt bosatt i landet endast om han eller hon utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. Ett utvisningsbeslut får inte grundas på ekonomiska över- väganden. Av artikel 12.3 följer vidare att innan ett beslut om ut- visning av en varaktigt bosatt fattas skall medlemsstaterna beakta hur länge bosättningen varat, den berörda personens ålder, följd- erna för vederbörande och dennes familjemedlemmar samt banden med bosättningslandet eller avsaknaden av band med ursprungs- landet. 
 234 
  
 SOU 2005:15 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 Gällande rätt 
 Enligt 4 kap. 3 § UtlL får en utlänning utvisas ur Sverige om han eller hon uppehåller sig här efter det att hans eller hennes uppehållstill- stånd har löpt ut eller återkallats. Sådan utvisning beslutas av Migra- tionsverket. 
 Enligt 4 kap. 7 § UtlL får en utlänning utvisas om han eller hon döms för ett brott som kan leda till fängelse eller om en domstol undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till (första stycket). Utlänningen får dock utvisas endast om han döms till svårare straff än böter och det på grund av gärning- ens beskaffenhet och övriga omständigheter kan antas att han eller hon kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet i Sverige (andra stycket 1) eller om brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det har inneburit för enskilda eller allmänna intressen är så allvarligt att han eller hon inte bör få stanna kvar (andra stycket 2). Beslutet fattas av domstol. 
 I 4 kap. 10 § UtlL finns vissa begränsningar för utvisning på grund av brott. När en domstol överväger om en utlänning bör utvisas skall den ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhäl- let. Därvid skall domstolen särskilt beakta utlänningens levnadsom- ständigheter och familjeförhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i Sverige (första stycket). En utlänning som hade vistats i Sverige med permanent uppehållstillstånd sedan minst fyra år när åtal väcktes eller som då var bosatt i Sverige sedan minst fem år, får ut- visas endast om det finns synnerliga skäl (andra stycket). 
 Ger gällande bestämmelser ett tillräckligt skydd mot utvisning? 
 Enligt direktivet om varaktigt bosatta skall varaktigt bosatta tillför- säkras ett skydd mot utvisning från det land som de har sin varak- tiga ställning i. Utvisning skall, enligt artikel 12, endast få ske om ut- länningen utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 När det gäller utvisning från Sverige på grund av brott är möjlig- heterna att utvisa en varaktigt bosatt person (som ju enligt reglerna för att få denna ställning har bott här i minst fem år) redan i dag begränsade. 
 I samband med en justering av lydelsen av 4 kap. 7 § UtlL uttala- des att risken för fortsatt brottslighet inte behöver avse sådan brotts- 
 235 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 SOU 2005:15 
  
 lighet som är likartad med den aktuella. Det bör vara tillräckligt att omständigheterna tyder på en brottsbenägenhet i allmänhet (prop. 1993/94:159 s. 12 och 33). I normalfallet krävs för antagande om risk för fortsatt brottslighet, att det genom registerutdrag eller på annat sätt framgår, att utlänningen vid minst ett tidigare tillfälle har an- tingen dömts för brott eller godkänt strafföreläggande eller fått åtals- underlåtelse. Domstolen får alltså inte fritt spekulera om utlänning- ens allmänna brottsbenägenhet. Undantagsvis sades dock risk för fortsatt brottslighet, liksom tidigare, kunna antas föreligga, även om detta inte dokumenterats i tidigare domar. I propositionen nämndes att domstolarna beträffande ficktjuvar ofta ansett sig kunna anta yrkesmässig verksamhet, även om endast en gärning förelegat till be- dömning, samt att någon ändrad praxis inte var avsedd. 
 Enligt utlänningslagen kan utvisning ske även utan att det förelig- ger risk för fortsatt brottslighet om brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det har inneburit för enskilda eller allmänna intressen är så allvarligt att han eller hon inte bör få stanna kvar. Man har ansett att utvisning oberoende av återfallsrisk skall kunna ske vid allvarliga vålds- och sexualbrott, narkotikabrott och annan svårare brottslighet. För att i övrigt närmare klargöra vilka brott som avses har utvisningsmöjligheten i propositionen relaterats till brottets straffvärde. Som en allmän riktlinje anges att brottet bör ha ett straffvärde om fängelse minst ett år för att utvisning skall få ske oberoende av återfallsrisk (prop. 1993/94:159 s. 13). 
 Genom 1980 års utlänningslag bestämdes att det efter tre års bo- sättning eller vistelse i Sverige två år med permanent uppehållstill- stånd skulle fordras synnerliga skäl för att utvisning skulle få ske (tidsgränsen har senare förlängts). I motiven sades att ett sådant synnerligt skäl kan vara att brottsligheten är särskilt allvarlig. Av motiven följer att till denna kategori av brott hör: brott mot person, såsom mord och dråp samt svåra integritetskränkningar, organiserad brottslighet, där gärningsmannen systematiskt med olika metoder skaffar sig själv en ekonomisk vinning på enskildas eller på samhällets bekostnad, t.ex. ekonomiska brott såsom skatte- och gäldenärsbrott av allvarligare art, brottslighet som medför stora skadeeffekter, t.ex. grovt narkotikabrott och grov varusmuggling av narkotika (prop. 1979/80:96 s. 63). 
 En fråga är om det för att utgöra ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet bör förutsättas att personen i fråga kan förväntas utföra något ytterligare brott. Utvisning utan att det föreligger risk för fortsatt brottslighet skulle i sådant fall 
 236 
  
 SOU 2005:15 
  
 Återkallelse m.m. 
  
 eventuellt inte stå i överensstämmelse med det skydd mot utvisning som ställs upp i direktivet. 
 Utvisning utan att det föreligger risk för fortsatt brottslighet förut- sätter att det brott som utlänningen gjort sig skyldig till är särskilt allvarligt samt, i de fall utlänningen varit bosatt här i fem år, att det föreligger synnerliga skäl. Regleringen för dessa fall synes hänga ihop med motivuttalandet om att domstolen inte fritt får spekulera om utlänningens allmänna brottsbenägenhet. I dessa situationer behöver domstolen inte fastslå att det finns risk för fortsatt brottslighet. Det begångna brottet, som kan vara det första som utlänningen fälls för, kan räcka i sig. Utredningen finner mot bakgrund av det anförda att den svenska regleringen redan i dag ger ett skydd mot utvisning som motsvarar det som skall gälla enligt direktivet. 
 I lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll finns det be- stämmelser om utvisning av hänsyn till rikets säkerhet och på grund av befarad brottslighet enligt lagen (2003:148) om straff för terrorist- brott. Det kan bli fråga om att tillämpa dessa på varaktigt bosatta. Bestämmelserna torde dock inte strida mot direktivet i det avseende som nu berörs. 
 Innan ett beslut om utvisning av varaktigt bosatt fattas skall med- lemsstaten, i enlighet med direktivet, beakta hur länge bosättningen i medlemsstaten varat, den berörda personens ålder, följderna för ve- derbörande och dennes familjemedlemmar samt banden med bosätt- ningslandet eller avsaknaden av band med ursprungslandet. Hänsyn av detta slag skall redan i dag tas enligt 4 kap. 10 § första stycket UtlL. Någon ytterligare reglering är inte nödvändig. 
 Ett beslut om utvisning skall kunna överklagas och rättshjälp skall ges till varaktigt bosatta som saknar tillräckliga medel på samma vill- kor som till medborgare i den stat där de är bosatta. Dessa frågor behandlas under avsnittet som rör handläggningen. 
 237 
 11 Förfarandet 
  
 11.1 
  
 Inledning 
  
 De båda  
 EG-direktiven 
  innehåller vissa krav på hur ansökningar om uppehållstillstånd eller om att få ställning som varaktigt bosatt skall hanteras bl.a. beträffande tidsfrister, beslutsmotivering och besluts- underlag. Vidare uppställs krav på att prövningsförfarandet håller viss standard vid t.ex. beslut om avslag och utvisning. 
 Enligt både kommittédirektiv 2003:181 och 2004:9 skall utred- ningen ta ställning till hur de krav i  
 EG-direktiven 
  som hänför sig till förfarandet överensstämmer med nuvarande reglering eller ordning på området. 
 I detta kapitel behandlas först hur och av vem ett ansökningsför- farande inleds, vilket beslutsunderlag som krävs, vilka tidsfrister be- slutande myndighet har att iaktta vid handläggningen av en ansökan, vilka krav som bör gälla för beslutsmotivering, underrättelse av beslut eller underrättelse av möjligheterna att överklaga ett beslut. Därefter behandlas procedurkraven för prövningen av ansökningar om uppehållstillstånd, om att få ställning som varaktigt bosatt, om återkallelse av sådant tillstånd respektive status och avvisning eller utvisning. 
  
 11.2 
  
 Handläggning av ansökan enligt familjeåterföre- ningsdirektivet 
  
 Förslag:  
 Ett beslut med anledning av en ansökan om uppehålls- tillstånd för familjeåterförening skall meddelas den sökande tredje- landsmedborgaren senast inom nio månader från det att ansök- ningen lämnades in. Beslutet får meddelas senare om det före- ligger särskilda skäl. En bestämmelse med detta innehåll införs genom tillägg av ett nytt femte stycke i 11 kap. 3 § UtlL. 
 239 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 Underrättelser om beslut i ärenden om uppehållstillstånd för familjeåterförening beträffande tredjelandsmedborgare skall vara skriftliga. En bestämmelse om att beslutsunderrättelser i ären- den om uppehållstillstånd skall ha skriftlig form och som görs generellt tillämplig för alla sådana ärenden, införs därför genom ett tillägg av ett nytt fjärde stycke i 11 kap. 3 § UtlL. 
 I övrigt skall de bestämmelser som reglerar handläggningen av ärenden om uppehållstillstånd också gälla för ärenden om familje- återförening för tredjelandsmedborgare. Det innebär bl.a. att skyl- digheten att enligt 11 kap. 3 § andra stycket UtlL motivera be- slut i tillståndsärenden samt att vid ett avslags- eller återkallelse- beslut underrätta sökanden om hur man överklagar beslutet en- ligt 21 § andra stycket FL skall gälla. 
  
 11.2.1 
  
 Inlämnande och handläggning av ansökan om familjeåterförening 
  
 Artikel 5.1 
 Bakgrund 
 I artikel 5.1 anges att vem som är behörig, referenspersonen eller familjemedlemmen, att ansöka om familjeåterförening avgörs av med- lemsstaterna. Nuvarande reglering om vem som kan ansöka om uppehållstillstånd finns i 2 kap. 5 § UtlL. Enligt 2 kap. 5 § första stycket UtlL skall en utlänning som vill ha uppehållstillstånd i Sverige ha utverkat detta före inresan. 
 Överväganden 
 Enligt 2 kap. 5 § UtlL är det den som önskar att få uppehållstill- stånd i Sverige som är behörig att ansöka härom. Det innebär att det är familjemedlemmen som skall ansöka om uppehållstillstånd för familjeåterförening. Någon författningsändring behövs därför inte i denna del. 
 240 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 Artikel 5.2 
 Bakgrund 
 I artikel 5.2 föreskrivs villkoren för beslutsunderlaget. En ansökan skall åtföljas av skriftliga bevis för familjebanden och för att villko- ren i artiklarna 4 (släktskap) och 6 (allmän ordning och säkerhet) eller – i förekommande fall – 7 (försörjningskravet) eller 8 (vistelse- tid m.m.) är uppfyllda och bestyrkta kopior av familjemedlemmarnas resehandlingar. Om det är lämpligt får, i syfte att styrka familjeban- den, samtal hållas med referenspersonen och familjemedlemmarna. Om ansökan rör familjeåterförening för en ogift partner skall vid bedömningen av om ett varaktigt förhållande föreligger, medlems- staten beakta förekomsten av gemensamma barn, tidigare samboende, registrerat partnerskap eller andra tillförlitliga bevis. 
 Förvaltningslagen (1986:223), FL, är enligt huvudregeln tillämplig för handläggningen av ärenden om uppehållstillstånd. I 11 kap. ut- länningslagen (1989:529) finns bestämmelser om handläggningen i vissa fall. 
 Överväganden 
 En myndighet – i detta fall utlandsmyndigheten och Migrationsver- ket – har en utredningsplikt. Plikten innebär att utreda ett ärende som dess beskaffenhet kräver (se Proposition 1985/86:80 om ny för- valtningslag, s. 19 och Cooper och Anderson, Förvaltningsla- gen med kommentarer, 2003, s. 73, jfr Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN  
 313-97 
  och  
 404-00). 
  Trots myndighetens utredningsplikt ankommer det på sökanden att hjälpa till så att frågan blir utredd in- för beslutet (Utlänningslagen – Vägledande beslut, reg.  
 83–98). 
  Be- slutsmyndigheten brukar i anknytningsärenden infordra pass- och andra identitetshandlingar. Om ett försörjningskrav skulle införas (jfr artikel 7) kan behov av att sökanden ger in utdrag ur bankintyg, anställningsbevis m.m. aktualiseras. Lämpligt underlag för en pröv- ning av om utlänningen uppfyller kraven för uppehållstillstånd med hänsyn till allmän ordning och säkerhet (se artikel 6) är utdrag ur svenskt misstanke- eller belastningsregister. Migrationsverket har be- fogenhet att inhämta sådana utdrag redan enligt nuvarande ordning. 
 I den omfattning beslutsmyndigheten anser att ett behov finns kan den enligt 14 § FL inhämta underlag för ett beslut om uppehålls- tillstånd genom muntlig handläggning. (Bestämmelsen om muntlig 
 241 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 handläggning i 11 kap. 1 § UtlL rör endast asylsökande, EES- med- borgare och Hernandez). Normalt förekommer intervjuer på ut- landsmyndigheten av den anhörige som åberopar anknytning som grund för ansökan. 
 Det finns alltså redan en fastlagd princip om att beslutande myn- dighet har ett utredningsansvar inför beslut om uppehållstillstånd. Formen för detta kan vara skriftlig eller, med stöd i 14 § FL, munt- lig. Behov av författningsändringar eller andra ändringar i detta av- seende är därför inte påkallat. 
 I vad mån ett förhållande mellan ogifta personer är varaktigt eller inte är en faktor som skall beaktas vid prövningen av om en sambo skall få uppehållstillstånd för familjeåterförening. (Detta behandlas i avsnitt 8.1). 
 Artikel 5.3 
 Bakgrund 
 Enligt artikel 5.3 skall som huvudregel en ansökan om familjeåter- förening lämnas in när sökanden vistas utanför den stat referensper- sonen vistas i. Undantag får medges i lämpliga fall varvid en ansökan får godtas från en familjemedlem som redan finns i landet. 
 Enligt 2 kap. 5 § första stycket UtlL slås fast att en utlänning som vill ha uppehållstillstånd skall ha utverkat ett sådant före inresan till Sverige samt att en ansökan härom inte får bifallas efter inresan. I 2 kap. 5 § andra stycket  
 1–5 
  UtlL medges dock undantag för fem situationer: Den som har uppehållstillstånd med tillfälligt skydd enligt 2 a kap. 2, 3 eller 4 § eller på grund av flyktingskäl eller annat skyddsbehov enligt 3 kap. 4 § (p. 1), den som åberopar humanitära skäl (p. 2), den som enligt 2 kap. 4 § andra stycket fått tidsbegränsat uppehållstillstånd och önskar förlängt tillstånd (p. 3), den som har eller kan beviljas tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 4 a § (p. 4) eller om det annars föreligger synnerliga skäl (p. 5). Ytterligare undan- tag från huvudregeln i första stycket kan medges enligt 2 kap. 5 § tredje stycket UtlL: Undantag kan ges för personer som på grund av anknytning enligt 2 kap. 4 § första stycket  
 1–4 
  och andra stycket  
 1–2 
  har stark anknytning till person som är bosatt i Sverige och det inte skäligen kan krävas att utlänningen återvänder till ett annat land för att där ge in sin ansökan. 
 242 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 Överväganden 
 Den rådande huvudprincipen om att ansökan om uppehållstillstånd skall ges in när sökanden befinner sig utomlands och som kommer till uttryck i 2 kap. 5 § första stycket UtlL uppfyller direktivets krav i denna del. Skäl saknas att inte anse de undantag från huvudregeln som anges i andra och tredje stycket samma paragraf, i de fall de blir tillämpliga i familjeåterföreningsfall, som lämpliga. 
 Gällande reglering i 2 kap. 5 § UtlL stämmer överens med kraven i artikel 5.3 om varifrån en tredjelandsmedborgare skall ansöka om uppehållstillstånd för familjeåterförening. Någon ändring av be- stämmelsen i sak behövs därför inte för detta ändamål enligt utred- ningens uppfattning. 
 Artikel 5.4 
 Bakgrund 
 I artikel 5.4 ställs krav på att beslut med anledning av en ansökan om familjeåterförening skall skriftligen meddelas sökanden senast nio månader från det att ansökan lämnats in. Om prövningen av ansökan är av komplicerad natur får fristen förlängas i undantagsfall. I artikeln anges också att beslutet skall vara motiverat. Följderna av att ett be- slut inte fattats inom fristen skall regleras i medlemsstaternas natio- nella lagstiftning. 
 I 21 § första stycket FL finns bestämmelser om att enligt huvud- regeln enskild sökande i ärende som rör myndighetsutövning har rätt att underrättas om slutligt beslut. Om det är uppenbart obehöv- ligt behöver underrättelse inte ske. I litteraturen har dock förordats stor återhållsamhet när det gäller underlåtenhet att underrätta om beslut. Även positiva beslut omfattas av underrättelseskyldigheten (se T. Cooke och Anderson, a.a. s. 232). I de fall ett beslut går en part emot och kan överklagas, skall underrättelse ske om sättet för överprövning (21 § andra stycket). Beträffande formen för under- rättelse är det myndigheten som bestämmer om det bör ske munt- ligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. Underrättelse skall dock ske skriftligt om parten begär det (21 § tredje stycket). 
 När det gäller kravet på handläggningstid är 7 § FL:s bestämmel- ser tillämpliga. Enligt denna paragraf skall varje ärende där enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att 
 243 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 säkerheten eftersätts. Innebörden härav är bl.a. att bestämmelsen skall vara vägledande i fråga om tillämpningen av andra regler i för- valtningslagen, t.ex. underrättelse av beslut (prop. 1985/86:80 s. 62). 
 I 11 kap. 3 § första och andra stycket UtlL finns bestämmelser om motiveringsskyldighet för beslut i ärenden enligt utlännings- lagen. I första stycket hänvisas till att 20 § FL, som enligt huvud- regeln innebär motiveringsskyldighet för beslut som innebär myn- dighetsutövning mot enskild, skall gälla även för beslut i ärenden enligt utlänningslagen. I 11 kap. 3 § andra stycket UtlL regleras sär- skilt att motiveringsskyldighet gäller för beslut i ärenden om uppe- hållstillstånd. 
 Överväganden och förslag 
 Ärenden om uppehållstillstånd är att hänföra till myndighetsutöv- ning mot enskild. Kravet på beslutsunderrättelse i familjeåter- föreningsdirektivet innebär i och för sig att beslutsorganet, Migra- tionsverket, inte får underlåta detta. Migrationsverket tillämpar dock redan en ordning som innebär att sökanden alltid får en under- rättelse om beslutet – negativt eller positivt – i tillståndsfrågan. Det blir därför aldrig fråga om för verket att ta ställning till om det är uppenbart obehövligt att underrätta sökanden om beslutet (jfr 21 § första stycket andra meningen FL). Utredningen anser därför att författningsändring inte är erforderlig för att uppfylla direk- tivets krav på att underrättelse av beslut om uppehållstillstånd för familjeåterförening skall ske. 
 Däremot ställer direktivet också krav på att beslutsunderrättelsen skall ha skriftlig form. Som framgått av redogörelsen för innehållet i 21 § FL har förvaltningsmyndigheten rätt att välja sättet för under- rättelse, dvs. skriftligt eller muntligt. I litteraturen har skriftlighet inom förvaltningsrätten definierats så att beslutet skall vara ett pappersburet meddelande (se T. Cooke och Anderson a.a. s. 238). I  
 9–10 
  §§ förordningen (2003:234) om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m. föreskrivs att en handling kan skickas ge- nom post, telefax, elektronisk post eller på annat sätt tillhandahållas i elektronisk form. 
 Bestämmelsen i 21 § tredje stycket FL om att beslutsmyndighe- ten har möjlighet att välja underrättelseform står i strid med kravet på skriftlighet i familjeåterföreningsdirektivet. Migrationsverket tillämpar visserligen som huvudprincip en ordning som innebär att 
 244 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 sökanden (eller ombudet) alltid delges beslutet i tillståndsfrågan skriftligt. Finns inget ombud i Sverige ombesörjer utlandsmyndighe- ten att sökanden får kännedom om ett avslagsbeslut, skälen för detta och hur beslutet överklagas. I dessa fall skall förvaltningslagens be- stämmelser om tolk iakttas och sättet för underrättelse beror på om ombud finns på plats eller inte. Men med hänsyn till villkoret i arti- kel 5.4 och att något formellt krav inte finns för att beslutsunder- rättelsen skall vara skriftlig bör, åtminstone beträffande tredjelands- medborgare, införas en bestämmelse som innebär att underrättelser av beslut om uppehållstillstånd skall vara skriftliga. Handläggnings- förfarandet i uppehållstillståndsärenden bör emellertid inte i onödan tyngas av att olika formkrav måste iakttas vid beslutsunderrättelser i tillståndsärenden beroende på medborgarskapet hos sökanden eller referenspersonen. Utredningen anser därför att en bestämmelse om formkrav för beslutsunderrättelse i tillståndsärenden skall ha gene- rell tillämplighet. (Se utredningens förslag till ny bestämmelse i 11 kap. 3 § fjärde stycket UtlL). 
 När det gäller direktivets krav på att beslutsunderrättelse skall ske inom nio månader gör utredningen följande överväganden. 
 Enligt uppgift i Migrationsverkets årsredovisning för 2003 har verket som mål att den sammanlagda väntetiden i ett familjeanknyt- ningsärende (dvs. tiden hos utlandsmyndigheten, Migrationsverket och Utlänningsnämnden) inte skall överstiga tolv månader. Målet för handläggningstid för utlandsmyndigheten och Migrationsverket är fem månader. Av tillgänglig statistik i årsredovisningen följer att verket avgjorde knappt 30 500 anknytningsärenden (exklusive för- längningsärenden) år 2003. Medianhandläggningstiden hos utlands- myndigheten och Migrationsverket var för dessa 223 dagar (ca 7,5 månader). Endast 37 procent avgjordes inom fem månader. Den genomsnittliga handläggningstiden för öppna ärenden vid utgången av 2003 hos verket (knappt 4 700 ärenden) som överklagats till Ut- länningsnämnden var 499 dagar (drygt 16 månader). Målet på högst tolv månader är uppfyllt i endast 23 procent av ärendena. Migrations- verket framhåller i sin årsredovisning att inom just bosättningspro- cessen (anknytningsärenden) fortgår utbyggnaden av ett webbaserat ärendehanteringssystem, Martinez. Enligt en utvecklingsplan kommer införandet av Wilmasystemet i verkets lokala organisation innebära förbättrade möjligheter att korta handläggningstiderna. Antalet av- gjorda anknytningsärenden har dessutom ökat med 13 procent från 2002 till 2003. 
 245 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 Oavsett hur det förhåller sig med handläggningstiden innebär åliggandet i artikel 5.4 att vi skall iaktta niomånadersfristen. Frågan är närmast om det går att ge garantier för att fristen kan hållas. 
 När det gäller de realistiska utsikterna att kunna uppfylla kravet så bör framhållas att av de knappt 30 500 avgjorda ärendena över- klagas endast en begränsad andel (jfr siffran om knappt 4 700 öppna ärenden år 2003 ovan). Det är endast beträffande den senare kate- gorien som niomånaderskravet inte verkar vara uppfyllt. Statistiken från Migrationsverket om handläggningstiderna där talar, åtminstone när det gäller prövningen i första instans, i denna riktning. Av be- tydelse i sammanhanget är också om niomånaderskravet skall anses omfatta båda prövningsinstanserna, dvs. Migrationsverket (inräknat handläggningstiden hos utlandsmyndigheten)  
 och  
 Utlänningsnämn- den eller endast den första prövningsinstansen. För att endast Migra- tionsverket bör omfattas av kravet på handläggningstid talar att tyngdpunkten i prövningen ligger där och att det inte alltid med nöd- vändighet följer att ett tillståndsärende överprövas. Dessutom in- leds artikel 5.4 med att beslutsunderrättelse skall ske så snart som möjligt. En prövning i första instans måste i princip alltid utmynna i ett materiellt beslut, antingen som avslag på eller bifall till ansökan. Detta blir alltså den tidigaste tidpunkten för ett besked. Samman- taget anser utredningen att kravet på handläggningstid om nio måna- der tar sikte på första instans, dvs. Migrationsverket. I så fall upp- fyller Sverige faktiskt redan nu den föreskrivna tiden, vilket talar mot ett behov av reglering. Till detta kommer att i artikel 5 EG- direktivet 64/221/EEG om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa finns ett krav på att underrättelse av beslut om uppehållstillstånd skall ske inom sex månader. Direktivet är införlivat i svensk rätt genom EES- tillträdet 1994. Men varken i utlänningslagen (1989:529), utlännings- förordningen (1989:547) eller i annan författning finns kravet uttryck- ligen reglerat. Tillämplig bestämmelse att falla tillbaka på är därför 7 § FL. 
 Trots de skäl som kan anföras mot en reglering av handläggnings- tiden anser utredningen att det också finns goda skäl för. Risken med att inte i författning införa en i tiden fixerad frist är att vid even- tuella resursbrister eller arbetsanhopning hos beslutande myndighet, fristen kan överträdas till nackdel för den enskilde. Av betydelse är också villkoret i artikel 5.4 om att följderna av att tidsfristen inte iakttagits skall regleras i nationell lagstiftning. För att kunna avgöra 
 246 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 om sådana konsekvenser bör inträda måste det stå klart att fristen blivit överträdd, alternativt att en undantagssituation förelegat. 
 Sammanfattningsvis menar utredningen att det särskilt bör reg- leras att underrättelse av beslut om uppehållstillstånd för familje- återförening för tredjelandsmedborgare skall ske så snart som möj- ligt eller senast nio månader från det att ansökan lämnats in. En be- stämmelse om detta föreslår utredningen skall införas genom tillägg av ett nytt femte stycke i 11 kap. 3 § UtlL. Bestämmelsen kommer att bli tillämplig bara i fall som rör uppehållstillstånd på grund av familjeåterförening där både referensperson och den an- hörige är tredjelandsmedborgare. Brown skall alltså iakttas både vid handläggning av ärenden där medlemmar inom kärnfamiljen (dvs. make, sambo eller underåriga barn) ansöker om uppehållstillstånd för familjeåterförening (se förslaget till ny lydelse av 2 kap. 4 § andra och tredje stycket UtlL) och när andra nära anhöriga (föräldrar eller vuxna barn) gör ansökan (se förslaget till ny lydelse av 2 kap. 4 § fjärde stycket och 4 b § första stycket 3 och 4 UtlL). (Utredningen avser att i slutbetänkandet behandla hithörande frågor även för andra fall.) 
 Som redan framgått får från huvudregeln att beslutsunderrättelse skall ske inom nio månader undantag göras om prövningen av ansö- kan är av komplicerad natur. Utredningen anser att exempel på för- hållanden där en förlängning av fristen kan medges är om sökanden inte i tid ger in erforderligt beslutsunderlag och beslutande myndig- het trots förelägganden inte får in erforderligt underlag. En annan tänkbar situation är att det rör sig om en vidlyftig utredning där t.ex. frågor som rör allmän ordning eller säkerhet aktualiseras. För- hållandena kommer naturligen att skifta mellan olika familjeåterfö- reningsärenden. Det medför, enligt utredningens, uppfattning att möj- ligheterna att få överskrida tidsfristen inte bör vara alltför restriktiva. I författning bör villkoret för att kunna överskrida fristen därför lämpligen uttryckas genom att det skall föreligga särskilda skäl. Innebörden är emellertid inte att huvudregeln skall kunna sättas ur spel i alltför stor utsträckning. (Se utredningens förslag till ny be- stämmelse i 11 kap. 3 § femte stycket UtlL). 
 I artikel 5.4 anges också en skyldighet för medlemsstaterna att i nationell rätt reglera följderna av att niomånadersfristen inte iakttagits. 
 Utredningen gör i denna del följande överväganden angående be- hovet av författningsändringar. Normalt är konsekvensen av felak- tigheter begångna i ärenden hos förvaltningsmyndighet att Riksda- gens ombudsmän (JO) eller Justitiekanslern (JK) ingriper med stöd 
 247 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 av respektive organs tillsynsfunktion. T.ex. kan JO:s granskning ut- mynna i ett kritiskt uttalande mot beslutande myndighet eller tjänste- man eller i en anmälan om disciplinärt förfarande mot en enskild tjänsteman. Åtal kan också väckas mot en befattningshavare för tjänstefel. Staten kan därutöver åläggas skadeståndsansvar för felak- tig myndighetsutövning enligt skadeståndslagen (1972:207). En jäm- förelse med förhållandena på andra områden inom statsförvaltningen som rör myndighetsutövning mot enskild visar att det finns bestäm- melser på olika områden som innebär att frister måste iakttas. T.ex. skall i brottmål med häktad dom meddelas inom en vecka (30 kap. 7 § rättegångsbalken) och inom socialtjänsten skall ärenden som rör skydd för barn handläggas skyndsamt och utredningen vara klar se- nast inom fyra månader (11 kap. 2 § andra stycket socialtjänstlagen [2001:453]). Skulle dessa frister inte iakttas kan de sanktioner inträ- da som redovisats ovan. 
 Artikel 5.4 ålägger också medlemsstaterna att motivera sina av- slagsbeslut på en ansökan om uppehållstillstånd för familjeåterförening. 
 Enligt 11 kap. 3 § andra stycket UtlL skall ett beslut om uppe- hållstillstånd alltid innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. Utredningens ståndpunkt är att tanken med en ansökan om familje- återförening är att den skall utmynna i ett beslut om uppehållstill- stånd. Bestämmelsen om motiveringsskyldighet i utlänningslagen blir därmed tillämplig. Någon författningsändring i detta avseende är därför inte nödvändig. 
 Artikel 5.5 
 Bakgrund 
 Enligt artikel 5.5 skall vid prövning av en ansökan vederbörlig hän- syn tas till att underåriga barns bästa skall komma i främsta rummet. 
 Som konstateras i kommittédirektivet (dir. 2003:181) finns redan en bestämmelse i 1 kap. 1 § andra stycket andra meningen UtlL som innebär att hänsyn till barnets bästa skall iakttas vid prövningar en- ligt lagen. I paragrafen föreskrivs att i fall som rör ett barn skall sär- skilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver. Regleringen infördes år 1997 (SFS 1996:1379, prop. 1996/97:25, bet. 1996/97:SfU5, rskr. 1996/97:80) och har sin grund i ratificeringen av FN:s barnkonvention. Enligt artikel 3 i konventionen skall vid åtgärder från bl.a. administrativa 
 248 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 myndigheter och domstolar som berör barn deras bästa komma i främsta rummet. Bakgrunden till bestämmelsen är enligt förarbets- uttalandena (jfr prop. 1996/97:25 s. 245 ff.) att, trots att principen om barnets bästa gällt redan tidigare, regeringen ansåg det vara på- kallat att införa en portalparagraf. Alla slags ärenden enligt utlän- ningslagen omfattas av den. Det framhölls dock särskilt att pröv- ningen av barnets bästa inte får ges en så långt gående innebörd att det näsan görs till ett eget kriterium för uppehållstillstånd att vara barn. Syftet med stadgandet är att en avvägning enligt denna slut- ligt sker i det enskilda fallet. 
 Överväganden 
 Utredningen anser, med hänsyn till syftet med stadgandet i 1 kap. 1 § andra stycket andra meningen UtlL, att villkoren i artikel 5.5 är uppfyllda genom bestämmelsen. Frågan om underårigas bästa är där- med redan behandlad i det lagstiftningsärendet. Några ytterligare åt- gärder är för närvarande därför inte påkallade. 
  
 11.2.2 
  
 Familjeåterförening för flyktingar 
  
 Artikel 11.1 och 11.2 
 Bakgrund 
 Enligt artikel 11.1 gäller för flyktingar som huvudregel samma vill- kor för förfarandet som anges i artikel 5 (se ovan). Av artikel 11.2 följer dock att flyktingar skall behandlas gynnsammare än andra om dessa inte kan styrka familjebanden med offentliga handlingar. Även andra bevis för familjebanden skall då beaktas och ett avslagsbeslut får inte uteslutande grunda sig på avsaknad av skriftlig bevisning. 
 Överväganden 
 Som konstaterats ovan i anslutning till övervägandena kring arti- kel 5.2 sker redan enligt nuvarande ordning en allsidig prövning av ansökningar i ett tillståndsärende där både skriftlig och muntlig ut- redning ingår. Det är ett utflöde av principen om beslutsmyndighe- tens utredningsplikt. Innebörden av detta blir bl.a. att om en anhö- 
 249 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 rig ansöker om uppehållstillstånd för familjeåterförening med en referensperson som är flykting, avsaknad av dokument som styrker ställningen som familjemedlem inte uteslutande kommer att läggas till grund för ett avslag. Utredningen anser med hänsyn till detta att någon författningsändring inte är påkallad i denna del. 
  
 11.3 
  
 Ansökan om eller återkallelse av ställning som varaktigt bosatt 
  
 Förslag:  
 Reglerna i 11 kap. UtlL om handläggningen av ärenden om uppehållstillstånd skall i tillämpliga delar gälla även för ären- den om ansökan att få ställning som varaktigt bosatt i Sverige eller om återkallelse av sådan ställning. 
 Underrättelse av beslut om att få ställning som varaktigt bo- satt skall skriftligen meddelas sökanden senast sex månader från det att ansökan lämnades in och innehålla beslutsskälen. Det skall finnas en möjlighet att överskrida fristen om det föreligger sär- skilda skäl. Ett avslags- eller återkallelsebeslut i ärende om ställ- ning som varaktigt bosatt skall också skriftligen underrättas sö- kanden och innehålla skälen för beslutet. Bestämmelser om detta införs genom tillägg i andra stycket och genom införandet av två nya stycken, fjärde och sjätte stycket, i 11 kap. 3 § UtlL. 
 I övrigt skall bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:223) gälla för handläggning av dessa ärenden. 
  
 11.3.1 
  
 Inledning 
  
 Artikel 7 handlar om förfarandet när en tredjelandsmedborgare an- söker om förvärv av ställning som varaktigt bosatt. Artikeln innehål- ler villkor om var ansökan görs, beslutsunderlag, form och frist för beslutsunderrättelse, följderna av att fristen för underrättelse inte iakttas m.m. Artikel 10.1 handlar om beslutsmotivering och underrät- telse av beslut om avslag på en ansökan om eller återkallelse av ställ- ning som varaktigt bosatt. 
 250 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 11.3.2 
  
 Inlämnande och handläggning av ansökan om att få ställning som varaktigt bosatt 
  
 Artikel 7.1 
 Bakgrund 
 Artikel 7.1 anger att tredjelandsmedborgare skall lämna in ansökan om att beviljas ställning som varaktigt bosatt i det land han eller hon är bosatt i. I artikeln föreskrivs även villkoren för beslutsunderlaget för att beviljas ställning som varaktigt bosatt. Ansökan skall åtföljas av dokumentation i enlighet med nationell lagstiftning som styrker att villkoren i artikel 4 (bosättningskravet) och 5 (försörjningskra- vet m.m.) är uppfyllda. I förekommande fall skall giltig resehandling i original eller kopia bifogas. Dokumentationen får också inbegripa att lämplig bostad finns. 
 Överväganden och förslag 
 Som redovisats i avsnitt 11.2.1 gäller som huvudregel enligt 2 kap. 5 § första stycket UtlL att en ansökan om uppehållstillstånd skall ske från utlandet. Bestämmelsen kommer därför att bli tillämplig i de fall ansökan om uppehållstillstånd för familjeåterförening sker. En ansökan enligt artikel 7 direktivet om varaktigt bosatta skall emeller- tid inte utmynna i ett beslut om uppehållstillstånd i den mening som normalt avses i utlänningslagen. I dessa fall får sökanden vid gyn- nande beslut en rättslig status. (Detta behandlas i avsnitt 8.2). Den som ansöker om att få ställning som varaktigt bosatt i Sverige bor i normalfallen redan här i landet sedan fem år. Någon bestämmelse som anger var en ansökan om att få ställning som varaktigt bosatt skall göras behövs därför inte. 
 I likhet med vad som redovisats ovan beträffande familjeåterfö- reningsdirektivet gäller i detta fall principen om att ett ärende skall utredas som dess beskaffenhet kräver. Behövlig dokumentation får alltså inhämtas som visar att förutsättningarna för att beviljas ställ- ning som varaktigt bosatt är för handen. Bl.a. kan utdrag ur register som visar hur länge utlänningen bott i landet inhämtas. För att styrka att försörjningskravet i artikel 5 är uppfyllt kan anställ- ningsbevis, bankkontoutdrag och liknande infordras. Utredningen anser att någon författningsändring heller inte är påkallad när det 
 251 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 gäller beslutsunderlaget för ansökningar om att få ställning som varaktigt bosatt i Sverige. 
 Artikel 7.2 
 Bakgrund 
 Enligt artikel 7.2 skall sökanden skriftligen få beslutsunderrättelse så snart som möjligt och under alla omständigheter senast sex månader från det att ansökan lämnades in. Beslutsunderrättelse skall ske en- ligt förfarandet i nationell lagstiftning. Om prövningen av ansökan är av komplicerad natur får sexmånadersfristen i undantagsfall förlängas. Följderna av att tidsfristen inte iakttas skall regleras i nationell lag- stiftning. I samband med underrättelse skall sökanden underrättas om sina rättigheter och skyldigheter enligt direktivet. 
 Överväganden och förslag 
 Artikel 7.2 tar sikte på de fall en ansökan utmynnar i ett positivt be- sked om att sökanden beviljats ställning som varaktigt bosatt. När det gäller kravet på och formen för underrättelse hänvisas i allt väsent- ligt till det resonemang som förts ovan i anslutning till artikel 5.4 familjeåterföreningsdirektivet kring 21 § FL beträffande underrättel- se av uppehållstillstånd för familjeåterförening. Det innebär alltså att utredningen utgår från att Migrationsverket också beträffande beslut om att bevilja ställning som varaktigt bosatt regelmässigt kommer att underrätta sökanden om detta. Hanteringen av ansökningar om att få ställning som varaktigt bosatt kommer i stort att likna ansök- ningarna om uppehållstillstånd. En konsekvens av detta är, i likhet med vad som ovan föreslagits beträffande ärenden om uppehålls- tillstånd, att i en bestämmelse bör föreskrivas ett krav på att under- rättelser av beslut om att få ställning som varaktigt bosatt skall vara skriftliga (se utredningens förslag till ny bestämmelse i 11 kap. 3 § fjärde stycket UtlL). 
 I fråga om sexmånadersfristen kommer, liksom beträffande nio- månadersfristen i familjeåterföreningsdirektivet, 7 § FL att bli tillämp- lig. För att avgöra behovet av en särskild bestämmelse som reglerar fristen, finns av naturliga skäl inte något jämförelseunderlag liknande det som redovisats ovan om handläggningstiderna för ärenden om uppehållstillstånd. Ärenden om att beviljas ställning som varaktigt 
 252 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 bosatt kommer att bli en ny typ av ärenden. Osäkerheten om detta talar, enligt utredningens uppfattning, för att det finns ett behov av att införa en särskild bestämmelse om att en ansökan om att beviljas ställning som varaktigt bosatt skall handläggas inom sex månader. I vilka situationer undantag från sexmånadersfristen bör få medges hän- visar utredningen i tillämpliga delar till det resonemang som förts ovan i anslutning till artikel 5.4 familjeåterföreningsdirektivet (se av- snitt 11.2.1). Brown föreslås reglerad genom ett tillägg av ett sjätte stycke i 11 kap. 3 § UtlL. 
 När det gäller följderna av att beslutande myndighet inte iakt- tagit fristen hänvisas också här till de överväganden och slutsatser utredningen gjort i anslutning till artikel 5.4 familjeåterförenings- direktivet. JO:s och JK:s tillsynsfunktion samt möjligheterna att ut- kräva skadeståndsansvar av staten enligt skadeståndslagen (1972:207) eller tjänstefelsansvaret enligt brottsbalken, anser utredningen även här vara tillräckliga sanktioner. Någon författningsändring behövs enligt utredningen alltså inte. 
 Kravet på att sökanden skall underrättas om sina rättigheter och skyldigheter enligt direktivet om varaktigt bosatta kan lämpligen säkerställas genom att en föreskrift om detta införs i anslutning till regleringen av handläggningstiden i förslaget till ett nytt sjätte stycke i 11 kap. 3 § UtlL. 
  
 11.3.3 
  
 Motivering och underrättelse av beslut om ställning som varaktigt bosatt 
  
 Bakgrund 
 Enligt artikel 10.1 skall beslut som innebär att en ansökan om att få ställning som varaktigt bosatt avslås eller återkallande av sådan ställ- ning vara vederbörligen motiverat. Besluten skall meddelas tredjelands- medborgaren enligt nationell rätt och av underrättelsen skall framgå hur och inom vilken tid man överklagar. 
 Överväganden och förslag 
 Som framgått ovan anser utredningen att ett beslut om att beviljas ställning som varaktigt bosatt är ett statusbeslut och inte att lik- ställa med ett beslut om uppehållstillstånd. Motiveringsskyldighe- ten i 11 kap. 3 § andra stycket UtlL för ärenden om uppehållstill- 
 253 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 stånd, blir därför inte direkt tillämplig för ett avslagsbeslut efter en ansökan om eller en återkallelse av ställning som varaktigt bosatt. I stället kommer huvudregeln i 11 kap. 3 § första stycket UtlL, som i sin tur hänvisar till 20 § FL, att gälla. Huvudprincipen enligt den be- stämmelsen är att avgöranden som innebär myndighetsutövning mot en enskild skall innehålla motivering, dock att beslutsskälen får ute- lämnas i fem i paragrafen angivna situationer. Så är fallet bl.a. om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet (20 § första stycket 3). Enligt artikel 6 direktivet om varaktigt bosatta får en medlemsstat vägra att bevilja en sökande ställning som varaktigt bosatt av skäl som rör allmän ordning eller säkerhet. (Innebörden av detta begrepp behandlas i avsnitt 8.4). Frågor som rör t.ex. spioneri eller terrorist- brott kan komma att aktualiseras och därmed får undantag från mo- tiveringsskyldigheten medges. Kravet på motiveringsskyldigheten enligt direktivet blir då inte uppfyllt. 
 Utredningen anser emellertid att handläggningen av ett ärende om ansökan om att få ställning som varaktigt bosatt (där tanken är att det skall utmynna i ett  
 EG-uppehållstillstånd) 
  kan jämställas med ett ärende om uppehållstillstånd. Samma synsätt bör i konsekvens med denna ståndpunkt också gälla återkallelse av sådan ställning. 11 kap. 3 § andra stycket UtlL som föreskriver en skyldighet att motivera beslut beträffande uppehållstillstånd kan då också få tillämplighet på beslut som avses i artikel 10.1. (Vid behov kommer bestämmel- sen i 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen [1980:100] om att sekre- tess i vissa fall gäller för beslutsskälen i verksamhet för kontroll av utlänningar att bli tillämplig). 
 Enligt artikel 10.1 skall beslutsunderrättelsen ske enligt nationell lag. Det innebär att 21 § första och tredje stycket FL blir tillämp- liga. Första stycket föreskriver underrättelseskyldighet som huvud- princip i ärenden om myndighetsutövning mot enskild, dock med möjlighet till att underlåta det om det är uppenbart obehövligt. En- ligt tredje stycket får underrättelse ske skriftligen eller muntligen efter beslutsmyndighetens bestämmande (Bestämmelsen behandlas ovan i avsnitt 11.2.1). I motsats till villkoren för beslutsunderrättelse i familjeåterföreningsdirektivet finns inget formellt krav på att under- rättelsen skall vara skriftlig. Utredningens ståndpunkt är att samma principer skall gälla för handläggning av uppehållstillståndsärenden som för ärenden om status som varaktigt bosatt. Underrättelse av ett beslut som innebär avslag på en ansökan om eller återkallelse av ställning som varaktigt bosatt skall därför också ha skriftlig form. 
 254 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 Sammanfattat innebär det att den ordning som redan nu tilläm- pas hos Migrationsverket och som innebär att beslut rörande uppe- hållstillstånd underrättas sökanden, även förutsätts gälla för beslut om avslag på en ansökan om att få ställning som varaktigt bosatt eller återkallelse av sådan ställning. I likhet med vad utredningen föreslagit i fråga om underrättelser av beslut beträffande uppehålls- tillstånd för familjeåterförening och om att få ställning som varak- tigt bosatt, anser utredningen att ett krav på skriftlig form för under- rättelse av avslags- och återkallelsebeslut gällande ställning som var- aktigt bosatt, skall föras in i en särskild bestämmelse. (Se utred- ningens förslag till ny bestämmelse i 11 kap. 3 § fjärde stycket UtlL). 
 Enligt artikel 10.1 skall av underrättelsen på avslags- eller åter- kallelsebeslutet också framgå sätt och tid för överklagande. 
 En sådan skyldighet föreligger för beslutsmyndigheten enligt 21 § andra stycket FL för beslut som går part emot. Ingen författnings- ändring är, enligt utredningens uppfattning, därför påkallad i denna del. 
  
 11.3.4 
  
 Handläggning av ansökan från en varaktigt bosatt i annan  
  
 EU-stat 
  om att få ställning som varaktigt bosatt i Sverige 
 Bakgrund 
 Av artikel 23.2 följer att förfarandet i artikel 7 och förfarandega- rantierna vid avslagsbeslut i artikel 10.1 också gäller för det fall en tredjelandsmedborgare som redan har ställning som varaktigt bosatt i en medlemsstat önskar att i stället få ställning som varaktigt bosatt i en annan medlemsstat. 
 Överväganden och förslag 
 För det fall en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  i stället önskar få sådan status i Sverige skall gälla samma förfarandebestämmelser som för den som gör sin förstagångsansökan här. (Se utredningens över- väganden och förslag ovan i avsnitt 11.3.2 och 11.3.3). 
 255 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 11.4 
  
 Ansökan från en varaktigt bosatt i annan  
  
 EU-stat 
  om att få bosätta sig i Sverige 
  
 Förslag:  
 En varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  som önskar att bo- sätta sig i Sverige skall, i likhet med vad som gäller enligt utlän- ningsförordningen (1989:547) för medborgare i en  
 EES-stat 
  och i Schweiz, utöver vad som följer av 2 kap. 5 § andra och tredje stycket UtlL ha rätt att ansöka om uppehållstillstånd senast tre månader efter inresan. En bestämmelse om detta införs genom ett tillägg i 3 kap. 7 a § UtlF. 
 Beslut med anledning av en ansökan om uppehållstillstånd från en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  skall meddelas senast inom fyra månader efter inlämnandet. Brown får överskridas med högst tre månader om det föreligger särskilda skäl. Sökanden skall få besked när en förlängning av tiden sker. Underrättelse om be- slut att bevilja eller avslå en ansökan om uppehållstillstånd för en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  skall vara skriftlig. Nya be- stämmelser införs i 11 kap. 3 § UtlL genom tillägg av ett fjärde samt sjunde och åttonde stycke med detta innehåll. 
 I övrigt gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 11 kap. ut- länningslagen (1989:529) för handläggningen av ärenden om uppe- hållstillstånd och förvaltningslagen (1986:223) också för ärenden om uppehållstillstånd för varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat. 
  
 Samma bestämmelser som skall tillämpas för varaktigt bosatta skall också gälla familjemedlemmarna till dessa, om familjen redan var etablerad i den  
 EU-stat 
  där tredjelandsmedborgaren fick ställ- ning som varaktigt bosatt. 
  
 11.4.1 
  
 Inledning 
  
 Den som redan har beviljats ställning som varaktigt bosatt i en med- lemsstat kan under vissa villkor få bosätta sig, i förekommande fall även med sina familjemedlemmar, i en annan medlemsstat under längre tid än tre månader. De grundläggande villkoren för sådan bo- sättning i artikel 14 behandlas i avsnitt 8.3. 
 256 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 11.4.2 
  
 Inlämnande och handläggning av ansökan 
  
 Artikel 15.1 och 15.4 
 Bakgrund 
 Enligt artikel 15.1 skall en varaktigt bosatt som önskar bosätta sig i annan medlemsstat senast tre månader efter inresan i den andra staten ansöka om uppehållstillstånd där. Om inresa ännu inte skett får den andra medlemsstaten godta att en ansökan lämnas in där medan den varaktigt bosatte fortfarande är bosatt i den första medlemsstaten. 
 Av artikel 15.4 följer att ansökan skall åtföljas av dokumentation som skall fastställas i den nationella lagstiftningen som visar att villko- ren för bosättning är uppfyllda, uppehållstillståndet som varaktigt bo- satt och giltig resehandling i original eller bestyrkt kopia. Dokumenta- tion får också omfatta förekomsten av lämplig bostad. 
 Överväganden och förslag 
 Som konstaterats ovan beträffande familjeåterföreningsdirektivet under avsnitt 11.2.1 gäller som huvudregel att en ansökan om uppe- hållstillstånd skall göras från utlandet. En sådan ansökan får inte bi- fallas efter inresa (2 kap. 5 § första stycket UtlL). Enligt andra och tredje styckena samma lagrum får ansökan dock göras i där vissa uppräknade undantagssituationer även efter inresan till Sverige. 
 Artikel 15.1 ger utrymme för att ansökan görs före inresa. Detta stämmer överens med huvudregeln i 2 kap. 5 § första stycket UtlL. Bestämmelsen kan därför tillämpas även i dessa fall. Varaktigt bosatta som önskar att bosätta sig i Sverige skall enligt utredning- ens förslag i stort jämställas med  
 EES-medborgare 
  och Hernandez i fråga om rättigheter och skyldigheter (se avsnitt 8.3). De nyss nämnda har – utöver vad som följer av huvudregeln i 2 kap. 5 § första stycket UtlL och av undantagen i andra och tredje styckena om att uppehållstillstånd få sökas efter inresa – alltid en rätt att an- söka om uppehållstillstånd efter inresa om det görs inom tre måna- der (se 3 kap. 2 a och 7 a §§ UtlF). Utredningen anser att med hän- syn till innehållet i artikel 15.1 samma bestämmelse kan gälla för varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat 
  som önskar uppehållstillstånd för bosättning här (se utredningens förslag till ändring i 3 kap. 2 a och 7 a §§ UtlF). 
 257 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 När det gäller dokumentationskravet har redan konstaterats ovan beträffande familjeåterföreningsdirektivet att en förvaltningsmyndig- het har en allmän utredningsplikt, dvs. att utreda ett ärende som dess beskaffenhet kräver. Beslutsmyndigheten kan alltså även i dessa ärenden fordra in pass- och andra identitetshandlingar för att styrka identitet, anställningsbevis för att visa att den varaktigt bosatte har arbete, bankkontoutdrag och liknande som bevis för försörjnings- förmåga om anställning inte finns och beslutet om att den andra medlemsstaten beviljat status om varaktigt bosatt. 
 Någon ny reglering med anledning av dokumentationskravet an- ser utredningen heller inte vara påkallad avseende uppehållstillstånd för varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat. 
  
 Artikel 16.3 och 16.4 
 Bakgrund 
 För familjemedlemmar i en redan etablerad familj till varaktigt bo- satta i annan  
 EU-stat 
  som önskar flytta hit gäller samma villkor som i artikel 15.1 i fråga om var ansökan om uppehållstillstånd kan göras och den frist som skall iakttas, se artikel 16.3. 
 Dokumentationskravet när familjemedlemmar ansöker om uppe- hållstillstånd följer av artikel 16.4 Enligt denna får den andra med- lemsstaten anmoda familjemedlemmen att visa upp  
 EG-uppehålls- 
  tillståndet för varaktigt bosatt eller annat uppehållstillstånd, rese- handling i original eller bestyrkt kopia, bevis om att den anhörige har varit bosatt i den första medlemsstaten i egenskap av familje- medlem till en varaktigt bosatt och bevis om försörjningsförmåga eller sjukförsäkring. 
 Överväganden och förslag 
 Utredningen gör för familjemedlemmar till varaktigt bosatta samma överväganden och lämnar samma förslag beträffande behovet av för- fattningsändringar i fråga om var en ansökan om uppehållstillstånd för bosättning här i landet får göras och dokumentationskravet som redovisats i anslutning till artikel 15.1 och 15.4. Den föreslagna ändringen i 3 kap. 7 a §§ UtlF skall alltså gälla även familje- medlemmarna. 
 258 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 11.4.3 
  
 Handläggningstid, motiveringsskyldighet och besluts- underrättelse 
  
 Artikel 19.1 
 Bakgrund 
 Enligt artikel 19 skall en ansökan av en varaktigt bosatt i annan EU- stat om uppehållstillstånd för bosättning i annan medlemsstat hand- läggas inom fyra månader efter inlämnandet. Brown får förlängas dels om ansökan inte åtföljs av sådan dokumentation som räknas upp i artiklarna 15 och 16, dels – i undantagsfall – om behandlingen av ansökan är komplicerad. Brown får förlängas med högst tre månader. Sökanden skall underrättas vid en eventuell förlängning. 
 Överväganden och förslag 
 Kravet i artikel 19 på att en fyramånadersfrist skall iakttas tar sikte på handläggningstiden. De frister som avses i artikel 5.4 familje- återföreningsdirektivet respektive artikel 7.2 direktivet om varaktigt bosatta har tiden för beslutsunderrättelse som sluttid. Utredningen anser det vara lämpligt att samordna fristerna i samtliga fall. Tid- punkten för beslutsunderrättelse bör därför bilda utgångspunkten för beräkningen av när fristen anses ha gått till ända. När det gäller kravet på fyramånadersfristen och möjligheterna till förlängning av denna om handläggningen är komplicerad, hänvisar utredningen där- för i allt väsentligt till övervägandena och slutsatserna i anslutning till motsvarande tidsfrister som anges i artikel 5.4 familjeåterföre- ningsdirektivet respektive artikel 7.2 direktivet om varaktigt bosatta. (Se avsnitt 11.2.1 och 11.3.2). En bestämmelse om detta införs ge- nom tillägg av nya sjunde och åttonde styckena i 11 kap. 3 § UtlL. 
 Kravet på att beslutsmyndigheten skall underrätta sökanden om en eventuell förlängning ansluter till 7 § sista meningen FL. Regeln innebär att en förvaltningsmyndighet allmänt har att underlätta för den enskilde i hans eller hennes kontakter med myndigheten. Inom ramen för detta anses bl.a. ligga att underrätta om hur lång tid handläggningen av ett ärende beräknas att ta (se T. Cooke och Anderson, a.a. s. 93). Men kravet på underrättelse om förläng- ning i artikel 19 uttrycks, i likhet med villkoret om tidsfristen, som en skyldighet. För att garantier skall finnas för att så verkligen sker bör även i detta fall en särskild bestämmelse införas härom. Denna 
 259 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 införs lämpligen i anslutning till bestämmelsen i 11 kap. 3 § UtlL där kravet på handläggningstid framgår (se utredningens förslag till ny bestämmelse i 11 kap. 3 § sjunde stycket UtlL). 
 Artikel 20.1 
 Bakgrund 
 I artikel 20.1 finns bestämmelser om att avslagsbeslut på en ansökan om uppehållstillstånd för bosättning i annan medlemsstat skall vara vederbörligen motiverat. Underrättelse om beslutet skall ske enligt för- farandena för detta i den nationella lagstiftningen samt av beslutet skall framgå sätt och tidsfrist för överklagande. I samma artikel anges att följderna av att ett beslut inte fattats före utgången av den i artikel 19.1 angivna tidsfristen skall regleras i nationell lagstiftning. 
 Överväganden och förslag 
 I fråga om motiveringsskyldigheten blir – i likhet med vad som gäller för uppehållstillstånd för familjeåterförening – 11 kap. 3 § andra stycket UtlL tillämplig på beslut om uppehållstillstånd för varaktigt bosatta i annan EU- stat är det gäller beslutsunderrättelsens form och innehåll hänvisar utredningen till de överväganden och de slutsatser som gjorts i anslutning till artikel 10.1 i direktivet för varaktigt bosatta. Det innebär att underrättelsen skall vara skriftlig och att den skall innehålla en upplysning om sätt och tid för över- klagande. (Se avsnitt 11.2.1 och 11.3.3 samt 21 § andra stycket FL och förslaget till ny bestämmelse i 11 kap. 3 § fjärde stycket UtlL). 
 I likhet med vad som konstaterats i avsnitt 11.2.1 och 11.3.2 i an- slutning till artikel 5.4 familjeåterföreningsdirektivet respektive arti- kel 7.2 direktivet om varaktigt bosatta, kan JO:s eller JK:s tillsyns- funktion, statens skadeståndsansvar för felaktig myndighetsutövning enligt skadeståndslagen (1972:207) eller bestämmelserna i brotts- balken om straffansvar för tjänstefel aktualiseras som en följd av att den i artikel 19.1 uppställda tidsfristen inte iakttas. Någon författ- ningsändring anser utredningen alltså inte nödvändig i detta avseende. 
 260 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 11.5 
  
 Förfarandegarantier enligt familjeåterförenings- direktivet 
  
 Bedömning:  
 Kravet i artikel 18 familjeåterföreningsdirektivet om att det skall finnas möjlighet att ansöka om rättslig prövning vid ett avslagsbeslut på en ansökan eller förnyad ansökan om uppe- hållstillstånd för familjeåterförening eller efter en återkallelse av sådant tillstånd, tillgodoses i princip genom möjligheten att över- klaga Migrationsverkets beslut till Utlänningsnämnden enligt 7 kap. 3 § UtlL. Motsvarande krav för utvisningsbeslut blir också tillgodosett genom 7 kap. 3 § UtlL om Migrationsverket beslutar om utvisning. När allmän domstol fattar beslut om utvisning på grund av brott tillgodoses kravet om rättslig prövning genom möjligheterna att enligt rättegångsbalken kunna överklaga domen till hovrätt eller Högsta domstolen. 
 Den möjlighet som finns för beslutande myndighet att enligt 7 kap. 11 § UtlL överlämna ärenden om uppehållstillstånd, avvis- ning eller utvisning enligt utlänningslagen direkt till högre in- stans, bl.a. regeringen, kan komma att innebära att ett ärende blir prövat i endast en instans. En prövning av om utvisning skall ske enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll inne- bär också en prövning i endast en instans. Detta innebär att vill- koret i artikel 18 i vissa fall inte blir uppfyllt. Denna och nära- liggande frågor utreds för närvarande inom Regeringskansliet och reformförslag är att vänta inom kort. 
  
 11.5.1 
  
 Inledning 
  
 Enligt artikel 18 skall om ansökan om familjeåterförening avslås, om ett uppehållstillstånd återkallas eller inte förnyas eller om ut- visning beslutas, referenspersonen och/eller dennes familjemedlem- mar ha rätt att ansöka om rättslig prövning. Formerna och behörighe- ten för utövandet av denna rätt skall fastställas av medlemsstaterna. 
 I kommittédirektivet 2003:181 anges att utredningen har att klar- göra om de svenska reglerna stämmer överens med direktivets be- stämmelser i denna del  
 samt  
 även att analysera om utvisningsbestäm- melser i annan lagstiftning än utlänningslagen (1989:529) omfattas av direktivets krav. I det sist nämnda fallet skall övervägas om dessa bestämmelser uppfyller familjeåterföreningsdirektivets krav eller om författningsändringar behövs. 
 261 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 Enligt artikel 18 familjeåterföreningsdirektivet skall alltså en tredje- landsmedborgare ha rätt att ansöka om rättslig prövning i händelse av avslagsbeslut på en ansökan om uppehållstillstånd, vid återkallelse av sådant tillstånd eller vid utvisning. Uttryckssättet ger utrymme för olika tolkningar av dess innebörd. (Jfr den engelska versionen av direktivet där det uttrycks så att tredjelandsmedborgaren skall ha right to mount a legal challenge). 
 Analysen ovan av begreppet rättslig prövning utmynnar i att så mycket bör kunna sägas att om avsikten hade varit att avkräva med- lemsstaterna att tillhandahålla ett prövningsförfarande inför domstol borde detta ha uttryckts. 
 I sammanhanget är den rätt som finns enligt artikel 13 Europa- konventionen och som är svensk lag av visst intresse. Artikeln inne- bär att den som med viss styrka påstår sig ha fått sina rättigheter enligt konventionen kränkta, t.ex. rätten till familjeliv enligt artikel 8, eller löper risk att bli utsatt för tortyr eller annan förnedrande be- handling enligt artikel 3, inför ett avvisnings- eller utvisningsbeslut skall ha tillgång till ett effektivt rättsmedel. Det innebär att redan enligt konventionen finns en rätt till om- eller överprövning. En grundläggande förutsättning är dock att den enskilde utlänningens rättigheter enligt någon artikel, t.ex. 3 eller 8, blivit kränkta. 
 Rätten enligt artikel 18 i familjeåterföreningsdirektivet att ansöka om rättslig prövning för en tredjelandsmedborgare som får sin ansö- kan om uppehållstillstånd för familjeåterförening avslagen eller åter- kallad eller får ett beslut om utvisning mot sig, är däremot villkors- lös. Någon prövning behöver alltså inte – i motsats till vad som för- utsätts beträffande rätten till ett effektivt rättsmedel enligt artikel 13 Europakonventionen – först göras om utlänningen har godtagbara grunder för sitt påstående om hans eller hennes rättigheter enligt artikel 3 eller 8 blivit kränkta. 
 Den i familjeåterföreningsdirektivet omtalade rätten till rättslig prövning torde för sin tillämpning innebära att det först fattats ett beslut om att avslå eller inte förnya ett uppehållstillstånd eller fattats ett beslut om utvisning. En omprövning av något slag torde därför vara förutsatt. Frågan är hur nuvarande reglering i utlänningslagen (1989:529) eller, beträffande utvisning, eventuellt även i annan för- fattning, möjligheterna att enligt dessa författningar få negativa be- slut i ärenden om uppehållstillstånd eller om utvisning prövade för- håller sig till direktivets krav på tillgång till rättslig prövning. 
 262 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 11.5.2 
  
 Avslag på ansökan om uppehållstillstånd för familje- återförening eller återkallelse av sådant tillstånd 
  
 Bakgrund 
 En utgångspunkt vid bedömningen av om nuvarande reglering i ut- länningslagen (1989:529) om rätten till överprövning av beslut upp- fyller kraven i familjeåterföreningsdirektivet är att en ansökan om familjeåterförening terminologiskt utmynnar i ett beslut om att be- vilja ett uppehållstillstånd. 
 Enligt 7 kap. 1 § UtlL får beslut av förvaltningsmyndighet i ären- den enligt utlänningslagen överklagas endast i den mån det anges i nämnda kapitel. Det innebär ett fullföljdsförbud för övriga beslut. 
 Beslut om uppehållstillstånd eller återkallelse därav fattas enligt huvudregeln av Migrationsverket (2 kap. 7 och 13 §§ UtlL). Enligt 7 kap. 3 § UtlL överklagas Migrationsverkets beslut om avslag på an- sökan om uppehållstillstånd eller återkallelse därav till Utlännings- nämnden. 
 Rätten att få ett avslagsbeslut efter en ansökan om uppehållstill- stånd eller en återkallelse därav överprövat infördes först 1997. Tidi- gare hade denna fråga endast kunnat bli prövad i samband med av- visning eller utvisning. Ett av skälen till reformen var att frågan om uppehållstillstånd kunde komma att bli prövad i endast en instans. Farhågor uttrycktes emellertid för att detta kunde komma i konflikt med rätten till ett effektivt rättsmedel enligt artikel 13 Europakon- ventionen. I propositionen som föregick ändringen uttalades att även om konventionen inte påverkade vilken utsträckning utlänningar får vistas på en konventionsstats territorium, frågor med anknytning till skyddet för familjelivet i artikel 8 Europakonventionen kunde göras gällande i ärenden om uppehållstillstånd. Den som på rimliga grunder påstod sig ha fått denna rätt kränkt skulle tillförsäkras en rätt att föra talan om detta inför en inhemsk myndighet. Enligt regeringen borde en bred säkerhetsmarginal upprätthållas i förhållande till Europa- konventionen (prop. 1996/97:25 s. 213). 
 Enligt 7 kap. 11 § första stycket UtlL får Migrationsverket med eget yttrande överlämna ett ärende till Utlänningsnämnden för av- görande, om ärendet på grund av familjeanknytning eller någon annan liknande orsak har samband med ett ärende enligt utlännings- lagen som prövas av nämnden. Enligt 7 kap. 11 § andra stycket UtlL får både Migrationsverket och Utlänningsnämnden med eget yttrande överlämna bl.a. ärenden om uppehållstillstånd till regeringen om 
 263 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 vissa i lagrummet angivna förutsättningar är uppfyllda: Om ärendet på grund av familjeanknytning eller någon annan liknande orsak har samband med ett ärende enligt denna lag som prövas av regeringen (p. 1), ärendet bedöms ha sådan betydelse för rikets säkerhet eller annars för allmän säkerhet eller för rikets förhållande till främmande makt eller mellanfolklig organisation att regeringen bör pröva ären- det (p. 2), det bedöms vara av särskild vikt för ledning av denna lags tillämpning att regeringen avgör ett ärende som kan antas få bety- delse för frågan om uppehållstillstånd för en grupp utlänningar som åberopar huvudsakligen samma skäl till stöd för sin ansökan om uppe- hållstillstånd (p. 3), eller det i andra fall som anges i punkt 3 bedöms vara av synnerlig vikt för ledning av denna lags tillämpning att rege- ringen prövar ett ärende (p. 4). 
 Bestämmelsen i 7 kap. 11 § första och andra stycket 1 UtlL, som infördes i samband med att Utlänningsnämnden inrättades, har sin grund i tidigare praxis. Hänsynen till de berörda utlänningarna var det främsta argumentet för att ärendena borde avgöras i ett sam- manhang. Men med hänsyn till att det är fråga om ett avsteg från instansordningsprincipen framhöll man i förarbetena till lagändringen att överlämnanden skall tillgripas endast om det är särskilt påkallat (prop. 1991/92:30 s. 25 f.). Ordningen att överlämna ett ärende till regeringen med hänsyn till rikets säkerhet eller allmän säkerhet (7 kap. 11 § andra stycket 2 UtlL) har tillämpats sedan länge. Den skulle ses som ett utflöde av regeringens ansvar för säkerhetsfrågor och fortsätta att gälla även efter Utlänningsnämndens tillkomst (a. prop. s. 23). Också i fall där utrikespolitiska hänsyn bedömdes ha särskild betydelse för vårt lands förhållande till främmande makt eller mellanfolklig organisation var det, enligt propositionsuttalan- dena, naturligt att regeringen avgjorde ärendet (a. prop. s. 23). Skälet till att regeringen fick behålla sin rätt att styra praxis (7 kap. 11 § andra stycket 3 UtlL) genom att vissa ärenden överlämnas direkt dit, var att detta utgjorde ett led i att regeringen befriats från sina överprövningsuppgifter genom Utlänningsnämndens inrättande (a. prop. s. 24). Även i fall där ärendet var av speciellt slag och kunde förväntas få stor internationell uppmärksamhet ansågs överlämnande få ske. För detta skulle krävas synnerliga skäl enligt en tidigare ly- delse av 7 kap. 11 § andra stycket 4 UtlL (a. prop. s. 24). Det fram- hölls dock att i de fall ett ärende om t.ex. utvisning överlämnas, hän- syn måste tas till artikel 13 Europakonventionen, om utlänningen hävdade risk för tortyr etc. och påståendet inte ansågs uppenbart ogrundat (a. prop. s. 45). 
 264 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 I prop. 1996/97:25 behandlades ånyo regeringens prövning av enskilda ärenden och regeringens befattning med dessa ärenden minskade ytterligare efter år 1997. Av intresse är att i nämnda pro- position tog regeringen ställning för att det är svårt att bortse från att vissa ställningstaganden i ärenden om uppehållstillstånd är av uttalat politisk karaktär, varför regeringen borde ha rätt att ge väg- ledning i dessa. Även vissa säkerhetsärenden och vissa ärenden med utrikespolitisk betydelse borde få överlämnas (se 7 kap. 11 § andra stycket 2 UtlL och a. prop. s. 174). En bärande tanke var att regeringen skulle styra genom förordning och inte i enskilda ärenden. Dock an- såg man att det i vissa fall var nödvändigt att regeringen fick ut- rymme för praxisbildning, bl.a. eftersom det inte i förordning skulle passa sig att ange vilka utlänningar som inte kunde anses ha till- räckliga skäl för uppehållstillstånd. Bestämmelsen i 7 kap. 11 § andra stycket 3 UtlL utformades i enlighet härmed (a. prop. s. 175 f.). Vidare ansåg regeringen att en ventil borde finnas så att vid synner- lig betydelse för utlänningslagens tillämpning ett ärende kunde över- lämnas, t.ex. inför ändring av etablerad praxis eller om rättsläget be- dömdes vara oklart (se 7 kap. 11 § andra stycket 4 UtlL i nuvarande lydelse och a. prop. s. 176). Sist nämnda möjlighet var tänkt att an- vändas med stor restriktivitet (a. prop. s. 294). 
 Överväganden och förslag 
 Den nuvarande bestämmelsen i 7 kap. 3 § UtlL får, särskilt med hänsyn till att den vilar på hänsynen till Europakonventionen, anses uppfylla det i familjeåterföreningsdirektivet angivna kravet på rätts- lig prövning såvitt avser beslut om uppehållstillstånd. Den tredje- landsmedborgare som får ett avslagsbeslut mot sig efter en ansökan om uppehållstillstånd för familjeåterförening eller efter en ansökan om förnyelse av sådant tillstånd kan överklaga det till Utlännings- nämnden. Sak samma gäller vid återkallelse av ett uppehållstillstånd. För de ärenden om uppehållstillstånd som prövas i denna ordning anser utredningen att någon författningsändring inte är behövlig. 
 Inom Regeringskansliet pågår arbete med att bereda ett förslag om en ny instans- och processordning i utlänningsärenden. Grunden för arbetet är förslaget från Kommittén om ny instans- och process- ordning i utlänningsärenden (NIPU) i slutbetänkandet Ökad rätts- säkerhet i asylärenden (SOU 1999:16) och en därefter överlämnad lagrådsremiss i juni 2002. Med anledning av Lagrådets synpunkter i 
 265 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 november samma år har beredningen av ärendet fortsatt i Regerings- kansliet. Om huvudförslagen däri antas innebär det att Migrations- verkets beslut i ärenden om uppehållstillstånd kommer att kunna överklagas till en migrationsdomstol (som är en länsrätt) med rätt till överprövning i en Migrationsöverdomstol (som är Kammarrätten i Stockholm). En sådan nyordning kommer också att innebära att kravet på en rätt till rättslig prövning enligt artikel 18 familjeåter- föreningsdirektivet anses uppfyllt. Regeringen har tillsatt en utred- ning med uppgift att göra förberedelser till en ny instans- och pro- cessordning för utlänningsärenden samt avveckling av Utlännings- nämnden (se kommittédirektiv 2004:149). Uppdragets slutförande är dock förbehållet riksdagens beslut med anledning den proposition som regeringen avser lämna i ämnet under våren 2005. 
 Däremot innebär möjligheterna för Migrationsverket att över- lämna ärenden till Utlänningsnämnden (7 kap. 11 § första stycket UtlL) respektive dessa instansers rätt att överlämna ärenden till regeringen (7 kap. 11 § andra stycket UtlL) risk för att ett uppehålls- tillståndsärende blir föremål för prövning i endast en instans. Som utredningen redan framhållit får redan av ordalydelsen i artikel 18 i familjeåterföreningsdirektivet anses följa att den som fått ett nega- tivt beslut mot sig efter en ansökan om uppehållstillstånd eller fått uppehållstillståndet återkallat, skall ha rätt att ansöka om rättslig prövning av något slag. Enligt utredningens uppfattning måste där- för en prövning ske åtminstone vid ett andra tillfälle. Påståendet gäller oavsett om den sker i form av en omprövning av samma be- slutsorgan eller vid en överprövning av ett annat organ. Ett sådant eninstansförfarande som blir följden om Migrationsverket överläm- nar ett uppehållstillståndsärende t.ex. till regeringen, står därför en- ligt utredningens synsätt i strid med artikel 18 i familjeåterförenings- direktivet. Detta gäller oberoende av att överlämnande inte brukar ske i de fall risken finns för att en kränkning av Europakonventionen kommer att ske. Rätten att ansöka om rättslig prövning verkar obe- roende av hänsynen till rättigheterna enligt artikel 13 Europakonven- tionen. 
 I fråga om de författningsändringar som med denna utgångspunkt måste vidtas för att uppfylla kraven i artikel 18 gör utredningen följande bedömning. 
 NIPU har föreslagit att de möjligheter som nu finns att överlämna ärenden skall inskränkas ytterligare (se SOU 1999:16, s. 311 f., 337 ff., 354, 564 f. samt förslag till 11 kap.  
 15–16 
  §§ UtlL). Förslag- en i den ovan omtalade lagrådsremissen från juni 2002 innebär 
 266 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 emellertid att det inte skall finnas någon rätt att överlämna ärenden från Migrationsverket till den domstol (migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen) som enligt remissen skall överpröva uppe- hållstillståndsärenden (se lagrådsremissen s. 180 ff.). Den nuvarande möjligheten för Migrationsverket att överlämna ärenden till rege- ringen för vägledande beslut föreslås också avskaffad (se s. 192 ff. lag- rådsremissen). Inte heller ärenden av utrikespolitisk betydelse skall särbehandlas och få överlämnas (s. 219 f.). För de s.k. säkerhetsären- dena föreslås att (se s. 212 ff.) Migrationsverkets beslut skall kunna överklagas till Migrationsöverdomstolen, som efter muntlig förhand- ling med eget yttrande skall överlämna ärendet till regeringen för slut- ligt avgörande. Med säkerhetsärenden avses ärenden enligt utlän- ningslagen där Rikspolisstyrelsen av skäl som hänför sig till rikets säkerhet eller allmän säkerhet begärt eller förordat att utlänningen avvisas, utvisas eller att ett uppehållstillstånd avslås eller återkallas. Med säkerhetsärenden avses också utvisningsärenden enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. (Se även avsnitt 11.5.3). 
 Utredningen ansluter sig till det förslag som lämnas i lagrådsre- missen och som innebär att rätten för Migrationsverket att överlämna ärenden till regeringen eller, med en ny instansordning, domstol slo- pas. Konsekvenserna skulle härmed bli att det kommer att finnas en möjlighet att få en domstolsprövning av ett uppehållstillstånds- ärende. I ett säkerhetsärende skulle med lagrådsremissens förslag också en rätt till överprövning att finnas. Detta anser utredningen stå i överensstämmelse med kravet i artikel 18 familjeåterförenings- direktivet. Som redan framhållits pågår inom Regeringskansliet arbete som syftar till att lämna förslag till reformer i hithörande frågor. En lagrådsremiss är planerad inom kort och regeringen avser att lägga en proposition under våren 2005. Utredningen hänvisar till det på- gående arbetet när det gäller behovet av att tillgodose villkoren i artikel 18 familjeåterföreningsdirektivet och avskaffa möjligheterna till ett eninstansförfarande. 
  
 11.5.3 
  
 Avvisning och utvisning enligt utlänningslagen 
  
 Bakgrund 
 När en ansökan om uppehållstillstånd för familjeåterförening avslås genom beslut av Migrationsverket skall samtidigt beslut om avvis- ning fattas (4 kap. 6 § UtlL). Beslut om utvisning fattas av Migrations- 
 267 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 verket när tiden för ett uppehållstillstånd gått ut eller återkallats (4 kap. 3 och 5 §§ UtlL). Enligt 7 kap. 3 § UtlL får Migrationsver- kets avvisnings- eller utvisningsbeslut överklagas till Utlännings- nämnden. Om i ett sådant ärende Migrationsverket med stöd av 7 kap. 11 § UtlL överlämnar ett ärende till t.ex. regeringen kommer regeringen att fatta beslut som enda instans. 
 Utvisning på grund av brott beslutas av allmän domstol (4 kap.  
 7–10 
  §§ UtlL). 
 Överväganden 
 Som redan nämnts har en utlänning rätt att överklaga ett beslut om avvisning eller utvisning som fattats av Migrationsverket till högre instans, Utlänningsnämnden. Härigenom anser utredningen att kravet på rätten till rättslig prövning är uppfylld i dessa fall. De ovan om- talade förslagen om en ny instansordning i utlänningsärenden av NIPU och i den åtföljande lagrådsremissen innebär också en rätt till överprövning, nämligen av domstol. Med utgångspunkt i att huvud- dragen i dessa förslag genomförs kommer alltså en utvidgad rätt till överprövning av dessa ärenden att finnas. Då hithörande frågor för närvarande utreds inom Regeringskansliet hänvisar utredningen även i detta fall till de förslag som inom kort kommer att presenteras inom ramen för det arbetet. 
 I de fall ett ärende däremot överlämnas av Migrationsverket di- rekt till t.ex. regeringen med stöd av 7 kap. 11 § UtlL kommer tredje- landsmedborgaren att få sin sak prövad i endast en instans. Det strider, i likhet med vad utredningen kommit fram till beträffande ärenden om uppehållstillstånd i avsnitt 11.5.2, mot artikel 18 familjeåterföre- ningsdirektivet. Rätten för Migrationsverket att överlämna ärenden föreslås bli slopad i lagrådsremissens förslag i juni 2002. Utredningen anser även i fråga om avvisning eller utvisning att denna förändring skulle komma att innebära att kraven i artikel 18 blir uppfyllda (jfr motsvarande resonemang i avsnitt 11.5.2). För s.k. säkerhetsärenden skulle också, som redovisats i avsnitt 11.5.2, finnas en möjlighet till överprövning med remissens förslag. Därmed anser utredningen att kravet i artikel 18 borde bli uppfyllt även avseende sådana ärenden. Även denna fråga utreds för närvarande inom Regeringskansliet och utredningen hänvisar till kommande reformförslag i ämnet också i detta fall (se avsnitt 11.5.2). 
 268 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 Enligt 4 kap. 8 § UtlL prövas en fråga om utvisning på grund av brott av den domstol som handlägger brottmålet, dvs. av tingsrätt, och, efter överklagande, av hovrätt eller Högsta domstolen. Möjlig- heterna att få ett utvisningsbeslut prövat i tre instanser tillgodoser enligt utredningens uppfattning kravet på tillgång till rättslig pröv- ning enligt artikel 18. 
  
 11.5.4 
  
 Utvisning enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll 
  
 Bakgrund 
 Utvisning enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll beslutas av regeringen, 2 §(jfr 4 kap. 11 § UtlL). Utvisning kan (under förutsättning att utvisning inte skall ske enligt utlänningslagens be- stämmelser) beslutas med hänsyn till rikets säkerhet (1 § 1) eller i fall av befarad risk för terroristbrott (1 § 2). Regeringen fattar beslut på eget initiativ eller efter ansökan av Rikspolisstyrelsen (2 §). Rege- ringens utvisningsbeslut skall, om inte ärendet är synnerligen bråd- skande, föregås av ett yttrande från Migrationsverket samt en för- handling vid tingsrätt (3 § första stycket). Om skäl finns skall yttrande inhämtas från tingsrätten (3 § andra stycket). 
 Överväganden och förslag 
 När det gäller frågan om artikel 18 i familjeåterföreningsdirektivet även tar sikte på lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll gör utredningen följande bedömning. 
 Direktivets huvudsakliga syfte är att fastställa villkoren för utövan- det av rätten till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare som vistas lagligen på en medlemsstats territorium (artikel 1). En del av villkoren anger på vilka grunder medlemsstaterna har rätt att neka familjeåterförening (artikel 6). Ett skäl är just hänsynen till allmän ordning och säkerhet. (Angående den närmare innebörden av detta begrepp hänvisas till avsnitt 8.4). Som framgår av direktivet omfattar nämnda uttryck att utlänningen tillhör eller stöder terroristsamman- slutningar eller har extremistiska sympatier (jfr p. 14 i preambeln). 
 När det gäller de närmare förutsättningarna för att en utlänning skall kunna utvisas, gäller enligt 1 § 1 lagen om särskild utlännings- kontroll att så får ske med hänsyn till rikets säkerhet. Bl.a. anses 
 269 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 spioneri höra hit. Detta anser utredningen vara omfattat av ut- trycket allmän ordning och säkerhet som enligt artikel 6 familjeåter- föreningsdirektivet kan utgöra grund för – förutom vid avslag efter ansökan – återkallelse av uppehållstillståndet. I första hand skall allt- så en prövning göras av om uppehållstillståndet skall återkallas enligt 2 kap. 11 § första stycket 3 UtlL, och i slutändan utvisning beslutas enligt 4 kap. 3 § UtlL. Ett beslut om återkallelse och utvisning enligt de nyss nämnda bestämmelserna i utlänningslagen förutsätter dock att frågan väckts innan utlänningen bott i Sverige i tre år med uppe- hållstillstånd (2 kap. 11 § andra stycket UtlL). Har denna frist gått till ända måste utvisning enligt lagen om särskild utlänningskontroll ske om det finns en önskan om att avlägsna utlänningen från landet av säkerhetsskäl. I 1 § 2 lagen om särskild utlänningskontroll hänvisas direkt till lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Sist nämnda lag är uppbyggd så att vissa brottsliga gärningar bedöms som terrorist- brott, t.ex. mord och allmänfarlig ödeläggelse, om dessa allvarligt kan skada en stat eller en mellanstatlig organisation och gärningsmannen har vissa i lagen angivna avsikter som riktar sig mot t.ex. en befolkning eller offentliga organ (2 och 3 §§ nämnda lag). Även risk för sådana gärningar som avses i denna lag anser utredningen vara att hänföra till hot mot allmän ordning och säkerhet. 
 Om proceduren enligt lagen om särskild utlänningskontroll mot- svarar familjeåterföreningsdirektivets krav på att det skall finnas en möjlighet att ansöka om rättslig prövning, gör utredningen följande bedömning. 
 Formerna för prövningen av om utvisning skall ske enligt lagen anges i 2 och 3 §§. Det är regeringen som fattar beslut som enda instans, dock att förhandling i princip skall hållas vid tingsrätt. In- för tillkomsten av lagen om särskild utlänningskontroll restes in- vändningar från en remissinstans om att detta skulle stå i strid med svensk grundlag och internationella konventioner. Regeringen, som instämde i terroristlagstiftningskommitténs ställningstagande, hän- visade i Propositionen 1990/91:118 Förslag till lag om särskild kon- troll av vissa utlänningar m.m. till terroristlagstiftningskommitténs slutsats enligt följande. Det fanns i och för sig den teoretiska möj- ligheten att terroristbestämmelserna skulle anses oförenliga med kra- vet på ett effektivt rättsmedel (jfr artikel 13 Europakonventionen). Den terroristmisstänkte som berördes av regeringens beslut hade nämligen inte tillgång till något rättsmedel för det fall han ansåg sina fri- och rättigheter blivit kränkta. Men en sådan invändning skulle även kunna hävdas beträffande andra regeringsbeslut eller be- 
 270 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 slut av Högsta domstolen eller Regeringsrätten. Frågan ansågs kunna komma att aktualiseras endast om terroristbestämmelserna tillämpa- des tvivelaktigt så att utlänningen på rimliga grunder kunde hävda att hans fri- och rättigheter blivit kränkta. Regeringen menade att med hänsyn till de känsliga utrikespolitiska bedömningar som kunde upp- komma och att det hela borde ses som ett utflöde av regeringens yttersta ansvar för den allmänna säkerheten, regeringen skulle fatta utvisningsbesluten. Två remissorgan förordade att domstol borde ha beslutanderätten i dessa ärenden, bl.a. under hänvisning till inter- nationella konventioner. Regeringen framhöll dock att konventions- texternas krav på en rätt till omprövning inte innebar en rätt att få överklaga till överordnad instans. Hinder bedömdes inte föreligga mot att låta den då redande gällande ordningen, att regeringen som enda beslutsfattare fick utvisa utlänning som var presumtiv terrorist, bestå. (A. prop. s. 28, 54 och 55). 
 Som redan framhållits har frågan om s.k. säkerhetsärenden be- handlas av såväl NIPU som i en lagrådsremiss i juni 2002. 
 Sammanfattat innebär en prövning enligt lagen om särskild ut- länningskontroll alltså att tredjelandsmedborgaren endast får frågan om utvisning prövad i en instans. Utredningen anser att ett sådant förfarande inte står i överensstämmelse med kravet på att den som fått ett utvisningsbeslut mot sig skall kunna ansöka om rättslig pröv- ning enligt artikel 18 i familjeåterföreningsdirektivet. 
 När det gäller på vilket sätt en prövning av säkerhetsärenden i stället bör ske hänvisar utredningen också beträffande ärenden en- ligt lagen om särskild utlänningskontroll till de förslag som regeringen lämnat i lagrådsremissen i juni 2002. Genom förslaget skulle tredje- landsmedborgarna komma att tillförsäkras en rätt till prövning av utvisningsbeslut enligt lagen om särskild utlänningskontroll i två in- stanser och kravet i artikel 18 familjeåterföreningsdirektivet därmed bli uppfyllt i detta avseende. Emellertid hänvisar utredningen även i detta fall till de reformförslag i ämnet som snart skall lämnas inom ramen för ett pågående arbete i Regeringskansliet (se avsnitt 11.5.2). 
  
 11.6 
  
 Förfarandegarantier enligt direktivet om varaktigt bosatta 
  
 Förslag:  
 För beslut i ärenden om ställning som varaktigt bosatt i Sverige skall gälla samma bestämmelser som gäller enligt 7 kap. 3 § UtlL för bl.a. ärenden om uppehållstillstånd när det gäller 
 271 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 möjligheterna att kunna överklaga beslut. Därigenom tillgodoses kravet i artikel 10.2 direktivet om varaktigt bosatta om att det skall finnas en möjlighet att ansöka om rättslig prövning vid t.ex. avslag eller återkallelse rörande ställning som varaktigt bosatt. Rätten för en varaktigt bosatt i Sverige att enligt artikel 12.4 kunna överklaga ett beslut om utvisning tillgodoses genom att utvis- ningsbeslutet i en brottmålsdom som meddelats av tingsrätt kan överklagas till hovrätt och Högsta domstolen. 
 En varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  kommer att kunna över- klaga beslut i ett ärende om uppehållstillstånd, avvisning eller utvisning av Migrationsverket till Utlänningsnämnden enligt 7 kap. 3 § UtlL. Därigenom blir kravet i artikel 20.2 om rätten att kunna ansöka om rättslig prövning tillgodosett i dessa fall. Om tingsrätt i dom fattar beslut om utvisning ur unionens terri- torium på grund av brott enligt den av utredningen föreslagna bestämmelsen i 4 kap. 11 a § UtlL, kommer domen att kunna överklagas till hovrätt och Högsta domstolen. Därigenom till- godoses kravet i artikel 22.3 om att rätten att kunna överklaga ett sådant utvisningsbeslut. 
 Den rätt som finns enligt 7 kap. 11 § UtlL för Migrationsver- ket och Utlänningsnämnden att överlämna ärenden om uppe- hållstillstånd, avvisning eller utvisning till högre instans innebär, om så sker, att kravet på att kunna få rättslig prövning inte blir uppfyllt i vissa fall. En tillämpning av bestämmelsen kan medföra att ärendet kommer att prövas i endast en instans. Om utvisning beslutas enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll innebär också detta en prövning in endast en instans. Detta stri- der mot villkoren i artikel 20.2. Frågan om instansordningen i utlänningsärenden utreds för närvarande inom Regeringskansliet och reformförslag planeras beträffande denna fråga inom en nära framtid. 
  
 11.6.1 
  
 Inledning 
  
 Enligt artikel 10.2 har den vars ansökan om ställning som varaktigt bosatt avslås, den som förlorar en sådan ställning, den vars ställning återkallas eller som inte får sitt  
 EG-uppehållstillstånd 
  förnyat, rätt att ansöka om rättslig prövning. 
 Den som har status som varaktigt bosatt skall enligt artikel 12.4 ha rätt att överklaga ett beslut om utvisning. 
 272 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 Vidare skall, enligt artikel 20.2, den tredjelandsmedborgare som har fått ställning som varaktigt bosatt i en medlemsstat och som får sin ansökan om uppehållstillstånd i en annan medlemsstat avslagen eller om uppehållstillståndet inte förnyas eller återkallas, ha rätt att ansöka om rättslig prövning. 
  
 11.6.2 
  
 Avslag på ansökan om ställning som varaktigt bosatt, återkallelse eller förlust av sådan ställning 
  
 Bakgrund 
 Enligt artikel 10.2 skall det finnas en ordning för rättslig prövning beträffande avslag på ansökan om ställning som varaktigt bosatt eller förnyelse av uppehållstillstånd för detta ändamål samt beträf- fande återkallelse eller förlust av sådan ställning. 
 Överväganden och förslag 
 Utredningens förslag innebär att ställningen som varaktigt bosatt skall vara ett statusbeslut (se avsnitt 11.3.2). Som framgår i avsnitt 11.3.3 är tanken dock att den reglering som styr förfarandet i sam- band med beslut om ställning som varaktigt bosatt skall vara den- samma som för uppehållstillstånd. Utgångspunkten för resonemanget i det följande om kravet på tillgång till ansökan om rättslig pröv- ning kan anses uppfyllt är därför att status som varaktigt bosatt är att jämställa med uppehållstillstånd. Det innebär att den som ansöker om att få ställning som varaktigt bosatt och som får avslag på sin ansökan av Migrationsverket, skall ha rätt att överklaga till Utlän- ningsnämnden (jfr 7 kap. 3 § UtlL). Samma förhållande gäller be- träffande nekad förnyelse av uppehållstillstånd samt för återkallelse eller förlust av ställning som varaktigt bosatt. Förslaget till en ny in- stans- och processordning enligt den lagrådsremiss som överlämnats i juni 2002 innebär att en rätt till överprövning av migrationsdom- stol eller Migrationsöverdomstolen i så fall kommer att införas för nyss nämnda fall. 
 Utredningen föreslår att ett tillägg görs i 7 kap. 3 § UtlL så att ett avslagsbeslut eller återkallelsebeslut i de fall som nyss behandlats kan överklagas. Därigenom blir kravet på tillgång till rättslig pröv- ning i artikel 10.2 uppfyllt (se utredningens förslag till ny lydelse av 7 kap. 3 § UtlL). 
 273 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 11.6.3 
  
 Utvisning 
  
 Bakgrund 
 I artikel 12.4 ges föreskrifter om att den som har ställning som var- aktigt bosatt och som får ett beslut om utvisning mot sig skall ha rätt att överklaga. 
 Enligt artikel 12.5 skall rättshjälp ges till en varaktigt bosatt som saknar tillräckliga medel, allt i enlighet med vad de egna medbor- garna i den medlemsstat den varaktigt bosatte bor har rätt till vid utvisning. 
 Såsom framgår av artikel 12.1 får den som har status som varak- tigt bosatt utvisas endast under de betingelser som anges i artikeln. Tredjelandsmedborgaren måste utgöra ett reellt och tillräckligt all- varligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. Innebörden av detta behandlas i avsnitt 10.4. En varaktigt bosatt kan alltså komma att utvisas av allmän domstol enligt 4 kap.  
 7–10 
  §§ UtlL på grund av brott eller av regeringen enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Ut- redningens förslag innebär dock inte att om tiden för  
 EG-uppehålls- 
  tillståndet gått ut att uppehållstillståndet återkallas och tredjelands- medborgaren utvisas. Han eller hon har i denna situation fortfarande kvar sitt uppehållstillstånd. 
 Överväganden och förslag 
 Slutsatserna av resonemanget i avsnitt 10.4 är att det inom ramen för prövningen av om utvisning skall ske i ett brottmål vid allmän domstol kan bli fråga om att bedöma huruvida den varaktigt bosatte utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning och säkerhet. Den som på grund härav utvisas skall enligt artikel 12.4 direktivet om varaktigt bosatta ha rätt att överklaga beslutet. Som redan nämnts prövas ett utvisningsbeslut i ett brottmål först vid tingsrätt med möjlighet till överprövning i hovrätt och Högsta dom- stolen. Härigenom är direktivets krav på rätten att överklaga utvis- ningsbeslutet tillgodosett. Någon författningsändring behövs inte. 
 För att få ställning som varaktigt bosatt förutsätts att tredjelands- medborgaren enligt huvudregeln lagligen varit bosatt i Sverige under fem år (se avsnitt 8.2 och utredningens förslag till nytt 1 a kap. utlän- ningslagen). Det får till följd att det inte kan bli fråga om att tillämpa bestämmelsen om återkallelse av uppehållstillstånd i 2 kap. 11 § första stycket 3 UtlL (som med utredningens förslag får beteckningen 
 274 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 2 kap. 11 § första stycket 2 UtlL) på grund av risk för spioneri m.m. med åtföljande utvisning, eftersom dess tillämpning förutsätter att frågan väckts inom tre år från utlänningens bosättning här (2 kap. 11 § andra stycket UtlL). I så fall måste – om tredjelandsmedborga- ren bedöms vara en säkerhetsrisk – utvisningsfrågan prövas enligt lagen som särskild utlänningskontroll. Villkoren för utvisning enligt 1 §  
 1–2 
  nämnda lag står enligt utredningens uppfattning i överens- stämmelse med villkoren i artikel 12.1 för att en varaktigt bosatt skall kunna utvisas. Som redan framhållits innebär en prövning en- ligt denna författning dock att den varaktigt bosatte får en prövning i endast en instans. Rätten att kunna överklaga utvisningsbeslutet en- ligt artikel 12.4 blir därmed inte uppfylld. I likhet med vad utred- ningen förordat ovan i anslutning till familjeåterföreningsdirektivet hänvisas till det pågående arbetet inom Regeringskansliet med en ny instans- och processordning för utlänningsärenden. De förslag som lämnats i lagrådsremissen dagtecknad juni 2002 beträffande säker- hetsärenden (se avsnitt 11.5.3) skulle, om de genomförs, innebära att en varaktigt bosatt får rätt till prövning i två instanser i dessa fall. Kravet i artikel 12.4 får därmed anses uppfyllt. Men även i detta fall hänvisar utredningen till de reformförslag i hithörande frågor som regeringen avser att lämna inom en nära förestående framtid (se av- snitt 11.5.2). 
 Kravet i artikel 12.5 om att en varaktigt bosatt skall ha rätt till rättshjälp hänför sig närmast till bestämmelserna i 22 kap. rättegångs- balken om rätten till offentlig försvarare eller ersättning av allmänna medel för inställelse. Dessa rättigheter är i svensk rätt oberoende av medborgarskap. Utredningen anser därför att någon författnings- ändring inte är påkallad i denna del. 
  
 11.6.4 
  
 Avslag på ansökan om uppehållstillstånd, återkallelse av sådant tillstånd, avvisning eller utvisning beträffan- de varaktigt bosatta i annan  
  
 EU-stat 
  
 Bakgrund 
 En tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  får, under förutsättning att villkoren i artikel  
 14–18 
  är uppfyllda, ansöka om uppehållstillstånd i annan  
 EU-stat. 
  Utred- ningens förslag när det gäller de närmare förutsättningarna för att beviljas uppehållstillstånd i dessa fall behandlas i avsnitt 8.3 och finns 
 275 
  
 Förfarandet 
  
 SOU 2005:15 
  
 i tilläggen till 3 kap. 5  
 a–5 
  c §§ UtlF. En ansökan om uppehållstill- stånd får alltså avslås om villkoren inte är uppfyllda. Enligt artikel 20.2 har den som redan har ställning som varaktigt bosatt i en EU- stat rätt att ansöka om rättslig prövning för det fall hans ansökan om uppehållstillstånd eller förnyelse av sådant tillstånd avslås eller sådant tillstånd återkallas i den andra medlemsstaten. Enligt artikel 22.1 får ett förnyat uppehållstillstånd vägras eller ett uppehållstillstånd åter- kallas beträffande en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  och som be- viljats uppehållstillstånd här i landet på de i artikeln närmare angivna grunderna. Bl.a. får förnyat uppehållstillstånd vägras och återkallelse ske om villkoren i artikel  
 14–16 
  inte längre är uppfyllda eller med hänsyn till allmän ordning och säkerhet (artikel 17). Som framgår av avsnitt 10.3 föreslår utredningen att återkallelse skall få ske i motsva- rande fall som nu gäller för medborgare i en  
 EES-stat 
  eller i Schweiz (se utredningens förslag till ny lydelse av 3 kap. 5 c § UtlF). Tredje- landsmedborgaren får med anledning härav utvisas ur landet i enlig- het med förfarandena i den nationella lagstiftningen (artikel 22.1). 
 Vid ett avslag på en ansökan om uppehållstillstånd beslutas samtidigt om avvisning (4 kap. 6 § UtlL). Vid avslag på en ansökan om förnyelse eller vid återkallelse av tillståndet kan Migrations- verket besluta om utvisning med stöd av 4 kap. 3 och 5 §§ UtlL. Migrationsverkets beslut kan överklagas till Utlänningsnämnden (7 kap. 3 § UtlL). 
 Enligt artikel 22.3 finns möjlighet att i vissa fall införa bestäm- melser om rätt att utvisa tredjelandsmedborgare ur unionens terri- torium. I så fall skall artikel 12 och garantierna i denna iakttas. Som grundläggande förutsättning gäller att tredjelandsmedborgaren skall utgöra ett allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 Överväganden och förslag 
 I likhet med vad som konstaterats ovan i avsnitt 11.5.2 beträffande tredjelandsmedborgare som ansöker om uppehållstillstånd för familje- återförening, kommer en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  som regel att kunna överklaga ett avslagsbeslut eller återkallelsebeslut rörande uppehållstillstånd i Sverige till Utlänningsnämnden. Om de ovan om- talade förslagen till en ny instans- och processordning i lagrådsre- missen dagtecknad juni 2002 skulle genomföras får tredjelandsmed- borgaren möjlighet att överklaga besluten till en migrationsdomstol och Migrationsöverdomstolen. Om avslagsbeslutet eller återkallelsen 
 276 
  
 SOU 2005:15 
  
 Förfarandet 
  
 leder till ett avvisnings- eller utvisningsbeslut kan i så fall också detta komma att kunna överklagas i samma ordning. I de fall där Migra- tionsverket eller Utlänningsnämnden överlämnar ett ärende med stöd av 7 kap. 11 § UtlL föreligger däremot en risk för att tredjelands- medborgaren endast får  
 tillstånds-, 
 avvisnings-, 
  återkallelse- eller utvisningsfrågan prövad i en instans. Ett enistansförfarande blir också följden om utvisningsfrågan prövas enligt lagen om särskild utlän- ningskontroll. 
 Utredningen anser att i de fall tredjelandsmedborgaren får möj- lighet att överklaga  
 avslags-, 
 avvisnings-, 
  återkallelse- eller utvisnings- beslutet till högre instans detta uppfyller villkoret i artikel 20.2 om rätten att ansöka om rättslig prövning. Någon författningsändring är inte påkallad för normalfallen. Som utredningen redan konstaterat i avsnitt 11.5.2 innebär möjligheten för Migrationsverket eller Ut- länningsnämnden att enligt 7 kap. 11 § UtlL överlämna ärenden en- ligt utlänningslagen till högre instans dock en risk för att ärendet blir prövat i endast en instans. Detta förfarande anser utredningen inte stå i överensstämmelse med rätten att kunna ansöka om rättslig prövning enligt artikel 20.2. Även i dessa fall och när det gäller s.k. säkerhetsärenden hänvisar utredningen emellertid till de kommande reformförslagen inom ramen för det inom Regeringskansliet pågå- ende arbetet med en ny instansordning för utlänningsärenden (se av- snitt 11.5.2). 
 Utredningens överväganden och förslag beträffande möjligheterna att utvisa den varaktigt bosatte från unionens territorium (se arti- kel 22.3) finns i avsnitt 10.3 med anslutande förslag till ny bestäm- melse i 4 kap. 11 a § UtlL. Förslaget innebär att den som döms för brott skall kunna utvisas ur unionen. Villkoren i artikel 12 måste där- vid iakttas, vilket bl.a. innebär att tredjelandsmedborgaren skall ha rätt att överklaga ett sådant utvisningsbeslut. Med hänsyn till att det endast kommer att bli fråga om att utvisa från unionen i samband med ett brottmål som handläggs vid allmän domstol har tredjelands- medborgaren därmed möjlighet att få saken prövad i tre instanser, dvs. tingsrätt, hovrätt och i Högsta domstolen. Därmed är villkoret i artikel 12.4 om rätten att kunna överklaga ett utvisningsbeslut ur unionen uppfyllda. 
 277 
 12 Nationell kontaktpunkt 
 Förslag: Migrationsverket utses till nationell kontaktpunkt i de avseenden som regleras i direktivet om varaktigt bosatta. 
 Enligt artikel 25 direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedbor- gare skall medlemsstaterna upprätta kontaktpunkter med ansvar för att ta emot och överföra den information som anges i artiklarna 19.2, 22.2 och 23.1. 
 Vilken information skall utbytas? 
 Om en person med ställning som varaktigt bosatt i ett land beviljas uppehållstillstånd i ett annat medlemsland skall den andra medlems- staten underrätta den första medlemsstaten om sitt beslut (arti- kel 19.2). 
 Den andra medlemsstaten kan under vissa förutsättningar vägra förnya eller återkalla uppehållstillståndet och ålägga den varaktigt bosatte och familjemedlemmar att lämna det andra landets territo- rium. Om den andra staten vidtar en sådan åtgärd skall den också underrätta den första medlemsstaten (dvs. den stat som personen har sin ställning som varaktigt bosatt i) om sitt beslut (artikel 22.2). Den första medlemsstaten skall omedelbart och utan formaliteter återta den varaktigt bosatte och dennes familjemedlemmar. 
 Den varaktigt bosatte kan efter fem år uppfylla förutsättningarna för att få ställning i den andra medlemsstaten. Om sådan ställning beviljas i det andra landet skall detta land underrätta den första med- lemsstaten om sitt beslut (artikel 23). 
 279 
  
 Nationell kontaktpunkt 
  
 SOU 2005:15 
  
 Vad fyller informationsutbytet för funktion? 
 Ställning som varaktigt bosatt kan förloras under särskilda förut- sättningar, bl.a. vid viss tids bortovaro och i fall ställning som var- aktigt bosatt beviljas i annat land. Den stat som har beviljat ställ- ningen som varaktigt bosatt ges med hjälp av underrättelserna från andra länder en möjlighet att notera bortovaron. 
 Det skall inte vara möjligt att samtidigt inneha ställning som var- aktigt bosatt i två olika länder. Genom att det första landet får under- rättelse från det andra landet i fall ställning som varaktigt bosatt med- delas i det landet kan det första landet återkalla ställningen som fåtts där. 
 Om den varaktigt bosatte utvisas från den andra medlemsstaten har den första en skyldighet att återta honom eller henne. Genom att en underrättelse skickas får den första staten reda på att denna skyl- dighet inträder. 
 Lämplig kontaktpunkt i Sverige 
 Det torde finnas två myndigheter som kan vara aktuella för uppgif- ten som kontaktpunkt; Migrationsverket och Skatteverket. Enligt förordning (2004:294) med instruktion för Migrationsverket är verket central förvaltningsmyndighet för verksamhet inom migrationsom- rådet. Migrationsverket skall bl.a. föra register och statistik över ut- länningar i landet i den utsträckning det behövs för verksamheten, vara ansvarig myndighet gentemot Europeiska gemenskapernas kommission i frågor som rör den europeiska flyktingfonden och vara kontaktmyndighet i frågor som rör Eurodac. 
 1 
  
 Det är Migrationsverket som fattar beslut om uppehållstillstånd och om beviljande och återtagande av ställning som varaktigt bosatt. När en individ för första gången blir aktuell hos Migrationsverket genom en ansökan av något slag läggs en personakt, dossier, upp. Dossiern följer sedan individen i skilda slag av ärenden som kan aktualiseras. Dossiern är levande till dess utlänningen i fråga beviljas svenskt medborgarskap eller avlider. Migrationsverket har ett verk- samhetsstödjande system benämnt Centrala Utlänningsdatabasen (CUD). Automatiserade dokument som framställs i CUD skrivs ut 
  
 1  
 Eurodac är databasen som jämför fingeravtryck från asylsökande inom EU. Sverige anslöt sig till Eurodac den 15 januari i 2003. Syftet med Eurodac är att fastställa vilken medlemsstat som är ansvarig för en asylansökan. Genom att jämföra fingeravtryck kan man enkelt se om den asylsökande tidigare sökt asyl i någon annan av medlemsstaterna. 
 280 
  
 SOU 2005:15 
  
 Nationell kontaktpunkt 
  
 på papper i dossiern. 
 2  
 I CUD är ett stort antal utlänningar registre- rade, för närvarande drygt en miljon. 
 Eftersom det är Migrationsverket som fattar beslut i fråga om uppe- hållstillstånd och i fråga om ställning som varaktigt bosatt kan det vara naturligt att det också är Migrationsverket som i förekommande fall underrättar det första landet när någon med ställning som var- aktigt bosatt där kommer hit till Sverige och får uppehållstillstånd och eventuellt också – i ett senare skede – beviljas ställning som var- aktigt bosatt. 
 När någon med ställning som varaktigt bosatt i Sverige flyttar och får uppehållstillstånd i ett annat land skall det landet underrätta svensk myndighet. Om ställning som varaktigt bosatt så småningom bevil- jas i det andra landet skall underrättelse också ske. Underrättelserna bör som nämnts ovan närmast ha till syfte att ge Sverige möjlighet att notera bortovaron och i förekommande fall återkalla ställningen som varaktigt bosatt här. Ett beslut om att återkalla ställningen skall fattas av Migrationsverket. Mycket talar därför för att det är detta verk som skall ta emot informationen från det andra landet. 
 Den stat som ålägger en varaktigt bosatt att lämna statens territo- rium skall underrätta den stat vari personen har ställning som varak- tigt bosatt. Den senare staten har en skyldighet att återta sin var- aktigt bosatte. I det fall det är fråga om en person med ställning som varaktigt bosatt i annat land är det Migrationsverket eller – om det är fråga om utvisning på grund av brott – allmän domstol som fattar det beslut varom det andra landet skall informeras. En allmän domstol som har meddelat en dom eller ett beslut om utvisning skall enligt 6 kap. 9 § UtlF skicka en kopia av domen eller beslutet till Migrationsverket. Migrationsverket innehar därför information om alla åtgärder som vidtas för att ålägga någon att lämna landet. Det är också Migrationsverket som verkställer vissa beslut om avvisning och utvisning (8 kap. 11 § UtlL). Det synes därför ligga nära till hands att verket informerar det land som skall återta sin varaktigt bo- satte. 
 När det är fråga om en person med ställning som varaktigt bosatt i Sverige som återsänds från ett annat land skall Sverige omedelbart och utan formaliteter återta den varaktigt bosatte. Utpekad kontakt- punkt skall ta emot information från det andra landet om att perso- nen återsänds. I enlighet med vad som anförts ovan har Migrations- verket först mottagit information om att den varaktigt bosatte fått 
  
 2  
 SOU 2003:40 s. 93. 
 281 
  
 Nationell kontaktpunkt 
  
 SOU 2005:15 
  
 uppehållstillstånd i det andra landet. När personen i detta skede åter- vänder är det följdriktigt att Migrationsverket mottar information härom och i förekommande fall åter ger personen ett uppehållstill- stånd i Sverige. (Bortovaron kan ha varit så lång att det ursprungliga permanenta uppehållstillståndet gått förlorat. I enlighet med vad som anförts i tidigare avsnitt bör tillståndet i dessa fall omedelbart återges.) 
 En rad omständigheter kan således tala för att Migrationsverket bör vara kontaktpunkt i dessa frågor. 
 Det alternativ som utredningen ser är Skatteverket. Skatteverket är central förvaltningsmyndighet för bl.a. frågor om folkbokföring. Det är den myndighet som står för bosättningskontrollen i vårt land. I folkbokföringslagen (1991:481) finns en rad bestämmelser som reglerar hur och när utlänningar skall folkbokföras respektive avregi- streras. 
 Skattemyndigheten är således den myndighet som redan på grund av gällande regler skall ha information om huruvida en utlänning är bosatt i landet eller inte. Den information som skall utbytas mellan länder enligt  
 EG-direktivet 
  tar emellertid sikte på frågor om huru- vida uppehållstillstånd har meddelats eller återtagits samt i vissa fall om ställning som varaktigt bosatt har beviljats här eller, beträffande utflyttad, i ett annat land. Om Skatteverket skall kunna uppfylla underrättelseskyldigheten måste Skatteverket först få information från Migrationsverket. Följderna av underrättelserna är i de flesta fall att ett beslut skall fattas av Migrationsmyndigheten. För dessa situa- tioner måste en ordning införas där Skatteverket vidarebefordrar information till Migrationsverket. 
 Utredningen finner sammantaget att, trots att Skatteverket är den myndighet som skall stå för bosättningskontrollen, Migrationsverket är den myndighet som bäst lämpar sig som kontaktpunkt i de avse- enden som regleras i  
 EG-direktivet. 
  
 282 
 13 Ekonomiska konsekvenser 
  
 13.1 
  
 Genomförandet av familjeåterföreningsdirektivet 
  
 Bedömning:  
 Utredningens förslag till följd av familjeåter- föreningsdirektivet som innebär att tredjelandsmedborgare skall ha rätt till familjeåterförening med medlemmar i kärnfamiljen, att beslutsunderrättelse i sådana uppehållstillståndsärenden skall ske inom nio månader och att underrättelse om beslut beträf- fande uppehållstillstånd generellt skall ha skriftlig form, bedöms inte medföra några ökade kostnader för samhället eller enskilda. 
 Förslagen i detta delbetänkande såvitt avser villkoren för familjeåter- förening för tredjelandsmedborgare som bor i Sverige, är avgränsade till rätten för make (varmed också avses registrerad partner), sambo och underåriga barn att få uppehållstillstånd. Den nya regleringen innebär visserligen att det i fortsättningen skall finnas en skyl- dighet för beslutande myndighet att ge sådana familjemedlemmar uppehållstillstånd. Från denna huvudregel får dock undantag medges i vissa angivna fall, t.ex. vid skenförhållanden eller i fall av vilsele- dande uppgifter. Enligt gällande bestämmelser är möjligheten att be- vilja uppehållstillstånd i dessa fall fakultativ. Inom ramen för en prövning enligt nuvarande ordning kan dock en ansökan beviljas eller avslås på i stort sett samma grunder som skall gälla i fortsätt- ningen. Någon nämnvärd ökning av antalet invandrade anhöriga tredjelandsmedborgare på grund härav förutser utredningen därför inte. 
 Antalet ensamkommande underåriga barn som reser in i Sverige och som ansöker om asyl uppgick för 2002 och 2003 årligen till 550 respektive 561 stycken. Fram till och med oktober månad 2004 var siffran 311 barn. Uppehållstillstånd beviljades i 43 respektive 45 pro- cent av ärendena år 2002 och 2003. De flesta brukar få uppehålls- tillstånd på grund av humanitära skäl. Endast i två procent av ären- 
 283 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
  
 SOU 2005:15 
  
 dena brukar flyktingförklaring beviljas och uppehållstillstånd på grund av annat skyddsbehov ges i tio procent (se Mottagandet av barn från annat land som kommer till Sverige utan medföljande legal vård- nadshavare [s.k. ensamkommande barn][Ds 2004:54], s. 25 f.). För- slaget om att underåriga barn som är flyktingar eller skyddsbehövande i övrigt och är utan medföljande vuxen skall ha rätt till familjeåter- förening med sina föräldrar, antas därför inte påverka antalet in- vandrade tredjelandsmedborgare i någon större omfattning. 
 Familjeåterföreningsdirektivet föreskriver att underrättelse om beslut rörande uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare skall ha skriftlig form. Utredningen föreslår därför att det i utlänningslagen införs en regel som innebär att underrättelser av beslut om uppe- hållstillstånd generellt skall vara skriftliga. Migrationsverket tillämpar emellertid redan nu en ordning som innebär att beslutsunderrättelse är skriftlig i så gott som alla tillståndsärenden. Utredningens förslag kan därför inte annat än försumbart påverka hanteringen av tillstånds- ärendena. 
 Familjeåterföreningsdirektivet föreskriver att beslut med anledning av en ansökan om uppehållstillstånd för familjeåterförening mellan tredjelandsmedborgare skall underrättas sökanden inom nio månader. Utredningen föreslår därför att en bestämmelse med detta innehåll införs i utlänningslagen. Enligt statistik från Migrationsverket (se av- snitt 11.2.1) så handläggs anknytningsärenden redan nu inom denna tid. Utredningen anser därför att något ökat resursbehov och därmed ökade kostnader hos verket inte är att vänta på grund av detta förslag. 
 Sammanfattningsvis ökar antalet invandrare inte alls eller mycket litet och ärendehanteringen påverkas heller inte nämnvärt genom de förslag utredningen lämnar med anledning av genomförandet av familjeåterföreningsdirektivet. Någon påverkan på samhällets eller enskildas kostnader förutses därför inte. 
  
 13.2 
  
 Genomförandet av direktivet om varaktigt bosatta 
  
 Bedömning:  
 Antalet ansökningar om att få ställning som var- aktigt bosatt i Sverige kommer inte att bli högt. Kostnaden för ärendehanteringen kan finansieras genom att en avgift tas ut av den sökande. 
 Utredningen förutser inte att utvandring till följd av den nya statusen får en sådan omfattning att det innebär några märkbara konsekvenser för det svenska samhället. 
 284 
  
 SOU 2005:15 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
  
 Den ökade invandringen till följd av direktivet kan uppskattas till ca 500 personer per år. Denna invandring kan förväntas leda till ett visst offentligfinansiellt överskott. 
 Kostnaden för handläggningen av de nya ärendena föreslås bli finansierad genom en avgift från den sökande och inom ramen för Migrationsverkets ordinarie budgetanslag. 
 Utredningens förslag innebär att en ny rättslig status införs i den svenska utlänningsrätten. Förenklat innebär denna att en tredje- landsmedborgare som bott i Sverige i minst fem år och som kan försörja sig skall få ställning som varaktigt bosatt. Ställningen som varaktigt bosatt i en  
 EU-stat 
  berättigar tredjelandsmedborgare till fri rörlighet. Tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  kan således under vissa villkor få uppehålls- tillstånd i Sverige. 
 När det först gäller den nya statusen i Sverige innebär förslaget att en ny ärendekategori införs hos Migrationsverket, som är den myn- dighet som enligt förslaget har att fatta beslut i fråga om ställning som varaktigt bosatt. Vid prövningen har Migrationsverket framför allt att pröva om tredjelandsmedborgaren uppfyller försörjnings- kravet. Hur stort antalet ansökningar kommer att bli är svårt att sia om. För den tredjelandsmedborgare som inte önskar att utnyttja den fria rörligheten innebär ställningen som varaktigt bosatt inget särskilt utöver de rättigheter som tredjelandsmedborgaren ändå åt- njuter på grund av sitt permanenta uppehållstillstånd i Sverige. Man kan därför anta att det framför allt är de som önskar flytta till en annan  
 EU-stat 
  för att exempelvis arbeta som är intresserade av att få ställning som varaktigt bosatt i Sverige. Den som uppfyller kra- ven för att få ställning som varaktigt bosatt uppfyller med största sannolikhet även kraven för att bli svensk medborgare (och som så- dan åtnjuta fri rörlighet inom EU). I de flesta fall torde ett svenskt medborgarskap vara att föredra framför en ställning som varaktigt bosatt. Ett skäl att välja ställning som varaktigt bosatt i stället för svenskt medborgarskap kan vara förhållandet till medborgarskapet i ursprungslandet. Om detta land inte accepterar dubbelt medborgar- skap och tredjelandsmedborgaren inte önskar förlora sitt medbor- garskap i det landet skulle ställning som varaktigt bosatt vara att föredra framför svenskt medborgarskap. Men, återigen, för det fall tredjelandsmedborgaren avser att kvarstanna i Sverige finns det egentligen ingen anledning att eftersträva ställning som varaktigt bo- 
 285 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
  
 SOU 2005:15 
  
 satt. Sammanfattningsvis gör utredningen den bedömningen att det inte rör sig om ett stort antal ärenden i den nya ärendekategorin. 
 För att täcka Migrationsverkets kostnader för den nya ären- dekategorin föreslår utredningen att en avgift tas ut för prövning av ansökan om ställning som varaktigt bosatt. Avgiften bör vara lika stor som den som i dag gäller för uppehålls- och arbetstillstånd, dvs. 1 000 kr (jfr 7 kap. 7 c § UtlF). 
 Frågan om att bevilja ställning som varaktigt bosatt i Sverige på- verkar inte antalet tredjelandsmedborgare som kommer till Sverige. De som kan få ställningen är redan här sedan mins fem år och kom- mer att stanna även om de inte får ställningen som varaktigt bosatt. Det som kan hända är att några kommer att utnyttja sin fria rör- lighet och flytta till en annan  
 EU-stat. 
  Detta får den konsekvensen att Sverige förlorar arbetskraft och därmed skatteinkomster. Utred- ningen förutser emellertid inte att denna utvandring får någon vidare omfattning. I detta sammanhang skall också beaktas att den som flyttar till en annan  
 EU-stat 
  kan ha familj och det svenska samhällets eventuella kostnader för barnomsorg och skola minskar då också. 
 Det som påverkar antalet tredjelandsmedborgare som kommer till Sverige är däremot de tredjelandsmedborgare som får ställning som varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat 
  och som väljer att utnyttja sin fria rörlighet och kommer till Sverige. Konsekvenserna av detta har in- gått i det uppdrag som utredningen lämnat till en extern konsult. Konsultens rapport i denna fråga är bifogad som bilaga till detta be- tänkande, bilaga 6. 
 För att göra en bedömning av den invandring som kan bli följden av direktivet har konsulten utgått från andelen unionsmedborgare som årligen beviljas uppehållstillstånd i Sverige. Konsulten har där- efter antagit att samma andel av tredjelandsmedborgarna med ställ- ning som varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat 
  kommer att söka sig till Sverige. Man antar med andra ord att denna grupp har samma be- nägenhet att flytta inom unionen som unionsmedborgarna. Konsul- ten har vidare utgått ifrån antagandet att hälften av de tredjelands- medborgare som bor i de länder som ingick i unionen före utvidg- ningen 2003 (Sverige undantaget) kommer att uppfylla villkoren för att få ställning som varaktigt bosatta. Approximationen är grov men leder till att det förväntade antalet kan bli ca 300 personer. Konsulten har justerat detta antal till 500 personer med hänsyn till att det efter unionens utvidgning finns fler tredjelandsmedborgare inom unionen. 
 Åldersfördelningen i denna grupp av invandrare antas stämma överens med den i gruppen som kommer till Sverige i enlighet med 
 286 
  
 SOU 2005:15 
  
 Ekonomiska konsekvenser 
  
 EES-avtalet. 
  Konsulten har gjort en beräkning av intäkter och kost- nader för en genomsnittlig invandrare från gruppen varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare i annan  
 EU-stat, 
  se bilaga 6. Beräkningarna innehåller en betydande osäkerhet. Sammanfattningsvis har konsul- ten kommit till den slutsatsen att utifrån de antaganden som gjorts utmynnar beräkningen i att den grupp om 500 personer som årli- gen kan tänkas komma till Sverige med anledning av direktivet om varaktigt bosatta generar ett offentligfinansiellt överskott på knappt 2 Mkr. Det samlade överskottet på 20 års sikt hamnar på drygt 110 Mkr. Detta till följd av att det till stor del är personer i yrkes- verksam ålder som förväntas komma. 
 Utredningen har inte funnit anledning att ifrågasätta konsultens analys men konstaterar att det är svårt att göra den efterfrågade be- räkningen eftersom flera osäkerhetsfaktorer ingår. Det kan emeller- tid förutsättas att det i huvudsak är yrkesverksamma personer som förväntas komma till Sverige. Det finns därför anledning att utgå ifrån att konsekvenserna i denna del innebär ett visst tillskott i Sveriges offentliga finanser. I konsultens beräkningar ingår kostna- den för Migrationsverkets handläggning. Utredningen, som konsta- terar att denna kostnad uppkommer direkt, föreslår att den finansie- ras genom en avgift om 1 000 kr och, i den mån kostnaderna är högre, genom Migrationsverkets ordinarie anslag (som för budgetåret 2003 uppgick till 606 811 Mkr). 
 287 
 14 Ikraftträdande 
 Förslag: Utredningen, som inser att det inte är möjligt att åstad- komma ett ikraftträdande redan den 3 oktober 2005, föreslår att samtliga bestämmelser träder i kraft så fort som möjligt dock senast den 23 januari 2006. 
 Några övergångsbestämmelser behövs inte. 
 De bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa familjeåterföreningsdirektivet och direktivet om varak- tigt bosatta skall, enligt direktiven, träda i kraft senast den 3 oktober 2005 respektive 23 januari 2006. Vissa av utredningens författnings- förslag innehåller bestämmelser som är avsedda att uppfylla villkor som anges i båda direktiven. Författningsändringarna bör därför träda i kraft vid samma tidpunkt. Utredningen, som inser att det inte är möjligt att åstadkomma ett ikraftträdande redan den 3 oktober 2005, föreslår att samtliga bestämmelser träder i kraft så fort som möjligt dock senast den 23 januari 2006. 
 De förändringar som föreslås angående rätten att få uppehållstill- stånd med anledning av familjeåterföreningsdirektivet är till sin natur mera förmånliga än gällande bestämmelser. Några övergångsbestäm- melser avseende ansökningar som redan gjorts före ikraftträdandet behövs därför inte. Vissa förändringar är enbart av redaktionell natur och följer av att en viss krets bryts ut och får en särskild reglering. Inte heller för dessa krävs övergångsbestämmelser. När det gäller den föreslagna bestämmelsen som lagfäster särskilda handläggnings- tider bör den nya bestämmelsen vara tillämplig även på äldre ären- den. Att ett ärende redan legat lång tid hos Migrationsverket bör kunna utgöra ett sådant särskilt skäl som innebär att handläggnings- tiden får förlängas utöver de nio månader som efter ikraftträdandet skall gälla. 
 Några övergångsbestämmelser är inte erforderliga med anledning av direktivet om varaktigt bosatta. 
 289 
 15 Författningskommentar 
  
 15.1 
  
 Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) 
  
 1 kap. 
 1 a § 
 Med tredjelandsmedborgare avses i denna lag en person som inte är svensk medborgare, medborgare i en  
 EES-stat 
  eller i Schweiz. 
 Paragrafen är ny och definierar begreppet tredjelandsmedborgare. 
 1 a kap. 
 1 § 
 I detta kapitel finns bestämmelser om ställning som varaktigt bosatt en- ligt rådets direktiv 2003/109/EG av den 25 november 2003 om varak- tigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning. 
 Hela kapitlet är nytt. I paragrafen görs en hänvisning till direktivet som ligger till grund för de efterföljande bestämmelserna. 
 2 § 
 Tredjelandsmedborgare som har uppehållstillstånd för bosättning i Sverige, eller har ställning som varaktigt bosatt i  
 EU-stat 
  och uppe- hållstillstånd i Sverige skall, om förutsättningarna i  
 3–5 
  §§ är uppfyllda, efter ansökan få ställning som varaktigt bosatt i Sverige. 
 291 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 Detsamma skall gälla tredjelandsmedborgare som har uppehållstill- stånd i Sverige såsom anhörig till person med ställning som varaktigt bosatt i  
 EU-stat. 
  
 Denna bestämmelse är inte tillämplig på utlänningar som avses i 3 kap. 2 och 3 §§ 
 Paragrafen återspeglar bestämmelserna i artikel 3 och 23 i  
 EG-direk- 
  tivet. Bestämmelserna om ställning som varaktigt bosatt är bara tillämpliga på tredjelandsmedborgare. Alla tredjelandsmedborgare omfattas emellertid inte. Ställningen är avsedd för dem vars vistelse i Sverige kan betecknas som varaktig. För svenska förhållanden inne- bär det i allmänhet att utlänningen skall ha permanent uppehållstill- stånd i Sverige. Eftersom flyktingar och andra skyddsbehövande i all- mänhet får permanent uppehållstillstånd undantas dessa uttryckligen i bestämmelsen för att överensstämmelse med  
 EG-direktivet 
  skall nås, jfr avsnitt 7.2. Däremot behövs inget undantag för tredjelandsmed- borgare med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd (enligt 2 a kap. UtlL) eftersom dessa personer inte får uppehållstillstånd för bosätt- ning. Tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bo- satta i annan  
 EU-stat 
  skall efter att ha bott i Sverige i minst fem år också ha möjlighet att få ställning som varaktigt bosatt i Sverige. Likaså skall anhöriga till varaktigt bosatta kunna få ställning som var- aktigt bosatt trots att de inte har permanent uppehållstillstånd utan uppehållstillstånd enligt 3 kap. 5 b § UtlF. 
 3 § 
 För att få ställning som varaktigt bosatt skall den sökande oavbrutet ha vistats i Sverige under minst fem år omedelbart före inlämnandet av ansökan samt under denna tid ha haft 
  
 1. 
  
 uppehållstillstånd för bosättning, 
  
 2. 
  
 annat uppehållstillstånd syftande till bosättning, 
  
 3. 
  
 ställning som varaktigt bosatt i  
  
 EU-stat 
  och uppehållstillstånd i Sverige, eller 
  
 4. 
  
 uppehållstillstånd i Sverige såsom anhörig till person med ställning som varaktigt bosatt i annan  
  
 EU-stat. 
  
 Vid beräkningen av vistelsens längd får vistelse i Sverige av uteslu- tande tillfälliga skäl eller för studier inte beaktas. 
 Bortovaro under kortare tid än sex månader i följd och inte mer än tio månader sammanlagt under femårsperioden skall inte betraktas som avbrott i vistelsen. 
 292 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Paragrafen reglerar vistelsevillkoret. Innehållet i bestämmelsen bygger på artikel 4 i direktivet om varaktigt bosatta och behandlas i avsnitt 8.2. Bestämmelsen innebär att den sökande dels måste ha bott i landet under minst fem år, dels under hela denna period antingen haft ett uppehållstillstånd för bosättning eller ett uppehållstillstånd enligt 3 kap. 5 a eller 5 b §§ UtlF. Vid uppskjuten invandringsprövning för s.k. snabbanknytningar får den anhörige ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd men det kan ändå vara fråga om ett uppehållstillstånd syf- tande till bosättning. Om de därefter får ett permanent uppehållstill- stånd kan de senare – när de varit bosatta i Sverige i minst fem år – till- godoräkna hela sin vistelse i Sverige. 
 4 § 
 För att få ställning som varaktigt bosatt i Sverige skall sökanden visa att hans eller hennes försörjning är tryggad. Villkoret skall anses uppfyllt om det finns tillgång till stabila och regelbundna försörjningsmedel så att sökanden eller sökandens familjemedlemmar inte behöver ta i an- språk behovsprövat ekonomiskt stöd av allmänna medel för att tillgodose grundläggande behov för livsuppehället och bostadskostnaden. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om kravet på försörjningsförmågan. 
 Frågorna om försörjningsförmåga för tredjelandsmedborgare som önskar få ställning som varaktigt bosatt behandlas i avsnitt 8.7. 
 I 3 kap. 3 § utlänningsförordningen framgår att det är Migrations- verket som meddelar föreskrifterna om försörjningsförmågan. 
 5 § 
 För att få ställning som varaktigt bosatt får den sökande inte utgöra ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 Frågor om allmän ordning och säkerhet behandlas i avsnitt 8.4. Det blir här en fråga om att göra en bedömning i varje enskilt fall och därvid att beakta att begreppet allmän ordning och säkerhet har en i  
 EG-rätten 
  närmare fastslagen betydelse. Begreppet allmän ordning och säkerhet föreslås även ersätta det i Sverige tidigare använda be- greppet hederlig vandel, se förslaget till 2 kap. 4 c §. 
 293 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 6 § 
 För den som fått ställning som varaktigt bosatt i Sverige skall ett EG- uppehållstillstånd utfärdas. 
 Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Migrationsverket får meddela närmare föreskrifter om  
 EG-uppehållstillstånd. 
  
 EG-uppehållstillståndet 
  är ett bevis på att personen har ställning som varaktigt bosatt. Som utvecklats i avsnitt 8.2 kommer en tredje- landsmedborgare att ha både detta  
 EG-uppehållstillstånd 
  och sitt ursprungliga, permanenta, uppehållstillstånd parallellt så länge villko- ren för de båda är uppfyllda. 
 7 § 
 Ställning som varaktigt bosatt i Sverige skall återkallas om den varaktigt bosatte 
 medvetet har lämnat oriktiga uppgifter som varit av betydelse för att få ställningen eller medvetet förtigit omständigheter av sådan bety- delse, 
 utvisats ur riket, 
 utgör ett hot mot allmän ordning, 
 vistas utanför Europeiska gemenskapens territorium under tolv månader i följd, 
 vistas utanför Sveriges territorium under sex år, eller 
 får ställning som varaktigt bosatt i annat land. 
 Paragrafen reglerar villkoren för återkallelse av ställning som varaktigt bosatt. Den bygger på artikel 9 i direktivet. Frågor kring återkallelse behandlas i kap. 10. 
 8 § 
 Den som förlorat sin ställning som varaktigt bosatt på grund av borto- varo kan återfå den efter ansökan utan att uppfylla vistelsekraven i 3 § om han eller hon uppfyller kraven för att få uppehållstillstånd för bo- sättning och om villkoren i 4 och 5 §§ är uppfyllda. 
 Frågan om ett förenklat förfarande behandlas i avsnitt 10.2.4. Om en person förlorat sin ställning som varaktigt bosatt på grund av att han eller hon har vistats utanför Europeiska gemenskapens territorium 
 294 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 eller utanför Sveriges territorium i mer än ett, respektive sex år ges i paragrafen en möjlighet att återfå ställningen utan att uppfylla vill- koret om att ha varit bosatt i landet de senaste fem åren. Som fram- hållits i avsnitt 10.2.4 så måste förutsättningarna för att få ett uppe- hållstillstånd i Sverige vara uppfyllda för att det skall bli aktuellt att åter ge personen ställning som varaktigt bosatt i Sverige. 
 2 kap. 
 2 a § 
 Med referensperson avses i 2 kap. 4 och 4 a §§ en tredjelandsmedborgare som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i Sverige eller har ställning som varaktigt bosatt i  
 EU-stat 
  och uppehållstillstånd i Sverige med en giltighetstid på minst ett år eller är anhörig till sådan person och har uppehållstillstånd här med sådan giltighetstid. 
 Paragrafen är ny och definierar begreppet referensperson. Med referensperson avses för det första en tredjelandsmedborgare som är bosatt i Sverige med uppehållstillstånd för bosättning (permanent uppehållstillstånd) eller har beviljats sådant tillstånd. Dessutom om- fattar begreppet en tredjelandsmedborgare med ställning som varak- tigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  och som enligt bestämmelserna i 3 kap. 5 a § UtlF beviljats uppehållstillstånd här i landet. För att en sådan person skall anses vara omfattad av begreppet referensperson måste tillståndet ha en minsta giltighetstid på ett år med välgrundade utsikter att det permanentas (jfr artikel 3.1 familjeåterföreningsdirektivet). Det innebär att när ett förnybart uppehållstillstånd på fem år beviljas t.ex. en arbetstagare eller egen företagare med ställning som varaktigt bo- satt i annan  
 EU-stat, 
  denne kan vara referensperson. Också anhöriga i en redan etablerad familj till en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat, 
  som beviljats uppehållstillstånd med en minsta giltighetstid på ett år enligt 3 kap. 5 b § UtlF, kan vara referensperson. Om den varaktigt bosatte eller en medlem ur en sådan persons redan etablerade familj i sin tur bildar familj först efter inresan till Sverige, skall nämligen inte be- stämmelserna i utlänningsförordningen om uppehållstillstånd tilläm- pas. I dessa fall gäller reglerna i utlänningslagen. Bl.a. kommer 2 kap. 4 § andra stycket UtlL som reglerar villkoren för uppehållstillstånd för medlemmar ur kärnfamiljen att bli tillämpliga. 
 295 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bestämmelserna i 3 kap. 5 b § UtlF som reglerar villkoren för att en nära anhörig i en etablerad familj till en varaktigt bosatt i annan EU- stat skall få uppehållstillstånd i Sverige, täcker inte alla situationer av uppehållstillstånd för nära anhöriga. Möjligheterna för sambo till en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  att få uppehållstillstånd här omfat- tas inte av nämnda bestämmelse i utlänningsförordningen. Även i dessa fall kommer den varaktigt bosatte att vara referensperson i ut- länningslagens mening vid en tillämpning av 2 kap. 4 § andra stycket UtlL. 
 3 a § 
 En tredjelandsmedborgare som enligt 1 a kap. 2 § har ställning som var- aktigt bosatt i Sverige och som på grund av bortovaro förlorat sitt uppe- hållstillstånd skall ges ett nytt uppehållstillstånd om han eller hon åter- vänder för att bosätta sig i Sverige. 
 Paragrafen är ny och föranledd av det förhållandet att en person med ställning som varaktigt bosatt i Sverige, så länge det inte finns förut- sättningar för att återkalla ställningen, alltid skall ha rätt att uppe- hålla sig här. Utredningen har valt lösningen med parallella system där den varaktigt bosatte har kvar sitt ursprungliga uppehållstillstånd vid sidan om sin nya status och  
 EG-uppehållstillstånd. 
  Vid borto- varo kan dock det ursprungliga uppehållstillståndet gå förlorat och vid återkomsten är det då följdriktigt att åter bevilja ett nationellt uppehållstillstånd. 
 4 § 
 I 1 kap. 1 a § och 2 a § detta kapitel finns bestämmelser om vad som avses med tredjelandsmedborgare och referensperson. I  
 andra–fjärde 
  styckena denna paragraf finns bestämmelser om uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare i vissa fall. 
 Uppehållstillstånd skall ges till 
  
 1. 
  
 en tredjelandsmedborgare som är gift med eller sambo till refe- renspersonen, 
  
 2. 
  
 en tredjelandsmedborgare som är under 18 år, ogift och som är barn till referenspersonen och referenspersonens make eller sambo eller till någon av dessa, eller 
  
 3. 
  
 en ogift tredjelandsmedborgare som är under 18 år och som avses bli adopterad av referenspersonen och referenspersonens make gemen- 
  
 296 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 samt eller någon av dessa eller av referenspersonens sambo och adop- tionsbeslutet avses komma att meddelas av svensk domstol. Uppehålls- tillstånd som meddelas enligt 1 och 2 skall ha en giltighetstid på minst ett år. 
 Om en tredjelandsmedborgare 
  
 a) 
  
 är gift med eller sambo till referenspersonen utan att makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, eller 
  
 b) 
  
 har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhållande med referenspersonen skall, 
  
 om förhållandet framstår som seriöst och särskilda skäl inte talar mot att bevilja tillstånd, ett tidsbegränsat uppehållstillstånd med en giltig- hetstid på minst ett år ges vid första beslutstillfället. Ett uppehållstill- stånd av samma omfattning skall ges till sökandens barn under 18 år vid en prövning enligt 4 b § första stycket. 4 h § skall ha motsvarande tillämpning med undantag av att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd skall ha en giltighetstid på minst ett år. 
 Uppehållstillstånd skall ges till tredjelandsmedborgare som är förälder till en referensperson som är flykting enligt 3 kap. 2 § eller annan skydds- behövande enligt 3 kap. 3 §, är under 18 år, ogift och är utan medföl- jande vuxen. 
 Första stycket 
 I första stycket erinras om definitionerna i 1 kap. 1 a § och 2 kap. 2 a § UtlL om vem som är tredjelandsmedborgare och referensperson. I första stycket anges också att i paragrafens andra till fjärde stycke regleras för vissa fall förutsättningarna för att tredjelandsmedborgare skall få uppehållstillstånd. Villkoren för uppehållstillstånd när tredje- landsmedborgare önskar familjeåterförening med annan anhörig tredjelandsmedborgare och för övriga fall av familjeåterförening reg- leras i 2 kap. 4 b § UtlL. Den nyss nämnda bestämmelsen omfattar t.ex. villkoren för att anhöriga utanför kärnfamiljen skall få tillstånd. 
 Andra stycket 
 I andra stycket anges villkoren för att medlemmar ur kärnfamiljen skall få uppehållstillstånd och som innebär en rätt till familjeåterföre- ning för denna anhörigkategori. Det uppehållstillstånd som med- delas den anhörige kan vara permanent eller tidsbegränsat. Ett tids- 
 297 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 begränsat tillstånd kan beviljas t.ex. om det råder tveksamhet om sökanden är ett hot mot allmän ordning eller säkerhet (se 2 kap. 4 e §). Innebörden av andra stycket 1 är att referenspersonens make (varmed även avses registrerad partner) eller sambo skall ha rätt till uppehållstillstånd. I andra stycket 2 föreskrivs villkoren för under- åriga, ogifta barns rätt till familjeåterförening. Rätten till uppehålls- tillstånd gäller dels för barn som är gemensamma till referensperso- nen och maken eller sambon, dels för barn som är barn endast till referenspersonen, maken eller sambon. Med barn avses även adoptiv- barn. I andra stycket 3 finns en regel om villkoren för att bevilja uppehållstillstånd till underåriga barn som avses bli adopterade. Be- stämmelsen har sitt ursprung i nuvarande lydelse av 2 kap. 4 § första stycket 2 a UtlL som omfattar både barn som redan adopterats och som avses bli adopterade. Den nya bestämmelsen i andra stycket 2 omfattar både biologiska som adopterade barn. Av lagtekniska skäl har villkoren om uppehållstillstånd för underåriga, ogifta barn som är tredjelandsmedborgare och som avses bli adopterade reglerats i andra stycket 3. I 2 kap. 4 b § första stycket 2 a § UtlL finns mot- svarande bestämmelse för övriga fall. 
 I sista meningen i andra stycket föreskrivs att när uppehållstill- stånd beviljas make, sambo eller underåriga barn, tillståndet måste ha en giltighet på minst ett år. Om ett tidsbegränsat uppehållstillstånd meddelats kan det alltid förnyas efter en ny prövning. (Kravet följer av artikel 13.2 familjeåterföreningsdirektivet). 
 Tredje stycket 
 Att särskilda bestämmelser i fortsättningen också skall gälla för uppehållstillstånd till tredjelandsmedborgare i de s.k. snabbanknyt- ningsfallen framgår av avsnitt 8.1.2. Avgränsningen av den kategori av makar eller sambor som omfattas av tredje stycket och villkoren för uppehållstillstånd där, är desamma som nu gäller enligt 2 kap. 4 § andra stycket 1 UtlL (med utredningens förslag 2 kap. 4 b § andra stycket 1). Uppskjuten invandringsprövning skall gälla. För denna kategori, som alltså är gifta eller sambor, skall vid det första besluts- tillfället det tidsbegränsade tillståndet gälla minst ett år. Det krävs enligt artikel 13.2 familjeåterföreningsdirektivet. Familjeåterförenings- direktivet omfattar visserligen inte uppehållstillstånd för tredjelands- medborgare som avser att ingå äktenskap eller inleda ett samboför- hållande (jfr 2 kap. 4 § andra stycket 2 UtlL i nuvarande lydelse och 
 298 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 2 kap. 4 b § andra stycket 2 förslaget). Av lagtekniska skäl regleras även denna situation beträffande tredjelandsmedborgare här. I tredje stycket föreskrivs också att samma bestämmelse kommer att gälla som för andra snabbanknytningsfall när det gäller förutsättningarna för medföljande barn till sökanden att få uppehållstillstånd. Hänvis- ningen till 2 kap. 4 h § UtlL innebär att det vid andra beslutstillfället kan beviljas ett förnyat tidsbegränsat tillstånd eller permanent uppe- hållstillstånd. Ett tidsbegränsat tillstånd måste emellertid även detta gälla minst ett år. 
 Fjärde stycket 
 Skälen för att förmånligare villkor skall gälla i vissa situationer för att en referensperson som har flyktingstatus enligt 3 kap. 2 § UtlL eller är skyddsbehövande av annat skäl enligt 3 kap. 3 § UtlL skall få åter- förenas med sin familj behandlas i avsnitt 8.1.5. Dessa personer brukar i regel beviljas permanent uppehållstillstånd och faller därmed under definitionen av begreppet referensperson enligt 2 kap. 2 a § UtlL. Bestämmelsen i fjärde stycket är ett uttryck för att förmånligare villkor i vissa fall skall gälla vid familjeåterförening. Den innebär att ett underårigt, ogift flyktingbarn eller sådant barn som har skydds- behov av annat skäl och är utan medföljande vuxen, har en ovillkor- lig rätt till återförening med sina föräldrar. Bestämmelsen tar sikte på både barn som rest in själva utan vuxen och barn som efter inresan förlorat anknytningen till sådan vuxen. Definitionen stämmer över- ens med artikel 2 f) familjeåterföreningsdirektivet. Bestämmelsen innebär en särreglering i förhållande till 2 kap. 4 b § första stycket  
 3–4. 
  I denna anges bl.a. villkoren för att ge föräldrar uppehållstill- stånd på grund av anknytning. 
 4 a § 
 Uppehållstillstånd får vägras i de fall som avses i 4 § om 
  
 1. 
  
 makarna eller samborna i det fall som avses i 4 § andra stycket 1 inte lever tillsammans eller inte har sådan avsikt, 
  
 2. 
  
 referenspersonen också är gift med eller sambo till annan och sam- manlever med den personen i Sverige eller sökanden är gift med eller sambo till annan i de fall som avses i 4 § andra stycket 1 och tredje stycket, 
  
 299 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 3. 
  
 referenspersonen eller maken eller sambon är under 18 år i de fall som avses i 4 § andra stycket 1 eller tredje stycket, 
  
 4. 
  
 oriktiga uppgifter medvetet lämnats eller omständigheter medvetet förtigits som är av betydelse för att få uppehållstillståndet, eller 
  
 5. 
  
 ett äktenskap ingåtts eller ett samboförhållande inletts eller en adoption vidtagits uteslutande i syftet att ge tredjelandsmedborgaren rätt till uppehållstillstånd. 
  
 I 4 c § finns bestämmelser om att uppehållstillstånd får vägras om tredjelandsmedborgaren utgör ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 Rätten till familjeåterförening för kärnfamiljen är utformad som en skyldighet enligt 4 § andra stycket. Skyldigheten att bevilja åter- förening för föräldrar till underåriga ensamkommande flyktingbarn eller barn med annat skyddsbehov regleras i 4 § fjärde stycket. De situationer som kan grunda rätt till avslag på en ansökan om uppe- hållstillstånd för familjeåterförening måste därför framgå i en särskild bestämmelse. Undantagssituationerna kommenteras i avsnitt 8.1.4. 
 Punkt 1 
 Punkten 1 hänför sig till huvudregeln i 4 § andra stycket 1 och är en kodifiering av nuvarande praxis. Den innebär att även om makar for- mellt fortfarande är gifta behöver inte detta i sig grunda rätt till uppehållstillstånd för en make om makarna inte lever tillsammans. För personer som tidigare varit sammanboende men ett sådant för- hållande inte längre existerar skall gälla samma sak. Bestämmelsen tar också sikte på att makar eller sambor visserligen har sammanlevt men någon sådan avsikt inte finns för tiden efter uppehållstillståndet. Be- stämmelsen omfattar inte de s.k. snabbanknytningarna i tredje stycket. Genom den seriositetsprövning som där sker prövas nämligen frågan om särlevnad. 
 Punkt 2 
 Denna undantagsbestämmelse hänför sig till familjeåterförening för make eller sambo både i 4 § andra stycket 1 och tredje stycket och tar sikte på polygama förhållanden. Uppehållstillstånd skall i princip alltid vägras en ytterligare make för det fall referenspersonen redan är gift och sammanbor med den maken i Sverige. Detsamma skall 
 300 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 gälla om en sambo till referenspersonen i den nyss nämnda situa- tionen önskar få uppehållstillstånd. Punkten 2 omfattar även det fall referenspersonen redan sammanbor med annan person här i landet, dock utan att vara gift med denne eller denna, och en make eller annan sambo ansöker om uppehållstillstånd för familjeåterförening. 
 Punkten 2 täcker också den situationen att den sökande partnern redan är gift eller sambo med annan. I enlighet med rådande praxis ger detta en möjlighet att avslå en ansökan om uppehållstillstånd bl.a. om sökanden redan lever tillsammans med annan partner utom- lands. 
 Punkt 3 
 Syftet med denna punkt är att motverka att uppehållstillstånd ges till en make eller sambo där antingen denne eller denna eller refe- renspersonen är under 18 år, så att äktenskap eller samboförhållan- den mellan underåriga inte främjas. Den omfattar både situationen i 4 § andra stycket 1 och tredje stycket. 
 Punkt 4 och 5 
 Punkten 4 kan bli tillämplig i alla fall av tillståndsprövning efter an- sökan om familjeåterförening som avses i 4 §. Enligt punkten 4 får uppehållstillstånd vägras om bl.a. sökanden lämnat oriktiga uppgifter eller vilselett på annat sätt inför tillståndsbeslutet. 
 Punkten 5, som ger möjlighet att avslå en ansökan i fall av sken- förhållanden, tar sikte på tillståndsprövningen i 4 § andra stycket  
 1–2. 
  Motiven till bestämmelserna behandlas i avsnitt 8.1.4. 
 I paragrafens andra stycke görs en hänvisning till 2 kap. 4 c § UtlL, som också innehåller villkor för när uppehållstillstånd får vägras. 
 4 b § 
 Uppehållstillstånd får i andra fall än som avses i 4 § andra och fjärde styckena ges till 
 1. en utlänning som är gift med eller sambo till någon som är bo- satt i Sverige eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, om makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, 
 301 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 2. en utlänning som är under 18 år och ogift och som är eller har varit hemmavarande barn till någon som är bosatt i Sverige eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, 
 2 a. en utlänning som är under 18 år och ogift och som adopte- rats eller som avses bli adopterad av någon som vid tidpunkten för adoptionsbeslutet var och som fortfarande är bosatt i Sverige eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, om utlänningen inte omfattas av 2 och om adoptionsbeslutet 
  
 – 
  
 har meddelats eller avses komma att meddelas av svensk dom- stol, 
  
 – 
  
 gäller i Sverige enligt lagen (1971:796) om internationella rätts- förhållanden rörande adoption, eller 
  
 – 
  
 gäller i Sverige enligt lagen (1997:191) med anledning av Sveriges tillträde till Haagkonventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner, 
  
 3. en utlänning som på något annat sätt än som avses i  
 1–2 
  a är nära anhörig till någon som är bosatt i Sverige eller som har be- viljats uppehållstillstånd för bosättning här och som ingått i samma hushåll som den personen, 
 4. en utlänning som annars har särskild anknytning till Sverige, 5. en utlänning som av humanitära skäl bör få bosätta sig i Sverige, 6. en utlänning som har fått arbetstillstånd eller som har sin för- 
 sörjning ordnad på något annat sätt, och 
 7. en utlänning som önskar vistas här i landet för studier eller besök. 
 Uppehållstillstånd får i andra fall än som avses i 4 § tredje stycket också ges till en utlänning som 
 1. är gift med eller sambo till någon som är bosatt i Sverige eller har beviljats uppehållstillstånd för bosättning här, utan att makarna eller samborna stadigvarande sammanbott utomlands, eller 
 2. har för avsikt att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhål- lande med en person som är bosatt i Sverige eller som har fått uppe- hållstillstånd för bosättning här, om förhållandet framstår som seriöst och särskilda skäl inte talar mot att tillstånd ges. 
 När en ansökan om uppehållstillstånd grundas på ett beslut om adoption som har meddelats av svensk domstol, skall den anknytning som har uppkommit genom beslutet godtas i ärendet om uppehålls- tillstånd. 
 302 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Första stycket 
 Bestämmelsen i 2 kap. 4 och 4 a §§ UtlL är en specialreglering för när tredjelandsmedborgare, som är anhöriga i en tredjelandsmedborgares (referenspersonens) kärnfamilj, ansöker om uppehållstillstånd för familjeåterförening med referenspersonen. Alla andra fall (med undan- tag för de situationer som regleras för EES- medborgare, Hernandez och varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat 
  i 3 kap. 5 a och 5 b §§ UtlF) där någon ansöker om uppehållstillstånd skall fortfarande regleras genom de bestämmelser som nu finns i 2 kap. 4 § första och andra stycket UtlL (som i fortsättningen får beteckningen 2 kap. 4 b § första och andra stycket UtlL). Det innebär bl.a. om en tredjelandsmedborgare är annan nära anhörig än make, sambo eller underårigt barn – t.ex. förälder eller vuxet barn – till en härvarande tredjelandsmedborgare och den anhörige ansöker om uppehållstillstånd, 2 kap. 4 b § första stycket 3, alternativt 4, UtlL blir tillämplig vid prövningen av ansökan. 
 Andra stycket 
 2 kap. 4 b § andra stycket tar sikte på de s.k. snabba anknytningarna i de fall båda parter inte är tredjelandsmedborgare och därmed 2 kap. 4 § tredje stycket blir tillämpligt. Andra stycket omfattar heller inte den situationen där den härvarande maken eller båda makarna är  
 EES-medborgare 
  eller Hernandez (se 3 kap. 5 b § UtlF). 
 4 c § 
 Uppehållstillstånd enligt detta kapitel får vägras om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning eller säkerhet 
 Paragrafen ersätter sista stycket i nuvarande 2 kap. 4 § UtlL. Be- greppet kan förväntas föra en hederlig vandel har ersatts med det inom  
 EG-rätten 
  etablerade begreppet hot mot allmän ordning eller säkerhet. Frågan behandlas i avsnitt 8.4. Eftersom hänsynen till all- män ordning och säkerhet inte enbart skall beaktas vid prövningen enligt 2 kap. 4 § har bestämmelsens hänvisning härtill justerats till att omfatta alla fall av tillståndsgivning enligt 2 kap. UtlL. Beträffande  
 EES-medborgare 
  finns inget tydligt stadgande med denna innebörd i dag. När det gäller utlänningar som ansöker om uppehållstillstånd 
 303 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 enligt 2 a eller 3 kap. UtlL följer av 3 kap. 4 § att hänsyn till allmän ordning eller säkerhet skall beaktas på visst sätt. 
 4 d § 
 På ansökan av förundersökningsledaren får ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd ges en utlänning som vistas här, om det behövs för att förundersökning eller huvudförhandling i brottmål skall kunna ge- nomföras. 
 Som en följd av införandet av nya bestämmelser har paragrafen fått ny numrering. 
 4 e § 
 Om det med hänsyn till allmän ordning eller säkerhet råder tveksam- het om uppehållstillstånd bör beviljas, får ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd ges. 
 Begreppet allmän ordning eller säkerhet har ersatt det tidigare be- greppet utlänningens förväntade levnadssätt, jfr 4 c §. En ansökan om uppehållstillstånd kan enligt föreslagna 4 c § avslås av hänsyn till allmän ordning eller säkerhet. Detta står i överensstämmelse med artikel 6 familjeåterföreningsdirektivet. Nu behandlad paragraf inne- bär en möjlighet att, i stället för avslag, meddela ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Om personen inte utgör ett hot mot allmän ord- ning eller säkerhet i begreppets  
 EG-rättsliga 
  betydelse är det dock inte möjligt meddela ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för en tid understigande ett år om det är fråga om en utlänning som omfattas av familjeåterföreningsdirektivet. Om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning eller säkerhet kan uppehållstillståndet begränsas till kortare tid eftersom en sådan ordning får betraktas som förmånli- gare än att ett avslagsbeslut meddelas. 
 4 f § 
 Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får ges ett barn under 18 år som behöver vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. 
 304 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får vidare ges ett barn under 18 år eller till en man om det behövs för att genomföra en fader- skapsutredning. 
 Om ett tidsbegränsat uppehållstillstånd getts ett barn enligt första eller andra stycket, får ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ges också till barnets vårdnadshavare. 
 Som en följd av införandet av nya bestämmelser har paragrafen fått ny numrering. 
 4 g § 
 En utlänning som med stöd av 4 b § andra stycket beviljas uppehålls- tillstånd på grund av familjeanknytning skall vid första beslutstillfäl- let ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Detsamma gäller när uppe- hållstillstånd beviljas utlänningens barn under 18 år med stöd av 4 b § första stycket. 
 Paragrafen har fått ny numrering och hänvisningen till tidigare para- graf har justerats med hänsyn till den nya numreringen av den para- grafen. 
 4 h § 
 En utlänning som med stöd av 4 g § har fått ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd på grund av familjeanknytning får ges ett nytt tidsbe- gränsat eller permanent uppehållstillstånd endast om förhållandet be- står. 
 En utlänning med familjeanknytning enligt 4 b § andra stycket som har haft tidsbegränsat uppehållstillstånd i två år får ges ett permanent uppehållstillstånd. Om det finns särskilda skäl, får permanent uppe- hållstillstånd ges före tvåårsperiodens slut. 
 Har ett förhållande upphört, får uppehållstillstånd ändå ges, om 1. utlänningen har särskild anknytning till Sverige, 
 2. förhållandet har upphört främst på grund av att i förhållandet utlänningen, eller utlänningens barn, utsatts för våld eller för annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid, eller 
 3. andra starka skäl talar för att utlänningen skall ges fortsatt uppe- hållstillstånd. 
 305 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 Paragrafen har fått ny numrering och hänvisningar till tidigare para- grafer har justerats med hänsyn till justeringar av dessa. 
 5 § 
 En utlänning som vill ha uppehållstillstånd i Sverige skall ha utverkat ett sådant tillstånd före inresan i landet. En ansökan om uppehålls- tillstånd får inte bifallas efter inresan. 
 Detta gäller dock inte om 
 1. utlänningen kan beviljas uppehållstillstånd här med stöd av 2 a kap. 2, 3 eller 4 § eller har rätt till uppehållstillstånd här enligt 3 kap. 4 §, 
  
 2. 
  
 utlänningen av humanitära skäl bör få bosätta sig här, 
  
 3. 
  
 en ansökan om uppehållstillstånd avser förlängning av ett tids- begränsat uppehållstillstånd som getts en utlänning med familjean- knytning med stöd av 4 § tredje stycket eller 4 b § andra stycket, 
  
 4. 
  
 utlänningen kan beviljas eller har tidsbegränsat uppehållstill- stånd här med stöd av 4 d §, eller 
  
 5. 
  
 det annars finns synnerliga skäl. 
  
 En utlänning får beviljas uppehållstillstånd trots vad som sägs i första stycket om 
  
 – 
  
 utlänningen enligt 4 § andra  
  
 –fjärde 
  styckena eller 4 b § första stycket 1, 2, 2 a, 3 eller 4 eller andra stycket 1 eller 2 har stark anknyt- ning till en person som är bosatt i Sverige, och 
  
 – 
  
 det inte skäligen kan krävas att utlänningen återvänder till ett annat land för att ge in ansökan där. 
  
 I hänvisningarna i andra och tredje stycket till de olika bestämmel- serna i utlänningslagen har gjorts justeringar av redaktionell art. 
 7 § 
 Beslut om visering, uppehållstillstånd, ställning som varaktigt bosatt och arbetstillstånd meddelas av Migrationsverket. Beslut om visering och uppehållstillstånd får meddelas också av Utrikesdepartementet. 
 Regeringen och, i den utsträckning regeringen föreskriver, Migra- tionsverket får ge andra myndigheter rätt att besluta om sådana till- stånd. 
 Regeringen får ge ett organ som är knutet till Sveriges exportråd rätt att besluta om visering. 
 306 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Ett tillägg har gjorts i första stycket varav det framgår att det är Migrationsverket som fattar beslut också i fråga om ställning som varaktigt bosatt i Sverige. 
 11 § 
 Om utlänningen har rest in i landet, får ett uppehållstillstånd återkallas 1. om han bedriver sådan verksamhet som kräver arbetstillstånd 
 utan att ha sådant tillstånd, eller 
 2. om det med hänsyn till hans tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i Sverige eller i något annat nordiskt land. 
 Återkallelse enligt första stycket får ske endast om frågan har väckts innan utlänningen har varit bosatt här i tre år med uppehålls- tillstånd. 
 Vid bedömningen av om ett uppehållstillstånd bör återkallas för en utlänning som har rest in i Sverige skall hänsyn tas till utlänningens anknytning till det svenska samhället och till om andra humanitära skäl talar mot att tillståndet återkallas. Därvid skall särskilt beaktas utlän- ningens levnadsomständigheter och familjeförhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i Sverige. 
 Paragrafens tidigare andra punkt i första stycket har utgått. Jfr av- snitt 10.1.1. Vidare har ett nytt tredje stycke införts som innebär att man i dessa fall, liksom vid återkallelse enligt 2 kap. 9 §, skall beakta humanitära skäl inför ett återkallelsebeslut. 
 14 § 
 Utöver vad som följer av 2 a kap. 3 § får regeringen meddela före- skrifter om 
  
 1. 
  
 uppehållstillstånd för studier eller besök, och 
  
 2. 
  
 uppehållstillstånd av humanitära skäl. 
  
 Regeringen får också meddela föreskrifter om att en ansökan om uppehållstillstånd får bifallas om det följer av en överenskom- melse med främmande stat, samt att uppehållstillstånd får återkallas för de utlänningar som omfattas av avtalet om ett Europeiskt ekono- miskt samarbetsområde (EES) eller avtalet mellan Europeiska gemen- skapen och dess medlemsstater å ena sidan och Schweiz å andra si- dan om fri rörlighet för personer även i andra fall än de som anges i 11 § första stycket. 
 307 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 Regeringen får också meddela föreskrifter om att uppehållstillstånd får ges och återkallas avseende tredjelandsmedborgare med ställning som varaktigt bosatta i annan  
 EU-stat 
  och anhörig till sådan utlänning. 
 Sista stycket i paragrafen är nytt. I stycket ges regeringen möjlighet att göra de föreslagna tilläggen i 3 och 4 kap. utlänningsförordningen avseende varaktigt bosatta i andra  
 EU-stater. 
  För dessa skall likar- tade villkor gälla som för  
 EES-medborgare. 
  
 4 kap. 
 11 a § 
 En tredjelandsmedborgare med ställning som varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  och som vistas i Sverige får utvisas från gemenskapens terri- torium om han eller hon utgör ett allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 Utvisning enligt denna paragraf får beslutas av den domstol som handlägger brottmålet i samband med att tredjelandsmedborgaren döms för brott. 
 Vid prövningen av om utvisning skall ske skall domstolen beakta hur länge bosättningen inom gemenskapens territorium varat, tredjelands- medborgarens ålder, följderna för tredjelandsmedborgaren och dennes familjemedlemmar samt banden med bosättningslandet eller avsakna- den av band med ursprungslandet. 
 En dom eller ett beslut om utvisning från gemenskapens territorium skall innehålla förbud för tredjelandsmedborgaren att återvända till territoriet under viss tid eller utan tidsbegränsning. 
 Innan beslut enligt denna paragraf fattas skall yttrande i frågan in- hämtas från Migrationsverket som skall samråda med den stat i vilken tredjelandsmedborgaren har sin ställning som varaktigt bosatt. 
 Paragrafen är ny och innehåller en ny variant av utvisning på grund av brott. Det blir nu möjligt att utvisa en tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  från hela unionens territorium. Frågan behandlas i avsnitt 10.3. Där framhålls att tillämpningen av paragrafen bör vara restriktiv. Möjligheten att utvisa en tredjelandsmedborgare från unionens territorium behand- las i artikel 22.3 i direktivet om varaktigt bosatta. 
 308 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 7 kap. 
 3 § 
 Migrationsverkets beslut i fråga om avvisning eller utvisning samt om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd eller om att få ställ- ning som varaktigt bosatt eller om återkallelse av ett uppehållstillstånd eller av ställning som varaktigt bosatt får av utlänningen överklagas till Utlänningsnämnden. Migrationsverkets beslut i fråga om arbetstill- stånd eller återkallelse av arbetstillstånd får av utlänningen överklagas till nämnden under förutsättning att frågan om tillstånd har behand- lats i samband med ett beslut i fråga om avvisning eller utvisning. 
 Utlänningsnämnden består av ordförande och övriga ledamöter till det antal regeringen bestämmer. För ordförande skall finnas er- sättare. Ledamöter och ersättare för ordförande utses av regeringen. Ordförande och ersättare för ordförande skall vara jurister och ha er- farenhet av tjänstgöring som domare eller annan likvärdig erfarenhet. 
 Genom tillägget i första stycket kan beslut i fråga om ställning som varaktigt bosatt överklagas på samma sätt som beslut i fråga om uppehållstillstånd. 
 11 kap. 
 Motivering av beslut, m.m. 
 3 § 
 Bestämmelserna i 20 § förvaltningslagen om motivering av beslut gäller även för beslut som meddelas i ärenden enligt denna lag, om inte något annat följer av andra eller tredje stycket. 
 Ett beslut i fråga om uppehållstillstånd eller om ställning som var- aktigt bosatt skall alltid innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. 
 Vid beslut om visering eller arbetstillstånd får skälen som ligger till grund för beslutet utelämnas. En utlänning som omfattas av avtalet om ett Europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) eller avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Schweiz å andra sidan om fri rörlighet för personer, utan att 
 309 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 vara medborgare i ett  
 EES-land 
  eller i Schweiz, har dock alltid rätt till motivering av ett beslut om visering om det går honom emot. 
 I ett ärende om uppehållstillstånd eller om ställning som varaktigt bosatt skall sökanden skriftligen underrättas om det beslut varigenom ärendet avgörs. 
 I ett ärende om uppehållstillstånd enligt 2 kap. 4 § eller som rör familjeåterförening mellan tredjelandsmedborgare enligt 2 kap. 4 b § första stycket 3 eller 4, skall sökanden få underrättelse om det beslut varigenom ärendet avgörs senast inom nio månader från det att an- sökan lämnades in. Om särskilda skäl föreligger får tiden förlängas. 
 I ett ärende om att få ställning som varaktigt bosatt enligt 1 a kap. skall sökanden få underrättelse om det beslut varigenom ärendet av- görs senast inom sex månader från det att ansökan lämnades in. Om särskilda skäl föreligger får tiden förlängas. Av underrättelsen skall framgå innebörden av att ha ställning som varaktigt bosatt. 
 I ett ärende där en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  ansökt om att få uppehållstillstånd skall underrättelse ske av det beslut varigenom ärendet avgörs senast inom fyra månader från det att ansökan lämna- des in. Tiden får förlängas med högst tre månader om det föreligger särskilda skäl. Sökanden skall i sådant fall få upplysning om att tiden kommer att förlängas. 
 Vad som sagts i sjunde stycket gäller även när familjemedlemmar till en varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  ansöker om uppehållstillstånd. 
 Motiven till ändringarna i bestämmelsen finns i avsnitt  
 11.1–11.4. 
  Tillägget i andra stycket innebär att en motiveringsskyldighet före- 
 skrivs också för beslut som rör ställning som varaktigt bosatt. 
 Det nya innehållet i fjärde stycket innebär att underrättelser av beslut som innebär att ett ärende om uppehållstillstånd avgörs, skall ske skriftligen. Ärendet kan avse beslut både efter ansökningar om uppehållstillstånd och efter återkallelse av sådant tillstånd. Samma formkrav skall gälla för ärenden som rör ställning som varaktigt bosatt. 
  
 Femte–åttonde 
  styckena 
 Dessa nya stycken innebär att beslutande myndighet i första instans måste iaktta vissa frister vid handläggningen av ärenden om uppe- hållstillstånd eller om att få ställning som varaktigt bosatt. Om sär- skilda skäl föreligger får fristerna förlängas. Med särskilda skäl av- ses t.ex. att sökanden inte i tid lämnar in erforderligt beslutsunderlag 
 310 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 och beslutande myndighet trots föreläggande inte får in detta. Även i fall där utredningen är vidlyftig kan skäl för förlängning av fristen anses vara för handen. I kap. 14 har utredningen framhållit att det förhållandet att ett ärende redan legat lång tid när de nya bestämmel- serna träder i kraft bör kunna utgöra ett sådant särskilt skäl som inne- bär att handläggningstiden får förlängas utöver de nio månaderna. 
 Att underrättelsen skall ha visst innehåll framgår av sjätte stycket. Besked skall ges i visst fall om att fristen kommer att överskridas enligt sjunde stycket. 
 6 § 
 Socialnämnden skall på begäran av regeringen, Utlänningsnämnden, Migrationsverket eller en polismyndighet lämna ut uppgifter om en utlännings personliga förhållanden, om uppgifterna behövs i ett ärende om uppehållstillstånd, ställning som varaktigt bosatt eller för verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning. 
 Om utlänningen i ett ärende enligt denna lag åberopar intyg om sin psykiska eller fysiska hälsa, skall hälso- och sjukvårdsmyndighet på begäran av den myndighet som handlägger ärendet lämna upp- lysningar som kan vara av betydelse för att bedöma uppgifterna i in- tyget. 
 Ett tillägg har gjorts i första stycket avseende ärenden om ställning som varaktigt bosatt. 
  
 15.2 
  
 Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) 
  
 1 kap. 
 Utländska medborgare som jämställs med svenska 
 4 § 
 Utländska medborgare som på grund av anställning eller etablering som egenföretagare här i landet kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner från 
  
 1. 
  
 EG-rätten, 
  
 2. 
  
 avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), 
  
 eller 
 311 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 3. avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater 
  
 å 
  
 ena sidan, och Schweiz å andra sidan om fri rörlighet för personer, skall när det gäller rätt till studiestöd enligt denna lag jämställas 
  
 med svenska medborgare under de förutsättningar som anges i före- skrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer. Detsamma gäller make, sambo och barn samt andra familjemed- lemmar till sådana utländska medborgare. 
 Utländska medborgare med ställning som varaktigt bosatta i Sverige eller i annan  
 EU-stat, 
  som är bosatta i Sverige och som kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner från  
 EG-rätten 
  skall vid studier i Sverige när det gäller rätt till studiestöd enligt denna lag jämställas med svenska medborgare under de förutsättningar som anges i föreskrif- ter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 
 Andra stycket är nytt och har tillagts för att tillgodose kravet på lika- behandling som finns i artiklarna 11 och 21 i direktivet om varaktigt bosatta. Frågan behandlas i avsnitt 9.3. Rubriken har justerats med hänsyn till att paragrafen efter ändringen omfattar även andra ut- ländska medborgare än medborgare i  
 EU/EES-land 
  och Schweiz. 
  
 15.3 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:624) om rekryteringsbidrag till vuxenstuderande 
  
 7 § 
 Rekryteringsbidrag får lämnas till studerande som är utländsk med- borgare om han eller hon på grund av anställning eller etablering som egenföretagare här i landet kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner från 
  
 1. 
  
 EG-rätten, 
  
 2. 
  
 avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), 
  
 eller 
  
 3. 
  
 avtalet om fri rörlighet för personer mellan Europeiska gemen- skapen och dess medlemsstater å ena sidan, och Schweiz å andra sidan. 
  
 Detsamma gäller make, sambo och barn samt andra familjemed- lemmar till sådana utländska medborgare. 
 Utöver vad som följer av första stycket får rekryteringsbidrag läm- nas till studerande som inte är svensk medborgare, om den studerande 
  
 1. 
  
 är bosatt i Sverige, och 
  
 312 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 2. har bosatt sig i Sverige huvudsakligen i annat syfte än att genom- gå utbildning här. 
 Rekryteringsbidrag får också lämnas till en utländsk medborgare med ställning som varaktigt bosatt i Sverige eller annan  
 EU-stat, 
  som bor i Sverige och som kan härleda rättigheter från  
 EG-rätten. 
  
 Sista stycket är nytt och har tillagts för att tillgodose kravet på lika- behandling som finns i artiklarna 11 och 21 i direktivet om varaktigt bosatta. Frågan behandlas i avsnitt 9.3. 
  
 15.4 
  
 Förslaget till förordning om ändring i utlännings- förordningen (1989:547) 
  
 3 kap. 
 2 a § 
 För en utlänning som är medborgare i en stat som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller Schweiz eller har ställning som varaktigt bosatt i  
 EU-stat 
  skall den uppehållstillståndsfria tiden alltid räknas från inresan i Sverige. En sådan utlänning har även rätt att vistas i Sverige utan uppehållstillstånd om han eller hon har en an- ställning här men är bosatt inom en annan stat som omfattas av EES- avtalet eller Schweiz, dit utlänningen vanligtvis återvänder minst en gång i veckan. 
 Ett tillägg har gjorts för att åstadkomma att personer med ställning som varaktigt bosatta ges en likvärdig behandling med unionsmed- borgare. 
 3 § 
 Närmare föreskrifter om bestämmande av kravet på försörjningsförmå- gan som avses i 1 a kap. 4 § utlänningslagen (1989:529) meddelas av Migrationsverket. 
 I 1 a kap. 4 § UtlL anges att regeringen eller den myndighet regeringen utser skall utfärda föreskrifter som närmare anger försörjningskra- vets innebörd. Den uppgiften skall Migrationsverket ha. 
 313 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 5 § 
 Tidsbegränsade uppehållstillstånd får inte beviljas för längre tid än utlänningens pass gäller, om inte utlänningen 
  
 1) 
  
 är medborgare i ett land som ingår i det Europeiska ekono- miska samarbetsområdet (EES), 
  
 2) 
  
 är medborgare i Schweiz, 
  
 3) 
  
 är en sådan anhörig som avses i 3 kap. 5 b § första till fjärde styckena, eller 
  
 4) 
  
 det annars föreligger särskilda skäl. 
  
 En justering har gjorts i tredje punkten med anledning av utred- ningens förslag till nytt stycke i 3 kap. 5 b § UtlF. För tredjelands- medborgare skall alltid gälla att tidsbegränsade uppehållstillstånd inte får beviljas för längre tid än utlänningens pass gäller. Att en annan ordning gäller för  
 EES-medborgare 
  och deras anhöriga beror på att de inte ens behöver uppvisa pass för att få uppehållstillstånd. Enligt 3 kap. 5 a och 5 b §§ räcker det att uppvisa ett giltigt identitetskort. För tredjelandsmedborgare skall dock alltjämt gälla att de skall upp- visa pass för att få resa in i Sverige och få uppehållstillstånd här. 
 5 a § 
 Uppehållstillstånd skall beviljas en utlänning som visar upp ett giltigt pass eller identitetskort, är medborgare i ett land som ingår i Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller i Schweiz och som inte enligt 1 kap. 4 § första stycket utlänningslagen (1989:529) är un- dantagen från kravet på uppehållstillstånd. För att beviljas uppehålls- tillstånd måste utlänningen uppfylla villkoren i något av andra till sjunde eller tionde styckena. 
 Arbetstagare som har ett anställningsbevis och egna företagare som genom en handling kan visa att de är egna företagare skall beviljas uppehållstillstånd för fem år. Uppehållstillståndet kan förnyas. För arbetstagare gäller att om anställningstiden överstiger tre månader men understiger tolv månader, får uppehållstillstånd beviljas under anställningens varaktighet. 
 De som tillhandahåller eller tar emot tjänster och kan styrka detta genom en handling skall beviljas uppehållstillstånd för den tid som tjänsten utförs. 
 314 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Egna företagare som har upphört med sin verksamhet skall beviljas uppehållstillstånd för fem år och kunna få tillståndet automatiskt för- nyat förutsatt att de 
 har uppnått 65 års ålder när de upphör med sin verksamhet, be- drivit sin verksamhet i Sverige under de närmast föregående tolv månaderna och varit bosatta i Sverige i tre år, eller 
 slutar sin verksamhet på grund av en bestående arbetsoförmåga och utan avbrott har bott i Sverige under minst två år, eller 
 slutar sin verksamhet på grund av arbetsoförmåga som är en följd av ett olycksfall i arbetet eller en yrkessjukdom som berättigar till pension som helt eller delvis betalas av en svensk institution, eller 
 efter tre års oavbruten verksamhet och bosättning i Sverige har fortsatt sin verksamhet i en annan  
 EES-stat 
  eller Schweiz och be- hållit sin bostad i Sverige till vilken de återvänt minst en gång i veckan. 
 Egna företagare för vilka fjärde stycket inte gäller och pensione- rade arbetstagare för vilka inte gäller kommissionens förordning (EEG) nr 1251/70 av den 29 juni 1970 om arbetstagares rätt att stanna kvar inom en medlemsstats territorium efter att ha varit anställda där skall beviljas uppehållstillstånd för fem år. Detta förutsatt att de får en pension som är tillräcklig för uppehället och, om de inte omfattas eller kommer att omfattas av den svenska socialförsäkringen, har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i Sverige. Ett uppehållstillstånd får omprövas efter de första två årens bosättning. Det skall kunna förnyas efter fem år. 
 Studerande skall beviljas uppehållstillstånd för den tid som utbild- ningen varar. Om utbildningen pågår längre än ett år får uppehålls- tillstånd beviljas för ett år i taget. Uppehållstillståndet kan förnyas. För att få uppehållstillstånd skall de studerande vara inskrivna vid en erkänd utbildningsanstalt och försäkra att de har tillräckliga egna medel för sin försörjning samt, om de inte omfattas eller kommer att omfattas av den svenska socialförsäkringen, ha en heltäckande sjuk- försäkring som gäller i Sverige. 
 Övriga medborgare i ett  
 EES-land 
  eller Schweiz skall beviljas uppe- hållstillstånd för fem år, om de har tillräckliga medel för sin försörj- ning och, om de inte omfattas eller kommer att omfattas av den svenska socialförsäkringen, har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i Sverige. Ett uppehållstillstånd får omprövas efter de första två årens bosättning. Det kan förnyas efter fem år. 
 Arbetstagare som nämns i andra stycket skall inte få sitt uppe- hållstillstånd återkallat bara därför att de antingen inte längre är an- 
 315 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 ställda, om orsaken är att de är tillfälligt oförmögna att arbeta på grund av sjukdom eller olycksfall, eller de är ofrivilligt arbetslösa och detta bekräftats av arbetsförmedlingen. När uppehållstillståndet första gången förnyas får tillståndstiden begränsas. Den får dock inte bli kortare än tolv månader om arbetstagaren varit ofrivilligt arbetslös längre än tolv månader i följd. 
 Rätten för egna företagare att efter avslutad verksamhet få uppe- hållstillstånd enligt fjärde stycket påverkas inte, om de vistats utan- för Sverige högst tre månader om året eller om de lämnat Sverige för att göra militärtjänst. Rätten påverkas inte heller av att en företagare efter avslutad verksamhet under högst två år vistas utomlands. 
 Uppehållstillstånd skall beviljas medborgare i Schweiz under de förutsättningar som sägs i artikel 2 i Kommissionens förordning (EEG) nr 1251/70 av den 29 juni 1970 om arbetstagares rätt att stanna kvar inom en medlemsstats territorium efter att ha varit anställda där. 
 Vad som föreskrivs i denna paragraf skall också gälla utlänning som visar upp ett giltigt pass och har ställning som varaktigt bosatt i en EU- stat. 
 Genom tillägget i paragrafen likställs möjligheterna att få uppehålls- tillstånd för varaktigt bosatta med  
 EES-medborgarnas. 
  Frågan be- handlas i avsnitt 8.3. 
 5 b § 
 Uppehållstillstånd skall beviljas en utlänning som på något sätt enligt denna paragraf är anhörig till en medborgare i en  
 EES-stat 
  och som inte omfattas av bestämmelserna i 5 a § eller enligt 1 kap. 4 § första stycket utlänningslagen (1989:529) är undantagen från kravet på uppe- hållstillstånd. Uppehållstillståndet beviljas i samma omfattning som för den medborgare i  
 EES-staten 
  som utlänningen har anknytning till mot uppvisande av giltigt pass eller identitetskort, släktskapsintyg eller intyg om att utlänningen är beroende av medborgaren i EES- staten eller dennes maka eller make. Utlänningen skall i förekom- mande fall också visa upp de handlingar eller bevis som krävs för att styrka vad som anges under  
 1–5 
  samt stå i följande släktskapsförhål- lande till en medborgare i en  
 EES-stat 
  som nämns i 
 1) 5 a § andra och tredje stycket: 
 maka eller make, 
 deras barn som är under 21 år eller som är beroende av dem för sin försörjning, och 
 316 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 släktingar i närmast föregående led till medborgaren i EES- staten eller dennes maka eller make och som är beroende av dem för sin försörjning, 
 2) 5 a § fjärde stycket: 
 maka eller make, 
 deras barn som är under 21 år eller som är beroende av dem för sin försörjning, och 
 släktingar i närmast föregående led till medborgaren i EES- sta- ten eller dennes maka eller make, 
 3) 5 a § femte stycket: 
 maka eller make, 
 deras barn som är under 21 år eller som är beroende av dem för sin försörjning, och 
 släktingar i närmast föregående led till medborgaren i EES- sta- ten eller dennes maka eller make och som är beroende av dem för sin försörjning; förutsättningen är att de har tillräckliga medel för sin försörjning och, om de inte omfattas eller kommer att omfattas av den svenska socialförsäkringen, har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i Sverige, 
 4) 5 a § sjätte stycket: 
 maka eller make, och 
 deras barn som är under 21 år eller som är beroende av dem för sin försörjning och, om de inte omfattas eller kommer att omfattas av den svenska socialförsäkringen, har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i Sverige, 
 5) 5 a § sjunde stycket: 
 maka eller make, 
 deras barn som är under 21 år eller som är beroende av dem för sin försörjning, och 
 släktingar i närmast föregående led till medborgaren i EES- sta- ten eller dennes maka eller make och som är beroende av dem för sin försörjning; förutsättningen är att de, om de inte omfattas eller kom- mer att omfattas av den svenska socialförsäkringen, har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i Sverige. 
 Uppehållstillstånd för anhöriga som anges i första stycket 2 är gil- tiga även efter företagarens död och kan förnyas. Om företagaren av- lider innan han förvärvat rätt till ett sådant uppehållstillstånd som anges i 5 a § fjärde stycket skall företagarens anhöriga ändå ha rätt till uppehållstillstånd, om företagaren vid sin död varit bosatt i Sverige 
  
 i 
  
 minst två år eller om hans död var följden av ett olycksfall i arbetet 
  
 317 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 eller en yrkessjukdom. För företagarens anhöriga skall bestämmelsen i 5 a § nionde stycket tillämpas. 
 En utlänning som på ett sätt som nämns i första stycket är anhö- rig till en medborgare i Danmark, Finland, Island eller Norge och som inte själv är medborgare i något av dessa länder skall beviljas uppehållstillstånd i fem år under förutsättning att den medborgare som utlänningen har anknytning till uppfyller villkoren i något av 5 a § andra till sjunde styckena. Ett uppehållstillstånd kan förnyas. 
 Uppehållstillstånd skall på sätt som sägs i artikel 3 i bilaga I till av- talet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Schweiz å andra sidan om fri rörlighet för personer beviljas en utlänning som är anhörig till en medborgare i Schweiz. 
 Vad som föreskrivits i första stycket angående uppehållstillstånd för anhörig till en medborgare i en  
 EES-stat 
  skall gälla även för anhörig till utlänning med ställning som varaktigt bosatt i en  
 EU-stat 
  under förut- sättning att familjen redan var bildad i den första staten. Anhörig en- ligt detta stycke skall uppvisa giltigt pass för att få uppehållstillstånd. 
 Sista stycket är nytt och innebär att anhöriga till personer med ställ- ning som varaktigt bosatta ges motsvarande möjlighet till uppehålls- tillstånd som anhöriga till  
 EES-medborgare. 
  Enligt  
 EG-direktivet 
  om varaktigt bosatta skall möjligheten dock endast avse anhöriga i re- dan bildade familjer. Familjen måste alltså ha varit bildad i den stat som den varaktigt bosatte har sin ställning i. Om den varaktigt bo- satte exempelvis gifter sig med en tredjelandsmedborgare efter det att han eller hon fått uppehållstillstånd i Sverige skall reglerna i 2 kap. 4 § UtlL tillämpas. 
 5 c § 
 Uppehållstillstånd får återkallas för en sådan utlänning som nämns i 5 a § första stycket och som grundar sin rätt till vistelse här på avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Schweiz å andra sidan om fri rörlighet för personer, om utlän- ningen inte försörjer sig eller annars saknar egna medel för sitt uppe- hälle här. Detta gäller utöver vad som föreskrivs i 2 kap.  
 9–11 
  §§ ut- länningslagen (1989:529). Uppehållstillstånd för familjemedlem som nämns i 5 b § får återkallas, om anknytningen till medborgaren i EES- staten eller Schweiz bryts och familjemedlemmen inte har rätt att stanna i Sverige på någon annan grund. 
 318 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 Första stycket gäller även uppehållstillstånd för utlänning med ställ- ning som varaktigt bosatt i annan  
 EU-stat 
  och familjemedlemmar med uppehållstillstånd enligt 5 b § femte stycket. 
 Andra stycket är nytt och likställer varaktigt bosatta med  
 EES-med- 
  borgare även när det gäller möjligheterna att återkalla uppehållstill- stånd. Frågor om återkallelse i dessa fall behandlas i avsnitt 10.3. 
 7 a § 
 Utöver i de fall som föreskrivs i 2 kap. 5 § andra och tredje stycket utlänningslagen (1989:529) skall en ansökan om uppehållstillstånd kunna bifallas, även om ansökan görs eller prövas när utlänningen befinner sig i Sverige, om ansökan görs av en utlänning som är med- borgare i ett land som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet (EES) eller i Schweiz eller har ställning som varaktigt bosatt i  
 EU-stat. 
  Detsamma gäller för ansökan som görs av en medlem av en sådan utlännings familj som anges i 5 b §. 
 Vad som sägs i första stycket första meningen tillämpas även på en ansökan om uppehållstillstånd enligt 5 d §. En sådan ansökan kan för utlänningens räkning göras av dennes arbetsgivare, som skall intyga de förhållanden som ligger till grund för ansökan. 
 Ett tillägg har gjorts för att åstadkomma att personer med ställning som varaktigt bosatta ges en likvärdig behandling som unionsmed- borgare. Frågan behandlas i avsnitt 11.4.2. 
 10 § 
 Bevis om  
 EG-uppehållstillstånd 
  enligt 1 a kap. 6 § utlänningslagen (1989:529) skall föras in i utlänningens pass eller någon annan hand- ling. Det skall utfärdas i enlighet med reglerna och standardmodellen i rådets förordning (EG) nr 1030/2002 av den 13 juni 2002 om en enhet- lig utformning av uppehållstillstånd för medborgare i tredje land. 
 Paragrafen är ny och reglerar formerna för  
 EG-uppehållstillstånd. 
  
 319 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:15 
  
 4 kap. 
 1 § 
 En utlänning som är medborgare i ett land som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller i Schweiz eller har ställ- ning som varaktigt bosatt i  
 EU-stat 
  är undantagen från kravet på arbets- tillstånd. 
 Undantag från kravet på arbetstillstånd gäller även, oavsett med- borgarskap, maka eller make eller sambo till sådan utlänning som sägs i första stycket samt deras barn som är under 21 år eller beroende av dem för sin försörjning. 
 Tillägget i första stycket är föranlett av den likabehandling som var- aktigt bosatta skall åtnjuta enligt  
 EG-direktivet 
  om varaktigt bo- satta. 
  
 15.5 
  
 Förslaget till förordning med ändring i studiestöds- förordningen (2000:655) 
  
 1 kap. 
 Utländska medborgare som jämställs med svenska 
 10 § 
 Centrala studiestödsnämnden får meddela föreskrifter om de förut- sättningar som skall finnas för att utländska medborgare som avses i 1 kap. 4 § studiestödslagen (1999:1395) skall jämställas med svenska medborgare i fråga om studiestöd enligt studiestödslagen. 
 Paragrafen har justerats med hänsyn till tillägget i 1 kap. 4 § studie- stödslagen. Hänvisningen är generell och avser alla de utländska med- borgare som omnämns i 1 kap. 4 § studiestödslagen. Familjemedlem- mar till  
 EES-medborgare 
  och Hernandez omfattas alltså fortfarande eftersom de omnämns i 1 kap. 4 § första stycket sista meningen studiestödslagen. Familjemedlemmar till personer med ställning som varaktigt bosatta omfattas emellertid inte av bestämmelsens rätt till studiestöd. Avgränsningen av personkretsen behandlas i avsnitt 9.3. 
 320 
  
 SOU 2005:15 
  
 Författningskommentar 
  
 15.6 
  
 Förslaget till förordning med ändring i förordningen (2004:294) med instruktion för Migrationsverket 
  
 3 § 
 Migrationsverket skall 
  
 1. 
  
 svara för överföring av organiserat uttagna flyktingar m.fl., 
  
 2. 
  
 besluta om statlig ersättning till kommuner och landsting för insatser inom mottagandet av asylsökande m.fl., 
  
 3. 
  
 föra register och statistik över utlänningar i landet i den ut- sträckning som behövs för verksamheten, 
  
 4. 
  
 ta fram och vidareutveckla prognosmodeller och analyser rörande verkets ansvarsområden, 
  
 5. 
  
 löpande följa och utvärdera verksamheten samt verka för att handläggningen av ärenden enligt utlännings- och medborgarskaps- lagstiftningen är författningsenlig och effektiv samt att beslutsfattan- det är förutsebart och enhetligt, 
  
 6. 
  
 vara kontaktmyndighet i frågor som rör Eurodac som inrättats enligt rådets förordning (EG) nr 2725/2000 av den 11 december 2000 om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av Dublinkonventionen, och 
  
 7. 
  
 vara nationell kontaktpunkt i frågor som rör varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare i enlighet med rådets direktiv 2003/109/EG av den 25 november 2003 om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning. 
  
 Tillägget i paragrafen är föranlett av kravet i artikel 25 i direktivet om varaktigt bosatta. Frågan behandlas i kapitel 12. 
 321 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Familjeåterförening 
  
 Dir. 
  
 2003:181 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 11 december 2003. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall ta ställning till hur rådets direktiv 2003/86/EG av den 22 september 2003 om rätt till familjeåterförening (EUT L 251, 03.10.2003, s. 12) skall genomföras i Sverige. I uppdraget ingår också att utreda hur förslagen i Anhörigkommitténs delbetänkande Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) förhåller sig till bestämmelserna i direktivet. Utredaren skall lägga fram förslag på de författningsänd- ringar som bedöms nödvändiga. 
 Utredaren skall slutligen göra en grundlig analys av vilka kostna- der som föreslagna författningsändringar och andra åtgärder kan komma att medföra samt lämna förslag till finansiering. Uppdraget skall redovisas senast den 31 juli 2004. 
 Bakgrund 
 Nuvarande bestämmelser 
 I 2 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529, UtlL) regleras i vilka fall uppe- hållstillstånd får ges till en utlänning som är anhörig till någon som är bosatt i Sverige eller har fått uppehållstillstånd för bosättning här. Sedan den 1 januari 1997 är de anhöriga som omfattas enligt paragra- fens första stycke  
 1–3 
  make/maka och sambo, minderåriga ogifta barn till anknytningspersonen i Sverige, om de är eller har varit hem- mavarande hos anknytningspersonen samt annan anhörig som ingått i samma hushåll som anknytningspersonen. Paragrafens första stycke 4 föreskriver att tillstånd får ges till en utlänning som på annat sätt har särskild anknytning till Sverige. Uppehållstillstånd kan med stöd 
 323 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:15 
  
 av den punkten ges bl.a. till anhöriga som inte helt uppfyller kraven för tillstånd enligt de föregående punkterna. 
 I propositionen Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv (prop. 1996/97:25) sägs att vissa anhöriga har en principiell rätt till uppehållstillstånd. Bestämmelsen i 2 kap. 4 § UtlL är emellertid ut- formad så att uppehållstillstånd  
 får  
 beviljas. Undantag hade annars fått göras i lag, t.ex. genom möjlighet att beakta särskilda skäl som talar emot tillstånd. I en rad situationer är det inte alltid rimligt att ge uppehållstillstånd. Hänsyn kan exempelvis behöva tas till rikets säkerhet. Undantag har i praxis gjorts för situationer med månggifte och vid äktenskap mellan minderåriga liksom när det framstår som sannolikt att det rör sig om skenförhållanden. Uppehållstillstånd ges inte heller när det är sannolikt att det uppgivna släktskapet inte stämmer. I paragrafens fjärde stycke anges uttryckligen att vid pröv- ningen av en ansökan om uppehållstillstånd skall ställning tas till om utlänningen kan förväntas föra en hederlig vandel. 
 Att ett vuxet barn ingått i föräldrarnas hushåll i hemlandet kan göra att uppehållstillstånd kan beviljas för ett sådant barn. Motsva- rande gäller för föräldrar som i hemlandet tagits om hand av något barn. För de släktingar som kan komma i fråga för uppehållstillstånd på grund av tidigare hushållsgemenskap krävs dessutom att det finns någon form av beroendeförhållande, som gör det svårt för släkting- arna att leva åtskilda (prop. 1996/97:25 s. 113). För anhöriga är huvud- regeln att permanent uppehållstillstånd ges direkt. För nyligen eta- blerade förhållande tillämpas en ordning med s.k. uppskjuten in- vandringsprövning (se nedan). Homosexuella förhållanden är jäm- ställda med heterosexuella. Så kallade arrangerade äktenskap godtas, om de har sin grund i ursprungslandets tradition och kulturmönster. 
 Den 1 juli 2000 trädde vissa lagändringar i kraft som rör fall med anknytning genom make/maka eller sambo (prop. 1999/2000:43). En utlänning som vill komma till Sverige för att ingå äktenskap eller inleda ett samboförhållande utan att parterna tidigare sammanlevt, kan beviljas uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 § andra stycket UtlL. Regleringen motsvarar vad som tidigare gällt i praxis. En förut- sättning för att tillstånd skall beviljas på grund av anknytning genom make/ maka eller sambo i ett förhållande som inte är etablerat sedan tidigare är att förhållandet bedöms som seriöst och att särskilda skäl inte talar emot att tillstånd ges. I dessa fall tillämpas en ordning med s.k. uppskjuten invandringsprövning. En person som beviljas uppe- hållstillstånd på grund av familjeanknytning genom ett sådant nytt förhållande skall, liksom personens barn under 18 år, ges ett tidsbe- 
 324 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 1 
  
 gränsat uppehållstillstånd (2 kap. 4 d §). Det tidsbegränsade uppe- hållstillståndet kan efter två år, eller tidigare om det finns särskilda skäl, bli permanent (2 kap. 4 e §). 
 Det finns slutligen en möjlighet att bevilja en utlänning med s.k. uppskjuten invandringsprövning uppehållstillstånd, trots att det till- ståndsgrundande förhållandet upphört, på grund av att utlänningen 
 – eller hans eller hennes barn – utsatts för våld eller annan kränkning. När ett förhållande upphört får fortsatt uppehållstillstånd ges också om andra starka skäl talar för detta (2 kap. 4 e § tredje stycket 3). 
  
 EES-avtalet, 
  som trädde i kraft den 1 januari 1994, innebär bl.a. att särskilda regler för uppehållstillstånd gäller för utlänningar som omfattas av avtalet (dvs. medborgare i en  
 EU-stat, 
  Island, Liechtenstein eller Norge). Den fria rörligheten för personer ger rätt för medbor- gare i en  
 EES-stat 
  att ta anställning, starta egen verksamhet, tillhanda- hålla eller ta emot tjänster, studera eller leva av egna medel i en annan  
 EES-stat. 
  För andra  
 EES-medborgare 
  än nordbor krävs uppehållstill- stånd för vistelse längre än tre månader. En make eller maka till en utlänning som fått ett sådant uppehållstillstånd i Sverige ges samma typ av tillstånd som  
 EES-medborgaren 
  oavsett vilket medborgarskap maken eller makan själv har. Detsamma gäller barn under 21 år och andra familjemedlemmar under vissa villkor. Sedan den 1 juni 2001 gäller enligt ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och dess med- lemsstater och Schweiz att personer som är medborgare i Schweiz kan arbeta och vistas i Sverige under i allt väsentligt samma förut- sättningar som de som är medborgare i ett  
 EES-land. 
  
 Direktivet om rätt till familjeåterförening 
 Europeiska unionens råd antog den 22 september 2003 direktivet 2003/86/EG om rätt till familjeåterförening (EUT L 251, 03.10.2003, s. 12). Direktivet skall vara genomfört i nationell rätt senast den 3 oktober 2005. Det har följande huvudsakliga innehåll. 
 Tillämpningsområde (artikel 3) 
 Direktivet är tillämpligt på tredjelandsmedborgare som har ett uppe- hållstillstånd med en giltighetstid på minst ett år och har välgrundade utsikter att få ett varaktigt uppehållstillstånd. Vissa kategorier är 
 325 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:15 
  
 undantagna från direktivets tillämpningsområde bl.a. personer som fått tillfälligt skydd. 
 Minimiregler (artikel 3.5) 
 Direktivet innehåller endast minimiregler. Det gör det möjligt för medlemsstaterna att införa eller behålla mer förmånliga villkor när det gäller familjeåterförening. 
 Familjemedlemmar (artikel 4) 
 Skyldigheten att bevilja familjeåterförening omfattar endast make/maka och minderåriga, ogifta barn. Två undantag finns från huvudregeln om att barn under 18 år har en principiell rätt till familjeåterförening. Det ena undantaget möjliggör för de stater som redan har en sådan lagstiftning, att pröva om barnet uppfyller ett integrationskrav då det fyllt tolv år. Detta undantag gäller inte barn till flyktingar och inte om barnet anländer tillsammans med föräld- rarna. I dessa fall gäller 18 år. Det andra undantaget tillåter att en stat kräver att ansökan om familjeåterförening skall göras före 15 års ålder, om landets lagstiftning redan möjliggör detta. Om ansökan görs efter 15 års ålder skall dock uppehållstillstånd ges på andra grunder. 
 Föräldrar får beviljas uppehållstillstånd förutsatt att de är beroende av den som bor i unionen för sin försörjning och att ett familje- mässigt stöd saknas i ursprungslandet. Ett myndigt, ogift barn kan få uppehållstillstånd om det av hälsoskäl inte kan försörja sig själv. 
 Medlemsstaterna får tillåta familjeåterförening för en ogift partner eller registrerad partner. Medlemsstaterna får behandla registrerade partner på samma sätt som makar. 
 Inlämnande och prövning av ansökan (artikel 5) 
 Medlemsstaterna skall själva bestämma om ansökan skall lämnas in av personen som befinner sig i medlemsstaten eller av familjemed- lemmen. Enligt huvudregeln skall ansökan lämnas in när familje- medlemmen befinner sig utanför medlemsstaten. Beslut i ärendet skall delges sökanden senast nio månader efter det att ansökan lämnats 
 326 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 1 
  
 in, såvida inte synnerliga skäl föranleder en längre handläggnings- tid. Vid prövningen av ansökan skall hänsyn tas till barnets bästa. 
 Vandelsprövning (artikel 6) 
 Medlemsstaterna får avslå en ansökan om inresa och vistelse för en familjemedlem eller återkalla ett uppehållstillstånd av hänsyn till all- män ordning, allmän säkerhet eller allmän hälsa. 
 Försörjningskrav (artikel 7) 
 Medlemsstaterna får kräva bevis av den här bosatte personen om att han eller hon förfogar över lämplig bostad, sjukförsäkring och till- räckliga tillgångar. Medlemsstaterna får även kräva att personen följer vissa integrationsåtgärder. 
 Krav på vistelsetid och hänsyn till medlemsstatens mottagningskapacitet (artikel 8) 
 Medlemsstaterna får kräva att den här bosatte personen skall ha vistats lagligen i landet under en period som inte får överstiga två år innan han eller hon får återförenas med sin familj. Om en medlems- stats befintliga lagstiftning beaktar mottagningskapaciteten i landet får medlemsstaten ha en väntetid på högst tre år. 
 Flyktingar (artikel  
 9–12) 
  
 När det gäller familjeåterförening för flyktingar skall särskilda be- stämmelser beaktas enligt direktivet. Flyktingars rätt till familjeåter- förening regleras av mer förmånliga villkor. Medlemsstaterna får t.ex. enligt huvudregeln inte kräva att flyktingen skall styrka att han eller hon uppfyller villkoren i fråga om bostad, sjukförsäkring och tillräck- liga tillgångar för sig och sin make/maka eller minderåriga barn. En medlemsstat får heller inte kräva att flyktingen skall ha vistats i lan- det under en viss tid innan han eller hon får återförenas med sin familj. 
 327 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:15 
  
 Längden på uppehållstillståndet (artikel 13) 
 Den som har rätt till familjeåterförening skall få ett första uppehålls- tillstånd som är giltigt minst ett år. Tillståndet skall gå att förnya. En familjemedlems uppehållstillstånd skall i princip inte ha längre giltighetstid än uppehållstillståndet för den person som familjemed- lemmen återförenar sig med. 
 Tillträde till arbetsmarknaden (artikel 14) 
 Den som beviljats uppehållstillstånd som anhörig skall ha samma rätt som referenspersonen att få tillträde till utbildning, anställning och vidareutbildning. Medlemsstaterna får begränsa tillträde till arbetsmarknaden under högst ett år av hänsyn till situationen på arbetsmarknaden. 
 Självständigt uppehållstillstånd (artikel 15) 
 Ett s.k. självständigt uppehållstillstånd, dvs. ett tillstånd som är oberoende av referenspersonens tillstånd, skall beviljas senast efter fem år förutsatt att familjebanden består. 
 Avslag och återkallelse (artikel 16) 
 Medlemsstaterna får avslå en ansökan om uppehållstillstånd eller återkalla tillståndet bl.a. om detta erhållits genom förfalskning, be- drägeri eller genom skenäktenskap eller skenadoption. 
 Humanitära hänsyn (artikel 17) 
 Innan en ansökan om familjeåterförening avslås eller tillståndet åter- kallas eller beslut om utvisning fattas skall hänsyn tas till familje- band, varaktigheten av vistelsen i medlemsstaten samt anknytningen till ursprungslandet. 
 328 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 1 
  
 Rättslig prövning (artikel 18) 
 Ett beslut om att avslå en ansökan om familjeåterförening eller åter- kalla ett tillstånd eller besluta om utvisning av en person skall kunna prövas rättsligt. 
 Översynsklausul (artikel 19) 
 Denna bestämmelse har införts som en motvikt till de bestämmel- ser som ännu ger en avsevärd flexibilitet till medlemsstaterna. Kom- missionen skall göra en översyn efter två år av i första hand bestäm- melserna i artiklarna 3, 4, 7, 8 och 13. 
 Utredningsuppdraget 
 Utredaren skall ta ställning till hur rådets direktiv om rätt till familje- återförening skall genomföras i Sverige. 
 Familjemedlemmar 
 Enligt 2 kap. 4 § UtlL får uppehållstillstånd ges till make/maka, sambo, ogifta barn under 18 år om de är eller har varit hemmavarande, samt annan anhörig som ingått i samma hushåll som anknytnings- personen. Direktivet föreskriver en skyldighet att bevilja familjeåter- förening för makar och minderåriga, ogifta barn. Vidare får medlems- staterna ge uppehållstillstånd till föräldrar och myndiga, ogifta barn om de är beroende av den här bosatte för sin försörjning. Direktivet ger slutligen möjlighet att bevilja familjeåterförening för en ogift eller registrerad partner. Utredaren skall ta ställning till vilka åtgär- der som behövs för att den svenska lagstiftningen skall vara förenlig med direktivets bestämmelser. 
 Inlämnande och prövning av ansökan 
 Sverige tillämpar ordningen att den som önskar komma hit och bo- sätta sig skall ansöka om uppehållstillstånd. Enligt huvudregeln i 2 kap. 5 § UtlL skall tillståndet vara ordnat före inresan i landet. De svenska reglerna torde överensstämma med direktivets bestämmelser 
 329 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:15 
  
 i denna del. I utlänningslagen finns inga tidsfrister angivna när det gäller handläggning av ett ärende. Enligt förvaltningslagen (1986:223) skall dock ett ärende handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Enligt direktivet skall beslut i ärendet delges sökanden senast nio månader efter det att ansökan lämnats in, såvida inte synnerliga skäl föranleder en längre handlägg- ningstid. Utredaren skall göra en bedömning av om det finns något behov av regeländringar i detta avseende. 
 Enligt 1 kap. 1 UtlL skall i fall som rör ett barn särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver. Den svenska lagstiftningen torde uppfylla direktivets bestämmelse att hänsyn skall tas till barnets bästa vid prövningen av ansökan om familjeåterförening. Detta behöver därför inte utredas närmare. 
 Vandelsprövning 
 Enligt 2 kap. 4 § fjärde stycket UtlL finns möjlighet att avslå en an- sökan om uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning om den berörde inte kan förväntas föra en hederlig vandel. Ett uppehållstill- stånd får återkallas om det finns allvarliga anmärkningar mot perso- nens levnadssätt enligt 2 kap. 11 § UtlL. En sådan återkallelse får dock endast ske om personen har varit bosatt i landet kortare tid än tre år. Direktivet anger att en ansökan om familjeåterförening får avslås eller ett tillstånd återkallas av hänsyn till allmän ordning, säker- het och hälsa. Utredaren skall ta ställning till om de svenska reg- lerna överensstämmer med direktivet eller om det finns ett behov av ändringar i regelverket. 
 Försörjningskrav 
 Enligt svensk lag uppställs inga krav på försörjning eller integration för att en tredjelandsmedborgare som har permanent uppehållstill- stånd skall få återförenas med anhöriga. Direktivet föreskriver att medlemsstaterna får begära att den här bosatte personen har bostad, sjukförsäkring och försörjningen ordnad. Medlemsstaterna får även kräva att personen följer vissa integrationsåtgärder. Utredaren skall undersöka vilka möjligheter det finns att införa försörjningskrav när det är fråga om invandring av andra anhöriga än makar och 
 330 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 1 
  
 sambor i etablerade förhållanden samt minderåriga barn. Utredaren skall i detta arbete särskilt beakta Anhörigkommitténs förslag i del- betänkandet Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13). 
 Krav på vistelsetid och hänsyn till medlemsstatens mottagningskapacitet 
 Enligt direktivet får en medlemsstat föreskriva en väntetid innan den här bosatte personen får återförenas med sin familj. I Sverige tilläm- pas inte denna ordning varför utredaren inte behöver uppehålla sig närmare vid denna frågeställning. 
 Flyktingar 
 Enligt utlänningslagen får uppehållstillstånd beviljas till anhöriga till någon som är bosatt i Sverige oavsett av vilken anledning den här bo- satte fick sitt tillstånd. Regeringen konstaterar i prop. 1996/97:25 att flyktingar och andra skyddsbehövande i regel inte har möjlighet att besöka sitt hemland. I undantagsfall, när det finns synnerliga skäl, bör det därför finnas möjlighet för dem att få förena sig här i landet med en nära anhörig som stått dem särskilt nära även om de inte ingått i samma familjegemenskap (prop. 1996/97:25 s. 113 f.). Direk- tivet föreskriver att särskilda, mer förmånliga villkor skall gälla flyk- tingars rätt till familjeåterförening när det gäller makar och minder- åriga barn. Utredaren skall ta ställning till om nuvarande regelverk uppfyller direktivets bestämmelser i detta avseende. 
 Längden på uppehållstillståndet 
 När det är fråga om ett nytt förhållande, tillämpas en ordning med s.k. uppskjuten invandringsprövning enligt 2 kap. 4 d § UtlL. I dessa fall skall ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ges om förhållandet be- döms som seriöst och särskilda skäl inte talar emot att tillstånd ges. Enligt praxis beviljas normalt ett tillstånd på ett år i taget. Undan- tagsvis ges tillstånd för sex månader. Direktivet föreskriver att den som har rätt till familjeåterförening skall få ett uppehållstillstånd som är giltigt minst ett år. Utredaren skall klarlägga hur svensk rätt över- ensstämmer med direktivets krav. 
 331 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:15 
  
 Tillträde till arbetsmarknaden 
 En person som beviljas uppehållstillstånd i Sverige har i allt väsent- ligt rätt till utbildning och tillträde till arbetsmarknaden på samma sätt som andra bosatta i landet. Enligt direktivet skall den som be- viljats uppehållstillstånd ha samma rätt som den härvarande att få tillträde till utbildning, anställning och vidareutbildning. De svenska reglerna torde vara förenliga med dessa krav. Utredaren skall dock bedöma om så är fallet och annars presentera förslag till eventuella ändringar eller förtydliganden som behöver göras för att genomföra direktivet. 
 Självständigt uppehållstillstånd 
 I Sverige är huvudregeln att permanent uppehållstillstånd beviljas direkt. Tidsbegränsade uppehållstillstånd beviljas dock normalt under en  
 två-årsperiod 
  när det är fråga om nyligen etablerade förhållanden. Enligt direktivet skall ett s.k. självständigt uppehållstillstånd, dvs. ett tillstånd som är oberoende av referenspersonens tillstånd, beviljas senast efter fem år förutsatt att familjebanden kvarstår. Härmed uppfyller det svenska regelverket direktivets krav varför frågan inte behöver utredas närmare. 
 Avslag och återkallelse 
 Enligt 2 kap. 9 och 11 §§ UtlL får ett uppehållstillstånd återkallas om utlänningen medvetet har lämnat oriktiga uppgifter som varit av be- tydelse för att få tillståndet eller medvetet förtigit omständigheter av sådan betydelse eller det finns allvarliga anmärkningar mot dennes levnadssätt. Vidare skall ett permanent uppehållstillstånd återkallas om bosättningen i Sverige upphört (2 kap. 12 § UtlL). Direktivet föreskriver att en ansökan om familjeåterförening får avslås eller ett tillstånd återkallas, om vissa villkor inte längre är uppfyllda, såsom försörjningskravet eller då tillståndet beviljats på felaktiga grunder. Utredaren skall göra en bedömning av om ändringar behöver göras i utlänningslagstiftningen för att genomföra direktivet. 
 332 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 1 
  
 Humanitära hänsyn 
 Enligt 2 kap. 9 § tredje stycket UtlL skall vid bedömningen av om ett uppehållstillstånd bör återkallas hänsyn tas till utlänningens an- knytning till det svenska samhället och till humanitära skäl. I 4 kap. 3 § UtlL anges att en utlänning får utvisas om utlänningen uppe- håller sig här efter det att uppehållstillståndet löpt ut eller återkallats. Direktivet anger att när en medlemsstat överväger att avslå en ansö- kan om familjeåterförening, återkalla tillståndet eller besluta om ut- visning av referenspersonen eller familjemedlemmarna skall hänsyn tas till personens familjeband och varaktigheten av vistelsen i med- lemsstaten samt anknytning till ursprungslandet. Utredaren skall ta ställning till hur de svenska bestämmelserna förhåller sig till direkti- vets kriterier. 
 Rättslig prövning 
 Migrationsverkets beslut i fråga om avvisning eller utvisning samt om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd eller om återkallelse av ett uppehållstillstånd får av utlänningen överklagas till Utlännings- nämnden (7 kap. 3 § UtlL). Under vissa förhållanden kan ärenden överlämnas till regeringen för avgörande (7 kap. 11 § UtlL). Migra- tionsverket kan enligt samma bestämmelse överlämna ärenden till Utlänningsnämnden under vissa omständigheter. Det finns även bestämmelser om utvisning av utlänningar i annan lagstiftning. Di- rektivet föreskriver att ett avslagsbeslut eller återkallelse av ett uppe- hållstillstånd eller beslut om utvisning skall kunna få en rättslig pröv- ning. Utredaren skall klargöra om de svenska reglerna stämmer över- ens med direktivets bestämmelser. I detta ligger även att analysera om bestämmelser om utvisning av utlänningar som finns i annan lag- stiftning omfattas av direktivets tillämpningsområde och, om så är fallet, överväga om de uppfyller direktivets krav eller om författnings- ändringar är nödvändiga. 
 Utredningsbehovet i övrigt 
 Utredningsbehovet omfattar direktivets konsekvenser och behovet av regeländringar inte bara med avseende på utlänningslagstiftningen utan även andra berörda regelverk. 
 333 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2005:15 
  
 Utredaren skall, utöver vad som ovan närmare beskrivits, ta ställ- ning till om det fordras några ytterligare åtgärder för direktivets genomförande i den svenska ordningen. Utredaren skall lägga fram förslag på de författningsändringar som bedöms nödvändiga och andra åtgärder, t.ex. vad beträffar myndigheternas handläggnings- rutiner, som direktivet ger anledning till. 
 Anhörigkommitténs delbetänkande Vår anhöriginvandring (SOU2002:13) 
 Utredaren skall utreda hur förslagen i Anhörigkommitténs delbe- tänkande Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) förhåller sig till bestämmelserna i direktivet. Om Anhörigkommitténs förslag i något eller några hänseenden inte är förenliga med direktivet skall utreda- ren klargöra hur de kan bringas i överensstämmelse med direktivet. 
 Kostnadsanalys 
 Utredaren skall slutligen göra en grundlig analys av vilka kostnader som föreslagna författningsändringar och andra åtgärder kan komma att medföra samt lämna förslag på finansiering i enlighet med be- stämmelserna i kommittéförordningen (1998:1474). Utgångspunkten skall vara att förslag och författningsändringar som utredaren före- slår, inte skall bidra till ökade kostnader på aktuella utgiftsområden. Utredaren skall göra en särskild kostnadsberäkning av Anhörigkom- mitténs förslag när det gäller att utvidga kretsen av anhöriga som kan få uppehållstillstånd i Sverige (SOU 2002:13). Kostnadsberäk- ningen skall täcka såväl situationen där ett försörjningskrav ställs upp som ett alternativ utan försörjningskrav. Utredaren bör tillkalla en särskild expert för detta ändamål. 
 Redovisning av uppdraget 
 Uppdraget skall redovisas senast den 31 juli 2004. 
 (Utrikesdepartementet) 
 334 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 2 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till utredningen om uppehålls- 
  
 Dir. 
  
 tillstånd för familjeåterförening (UD 2004:01) 
  
 2004:9 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 18 mars 2004. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 Regeringen beslutade den 11 december 2003 om kommittédirektiv till en utredning om genomförandet av  
 EG-direktivet 
  om familjeåter- förening (dir. 2003:181). Den utredningen skall utvidgas till att även ta ställning till hur rådets direktiv 2003/109/EG av den 25 november 2003 om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning (EUT L 16, 23.01.2004, s. 44) skall genomföras i svensk rätt. I uppdraget in- går att gå igenom utlänningslagstiftningen och annan relevant lagstift- ning. Utredaren skall lägga fram förslag på de författningsändringar som bedöms nödvändiga. Utredaren skall även göra en beräkning av vilka kostnader som föreslagna författningsändringar och andra åt- gärder kan komma att medföra samt lämna förslag till finansiering. 
 Utredningen om uppehållstillstånd för familjeåterförening skall enligt direktiven redovisa sitt uppdrag senast den 31 juli 2004. Ut- redningstiden förlängs så att utredningen skall redovisa båda upp- dragen senast den 31 oktober 2004 i ett gemensamt betänkande. 
 Bakgrund 
 Nuvarande bestämmelser 
 I 1 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529, UtlL) anges att en utlänning som vistas i Sverige mer än tre månader skall ha uppehållstillstånd, om inte utlänningen är medborgare i Danmark, Finland, Island eller Norge. Av 2 kap. 2 § UtlL framgår att ett uppehållstillstånd innebär tillstånd att resa in i och vistas i Sverige under viss tid (tidsbegränsat uppehållstillstånd) eller utan tidsbegränsning (permanent uppehålls- tillstånd). 
 335 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:15 
  
 Om utlänningen har för avsikt att mera varaktigt bosätta sig i Sverige och han eller hon bedöms kunna få uppehållstillstånd, bör ett permanent uppehållstillstånd beviljas redan från början (prop. 1988/89:86 s. 146). I praktiken gäller detta främst dem som beviljas asyl eller uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt, dem som får uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning och dem som får stanna i Sverige av humanitära skäl. 
 Under de senaste åren har utvecklingen gått i riktning mot en ökad användning av tidsbegränsade uppehållstillstånd. Det kan t.ex. bli aktuellt med ett tidsbegränsat uppehållstillstånd i en situation där Europeiska unionens råd har beslutat att en massflyktssituation skall anses föreligga (2 a kap. UtlL). Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får vidare ges om det råder tveksamhet om utlänningens förväntade levnadssätt (2 kap. 4 b § UtlL). Genom 2 kap. 4 d och 4 e §§, som in- fördes den 1 juli 2000 (prop. 1999/2000:43, bet. 1999/2000:SfU9, rskr. 1999/2000:159), kodifierades den i praxis etablerade principen om s.k. uppskjuten invandringsprövning. Det innebär att en utlänning som, i andra fall än vid familjeåterförening, beviljas uppehållstillstånd på grund av äktenskap eller samboförhållande med en i Sverige bo- satt person skall ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd vid första beslutstillfället. Permanent uppehållstillstånd kan ges efter två år, om förhållandet består. Om det finns särskilda skäl, kan uppehålls- tillstånd ges före tvåårsperiodens slut. 
 Ett permanent uppehållstillstånd innebär att utlänningen får i prin- cip samma rättigheter som en svensk medborgare bosatt i landet. 
  
 EES-avtalet, 
  som trädde i kraft den 1 januari 1994, innebär bl.a. att särskilda regler för uppehållstillstånd gäller för utlänningar som omfattas av avtalet (dvs. medborgare i en  
 EU-stat, 
  Island, Liechtenstein eller Norge). Regelverket för den fria rörligheten för personer innebär en rätt för medborgare i en  
 EES-stat 
  att ta anställ- ning, starta egen verksamhet, tillhandahålla eller ta emot tjänster, stu- dera eller leva av egna medel i en annan  
 EES-stat. 
  För andra EES- medborgare än nordbor krävs uppehållstillstånd för vistelse längre än tre månader. Uppehållstillstånden ges normalt för en femårsperiod. En make eller maka till en utlänning som fått ett sådant uppehålls- tillstånd i Sverige ges samma typ av tillstånd som  
 EES-medborgaren 
  oavsett vilket medborgarskap maken eller makan själv har. Detsamma gäller barn under 21 år och andra familjemedlemmar under vissa villkor. Sedan den 1 juni 2001 gäller enligt ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater och Schweiz att personer 
 336 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 2 
  
 som är medborgare i Schweiz kan arbeta och vistas i Sverige under samma förutsättningar som de som är medborgare i en  
 EES-stat. 
  
 Enligt 11 § lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap kan en utlänning efter ansökan beviljas svenskt medborgarskap (naturali- seras) om han eller hon har haft hemvist i Sverige i fem år. Utöver kravet på hemvist en viss tid i Sverige skall även andra villkor vara uppfyllda för att en person skall beviljas svenskt medborgarskap, så- som permanent uppehållstillstånd och styrkt identitet. En person som är statslös eller flykting kan beviljas svenskt medborgarskap efter fyra års hemvist i Sverige. En medborgare i ett annat nordiskt land kan beviljas svenskt medborgarskap redan efter två års hemvist i Sverige. 
 Direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning 
 Europeiska unionens råd antog den 25 november 2003 direktivet 2003/109/EG om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning (EUT L 16, 23.01.2004, s. 44). Direktivet skall vara genomfört i nationell rätt senast den 23 januari 2006. Det har följande huvudsak- liga innehåll. 
 Räckvidd (artikel 3) 
 Direktivet är tillämpligt på tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta i en medlemsstat. Tredjelandsmedborgare som är flyktingar eller på annat sätt skyddsbehövande omfattas dock inte. Även vissa andra kategorier, t.ex. personer som har tillfälligt skydd, är undan- tagna från direktivets tillämpningsområde. 
 Bosättningstid (artikel 4) 
 En tredjelandsmedborgare som varit lagligen bosatt i en medlemsstat i fem år har rätt att beviljas ställning som varaktigt bosatt. Perioder av frånvaro från den berörda medlemsstatens territorium skall god- tas förutsatt att de är kortare än sex månader i följd och inte över- stiger tio månader totalt under femårsperioden. 
 337 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:15 
  
 Villkor för att förvärva ställning som varaktigt bosatt (artikel 5) 
 Medlemsstaterna skall kräva att tredjelandsmedborgaren styrker att han eller hon för egen räkning och för de familjemedlemmar för vilka han eller hon har försörjningsansvar, förfogar över stabila och regelbundna försörjningsmedel. Vidare skall tredjelandsmedborga- ren ha en sjukförsäkring. Medlemsstaten får kräva att tredjelandsmed- borgaren följer villkoren för integrering enligt nationell lagstiftning. 
 Allmän ordning och säkerhet (artikel 6) 
 Medlemsstaterna får vägra att bevilja ställning som varaktigt bosatt av skäl som rör allmän ordning eller säkerhet. 
 Förvärv av ställning som varaktigt bosatt (artikel 7) 
 En ansökan om ställning som varaktigt bosatt skall åtföljas av doku- mentation som styrker att villkoren är uppfyllda. Myndigheterna skall skriftligen underrätta den sökande om beslutet om ställning som varaktigt bosatt så snart som möjligt och senast sex månader från det att ansökan lämnades in. Om prövningen av ansökan är av komplicerad natur, får tidsfristen i undantagsfall förlängas. 
 Uppehållstillstånd (artikel 8) 
 Ställning som varaktigt bosatt är permanent och ett  
 EG-uppehålls- 
  tillstånd skall utfärdas. Tillståndet skall gälla i minst fem år. 
 Förlust av ställning som varaktigt bosatt (artikel 9) 
 Varaktigt bosatta skall inte längre ha rätt att behålla denna ställning om den t.ex. erhållits genom bedrägeri, om utvisningsbeslut fattats eller vid bortovaro från gemenskapens territorium minst tolv måna- der i följd. En medlemsstat får återkalla ställningen som varaktigt bo- satt om personen i fråga utgör ett hot mot den allmänna ordningen. Ställningen som varaktigt bosatt skall inte heller få behållas om en sådan ställning beviljats i en annan medlemsstat eller om personen varit borta från medlemsstaten i sex år, såvida inte särskilda skäl finns. 
 338 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 2 
  
 Förfarandegarantier (artikel 10) 
 Om en ansökan om ställning som varaktigt bosatt avslås, eller om denna ställning återkallas eller förloras eller uppehållstillståndet inte förnyas, skall den person som berörs av beslutet ha rätt att ansöka om rättslig prövning. 
 Likabehandling (artikel 11) 
 Varaktigt bosatta skall enligt huvudregeln åtnjuta den behandling som en medlemsstats egna medborgare får i fråga om bl.a. tillträde till arbetsmarknaden (såvida det inte är fråga om offentlig myndig- hetsutövning), studier och socialt bistånd. 
 Skydd mot utvisning (artikel 12) 
 En varaktigt bosatt tredjelandsmedborgare får utvisas endast om han eller hon utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. Innan beslut om utvisning av en varaktigt bo- satt fattas skall medlemsstaterna bl.a. beakta hur länge bosättningen i medlemsstaten har varat och den berörda personens ålder. Ett be- slut om utvisning skall kunna överklagas. Rättshjälp skall ges till varaktigt bosatta som saknar tillräckliga medel. 
 Förmånligare nationella bestämmelser (artikel 13) 
 En medlemsstat får utfärda uppehållstillstånd med förmånligare vill- kor än de som anges i direktivet. Sådana uppehållstillstånd ger dock inte rätt till bosättning i andra medlemsstater. 
 Huvudregel för bosättning i andra medlemsstater (artikel 14) 
 Varaktigt bosatta har enligt huvudregeln rätt att bosätta sig i andra medlemsstater för att arbeta eller studera eller av andra skäl. 
 339 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:15 
  
 Villkor för bosättning i en annan medlemsstat (artikel 15) 
 Den andra medlemsstaten får begära att den varaktigt bosatta bevisar att han eller hon har stabila och regelbundna försörjningsmedel och en sjukförsäkring. Medlemsstaterna får också kräva att tredjelands- medborgaren följer villkoren för integrering i enlighet med natio- nell lagstiftning. Krav på integration får dock inte ställas när tredje- landsmedborgaren har anmodats att uppfylla integreringsvillkor i den första medlemsstat som beviljade ställningen som varaktigt bo- satt. Om den varaktigt bosatta är anställd får den andra medlems- staten anmoda honom eller henne att visa t.ex. anställningskontrakt eller bevis om tillräckliga medel då det rör sig om en egen företagare. Om den varaktigt bosatte studerar får den andra medlemsstaten be- gära bevis om inskrivning vid en godkänd utbildningsanstalt. 
 Familjemedlemmar (artikel 16) 
 Makar och minderåriga barn har en principiell rätt att medfölja den varaktigt bosatte som flyttar till en annan medlemsstat. Den andra medlemsstaten får begära bevis av familjemedlemmen om att denne har sin försörjning tryggad samt sjukförsäkring. 
 Allmän ordning och säkerhet samt folkhälsa (artikel  
 17–18) 
  
 Medlemsstaterna får vägra ansökningar om uppehållstillstånd från varaktigt bosatta eller deras familjemedlemmar om personen utgör ett hot mot allmän ordning eller säkerhet eller mot folkhälsan. 
 Prövning av ansökan om och utfärdande av uppehållstillstånd (artikel 19) 
 En ansökan om uppehållstillstånd i den andra medlemsstaten skall handläggas inom fyra månader. Om behandlingen av ansökan är komplicerad, får tidsfristen förlängas med högst tre månader. 
 340 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 2 
  
 Förfarandegarantier (artikel 20) 
 Ett beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd skall vara motiverat och kunna överklagas. Om ansökan om uppehållstillstånd avslås eller om uppehållstillståndet återkallas eller inte förnyas, skall den berörda personen ha rätt att ansöka om rättslig prövning. 
 Garanterad behandling i den andra medlemsstaten (artikel 21) 
 Så snart som en varaktigt bosatt har fått uppehållstillstånd i den andra medlemsstaten skall han eller hon åtnjuta likabehandling på de om- råden som anges i artikel 11, dvs. en principiell rätt att t.ex. arbeta och studera. 
 Återkallande av uppehållstillståndet och återtagandeskyldighet (artikel 22) 
 Till dess att tredjelandsmedborgaren har uppnått ställning som var- aktigt bosatt får den andra medlemsstaten vägra förnya eller åter- kalla uppehållstillståndet av hänsyn till allmän ordning och säkerhet eller om villkoren för bosättning inte längre är uppfyllda. Den första medlemsstaten skall i dessa fall återta den varaktigt bosatta. Den andra medlemsstaten får utvisa tredjelandsmedborgaren från unionens terri- torium på grund av allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 Förvärv av ställning som varaktigt bosatt i den andra medlemsstaten (artikel 23) 
 Efter ansökan skall den andra medlemsstaten bevilja varaktigt bo- satta denna ställning under förutsättning att villkoren är uppfyllda, bl.a. kravet på minst fem års bosättning i landet. 
 Kontaktpunkter (artikel 25) 
 Medlemsstaterna skall upprätta kontaktpunkter med ansvar att ut- byta information om bl.a. utfärdande av uppehållstillstånd. 
 341 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:15 
  
 Utredningsuppdraget 
 Utredaren skall ta ställning till hur rådets direktiv om varaktigt bo- satta tredjelandsmedborgares ställning skall genomföras i svensk rätt. 
 Bosättningstid 
 En tredjelandsmedborgare som varit lagligen bosatt i en medlemsstat i minst fem år har enligt huvudregeln rätt att beviljas ställning som varaktigt bosatt. Denna status finns inte i svensk lagstiftning. Utre- daren skall ta ställning till vilka författningsändringar som krävs för att det svenska regelverket skall uppfylla direktivet. 
 Försörjningskrav 
 En förutsättning för att en tredjelandsmedborgare skall kunna be- viljas ställning som varaktigt bosatt är att personen kan försörja sig och sina familjemedlemmar. Medlemsstaterna skall därför kräva av tredjelandsmedborgaren att styrka att han eller hon förfogar över försörjningsmedel och har sjukförsäkring. Utredaren skall bedöma vilka ändringar som behövs i svensk rätt för att införa denna ord- ning. 
 Handläggningstid 
 Ett beslut om ställning som varaktigt bosatt skall meddelas skriftli- gen till den sökande senast sex månader från det att ansökan lämna- des in, såvida ärendet inte är av komplicerad natur. Utredaren skall ta ställning till hur detta krav kan införlivas i den svenska ordningen. 
 Förlust av ställning som varaktigt bosatt 
 Ställningen som varaktigt bosatt skall inte kunna behållas om den erhållits genom bedrägeri eller om utvisningsbeslut fattats eller vid bortovaro minst tolv månader i följd. Utredaren skall bedöma vilka ändringar som behöver införas för att svensk lagstiftning skall över- ensstämma med direktivet. 
 342 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 2 
  
 Förfarandegarantier 
 Om en ansökan om ställning som varaktigt bosatt avslås, eller om denna ställning återkallas eller förloras eller uppehållstillståndet inte förnyas, skall den berörda personen ha rätt att ansöka om rättslig prövning i den berörda medlemsstaten. Utredaren skall lämna förslag till vilka ändringar som krävs för att de svenska reglerna skall upp- fylla dessa krav. 
 Likabehandling 
 Enligt huvudregeln skall varaktigt bosatta åtnjuta samma rättigheter som medlemsstatens egna medborgare i fråga om bl.a. tillträde till arbetsmarknaden (under förutsättning att det inte är fråga om offent- lig myndighetsutövning), studier och socialt bistånd. Medlemsstaterna får begränsa likabehandling i förhållande till egna medborgare i fråga om anställning i de fall där verksamheten är förbehållen EU/EES- medborgare enligt gällande nationell lagstiftning. Utredaren skall ta ställning till om de svenska reglerna överensstämmer med direktivet och annars föreslå de ändringar som är nödvändiga. 
 Villkor för bosättning i andra medlemsstater 
 En tredjelandsmedborgare som beviljats ställning som varaktigt bo- satt har enligt huvudregeln rätt att bosätta sig i andra medlemsstater för att t.ex. arbeta eller studera. Utredaren skall klarlägga hur de svenska reglerna behöver ändras för att uppfylla direktivet när det gäller rätten för varaktigt bosatta i andra medlemsstater att flytta till Sverige. 
 Den medlemsstat till vilken den varaktigt bosatte flyttar, får be- gära bevis om tryggad försörjning och sjukförsäkring. Utredaren skall redovisa för- och nackdelar med att införa denna möjlighet i det svenska regelverket och ta ställning till vilka ändringar av den svenska ordningen som behövs om möjligheten införs. 
 343 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:15 
  
 Familjemedlemmar 
 Familjemedlemmar har rätt att följa med den varaktigt bosatte vid flytt till annan medlemsstat. Utredaren skall klarlägga hur de svenska reglerna för sådana familjemedlemmar skall utformas för att direk- tivet skall genomföras. 
 Allmän ordning eller säkerhet och skydd mot utvisning 
 Medlemsstaterna får vägra att bevilja ställning som varaktigt bosatt eller vägra ansökningar om uppehållstillstånd från varaktigt bosatta och deras familjemedlemmar om de utgör ett hot mot allmän ord- ning eller säkerhet eller mot folkhälsan. Vidare får en varaktigt bo- satt tredjelandsmedborgare endast utvisas om han eller hon utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning eller säker- het. Liksom när det gäller direktivet om rätt till familjeåterförening skall utredaren ta ställning till om ändringar behöver vidtas i den svenska lagstiftningen med anledning av dessa bestämmelser. 
 Handläggningstid 
 En ansökan om uppehållstillstånd i den andra medlemsstaten skall handläggas inom fyra månader. Om det är ett komplicerat ärende, får handläggningstiden förlängas med högst tre månader. Utredaren skall ta ställning till hur detta krav kan införlivas i den svenska ordningen. 
 Förfarandegarantier 
 Om ansökan om uppehållstillstånd avslås eller om uppehållstillstånd återkallas eller inte förnyas, skall den berörda personen ha rätt att ansöka om rättslig prövning i den berörda medlemsstaten. Utreda- ren skall klargöra hur de svenska reglerna förhåller sig till direktivet. 
 Likabehandling 
 En varaktigt bosatt som fått uppehållstillstånd i en annan medlems- stat skall enligt huvudregeln ha samma rättigheter som landets egna medborgare när det t.ex. gäller tillträde till arbetsmarknaden eller 
 344 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 2 
  
 studier. Utredaren skall ta ställning till om de svenska reglerna be- höver ändras för att genomföra direktivet. 
 Återkallande av uppehållstillståndet och återtagandeskyldighet 
 Så länge tredjelandsmedborgaren inte fått ställning som varaktigt bo- satt i den andra medlemsstaten får denna vägra förnya eller besluta att återkalla uppehållstillståndet av hänsyn till allmän ordning och säkerhet eller om villkoren för bosättning inte längre är uppfyllda. Den första medlemsstaten skall i dessa fall återta den varaktigt bosatte. Utredaren skall ta ställning till vilka ändringar som krävs i svensk rätt för att denna skall vara förenlig med direktivet. 
 Ställning som varaktigt bosatt 
 En varaktigt bosatt tredjelandsmedborgare har rätt till ställning som varaktigt bosatt i den andra medlemsstaten om villkoren är uppfyllda. Utredaren skall klarlägga vad som behöver göras för att det svenska regelverket skall uppfylla direktivet. 
 Nationell kontaktpunkt 
 Medlemsstaterna skall upprätta kontaktpunkter med ansvar att ut- byta information om bl.a. utfärdande av uppehållstillstånd. Utreda- ren skall ge förslag på svensk kontaktpunkt och hur denna skall fungera. 
 Utredningsbehovet i övrigt 
 Utredningsbehovet omfattar direktivets konsekvenser och behovet av regeländringar inte bara med avseende på utlänningslagstiftningen utan även avseende ändringar som kan aktualiseras i annan lagstift- ning. 
 Utredaren skall, utöver vad som ovan närmare beskrivits, ta ställ- ning till om det fordras några ytterligare åtgärder för direktivets genomförande i den svenska rättsordningen. Utredaren skall lägga fram förslag på de författningsändringar som bedöms nödvändiga och 
 345 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2005:15 
  
 andra åtgärder, t.ex. vad beträffar myndigheternas handläggnings- rutiner, som genomförandet av direktivet ger anledning till. 
 Kostnadsberäkning 
 Utredaren skall göra en bedömning av eventuella kostnader som före- slagna författningsändringar och andra åtgärder kan komma att med- föra samt lämna förslag till finansiering i enlighet med bestämmelserna i kommittéförordningen (1998:1474). 
 Redovisning av uppdraget 
 Uppdraget skall redovisas senast den 31 oktober 2004. 
 (Utrikesdepartementet) 
 346 
 Bilaga 3 
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till utredningen om uppe- 
  
 Dir. 
  
 hållstillstånd för familjeåterförening och 
  
 2004:171 
  
 varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare 
  
 (UD 2004:01) 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 9 december 2004. 
 Förlängd tid för uppdraget 
 Regeringen beslutade den 11 december 2003 att en särskild ut- redare skall ta ställning till hur rådets direktiv 2003/86/EG av den 22 september 2003 om rätt till familjeåterförening (EUT L 251, 3.10.2003, s. 12, Celex nr 32003L0086) skall genomföras i Sverige. I uppdraget ingår också att utreda hur förslagen i Anhörigkommit- téns delbetänkande Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) för- håller sig till bestämmelserna i direktivet. Utredaren skall lägga fram förslag på de författningsändringar som bedöms nödvändiga. 
 I tilläggsdirektiv beslutade den 18 mars 2004 utvidgades utred- ningen till att även ta ställning till hur rådets direktiv 2003/109/EG av den 25 november 2003 om varaktigt bosatta tredjelandsmedborga- res ställning (EUT L 16, 23.01.2004, s. 44, Celex nr 32003L0109) skall genomföras i svensk rätt. Enligt detta direktiv skall utredaren lägga fram förslag på de författningsändringar som bedöms nöd- vändiga samt göra en bedömning av vilka kostnader som föreslagna författningsändringar och andra åtgärder kan komma att medföra samt lämna förslag till finansiering. I tilläggsdirektiven beslutades att uppdraget skulle redovisas senast den 31 oktober 2004. 
 Utredningstiden förlängs och redovisningen av uppdraget delas upp på ett delbetänkande och ett slutbetänkande. 
 I delbetänkandet skall utredaren lägga fram förslag på de författ- ningsändringar och andra åtgärder som är obligatoriska för direk- tivens genomförande. Utredaren skall även göra en bedömning av vilka kostnader som föreslagna författningsändringar och andra åt- gärder kan komma att medföra samt lämna förslag till finansiering. 
 347 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2005:15 
  
 Utredaren skall redovisa denna del av uppdraget senast den 15 mars 2005. 
 I slutbetänkandet skall utredaren behandla frågan om hur för- slagen i Anhörigkommitténs delbetänkande Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) förhåller sig till bestämmelserna i rådets direktiv om rätt till familjeåterförening. Här skall dessutom övriga författ- ningsändringar och förslag till andra åtgärder redovisas som kan be- hövas med anledning av direktiven för en ändamålsenlig och enhet- lig lagstiftning. Även i denna del skall utredaren göra en bedöm- ning av vilka kostnader som föreslagna författningsändringar och andra åtgärder kan komma att medföra samt lämna förslag till finan- siering. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag i ett slutbetänkande senast den 30 juni 2005. 
 (Utrikesdepartementet) 
 348 
 Bilaga 4 
 RÅDETS DIREKTIV 2003/86/EG 
 av den 22 september 2003 
 om rätt till familjeåterförening 
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 63.3 a i detta, 
 med beaktande av kommissionens förslag, 
 1 
  
 med beaktande av Europaparlamentets yttrande, 
 2 
  
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, 
 3  
 och 
 med beaktande av Regionkommitténs yttrande, 
 4  
 och av följande skäl: 
  
 (1) 
  
 För att gradvis inrätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa föreskrivs i Fördraget om upprättandet av Europe- iska gemenskapen dels att det skall vidtas åtgärder som syftar till att säkerställa den fria rörligheten för personer, och i sam- band därmed direkt relaterade stödåtgärder avseende kontrol- ler vid yttre gränser, asyl och invandring, dels att det skall vid- tas åtgärder som rör asyl, invandring och skydd av rättigheter för tredjelandsmedborgare. 
  
 1 
  
 EGT C 116 E, 26.4.2000, s. 66, och EGT C 62 E, 27.2.2001, s. 99. 
  
 2 
  
 EGT C 135, 7.5.2001, s. 174. 
  
 3 
  
 EGT C 204, 18.7.2000, s. 40. 
  
 4 
  
 EUT C 73, 26.3.2003, s. 16. 
  
 349 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:15 
  
 (2) 
  
 Åtgärderna avseende familjeåterförening bör antas i överens- stämmelse med den skyldighet att skydda familjen och att respektera familjelivet som har stadfästs i en rad folkrättsliga instrument. Detta direktiv respekterar de grundläggande rättig- heter och iakttar de principer som erkänns särskilt i artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna och i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. 
  
 (3) 
  
 Europeiska rådet erkände vid sitt särskilda möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 behovet av tillnärmning av natio- nell lagstiftning om villkoren för rätt till inresa och vistelse för tredjelandsmedborgare. I detta sammanhang fastslog Euro- peiska rådet särskilt att Europeiska unionen bör säkerställa en rättvis behandling av tredjelandsmedborgare som lagligen vistas på medlemsstaternas territorium, och att en mer kraft- full integrationspolitik bör syfta till att ge dem rättigheter och skyldigheter som är jämförbara med  
  
 EU-medborgarnas. 
  Euro- peiska rådet uppmanade därför rådet att, på grundval av förslag från kommissionen, snabbt anta rättsliga instrument. Behovet av att uppnå de mål som fastställdes i Tammerfors bekräftades av Europeiska rådet i Laeken den 14 och 15 december 2001. 
  
 (4) 
  
 Familjeåterförening är ett nödvändigt medel för att möjlig- göra familjelivet. Familjeåterförening bidrar till att skapa en social och kulturell stabilitet som underlättar tredjelandsmed- borgarnas integrering i medlemsstaterna, som även främjar den ekonomiska och sociala sammanhållningen, vilket är ett av gemenskapens grundläggande mål enligt fördraget. 
  
 (5) 
  
 Medlemsstaterna bör sätta i kraft bestämmelserna i detta direk- tiv utan diskriminering med avseende på kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska egenskaper, språk, religion eller övertygelse, politiska eller andra åsikter, till- hörighet till en nationell minoritet, förmögenhet, födelseort, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. 
  
 (6) 
  
 För att säkerställa skyddet för familjen och bevarandet eller skapandet av familjelivet, bör de materiella villkoren för ut- övandet av rätten till familjeåterförening fastställas enligt gemensamma kriterier. 
  
 (7) 
  
 Medlemsstaterna bör ha möjlighet att tillämpa detta direktiv även om alla familjemedlemmar anländer tillsammans. 
  
 (8) 
  
 Situationen för flyktingar bör ges särskild uppmärksamhet med anledning av de skäl som tvingat dem att fly från sitt 
  
 350 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
  
 land och hindrar dem från att leva ett normalt familjeliv där. Deras rätt till familjeåterförening bör därför regleras av för- månligare villkor. 
  
 (9) 
  
 Familjeåterförening bör under alla omständigheter gälla med- lemmarna i kärnfamiljen, det vill säga make/maka och under- åriga barn. 
  
 (10) 
  
 Det är upp till medlemsstaterna att avgöra huruvida de öns- kar tillåta familjeåterförening för släktingar i rakt uppstigan- de led, ogifta myndiga barn, ogifta eller registrerade partners samt, när det gäller polygama hushåll, underåriga barn till ytterligare en make/maka och referenspersonen. Att en med- lemsstat beviljar familjeåterförening för dessa personer skall inte påverka möjligheten för de medlemsstater som inte god- känner familjeband i de fall som täcks av denna bestämmelse att inte bevilja dessa personer behandling som familjemed- lemmar när det gäller rätten till vistelse i en annan medlems- stat, enligt definitionen i relevant  
  
 EG-lagstiftning. 
  
 (11) 
  
 Rätten till familjeåterförening bör utövas i överensstämmelse med de värden och principer som medlemsstaterna erkänner, i synnerhet beträffande kvinnors och barns rättigheter, vilket motiverar att restriktiva åtgärder kan införas mot återfören- ing av familjemedlemmar i polygama hushåll. 
  
 (12) 
  
 Möjligheten att begränsa rätten till familjeåterförening för barn över tolv års ålder, vars primära bostad är en annan än refe- renspersonens, är avsedd att avspegla barnens förmåga till inte- grering i tidig ålder och skall garantera att de förvärvar den utbildning och de språkkunskaper som krävs i skolan. 
  
 (13) 
  
 Det bör inrättas ett system med förfaranderegler för pröv- ning av ansökan om familjeåterförening och för familjemed- lemmars inresa och vistelse. Dessa förfaranden bör vara effek- tiva och genomförbara i förhållande till den normala arbetsbe- lastningen vid medlemsstaternas myndigheter, samt tillåta in- syn och vara rättvisa för att ge de berörda personerna adekvat rättssäkerhet. 
  
 (14) 
  
 Familjeåterförening får vägras på vederbörligen motiverade grunder. I synnerhet bör den person som önskar åtnjuta familjeåterförening inte utgöra ett hot mot allmän ordning och säkerhet. Begreppet allmän ordning får inbegripa fällande dom för allvarligt brott. Det bör i detta sammanhang noteras att begreppet allmän ordning och säkerhet även omfattar fall då en tredjelandsmedborgare tillhör en sammanslutning som 
  
 351 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:15 
  
 stöder internationell terrorism, stöder en sådan sammanslut- ning eller har extremistiska sympatier. 
  
 (15) 
  
 Familjemedlemmarnas integrering bör främjas. De bör därför få en självständig ställning som är oberoende av referensper- sonen, särskilt vid upplösning av familjeband och partnerskap, och de bör få tillträde till undervisning, anställning och yrkes- utbildning på samma villkor som den person med vilken de återförenas, i enlighet med relevanta villkor. 
  
 (16) 
  
 Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att införa en rätt till familjeåterförening för tredjelandsmedborg- are som skall utövas enligt gemensamma regler, inte i till- räcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vid- ta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. 
  
 (17) 
  
 I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Euro- peiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i nämnda protokoll, deltar dessa medlemsstater inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt i dem. 
  
 (18) 
  
 I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Euro- peiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Jones ställning deltar Danmark inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt i Danmark. 
  
 352 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 KAPITEL I 
 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 
 Artikel 1 
 Syftet med detta direktiv är att fastställa villkor för utövandet av rätten till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare som vistas lagligen på medlemsstaternas territorier. 
 Artikel 2 
 I detta direktiv avses med 
  
 a) 
  
 tredjelandsmedborgare 
 : personer som inte är unionsmedborgare enligt artikel 17.1 i fördraget, 
  
 b) 
  
 flykting 
 : tredjelandsmedborgare eller statslösa personer som beviljats flyktingstatus enligt Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 angående flyktingars rättsliga ställning, ändrad genom New  
 York-protokollet 
  av den 31 januari 1967, 
  
 c) 
  
 referensperson 
 : en tredjelandsmedborgare som vistas lagligen i en medlemsstat och som ansöker om familjeåterförening, eller vars familjemedlemmar ansöker om familjeåterförening för att förenas med honom/henne, 
  
 d) 
  
 familjeåterförening 
 : inresa och vistelse i en medlemsstat för familjemedlemmar till en tredjelandsmedborgare som vistas lag- ligen i den medlemsstaten, för att upprätthålla familjeenheten, oavsett om familjebanden knutits före eller efter referensper- sonens inresa, 
  
 e) 
  
 uppehållstillstånd 
 : varje tillstånd som utfärdas av myndigheterna i en medlemsstat och som ger en tredjelandsmedborgare rätt att vistas lagligt på den medlemsstatens territorium i enlighet med 
 bestämmelserna i artikel 1.2 a i rådets förordning (EG) nr 1030/2002 av den 13 juni 2002 om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd för medborgare i tredje land, 
 5 
  
 f) 
  
 underårig utan medföljande vuxen 
  
 : tredjelandsmedborgare eller statslös person som är yngre än arton år och som anländer till 
  
 5  
 EGT L 157, 15.6.2002, s. 1. 
 353 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:15 
  
 medlemsstaternas territorier utan medföljande vuxen som en- ligt lag eller sedvana ansvarar för den underårige, så länge som denne inte faktiskt tas om hand av en sådan vuxen, eller en under- årig som lämnas utan medföljande vuxen efter att ha anlänt till medlemsstaternas territorier. 
 Artikel 3 
  
 1. 
  
 Detta direktiv skall tillämpas när referenspersonen innehar ett uppehållstillstånd med en giltighetstid på minst ett år som utfärdats av en medlemsstat och har välgrundade utsikter att få ett varaktigt uppehållstillstånd, om hans eller hennes familjemedlemmar är tredje- landsmedborgare, oberoende av deras rättsliga ställning. 
  
 2. 
  
 Detta direktiv skall inte tillämpas när referenspersonen 
  
 a) 
  
 ansöker om att beviljas flyktingstatus och vars ansökan ännu inte har lett till ett slutligt beslut, 
  
 b) 
  
 har tillstånd att vistas i en medlemsstat med stöd av ett till- fälligt skydd eller som ansöker om tillstånd att vistas i med- lemsstaten i avvaktan på ett beslut om sin ställning, 
  
 c) 
  
 har tillstånd att vistas i en medlemsstat på grundval av alterna- tiva skyddsformer enligt internationella förpliktelser, nationell lagstiftning eller praxis i medlemsstaterna, eller som har ansökt om uppehållstillstånd av denna anledning och som avvaktar ett beslut om sin ställning. 
  
 3. 
  
 Detta direktiv skall inte tillämpas på familjemedlemmar till unions- medborgare. 
  
 4. 
  
 Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av förmånligare bestämmelser i 
  
 a) 
  
 bilaterala och multilaterala avtal mellan gemenskapen eller gemen- skapen och dess medlemsstater å ena sidan och tredje länder å andra sidan, 
  
 b) 
  
 Europeiska sociala stadgan av den 18 oktober 1961, den revi- derade Europeiska sociala stadgan av den 3 maj 1987 och den europeiska konventionen om migrerande arbetstagares rätts- ställning av den 24 november 1977. 
  
 354 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
  
 5. Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas möjligheter att anta eller behålla förmånligare bestämmelser. 
 KAPITEL II 
 FAMILJEMEDLEMMAR 
 Artikel 4 
 1. Medlemsstaterna skall, enligt detta direktiv och med iakttagande av villkoren i kapitel IV och i artikel 16, tillåta inresa och vistelse för följande familjemedlemmar: 
  
 a) 
  
 Referenspersonens make/maka. 
  
 b) 
  
 Underåriga barn till referenspersonen och dennes make/maka, inbegripet barn som har adopterats i enlighet med ett beslut som har fattats av den berörda medlemsstatens behöriga myndighet eller ett beslut som är automatiskt verkställbart enligt den med- lemsstatens internationella förpliktelser, eller som måste erkän- nas enligt internationella förpliktelser. 
  
 c) 
  
 Underåriga barn, inbegripet adopterade barn, till referensper- sonen om denne har vårdnaden och barnen är beroende av honom/henne för sin försörjning. Medlemsstaterna får tillåta familjeåterförening för barn som står under gemensam vårdnad, under förutsättning att den andra vårdnadshavaren har lämnat sitt medgivande. 
  
 d) 
  
 Underåriga barn, inbegripet adopterade barn, till maken/makan om denne har vårdnaden och barnen är beroende av honom/henne för sin försörjning. Medlemsstaterna får tillåta familjeåterförening för barn som står under gemensam vårdnad, under förutsätt- ning att den andra vårdnadshavaren har lämnat sitt medgivande. 
  
 Underåriga barn enligt denna artikel får inte ha uppnått myn- dighetsålder enligt den berörda medlemsstatens lagstiftning och får inte vara gifta. 
 När ett barn är över tolv år och anländer på egen hand utan resten av sin familj, får medlemsstaterna med avvikelse från ovanstående, innan de ger barnet tillstånd till inresa och vistelse enligt detta direktiv, pröva om barnet uppfyller kriteriet för integrering, om deras lagstiftning vid den tidpunkt då detta direktiv genomförs föreskriver en sådan prövning. 
 355 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:15 
  
 2. Medlemsstaterna får i lag eller annan författning, enligt detta direk- tiv och med iakttagande av villkoren i kapitel IV, tillåta inresa och vistelse för följande familjemedlemmar: 
  
 a) 
  
 Släktingar i rakt uppstigande led av första graden till referens- personen eller dennes make/maka, om släktingarna är beroende av referenspersonen eller dennes make/maka för sin försörjning och saknar annat nödvändigt familjemässigt stöd i ursprungs- landet. 
  
 b) 
  
 Ogifta myndiga barn till referenspersonen eller dennes make/ma- ka, om barnen av hälsoskäl bevisligen inte kan försörja sig själva. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får i lag eller annan författning, enligt detta direktiv och med iakttagande av villkoren i kapitel IV, tillåta inresa och vistelse för en ogift partner som är tredjelandsmedborgare och som har ett vederbörligen styrkt varaktigt förhållande med refe- renspersonen eller för en tredjelandsmedborgare som har familje- band med referenspersonen i form av ett registrerat partnerskap enligt artikel 5.2 samt för ogifta underåriga barn, även adopterade barn, samt ogifta myndiga barn som av hälsoskäl bevisligen inte kan försörja sig själva, till dessa personer. 
  
 Medlemsstaterna får besluta att registrerad partner skall behand- las som make/maka i fråga om familjeåterförening. 
  
 4. 
  
 När det gäller polygama hushåll där referenspersonen redan bor tillsammans med en make/maka på en medlemsstats territorium, skall den berörda medlemsstaten inte tillåta familjeåterförening för en ytterligare make/maka. 
  
 Med avvikelse från punkt 1 c får medlemsstaterna begränsa familje- återförening av underåriga barn till ytterligare en make/maka och referenspersonen. 
  
 5. 
  
 För att garantera en bättre integration och förhindra tvångsäkten- skap får medlemsstaterna kräva att referenspersonen och dennes make/maka skall ha uppnått en viss lägsta ålder, och högst 21 år, innan maken/makan kan återförenas med referenspersonen. 
  
 6. 
  
 Med avvikelse från ovanstående får medlemsstaterna begära att ansökningar om familjeåterförening för underåriga barn skall läm- nas innan barnet har fyllt 15 år, så som föreskrivs i deras gällande lagstiftning vid datumet för genomförandet av detta direktiv. Om 
  
 356 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
  
 ansökan lämnas in efter det att barnet har fyllt 15 år, skall de med- lemsstater som beslutar att tillämpa detta undantag tillåta inresa och vistelse för sådana barn av andra skäl än familjeåterförening. 
 KAPITEL III 
 INLÄMNANDE OCH PRÖVNING AV ANSÖKAN 
 Artikel 5 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna skall avgöra om en ansökan till de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten om inresa och vistelse för familjeåterförening skall lämnas in av referenspersonen eller av dennes familjemedlemmar. 
  
 2. 
  
 Ansökan skall åtföljas av skriftliga bevis för familjebanden och för att villkoren i artiklarna 4 och 6 och, i förekommande fall, artik- larna 7 och 8 är uppfyllda, samt bestyrkta kopior av familjemedlem- marnas resehandlingar. 
  
 Om det är lämpligt för att styrka familjebanden, får medlems- staterna hålla samtal med referenspersonen och dennes familjemed- lemmar och göra de utredningar som bedöms nödvändiga. 
 Vid prövningen av en ansökan avseende referenspersonens ogifta partner skall medlemsstaterna vid bedömningen av om det finns ett varaktigt förhållande beakta omständigheter som att det finns ett gemensamt barn, ett tidigare samboende, ett registrerat partnerskap eller andra tillförlitliga bevis. 
  
 3. 
  
 Ansökan skall lämnas in och behandlas när familjemedlemmarna vistas utanför den medlemsstat på vars territorium referensperson- en vistas. 
  
 Med avvikelse från denna bestämmelse får en medlemsstat i lämp- liga fall godta en ansökan som lämnas in när familjemedlemmarna redan befinner sig på dess territorium. 
  
 4. 
  
 Så snart som möjligt och under alla omständigheter senast nio månader efter det att ansökan har lämnats in, skall medlemsstatens behöriga myndigheter skriftligen underrätta den person som har lämnat in ansökan om beslutet. 
  
 Om prövningen av ansökan är av komplicerad natur, får tids- fristen i första stycket i undantagsfall förlängas. 
 357 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:15 
  
 Ett beslut om avslag skall motiveras. Samtliga följder av att ett beslut inte har fattats när tidsfristen i första stycket löper ut skall regleras i den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning. 
 5. Vid prövningen av ansökan skall medlemsstaterna ta vederbörlig hänsyn till att underåriga barns bästa skall komma i främsta rummet. 
 KAPITEL IV 
 VILLKOR FÖR UTÖVANDET AV RÄTTEN TILL 
 FAMILJEÅTERFÖRENING 
 Artikel 6 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna får avslå en ansökan om inresa och vistelse för en familjemedlem av hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får återkalla uppehållstillstånd eller avslå en an- sökan om förnyelse av uppehållstillstånd för en familjemedlem av hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa. 
  
 När medlemsstaten fattar relevant beslut skall den beakta, för- utom artikel 17, allvaret i eller typen av brott mot allmän ordning eller säkerhet som familjemedlemmen begått, eller den fara som denna person utgör. 
  
 3. 
  
 Den berörda medlemsstatens behöriga myndighet får inte avslå en ansökan om förnyelse av ett uppehållstillstånd eller utvisa någon från territoriet endast på grund av sjukdom eller invaliditet som har uppkommit efter det att uppehållstillståndet utfärdades. 
  
 Artikel 7 
 1. När ansökan om familjeåterförening lämnas in får den berörda medlemsstaten kräva att den person som har lämnat in ansökan läg- ger fram bevis för att referenspersonen har 
  
 a) 
  
 en bostad som anses normal för en familj av jämförbar storlek i samma område och som uppfyller medlemsstatens gällande all- männa bestämmelser om säkerhet och sanitära förhållanden, 
  
 358 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
  
 b) 
  
 en sjukförsäkring avseende alla risker som de egna medborgarna i den berörda medlemsstaten normalt omfattas av, och som om- fattar referenspersonen och hans eller hennes familjemedlemmar, 
  
 c) 
  
 stabila och regelbundna försörjningsmedel som är tillräckliga för att försörja referenspersonen och hans eller hennes familje- medlemmar utan hjälp från systemet för socialt bistånd i den berörda medlemsstaten. Medlemsstaterna skall bedöma dessa försörjningsmedel med hänsyn till vilken typ av medel det rör sig om och inkomsternas regelbundenhet, och får beakta nivån för minimilöner och  
  
 -pensioner 
  samt antalet familjemedlemmar. 
 2. Medlemsstaterna får kräva att tredjelandsmedborgare följer inte- grationsåtgärderna i enlighet med nationell lagstiftning. 
 Beträffande de flyktingar och/eller flyktingars familjemedlem- mar som avses i artikel 12 får de integrationsåtgärder som avses i första stycket inte tillämpas förrän de berörda personerna har bevil- jats familjeåterförening. 
 Artikel 8 
 Medlemsstaterna får kräva att referenspersonen skall ha vistats lag- ligen på deras territorium under en period som inte får överstiga två år innan han eller hon kan återförenas med sina familjemedlemmar. 
 Om en medlemsstats gällande lagstiftning på området för familje- återförening vid den tidpunkt då direktivet antas beaktar medlems- statens mottagningskapacitet, får medlemsstaten med avvikelse från första stycket införa en väntetid på högst tre år mellan inlämnandet av en ansökan om familjeåterförening och utfärdandet av uppe- hållstillstånd för familjemedlemmarna. 
 KAPITEL V 
 FAMILJEÅTERFÖRENING FÖR FLYKTINGAR 
 Artikel 9 
 1. Detta kapitel skall tillämpas på familjeåterförening för sådana flyktingar som erkänns av medlemsstaterna. 
 359 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:15 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får begränsa tillämpningen av detta kapitel till flyktingar vilkas familjeband har etablerats före inresan. 
  
 3. 
  
 Detta kapitel skall inte påverka regler om beviljande av flykting- status för familjemedlemmar. 
  
 Artikel 10 
  
 1. 
  
 Artikel 4 skall tillämpas på definitionen av familjemedlemmar, med undantag av artikel 4.1 tredje stycket som inte skall tillämpas på barn till flyktingar. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får tillåta familjeåterförening för andra familje- medlemmar än de som anges i artikel 4, om de är beroende av flykt- ingen för sin försörjning. 
  
 3. 
  
 Om en flykting är underårig utan medföljande vuxen 
  
 a) 
  
 skall medlemsstaterna tillåta inresa och vistelse i familjeåterför- eningssyfte för hans eller hennes släktingar i rakt uppstigande led av första graden utan att tillämpa villkoren i artikel 4.2 a, 
  
 b) 
  
 får medlemsstaterna tillåta inresa och vistelse i familjeåterför- eningssyfte för hans eller hennes legala vårdnadshavare eller varje annan familjemedlem, om flyktingen inte har några släkt- ingar i rakt uppstigande led eller om de inte går att spåra. 
  
 Artikel 11 
  
 1. 
  
 Vad gäller inlämnandet och prövningen av ansökan skall artikel 5 tillämpas, med förbehåll för punkt 2 i den här artikeln. 
  
 2. 
  
 Om en flykting inte kan styrka sina familjeband med offentliga handlingar, skall medlemsstaten beakta andra bevis för att sådana band föreligger enligt nationell lagstiftning. Ett beslut om avslag på ansökan får inte uteslutande bygga på avsaknad av skriftlig be- visning. 
  
 360 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
  
 Artikel 12 
  
 1. 
  
 Med avvikelse från artikel 7 får medlemsstaterna i samband med ansökningar som rör sådana familjemedlemmar som avses i artikel 4.1 inte kräva att flyktingen och/eller dennes familjemedlemmar skall styrka att flyktingen uppfyller villkoren i artikel 7. 
  
 Utan att internationella åtaganden åsidosätts, får medlemsstaterna, om familjeåterförening är möjlig i ett tredje land med vilket refe- renspersonen och/eller familjemedlemmen har särskild anknytning, kräva de uppgifter som avses i första stycket. 
 Medlemsstaterna får kräva att flyktingen uppfyller villkoren i artikel 7.1 om ansökan om familjeåterförening inte lämnas in inom tre månader efter det att flyktingstatus har beviljats. 
  
 2. 
  
 Med avvikelse från artikel 8 får medlemsstaterna inte kräva att flyktingen skall ha vistats på deras territorium under en viss tid innan han eller hon kan återförenas med sina familjemedlemmar. 
  
 KAPITEL VI 
 INRESA OCH VISTELSE FÖR FAMILJEMEDLEMMAR 
 Artikel 13 
  
 1. 
  
 Så snart ansökan om inresa för familjeåterförening har godkänts, skall den berörda medlemsstaten ge familjemedlemmarna tillstånd till inresa. Den berörda medlemsstaten skall därvid på alla sätt underlätta för dessa personer att erhålla de viseringar som krävs. 
  
 2. 
  
 Den berörda medlemsstaten skall för familjemedlemmarna utfärda ett första uppehållstillstånd med minst ett års giltighetstid. Detta uppehållstillstånd skall kunna förnyas. 
  
 3. 
  
 Giltighetstiden för familjemedlemmens eller familjemedlemmar- nas uppehållstillstånd får i princip inte sträcka sig längre än till och med det datum då referenspersonens uppehållstillstånd löper ut. 
  
 361 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:15 
  
 Artikel 14 
 1. Referenspersonens familjemedlemmar skall ha samma rätt som referenspersonen att få tillträde till 
  
 a) 
  
 utbildning, 
  
 b) 
  
 anställning eller egen företagsverksamhet, 
  
 c) 
  
 yrkesvägledning, yrkesutbildning, fortbildning och omskolning. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får enligt sin nationella lagstiftning besluta på vilka villkor familjemedlemmar får utöva verksamhet som anställda eller som egenföretagare. I dessa villkor skall det anges en tidsgräns som i inget fall får överskrida tolv månader, inom vilken medlems- staterna får undersöka situationen på sin arbetsmarknad, innan familjemedlemmar beviljas tillstånd att utöva verksamhet som an- ställda eller som egenföretagare. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får begränsa tillträdet till anställning eller egen företagsverksamhet för sådana släktingar i rakt uppstigande led av första graden eller ogifta myndiga barn som omfattas av artikel 4.2. 
  
 Artikel 15 
  
 1. 
  
 Senast efter fem års vistelse, och under förutsättning att familje- medlemmen inte har beviljats uppehållstillstånd av andra skäl än familjeåterförening, har make/maka eller ogift partner samt barn som har uppnått myndig ålder rätt till att efter ansökan, om så krävs, få eget uppehållstillstånd som är oberoende av referenspersonens uppehållstillstånd. 
  
 Medlemsstaterna får inskränka beviljandet av det uppehållstill- stånd som avses i första stycket till make/maka eller ogift partner vid upplösning av familjebanden. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får bevilja eget uppehållstillstånd för myndiga barn och sådana släktingar i direkt uppstigande led som omfattas av artikel 4.2. 
  
 3. 
  
 Om personer som rest in i medlemsstaten för familjeåterför- ening blir änklingar/änkor, skiljer sig, separerar eller om deras släktingar i direkt upp- eller nedstigande led av första graden av- lider, får de, efter ansökan, om så krävs, beviljas eget uppehållstill- 
  
 362 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
  
 stånd. Medlemsstaterna skall anta bestämmelser som garanterar att oberoende uppehållstillstånd utfärdas i särskilt ömmande fall. 
 4. Villkoren för beviljande av eget uppehållstillstånd och för giltig- hetstiden för eget uppehållstillstånd skall fastställas enligt nationell lagstiftning. 
 KAPITEL VII 
 PÅFÖLJDER OCH RÄTTSMEDEL 
 Artikel 16 
 1. Medlemsstaterna får avslå en ansökan om inresa och vistelse för familjeåterförening eller, i förekommande fall, återkalla ett uppe- hållstillstånd eller avslå en ansökan om förnyelse av uppehållstill- stånd för en familjemedlem i följande fall: 
  
 a) 
  
 Om villkoren i detta direktiv inte är uppfyllda eller inte längre är uppfyllda. 
  
 Om referenspersonens tillgångar vid förnyelse av uppehålls- tillståndet inte räcker till utan hjälp från den berörda medlems- statens socialbidragssystem enligt artikel 7.1 c skall medlems- staten beakta familjemedlemmarnas bidrag till hushållets in- komst. 
  
 b) 
  
 Om referenspersonen och dennes familjemedlemmar inte eller inte längre lever som gifta eller har ett fullständigt familjeliv. 
  
 c) 
  
 Om det kan konstateras att referenspersonen eller dennes ogifta partner är gift med eller har ett varaktigt förhållande med en annan person. 
  
 2. Medlemsstaterna får även avslå en ansökan om inresa och vistelse för familjeåterförening, återkalla ett uppehållstillstånd eller avslå en ansökan om att förnya uppehållstillståndet om det är fastställt 
  
 a) 
  
 att falska eller vilseledande uppgifter eller falska eller förfals- kade handlingar har använts, eller att tillstånd har erhållits ge- nom vilseledande eller på andra olagliga sätt, 
  
 b) 
  
 att ett äktenskap eller partnerskap har ingåtts eller en adoption har utförts uteslutande för att ge den berörda personen möjlig- het att resa in och vistas i en medlemsstat. 
  
 När medlemsstaterna gör en bedömning som gäller denna 
 363 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2005:15 
  
 punkt får de särskilt ta hänsyn till det faktum att äktenskapet eller partnerskapet ingicks eller att adoptionen gjordes efter det att uppehållstillståndet utfärdades för referenspersonen. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får återkalla ett uppehållstillstånd eller avslå en ansökan om förnyat uppehållstillstånd för en familjemedlem om referenspersonen inte längre vistas i medlemsstaten och familjemed- lemmen ännu inte har rätt till eget uppehållstillstånd enligt artikel 15. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna får utföra särskilda kontroller när det finns välgrundade misstankar om vilseledande eller skenäktenskap, sken- partnerskap eller skenadoption enligt definitionen i punkt 2. Sär- skilda kontroller får även utföras när familjemedlemmars uppe- hållstillstånd förnyas. 
  
 Artikel 17 
 Om en ansökan om familjeåterförening avslås, om ett uppehållstill- stånd återkallas eller inte förnyas, eller om det beslutats att referens- personen eller dennes familjemedlemmar skall utvisas, skall medlems- staterna ta vederbörlig hänsyn till arten och stabiliteten av den berör- da personens familjeband och varaktigheten av vistelsen i medlems- staten samt förekomsten av familjemässig, kulturell eller social an- knytning till ursprungslandet. 
 Artikel 18 
 Om en ansökan om familjeåterförening avslås, om ett uppehålls- tillstånd återkallas eller inte förnyas, eller om utvisning beslutas, skall medlemsstaterna se till att referenspersonen och/eller dennes familjemedlemmar har rätt att ansöka om rättslig prövning. 
 Formerna och behörigheten för utövandet av den rätt som avses i första stycket skall fastställas av de berörda medlemsstaterna. 
 364 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
  
 KAPITEL VIII 
 SLUTBESTÄMMELSER 
 Artikel 19 
 Kommissionen skall med jämna mellanrum, och första gången se- nast den 3 oktober 2007, rapportera till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv i medlemsstaterna, och vid behov föreslå nödvändiga ändringar. Dessa ändringsförslag skall vara prioriterade enligt artiklarna 3, 4, 7, 8 och 13. 
 Artikel 20 
 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 3 oktober 2005. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 
 När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 
 Artikel 21 
 Detta direktiv träder i kraft den samma dag som det offentliggörs i 
 Europeiska unionens officiella tidning. 
 Artikel 22 
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med För- draget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. 
 Utfärdat i Bryssel den 22 september 2003. 
 På rådets vägnar 
 StoneOrdförande 
 365 
 Bilaga 5 
 RÅDETS DIREKTIV 2003/109/EG 
 av den 25 november 2003 
 om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning 
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
 med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 63.3 och 63.4 i detta, 
 med beaktande av kommissionens förslag, 
 1 
  
 med beaktande av Europaparlamentets yttrande, 
 2 
  
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, 
 3 
  
 med beaktande av Regionkommitténs yttrande, 
 4  
 och av följande skäl: 
  
 (1) 
  
 För att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa föreskrivs i Fördraget om upprättandet av Europe- iska gemenskapen dels att det skall vidtas åtgärder som syftar till att säkerställa den fria rörligheten för personer, och i sam- band därmed direkt relaterade stödåtgärder avseende kon- troller vid yttre gränser, asyl och invandring, dels att det skall 
  
 1 
  
 EGT C 240 E, 28.8.2001, s. 79. 
  
 2 
  
 EGT C 284 E, 21.11.2002, s. 102. 
  
 3 
  
 EGT C 36, 8.2.2002, s. 59. 
  
 4 
  
 EGT C 19, 22.1.2002, s. 18. 
  
 367 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 vidtas åtgärder som rör asyl, invandring och skydd av rättig- heter för tredjelandsmedborgare. 
  
 (2) 
  
 Vid sitt extra möte i Tammerfors den  
  
 15–16 
  oktober 1999 kon- staterade rådet att den rättsliga ställningen för tredjelandsmed- borgare bör tillnärmas den som medlemsstaternas medborga- re åtnjuter och att en person som har vistats lagligen i en med- lemsstat under en tid som skall fastställas och som har uppe- hållstillstånd för längre tid bör i den medlemsstaten beviljas en uppsättning enhetliga rättigheter som ligger så nära EU- medborgarnas rättigheter som möjligt. 
  
 (3) 
  
 Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns särskilt i Europeiska kon- ventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och i Europeiska unionens stadga om grundläggande rättigheter. 
  
 (4) 
  
 Varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares integration i med- lemsstaterna är en nyckelfaktor för att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen, vilket är ett av gemenskapens grundläggande mål enligt fördraget. 
  
 (5) 
  
 Medlemsstaterna bör sätta i kraft bestämmelserna i detta direk- tiv utan diskriminering med avseende på kön, ras, hudfärg, et- niskt eller socialt ursprung, genetiska egenskaper, språk, religion eller övertygelse, politiska eller andra åsikter, tillhörighet till en nationell minoritet, förmögenhet, födelseort, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. 
  
 (6) 
  
 Det viktigaste kriteriet för att kunna förvärva ställning som varaktigt bosatt bör vara bosättningstiden inom en medlems- stats territorium. Bosättningen bör ha varit laglig och oav- bruten för att vittna om personens förankring i landet. En viss flexibilitet bör dock finnas med tanke på omständigheter som kan tvinga en person att tillfälligt lämna territoriet. 
  
 (7) 
  
 För att förvärva ställning som varaktigt bosatt bör tredjelands- medborgare kunna visa att de förfogar över tillräckliga medel för sin försörjning och en sjukförsäkring, så att de inte blir en belastning för medlemsstaten. När medlemsstaterna be- dömer innehav av stabila och regelbundna försörjningsmedel får de beakta faktorer såsom avgifter till pensionssystemet och fullgörande av skattskyldighet. 
  
 (8) 
  
 Tredjelandsmedborgare som önskar förvärva och bevara ställ- ning som varaktigt bosatta bör inte utgöra ett hot mot all- 
  
 368 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 män ordning och säkerhet. Begreppet allmän ordning får in- begripa fällande dom för allvarligt brott. 
  
 (9) 
  
 Ekonomiska överväganden bör inte utgöra skäl för vägran att bevilja ställning som varaktigt bosatt och skall inte anses in- verka på de relevanta villkoren. 
  
 (10) 
  
 Det bör inrättas ett system med förfaranderegler för pröv- ning av ansökningar om ställning som varaktigt bosatt. Dessa förfaranden bör vara effektiva och genomförbara i förhållan- de till den normala arbetsbelastningen vid medlemsstaternas myndigheter, samt tillåta insyn och vara rättvisa för att ge de berörda personerna adekvat rättssäkerhet. 
  
 (11) 
  
 Ställningen som varaktigt bosatt bör komma till konkret ut- tryck genom ett uppehållstillstånd, så att personen i fråga snabbt och lätt kan styrka sin rättsliga ställning. Detta uppe- hållstillstånd bör också uppfylla höga tekniska krav, särskilt när det gäller garantier mot förfalskning och efterbildning, för att undvika missbruk i den medlemsstat där ställningen förvärvats och i de medlemsstater där rätten till bosättning utövas. 
  
 (12) 
  
 För att kunna fungera praktiskt som ett instrument för inte- gration av varaktigt bosatta i det samhälle där de är bosatta, bör ställningen som varaktigt bosatt garantera innehavaren samma behandling som medlemsstatens medborgare i en rad ekonomiska och sociala sammanhang, i enlighet med relevan- ta villkor i detta direktiv. 
  
 (13) 
  
 I fråga om socialt bistånd skall möjligheten att begränsa för- månerna för varaktigt bosatta till att gälla endast grundläg- gande förmåner förstås så att detta begrepp omfattar åtmin- stone minimiinkomst, bistånd vid sjukdom, graviditet, för- äldrabistånd och långtidsvård. Villkoren för att bevilja dessa förmåner bör fastställas i nationell lagstiftning. 
  
 (14) 
  
 Medlemsstaterna bör vara skyldiga att ge underåriga barn till- gång till utbildningsväsendet på liknande villkor som för egna medborgare. 
  
 (15) 
  
 Begreppet bidrag och stipendier för studier inom yrkesut- bildningsområdet omfattar inte åtgärder som finansieras som socialt bistånd. Därtill kommer att tillträde till bidrag och sti- pendier för studier kan vara avhängigt av det faktum att den person som ansöker om sådana bidrag eller stipendier i sig uppfyller villkoren för erhållande av ställning som varaktigt bosatt. I fråga om att bevilja bidrag och stipendier för studier 
  
 369 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 får medlemsstaterna beakta det faktum att unionsmedborgar- na kan utnyttja denna förmån i hemlandet. 
  
 (16) 
  
 Varaktigt bosatta bör åtnjuta förstärkt skydd mot utvisning. Detta skydd är baserat på kriterier som fastställts i praxis från Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna. För att säkerställa skyddet mot utvisning bör medlemsstaterna er- bjuda effektiva rättsmedel. 
  
 (17) 
  
 En harmonisering av villkoren för förvärv av ställning som varaktigt bosatt främjar ömsesidigt förtroende mellan med- lemsstaterna. Vissa medlemsstater utfärdar uppehållstillstånd som gäller permanent eller tills vidare på förmånligare villkor än de som följer av detta direktiv. Fördraget utesluter inte att medlemsstaterna tillämpar förmånligare bestämmelser. I detta direktiv bör det dock föreskrivas att tillstånd som utfärdas på förmånligare villkor inte skall grunda rätt till bosättning i andra medlemsstater. 
  
 (18) 
  
 Att det ställs upp villkor för varaktigt bosatta tredjelandsmed- borgares rätt att bosätta sig i en annan medlemsstat bör bidra till att förverkliga den inre marknaden som ett område med fri rörlighet för personer. Det skulle också i betydande grad kunna medverka till ökad rörlighet, särskilt på arbetsmarkna- den inom unionen. 
  
 (19) 
  
 Det bör fastställas att rätten till bosättning i en annan med- lemsstat får gälla såväl för anställda som för egenföretagare, liksom för att studera eller etablera sig utan att bedriva eko- nomisk verksamhet. 
  
 (20) 
  
 Familjemedlemmar bör även kunna bosätta sig tillsammans med den varaktigt bosatte i en annan medlemsstat för fortsatt familjesammanhållning och för att den varaktigt bosatte inte skall hindras från att utnyttja sin rätt till bosättning. När det gäller familjemedlemmar som kan tillåtas medfölja eller för- ena sig med varaktigt bosatta, bör medlemsstaterna särskilt beakta situationen för vuxna barn med funktionshinder samt släktingar i rakt uppstigande led av första graden som är be- roende av dem för sin försörjning. 
  
 (21) 
  
 Den medlemsstat där den varaktigt bosatte avser att utöva sin rätt till bosättning bör kunna kontrollera om personen i fråga uppfyller villkoren för bosättning på dess territorium. Den bör också kunna kontrollera att personen inte utgör ett hot mot allmän ordning, säkerhet och hälsa. 
  
 370 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 (22) 
  
 För att inte göra det omöjligt att i praktiken utöva rätten till bosättning, bör den varaktigt bosatte åtnjuta samma behand- ling i den andra medlemsstaten, i enlighet med villkoren i detta direktiv, som i den medlemsstat där han förvärvat ställning som varaktigt bosatt. Beviljandet av förmåner inom ramen för det sociala biståndet skall inte påverka medlemsstaternas möjligheter att återkalla uppehållstillståndet om den berörda personen inte längre uppfyller kraven i detta direktiv. 
  
 (23) 
  
 Tredjelandsmedborgare bör beviljas möjligheten att förvärva ställning som varaktigt bosatt i den medlemsstat dit de flyttat och beslutat sig för att slå sig ned i, i enlighet med villkor som är jämförbara med dem som gäller för förvärvande av ställning som varaktigt bosatt i den första medlemsstaten. 
  
 (24) 
  
 Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att införa villkor för beviljande och återkallelse av ställning som varaktigt bosatt, rättigheter förbundna med denna ställning samt införande av villkor för utövande av rätt till bosättning i andra medlemsstater, inte i tillräcklig utsträckning kan upp- nås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskaps- nivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med proportio- nalitetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med pro- portionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. 
  
 (25) 
  
 I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Euro- peiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i nämnda protokoll, deltar dessa medlemsstater inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt i dem. 
  
 (26) 
  
 I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Euro- peiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Jones ställning del- tar Danmark inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt i Danmark. 
  
 371 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 KAPITEL I 
 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 
 Artikel 1 
 Innehåll 
 I detta direktiv fastställs 
  
 a) 
  
 villkoren för en medlemsstats beviljande och återkallande av ställ- ning som varaktigt bosatt för tredjelandsmedborgare som är lag- ligen bosatta på dess territorium, inklusive de rättigheter som är förbundna med denna ställning, och 
  
 b) 
  
 villkoren för bosättning i andra medlemsstater än den som be- viljat dem varaktig bosättning för tredjelandsmedborgare som har beviljats denna ställning. 
  
 Artikel 2 
 Definitioner 
 I detta direktiv avses med 
  
 a) 
  
 tredjelandsmedborgare 
 : personer som inte är unionsmedborgare enligt artikel 17.1 i fördraget, 
  
 b) 
  
 varaktigt bosatt 
 : tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatt i enlighet med artiklarna  
 4–7, 
  
 c) 
  
 första medlemsstat 
 : den medlemsstat som först beviljade tredje- landsmedborgaren ställning som varaktigt bosatt, 
  
 d) 
  
 andra medlemsstat 
 : andra medlemsstater än den som först be- viljade tredjelandsmedborgaren ställning som varaktigt bosatt och där den varaktigt bosatte utövar sin rätt till bosättning, 
  
 e) 
  
 familjemedlemmar 
 : de tredjelandsmedborgare som vistas i den be- rörda medlemsstaten i enlighet med rådets direktiv 2003/86/EG av den 22 september 2003 om rätt till familjeåterförening, 
 5 
  
 f) 
  
 flykting 
 : tredjelandsmedborgare som beviljats flyktingstatus en- ligt Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 angående flykting- 
  
 5  
 EUT L 251, 3.10.2003, s. 12. 
 372 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 ars rättsliga ställning, ändrad genom New  
 York-protokollet 
  av den 31 januari 1967, 
  
 g) 
  
 EG-uppehållstillstånd 
  
  för varaktigt bosatta 
 : uppehållstillstånd som utfärdas av den berörda medlemsstaten när en sökande förvärvat ställning som varaktigt bosatt. 
  
 Artikel 3 
 Räckvidd 
  
 1. 
  
 Detta direktiv skall tillämpas på tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta på en medlemsstats territorium. 
  
 2. 
  
 Detta direktiv skall inte tillämpas på tredjelandsmedborgare som 
  
 a) 
  
 är bosatta för att ägna sig åt studier eller genomgå yrkesutbildning, 
  
 b) 
  
 har rätt till bosättning i en medlemsstat på grundval av tillfälligt skydd eller som har ansökt om rätt till bosättning på den grunden och väntar på beslut om sin ställning, 
  
 c) 
  
 har rätt till bosättning i en medlemsstat på grundval av alterna- tiva skyddsformer, i enlighet med internationella åtaganden, nationell lagstiftning eller praxis i medlemsstaterna eller som har ansökt om rätt till bosättning på den grunden och väntar på ett beslut om sin ställning, 
  
 d) 
  
 är flyktingar eller har ansökt om flyktingstatus men ännu inte fått slutligt besked, 
  
 e) 
  
 är bosatta uteslutande av tillfälliga skäl som "au pair" eller säsongs- arbetare, eller som arbetstagare som utstationerats av en tjänste- leverantör för att tillhandahålla gränsöverskridande tjänster, eller som leverantör av gränsöverskridande tjänster eller i de fall då deras uppehållstillstånd formellt begränsats, 
  
 f) 
  
 har en rättslig ställning som omfattas av bestämmelserna i 1961 års Wienkonvention om diplomatiska förbindelser, 1963 års Wien- konvention om konsulära förbindelser, 1969 års konvention om särskilda delegationer eller 1975 års Wienkonvention om staters representation i deras förbindelser med internationella organisa- tioner av universell karaktär. 
  
 3. Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av förmånligare be- stämmelser i 
 373 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 a) 
  
 bilaterala och multilaterala avtal mellan gemenskapen eller gemen- skapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och tredje land, å den andra, 
  
 b) 
  
 bilaterala avtal som redan ingåtts mellan en medlemsstat och ett tredje land före den dag då detta direktiv träder i kraft, 
  
 c) 
  
 Europeiska bosättningskonventionen av den 13 december 1955, Europeiska sociala stadgan av den 18 oktober 1961, den revide- rade Europeiska sociala stadgan av den 3 maj 1987, och Europeiska konventionen om migrerande arbetstagares rättsställning av den 24 november 1977. 
  
 KAPITEL II 
 STÄLLNING SOM Orr I EN 
 MEDLEMSSTAT 
 Artikel 4 
 Bosättningstid 
  
 1. 
  
 En medlemsstat skall bevilja ställning som varaktigt bosatt till tredjelandsmedborgare som varit lagligen och oavbrutet bosatta in- om dess territorium i fem år omedelbart före inlämnandet av den relevanta ansökningen. 
  
 2. 
  
 Bosättningsperioder som grundar sig på de skäl som anges i arti- kel 3.2 e och f, skall inte beaktas vid beräkningen av den period som avses i punkt 1. 
  
 I de fall som omfattas av artikel 3.2 a, där den berörda tredjelands- medborgaren har erhållit ett uppehållstillstånd som gör det möjligt för honom/henne att beviljas ställning som varaktigt bosatt, får bo- sättningsperioderna för studieändamål eller yrkesutbildning räknas till endast hälften vid beräkningen av den period som avses i punkt 1. 
  
 3. 
  
 Perioder av frånvaro från den berörda medlemsstatens territori- um skall inte utgöra något avbrott i den period som avses i punkt 1 och skall beaktas vid beräkningen av denna förutsatt att de är kortare än sex månader i följd och inte överstiger tio månader totalt inom den period som avses i punkt 1. 
  
 Om det finns särskilda och exceptionella orsaker av tillfällig karak- tär får medlemsstaterna i överensstämmelse med sin nationella lagstift- 
 374 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 ning godta att en längre period av frånvaro än den som avses i första stycket inte skall utgöra något avbrott i den period som avses i punkt 1. I sådana fall skall medlemsstaterna inte beakta de relevanta perioder- na av frånvaro vid beräkningen av den period som avses i punkt 1. 
 Med avvikelse från det andra stycket får medlemsstaterna vid beräkningen av den totala period som avses i punkt 1 beakta perioder av frånvaro när det gäller utstationering på grund av arbete, inklusive tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster. 
 Artikel 5 
 Villkor för att förvärva ställning som varaktigt bosatt 
 1. Medlemsstaterna skall kräva att tredjelandsmedborgarna styrker att de för egen räkning och för de familjemedlemmar gentemot vilka de har försörjningsansvar förfogar över följande: 
  
 a) 
  
 Stabila och regelbundna försörjningsmedel som är tillräckliga för att de skall kunna försörja sig själva och sina familjemedlemmar utan hjälp från systemet för socialt bistånd i den berörda med- lemsstaten. Medlemsstaterna skall bedöma dessa försörjnings- medel med hänsyn till vilken typ av medel det rör sig om och in- komsternas regelbundenhet, och får beakta nivån för minimilöner och  
  
 -pensioner, 
  innan ansökan om ställning som varaktigt bosatt lämnades in. 
  
 b) 
  
 En sjukförsäkring avseende alla risker som de egna medborgar- na i den berörda medlemsstaten normalt omfattas av. 
  
 2. Medlemsstaterna får kräva att tredjelandsmedborgare följer vill- koren för integrering i enlighet med nationell lagstiftning. 
 Artikel 6 
 Allmän ordning och säkerhet 
 1. Medlemsstaterna får vägra att bevilja ställning som varaktigt bo- satt av skäl som rör allmän ordning eller säkerhet. 
 När medlemsstaten fattar beslutet i fråga skall den beakta allvaret i eller typen av brott mot allmän ordning eller säkerhet, eller den fara som den berörda person utgör, och samtidigt ta vederbörlig 
 375 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 hänsyn till bosättningstiden och befintliga band med bosättnings- landet. 
 2. Den vägran som avses i punkt 1 får inte grundas på ekonomiska överväganden. 
 Artikel 7 
 Förvärv av ställning som varaktigt bosatt 
  
 1. 
  
 För att förvärva ställning som varaktigt bosatt skall tredjelands- medborgaren lämna in en ansökan till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där han/hon är bosatt. Ansökan skall åtföljas av dokumentation i enlighet med nationell lagstiftning som styrker att han/hon uppfyller villkoren i artiklarna 4 och 5 samt, i förekomman- de fall, av en giltig resehandling eller en bestyrkt kopia av denna. 
  
 Den dokumentation som avses i det första stycket får även inbe- gripa dokumentation i fråga om lämplig bostad. 
  
 2. 
  
 De behöriga nationella myndigheterna skall skriftligen under- rätta den sökande om beslutet så snart som möjligt och under alla omständigheter senast sex månader från det att ansökan lämnades in. Ett sådant beslut skall meddelas den berörda tredjelandsmed- borgaren enligt förfarandena för detta i den nationella lagstiftningen. 
  
 Om prövningen av ansökan är av komplicerad natur, får tidsfris- ten i första stycket i undantagsfall förlängas. 
 Den berörda personen skall dessutom underrättas om sina rättig- heter och skyldigheter enligt detta direktiv. 
 Följderna av att ett beslut inte har fattats när tidsfristen i denna bestämmelse löper ut skall regleras av den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning. 
  
 3. 
  
 Om villkoren i artiklarna 4 och 5 är uppfyllda och om personen inte utgör ett hot i den mening som avses i artikel 6, skall den be- rörda medlemsstaten bevilja tredjelandsmedborgaren i fråga ställ- ning som varaktigt bosatt. 
  
 376 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Artikel 8 
  
 EG-uppehållstillstånd 
  för varaktigt bosatta 
  
 1. 
  
 Ställning som varaktigt bosatt skall vara permanent om inte annat följer av artikel 9. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna skall till en varaktigt bosatt utfärda ett  
  
 EG-uppe- 
  hållstillstånd för varaktigt bosatta. Tillståndet skall gälla i minst fem år. Det skall, i förekommande fall på ansökan, förnyas automatiskt när det löper ut. 
  
 3. 
  
 EG-uppehållstillstånd 
  
  för varaktigt bosatta kan utfärdas i form av ett klistermärke eller en separat handling. Det skall utfärdas i enlig- het med reglerna och standardmodellen i rådets förordning (EG) nr 1030/2002 av den 13 juni 2002 om en enhetlig utformning av uppe- hållstillstånd för medborgare i tredje land. 
 6  
 Under rubriken "typ av tillstånd" skall medlemsstaterna ange "varaktigt bosatt inom EG". 
 Artikel 9 
 Återkallande eller förlust av ställning som varaktigt bosatt 
 1. Varaktigt bosatta skall inte längre ha rätt att behålla ställning som varaktigt bosatta i följande fall: 
  
 a) 
  
 Om det har upptäckts att ställningen som varaktigt bosatt har förvärvats genom bedrägeri. 
  
 b) 
  
 Om ett utvisningsbeslut har fattats enligt villkoren i artikel 12. 
  
 c) 
  
 Vid bortovaro från gemenskapens territorium under en period om tolv månader i följd. 
  
 2. 
  
 Med avvikelse från punkt 1 c får medlemsstaterna föreskriva att bortovaro som överstiger tolv månader i följd eller som motiveras av särskilda eller exceptionella orsaker inte skall medföra återkal- lande eller förlust av ställning som varaktigt bosatt. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får föreskriva att en varaktigt bosatt person inte längre skall ha rätt att behålla sin ställning som varaktigt bosatt om han/hon utgör ett hot mot den allmänna ordningen, med beaktan- 
  
 6  
 EGT L 157, 15.6.2002, s. 1. 
 377 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 de av hur allvarliga de brott är som han/hon har begått, men detta inte är ett skäl för utvisning enligt artikel 12. 
  
 4. 
  
 En varaktigt bosatt person som varit bosatt i en annan medlems- stat i enlighet med kapitel III skall inte längre ha rätt att behålla sin ställning som varaktigt bosatt som förvärvats i den första medlems- staten om en sådan ställning beviljats i en annan medlemsstat i enlig- het med artikel 23. 
  
 Efter sex års bortovaro från territoriet för den medlemsstat som beviljade ställning som varaktigt bosatt, skall den berörda personen under inga omständigheter längre ha rätt att behålla sin ställning som varaktigt bosatt i den medlemsstaten. 
 Med avvikelse från det andra stycket får den berörda medlems- staten fastställa att den varaktigt bosatta personen av särskilda skäl får behålla sin ställning i den medlemsstaten vid bortovaro under en period som överstiger sex år. 
  
 5. 
  
 När det gäller de fall som avses i punkt 1 c och i punkt 4 får de medlemsstater som har beviljat ställning som varaktigt bosatt före- skriva ett förenklat förfarande för att återfå denna ställning. 
  
 Detta förfarande skall särskilt tillämpas på personer som har varit bosatta i en annan medlemsstat på grund av studier. 
 Villkoren och förfarandet för att återfå ställning som varaktigt bosatt skall fastställas i den nationella lagstiftningen. 
  
 6. 
  
 Återkallande eller förlust av ställning som varaktigt bosatt får aldrig grunda sig på att ett  
  
 EG-uppehållstillstånd 
  för varaktigt bo- satta har löpt ut. 
  
 7. 
  
 Om återkallandet eller förlusten av ställning som varaktigt bosatt inte leder till återsändande skall medlemsstaten tillåta den berörda personen att stanna på dess territorium om han/hon uppfyller vill- koren enligt den nationella lagstiftningen och/eller inte utgör ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
  
 378 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Artikel 10 
 Förfarandegarantier 
  
 1. 
  
 Varje beslut om avslag på en ansökan om ställning som varaktigt bosatt eller om återkallande av sådan ställning skall vara vederbör- ligen motiverat. Ett sådant beslut skall meddelas den berörda tredje- landsmedborgaren enligt förfarandena för detta i den nationella lag- stiftningen. Av underrättelsen skall framgå vilka möjligheter den be- rörda personen har att överklaga och inom vilken tid överklagande kan ske. 
  
 2. 
  
 Om en ansökan om ställning som varaktigt bosatt avslås, eller om denna ställning återkallas eller förloras eller uppehållstillståndet inte förnyas, skall den berörda personen ha rätt att ansöka om rätts- lig prövning i den berörda medlemsstaten. 
  
 Artikel 11 
 Likabehandling 
 1. Varaktigt bosatta skall åtnjuta den behandling som en medlems- stats egna medborgare får i fråga om följande: 
  
 a) 
  
 Tillträde till arbetsmarknaden och verksamhet som egenföre- tagare, under förutsättning att dessa verksamheter inte medför någon som helst offentlig myndighetsutövning, liksom anställ- nings- och arbetsvillkor, inklusive uppsägnings- och lönevillkor. 
  
 b) 
  
 Utbildning och yrkesutbildning, inklusive möjligheterna att få bidrag och stipendier för studier i enlighet med nationell lag- stiftning. 
  
 c) 
  
 Erkännande av yrkesutbildningsbevis, utbildningsbevis för teore- tiska utbildningar och andra kvalifikationer i enlighet med rele- vanta nationella förfaranden. 
  
 d) 
  
 Social trygghet, socialt bistånd och socialt skydd såsom dessa definierats i nationell lagstiftning. 
  
 e) 
  
 Skatteförmåner. 
  
 f) 
  
 Tillgång till varor och tjänster och leveranser av allmänt tillgäng- liga varor och tjänster samt förfaranden för att erhålla bostad. 
  
 g) 
  
 Föreningsfrihet och frihet att tillhöra en arbetstagar- eller arbets- givarorganisation eller någon annan organisation vars medlemmar 
  
 379 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 utövar ett visst yrke, inklusive de förmåner som dessa typer av organisationer tillhandahåller, utan att åsidosätta nationella be- stämmelser om allmän ordning och säkerhet. 
  
 h) 
  
 Fritt tillträde till hela den berörda medlemsstatens territorium, inom de gränser som fastställs i nationell lagstiftning av säker- hetsskäl. 
  
 2. 
  
 När det gäller bestämmelserna i punkt 1 b, 1 d, 1 e, 1 f och 1 g får de berörda medlemsstaterna begränsa likabehandling till att gälla fall där den registrerade eller stadigvarande hemvisten för den varaktigt bosatta personen eller familjemedlemmar för vilka han/hon söker bi- drag befinner sig inom den berörda medlemsstatens territorium. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får begränsa likabehandling i förhållande till egna medborgare i följande fall: 
  
 a) 
  
 Medlemsstaterna får upprätthålla begränsat tillträde till anställ- ning och verksamhet som egenföretagare i de fall där denna verksamhet i enlighet med befintlig nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning förbehålls egna medborgare, EU- eller  
  
 EES-medborgare. 
  
 b) 
  
 Medlemsstaterna får begära bevis på lämpliga språkkunskaper för tillträde till utbildning och yrkesutbildning. Tillträde till univer- sitet får underkastas uppfyllande av särskilda utbildningskrav. 
  
 4. 
  
 Medlemsstaterna får begränsa likabehandlingen i fråga om socialt bistånd och social trygghet till grundläggande förmåner. 
  
 5. 
  
 Medlemsstaterna får besluta att bevilja kompletterande förmåner på de områden som avses i punkt 1. 
  
 Medlemsstaterna får även besluta att bevilja likabehandling på om- råden som inte omfattas av punkt 1. 
 Artikel 12 
 Skydd mot utvisning 
 1. Medlemsstaterna får fatta beslut om utvisning av en varaktigt bo- satt tredjelandsmedborgare endast om han/hon utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
 380 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 2. 
  
 Beslutet i punkt 1 får inte grundas på ekonomiska överväganden. 
  
 3. 
  
 Innan beslut om utvisning av en varaktigt bosatt fattas skall med- lemsstaterna beakta 
  
 a) 
  
 hur länge bosättningen i medlemsstaten har varat, 
  
 b) 
  
 den berörda personens ålder, 
  
 c) 
  
 följderna för vederbörande och dennes familjemedlemmar, 
  
 d) 
  
 banden med bosättningslandet eller avsaknaden av band med ur- sprungslandet. 
  
 4. 
  
 Om ett beslut om utvisning har fattats skall den varaktigt bosatte ha möjlighet att överklaga beslutet i den aktuella medlemsstaten. 
  
 5. 
  
 Rättshjälp skall ges till varaktigt bosatta som saknar tillräckliga medel på samma villkor som till medborgare i den stat där de är bo- satta. 
  
 Artikel 13 
 Förmånligare nationella bestämmelser 
 Medlemsstaterna får utfärda uppehållstillstånd som gäller permanent eller tills vidare på förmånligare villkor än de som anges i detta direktiv. Sådana uppehållstillstånd skall inte ge rätt till bosättning i andra medlemsstater enligt kapitel III i detta direktiv. 
 KAPITEL III 
 BOSÄTTNING I ANDRA MEDLEMSSTATER 
 Artikel 14 
 Huvudregel 
 1. Varaktigt bosatta skall ha rätt att bosätta sig i andra medlems- stater än den som beviljade ställning som varaktigt bosatt under längre tid än tre månader förutsatt att villkoren i detta kapitel är uppfyllda. 
 381 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 2. Varaktigt bosatta får bosätta sig i en annan medlemsstat på följan- de grunder: 
  
 a) 
  
 För att bedriva ekonomisk verksamhet som anställd eller egen- företagare. 
  
 b) 
  
 För att studera eller följa en yrkesutbildning. 
  
 c) 
  
 För andra syften. 
  
 3. 
  
 När det rör sig om ekonomisk verksamhet som anställd eller egen- företagare i enlighet med punkt 2 a får medlemsstaterna granska situa- tionen på sina respektive arbetsmarknader och tillämpa sina nationella förfaranden när det gäller kraven för att tillträda en ledig plats res- pektive bedriva sådan verksamhet. 
  
 Av arbetsmarknadspolitiska skäl får medlemsstaterna ge före- träde åt unionsmedborgare, tredjelandsmedborgare om detta före- skrivs i gemenskapslagstiftningen, samt till tredjelandsmedborgare som är lagligt bosatta och som får arbetslöshetsunderstöd i den be- rörda staten. 
  
 4. 
  
 Genom undantag från bestämmelserna i punkt 1 får medlems- staterna begränsa det totala antalet personer som skall ha rätt till bosättning, under förutsättning att sådana begränsningar redan fast- ställts för tredjelandsmedborgarnas tillträde i den befintliga lagstift- ningen vid tidpunkten för antagandet av detta direktiv. 
  
 5. 
  
 Detta kapitel gäller inte varaktigt bosatta personers bosättning i medlemsstaterna 
  
 a) 
  
 i egenskap av anställda som utstationerats av en tjänsteleveran- tör inom ramen för tillhandahållande av tjänster över gränserna, 
  
 b) 
  
 i egenskap av leverantörer av tjänster över gränserna. 
  
 Medlemsstaterna får i enlighet med nationell lagstiftning besluta på vilka villkor varaktigt bosatta som önskar flytta till en andra med- lemsstat och vara ekonomiskt verksamma som säsongsanställda, får vistas i den medlemsstaten. Gränsarbetare får också omfattas av särskilda bestämmelser i den nationella lagstiftningen. 
 6. Detta kapitel påverkar inte tillämpningen av relevant gemen- skapslagstiftning om social trygghet för tredjelandsmedborgare. 
 382 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Artikel 15 
 Villkor för bosättning i en annan medlemsstat 
  
 1. 
  
 Så snart som möjligt och senast tre månader efter inresan i den andra medlemsstaten skall varaktigt bosatta lämna in en ansökan om uppehållstillstånd hos den berörda medlemsstatens behöriga myndig- heter. 
  
 Medlemsstaterna får godta att varaktigt bosatta lämnar in an- sökan om uppehållstillstånd till de behöriga myndigheterna i den andra medlemsstaten medan personen fortfarande är bosatt i den första medlemsstaten. 
  
 2. 
  
 Medlemsstaterna får anmoda de berörda personerna att visa upp bevis 
  
 a) 
  
 på stabila och regelbundna försörjningsmedel som är tillräckliga för att de skall kunna försörja sig själva och sina familjemed- lemmar utan hjälp från systemet för socialt bistånd i den be- rörda medlemsstaten. För var och en av de kategorier som anges i artikel 14.2 skall medlemsstaterna bedöma dessa försörjnings- medel med hänsyn till vilken typ av medel det rör sig om och in- komsternas regelbundenhet, och får beakta nivån för minimilöner och  
  
 -pensioner, 
  
 b) 
  
 på en sjukförsäkring avseende alla risker i den andra medlems- staten som de egna medborgarna i den berörda medlemsstaten normalt omfattas av. 
  
 3. 
  
 Medlemsstaterna får kräva att tredjelandsmedborgare följer vill- koren för integrering i enlighet med nationell lagstiftning. 
  
 Detta villkor skall inte gälla när de berörda tredjelandsmedborg- arna har anmodats att följa integreringsvillkor för att få ställning som varaktigt bosatt, i enlighet med bestämmelserna i artikel 5.2. 
 Om inte annat föreskrivs i det andra stycket får de berörda per- sonerna anmodas att följa språkkurser. 
  
 4. 
  
 Ansökan skall åtföljas av dokumentation, som skall fastställas i den nationella lagstiftningen, som visar att de berörda personerna uppfyller villkoren i fråga samt av uppehållstillståndet som varaktigt bosatt och giltig resehandling eller bestyrkta kopior av resehandling. 
  
 Den dokumentation som avses i det första stycket får även in- begripa dokumentation som rör lämplig bostad. 
 383 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 I synnerhet gäller följande: 
  
 a) 
  
 Om personen bedriver ekonomisk verksamhet får den andra medlemsstaten anmoda de berörda personerna att visa upp bevis om följande: 
  
 i.) 
  
 Om de är anställda, att de har ett anställningskontrakt, 
  
 ett intyg från arbetsgivaren om anställning eller ett er- 
  
 bjudande om anställningskontrakt enligt villkoren i den 
  
 nationella lagstiftningen. Medlemsstaterna skall fastställa 
  
 vilket av de ovannämnda bevisen som krävs. 
  
 ii.) 
  
 Om de är egenföretagare, att de har tillräckliga medel, i 
  
 enlighet med nationell lagstiftning, för att kunna bedriva 
  
 verksamhet som egenföretagare, tillsammans med nöd- 
  
 vändiga handlingar och tillstånd. 
  
 b) Om personerna studerar eller följer en yrkesutbildning får den andra medlemsstaten anmoda de berörda personerna att visa upp bevis för att de har skrivit in sig vid en godkänd utbildningsanstalt för att studera där eller följa en yrkesutbildning. 
 Artikel 16 
 Familjemedlemmar 
  
 1. 
  
 Om varaktigt bosatta utövar sin rätt till bosättning i en andra medlemsstat och om familjen redan var bildad i den första medlems- staten, skall sådana familjemedlemmar som uppfyller villkoren i arti- kel 4.1 i direktiv 2003/86/EG tillåtas medfölja eller förena sig med varaktigt bosatta. 
  
 2. 
  
 Om varaktigt bosatta utövar sin rätt till bosättning i en andra medlemsstat och om familjen redan var bildad i den första medlems- staten, får sådana familjemedlemmar som ej omfattas av artikel 4.1 i direktiv 2003/86/EG tillåtas medfölja eller förena sig med varaktigt bosatta. 
  
 3. 
  
 Med beaktande av ansökan om uppehållstillstånd skall bestämmel- serna i artikel 15.1 gälla. 
  
 384 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 4. Den andra medlemsstaten får anmoda familjemedlemmar till varak- tigt bosatta att samtidigt med ansökan om uppehållstillstånd visa upp 
  
 a) 
  
 sitt  
  
 EG-uppehållstillstånd 
  som varaktigt bosatt eller annat uppe- hållstillstånd och giltig resehandling eller bestyrkta kopior av rese- handling, 
  
 b) 
  
 bevis för att de har varit bosatta i den första medlemsstaten i egenskap av familjemedlemmar till varaktigt bosatta, 
  
 c) 
  
 bevis för att de har stabila och regelbundna försörjningsmedel som är tillräckliga för att de skall kunna försörja sig själva och sina familjemedlemmar utan hjälp från systemet för socialt bi- stånd i den berörda medlemsstaten, eller att de varaktigt bosatta har sådana tillgångar och försäkringar för dem, samt en sjukför- säkring som omfattar alla risker i den andra medlemsstaten. Med- lemsstaterna skall bedöma dessa tillgångar med hänsyn till vilken typ av medel det rör sig om och inkomsternas regelbundenhet, och får beakta nivån för minimilöner och  
  
 -pensioner. 
  
 5. Om familjen inte redan var bildad i den första medlemsstaten skall bestämmelserna i direktiv 2003/86/EG gälla. 
 Artikel 17 
 Allmän ordning och säkerhet 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna får vägra ansökningar om uppehållstillstånd från varaktigt bosatta eller deras familjemedlemmar om personen utgör ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
  
 När beslutet fattas skall medlemsstaten beakta hur grovt brottet är eller vilken typ av brott mot allmän ordning och allmän säkerhet som har begåtts av den varaktigt bosatta personen, eller personens familjemedlem eller familjemedlemmar, eller den fara som personen utgör. 
  
 2. 
  
 Det beslut som avses i punkt 1 får inte grundas på ekonomiska överväganden. 
  
 385 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 Artikel 18 
 Folkhälsa 
  
 1. 
  
 Medlemsstaterna får vägra ansökningar om uppehållstillstånd från varaktigt bosatta eller deras familjemedlemmar om personen utgör ett hot mot folkhälsan. 
  
 2. 
  
 De enda sjukdomar som får motivera vägrad inresa och vägrad rätt till bosättning i den andra medlemsstaten skall vara de sjukdomar som definieras av Världshälsoorganisationens relevanta och tillämp- liga instrument samt andra smittsamma infektions- och parasitsjuk- domar om dessa i mottagarlandet omfattas av bestämmelser till skydd för medborgarna. Medlemsstaterna får inte införa nya bestämmelser och ny praxis som är mer långtgående. 
  
 3. 
  
 Sjukdomar som uppstår efter det att det första uppehållstillstån- det har utfärdats i den andra medlemsstaten får inte ligga till grund för en vägran att förnya tillståndet eller för utvisning. 
  
 4. 
  
 En medlemsstat får kräva att personer som avses i detta direktiv undergår en hälsoundersökning, för att fastställa att de inte lider av någon av de sjukdomar som anges i punkt 2. Dessa hälsoundersök- ningar, som får vara avgiftsfria, får inte genomföras systematiskt. 
  
 Artikel 19 
 Prövning av ansökan om och utfärdande av uppehållstillstånd 
  
 1. 
  
 De behöriga nationella myndigheterna skall handlägga en ansökan inom fyra månader efter inlämnandet. 
  
 Om en ansökan inte åtföljs av de bevishandlingar som räknas upp i artiklarna 15 och 16, eller i undantagsfall om behandlingen av an- sökan är komplicerad, får den tidsfrist som anges i första stycket för- längas med högst tre månader. I sådana fall skall de behöriga natio- nella myndigheterna underrätta den sökande om detta. 
  
 2. 
  
 Om villkoren i artiklarna 14, 15 och 16 är uppfyllda skall den andra medlemsstaten, om inget annat föreskrivs i bestämmelserna om allmän ordning, säkerhet och hälsa i artiklarna 17 och 18, utfärda 
  
 386 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 ett förnybart uppehållstillstånd åt den varaktigt bosatte. Detta uppe- hållstillstånd skall, efter ansökan om så erfordras, förnyas när det går ut. Den andra medlemsstaten skall underrätta den första medlems- staten om sitt beslut. 
 3. Den andra medlemsstaten skall för den varaktigt bosattes familje- medlemmar utfärda uppehållstillstånd som kan förnyas med samma giltighetstid som det som utfärdades till den varaktigt bosatte. 
 Artikel 20 
 Förfarandegarantier 
  
 1. 
  
 Beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd skall vara vederbörligen motiverat. Den berörda tredjelandsmedborgaren skall underrättas om beslutet enligt förfarandena för detta i den nationella lagstiftningen. Av beslutet skall framgå vilka möjligheter som finns att överklaga och inom vilken tid överklagande kan göras. 
  
 Följderna av att ett beslut inte har fattats vid utgången av den tids- frist som anges i artikel 19.1 skall regleras i den berörda medlems- statens nationella lagstiftning. 
  
 2. 
  
 Om ansökan om uppehållstillstånd avslås eller om uppehållstill- ståndet återkallas eller inte förnyas, skall den berörda personen ha rätt att ansöka om rättslig prövning i den berörda medlemsstaten. 
  
 Artikel 21 
 Garanterad behandling i den andra medlemsstaten 
  
 1. 
  
 Så snart som varaktigt bosatta har fått uppehållstillstånd i den andra medlemsstaten i enlighet med artikel 19 skall de i den med- lemsstaten åtnjuta likabehandling på de områden, och i enlighet med de villkor, som anges i artikel 11. 
  
 2. 
  
 Varaktigt bosatta skall ha tillträde till arbetsmarknaden i enlighet med bestämmelserna i punkt 1. 
  
 Medlemsstaterna får fastslå att de personer som avses i artikel 14.2 a skall ha begränsad tillgång till andra anställningar än de anställningar 
 387 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 som de har beviljats uppehållstillstånd för enligt villkoren i nationell lagstiftning för en period som inte överstiger tolv månader. 
 Medlemsstaterna får, i enlighet med nationell lagstiftning, bestäm- ma på vilka villkor de personer som avses i artikel 14.2 b och 14.2 c får tillträde till verksamhet som anställda eller egenföretagare. 
 3. Så snart som varaktigt bosatta har fått uppehållstillstånd i den andra medlemsstaten i enlighet med artikel 19 skall deras familje- medlemmar åtnjuta de rättigheter som räknas upp i artikel 14 i direktiv 2003/86/EG i den medlemsstaten. 
 Artikel 22 
 Återkallande av uppehållstillståndet och återtagandeskyldighet 
 1. Till dess att tredjelandsmedborgare har uppnått ställning som varaktigt bosatta får den andra medlemsstaten vägra förnya eller återkalla uppehållstillståndet samt, i enlighet med förfarandena i den nationella lagstiftningen, inklusive förfaranden för utvisning, ålägga varaktigt bosatta och familjemedlemmar att lämna dess terri- torium i följande fall: 
  
 a) 
  
 Av hänsyn till allmän ordning och säkerhet i enlighet med artikel 17. 
  
 b) 
  
 Om villkoren i artiklarna 14, 15 och 16 inte längre uppfylls. 
  
 c) 
  
 När tredjelandsmedborgaren inte lagligen är bosatt i den med- lemsstaten. 
  
 2. 
  
 Om den andra medlemsstaten antar någon av de åtgärder som anges i punkt 1 skall den första medlemsstaten omedelbart och utan formaliteter återta den varaktigt bosatte och dennes familjemedlem- mar. Den andra medlemsstaten skall underrätta den första medlems- staten om sitt beslut. 
  
 3. 
  
 Till dess att en tredjelandsmedborgare uppnått ställning som var- aktigt bosatt och oavsett den skyldighet till återtagande som före- skrivs i punkt 2, får den andra medlemsstaten fatta beslut om att ut- visa tredjelandsmedborgaren från unionens territorium, i enlighet med artikel 12 och enligt garantierna i den artikeln, på grund av allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet. 
  
 388 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Den andra medlemsstaten skall samråda med den första med- lemsstaten när ett sådant beslut fattas. 
 Om den andra medlemsstaten antar ett beslut om att utvisa den berörda tredjelandsmedborgaren, skall den vidta alla åtgärder som är lämpliga för att effektivt kunna genomföra detta. Den andra medlemsstaten skall tillhandahålla relevant information till första medlemsstaten för genomförandet av utvisningsbeslutet. 
  
 4. 
  
 Beslut om utvisning får inte kombineras med permanent bosätt- ningsförbud i de fall som anges i punkterna 1 b och 1 c. 
  
 5. 
  
 Återtagandeskyldigheten enligt punkt 2 skall gälla oavsett möj- ligheten för varaktigt bosatta och familjemedlemmar att flytta till en tredje medlemsstat. 
  
 Artikel 23 
 Förvärv av ställning som varaktigt bosatt i den andra medlemsstaten 
  
 1. 
  
 Efter ansökan skall den andra medlemsstaten bevilja varaktigt bo- satta den ställning som anges i artikel 7, under förutsättning att be- stämmelserna i artiklarna 3, 4, 5 och 6 är uppfyllda. Den andra med- lemsstaten skall underrätta den första medlemsstaten om sitt beslut. 
  
 2. 
  
 Förfarandet i artikel 7 skall tillämpas vid inlämnande och prövning av ansökan om ställning som varaktigt bosatt i den andra medlems- staten. För utfärdande av uppehållstillstånd skall bestämmelserna i artikel 8 gälla. Om ansökan avslås, skall förfarandegarantierna i artikel 10 gälla. 
  
 389 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2005:15 
  
 KAPITEL IV 
 SLUTBESTÄMMELSER 
 Artikel 24 
 Rapporteringsskyldighet och  
 "rendez-vous"-klausul 
  
 Kommissionen skall med jämna mellanrum, och första gången senast den 23 januari 2011 rapportera till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv i medlemsstaterna, och vid behov föreslå nödvändiga ändringar. Dessa ändringsförslag skall vara prioriterade enligt artiklarna 4, 5, 9, 11 och kapitel III. 
 Artikel 25 
 Kontaktpunkter 
 Medlemsstaterna skall upprätta kontaktpunkter med ansvar för att ta emot och överföra den information som anges i artiklarna 19.2, 22.2 och 23.1. 
 Medlemsstaterna skall upprätta ett lämpligt samarbete om det informations- och dokumentationsutbyte som anges i det första stycket. 
 Artikel 26 
 Införlivande 
 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 23 januari 2006. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 
 När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 
 390 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
  
 Artikel 27 
 Ikraftträdande 
 Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i 
 Europeiska unionens officiella tidning 
 . 
  
 Artikel 28 
 Adressater 
 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med För- draget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. 
 Utfärdat i Bryssel den 25 november 2003. 
 På rådets vägnar 
 Williams 
 Ordförande 
 391 
 Bilaga 6 
 Samhällsfinansiella konsekvenser förknippade med en ökad invandring enligt  
 EG-direktivet 
  2003/109/EG 
 Andreas Endrédi 
 Landry 
 Reese  
 2004-12-22 
  
 (Rapporten återges här i en version som bearbetats för att kunna tryckas i  
 SOU-format.) 
  
 393 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 1 Inledning 
  
 1.1 
  
 Bakgrund 
  
 Sanchez har av Utredningen om uppehållstillstånd för familje- återförening och för varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare (UD 2004:01) fått i uppdrag att beräkna ekonomiska konsekvenser av olika förslag beträffande utökad anhöriginvandring. De olika för- slagen skall beräknas såväl med som utan införande av försörjnings- krav. 
 Beräkningarna skall avse de ekonomiska konsekvenserna för sam- hället (stat, kommun och landsting) när det gäller intäkter av skatter och avgifter och kostnader för ekonomiskt bistånd enligt social- tjänstlagen, för socialförsäkringen, t.ex. äldreförsörjningsstöd, sjuk- vård och bostadsbidrag, för barnomsorg, skola eller äldrevård samt ekonomiska konsekvenser för företag och andra enskilda. 
 Under uppdragets genomförande har uppdragsgivaren önskat att en av de tre alternativen skall lyftas ut och presenteras i en första rapport. Denna rapport berör således i första hand den invandring som kan bli följden av  
 EG-direktivet 
  2003/109/EG. 
  
 1.2 
  
 Syfte 
  
 Syftet med detta uppdrag är att presentera tydliga kalkyler för olika varianter av en utökad anhöriginvandring. Kalkylerna skall, med hän- syn tagen till detta kunskapsområdes beskaffenhet, hålla en godtag- bar säkerhet. Beräkningarna skall utformas för att fånga de, ur kost- nadssynpunkt, viktigare åldersgrupperna. 
  
 1.3 
  
 Metod 
  
 Vi har i vårt arbete tagit del av tidigare publicerat material kring an- höriginvandring, bl.a. Anhörigkommitténs delbetänkande och sär- skilt den ekonomiska beräkning som presenterades i delbetänkan- dets bilaga 3. 
 I de delar antaganden måst göras i kalkylerna har dessa utarbetats i samråd med eller stämts av med personer vilka kan anses vara ex- perter inom respektive område. 
 För att erhålla aktuella underlag till faktorinkomster och transfe- reringar har en specialbearbetning av statistiska data beställts från 
 394 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Statistiska Centralbyrån. I övrigt har dataunderlagen hämtats från Svenska Kommunförbundets årliga publikation: Vad kostar verk- samheten i din kommun?, från Landstingsförbundet har grund- data hämtats beträffande totala sjukvårdskostnader. Vi har även i stor omfattning sökt information själva via de öppna databaser som finns tillgängliga på hemsidor hos främst SCB, Migrationsverket, Integrationsverket, Kommunförbundet och Landstingsförbundet. 
 För att erhålla en bild av vilka kostnader och intäkter som upp- kommer i samband med anhöriginvandring har intervjuer skett, eller kontakter tagits, med företrädare för: 
  
 Botkyrka kommun 
  
 Stockolms läns landsting, Socialmedicinska enheten 
  
 Migrationsverket 
  
 Integrationsverket 
  
 2 Bedömning av antalet tillkommande invandrare 
 I arbetet med att beräkna kostnader för invandring är bedömningar av antalet beviljade uppehållstillstånd en kritisk faktor. För att få underlag till bedömningen har vi kontaktat sakkunniga inom Migra- tionsverket vilka tillhandahållit dataunderlag och delgivit sina erfaren- heter inom detta område. 
  
 2.1 
  
 EG-direktivet 
  
  2003/109/EG och kommittédirektivet 2004:9 
 Detta  
 EG-direktiv, 
  som endast avser tredjelandsmedborgare, består av två delar. Den första delen tar sikte på tredjelandsmedborgare som redan bor i Sverige med ett permanent uppehållstillstånd och som önskar få ställning, status, som varaktigt bosatt. Den andra delen rör de fall en tredjelandsmedborgare som redan beviljats ställ- ning som varaktigt bosatt i annat  
 EU-land 
  och som önskar flytta till Sverige. Beräkningarna skall avse endast den sist nämnda delen. 
 Personkretsen består här av tredjelandsmedborgare i ett annat  
 EU-land 
  som där beviljats status som varaktigt bosatt. Till denna krets hör även den varaktigt bosatte tredjelandsmedborgarens familje- medlemmar som ingår i ett familjeförhållande som etablerats i det första unionslandet. 
 395 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 När det gäller villkoren för att en varaktigt bosatt tredjelands- medborgare skall få flytta hit, med eller utan familjemedlemmar, föreslår utredningen att som princip bör gälla att tredjelandsmed- borgaren fritt får flytta hit oavsett syftet med bosättningen här. Utredningen föreslår att denna kategori skall jämställas med EES- eller Schweizmedborgare när det gäller villkoren för att få uppe- hållstillstånd. Det innebär att den varaktigt bosatte tredjelandsmed- borgaren skall ha anställning, vara egenföretagare, uppbära pension, studera eller kunna försörja sig på annat vis. Tredjelandsmedborga- ren får inte vara ett hot mot allmän ordning och säkerhet. Genom kravet på anställning m.m. gäller indirekt ett försörjningskrav för den som önskar flytta hit. I vissa fall ställs även ett krav på sjuk- försäkring. Villkoren för att etablerade familjemedlemmar till tredje- landsmedborgaren skall beviljas uppehållstillstånd är sådana att make eller maka samt barn under 21 år eller äldre barn som är försörj- ningsberoende alltid får medfölja. Föräldrar får beviljas uppehålls- tillstånd i vissa fall och ibland får ställas krav på sjukförsäkring för dessa. 
 Den krets som här är aktuell får antas skilja sig från gruppen an- höriginvandrare. Tredjelandsmedborgarna som är varaktigt bosatta i annat  
 EU-land 
  får anses etablerade genom att de redan gjort sin första utvandring. Härigenom och genom de regler som skall gälla får antas att gruppen i högre grad har/eller kommer få arbete i Sverige än för gruppen anhöriginvandrare i allmänhet. Detta slår i våra beräkningar främst igenom i bedömningen av disponibel in- komst. 
 Bedömning av hur många som kan förväntas komma 
 Vi har inte lyckats få fram bra statistiskt underlag för att bedöma hur många som kan förväntas komma till Sverige till följd av detta  
 EG-direktiv. 
  
 Vi kommer ändå att göra en grov approximation där vi utgår ifrån andelen  
 EU-medborgare 
  som årligen beviljas uppehållstill- stånd i Sverige. Vi antar därefter att samma andel av tredjelands- medborgarna med status som varaktigt bosatt i annat  
 EU-land 
  kom- mer att söka sig hit. Vi har inte lyckats identifiera statistik som exakt fångar denna grupp. Däremot har vi via EU:s statistikorgan – Euro- stat funnit uppgifter om antalet invånare inom  
 EU-15 
 1 
  
 som inte är 
  
 1  
 Med  
 EU-15 
  avses de 15 länder som ingick i EU före utvidgningen 2003. 
 396 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 EU-medborgare. 
  Antalet uppgick år 2000 till ca 18,5 miljoner 
 2  
 (efter avdrag för de som bor i Sverige). Den totala populationen i  
 EU-15 
  (exklusive Sverige) var samma år ca 367 miljoner. Eftersom det år- ligen beviljas ca 12 000 
 3  
 uppehållstillstånd till medborgare i andra  
 EU-15-länder 
  beräknar vi andelen till 12 000 / 367 000 000 = 0,033 promille. 
 Utifrån detta beräknas det förväntade antalet tredjelandsmed- borgare med status som varaktigt bosatt i annat  
 EU-land 
  som kan för- väntas vilja komma till Sverige. Antagandet är att denna grupp har samma benägenhet att flytta som  
 EU-medborgare 
  i övrigt. Innan vi gör den slutliga beräkningen skall en sista justering göras. För att ha möjlighet att få statusen som varaktigt bosatt måste man ha bott i ett  
 EU-land 
  i minst fem år. Vi gör en grov uppskattning att hälf- ten av de 18,5 miljoner invånarna har bott i  
 EU-land 
  i minst fem år. Den grupp som vi utgår ifrån innehåller således 9,25 miljoner indi- vider. Med vårt antagande att denna grupp är lika benägna att flytta som  
 EU-medborgare 
  kan följande slutliga beräkning göras: 0,000033 * 9 250 000 = 302. Denna grova approximation ger så- ledes att det förväntade antalet kan bli ca 300 personer. Uppgifterna bygger på statistik från  
 EU-15-länderna. 
  Med tanke på  
 EU-utvidg- 
  ningen är den samlade populationen som kan beröras av detta större. Samtidigt finns i de nya  
 EU-länderna 
  relativt sett färre tredjelands- medborgare. Utan att ha ytterligare underlag kring detta anser vi att det förväntade antalet bör justeras upp något till följd av detta. Vår slutliga bedömning är att det förväntade antalet blir 500 personer år- ligen. 
 För att fördela detta antal på åldersgrupper utgår vi ifrån hur be- viljade uppehållstillstånd till personer som kommit till Sverige enligt  
 EES-avtalet 
  fördelar sig på ålder. De mest frekventa kategorier som sökt enligt  
 EES-avtalet 
  är Arbetstagare (35 %), Studerande (28 %) och Make/maka/barn (24 %). Detta betyder att personer i stude-  
 rande-/yrkesarbetande 
  ålder och i viss mån barn är de dominerande åldersgrupperna. Detta bekräftas av nedanstående tabell där en mer noggrann åldersfördelning beräknats. 
  
 2  
 Uppgifterna i detta avsnitt är hämtade från  
 Eurostat-rapporten 
  Population statistics 2004, tabell  
 C-10. 
  
 3  
 Enligt Migrationsverket. 
 397 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Alla 
  
 Andel 
  
 EES 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 2002 
  
 2003 
  
 2004 
  
 Totalt 
  
 % 
  
 Ålders- 
  
 grupp 
  
 0–6 
  
 418 
  
 340 
  
 326 
  
 334 
  
 399 
  
 428 
  
 578 
  
 638 
  
 639 
  
 762 
  
 1047 
  
 5909 
  
 8 
  
 7–15 
  
 296 
  
 212 
  
 228 
  
 204 
  
 232 
  
 280 
  
 301 
  
 323 
  
 372 
  
 406 
  
 688 
  
 3542 
  
 5 
  
 16–18 
  
 132 
  
 121 
  
 107 
  
 81 
  
 132 
  
 98 
  
 108 
  
 110 
  
 174 
  
 215 
  
 240 
  
 1518 
  
 2 
  
 19–24 
  
 1481 
  
 1507 
  
 1707 
  
 1405 
  
 1814 
  
 1904 
  
 2308 
  
 1931 
  
 2540 
  
 2987 
  
 3958 
  
 23542 
  
 30 
  
 25–34 
  
 2616 
  
 2051 
  
 1865 
  
 1672 
  
 2096 
  
 2119 
  
 2518 
  
 2284 
  
 2505 
  
 2792 
  
 4483 
  
 27001 
  
 34 
  
 35–44 
  
 803 
  
 588 
  
 592 
  
 565 
  
 729 
  
 817 
  
 946 
  
 936 
  
 1019 
  
 1220 
  
 1947 
  
 10162 
  
 13 
  
 45–54 
  
 315 
  
 249 
  
 269 
  
 186 
  
 254 
  
 302 
  
 347 
  
 332 
  
 406 
  
 449 
  
 778 
  
 3887 
  
 5 
  
 55–64 
  
 114 
  
 120 
  
 153 
  
 129 
  
 141 
  
 168 
  
 200 
  
 209 
  
 213 
  
 273 
  
 339 
  
 2059 
  
 3 
  
 65–74 
  
 54 
  
 35 
  
 42 
  
 56 
  
 52 
  
 45 
  
 55 
  
 60 
  
 70 
  
 93 
  
 106 
  
 668 
  
 1 
  
 75–w 
  
 23 
  
 28 
  
 23 
  
 18 
  
 21 
  
 22 
  
 35 
  
 28 
  
 30 
  
 37 
  
 47 
  
 312 
  
 0 
  
 Totalt 
  
 78600 
  
 100 
  
 Källa: Migrationsverket och egen bearbetning 
 Vi väljer att använda denna åldersfördelning för att bestämma hur de 500 personer som förväntas söka sig till Sverige till följd av detta  
 EU-direktiv 
  fördelar sig på olika åldersgrupper. Den slutliga fördel- ningen blir enligt nedan: 
  
 Åldersgrupp 
  
 Andel % 
  
 Antal 
  
 0–6 
  
 8 
  
 38 
  
 7–15 
  
 5 
  
 23 
  
 16–18 
  
 2 
  
 10 
  
 19–24 
  
 30 
  
 150 
  
 25–34 
  
 34 
  
 172 
  
 35–44 
  
 13 
  
 65 
  
 45–54 
  
 5 
  
 25 
  
 55–64 
  
 3 
  
 13 
  
 65–74 
  
 1 
  
 4 
  
 75–w 
  
 0 
  
 2 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 500 
  
 398 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Olika alternativ som skulle beräknas 
  
 A. 
  
 Detta alternativ är beskrivet ovan under rubriken  
  
 EG-direk- 
  tivet 2003/109/EG och kommittédirektivet 2004:9. 
  
 B. 
  
 Alternativet innebär att personkretsen inte avgränsas på annat sätt än att tredjelandsmedborgaren skall ha ställning som varak- tigt bosatt i annat unionsland och att det alltid ställs krav på att denne eller denna skall visa försörjningsförmåga för sig själv och, i förekommande fall, även familjemedlemmarna på sätt som angetts ovan i avsnitt 3.2 när det gäller  
  
 EG-direktivet 
  2003/86/EG. Med familjemedlemmar avses här make, maka, registrerad partner, sambo, barn/adoptivbarn under 18 år, föräldrar eller vuxna, ogifta myndiga barn i etablerade förhållanden, och 
  
 C. 
  
 Personkretsen avgränsas i detta alternativ inte på annat sätt än att den tredjelandsmedborgare som ansöker om uppehållstillstånd skall ha ställning som varaktigt bosatt i annat unionsland och, i förekommande fall, de familjemedlemmar som önskar medfölja tillhör kretsen av etablerade familjemedlemmar som anges under B och att inget försörjningskrav alls införs. 
  
 Ställningstagande 
 Vi har i bedömningen ovan utgått ifrån antagandet att det förvänta- de antalet som kan tänkas komma till Sverige med anledning av detta  
 EU-direktiv 
  kan bedömas genom att titta på statistik över  
 EU-medborgare 
  som beviljats uppehållstillstånd i Sverige. Detta skulle då motsvara alternativet A. Det kan antas att alternativ B re- lativt alternativ A innebär en minskad benägenhet att invandra till följd av skärpta regler för försörjningskrav. Vi menar dock att det främst är andra krafter som påverkar benägenheten att flytta. Det kan även antas att en stor del av de personer som skulle drabbas av ett sådant försörjningskrav redan idag (i sitt nuvarande hemland) har krav på sig att försörja anhöriga. Beträffande alternativ C kan det hävdas att det förväntade antalet som vill invandra är högre än i alternativ A till följd av att inget försörjningskrav skall gälla. Här vill vi anföra att personerna i denna krets redan är etablerade i ett annat  
 EU-land 
  och därigenom inte antas vara särskilt benägna att bryta 
 399 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 upp ytterligare en gång. Detta torde endast ha marginell betydelse för benägenheten att komma. 
 De tre alternativen bedöms utifrån detta leda till marginella för- ändringar i antalet som kan förväntas komma. Vi menar att före- komsten av försörjningskrav inte kommer att ha en avgörande be- tydelse för benägenheten att vilja flytta. Dessutom är osäkerheten så stor i den generella bedömningen att det inte kan anses menings- fullt att utifrån den generella bedömningen göra ytterligare margi- nella justeringar. 
 Således väljer vi att genomgående använda ovanstående bedöm- ning om att ytterligare 500 personer kan förväntas komma till följd av  
 EG-direktiv 
  2003/109/EG. 
 3 En offentligfinansiell kalkyl 
  
 3.1 
  
 Inledning 
  
 Vi ansluter oss till den bedömning som författarna till Ekono- miska konsekvenser av utökad anhöriginvandring 
 4  
 tidigare presen- terat kring invandringens effekter på lönestruktur, relativa faktor- priser och ekonomisk tillväxt. Bedömningen är att invandringens effekt på såväl lönestrukturen som relativa faktorpriser (kvoten mellan vinster och löner) och ekonomisk tillväxt är liten. 
 Beräkningen av de ekonomiska effekterna koncentreras därför till offentlig sektor. 
 Det får anses uppenbart att en offentligfinansiell kalkyl av detta slag kraftigt påverkas av åldersstrukturen hos gruppen invandrare. Liksom för infödda är det främst personer i arbetsför ålder som gene- rerar ett offentligfinansiellt överskott. För äldre personer är det känt att kostnader för vård och omsorg ökar påtagligt med stigande ålder. För att fånga kostnadsaspekterna på ett godtagbart sätt har vi där- för valt att genomgående söka kostnadsdata åldersgrupperat i tio åldersgrupper. 
  
 4  
 SOU 2002:13, Bilaga 3. 
 400 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 3.2 
  
 Intäkter och kostnader inom offentlig sektor 
  
 Offentliga intäkter 
 I detta avsnitt utgår vi ifrån en generell modell som är utarbetad för gruppen anhöriginvandrare. Modellen används som utgångspunkt i våra beräkningar såväl för anhöriginvandrare som för gruppen var- aktigt bosatta tredjelandsmedborgare i annat  
 EU-land. 
  I vår näst- kommande rapport kommer den nedan beskrivna modellen använ- das utan anpassningar. För att kunna användas även för gruppen varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare i annat  
 EU-land 
  måste resultatet justeras. Dessa justeringar presenteras sist i detta avsnitt. 
 Faktorinkomster och transfereringar 
 För att få uppgifter kring offentliga intäkter har kontakter tagits med Statistiska Centralbyrån (SCB). På vårt uppdrag har SCB genom- fört en specialbearbetning av data för att erhålla uppgifter om in- komst, skatt m.m. för utrikes födda som har familjeband som grund för bosättning i Sverige. Med familjeband menas: 
  
 Medföljande familjemedlem 
  
 Återförening av familj 
  
 Familjebildning med person född utomlands 
  
 Familjebildning med person född i Sverige 
  
 Adoption 
  
 Vi utgår ifrån att denna utsökning bättre fångar målgruppen an- höriginvandrare än vad en sökning på samtliga utrikes födda gör. 
 Uppgifterna bygger på data från 2002 och presenteras ålders- fördelat i följande två tabeller: 
 401 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Befolkningen  
 2002-12-31 
  som är utrikes födda och har familje- band i grund för bosättning. (Medelvärden per åldersgrupp) 
  
 Arbets- 
  
 Pensioner 
  
 mark- 
  
 och andra 
  
 Övriga 
  
 nads- 
  
 skatte- 
  
 skatte- 
  
 Ålders- 
  
 Faktor- 
  
 försäk- 
  
 pliktiga 
  
 fria 
  
 grupp 
  
 Antal 
  
 inkomst  
 1 
  
 ringar  
 2 
  
 bidrag 
  
 bidrag  
 3 
  
 Skatt  
 4 
  
 0-6 
  
 9038 
  
 105 
  
 4 
  
 23 
  
 15 
  
 32 
  
 7–15 
  
 27736 
  
 528 
  
 0 
  
 143 
  
 89 
  
 138 
  
 16–18 
  
 12842 
  
 6099 
  
 103 
  
 962 
  
 6105 
  
 1032 
  
 19–24 
  
 25128 
  
 43157 
  
 7002 
  
 757 
  
 12777 
  
 12756 
  
 25–34 
  
 65315 
  
 80980 
  
 18804 
  
 2288 
  
 13649 
  
 28435 
  
 35–44 
  
 59482 
  
 115546 
  
 21690 
  
 5110 
  
 15949 
  
 41703 
  
 45–54 
  
 27901 
  
 122448 
  
 19747 
  
 10611 
  
 Parks 
  
 44972 
  
 55–64 
  
 10149 
  
 70489 
  
 15374 
  
 16948 
  
 923 
  
 27930 
  
 65–74 
  
 7923 
  
 4106 
  
 746 
  
 27568 
  
 40 
  
 3078 
  
 75 
  
 5837 
  
 850 
  
 15 
  
 24780 
  
 4 
  
 522 
  
 Samtliga 
  
 251351 
  
 69663 
  
 13561 
  
 5252 
  
 9792 
  
 24831 
  
 1 
  
 Summan av löneinkomst, företagarinkomst och inkomst av kapital 
  
 2 
  
 Sjukpenning, arbetsskadeersättning, föräldrapenning och arbetsmarknadsstöd 
  
 3 
  
 Barnbidrag, skattefri del av livränta, skattefri del av barnpension, särskilt pensions- tillägg, studiebidrag, återbetalningspliktiga studielån, skattefri sjukpenning, skattefri frivillig pension, ersättning till värnpliktiga och erhållet bidragsförskott 
  
 4 
  
 Här ingår även under året betalda underhållsbidrag och återbetalda studielån 
  
 Källa: Statistiska Centralbyrån. Specialbearbetning av Inkopak 2002 
 402 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Befolkningen  
 2002-12-31 
  som är utrikes födda och har familje- band i grund för bosättning (medelvärde per åldersgrupp) 
  
 Åldersgrupp 
  
 Antal 
  
 Bostadsbidrag 
  
 Disponibel inkomst 
  
 0–6 
  
 9038 
  
 0 
  
 110 
  
 7–15 
  
 27736 
  
 0 
  
 621 
  
 16–18 
  
 12842 
  
 62 
  
 12785 
  
 19–24 
  
 25128 
  
 1430 
  
 59994 
  
 25–34 
  
 65315 
  
 3215 
  
 97480 
  
 35–44 
  
 59482 
  
 4219 
  
 127885 
  
 45–54 
  
 27901 
  
 3926 
  
 127424 
  
 55–64 
  
 10149 
  
 4727 
  
 98811 
  
 65–74 
  
 7923 
  
 14216 
  
 71831 
  
 75 
  
 5837 
  
 11426 
  
 61841 
  
 Samtliga 
  
 251351 
  
 3320 
  
 84153 
  
 Faktorinkomsterna utgör underlag till befolkningens bidrag till skatte- systemet. De sociala avgifterna antas utgöra 33 % av faktorinkomster- na per åldersgrupp och beräknas då till: 
  
 Åldersgrupp 
  
 Faktorinkomst 
  
 Sociala avgifter 
  
 0–6 
  
 105 
  
 35 
  
 7–15 
  
 528 
  
 174 
  
 16–18 
  
 6099 
  
 2013 
  
 19–24 
  
 43157 
  
 14242 
  
 25–34 
  
 80980 
  
 26723 
  
 35–44 
  
 115546 
  
 38130 
  
 45–54 
  
 122448 
  
 40408 
  
 55–64 
  
 70489 
  
 23261 
  
 65–74 
  
 4106 
  
 1355 
  
 75 
  
 850 
  
 281 
  
 Indirekta skatter 
 De indirekta skatter som anhöriginvandrare bidrar med är beroende av deras disponibla inkomster. Vi väljer att utgå ifrån den rapport om Ekonomiska konsekvenser av utökad anhöriginvandring som ingår i SOU 2002:13. I denna rapport beräknades invandrarbefolkningens bidrag till indirekta skatter uppgå till 27 000 kr per person och år. 
 403 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Beräkningen är gjord på uppgifter från år 1999. Vi räknar upp detta till 2002 års nivå genom att använda KPI. År 1999 var KPI = 258,1 och 2002 var KPI = 272,8, prisökningarna har således varit 272,8/258,1 = 5,7 % under dessa år. Invandrarbefolkningens bidrag till indirekta skatter 1999 uttryckt i 2002 års prisnivå var 27 000 * 1,057 = 28 539 kr. Beräkningen bygger på att invandrarbefolkning- ens genomsnittliga disponibla inkomst var 95 % av de inrikes föddas disponibla inkomst. Vi har med SCBs hjälp erhållit beräkningar för gruppen utrikes födda som har familjeband i grund för bosättning. 
 Genomsnittlig disponibel inkomst 2002 
  
 Utrikes födda med familjeband som skäl för bosättning 
  
 84153 
  
 Infödda 
  
 123797 
  
 För denna grupp (som vi anser bättre speglar gruppen anhöriginvand- rare) är andelen disponibel inkomst endast 68% av den infödda be- folkningens disponibla inkomst. 
 Om vi utgår ifrån den tidigare beräkningen på 28 539 kr så kan den således räknas om enligt 28 539 * 0,68/0,95 = 20 428 kr. Detta utgör således ett medelvärde. Vi väljer därefter att fördela detta medelvärde efter samma fördelning som vi erhållit från SCB beträffande fördel- ning av disponibel inkomst per åldersgrupp. Den slutliga fördel- ningen av bidraget till indirekta skatter framgår nedan: 
  
 Andel av gruppens 
  
 samlade genom- 
  
 snittliga disponibla 
  
 Bidrag till indirekta 
  
 Åldersgrupp 
  
 Disponibel inkomst 
  
 inkomst % 
  
 skatter 
  
 0–6 
  
 110 
  
 0 
  
 27 
  
 7–15 
  
 621 
  
 1 
  
 151 
  
 16–18 
  
 12785 
  
 15 
  
 3104 
  
 19–24 
  
 59994 
  
 71 
  
 14564 
  
 25–34 
  
 97480 
  
 116 
  
 23663 
  
 35–44 
  
 127885 
  
 152 
  
 31044 
  
 45–54 
  
 127424 
  
 151 
  
 30932 
  
 55–64 
  
 98811 
  
 117 
  
 23986 
  
 65–74 
  
 71831 
  
 85 
  
 17437 
  
 75 
  
 61841 
  
 73 
  
 15012 
  
 Samtliga 
  
 84153 
  
 100 
  
 20428 
  
 404 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Justering för gruppen varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare i annat  
 EU-land 
  
 Som nämnts i inledningen till detta avsnitt behöver beräkningarna justeras för att bättre passa gruppen varaktigt bosatta tredjelands- medborgare i annat  
 EU-land. 
  Vi anser att gruppen utrikes födda i allmänhet  
 bättre  
 speglar vår målgrupp än gruppen utrikes födda med familjeband som skäl för bosättning. Ändå avviker vår mål- grupp även från gruppen utrikes födda. Gruppen utrikes födda får anses i genomsnitt vara mer etablerade t.ex. på arbetsmarknaden än gruppen utrikes födda med familjeband som skäl för bosätt- ning. Vi menar att målgruppen – varaktigt bosatta tredjelandsmed- borgare i annat  
 EU-land 
  – på samma sätt kan antas vara mer etable- rade – däremot inte lika etablerade – som gruppen utrikes födda. Vi väljer därför att delvis utgå från de beräkningar som gjordes i rappor- ten Ekonomiska konsekvenser av utökad anhöriginvandring. (I rapporten använder författarna gruppen utrikes födda i sina be- räkningar) – vi kallar denna beräkning för B1 i följande resone- mang. Principen vi använder är att landa beräkningarna för vår mål- grupp mitt emellan skillnaderna för beräkningen enligt B1 och den beräkning vi gjort för gruppen utrikes födda med familjeband som skäl för bosättning (nedan kallad B2). 
 I B1 användes en grövre åldersgruppering än vad vi gjort i B2. Därför får vi i ett första steg göra vissa approximationer. Vi utgår ifrån åldrarna  
 19–64 
  år och jämför dem med avseende på de inkomster och transfereringar som vi behöver uppgifter om. Beräkningarna åter- finns i bilaga 1. Vi jämför först inkomster och transfereringar i B1 för  
 19–64-åringar 
  (uppräknat till 2002 års prisnivå) med mot- svarande åldersgrupp i B2. Därefter beräknar vi medelvärdet för respektive post (inkomster och transfereringar) för B1 och B2 av- seende  
 19–64-åringar. 
  Efter detta beräknas hur stor förändring medel- värdet innebär i förhållande till B2. Slutligen antar vi att den beräk- nade skillnaden (uttryckt i %) kan användas för att beräkna även de yngsta och de äldsta åldersgrupperna och beräknar vår målgrupps inkomster och transfereringar. Slutresultatet blir: 
 405 
 Bilaga 6 SOU 2005:15 
  
 Pensioner 
  
 Arbets- 
  
 o.a. 
  
 Övriga 
  
 markn.- 
  
 skatte- 
  
 skatte- 
  
 Ålders- Faktorin- försäk- 
  
 pliktiga 
  
 fria bi- 
  
 Bostads- 
  
 Disponibel 
  
 grupp 
  
 komst  
 1 
  
 ringar  
 2 
  
 bidrag 
  
 drag  
 3 
  
 Skatt  
 4 
  
 bidrag 
  
 inkomst 
  
 0–6 
  
 120 
  
 5 
  
 58 
  
 14 
  
 42 
  
 0 
  
 116 
  
 7–15 
  
 604 
  
 0 
  
 363 
  
 84 
  
 181 
  
 0 
  
 653 
  
 16–18 
  
 6979 
  
 118 
  
 2442 
  
 5779 
  
 1355 
  
 75 
  
 13445 
  
 19–24 
  
 49383 
  
 8041 
  
 1922 
  
 12095 
  
 16747 
  
 1735 
  
 63089 
  
 25–34 
  
 92662 
  
 21595 
  
 5809 
  
 12921 
  
 37330 
  
 3901 
  
 102509 
  
 35–44 
  
 132214 
  
 24909 
  
 12973 
  
 15098 
  
 54749 
  
 5120 
  
 134483 
  
 45–54 
  
 140112 
  
 22678 
  
 26938 
  
 7102 
  
 59041 
  
 4764 
  
 133998 
  
 55–64 
  
 80658 
  
 17656 
  
 43026 
  
 874 
  
 36667 
  
 5736 
  
 103909 
  
 65–74 
  
 4698 
  
 857 
  
 69987 
  
 38 
  
 4041 
  
 17251 
  
 75537 
  
 75 
  
 973 
  
 17 
  
 62909 
  
 4 
  
 685 
  
 13866 
  
 65032 
  
 1 
  
 Summan av löneinkomst, företagarinkomst och inkomst av kapital 
  
 2 
  
 Sjukpenning, arbetsskadeersättning, föräldrapenning och arbetsmarknadsstöd 
  
 3 
  
 Barnbidrag, skattefri del av livränta, skattefri del av barnpension, särskilt pensions- tillägg, studiebidrag, återbetalningspliktiga studielån, skattefri sjukpenning, skattefri fri- villig pension, ersättning till värnpliktiga och erhållet bidragsförskott 
  
 4 
  
 Här ingår även under året betalda underhållsbidrag och återbetalda studielån 
  
 Faktorinkomsterna utgör underlag till befolkningens bidrag till skatte- systemet. De sociala avgifterna antas utgöra 33 % av faktorinkomster- na per åldersgrupp och beräknas då till: 
  
 Åldersgrupp 
  
 Faktorinkomst 
  
 Sociala avgifter 
  
 0–6 
  
 120 
  
 40 
  
 7–15 
  
 604 
  
 199 
  
 16–18 
  
 6979 
  
 2303 
  
 19–24 
  
 49383 
  
 16296 
  
 25–34 
  
 92662 
  
 30578 
  
 35–44 
  
 132214 
  
 43631 
  
 45–54 
  
 140112 
  
 46237 
  
 55–64 
  
 80658 
  
 26617 
  
 65–74 
  
 4698 
  
 1550 
  
 75 
  
 973 
  
 321 
  
 406 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Indirekta skatter 
 De indirekta skatter som gruppen varaktigt bosatta tredjelandsmed- borgare i annat  
 EU-land 
  bidrar med är beroende av deras disponibla inkomster. Vi har ovan presenterat en beräkning över det bidrag till indirekta skatter som gruppen anhöriginvandrare kan antas ha. Vi använder vår princip att göra denna beräkning på nivån mitt emel- lan beräkningen för anhöriginvandrare och beräkningen för ut- rikes födda. Den genomsnittliga disponibla inkomsten för dessa grupper är enligt tidigare beräkningar ovan 20 428 kr respektive 28 539 kr. Vi väljer att genomsnittligt tilldela vår målgrupp 24 500 kr i bidrag till indirekta skatter. Enligt samma uppställning men med den disponibla inkomst som gruppen varaktigt bosatta tredjelands- medborgare i annat  
 EU-land 
  kan antas ha görs följande slutberäk- ning av bidrag till indirekta skatter för respektive åldersgrupp: 
  
 Andel av gruppens 
  
 samlade genom- 
  
 snittliga disponibla 
  
 Bidrag till indirekta 
  
 Åldersgrupp 
  
 Disponibel inkomst 
  
 inkomst % 
  
 skatter 
  
 0–6 
  
 116 
  
 0 
  
 32 
  
 7–15 
  
 653 
  
 1 
  
 181 
  
 16–18 
  
 13445 
  
 15 
  
 3722 
  
 19–24 
  
 63089 
  
 71 
  
 17467 
  
 25–34 
  
 102509 
  
 116 
  
 28380 
  
 35–44 
  
 134483 
  
 152 
  
 37232 
  
 45–54 
  
 133998 
  
 151 
  
 37098 
  
 55–64 
  
 103909 
  
 117 
  
 28768 
  
 65–74 
  
 75537 
  
 85 
  
 20913 
  
 75 
  
 65032 
  
 73 
  
 18004 
  
 Samtliga 
  
 88494 
  
 100 
  
 24500 
  
 Statens kostnader 
 Högskoleutbildning 
 Enligt Högskoleverkets årsrapport 2003 var den genomsnittliga kostnaden per helårsstudent 61 000 kr år 2002. För att kunna an- vända detta underlag måste vi ta hänsyn till högskolefrekvensen hos vår målgrupp. Andelen studenter med utländsk bakgrund (utom- 
 407 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 lands födda) var 2003 enligt Högskolverkets statistik 15 % 
 5 
 . Vi an- tar att invandrares benägenhet att studera på universitet och hög- skola inte skiljer sig från gruppen utrikes födda i allmänhet. 
 Antalet heltidsstudenter uppgick enligt Högskoleverket 2003 totalt sett till 299 746. Andelen studenter som var utomlands födda var samma år 15 %. Detta motsvarar 44 962 studenter med utländsk bakgrund. Totalantalet i riket som 2003 var utomlands födda var 789 391. Andelen högskolestudenter i denna befolkningsgrupp är således ca 6 %. Vi utgår ifrån att nyttjandet av högskoleutbildning är koncentrerat till åldersgrupperna  
 19–44 
  år. I ett första steg till- delar vi dessa åldersgrupper 6 % av den kostnad som Högskolever- ket beräknat: 6 % * 61 000 = 3 660 kr. Den beräkning som Hög- skoleverket gjort avser kostnaden per helårsstuderande. Vi antar att genomsnittsstudenten studerar på ca 85 % av heltid. Vi tilldelar därför var och en av åldersgrupperna i intervallet  
 19–44 
  år kost- naden 3 111 kr (85 % * 3 660). 
 Försörjningsstöd till äldre 
 Sedan 2003 finns den nya förmånen äldreförsörjningsstöd inom socialförsäkringssystemet. Förmånen är avsedd för personer som fyllt 65 år och som inte får sina grundläggande försörjningsbehov tillgodosedda genom andra förmåner inom det allmänna pensions- systemet. Enligt uppgifter från Riksförsäkringsverket var den sam- lade kostnaden 2003 för äldreförsörjningsstödet 608 Mkr. Vi har inte funnit några uppgifter om hur detta belopp fördelar sig på vår målgrupp. Däremot har vi, via den enhet vid Riksförsäkringsverket som hanterar frågor om äldreförsörjningsstöd, fått fram uppgifter om att ca 6 900 personer som under september 2003 fick äldreför- sörjningsstöd var utrikes födda. Totalt fick ca 12 800 personer äldre- försörjningsstöd denna månad. Uppgifterna är uppskattade men efter- som vi inte har andra uppgifter att tillgå använder vi denna fördelning för att beräkna hur stor del av den samlade kostnaden som kan hän- föras till gruppen utrikes födda: 608 Mkr * 6 900/12 800 = 328 Mkr. Av tabellen nedan framgår antalet invånare (utrikes födda) 2002 i olika åldersgrupper. 
  
 5  
 Källa: Högskoleverkets hemsida, statistikdatabasen - nyckeltal 
 408 
 SOU 2005:15 Bilaga 6 
  
 Åldersgrupp 
  
 Antal 
  
 0–6 
  
 18776 
  
 7–15 
  
 64870 
  
 16–18 
  
 34132 
  
 19–24 
  
 77316 
  
 25–34 
  
 177891 
  
 35–44 
  
 209313 
  
 45–54 
  
 180363 
  
 55–64 
  
 137295 
  
 65–74 
  
 93932 
  
 75 
  
 59575 
  
 Samtliga 
  
 1053463 
  
 Källa: SCB 
  
 De två äldsta åldersgrupperna är berörda av äldreförsörjningsstöd. Dessa grupper innehåller tillsammans 153 507 personer. Per individ blir kostnaden som vi fördelar till de två äldsta åldersgrupperna så- ledes: 328 Mkr / 153 507 = 2 137 kr. 
 Statliga kostnader för tandvård 
 I statens utgifter för tandvård ingår dels ersättning till landstingen bl.a. för viss uppsökande verksamhet mm samt kostnader för tand- vårdsförsäkringen. Sammantaget beräknades dessa kostnader till ca 2 787 Mkr 
 6  
 2003. Detta avser endast tandvårdskostnader för vuxna. Relaterat till den vuxna befolkningen 19 – w år blir kostnaden per person 402 kr/år. Det finns skäl att anta att den genomsnittliga kostnaden inom den vuxna befolkningen ökar med stigande ålder. Vi saknar däremot underlag för hur denna fördelning ser ut. Samt- liga åldersgrupper 20 – w år tilldelas därför kostnaden 402 kr i årskostnad. 
 Kriminalvård 
 Kriminalvårdens kostnader per medborgare uppgick 2001 till ca 483 kr enligt en rapport från Statskontorets enhet för styrnings- frågor (diarienummer  
 2002/199-5). 
  I rapporten framkommer också att kriminalvårdens kostnader stigit med ca 20 % mellan 2001 och 
  
 6  
 SOU 2001:36, sid 119 
 409 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 2003. Vi gör därför ett påslag på 20 % och hamnar på 580 kr per medborgare. Även om det finns undersökningar som pekar mot att invandrarbefolkningen är överrepresenterad i brottsstatistiken och därigenom sannolikt har en högre kostnad avseende kriminalvård så väljer vi att bortse ifrån detta. Skälet är att det i sammanhanget ändå är en marginell kostnad. 
 Hanteringskostnader Migrations- och Integrationsverket 
 Migrationsverket har genom egna ungefärliga beräkningar bedömt dagens hanteringskostnad till ca 2 000 kr per avgjort ärende avse- ende uppehållstillstånd för tre grupper. De tre grupperna är an- höriga, sökande enligt  
 EES-avtalet 
  samt sökande för besök. Av dessa är gruppen anhöriga flest till antalet och dessa ansökningar kräver även mer arbete per ansökan än ärenden för de två övriga grupper- na. Vi väljer därför att räkna upp ärendekostnaden till 2 500 kr för gruppen anhöriginvandrare och ytterligare till 3 000 kr per  
 beviljat  
 ärende. I det fall ett försörjningskrav införs förväntas kostnaden öka med 50 % till 4 500 kr. Detta till följd av den ekonomiska prövning som då tillkommer. 
 Vi har även haft kontakter med Integrationsverket. Arbetet inom Integrationsverket sker på ett mer övergripande plan än inom Migra- tionsverket. Integrationsverket har inga hanteringskostnader på indi- vidnivå och bedömer att en marginell ökning av invandringen inte kommer få någon tydlig påverkan på deras kostnader. 
 Kommunernas kostnader 
 För att få underlag till kommunernas kostnader för gruppen an- höriginvandrare har vi varit i kontakt med företrädare för främst Botkyrka kommun. Valet att kontakta Botkyrka är naturligt med tanke på att kommunen har en hög andel invandrare. I våra samtal med företrädare för kommunen har vi förstått att kommen anser sig ha högre genomsnittliga kostnader för utlandsfödda än för in- födda. Beträffande förskolebarn handlar detta exempelvis om att invandrarbarn i ökad grad behöver extra språkträning, i skolan har kommunen tillskapat ett flertal internationella klasser för elever med utländsk bakgrund, bland tonåringar som blir placerade eller som bli föremål för omedelbart omhändertagande av socialtjänsten 
 410 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 är invandrare överrepresenterade. Även bland de äldre med utländsk bakgrund kan man, menar kommunens företrädare, se högre kost- nader: handläggningstider för t.ex. bedömning av försörjningsstöd eller biståndsbedömning blir längre genom kulturella olikheter och språksvårigheter. Det saknas kostnadsuppföljningar för att bekräfta de merkostnader som nämns ovan. Kommunens företrädare har själva uppskattat merkostnaden till ca 20 % per individ. 
 Att merkostnaden kan uppgå till 20 % för gruppen invandrare kan synas mycket, det finns dock skäl, mot bakgrund av ovanstå- ende resonemang, att anta att en merkostnad föreligger. Vid sidan av percapitakostnaden är även nyttjandegraden viktig för att be- döma kostnaden. Om det kan visas att gruppen invandrare syste- matiskt har en högre eller lägre nyttjandegrad av olika kommunala tjänster än den samlade befolkningen så motiverar detta anpass- ningar av den genomsnittliga percapitakostnaden. Kommunens verk- samhetsredovisning innehåller inte uppgifter om etnicitet och det finns således inga data för att påvisa avvikelser i nyttjandegrad. I diskussioner med företrädare för Botkyrka har dock inte framkom- mit annat än att vår målgrupp nyttjar de kommunala tjänsterna i enlighet med den samlade befolkningen (undantaget är tonåringar inom socialtjänsten, vi väljer dock att bortse från detta med moti- veringen att det i sammanhanget är av marginell betydelse). 
 För gruppen varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare i annat EU- land torde skillnaden mot den övriga befolkningen vara mindre. Vi an- ser inte att vi kan göra något generellt påslag utan använder de genom- snittliga percapitakostnader som gäller för befolkningen i sin helhet 
 Barnomsorg 
 Barnomsorgen består av följande delar: Förskola (inklusive familje- daghem) och Fritidsverksamhet. Kostnader för dessa verksamheter presenteras i tabellen nedan: 
  
 2003 
  
 Kostnad per barn och år 
  
 0-5 
  år 
  
 6-12 
  år 
  
 Förskola 
  
 66613 
  
 Klein 
  
 11953 
  
 Källa : Svenska Kommunförbundet, Vad kostar verksamheten i din kommun – 2003, tabell 7 
 411 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Kostnadsfördelningen för fritids stämmer dock inte med den ålders- gruppering vi valt att göra. Percapitakostnaden (11 953) för fritids – åldersgruppen  
 6–12 
  behöver justeras för att stämma med vår ålders- grupp  
 6–15 
  år. Vår åldersgrupp består av tio ettårsgrupper medan Kommunförbundets grupp består av sju ettårsgrupper. Om vi antar att varje åldersgrupp består av lika många individer så måste den ursprungliga kostnaden 11 953 fördelas på ytterligare 30 % indivi- der. Den slutliga fritidskostnaden per barn i åldern  
 6–15 
  år blir således 11 953 / 1,3 = 9 195 kr. 
 Skola 
 I tabellen nedan framgår kostnader per elev för de olika skolverksam- heter som kommunerna ansvarar för. 
  
 2003 
  
 Kostnad per elev 
  
 6 år 
  
 7–15 
  år  
 16–19 
  år  
 19–w 
  år 
  
 Förskoleklass 
  
 41129 
  
 Grundskola 
  
 64106 
  
 Musikskola (per inv  
 7–15 
  år) 
  
 1725 
  
 Gymnasieskola 
  
 83577 
  
 Komvux (per heltidsstuderande) 
  
 36594 
  
 Källa : Svenska Kommunförbundet, Vad kostar verksamheten i din kommun – 2003, tabell 6 
 Kommunförbundets material behöver omarbetas för att passa för våra syften. Vi har valt följande åldersgrupper för barn och ung- dom:  
 0–5, 
 6–15, 
 16–19. 
  Kostnaden för Förskoleklass bör slås sam- man med Grundskolans kostnad för att stämma med vår ålders- grupp  
 6–15 
  år. I tabellen ovan avser uppgiften för grundskolan kostnad per elev för nio ettårsgrupper  
 (7–15 
  år). Förskoleklassen består av en ettårsgrupp. Den nya åldersgruppen består av tio ett- årsgrupper. Vi antar att antalet individer i varje årskull är lika stora i dessa åldrar. För att lägga på kostnaden för förskoleklass för  
 6-åringar 
  till den samlade förskoleklass/grundskolekostnaden för  
 6–15 
  åringar görs följande beräkning: (9 * 64 106 + 1* 41 129) /10. Den sam- lade kostnaden för Förskoleklass/Grundskola per barn  
 6–15 
  år blir då 61 808. 
 412 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Musikskolan 
 Beträffande kostnaden för musikskola tilldelar vi gruppen  
 6–15 
  åringar kostnaden 1 725 kr. Kostnaden är redan i Kommunförbundets mate- rial fördelad på samtliga i åldersgruppen. 
 Gymnasieskolan 
 När det gäller kostnaden för gymnasieskolan måste vi ta hänsyn till att skolformen inte är obligatorisk. Gymnasiefrekvensen för den aktuella åldersgruppen är 76 %. Per individ som nyttjar gymnasie- skolan kan då kostnaden beräknas till 83 577 * 0,76 = 63 519 kr. 
 Komvux 
 I Kommunförbundets underlag framgår att kostnaden per helårs- studerande i Komvux 2003 var 36 594 kr 
 7 
 . För att kunna använda detta underlag måste vi ta hänsyn till nyttjandegraden. Andelen Kom- vuxelever med utländsk bakgrund (utomlands födda) var läsåret 2001/2002 enligt Skolverkets statistik 26 %. 
 Antalet elever läsåret 2001/2002 som var utomlands födda upp- gick enligt Skolverket till 75 200. Totalantalet i riket som 2003 var utomlands födda var 789 391. Andelen Komvuxelever i denna be- folkningsgrupp är således ca 10 %. Eftersom vi saknar underlag kring hur nyttjandet av Komvux i denna grupp fördelar sig ålders- mässigt tilldelar vi samtliga de åldersgrupper  
 (20–54 
  år) som kan beröras av Komvux i ett första steg 10 % av den kostnad som Kommunförbundet beräknat: 10 % * 36 594 = 3 659. Kommun- förbundet har beräknat kostnaden per helårsstuderande. Genom kontakter med personer som har erfarenhet från Komvux har bedömt att genomsnittsstudenten studerar på ca 85 % av heltid. Vi tilldelar därför var och en av åldersgrupperna i intervallet  
 20–54 
  år kostnaden 3 110 kr (85 % * 3 659). 
  
 7  
 Källa: Kommunförbundet, Vad kostar verksamheten i din kommun – 2003, tabell 6 
 413 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Äldreomsorg 
 Kostnaden för äldreomsorgen per invånare 65  
 år–w 
  år uppgår 2003 till 45 624 kr 
 8 
 . Vi tilldelar våra två äldsta åldersgrupper denna kostnad. 
 Individ- och familjeomsorg 
 Uppgifter finns både om kostnader per invånare för individ- och familjeomsorg (2 211 kr) 
 9  
 samt för arbetsmarknadsåtgärder (290 kr). Vi lägger samman detta till en totalkostnad per invånare: 2 501 kr – vilken tilldelas samtliga åldersgrupper. 
 Handikappomsorg 
 Kostnaden för handikappomsorgen uppgick i genomsnitt till 4 181 kr 
 10  
 per invånare i åldern  
 0–64 
  år. Beloppet är rensat för de delar som staten finansierar. I kommunförbundets material framgår att underlagen från kommunerna i denna del har vissa brister. Genom att vi inte kommit över något mer tillförlitligt material väljer vi att an- vända dessa beräkningsunderlag. Samtliga åldersgrupper utom de två äldsta påförs därför kostnaden 4 181 för handikappomsorg. Skälet till att de äldsta åldersgrupperna ej belastas är att denna typ av kost- nader för äldre invånare hanteras inom äldreomsorgen. 
 Övrig kommunal verksamhet 
 Vi väljer att bortse från kostnader för övrig kommunal verksamhet i vår kalkyl. Skälet är att flera av dessa verksamheters kostnader inte har någon direkt koppling till en marginellt ökad invandring. Detta får anses gälla t.ex. politisk verksamhet och infrastruktur. Andra verksamheter, såsom kultur och fritid, betingar endast obetydliga be- lopp och tas av detta skäl inte med. 
  
 8 
  
 Källa: Kommunförbundet, Vad kostar verksamheten i din kommun – 2003, tabell 8A 
  
 9 
  
 Källa: Kommunförbundet, Vad kostar verksamheten i din kommun – 2003, tabell 8A 
  
 10 
  
 Källa: Kommunförbundet, Vad kostar verksamheten i din kommun – 2003, tabell 8C 
  
 414 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Landstingens kostnader 
 För att beräkna landstingens kostnader för gruppen invandrare behövs kunskaper om främst kostnader för hälso- och sjukvård samt för den del av tandvården som finansieras av landstingen, d.v.s. barn- och ungdomstandvården. Vi bortser i detta samman- hang från landstingens övriga kostnader, t.ex. kostnader för regio- nal utveckling. 
 Hälso- och sjukvård 
 Samhällsmedicin inom Stockholms läns landsting förvaltar och utvecklar modeller för behovsbaserad geografisk resursfördelning inom landstinget. För att få underlag till resursfördelningen analy- seras bland annat data om sjukvårdskonsumtion från patient- registret som samkörs med sociodemografiska uppgifter från Statistiska Centralbyrån. Resultat av dessa analyser används sedan i beräkningar av sjukvårdskostnader för specifika grupper i befolk- ningen. Samhällsmedicin har mångårig erfarenhet av denna typ av arbete. I underlaget till 2005 års resursfördelning inom Stockholms läns landsting framgår följande: 
 Personer födda i annat land än Sverige har likartad konsumtion av slutenvård men något lägre konsumtion av psykiatrisk öppenvård. Personer födda i annat land än Sverige besöker primärvård mer än svenskfödda, förutom i åldersgruppen  
 18–24 
  år där de utlandsfödda har färre besök. 
 För att beräkna den slutliga kostnaden är det intressant att disku- tera om vår målgrupps kostnader per individ uppvisar systematiska avvikelser i förhållande till den samlade befolkningen. På samma sätt som beskrivits i avsnittet om kommunernas kostnader kan man anta att det även inom hälso- och sjukvården finns kostnader som förlänger/fördyrar hanteringen. Sannolikt åtgår mer tid vid en patientkontakt om språksvårigheter föreligger. I de fall tolkhjälp krävs är det ett exempel på en kostnad som tillkommer specifikt för vår målgrupp. Det saknas dock faktamässiga underlag för detta och det kan antas att skillnaderna är av marginell betydelse. 
 Vi väljer således att utgå ifrån att sjukvårdskostnaderna inte skil- jer sig påtagligt mellan svenskfödda och personer födda i annat land. 
 Landstingsförbundet publicerar årligen uppgifter om kostnads- utvecklingen inom hälso- och sjukvården. I bilaga 3 och 4 framgår 
 415 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 att nettokostnaden 2003 för hälso- och sjukvård (exklusive tand- vård) uppgick till 133 313 Mkr. Detta motsvarar 14 853 kr per in- vånare. Beräkningar har genomförts för att fånga hur kostnaden per invånare fördelar sig på de olika åldersgrupper vi valt att använda i denna kalkyl (se bilaga 2). 
 Beräknad kostnad (kr) för hälso- och sjukvård per invånare i olika åldersgrupper 2003: 
  
 0–5 
  år 
  
 13476 
  
 6–15 
  år 
  
 5800 
  
 16–19 
  år 
  
 8207 
  
 20–24 
  år 
  
 8212 
  
 25–34 
  år 
  
 10186 
  
 35–44 
  år 
  
 10861 
  
 45–54 
  år 
  
 13252 
  
 55–64 
  år 
  
 18580 
  
 65–74 
  år 
  
 27961 
  
 75–w 
  år 
  
 36084 
  
 Totalt 
  
 14853 
  
 Källa: Landstingsförbundet, Region Skåne samt egen beräkning, se bilaga 2 
 Beräkningen visar som väntat att kostnaderna är betydligt högre för de äldre åldersgrupperna. 
 Tandvård 
 Enligt Landstingsförbundet kostade tandvården 2003 4 354 Mkr (se bilaga 3 och 4). Utslaget per invånare i riket motsvarar detta 485 kr per invånare. Landstingens totala nettokostnader 4 354 Mkr har således fördelats på landets nästan 9 miljoner invånare. Lands- tingsförbundet använder denna beräkning för att komma fram till totala kostnader för landstingens verksamhet per invånare. För våra syften behövs en precisering. Landstingens nettokostnader för tand- vård består uteslutande av kostnader hänförliga till barn och ung- domar. Vi väljer därför att istället fördela de 4 354 Mkr på antalet invånare  
 0–18 
  år. Den samlade befolkningen i dessa åldrar uppgick den 1 november 2003 (enl. statistik hämtad från SCBs hemsida) 2 033 612 personer. Tandvårdskostnaden för  
 0–18 
  åringar kan häri- genom beräknas till 2 141 kr. (4 353 Mkr / 2 033 612). Vi saknar ett faktaunderlag för att fördela kostnaden på de tre åldersgrupper vi 
 416 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 valt  
 (0–6, 
 7–15, 
 16–18). 
  Alla dessa tre grupper tilldelas därför denna kostnad. 
 4 Totala intäkter och kostnader 
 Tabellen nedan avser beräknade intäkter och kostnader för en genom- snittlig invandrare (från gruppen varaktigt bosatta tredjelandsmed- borgare i annat  
 EU-land) 
  i respektive åldersgrupp. Tabellen är en sammanfattning och sammanställning av samtliga ovan redovisade beräkningar. I tabellens nedre del sker även en totalberäkning av de offentligfinansiella intäkterna – kostnaderna. (Tabellen redovisas först i delar och därefter i sin helhet.) 
 Beräknade intäkter och kostnader per invandrare i olika ålders- grupper 
 Intäkter 
  
 Åldersgrupper år 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 Direkta 
  
 skatter 
  
 42 
  
 181 
  
 1355 
  
 16747 
  
 37330 
  
 54749 
  
 59041 
  
 36667 
  
 4041 
  
 685 
  
 Soc.förs.- 
  
 avgifter 
  
 40 
  
 199 
  
 2303 
  
 16296 
  
 30578 
  
 43631 
  
 46237 
  
 26617 
  
 1550 
  
 321 
  
 Indirekta 
  
 skatter 
  
 32 
  
 181 
  
 3722 
  
 17467 
  
 28380 
  
 37232 
  
 37098 
  
 28768 
  
 20913 
  
 18004 
  
 Summa 
  
 intäkter 
  
 114 
  
 561 
  
 7380 
  
 50509 
  
 96289 
  
 135612 
  
 142376 
  
 92052 
  
 26504 
  
 19011 
  
 417 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Kostnader 
  
 Statens 
  
 Åldersgrupper år 
  
 kostnader 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 Arbets- 
  
 marknads- 
  
 försäkringar 
  
 5 
  
 0 
  
 118 
  
 8041 
  
 21595 
  
 24909 
  
 22678 
  
 17656 
  
 857 
  
 17 
  
 Pensioner 
  
 o.a. skatte- 
  
 pliktiga 
  
 bidrag 
  
 58 
  
 363 
  
 2442 
  
 1922 
  
 5809 
  
 12973 
  
 26938 
  
 43026 
  
 69987 
  
 62909 
  
 Bostads- 
  
 bidrag 
  
 0 
  
 0 
  
 75 
  
 1735 
  
 3901 
  
 5120 
  
 4764 
  
 5736 
  
 17251 
  
 13866 
  
 Övr. skatte- 
  
 fria bidrag 
  
 14 
  
 84 
  
 5779 
  
 12095 
  
 12921 
  
 15098 
  
 7102 
  
 874 
  
 38 
  
 4 
  
 Universitet 
  
 /högskola 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 3111 
  
 3111 
  
 3111 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Försörjn.- 
  
 stöd, äldre 
  
 2137 
  
 2137 
  
 Tandvårds- 
  
 försäkring, 
  
 vuxna 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 Kriminalvård 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 Hanterings- 
  
 kostnad 
  
 Migrations- 
  
 verket 
  
 3000 
  
 3000 
  
 3000 
  
 3000 
  
 3000 
  
 3000 
  
 3000 
  
 3000 
  
 3000 
  
 3000 
  
 Hanterings- 
  
 kostnad 
  
 Summa 
  
 Statens 
  
 kostnader 
  
 3657 
  
 4027 
  
 11995 
  
 30886 
  
 51318 
  
 65193 
  
 65464 
  
 71273 
  
 94252 
  
 82914 
  
 418 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Kommu- 
  
 Åldersgrupper år 
  
 nernas 
  
 kostnader 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 Förskola 
  
 66613 
  
 Fritidsverk- 
  
 samhet 
  
 9195 
  
 Grundskola 
  
 61808 
  
 Musikskola 
  
 1725 
  
 Gymnasie- 
  
 skola 
  
 63519 
  
 KomVux 
  
 3110 
  
 3110 
  
 3110 
  
 3110 
  
 Äldreom- 
  
 sorg 
  
 45624 
  
 45624 
  
 Individ- o 
  
 familje- 
  
 omsorg 
  
 2501 
  
 2501 
  
 2501 
  
 2501 
  
 2501 
  
 2501 
  
 2501 
  
 2501 
  
 2501 
  
 2501 
  
 Handi- 
  
 kapp- 
  
 omsorg 
  
 4181 
  
 4181 
  
 4181 
  
 4181 
  
 4181 
  
 4181 
  
 4181 
  
 4181 
  
 Summa 
  
 Kommu- 
  
 nernas 
  
 kostnader 
  
 73295 
  
 79410 
  
 70201 
  
 9792 
  
 9792 
  
 9792 
  
 9792 
  
 6682 
  
 48125 
  
 48125 
  
 Lands- 
  
 Åldersgrupper år 
  
 tingens 
  
 kostnader 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 Sjukvårds- 
  
 kostnad 
  
 13476 
  
 5800 
  
 8207 
  
 8212 
  
 10186 
  
 10861 
  
 13252 
  
 18580 
  
 27961 
  
 36084 
  
 Tandvård 
  
 (barn 
  
 t.o.m. 18 år) 
  
 2141 
  
 2141 
  
 2141 
  
 Summa 
  
 Lands- 
  
 tingens 
  
 kostnader 
  
 15617 
  
 7941 
  
 10348 
  
 8212 
  
 10186 
  
 10861 
  
 13252 
  
 18580 
  
 27961 
  
 36084 
  
 419 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Summa kostnader 
 Åldersgrupper år 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 92569 
  
 91378 
  
 92545 
  
 48890 
  
 71297 
  
 85845 
  
 88508 
  
 96536 
  
 170338 
  
 167123 
  
 Intäkter – Kostnader 
 Åldersgrupper år 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 -92455 
  
 -90817 
  
 -85164 
  
 1619 
  
 24993 
  
 49767 
  
 53868 
  
 -4484 
  
 -143834 
  
 -148113 
  
 Förväntat antal uppehållstillstånd 
 Åldersgrupper år 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 38 
  
 23 
  
 10 
  
 150 
  
 172 
  
 65 
  
 25 
  
 13 
  
 4 
  
 2 
  
 Total per åldersgrupp 
 Åldersgrupper år 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 -3475314 
  
 -2046270 
  
 -822389 
  
 242511 
  
 4292774 
  
 Åldersgrupper år 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 3217129 
  
 1331962 
  
 -58726 
  
 -611202 
  
 -293964 
  
 Totalt samhällsfinansiellt överskott 
  
 1 776 510 
  
 (På nästa sida finns en översikt av det redan redovisade.) 
 420 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Beräknade intäkter och kostnader per invandrare i olika åldersgrupper 
  
 Intäkter och kostnader 
  
 0-5 
  år 
  
 6-15 
  år 
  
 16-19 
  år 
  
 20-24 
  år 
  
 25-34 
  år 
  
 35-44 
  år 
  
 45-54 
  år 
  
 55-64 
  år 
  
 65-74 
  år 
  
 75-w 
  år 
  
 Intäkter 
  
 Direkta skatter 
  
 42 
  
 181 
  
 1 355 
  
 16 747 
  
 37 330 
  
 54 749 
  
 59 041 
  
 36 667 
  
 4 041 
  
 685 
  
 Socialförsäkringsavgifter 
  
 40 
  
 199 
  
 2 303 
  
 16 296 
  
 30 578 
  
 43 631 
  
 46 237 
  
 26 617 
  
 1 550 
  
 321 
  
 Indirekta skatter 
  
 32 
  
 181 
  
 3 722 
  
 17 467 
  
 28 380 
  
 37 232 
  
 37 098 
  
 28 768 
  
 20 913 
  
 18 004 
  
 Summa intäkter 
  
 114 
  
 561 
  
 7 380 
  
 50 509 
  
 96 289 
  
 135 612 
  
 142 376 
  
 92 052 
  
 26 504 
  
 19 011 
  
 Kostnader 
  
 Statens kostnader 
  
 Arbetsmarknadsförsäkringar 
  
 5 
  
 0 
  
 118 
  
 8 041 
  
 21 595 
  
 24 909 
  
 22 678 
  
 17 656 
  
 857 
  
 17 
  
 Pensioner  andra skattepl. bidrag 
  
 58 
  
 363 
  
 2 442 
  
 1 922 
  
 5 809 
  
 12 973 
  
 26 938 
  
 43 026 
  
 69 987 
  
 62 909 
  
 Bostadsbidrag 
  
 0 
  
 0 
  
 75 
  
 1 735 
  
 3 901 
  
 5 120 
  
 4 764 
  
 5 736 
  
 17 251 
  
 13 866 
  
 Övriga skattefria bidrag 
  
 14 
  
 84 
  
 5 779 
  
 12 095 
  
 12 921 
  
 15 098 
  
 7 102 
  
 874 
  
 38 
  
 4 
  
 Universitet / högskola 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 3 111 
  
 3 111 
  
 3 111 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Försörjningsstöd, äldre 
  
 2 137 
  
 2 137 
  
 Tandvårdsförsäkring vuxna 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 402 
  
 Kriminalvård 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 580 
  
 Hanteringskostnad Migrationsverket 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 3 000 
  
 Hanteringskostnad 
  
 Summa Statens kostnader 
  
 3 657 
  
 4 027 
  
 11 995 
  
 30 886 
  
 51 318 
  
 65 193 
  
 65 464 
  
 71 273 
  
 94 252 
  
 82 914 
  
 Kommunernas kostnader 
  
 Förskola 
  
 66 613 
  
 Fritidsverksamhet 
  
 9 195 
  
 Grundskola 
  
 61 808 
  
 Musikskola 
  
 1 725 
  
 Gymnasieskola 
  
 63 519 
  
 KomVux 
  
 3 110 
  
 3 110 
  
 3 110 
  
 3 110 
  
 Äldreomsorg 
  
 45 624 
  
 45 624 
  
 Individ-  familjeomsorg 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 2 501 
  
 Handikappomsorg 
  
 4 181 
  
 4 181 
  
 4 181 
  
 4 181 
  
 4 181 
  
 4 181 
  
 4 181 
  
 4 181 
  
 Summa Kommunernas 
  
 kostnader 
  
 73 295 
  
 79 410 
  
 70 201 
  
 9 792 
  
 9 792 
  
 9 792 
  
 9 792 
  
 6 682 
  
 48 125 
  
 48 125 
  
 Landstingens kostnader 
  
 Sjukvårdskostnad 
  
 13 476 
  
 5 800 
  
 8 207 
  
 8 212 
  
 10 186 
  
 10 861 
  
 13 252 
  
 18 580 
  
 27 961 
  
 36 084 
  
 Tandvård (barn t.o.m. 18 år) 
  
 2 141 
  
 2 141 
  
 2 141 
  
 Summa Landstingens kostnader 
  
 15 617 
  
 7 941 
  
 10 348 
  
 8 212 
  
 10 186 
  
 10 861 
  
 13 252 
  
 18 580 
  
 27 961 
  
 36 084 
  
 Summa kostnader 
  
 92 569 
  
 91 378 
  
 92 545 
  
 48 890 
  
 71 297 
  
 85 845 
  
 88 508 
  
 96 536 
  
 170 338 
  
 167 123 
  
 Intäkter - Kostnader 
  
 -92 
  455 
  
 -90 
  817 
  
 -85 
  164 
  
 1 619 
  
 24 993 
  
 49 767 
  
 53 868 
  
 -4 
  484 
  
 -143 
  834 
  
 -148 
  113 
  
 Förväntat antal uppehållstillstånd 
  
 38 
  
 23 
  
 10 
  
 150 
  
 172 
  
 65 
  
 25 
  
 13 
  
 4 
  
 2 
  
 Total per åldersgrupp 
  
 -3 
  475 314  
 -2 
  046 270 
  
 -822 
  389 
  
 242 511 
  
 4 292 774 
  
 3 217 129 
  
 1 331 962 
  
 -58 
  726 
  
 -611 
  202 
  
 Ortiz 
  964 
  
 Totalt samhällsfinansiellt 
  
 överskott 
  
 1 776 510 
  
 421 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 En bedömning om vad som kan förväntas ske på 20 års sikt skall enligt uppdragsbeskrivningen lämnas. En enkel simuleringsmodell (se bilaga 5) har använts som grund i denna beräkning. Vi antar att det årliga antalet som kommer, fortsätter att vara 500 och att ålders- fördelningen blir oförändrad. I simuleringsmodellen flyttar vi upp redan bosatta personer till nästa åldersgrupp med ökat antal år i modellen samt tillför årligen nya personer. 
 Vi använder samma kalkyl för att beräkna de samhällsfinansiella kostnaderna. Det som ändras är hur många personer som ingår i kal- kylen. Även åldersfördelningen påverkas genom att de som kommer hit i början av  
 20-årsperioden 
  åldrats. Vi har i vår modell ackumule- rat antalet i gruppen invandrare som kan tänkas komma till Sverige i och med införandet av detta  
 EU-direktiv. 
  Med samma kalkyl i botten men med nya antal som beräknats enligt simuleringsmodellen blir kalkylen enligt nedan: 
 Ackumulerat antal invandrare  
 2005–2024 
  med anledning av EG- direktivet 2003/109/EG 
 Förväntat antal uppehållstillstånd  
 2005–2024 
  
 Åldersgrupper år 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 220 
  
 443 
  
 163 
  
 1123 
  
 2817 
  
 2319 
  
 1462 
  
 800 
  
 383 
  
 136 
  
 Total per åldersgrupp 
 Åldersgrupper år 
  
 0–5 
  
 6–15 
  
 16–19 
  
 20–24 
  
 25–34 
  
 -20307985 
  
 -40255673 
  
 -13911179 
  
 1818831 
  
 70397805 
  
 Åldersgrupper år 
  
 35–44 
  
 45–54 
  
 55–64 
  
 65–74 
  
 75–w 
  
 115427476 
  
 78728681 
  
 -3588980 
  
 -55066577 
  
 -20074684 
  
 Totalt samhällsfinansiellt överskott 
  
 113 167 714 
  
 422 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 5 Slutsatser 
 Beräkningarna innehåller som redan beskrivits ovan en betydande osäkerhet. Utifrån de antaganden vi gjort utmynnar beräkningen i att den grupp på 500 personer som årligen kan tänkas komma till Sverige med anledning av  
 EG-direktivet 
  2003/109/EG genererar ett offentligfinansiellt överskott på knappt 2 Mkr. 
 Det samlade överskottet på 20 års sikt hamnar på drygt 110 Mkr. Detta till följd av att det till stor del är personer i yrkesverksam ålder som förväntas komma. 
 423 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Tabellbilaga 
 Bilaga 1 
 Beräkning av faktorinkomster och transfereringar för varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare i annat  
 EU-land 
  
 Pensioner 
  
 Arbets- 
  
 o. a. 
  
 Övriga 
  
 Faktor- 
  
 markn.- 
  
 skatte- 
  
 skatte- 
  
 in- 
  
 försäk- 
  
 pliktiga 
  
 fria bi- 
  
 Bostads- 
  
 Disponibel 
  
 B2 
  
 Antal 
  
 komst  
 1 
  
 ringar  
 2 
  
 bidrag 
  
 drag  
 3 
  
 Skatt  
 4 
  
 bidrag 
  
 inkomst 
  
 0–6 
  
 9038 
  
 105 
  
 4 
  
 23 
  
 15 
  
 32 
  
 0 
  
 110 
  
 7–15 
  
 27736 
  
 528 
  
 0 
  
 143 
  
 89 
  
 138 
  
 0 
  
 621 
  
 16–18 
  
 12842 
  
 6099 
  
 103 
  
 962 
  
 6105 
  
 1032 
  
 62 
  
 12785 
  
 19–24 
  
 25128 
  
 43157 
  
 7002 
  
 757 
  
 12777 
  
 12756 
  
 1430 
  
 59994 
  
 25–34 
  
 65315 
  
 80980 
  
 18804 
  
 2288 
  
 13649 
  
 28435 
  
 3215 
  
 97480 
  
 35–44 
  
 59482 
  
 115546 
  
 21690 
  
 5110 
  
 15949 
  
 41703 
  
 4219 
  
 127885 
  
 45–54 
  
 27901 
  
 122448 
  
 19747 
  
 10611 
  
 Parks 
  
 44972 
  
 3926 
  
 127424 
  
 55–64 
  
 10149 
  
 70489 
  
 15374 
  
 16948 
  
 923 
  
 27930 
  
 4727 
  
 98811 
  
 65–74 
  
 7923 
  
 4106 
  
 746 
  
 27568 
  
 40 
  
 3078 
  
 14216 
  
 71831 
  
 75 
  
 5837 
  
 850 
  
 15 
  
 24780 
  
 4 
  
 522 
  
 11426 
  
 61841 
  
 Samtliga 
  
 251351 
  
 69663 
  
 13561 
  
 5252 
  
 9792 
  
 24831 
  
 3320 
  
 84153 
  
 19–64 
  år 
  
 enl. B2 
  
 92450 
  
 18094 
  
 5003 
  
 12661 
  
 32965 
  
 3481 
  
 106607 
  
 19–64 
  år 
  
 enl. B1 
  
 uppräknat 
  
 till 2002 
  
 års priser 
  
 119124 
  
 23465 
  
 20400 
  
 11310 
  
 53590 
  
 4968 
  
 117607 
  
 Medel av 
  
 B1 och B2 
  
 avseende 
  
 19–64 
  år 
  
 105787 
  
 20780 
  
 12702 
  
 11985 
  
 43277 
  
 4225 
  
 112107 
  
 Förändring 
  
 14 % 
  
 15 % 
  
 154 % 
  
 -5 
  % 
  
 31 % 
  
 21 % 
  
 5 % 
  
 424 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 Slutlig beräkning 
  
 Pensioner 
  
 Arbets- 
  
 och andra 
  
 Övriga 
  
 Faktor- 
  
 markn.- 
  
 skatte- 
  
 skatte- 
  
 in- 
  
 försäk- 
  
 pliktiga 
  
 fria bi- 
  
 Bostads- 
  
 Disponibel 
  
 komst  
 1 
  
 ringar  
 2 
  
 bidrag 
  
 drag  
 3 
  
 Skatt  
 4 
  
 bidrag 
  
 inkomst 
  
 0–6 
  
 120 
  
 5 
  
 58 
  
 14 
  
 42 
  
 0 
  
 116 
  
 7–15 
  
 604 
  
 0 
  
 363 
  
 84 
  
 181 
  
 0 
  
 653 
  
 16–18 
  
 6979 
  
 118 
  
 2442 
  
 5779 
  
 1355 
  
 75 
  
 13445 
  
 19–24 
  
 49383 
  
 8041 
  
 1922 
  
 12095 
  
 16747 
  
 1735 
  
 63089 
  
 25–34 
  
 92662 
  
 21595 
  
 5809 
  
 12921 
  
 37330 
  
 3901 
  
 102509 
  
 35–44 
  
 132214 
  
 24909 
  
 12973 
  
 15098 
  
 54749 
  
 5120 
  
 134483 
  
 45–54 
  
 140112 
  
 22678 
  
 26938 
  
 7102 
  
 59041 
  
 4764 
  
 133998 
  
 55–64 
  
 80658 
  
 17656 
  
 43026 
  
 874 
  
 36667 
  
 5736 
  
 103909 
  
 65–74 
  
 4698 
  
 857 
  
 69987 
  
 38 
  
 4041 
  
 17251 
  
 75537 
  
 75 
  
 973 
  
 17 
  
 62909 
  
 4 
  
 685 
  
 13866 
  
 65032 
  
 1 
  
 Summan av löneinkomst, företagarinkomst och inkomst av kapital 
  
 2 
  
 Sjukpenning, arbetsskadeersättning, föräldrapenning och arbetsmarknadsstöd 
  
 3 
  
 Barnbidrag, skattefri del av livränta, skattefri del av barnpension, särskilt pensions- tillägg, studiebidrag, återbetalningspliktiga studielån, skattefri sjukpenning, skattefri frivillig pension, ersättning till värnpliktiga och erhållet bidragsförskott 
  
 4 
  
 Här ingår även under året betalda underhållsbidrag och återbetalda studielån 
  
 Källa: Rapporten Ekonomiska konsekvenser av utökad anhöriginvandring, SCB samt egna beräkningar 
 425 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 2 
 Beräkning av sjukvårdskostnad per invånare för olika ålders- grupper 
 Kalkylen bygger på ett officiellt material från Region Skåne. I kolumnen 2002 nedan framgår regionens kostnad per person för hälso- och sjukvård. Relationen mellan dessa åldersgruppers per-  
 capita-kostnad 
  anses spegla fördelningen även på riksplanet. Detta är ett av skälen till att materialet även används som en kom- ponent i beräkningarna av den nationella kostnadsutjämningen mellan landstingen. 
 Landstingsförbundet har för 2003 beräknat den samlade kost- naden för hälso- och sjukvård (exkl. tandvård) till 14 853 kr/in- vånare. I beräkningen från Region Skåne är motsvarande kost- nad 11 077 kr/invånare. Vi har räknat upp skåneberäkningen med relationen 14 853/11 077 för att anpassa materialet till riks- data 2003. Slutligen har vi anpassat åldersklasserna till vår egen åldersgruppering. Det sistnämnda har främst skett genom att be- räkna medelvärdet för flera åldersgrupper i det mer finindelade skånematerialet. 
  
 Uppräkningsfaktor 
  
 1,340866 
  
 426 
 SOU 2005:15 Bilaga 6 
 Kr/person 
  
 Åldersgupper 
  
 2002 
  
 2003 
  
 00–04 
  
 10050 
  
 13476 
  
 05–09 
  
 4298 
  
 5763 
  
 10–14 
  
 4388 
  
 5883 
  
 15–19 
  
 6121 
  
 8207 
  
 20–24 
  
 6124 
  
 8212 
  
 25–29 
  
 7430 
  
 9963 
  
 30–34 
  
 7763 
  
 10409 
  
 35–39 
  
 7992 
  
 10716 
  
 40–44 
  
 8208 
  
 11005 
  
 45–49 
  
 9260 
  
 12417 
  
 50–54 
  
 10507 
  
 14088 
  
 55–59 
  
 12424 
  
 16660 
  
 60–64 
  
 15290 
  
 20501 
  
 65–69 
  
 18454 
  
 24744 
  
 70–74 
  
 23253 
  
 31179 
  
 75–79 
  
 26794 
  
 35927 
  
 80–84 
  
 28658 
  
 38426 
  
 85–89 
  
 28032 
  
 37587 
  
 90–w 
  
 24161 
  
 32396 
  
 Totalt 
  
 11077 
  
 14853 
  
 Slutlig beräkning av kostnad per invånare för de åldersgrupper vi valt att använda 
  
 0–5 
  år 
  
 13476 
  
 6–15 
  år 
  
 5800 
  
 16–19 
  år 
  
 8207 
  
 20–24 
  år 
  
 8212 
  
 25–34 
  år 
  
 10186 
  
 35–44 
  år 
  
 10861 
  
 45–54 
  år 
  
 13252 
  
 55–64 
  år 
  
 18580 
  
 65–74 
  år 
  
 27961 
  
 75–w 
  år 
  
 36084 
  
 Totalt 
  
 14853 
  
 427 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 3 
 Landstingsförbundets rapport: Statistik om hälso- och sjukvård samt regional utveckling 2003 
 Tabell E 2 Nettokostnad översikt 2003 (mkr) 
  
 Politisk 
  
 Övrig 
  
 verksamhet 
  
 Specialiserad 
  
 hälso- 
  
 avseende 
  
 Specialiserad 
  
 psykiatrisk 
  
 och 
  
 hälso- och 
  
 Huvudman 
  
 Primärvård 
  
 somatisk vård 
  
 vård 
  
 sjukvård  
 1 
  
 sjukvård  
 4 
  
 Tandvård 
  
 Stockholm  
 3 
  
 5825 
  
 18256 
  
 3802 
  
 2216 
  
 127 
  
 675 
  
 Uppsala 
  
 618 
  
 2726 
  
 430 
  
 314 
  
 20 
  
 155 
  
 Sörmland 
  
 669 
  
 2336 
  
 361 
  
 198 
  
 29 
  
 129 
  
 Östergötland 
  
 1087 
  
 3457 
  
 481 
  
 535 
  
 48 
  
 196 
  
 Jönköping 
  
 1011 
  
 2640 
  
 463 
  
 387 
  
 80 
  
 207 
  
 Kronoberg 
  
 403 
  
 1546 
  
 290 
  
 188 
  
 32 
  
 94 
  
 Kalmar 
  
 749 
  
 2052 
  
 310 
  
 310 
  
 46 
  
 128 
  
 Blekinge 
  
 420 
  
 1448 
  
 272 
  
 188 
  
 14 
  
 86 
  
 Skåne 
  
 2579 
  
 10477 
  
 1725 
  
 1418 
  
 163 
  
 476 
  
 Halland 
  
 792 
  
 2355 
  
 315 
  
 319 
  
 31 
  
 139 
  
 Västra 
  
 Götaland 
  
 3776 
  
 12816 
  
 2359 
  
 2143 
  
 142 
  
 823 
  
 Värmland 
  
 722 
  
 2467 
  
 335 
  
 424 
  
 33 
  
 126 
  
 Örebro 
  
 705 
  
 2469 
  
 441 
  
 488 
  
 36 
  
 172 
  
 Västmanland 
  
 618 
  
 2391 
  
 394 
  
 624 
  
 25 
  
 140 
  
 Dalarna 
  
 942 
  
 2539 
  
 418 
  
 321 
  
 30 
  
 156 
  
 Gävleborg 
  
 1107 
  
 2380 
  
 338 
  
 257 
  
 63 
  
 137 
  
 Västernorrland 
  
 734 
  
 2570 
  
 355 
  
 259 
  
 23 
  
 130 
  
 Jämtland 
  
 460 
  
 1089 
  
 163 
  
 232 
  
 25 
  
 71 
  
 Västerbotten 
  
 798 
  
 2414 
  
 424 
  
 279 
  
 36 
  
 137 
  
 Norrbotten 
  
 896 
  
 2460 
  
 325 
  
 434 
  
 43 
  
 151 
  
 Summa 
  
 24909 
  
 80888 
  
 14001 
  
 11534 
  
 1046 
  
 4328 
  
 Gotland 
  
 120 
  
 642 
  
 101 
  
 63 
  
 8 
  
 26 
  
 Summa 
  
 25029 
  
 81530 
  
 14102 
  
 11597 
  
 1054 
  
 4354 
  
 428 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 SUMMA HÄLSO- 
  
 OCH SJUK- 
  
 REGIONAL 
  
 NETTO- 
  
 VÅRD EXKL 
  
 UTVECKLING, 
  
 Utanför 
  
 KOSTNAD 
  
 Huvudman 
  
 TANDVÅRD 
  
 TOTALT 
  
 Därav trafik 
  
 verksamheten  
 2 
  
 TOTALT 
  
 Stockholm 
 3 
  
 30227 
  
 5352 
  
 4761 
  
 -8 
  
 36246 
  
 Uppsala 
  
 4108 
  
 182 
  
 98 
  
 -86 
  
 4359 
  
 Sörmland 
  
 3592 
  
 207 
  
 104 
  
 31 
  
 3959 
  
 Östergötland 
  
 5608 
  
 287 
  
 158 
  
 129 
  
 6220 
  
 Jönköping 
  
 4582 
  
 240 
  
 100 
  
 11 
  
 5040 
  
 Kronoberg 
  
 2459 
  
 107 
  
 35 
  
 5 
  
 2665 
  
 Kalmar 
  
 3467 
  
 167 
  
 79 
  
 -3 
  
 3759 
  
 Blekinge 
  
 2342 
  
 90 
  
 29 
  
 16 
  
 2534 
  
 Skåne 
  
 16362 
  
 1084 
  
 588 
  
 220 
  
 18143 
  
 Halland 
  
 3812 
  
 160 
  
 71 
  
 -5 
  
 4107 
  
 Västra 
  
 Götaland 
  
 21235 
  
 1757 
  
 733 
  
 173 
  
 23988 
  
 Värmland 
  
 3981 
  
 203 
  
 62 
  
 38 
  
 4348 
  
 Örebro 
  
 4139 
  
 220 
  
 93 
  
 -60 
  
 4472 
  
 Västmanland 
  
 4051 
  
 142 
  
 41 
  
 39 
  
 4372 
  
 Dalarna 
  
 4249 
  
 187 
  
 79 
  
 16 
  
 4607 
  
 Gävleborg 
  
 4145 
  
 234 
  
 102 
  
 136 
  
 4652 
  
 Västernorrland 
  
 3942 
  
 200 
  
 55 
  
 -5 
  
 4267 
  
 Jämtland 
  
 1969 
  
 152 
  
 48 
  
 29 
  
 2220 
  
 Västerbotten 
  
 3951 
  
 175 
  
 56 
  
 19 
  
 4281 
  
 Norrbotten 
  
 4158 
  
 157 
  
 39 
  
 6 
  
 4472 
  
 Summa 
  
 132379 
  
 11302 
  
 7331 
  
 702 
  
 148711 
  
 Gotland 
  
 934 
  
 Summa 
  
 133313 
  
 1 
  
 Här ryms omstruktureringskostnader för Kalmar, Blekinge och Västmanland. Se vidare tabell 1.2. 
  
 2 
  
 Här ryms interna ränteintäkter och pensionsutbetalningar under konto 446. 
  
 3 
  
 I Stockholms läns landstings nettokostnader för trafik ingår färdtjänst. 
  
 4 
  
 Kostnaden för politisk verksamhet är inte helt jämförbar mellan landstingen. 
  
 429 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 4 
 Landstingsförbundets rapport: Statistik om hälso- och sjukvård samt regional utveckling 2003 
 Tabell E 3 Nettokostnad översikt 2003 (kr/inv) 
  
 Politisk 
  
 verksamhet 
  
 Specialiserad 
  
 Specialiserad 
  
 Övrig 
  
 avseende 
  
 somatisk 
  
 psykiatrisk 
  
 hälso- och 
  
 hälso- och 
  
 Huvudman 
  
 Primärvård 
  
 vård 
  
 vård 
  
 sjukvård  
 1 
  
 sjukvård  
 4 
  
 Tandvård 
  
 Stockholm  
 3 
  
 3130 
  
 9810 
  
 2043 
  
 1191 
  
 69 
  
 363 
  
 Uppsala 
  
 2057 
  
 9072 
  
 1431 
  
 1045 
  
 67 
  
 516 
  
 Sörmland 
  
 2567 
  
 8971 
  
 1387 
  
 760 
  
 111 
  
 495 
  
 Östergötland 
  
 2619 
  
 8332 
  
 1159 
  
 1289 
  
 116 
  
 472 
  
 Jönköping 
  
 3077 
  
 8033 
  
 1409 
  
 1178 
  
 245 
  
 630 
  
 Kronoberg 
  
 2270 
  
 8715 
  
 1635 
  
 1057 
  
 180 
  
 528 
  
 Kalmar 
  
 3189 
  
 8736 
  
 1320 
  
 1320 
  
 196 
  
 545 
  
 Blekinge 
  
 2801 
  
 9658 
  
 1816 
  
 1254 
  
 93 
  
 575 
  
 Skåne 
  
 2238 
  
 9090 
  
 1496 
  
 1230 
  
 142 
  
 413 
  
 Halland 
  
 2815 
  
 8372 
  
 1120 
  
 1134 
  
 111 
  
 494 
  
 Västra 
  
 Götaland 
  
 2492 
  
 8459 
  
 1557 
  
 1415 
  
 94 
  
 543 
  
 Värmland 
  
 2639 
  
 9018 
  
 1225 
  
 1550 
  
 121 
  
 461 
  
 Örebro 
  
 2574 
  
 9014 
  
 1609 
  
 1782 
  
 132 
  
 628 
  
 Västmanland 
  
 2375 
  
 9190 
  
 1515 
  
 2400 
  
 95 
  
 540 
  
 Dalarna 
  
 3406 
  
 9181 
  
 1512 
  
 1159 
  
 108 
  
 563 
  
 Gävleborg 
  
 3998 
  
 8596 
  
 1220 
  
 930 
  
 229 
  
 494 
  
 Västernorrland 
  
 3005 
  
 10529 
  
 1454 
  
 1063 
  
 96 
  
 532 
  
 Jämtland 
  
 3605 
  
 8530 
  
 1277 
  
 1819 
  
 193 
  
 558 
  
 Västerbotten 
  
 3118 
  
 9432 
  
 1656 
  
 1089 
  
 140 
  
 536 
  
 Norrbotten 
  
 3543 
  
 9728 
  
 1285 
  
 1716 
  
 170 
  
 597 
  
 Summa 
  
 2793 
  
 9070 
  
 1570 
  
 1293 
  
 117 
  
 485 
  
 Gotland 
  
 2086 
  
 11158 
  
 1755 
  
 1095 
  
 139 
  
 452 
  
 Summa 
  
 2789 
  
 9083 
  
 1571 
  
 1292 
  
 117 
  
 485 
  
 430 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 6 
  
 SUMMA HÄLSO- 
  
 OCH SJUK- 
  
 REGIONAL 
  
 NETTO- 
  
 VÅRD EXKL 
  
 UTVECKLING, 
  
 Utanför 
  
 KOSTNAD 
  
 Huvudman 
  
 TANDVÅRD 
  
 TOTALT 
  
 Därav trafik 
  
 verksamheten  
 2 
  
 TOTALT 
  
 Stockholm 
 3 
  
 16243 
  
 2876 
  
 2558 
  
 -4 
  
 19478 
  
 Uppsala 
  
 13671 
  
 606 
  
 326 
  
 -286 
  
 14506 
  
 Sörmland 
  
 13797 
  
 793 
  
 398 
  
 121 
  
 15206 
  
 Östergötland 
  
 13516 
  
 692 
  
 380 
  
 311 
  
 14991 
  
 Jönköping 
  
 13941 
  
 731 
  
 303 
  
 34 
  
 15336 
  
 Kronoberg 
  
 13857 
  
 602 
  
 200 
  
 28 
  
 15016 
  
 Kalmar 
  
 14760 
  
 711 
  
 336 
  
 -13 
  
 16004 
  
 Blekinge 
  
 15623 
  
 602 
  
 191 
  
 107 
  
 16907 
  
 Skåne 
  
 14195 
  
 940 
  
 510 
  
 191 
  
 15740 
  
 Halland 
  
 13551 
  
 569 
  
 251 
  
 -17 
  
 14598 
  
 Västra 
  
 Götaland 
  
 14017 
  
 1160 
  
 484 
  
 114 
  
 15834 
  
 Värmland 
  
 14552 
  
 742 
  
 227 
  
 139 
  
 15894 
  
 Örebro 
  
 15111 
  
 803 
  
 340 
  
 -218 
  
 16324 
  
 Västmanland 
  
 15574 
  
 544 
  
 156 
  
 149 
  
 16807 
  
 Dalarna 
  
 15366 
  
 677 
  
 287 
  
 56 
  
 16662 
  
 Gävleborg 
  
 14973 
  
 845 
  
 367 
  
 491 
  
 16802 
  
 Västernorrland 
  
 16147 
  
 820 
  
 226 
  
 -19 
  
 17480 
  
 Jämtland 
  
 15423 
  
 1187 
  
 378 
  
 223 
  
 17391 
  
 Västerbotten 
  
 15435 
  
 682 
  
 220 
  
 74 
  
 16727 
  
 Norrbotten 
  
 16443 
  
 621 
  
 154 
  
 24 
  
 17685 
  
 Summa 
  
 14844 
  
 1267 
  
 822 
  
 79 
  
 16675 
  
 Gotland 
  
 16234 
  
 Summa 
  
 14853 
  
 1 
  
 Här ryms omstruktureringskostnader för Kalmar, Blekinge och Västmanland. Se vidare tabell 1.2. 
  
 2 
  
 Här ryms interna ränteintäkter och pensionsutbetalningar under konto 446. 
  
 3 
  
 I Stockholms läns landstings nettokostnader för trafik ingår färdtjänst. 
  
 4 
  
 Kostnaden för politisk verksamhet är inte helt jämförbar mellan landstingen. 
  
 431 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2005:15 
  
 Bilaga 5 
 Ackumulerat antal beviljade uppehållstillstånd  
 2005–2024 
  
 Ålders- 
  
 grupper 
  
 2005 
  
 2006 
  
 2007 
  
 2008 
  
 2009 
  
 2010 
  
 2011 
  
 2012 
  
 2013 
  
 2014 
  
 0–6 
  
 38 
  
 69 
  
 95 
  
 117 
  
 135 
  
 150 
  
 163 
  
 173 
  
 182 
  
 189 
  
 7–15 
  
 23 
  
 49 
  
 77 
  
 107 
  
 137 
  
 167 
  
 196 
  
 224 
  
 250 
  
 275 
  
 16–18 
  
 10 
  
 19 
  
 27 
  
 37 
  
 46 
  
 56 
  
 65 
  
 75 
  
 84 
  
 94 
  
 19–24 
  
 150 
  
 278 
  
 387 
  
 482 
  
 563 
  
 635 
  
 697 
  
 752 
  
 802 
  
 846 
  
 25–34 
  
 172 
  
 351 
  
 534 
  
 717 
  
 897 
  
 1073 
  
 1244 
  
 1407 
  
 1564 
  
 1713 
  
 35–44 
  
 65 
  
 140 
  
 226 
  
 321 
  
 425 
  
 537 
  
 656 
  
 779 
  
 906 
  
 1037 
  
 45–54 
  
 25 
  
 53 
  
 87 
  
 125 
  
 170 
  
 220 
  
 277 
  
 339 
  
 408 
  
 482 
  
 55–64 
  
 13 
  
 27 
  
 43 
  
 61 
  
 80 
  
 102 
  
 127 
  
 155 
  
 187 
  
 222 
  
 65–74 
  
 4 
  
 9 
  
 15 
  
 22 
  
 31 
  
 40 
  
 50 
  
 62 
  
 76 
  
 91 
  
 75–w 
  
 2 
  
 4 
  
 6 
  
 9 
  
 12 
  
 15 
  
 18 
  
 22 
  
 27 
  
 32 
  
 Ålders- 
  
 grupper 
  
 2015 
  
 2016 
  
 2017 
  
 2018 
  
 2019 
  
 2020 
  
 2021 
  
 2022 
  
 2023 
  
 2024 
  
 0–6 
  
 195 
  
 200 
  
 204 
  
 208 
  
 211 
  
 213 
  
 215 
  
 217 
  
 218 
  
 220 
  
 7–15 
  
 299 
  
 321 
  
 341 
  
 360 
  
 377 
  
 393 
  
 407 
  
 420 
  
 432 
  
 443 
  
 16–18 
  
 103 
  
 111 
  
 120 
  
 127 
  
 134 
  
 141 
  
 147 
  
 153 
  
 158 
  
 163 
  
 19–24 
  
 886 
  
 922 
  
 956 
  
 986 
  
 1014 
  
 1039 
  
 1063 
  
 1085 
  
 1105 
  
 1123 
  
 25–34 
  
 1854 
  
 1988 
  
 2115 
  
 2234 
  
 2347 
  
 2453 
  
 2553 
  
 2646 
  
 2734 
  
 2817 
  
 35–44 
  
 1169 
  
 1302 
  
 1435 
  
 1568 
  
 1699 
  
 1829 
  
 1956 
  
 2080 
  
 2201 
  
 2319 
  
 45–54 
  
 563 
  
 648 
  
 738 
  
 833 
  
 931 
  
 1032 
  
 1137 
  
 1243 
  
 1352 
  
 1462 
  
 55–64 
  
 261 
  
 304 
  
 352 
  
 403 
  
 459 
  
 520 
  
 584 
  
 652 
  
 725 
  
 800 
  
 65–74 
  
 108 
  
 128 
  
 150 
  
 174 
  
 201 
  
 231 
  
 265 
  
 301 
  
 340 
  
 383 
  
 75–w 
  
 38 
  
 44 
  
 52 
  
 60 
  
 69 
  
 80 
  
 92 
  
 105 
  
 119 
  
 136 
  
 432 
 Statens offentliga utredningar 2005 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. Ku. 
  
 2. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. 
  
 Ku. 
  
 3. 
  
 Sveriges tillträde till 1995 års Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. Ku. 
  
 4. 
  
 Liberalisering, regler och marknader. + Bilagor. N. 
  
 5. 
  
 Postmarknad i förändring. N. 
  
 6. 
  
 Säkert inlåst? 
  
 En granskning av rymningarna från Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004. Ju. 
  
 7. 
  
 Försvarsfastigheter – information till riksdagen och effektiv lokalförsörjning. Fi. 
  
 8. 
  
 Behov av rörlig ledningsstödsresurs. Fö. 
  
 9. 
  
 Pierce 
  
 Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel. UD. 
  
 10. 
  
 Handla för bättre klimat. 
  
 Från införande till utförande. M. 
  
 11. 
  
 Välfärdsverksamhet för sjömän. N. 
  
 12. 
  
 Bokpriskommissionens slutrapport. Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. U. 
  
 13. 
  
 Lördagsdistribution av dagstidningar. U. 
  
 14. 
  
 Effektivare handläggning av anknyt- ningsärenden. UD. 
  
 15. 
  
 Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. UD. 
  
 Statens offentliga utredningar 2005 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Säkert inlåst? 
 En granskning av rymningarna från Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004. [6] 
 Utrikesdepartementet 
 KRUT 
 Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel.[9] 
 Effektivare handläggning av anknytnings- ärenden. [14] 
 Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. [15] 
 Försvarsdepartementet 
 Behov av rörlig ledningsstödsresurs. [8] 
 Finansdepartementet 
 Försvarsfastigheter – information till riksdagen och effektiv lokalförsörjning. [7] 
 Utbildnings- och kulturdepartementet 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. [1] 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. [2] 
 Sveriges tillträde till 1995 års Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. [3] 
 Bokpriskommissionens slutrapport. 
 Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. [12] 
 Lördagsdistribution av dagstidningar. [13] 
 Näringsdepartementet 
 Liberalisering, regler och marknader. [4] Postmarknad i förändring. [5] Välfärdsverksamhet för sjömän. [11] 
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
 Handla för bättre klimat. 
 Från införande till utförande. [10]