Innehåll 
  
 1 
  
 Inledning..................................................................... 
  
 7 
  
 2 
  
 Vad är NR? .................................................................. 
  
 9 
  
 2.1 
  
 Kort historik............................................................................... 
  
 9 
  
 2.2 
  
 Utvecklingen i Sverige ............................................................. 
  
 10 
  
 2.3 
  
 Efter andra världskriget ........................................................... 
  
 10 
  
 2.4 
  
 Det internationella regelverket ............................................... 
  
 11 
  
 2.5 
  
 Några grundläggande egenskaper hos 
  
 nationalräkenskaperna ............................................................. 
  
 16 
  
 3 
  
 Produkträkenskaperna ................................................ 
  
 25 
  
 3.1 
  
 En översikt ............................................................................... 
  
 25 
  
 3.2 
  
 Några grundläggande definitioner och samband i 
  
 produkträkenskaperna............................................................. 
  
 26 
  
 3.3 
  
 Näringslivets produktion, branschvis..................................... 
  
 32 
  
 3.4 
  
 BNP från produktionssidan .................................................... 
  
 35 
  
 3.5 
  
 Produktion inom offentliga myndigheter och ideella 
  
 organisationer........................................................................... 
  
 38 
  
 3.6 
  
 BNP till faktorpris ................................................................... 
  
 41 
  
 3.7 
  
 BNP från användningssidan .................................................... 
  
 42 
  
 3.8 
  
 De viktigaste källorna .............................................................. 
  
 47 
  
 3.9 
  
 Offentliga konsumtionsutgifter.............................................. 
  
 50 
  
 3 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2003:118 
  
 3.10 
  
 Konsumtionsutgifter och faktisk konsumtion....................... 
  
 52 
  
 3.11 
  
 Statlig konsumtion ................................................................... 
  
 53 
  
 3.12 
  
 Fasta bruttoinvesteringar......................................................... 
  
 60 
  
 3.13 
  
 De viktigaste källorna för investeringsberäkningarna............ 
  
 68 
  
 3.14 
  
 Offentliga sektorns investeringar............................................ 
  
 69 
  
 3.15 
  
 Lagerinvestering ....................................................................... 
  
 70 
  
 3.16 
  
 Export och import av varor och tjänster................................. 
  
 73 
  
 4 
  
 Avstämning................................................................ 
  
 79 
  
 4.1 
  
 Huvuddragen i en årsberäkning av 
  
 produkträkenskaperna ............................................................. 
  
 79 
  
 4.2 Beräkningsgången i stort ......................................................... 
  
 81 
  
 4.3 
  
 Avstämning av BNP från produktions- och 
  
 användningssidan...................................................................... 
  
 85 
  
 4.4 Restposter................................................................................. 
  
 88 
  
 4.5 
  
 Sysselsättning, produktivitetsutveckling, 
  
 förtjänstutveckling ................................................................... 
  
 89 
  
 4.6 
  
 Sektorräkenskaper.................................................................... 
  
 90 
  
 4.7 
  
 Finansräkenskaper.................................................................... 
  
 90 
  
 5 
  
 BNP från inkomstsidan ............................................... 
  
 91 
  
 5.1 
  
 Beräkningar av BNP från inkomstsidan.................................. 
  
 91 
  
 6 
  
 Kvartalsräkenskaperna .............................................. 
  
 107 
  
 6.1 
  
 En översikt av kvartalsräkenskaperna ................................... 
  
 107 
  
 6.2 
  
 De viktigaste källorna och beräkningsmetoderna för 
  
 kvartalsräkenskaperna ............................................................ 
  
 113 
  
 4 
  
 SOU 2003:118 
  
 Innehåll 
  
 7 
  
 Volymberäkningar..................................................... 
  
 131 
  
 7.1 
  
 Varför man gör fastprisberäkningar...................................... 
  
 131 
  
 7.2 
  
 Olika fastprismetoder............................................................ 
  
 131 
  
 7.3 
  
 Fastprismetoder i praktiken .................................................. 
  
 144 
  
 8 
  
 Sektorräkenskaperna ................................................ 
  
 157 
  
 Appendix 1 
  
 Detaljerade branschbeskrivningar  
 .................... 
  
 169 
  
 Appendix 2 
  
 Säsongrensning i nationalräkenskaperna, en 
  
 sammanfattning........................................................ 
  
 187 
  
 5 
 1 Inledning 
 Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken  
 fick i upp- drag att ta fram en rapport om nationalräkenskapernas beräknings- rutiner. I direktiven för utredningen (Dir. 2000:58) stod att rutiner för hur avstämningen sker mellan olika delar i nationalräkenska- perna (NR), vilka regler som gäller för revidering, hur statistiken korrigeras för kalenderuppgifter och för säsongvariationer m.m. skulle belysas. 
  
 Utredningens kartläggning av användarnas behov pekade också på ett stort behov bland användarna av information om hur NR tas fram, om metoder och om beräkningsrutiner. Utredningen tog där- för initiativ till att få fram en rapport om beräkningsrutiner och metoder i NR, som är skriven så att även användarna skall få en in- blick i hur beräkningarna går till. 
  
 PaulCollins, tidigare programchef för NR, fick hösten 2001 i uppdrag av utredningen att skriva rapporten om NR:s be- räkningsrutiner. Utredningen bestämde, efter synpunkter från både NR och utredningens experter, om innehåll och disposition av rap- porten. Experterna vid NR har också bidragit med synpunkter på innehållet och med aktuella uppgifter under arbetet med rapporten. 
 Vidare har, som ett appendix till rapporten, Dudley vid SCB:s avdelning för ekonomisk statistik, gjort en kortfattad be- skrivning av den säsongrensningsmetod som används för NR, dvs. TRAMO/SEATS. En mer utförlig beskrivning kommer att läggas ut på SCB:s webbplats i början av 2003. 
 1 
  
 I en första version publiceras härmed rapporten om NR:s beräk- ningsrutiner som en bilaga till utredningens slutbetänkande  
 Utveckling och förbättring av den ekonomiska statistiken  
 (SOU 2002:118). Rap- porten kommer att finnas tillgänglig på SCB:s webbplats. I framtiden ligger ansvaret för uppdateringar av rapporten hos SCB. Program- 
  
 1  
  
 Dudley,  
 Säsongrensning av nationalräkenskaperna – En översikt 
 , SCB 2002. Denna kommer att finnas på SCB:s hemsida, Olsen, första kvartalet 2003. 
  
 7 
  
 Inledning 
  
 SOU 2002:118 
  
 området för nationalräkenskaper planerar att hålla dokumentatio- nen uppdaterad, både för sin egen personal och för att kunna ge användarna aktuell information om beräkningsmetoderna. 
 Utöver den ovan nämnda rapporten har de svenska NR tagit fram en dokumentation om de svenska beräkningarna av bruttona- tionalinkomsten (BNI) och bruttonationalprodukten (BNP) i lö- pande priser, som finns tillgänglig från SCB:s webbplats. Doku- mentationen har tagits fram i första hand för att bedöma om EU- länderna mäter BNI lika och om beräkningarna av ländernas bidrag till den gemensamma budgeten blir korrekt, då bidragen baseras på BNI. Det är alltså viktigt att medlemsländerna tolkar det europeis- ka nationalräkenskapssystemet (ENS) på ett sätt som gör att man mäter BNI lika. Därför har alla  
 EU-länder 
  gjort en motsvarande dokumentation av sina beräkningar av BNI. 
  
 BNI-dokumentationen 
  täcker de årliga definitiva beräkningarna i löpande priser. Den beskrivning som ges i utredningens föreliggan- de rapport om beräkningsrutiner i NR bygger i viss utsträckning, när det gäller beskrivningen av grunddefinitioner, källor och beräk- ningsmetoder, på  
 BNI-dokumentationen. 
  Beskrivningen i BNI- rapporten är emellertid mer detaljerad.  
 BNI-dokumentationen 
  kom- mer att uppdateras årligen. En dokumentation av beräkningarna i fasta priser enligt EU:s direktiv skall färdigställas under 2002. Vida- re avser NR att lägga ut fler metodrapporter på SCB:s webbplats för Sveriges ekonomi. 
 8 
 2 Vad är NR? 
  
 2.1 
  
 Kort historik 
  
 Försök att kvantifiera ett lands ekonomi i olika avseenden har gjorts under lång tid. På  
 1600-talet 
  gjorde t.ex. engelsmannen Davis Graham en beräkning av Englands nationalinkomst genom att utgå från hur mycket en person i genomsnitt kunde antas spendera på matvaror, kläder, bostad och övrig nödtorft. Med den ut- gångspunkten och genom att multiplicera med folkmängden kunde han räkna fram en nationalinkomst. Den typen av beräkningar användes först för att beräkna storleken på de skatteintäkter som kunde förväntas komma in. Så småningom kom beräkningarna att utvecklas och man började använda dem också för att förstå upp- och nedgångar i ekonomin. 
 Utvecklingen mot vad som mera kan sägas vara grunden till det system som används i dag började på  
 1930-talet 
  och har i mycket sin utgångspunkt i den ekonomiska depression och höga arbetslös- het som präglade Europa och USA i början av decenniet. Det var då som den brittiske ekonomen Morris presentera- de sin teori för nationalinkomstens och sysselsättningens bestäm- ningsgrunder ( 
 The general Theory of Employment, Interest and Mo- ney 
 , 1936). För att kunna genomföra en ekonomisk politik, som grundades på de framförda teorierna, krävdes information om hur mycket som producerades och hur inkomsterna från produktionen användes. 
 Hunter ledde under andra världskriget, som rådgivare åt den brittiska regeringen, ett arbete inom det brittiska krigsministeriet för utvecklandet av ett räkenskapssystem med utvecklade konton. Två av Hunter medarbetare var Williams Meade och Middleton, sedermera nobelpristagare. Dessa räkenskaper användes framför allt under krigsåren för att bedöma ekonomins produktionsförmå- ga. Man behövde ha en uppfattning om hur mycket av landets pro- duktiva resurser som kunde användas till militära ändamål samti- 
 9 
  
 Vad är NR? 
  
 SOU 2002:118 
  
 digt som befolkningens behov av livsmedel och andra varor kunde tillgodoses. 
  
 2.2 
  
 Utvecklingen i Sverige 
  
 Också i Sverige var det under  
 1930-talet 
  som man i egentlig mening började kartlägga nationalinkomsten. Ett stort projekt inleddes un- der ledning av professor Miller. I projektet deltog ett antal kända nationalekonomer t.ex. Patton och Anderson. Den mest kända publikationen från projektet ( 
 Wages in Sweden  
  
 1860 
 – 
 1930, 
  
 1–2, 
  
 1933–1935 
 ) 
  behandlar utvecklingen av nationalin- komsten i Sverige och byggde på ett stort datamaterial. Materialet skulle bland annat användas till analys av arbetslöshet, studier av konjunkturväxlingar, lönebildning och andra ekonomiska företeel- ser. 
 Patton utvecklade ett detaljerat system för nationalbok- föring. Systemet kom aldrig att tillämpas fullt ut, i stället blev det ett system som utvecklades i FN:s regi, som kom att användas i Sverige likväl som internationellt. 
  
 2.3 
  
 Efter andra världskriget 
  
 Det var egentligen inte förrän efter andra världskriget som mer re- guljära beräkningar av nationalinkomsten började genomföras i Sverige. Konjunkturinstitutet (KI) fick då i uppdrag att göra årliga beräkningar av nationalinkomsten och på  
 1950-talet 
  började de för- sta svenska egentliga nationalräkenskaperna att utvecklas på KI. Arbetet leddes av Wright, senare generaldirektör för SCB under åren  
 1958–1978. 
  Irwin doktorsavhandling  
 On National Accounting  
 kom också att bli något av ett standardverk inom nationalräkenskapsområdet. 
 1956 års statistikkommitté föreslog att ansvaret för nationalrä- kenskaperna skulle flyttas över från KI till SCB ( 
 Organisatoriska riktlinjer för svensk statistik 
 , SOU 1959:33). Detta blev också beslu- tat och överflyttningen skedde under budgetåret 1963/64. 
 10 
  
 SOU 2002:118 
  
 Vad är NR? 
  
 2.4 
  
 Det internationella regelverket 
  
 Efter andra världskriget uppstod ett omedelbart behov av internationellt jämförbara beräkningar av nationalinkomsten, som grund för fördelning av de internationella organisationernas kost- nader. Som ett led i det arbetet bildades en underkommitté till Nationernas Förbunds kommitté av statistikexperter. Ursprunget till  
 A System of National Accounts  
 (SNA) kan spåras till en rapport från denna underkommitté vilken publicerades av Nationernas Förbund 1947. I förordet uttalades en förhoppning, att de principer och rekommendationer som uttrycktes i rapporten och i dess appendix i största möjliga utsträckning skulle användas i beräk- ningarna av nationalinkomsten i alla länder, vilket skulle säkerställa en högre grad av internationell jämförbarhet än tidigare. 
 Erfarenheter av att beräkna nationalräkenskaper ökade snabbt i olika länder. År 1950 kunde FN:s statistikkontor sammanställa sta- tistik från nationella källor för 41 länder i publikationen  
 National Income Statistics,  
  
 1938–1948 
 . 
  I Europa utgjorde nationalräkenska- perna ram för den information om det ekonomiska läge och den ekonomiska utveckling, som låg till grund för administration av efterkrigshjälpen och för stöd av den ekonomiska tillväxten. 
  
 OEEC ( 
 Organisation for European Economic  
 Co-operation 
 , 
  
  som efterträddes 1961 av OECD) bildade en forskningsenhet som hade till syfte att stödja utvecklandet av jämförbar nationalräkenskaps- statistik bland sina medlemsländer. Enheten publicerade 1950 ett räkenskapssystem som låg till grund för en serie landstudier, vilka användes för att pröva systemets användbarhet i praktiken. Dessa utgjorde sedan, tillsammans med ytterligare forskning, basen för publikationen  
 A Standardised System of National Accounts 
 , 1952. Det uttalade målet med denna var först och främst att presentera en uppsättning standardtabeller för den grundläggande nationalrä- kenskapsinformation som erfarenheten hade visat var användbar för beskrivning och analys. En annan målsättning var att samman- föra posterna i de olika tabellerna till ett uttalat räkenskapssystem samt att definiera posterna och ge klassifikationer för dem. 
  
 SNA 1953 
 Samtidigt fortsatte FN:s statistiska kommitté att rekommendera fortsatt arbete mot ett enhetligt rapporteringssystem för FN- länderna. Kommittén betonade nödvändigheten av att etablera in- 
 11 
  
 Vad är NR? 
  
 SOU 2002:118 
  
 ternationella standarder så snart som möjligt. Resultatet blev den första versionen av SNA, publicerad 1953,  
 A System of National Accounts and Supporting Tables  
 (SNA 53). 
 I rapporten påtalades vikten av att harmonisera internationella statistiska standarder. Särskilt konstaterades att internationella riktlinjer rörande ekonomisk och finansiell statistik samt national- räkenskaper måste vara konsistenta och syfta till jämförbarhet. 
 SNA 53 begränsade sig till räkenskaper i löpande priser, men vi- sade på nödvändigheten av att också göra beräkningar i fasta priser, vilket också observerades till exempel av OEEC. Vidare arbete och forskning ledde till publicerandet av flera rapporter bl.a.  
 Quantity and Price Indexes in National Accounts  
 (Middleton, OEEC 1956) och en rapport till FN:s statistiska kommitté 1957  
 A System of Price and Quantity Indexes for National Accounts 
 . Ämnet var kontroversiellt och förorsakade livliga diskussioner i olika fora. 
 Livliga diskussioner, bland annat rörande fastprisberäkningar, fortsatte under  
 1960-talet. 
  Ett utkast till revision av SNA som dis- tribuerades 1965 koncentrerades på fastprisberäkningar av produkt- flöden. 
 SNA 1968 
 Behovet av revision av SNA 53 insågs snart och två modifierade versioner av SNA 53 publicerades, 1960 och 1964. Redan innan den tredje upplagan publicerats utsåg FN en expertgrupp med uppdra- get att komma med förslag till revidering och utvidgning av SNA 53. Arbetet inleddes 1964 med ett möte med en expertgrupp. Som underlag hade man en rapport som utarbetats av Middleton och rapporter utarbetade av FN och OECD. Förslag till reviderad SNA antogs sedermera av FN:s statistiska kommitté 1968. 
 Jämförd med SNA 53 innebar SNA 68 betydande utvidgningar. De viktigaste var 
  
 Produktionskontot var disaggregerat till  
  
 input-output-tabeller. 
  
 Finansiellt sparande var nedbrutet i sektorvisa finansräkenska- per. 
  
 Inkomst- och utgiftskontot samt kapitalkontot för nationen delades upp i sektorräkenskaper. 
  
 Balanskonton för nationen och för sektorer infördes. 
  
 Dessutom innefattade SNA 1968 ytterligare klassifikationer för offentliga sektorns och ideella organisationers aktiviteter och för 
 12 
  
 SOU 2002:118 
  
 Vad är NR? 
  
 transfereringar. Den innefattade också integrerade fastprisberäk- ningar för varor och tjänster. 
 Liksom 1953 års SNA var ett viktigt syfte med 1968 års SNA att utgöra en standard och en bas för internationell rapportering och ge riktlinjer för arbetet med nationalräkenskaper. Men SNA 1968 gick längre genom att där uttryckligen nämndes att ett syfte var att ge vägledning vid utvecklingen av basstatistik. 
 SNA 1993 
 När SNA 68 antogs begärde FN:s statistiska kommitté åter- rapportering om hur snabbt det nya systemet kunde implementeras och vilka svårigheter som fanns. År 1975 påbörjades en studie av ländernas erfarenheter av SNA 68. Som ett resultat av detta tillsat- tes 1979 en expertgrupp som året efter möttes för att diskutera på- gående arbete med SNA och framtida utvecklingslinjer mot bak- grund av ländernas erfarenheter och ändrade analytiska behov. Ef- ter ytterligare diskussioner rekommenderade ett expertgruppsmöte 1982 en översyn av SNA med syfte att utarbeta en uppdaterad ver- sion. 
 Syftet med översynen skulle vara att uppdatera SNA med hänsyn till nya ekonomiska företeelser, att klargöra och om möjligt för- enkla och att ytterligare harmonisera med näraliggande statistiska standarder. 
 FN:s statistiska kommitté accepterade expertgruppens förslag, man påpekade dock vikten av att bibehålla kontinuitet genom att undvika alltför stora förändringar i definitioner och klassifikatio- ner. 
 De näraliggande standarder som harmoniseringsarbetet skulle vara inriktat på var det räkenskapssystem som tillämpades av plan- ekonomierna,  
 The System of Balances of the National Economy 
 , van- ligen kallat  
 The Material Product System  
 (MPS), det var systemet för betalningsbalansstatistik,  
 Balance of Payments Statistics  
 (BoP) och det var systemet för statistik över offentliga sektorns finanser,  
 Government Finance Statistics  
 (GFS). Dessa standarder skulle då också revideras i harmoniseringssyfte. 
 Arbetet med översynen av SNA kom att pågå i nära tio år och under tiden inträffade de stora förändringar i de politiska systemen och därmed i världsekonomierna som kom  
 MPS-systemet 
  att bli obsolet. I stället kom SNA att bli rekommendationen för national- räkenskaper i alla världens länder. 
 13 
  
 Vad är NR? 
  
 SOU 2002:118 
  
 Den slutliga diskussionen bland nationalräkenskapare om nya SNA ägde rum vid ett interregionalt seminarium i oktober 1992. En slutsats från seminariet som presenterades i slutrapporten var att deltagarna ansåg att den reviderade SNA innebar en stor för- bättring jämfört med föregångaren, SNA 68. FN:s statistiska kommitté rekommenderade enhälligt antagandet av SNA 1993. 
 Fortsatt utveckling 
 SNA 93 representerar, liksom dess föregångare, ett steg i utveck- lingen av nationalräkenskaper. Fortsatt utveckling kräver ytterliga- re forskningsinsatser. Det är nödvändigt att nå en gemensam syn på vissa områden innan de kan inarbetas i internationella riktlinjer och standarder. Inom några områden gick det inte att uppnå enighet och det konstaterades att arbetet måste fortsätta. Den fråga som ansågs viktigast att fortsätta arbetet med var behandlingen av indi- rekt mätta finansiella tjänster. 
 Sveriges anpassning till de internationella rekommendationerna 
 De nationalräkenskaper som utvecklades på KI under  
 1950-talet 
  följde bara delvis rekommendationerna i SNA 53. De viktigaste avstegen var att kostnader för reparationer och underhåll lades till bland bruttoinvesteringarna och att variationer i skogsuttaget togs med som lagerförändring. Dessa avvikelser påverkade också defini- tionen av BNP. 
 Arbetet med anpassning till SNA 68 ledde till en revidering av de befintliga tidsserierna och de första räkenskaperna enligt de nya rekommendationerna publicerades i början av  
 1970-talet. 
  
 SNA var och är inget lättolkat epos och den svenska tolkningen av ESA ( 
 European System of National Accounts 
 ) kunde vara annor- lunda än den som gjordes i andra länder. Vid en diskussion mellan kollegor från de nordiska länderna för några år sedan framkom t.ex. att statlig ersättning till receptbelagda läkemedel, som förekom i alla länder, behandlades i ett lands NR som statlig konsumtion, i ett annat land behandlades det som transferering till hushållen och privat konsumtion och i ett tredje land behandlades det som sub- vention. Alla tre länderna ansåg sig till fullo följa SNA och ha fullt stöd i manualen för sin speciella tolkning. 
 14 
  
 SOU 2002:118 
  
 Vad är NR? 
  
 Europeiska unionen 
 Inom EU (tidigare EG) insåg man vikten av att ha ett gemensamt nationalräkenskapssystem. Man deltog från Eurostat i arbetet med att utveckla SNA 68 och man utarbetade en egen manual som pub- licerades första gången i början av  
 1970-talet. 
  En något omarbetad version publicerades 1980 och gavs också namn efter antagnings- året, ESA 79 ( 
 European System of Integrated Economic Accounts 
 ). Man angav att den var en tillämpning av SNA 68 med vissa förtyd- liganden. I själva verket avvek den på några punkter från SNA 68. ESA 79 blev särskilt viktig i och med ett nytt beslut om egna medel och inrättandet av den  
 BNI-relaterade 
  fjärde resursen för gemen- skapernas budget. Beslutet innebar bl.a. att taket för de resurser som kommissionen totalt hade att förfoga över begränsades till en viss procent av medlemsländernas sammanlagda bruttonationalin- komst (BNI). Bidraget från länderna baserades på tullar, jordbruks- avgifter och moms. Den resterande delen för att komma upp till den totala budgeten fördelades med BNI. I tillhörande direktiv fastslogs att BNI skulle beräknas i enlighet med ESA 79. Det inne- bar alltså att det blev mycket viktigt att i alla avseenden följa ESA. 
 När SNA 93 fastställdes utarbetades också en reviderad version av ESA 79, som på engelska fick namnet ESA 95 ( 
 European System of National and Regional Accounts 
 ). ESA 95 finns översatt till svenska och heter då ENS 95 (Europeiska Nationalräkenskaps- systemet). 
 Konsekvenser för de svenska nationalräkenskaperna av medlemskapet i EU 
 Den mest omedelbara konsekvensen av medlemskapet i EU var den rapportering av BNI som underlag för medlemsavgiften till EU som skulle göras varje år. I  
 BNI-direktivet 
  fastslås att avgiften skall beräknas på BNI enligt ESA 79. Då var det viktigt att tolkningen och tillämpningen av ESA var likformig och att nationalräkenska- perna täckte alla de aktiviteter och transaktioner som skall ingå. De tidigare 12 medlemsländerna hade redan i flera år arbetat med har- monisering av räkenskaperna när Sverige blev medlem 1995. Ett viktigt första steg för Sverige var att lämna en fullständig dokumen- tation av källor och beräkningsmetoder för nationalräkenskapernas  
 BNI-beräkningar. 
  Det hade redan de andra länderna gjort. Denna 
 15 
  
 Vad är NR? 
  
 SOU 2002:118 
  
 dokumentation avseende Sveriges  
 BNI-beräkningar 
  finns nu till- gänglig från SCB:s webbplats. 
  
 2.5 
  
 Några grundläggande egenskaper hos nationalräkenskaperna 
  
 Nationalräkenskaper är ett  
 bokföringssystem  
 för en nation eller en region. Liksom ett bokföringssystem för ett företag så bygger det på ett fullt genomfört system av dubbel bokföring. Bokföringen är inte bara dubbel på samma sätt som hos ett företag utan även så att den redovisar betalningarna sett både från den erläggande och från den mottagande partnerns sida. Det som bokförs är ekonomiska transaktioner som ägt rum under en viss tidsperiod, vanligen ett kvartal eller ett år. I systemet ingår också balanskonton. Det är för- stås en hel del som skiljer nationalbokföring från affärsbokföring i definitioner och begrepp. De definitioner som används i national- räkenskaperna presenteras under respektive avsnitt i kapitel 3 i fö- religgande rapport. 
 En annan stor skillnad mot bokföringen för ett företag är att na- tionalräkenskaperna bygger på statistik. Det är ju inte möjligt att för ett helt land eller en region bokföra varje transaktion, eftersom den informationen inte finns tillgänglig, och om den fanns tillgäng- lig skulle den vara alltför omfattande. Därför bygger nationalräken- skaper till allra största delen på statistik, som avser att täcka olika delområden av ekonomin och som i sin tur bygger på företagens eller myndigheternas egen bokföring. Statistiken har därigenom inte alltid de definitioner och avgränsningar som skall användas i NR utan måste ofta vidarebearbetas innan den kan registreras i  
 NR-systemet. 
  Det finns i vissa fall områden som inte täcks av stati- stiken och då måste dessa beräknas eller modelleras med ledning av annan information. 
 Klassifikationer 
 Klassifikationer är grundläggande i all statistikproduktion. Möjlig- heten att jämföra och att samanvända statistik är beroende av de klassifikationer som används. Några grundläggande klassifikationer i nationalräkenskaperna är: 
 16 
  
 SOU 2002:118 
  
 Vad är NR? 
  
 Institutionella enheter och sektorer 
  
 Transaktioner 
  
 Tillgångar och skulder 
  
 Aktiviteter, verksamhetsenheter, produkter 
  
 Ändamål 
  
 Den grundläggande ekonomiska enheten kan äga tillgångar och ådra sig skulder och engagera sig i alla slags transaktioner. Den kan också självständigt fatta ekonomiska beslut. Sådana enheter kallas i nationalräkenskaperna för  
 institutionella enheter  
 och de grupperas i  
 institutionella sektorer 
 . I de svenska nationalräkenskaperna redovi- sas för närvarande fyra huvudsektorer: 
  
 Icke finansiella företag 
  
 Finansiella företag 
  
 Offentlig sektor 
  
 Hushåll, inklusive ideella organisationer 
  
 De  
 transaktioner  
 som redovisas i nationalräkenskaperna kan hänfö- ras till tre huvudgrupper: 
 Produkttransaktioner beskriver produkternas ursprung (inhemsk produktion eller import) och användning (insatsförbrukning, kon- sumtion, bruttoinvestering, export). 
 Fördelningstransaktioner beskriver hur det förädlingsvärde som genereras i produktionen fördelas på arbete, kapital och offentlig sektor och anger hur inkomster och förmögenhet omfördelas ge- nom räntor och utdelningar samt genom olika skatter och bidrag. 
 Finansiella transaktioner visar förändringar i  
 finansiella tillgångar och skulder 
 . För tillgångar och skulder redovisas inte bara transak- tioner utan liksom hos företag och myndigheter också de olika ba- lansräkningsposterna. 
  
 Att klassificera  
 aktiviteter, verksamhetsenheter och produkter  
 är viktigt när man skall beskriva exempelvis produktionsprocesser och vill skilja mellan olika branscher, olika typer av produktionsenheter, exempelvis marknadsfinansierade respektive  
  
 icke-marknadsfinansierade 
  
  enheter eller mellan olika slag av producerade varor och tjänster. 
  
 Konsumenterna, t.ex. hushållen, använder sina utgifter för att till- godose olika behov, för vilka görs en  
 ändamål 
 sklassificering av indi- viduell konsumtion i 12 huvudgrupper, däribland livsmedel, bostad och olika tjänster. Den offentliga sektorns utgifter delas på samma sätt upp i 10 ändamålsgrupper, däribland allmänna offentliga tjäns- ter, försvar, utbildning och hälso- och sjukvård. 
 17 
  
 Vad är NR? 
  
 SOU 2002:118 
  
 Tidsserier 
 En av de viktigaste egenskaperna hos nationalräkenskaperna är att de skall kunna användas för att studera hur ekonomin utvecklas i olika avseenden. Jämförbarhet är alltså nödvändig och det innebär att en av de viktigaste egenskaperna hos nationalräkenskaperna är tidsserieaspekten. När nationalräkenskaper för en period beräknas beaktas alltid tidsserieaspekten. I valet mellan att visa en riktig ut- veckling över tiden eller att visa en absolut korrekt nivå på BNP eller några av de ingående delarna så prioriteras alltid tidsserierna. 
 Det här är något av ett dilemma, eftersom det innebär att man i NR inte alltid omedelbart kan arbeta in ny eller förändrad under- lagsstatistik. SCB bedriver ett ambitiöst utvecklingsarbete och för- ändringar i den statistik som ligger till underlag för NR förekom- mer ofta. Ibland är förändringarna ett resultat av behov av förbätt- ringar som uttryckts från NR. Ibland, särskilt de senaste åren, är det nya eller förändrade  
 EU-krav 
  som ofta ligger bakom. Ofta, men inte alltid, innebär förändringarna en förbättring av statistiken i något avseende. 
 Oavsett om det är en förbättring eller inte, måste man i NR alltid ta hänsyn till behovet av obrutna tidsserier. Det är inte ovanligt att  
 NR-personalen, 
  när en statistikproducent gjort en omläggning, kommer tillbaka till statistikproducenten och ber att få materialet bearbetat också på det gamla sättet eller att på något annat sätt få förändringarna kvantifierade. Om det inte är möjligt måste man ändå i nationalräkenskapsarbetet försöka skatta effekten av om- läggningen för att kunna rensa bort den och därmed redovisa tids- serier utan brott. Det är alltså för nationalräkenskaperna nödvän- digt att få en omläggningseffekt kvantifierad, men det är inte alltid som behovet kan tillgodoses av den primära statistikproducenten. 
 Det kan i enstaka fall vara så att ett brott i tidsserien kan accep- teras. Det är i sådana fall där det är betydande svårigheter att få fram information som gör det möjligt att kedja bort brottet, eller det skulle kräva alltför mycket arbete. Förutsättningen är att det inte påverkar BNP eller sektorvis finansiellt sparande eller några viktiga huvudaggregat i t.ex. försörjningsbalansen. 
 18 
  
 SOU 2002:118 
  
 Vad är NR? 
  
 Jämförelse med annan statistik 
 Många vill använda nationalräkenskapsdata tillsammans med annan statistik, eller man vill med hjälp av publicerad statistik kunna bilda sig en uppfattning om vad t.ex. BNP för ett kvartal skall bli. An- vändarna finner då i många fall att det är svårt att jämföra eller att samanvända statistiken. 
 Detta beror på många olika saker. I nationalräkenskaperna finns noggranna definitioner av de begrepp som används. I primärstati- stiken används sällan exakt samma begrepp och definitioner som i nationalräkenskaperna. Nationalräkenskaperna har ett krav på full- ständig täckning av ekonomiska aktörer och transaktioner. Det be- tyder t.ex. att inga  
 cut-offs 
  är tillåtna och att även den svarta ekonomin skall vara täckt. Motsvarande krav finns inte alltid vad gäller primärstatistiken. Det är alltså viktigt att kontrollera vad som mäts och vilken population som gäller. SCB:s statistikproducenter borde också ibland vara tydligare i sina redovisningar för att göra klart för användarna vad statistiken avser. 
 En av SCB:s statistikprodukter är finansräkenskaperna, som de- finitionsmässigt är en del av nationalräkenskaperna. De ingår i SNA/ ENS kontoföljd och de begrepp, definitioner och avgränsningar som tillämpas skall vara helt i konsekvens med övriga delar av na- tionalräkenskaperna. Sektorsfördelat finansiellt sparande beräknas i den reala delen av nationalräkenskaperna i princip som inkomster minus utgifter. Samma finansiella sparande beräknas i finansrä- kenskaperna utifrån förändringar i finansiella tillgångar och skul- der. 
 I praktiken är inte samordningen fullständig. Det finns, särskilt vissa år, ganska betydande skillnader mellan resultaten från de båda beräkningssystemen. 
 Det finns flera tänkbara skäl till avvikelser. De båda delarna av nationalräkenskaperna, den reala och den finansiella delen, lig- ger organisatoriskt inom olika program. Samarbetet mellan pro- grammen är gott, men kanske inte så systematiskt som det borde vara och det kan finnas en risk för att t.ex. klassificeringarna inte alltid till 100 procent är överensstämmande. Ett av skälen till det är att publiceringstidpunkterna inte är samordnade, vilket försvårar systematiska jämförelser. Ett annat problem är att finansräkenska- pernas års- och kvartalsräkenskaper inte är samordnade. 
 Det sannolikt största skälet till att beräkningsresultaten avviker är ändå, att det ofta är helt olika källor till beräkningarna och att de källor som används inte är samordnade. 
 19 
  
 Vad är NR? 
  
 SOU 2002:118 
  
 Löpande och fasta priser 
 Stora delar av nationalräkenskapernas konton och tabeller redovisas inte bara i löpande priser utan också i fasta priser. Den största delen av den ekonomiska statistik som ligger till grund för nationalräken- skaperna framställs i löpande priser. Det innebär att de transaktio- ner som ingår registreras i den redovisade periodens penningvärde. För att ge ett mått på den reala utvecklingen redovisas många nationalräkenskapsserier också i fasta priser. Det innebär att serier- na redovisas i något bestämt års penningvärde, att därmed den rena inflationseffekten rensas bort och att det som kvarstår endast är volymförändring. Att beräkna värden i fasta priser från löpande priser kallas deflatering och görs i allmänhet med hjälp av lämpliga prisindexar. Detta beskrivs mer ingående i avsnittet om fastprisbe- räkningar i kapitel 7. 
 Års- och kvartalsräkenskaper 
 Nationalräkenskaperna består av både års- och kvartalsräkenskaper. Kvartalsräkenskaperna skall så snart som möjligt ge en bild av hur ekonomin utvecklats det senaste kvartalet. Det betyder att det finns en viss  
  
 trade-off 
  
 mellan snabbhet och tillförlitlighet. Snabbhe- ten är en högt prioriterad egenskap hos kvartalsräkenskaperna, men ibland måste det bli på bekostnad av tillförlitligheten. Detaljrike- domen i kvartalsräkenskaperna är mindre än i årsräkenskaperna. Detta är en självklar följd av att den statistik som ligger till grund för kvartalsräkenskaperna inte är lika detaljerad som årsstatistiken. Den korta tid som står till förfogande för att framställa räkenska- perna gör också att detaljeringsgraden måste vara lägre. 
 Årsräkenskaperna bygger ofta på annan, mer komplett och defi- nitiv statistik och är mer detaljerade än kvartalsräkenskaperna. Års- räkenskaperna ger den definitiva bilden och när årsräkenskaperna är färdiga anpassas kvartalsräkenskaperna helt till årsräkenskaperna. 
 Publiceringstidpunkten för kvartalsräkenskaperna avseende kvartal 1,3 och 4 år 2002 ligger  
 66–67 
  dagar efter slutet på det kvartal som skall redovisas. För andra kvartalet publiceras en snabbversion efter 39 dagar medan den vanliga versionen kommer efter 88 dagar. Årsräkenskaperna publiceras normalt i mitten av november. 
 20 
  
 SOU 2002:118 
  
 Vad är NR? 
  
 Revideringar 
 Revideringar är ett naturligt inslag i allt nationalräkenskapsarbete. Anledningen är att underlagsdata revideras eller att mer tillförlitliga eller mer täckande data kommer fram vid senare tidpunkter. 
 I Sverige tillämpas ett revideringsschema som i princip ser ut som följer, i kronologisk ordning vartefter publiceringen sker: 
  
 Vid beräkningen av första kvartalet sker ingen revidering av tidigare perioder. 
  
 Vid nästa beräkning, som är snabbversionen av andra kvartalet, görs endast undantagsvis revideringar av första kvartalet. 
  
 Vid ordinarie beräkning av andra kvartalet revideras också för- sta kvartalet. 
  
 Årsberäkning innebär revidering av årgång  
  
 t-2, 
  som beräknas definitivt och revidering av årgång  
 t-1 
  som fortfarande är pre- liminär. I samband med årsberäkningarna revideras kvartalsbe- räkningarna för  
 t-2 
  och  
 t-1 
  och kvartal ett och två för år t an- passas till nya nivåer. 
  
 Vid beräkningen av kvartal tre revideras första och andra kvar- talet år t. 
  
 Vid beräkningen av fjärde kvartalet revideras första till tredje kvartalet år t. 
  
 Undantagsvis kan revideringar röra längre perioder än den normala revideringscykeln. Detta görs om det framkommer ovanligt stora revideringar i underlagsmaterial som ger en kraftig förändring av bilden av en tidigare period. Beslut om detta sker från fall till fall och kommenteras alltid i pressmeddelande och publikationer. 
 Revideringar av längre tidsperioder sker med ojämna mellanrum, omkring  
 5–10 
  år. Större revideringar kan bero på flera olika saker: nya källor, nya metoder eller klassifikationer, ändrade tillämpningar av ENS och liknande. Sådana revideringar avser en längre period och görs i allmänhet med längre mellanrum. Någon strikt tidtabell för sådana revideringar, såtillvida att de skall genomföras med vissa bestämda tidsintervall, har aldrig funnits i Sverige. Under 1980- talet och första halvan av  
 1990-talet 
  genomfördes några större revi- deringar med relativt långa mellanrum, men det gjordes också några revideringar som avsåg en längre tidsperiod, men var mer begränsa- de vad avser revideringens omfattning. Ofta sammanföll publice- ringen av revideringarna med basårsomläggningar. 
 Den senaste stora revideringen av de svenska nationalräkenska- perna var införandet av SNA 93/ENS 95, som publicerades i maj 
 21 
  
 Vad är NR? 
  
 SOU 2002:118 
  
 1999. Den innebar, förutom anpassningen till nya internationella standarder, också förändringar i klassifikationer, en stor översyn av beräkningsmetoder och inarbetning av nytt datamaterial. De nya räkenskaperna har genomförts på mest detaljerad nivå från och med 1993. 
 Publiceringen av de nya räkenskaperna följdes av en revidering som publicerades i december 1999 och avsåg hela perioden från 1993. Den revideringen berodde på att ett viktigt dataunderlag, be- talningsbalansstatistiken, några månader tidigare hade publicerat stora revideringar i uppgifterna om export och import av tjänster. Vissa smärre revideringar infördes även efter december 1999. Den senaste större revideringen publicerades i december 2002 för perio- den  
 1993–2001. 
  
 Revideringarna har varit ovanligt frekventa de senaste åren, efter omläggningen till nya SNA/ENS. Detta beror främst på att om- läggningarna i de underliggande statistiksystemen varit ovanligt stora. Det är ju inte bara nationalräkenskaperna som har påverkats av nya statistikförordningar. Men det beror också på att det kom- mit (och fortsätter att komma) nya riktlinjer för tolkningen av ENS. 
 Nedan redovisas revideringar de senaste åren, både löpande och längre revideringar. 
 Tabell 2.1 Revideringar i årsdata  
 1999–2001 
  
 Revideringar 
  
 avseende 
  
 Maj 1999 
  
 NR enligt ENS 95 publiceras första 
  
 1993–1998 
  
 gången. 
  
 Fullständiga årsräkenskaper  
 1993–1996. 
  
 December 1999 
 November 2000 
 Mars 2001 
  
 Revideringar i betalningsbalansstatisti- 
  
 1993–1998 
  
 Chang. Inga fullständiga årsräkenskaper 
  
 1997 pga. Försening av Företagsstatisti- 
  
 Chang, SBS. 
  
 Definitiva årsberäkningar  
 1997–1998. 
  
 1997–1999 
  
 Preliminär årsberäkning 1999. 
  
 Ändrad behandling av swapräntor. 
  
 1993–2000 
  
 22 
 SOU 2002:118 
 November 2001 
 December 2001 
 December 2002 
 Definitiv årsberäkning 1999. Preliminär årsberäkning 2000. 
 Införande av ny COFOG. 
 Ny statistik som underlag. Definitiv beräkning för 2000. Förbättrat underlag för 2001. 
 Vad är NR? 
  
 1999–2000 
  
 1993–1999 
  
 1993–2001 
  
 Konton och tabeller 
 Nationalräkenskaperna är som nämnts ett kontosystem med genom- förd dubbel bokföring. Den svenska publiceringen görs dock bara i liten utsträckning i kontoform. Den mesta publiceringen sker i form av tabeller med tidsserier. Detta gäller både kvartalspublice- ringen och årspubliceringen. 
 Publicering 
 Uppgifter från de svenska nationalräkenskaperna publiceras i första hand av SCB. De första resultaten från kvartalsräkenskaperna pub- liceras enligt ovan mellan sextiofem och sjuttio dagar efter utgång- en av ett kvartal. Offentliggörandet sker i form av ett pressmedde- lande med de viktigaste resultaten. Samtidigt som pressmeddelan- det blir offentligt publiceras också mer detaljerade tabeller i SCB:s statistiska databaser, som är offentliga och tillhandahålls gratis via Internet. Tabellerna publiceras också i en papperspublikation, BNP kvartal, som postas till prenumeranter samma dag som pressmed- delandet publiceras. 
 Årsräkenskaperna publiceras också i pressmeddelande. De vikti- gaste tabellerna finns i SCB:s databaser. Mer detaljerade tabeller publiceras i Statistiska meddelanden (SM) serie N. Det tar en viss tid att framställa  
 SM-tabellerna 
  och det kan därför dröja några veckor från det att de första resultaten publiceras tills SM kommer från trycket. 
 Den som är intresserad av ytterligare detaljerade resultat och ta- beller kan, i den mån det finns mer detaljer, få sådana direkt från SCB. 
 SCB lämnar också data till Eurostat och OECD, som publicerar data i sina publikationer och databaser. 
 23 
 3 Produkträkenskaperna 
  
 3.1 
  
 En översikt 
  
 Produkträkenskaperna är samlingsnamnet för den del av national- räkenskaperna där BNP från produktions, användnings- och inkomst- sidan beräknas. I de svenska årliga nationalräkenskaperna sker beräkningarna i ett system av s.k. tillgångs- och användnings- tabeller (s.k.  
 T/A-tabeller). 
  De är uppbyggda av drygt fyrahundra produktbalanser. Varje balans visar tillförsel till ekonomin i form av svensk produktion i näringslivet och i offentliga myndigheter samt import. På användningssidan redovisas insatsförbrukning i närings- livets branscher och i offentliga myndigheter, privat och offentlig konsumtion, fasta bruttoinvesteringar, lagerinvesteringar och ex- port. Detaljeringsgraden redovisas under respektive avsnitt. 
 Produktionen är värderad till baspris (hette i tidigare svenska nationalräkenskaper producentpris). Baspris motsvarar det pris som producenten får, alltså exklusive produktskatter och plus alla produktsubventioner. 
 1  
 Den inhemska användningen är värderad till mottagarpris (marknadspris). Under avsnittet om export och im- port finns en diskussion om värderingen av export och import. 
 För att få en samstämmig värdering mellan tillförsel och använd- ning beräknas marginella kostnader i form av handelsmarginaler och produktskatter och produktsubventioner. De marginella kost- naderna beräknas för varje användning. 
  
 T/A-tabellerna 
  beräknas i löpande och fasta priser. Vad gäller fast- prisberäkningar hänvisas till kapitel 7.  
 T/A-tabellerna 
  är grunden för vad som sedan kan omräknas till symmetriska s.k. input-  
 output-tabeller. 
  
 1  
 Enligt ENS 95 är baspriset det pris, som producenten erhåller från köparen, för en produ- cerad enhet av en vara eller tjänst, minus alla skatter, som erläggs för enheten ifråga, som en konsekvens av dess produktion eller försäljning (t.ex. produktskatter), plus alla subven- tioner, som erhålls för enheten ifråga, som en konsekvens av dess produktion och för- säljning. Det exkluderar alla transportkostnader, som faktureras separat av producenten. Det inkluderar alla transportmarginaler, som påförs av producenten på samma faktura. 
 25 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna innefattar också det s.k. faktorinsatskon- tot med branschvisa övriga produktionsskatter och subventioner, löner, kollektiva avgifter, kapitalförslitning och driftsöverskott. 
 Sysselsättningsberäkningarna kan också sägas ingå i produkträken- skaperna på grund av det stora analysvärdet i att kombinera pro- duktionsuppgifter med uppgifter om löner och sysselsättning. 
  
 3.2 
  
 Några grundläggande definitioner och samband i produkträkenskaperna 
  
 Ett grundläggande begrepp i produkträkenskaperna är förstås  
 pro- dukter 
 . Produkter är de varor och tjänster som säljs på marknaden eller tillhandahålls avgiftsfritt av offentliga sektorn eller ideella orga- nisationer. I de svenska NR klassificeras de efter  
 produkt-SNI, 
 1 
  
 som bygger på  
 EU-klassifikationen 
  CPA ( 
 Classification of Products by Activity 
 ). 
 Producenter 
 Produkterna produceras i Sverige eller importeras. Enligt SNA/ ENS indelas producenter i tre typer av producenter: marknadspro- ducenter, producenter för egen slutlig användning och övriga icke marknadsproducenter. 
 Marknadsproducenter är företag (bolag eller personliga före- tagare) eller enheter inom offentliga sektorn som tillverkar pro- dukter för avsalu på en marknad, till priser som täcker minst 50 procent av tillverkningskostnaderna. 
 Producenter för egen slutlig användning är producenter som producerar investeringsvaror och tjänster för det egna företaget, eller hushåll som producerar investeringsprodukter eller konsum- tionsvaror för det egna hushållet. I de svenska nationalräkenska- perna är det hushållens byggande av småhus i egen regi (investe- ring), hushållens produktion av egnahemstjänster (privat konsum- tion) och anställda i hushållen som betraktas som producenter för egen slutlig användning. 
 Övriga icke marknadsproducenter är enheter som tillhör offent- liga sektorn (offentliga myndigheter) eller hushållens ideella organisa- tioner som tillhandahåller varor eller tjänster till icke signifikanta 
  
 1  
 Standard för svensk näringsgrensindelning. 
 26 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 priser (mindre än 50 procents kostnadstäckning) eller helt gratis till samhället i sin helhet. 
 Näringslivet 
 I de svenska nationalräkenskaperna redovisas ofta BNP från pro- duktionssidan med uppdelning på näringsliv, offentliga myndig- heter och hushållens ideella organisationer (s.k. funktionell redo- visning). 
 Näringslivet, som består av marknadsproducenter och produ- center för egen slutlig användning, är inget  
 SNA/ENS-begrepp 
  men har av tradition, i Sverige, ansetts vara en ur analyssynpunkt lämplig gruppering. 
 Branscher och branschklassifikationer 
 De producenter som tillhör näringslivet grupperas i branscher. Den branschklassifikation som används är SNI 92. I årsräkenskaperna görs produktionsberäkningarna för näringslivet på drygt 130 branscher (i kvartalsberäkningarna cirka 60 branscher), men publiceringen sker på en betydligt grövre nivå. Beräkningen och publiceringen följer inte någon specifik  
 bransch-nivå, 
  den är en blandning av  
 2-, 
  3- och  
 4-siffernivåer 
  (se appendix 1). 
 Produktions- och inkomstbildningskontona (faktorinsats) för en bransch ser ut som följer: 
 Produktion, baspris 
  
 – 
  
 Insatsförbrukning, mottagarpris = Förädlingsvärde, baspris 
  
 – 
  
 Övriga produktionsskatter 
  
 + Övriga produktionssubventioner = Förädlingsvärde till faktorpris 
  
 – 
  
 Egentlig lön 
  
 – 
  
 Arbetsgivares kollektiva avgifter = Driftsöverskott, brutto 
  
 – 
  
 Kapitalförslitning 
  
 = Driftsöverskott, netto 
 27 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Uppställningen är som synes inte i kontoform, utan följer den tabellpresentation som görs i de svenska NR. 
 Produktion enligt nationalräkenskapernas definitioner 
 Produktion är en aktivitet som utförs under kontroll och ansvar av en institutionell enhet. För att producera behövs insats i form av varor och tjänster, arbetskraft och kapital. Helt naturliga processer är inte produktion, t.ex. opåverkad tillväxt av fiskebestånd i havet, men fiskodling är produktion. 
 Marknadsproduktion är produktion som avyttras eller som avses att avyttras på en marknad; det är både produkter som säljs till eko- nomiskt signifikanta priser och produkter som används som naturalön (exempelvis fri bostad). 
 Produktionen i olika branscher beskrivs i appendix 1. Här görs en kort genomgång av några speciella definitioner som tillämpas i nationalräkenskaperna och som ibland skiljer sig från de defini- tioner som tillämpas i företagsbokföring eller i produktionsstatistik. 
 Produktionen i ett företag, i nationalräkenskapstermer, är ofta detsamma som försäljningsomsättningen, men inte alltid. Det är framför allt handel och förmedlingstjänster som behandlas annor- lunda. I nationalräkenskaperna är det bara handelsmarginalen som räknas som produktion. Handelsmarginalen är skillnaden mellan inköpsvärde och försäljningsvärde (exklusive moms och andra skat- ter) för de förmedlade varorna. Handelsverksamhet och därmed handelsmarginaler förekommer i många branscher. Samma princip gäller förmedlingstjänster som spedition och resebyråer; det är bara förmedlingstjänsten som är produktion i nationalräkenskaperna. 
 Produktionen av vissa finansiella tjänster, bank- och försäkrings- tjänster, enligt SNA/ENS, skiljer sig också från omsättnings- begreppet. En viss del av bankernas intäkter kommer från avgifts- belagda tjänster och utgör en del av produktionen i branschen. Men en stor del av bankernas verksamhet utgörs av inte direkt avgifts- belagd in- och utlåning och skillnaden mellan utlånings- och inlånings- räntan, räntenettot, betraktas som produktion i nationalräkenska- perna. Definitioner och beräkningssätt är desamma i de nya national- räkenskaperna som i nationalräkenskaperna enligt SNA 68. 
 28 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Produktionen av försäkringstjänster utgörs inte av omsättning i form av försäkringspremier utan beräknas som: 
 periodens premier 
 + direktavkastning på försäkringstekniska tillgångar 
 – periodens försäkringsersättningar 
 För livförsäkringsbolagen subtraheras också sparande i de försäk- ringstekniska reserver som hör till försäkringstagarna. I de tidigare nationalräkenskaperna, enligt SNA 68, ingick inte direktavkast- ningen på de försäkringstekniska tillgångarna i produktionsvärdet. 
 Bostadstjänster 
 I nationalräkenskaperna räknas boende i egnahem som produktion. Den som äger och bor i ett småhus är alltså producent av boende- tjänster och konsumerar också de tjänsterna. Anledningen till be- handlingen är att underlätta internationella jämförelser. Bostads- förhållanden och andelen hyrda bostäder kan variera mycket mellan olika länder och för att underlätta jämförbarhet imputeras alltså ett produktionsvärde. 
 Produktion av spel och lotteritjänster beräknas som spelomsätt- ning minus utbetalade vinster och spelskatter. 
  
 NR-specifika 
  tillägg 
 Vissa speciella tillägg till produktionen måste göras i national- räkenskaperna för att följa de definitioner som ges i SNA/ENS och för att få balans mellan produktion, användning och inkomster i systemet. Några exempel är: bilförmåner, egenproducerad program- vara samt hyra av  
 hem-PC. 
  
 Förmåner 
 Om en anställd genom det företag hon/han är anställd i har tillgång till speciella förmåner skall detta värderas och behandlas som privat konsumtion. För att få balans i systemet måste då också en produk- tion bokföras hos den arbetsgivare som står för förmånen och en lön till den anställde skall registreras. I de svenska national- 
 29 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 räkenskaperna görs sådana tillägg för värdet av fri bil och för hyra av s.k.  
 hem-PC. 
  
 I NR registreras t.ex. ett antal transaktioner för att korrekt behandla värdet av fri bil: bilen köps av företaget och bokförs då som en fast bruttoinvestering. Med den investeringen produceras en biluthyrningstjänst som registreras som produktion. Biluthyrnings- tjänsten köps av hushållen och blir då en privat konsumtion. Det produktionsvärde som registreras i företaget betalas ut som en lön till hushållet till motsvarande belopp och hushållssparandet påver- kas inte av transaktionen. 
 Bilförmån 
 För tillgången till fri bil görs enligt ovan ett tillägg till produk- tionen motsvarande bilförmånens nyttjandevärde. Värdet av bil- förmånen hämtas ur kontrolluppgiftsstatistiken (KU). Till och med inkomståret 1996 bedömdes nyttjandevärdet vara lika med förmånens skattemässiga värde. Beräkningen av bilförmånens skatte- mässiga värde har ändrats genom politiska beslut flera gånger under  
 1990-talet. 
  Den senaste ändringen genomfördes fr.o.m. 1997. Det be- skattningsbara förmånsvärdet för helt fri bil reducerades då med mer än 30 procent 1997 jämfört med 1996. Tidigare ändringar har haft marginell inverkan på förmånsvärdet och har inte inneburit någon förändrad bedömning av förmånsvärdets återspegling av nytt- jandevärdet. Den förändring, som gjordes 1997, var däremot mer genomgripande och därför görs i NR en uppräkning av förmåns- värdet när nyttjandevärdet beräknas. 
 Egenproducerad programvara 
 Enligt SNA/ENS skall egenproducerad programvara betraktas som en fast bruttoinvestering. Det betyder att den också måste bok- föras som produktion. Det finns ingen statistik om hur mycket egen programvara som produceras utan en särskild beräknings- modell har utarbetats för att beräkna produktionen av den egen- producerade programvaran. Modellen täcker alla delar av ekonomin och tillägg till de produktionsvärden som företagen rapporterar görs för många branscher. Modellen beskrivs i avsnittet om fasta brutto- investeringar. 
 30 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Illegal produktion 
 Illegal produktion där båda kontrahenterna i en affärstransaktion är överens, t.ex. tillverkning och försäljning av knark, eller häleri, skall i princip ingå som produktion i nationalräkenskaperna. Det är för- stås mycket svårt att mäta sådana transaktioner och enligt överens- kommelser i EU har man ännu inte infört några skattningar av illegal produktion i  
 EU-ländernas 
  NR. Diskussioner pågår inom EU om vad som skall ingå och hur beräkningarna skall göras. Det är rimligt att förvänta sig att det så småningom blir nödvändigt att införa skattningar också av den illegala produktionen i national- räkenskaperna. Skälet är bl.a. behovet av konsistens i systemet. Illegala transaktioner generar inkomster som kan användas i fullt legal konsumtion. Men det kan också vara motiverat av jämförbar- hetsskäl. Det som är illegalt i ett land kan vara legalt i ett annat land. 
 Dold svart produktion 
 Det finns en annan typ av produktion, där verksamheten i princip är laglig, men som underrapporteras till skattemyndigheter och i statistiska undersökningar. Det kan röra sig om svart verksamhet i byggbranschen eller restaurangbranschen, svart taxi, eller annan underrapportering. 
 Mycket av produktionsstatistiken bygger på uppgifter från före- tagens bokföring. Det finns som bekant ett antal anledningar till att sådana uppgifter kan vara missvisande. Företagen, åtminstone de mindre, kan ha anledning att t.ex. av skattemässiga skäl underrappor- tera sin produktion. All produktion skall ingå i nationalräkenskaperna och i flera branscher görs explicita tillägg för dold verksamhet till den produktion som redovisas i primärstatistiken. De branscher där tillägg görs är jordbruk, byggnadsverksamhet, varuhandel inkl. bil- reparationer, restauranger, taxi, åkerier, övriga företagstjänster (städning), spel och personliga tjänster (frisörer m.m.). 
 Inom byggnadsverksamheten mäts produktionen från använd- ningssidan med användande av uppgifter om investeringar och reparationsutgifter. Det gör att problem med dold redovisning i bygg- branschen kraftigt reduceras. Det explicita tillägg för byggnadsverk- samhet som görs avser arbeten på ägarbebodda bostäder. 
 I övrigt görs tilläggen delvis baserade på jämförelser mellan till- gångs- och användningsstatistik, delvis baserade på en undersök- 
 31 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 ning som gjordes av RRV avseende 1997/98. I viss utsträckning är de beräknade tilläggen baserade på beräkningsmodeller. 
  
 3.3 
  
 Näringslivets produktion, branschvis 
  
 Här görs en kortfattad beskrivning av vad som ingår i produktio- nen i olika branscher. 
 Huvudkällan för produktionsberäkningarna är från och med år- gång 1997 Företagsstatistiken (FS). Före årgång 1997 fanns statis- tik benämnd  
 Finansstatistik för företag 
 . Statistiken avsåg bara före- tagssektorn (aktiebolag, handelsbolag m.fl. bolag) men inte person- liga företag. För att täcka hela näringslivet användes därför komp- letterande information. Omläggningen till FS, 1997, innebar att Sverige anpassade statistiken till  
 EU-förordningen 
 Structural Busi- ness Statistics 
 , SBS. Den svenska statistiken är betydligt mer omfat- tande och detaljrik än förordningen kräver med motiveringen att den bättre skall motsvara nationalräkenskapernas krav. 
 För branscherna jordbruk, skogsbruk och fiske används andra källor än FS. För mineralutvinnings- och tillverkningsindustrin an- vänds Industristatistiken (IS) (före år 1997), statistiken över Indust- rins Varuproduktion (IVP) och Företagsstatistiken (FS). För SNI  
 40–41 
 (El-, 
 gas-, 
 värme-, 
  vatten- och reningsverk), används FS men energistatistiken spelar också en viktig roll. SNI 45 (Byggnads- industri) beräknas från användningssidan som summan av investe- ringar i och reparationer av byggnader och anläggningar. För SNI  
 50–96, 
  som omfattar tjänstebranscherna, är FS huvudkällan, men för SNI 61 Sjöfart och SNI 62 Luftfart används detaljerad special- statistik och för SNI  
 65–67 
  Finansiell verksamhet, är huvudkällan finansmarknadsstatistik. 
 En mer detaljerad beskrivning av vad som redovisas i de olika branscherna och källorna för årsberäkningarna ges i appendix 1. 
 Insatsförbrukning 
 Insatsförbrukning består av alla de varor och tjänster som för- brukas eller används i produktionen. Det är bara varor och tjänster med en livslängd som är högst ett år som bokförs som insats- förbrukning. Exempel på insatsförbrukning är råvaror och halv- fabrikat som används i produktionen, papper och förbruknings- 
 32 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 varor, el och bränsle, reparationer, transporter, hyror, konsulttjänster, städtjänster, vakttjänster m.m. 
 Insatsförbrukningen värderas till mottagarpris, alltså det pris som användaren betalar, inklusive produktskatter som energiskatt- er och liknande, men exklusive avdragsgill moms. Periodiseringen skall vara sådan att det är den faktiska förbrukningen som skall mätas, inte inköp eller fakturering. 
 De statistikundersökningar som ligger till grund för national- räkenskaperna använder inte de definitioner som skall tillämpas i nationalräkenskaperna. I själva verket har SCB en ganska tydlig policy att i statistiska undersökningar använda sig av begrepp som respondenterna känner sig hemmastadda med. I ekonomisk statis- tik vänder sig undersökningarna till företag, myndigheter och organisationer och man använder bokföringsmässiga begrepp. SCB använder också en stor mängd administrativa material i statistik- framställningen. De administrativa materialen är ofta sådana som primärt tas in av skattemyndigheterna. I statistikproduktionen får man sedan använda de uppgifter som finns och anpassa uppgifterna till de definitioner som skall användas i t.ex. nationalräkenskaperna. 
 När det gäller insatsförbrukning skiljer sig affärsbokföringens definitioner från nationalbokföringens på flera punkter och måste alltså korrigeras där. 
 De viktigaste definitionsolikheterna avser följande: 
  
 Försäkringspremier 
  
 Inköpt programvara 
  
 Övriga investeringar med livslängd  
  
 1–2 
  år 
  
 Finansiell leasing 
  
 Övriga produktionsskatter 
  
 Handelsvaror 
  
 Försäkringspremier  
 är i NR en transferering och inte en insats- förbrukning. Definitionen av förbrukning måste vara konsistent med definitionen av produktionen. Produktionen av försäkrings- tjänster skall i princip bestå av den tjänst som försäkringsbolagen producerar och det är den produktionen som skall ingå i insats- förbrukningen i olika branscher, liksom i privat konsumtion. 
 Man räknar med att företagen i stor utsträckning redovisar om- kostnad för  
 inköpt programvara 
 . I nationalräkenskaperna skall köpt programvara föras som investering. Insatsförbrukningen som häm- 
 33 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 tas från statistikunderlagen reduceras därför med programvara som i stället förs till investering. En beskrivning av beräkningsmodellen finns under avsnittet om investeringar. 
 Enligt svensk lagstiftning skall endast produkter med en för- väntad livslängd på tre år eller mer föras som investering. I national- räkenskaperna skall  
 gränsen för investering  
 gå vid mer än ett års förväntad livslängd. Gränsdragningen mellan insatsförbrukning och investering är alltså olika och detta måste korrigeras. Det innebär att insatsförbrukningen i NR sänks i förhållande till vad som redo- visas i företagsbokföringen. 
 I nationalräkenskaperna skall investeringsobjekt som förvärvas genom  
 finansiell leasing  
 bokföras som investering hos det företag som leasar (gör avbetalningar) och inte hos leasinggivaren. Med andra ord betraktas enligt nationalräkenskaperna den som genom finansiell leasing brukar en vara som ny ägare av varan, eftersom syftet är att överta varan efter leasingstidens slut. 
 De leasingavgifter som leasingtagaren betalar skall bokföras som ränta och amortering. I primärstatistiken registreras leasingtagarens avgifter som kostnad för leasingavgifter och det är leasinggivaren som bokför investeringen. Detta måste alltså korrigeras i NR. 
 Vad gäller export och import skall varorna avspegla deras mark- nadsvärde och inte leasingavgifterna. Vid operationell leasing och andra uthyrningsformer än finansiell leasing skall däremot hyran bokföras som export eller import av tjänst, eftersom inget ägarbyte av varorna sker eller avses komma att ske. 
  
 Övriga produktionsskatter 
 , till exempel fastighetsskatt och fordons- skatt ingår hos företagen bland bokförda kostnader, men skall i NR inte ingå i insatsförbrukningen. 
 Inköp av  
 handelsvaror  
 skall inte ingå som en insatsförbrukning i nationalräkenskaperna. 
 Det finns många andra svårigheter med att använda uppgifter från företagsbokföring i NR. Det kan vara svårigheter att urskilja vissa finansiella kostnader, reavinster/förluster eller mer eller mind- re extraordinära kostnader. Även om de kan urskiljas kan det vara svårt att få klarhet i vad för slags kostnader det är och hur de skall behandlas i NR. 
 34 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 3.4 
  
 BNP från produktionssidan 
  
 För olika branscher beräknas förädlingsvärdet (produktion minus insatsförbrukning) till baspris i både löpande och fasta priser. Bransch- ens förädlingsvärde är dess bidrag till BNP. En summering av de branschvisa förädlingsvärdena ger ett för högt värde på näringslivets andel. Först måste man göra en korrigering för FISIM och dess- utom en del andra korrigeringar. FISIM är en engelsk akronym för uttrycket  
 Financial Intermediation Services Indirectly Measured 
 . Den svenska benämningen är indirekt mätta finansiella tjänster, som tidigare hade benämningen ofördelade banktjänster. 
 I nationalräkenskaperna beräknas en del av produktionen inom banker och andra finansinstitut som lika med deras räntenetto (skill- naden mellan inlånings- och utlåningsräntor). Att få räntor eller be- tala räntor är i allmänhet inte någon produktion i NR; det är en transferering. För de finansiella företagen (exklusive försäkrings- bolag) är en mycket stor inkomstkälla skillnaden mellan deras ränte- inkomster och deras ränteutgifter. Deras verksamhet är uppbyggd just på dessa inkomster och därför registreras räntenettot för de företagen som produktion. De finansiella företagen producerar en tjänst som är lika stor som räntenettot. 
 I de nuvarande (och tidigare) nationalräkenskaperna allokeras inte den produktionen till olika företag, myndigheter, hushåll och utländska användare. Uppgifter över vilka som tillgodogör sig bank- tjänsterna, förbrukar dem, går inte att särskilja. Hela användningen förs som en avdragspost när näringslivets totala förädlingsvärde beräknas, allt enligt gällande internationella principer. (Internatio- nella diskussioner och försöksvisa beräkningar pågår och det är möjligt att principerna kommer att ändras om några år). 
 När man så har summerat de branschvisa förädlingsvärdena och subtraherat FISIM har man kommit ett steg närmare näringslivets bidrag till BNP. 
 Restposten produktion – användning 
 Efter avstämningen av BNP från produktionssidan och BNP från användningssidan kvarstår en liten restpost. BNP från användnings- sidan är huvudmetod i de svenska nationalräkenskaperna varför restposten ligger på produktionssidan. Restposten är negligerbar i storlek ( 
 35 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 problem. För att beräkna BNP från produktionssidan måste rest- posten adderas till de branschvisa förädlingsvärdena. 
 Produktskatter och produktsubventioner 
 Förädlingsvärdet är värderat till baspris. För att komma till BNP till marknadspris måste också produktskatter och produktsubven- tioner läggas till/dras ifrån. 
 Produktskatter är skatter som betalas per enhet (liter, ton, kubik- meter etc.) av en vara eller tjänst som produceras eller säljs. Skatten kan vara ett bestämt belopp per enhet av varan/tjänsten eller den kan beräknas som en procentandel av varans/tjänstens pris per en- het eller värde. 
 Produktskatter består av: 
  
 Skatter och tullar på import (exklusive moms) 
  
 Produktskatter exklusive moms och importskatter 
  
 Mervärdesskatter (moms) 
  
 Skatter och tullar på import  
 utgörs av obligatoriska betalningar, som uttaxeras av offentliga sektorn eller av Europeiska unionens institu- tioner, på importerade produkter. 
 Produktskatter exklusive moms och importskatter  
 består av skatter som skall betalas i samband med produktion, export, försäljning, över- låtelse, leasing eller leverans av varor och tjänster, eller i samband med att de används för egen konsumtion eller egen kapitalbildning. 
  
 Produktskatter registreras i NR när de skattepliktiga aktiviteter- na, transaktionerna eller andra händelser äger rum – när de är upp- lupna. I princip skall endast belopp som är styrkta av taxering, deklaration eller liknande bokföras. 
 Beräkningarna av produktskatter grundar sig i huvudsak på Eko- nomistyrningsverkets (ESV) redovisning av de statliga myndigheter- nas inkomster på inkomsttitlar som redovisas månadsvis. Som produktskatt betraktas också inkomsterna från kärnavfallsfonden. ESV:s redovisning är kassamässig och inbetalningarna till inkomst- titlarna sker oftast i efterhand. Därför görs omperiodiseringar för att erhålla det upplupna värde som skall registreras i NR. I prakti- Chang flyttas inkomsterna tillbaka i tiden, t.ex. kan inkomsterna för 
 36 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 februari t.o.m. januari registreras i stället för kalenderårets inkoms- ter (se vidare tabell 3.1 nedan). 
 Tabell 3.1 Produktskatter i NR med värden 1999, miljoner kronor 
  
 Lotteriskatt 
  
 1176 
  
 Stämpelskatt 
  
 4496 
  
 Försäljningsskatt på motorfordon 
  
 261 
  
 Tobaksskatt 
  
 7447 
  
 Skatt på spritdrycker 
  
 4747 
  
 Skatt på vin 
  
 3474 
  
 Skatt på maltdrycker 
  
 2479 
  
 Energiskatt 
  
 50311 
  
 Särskild skatt på elkraft från kärnkraftverk 
  
 1545 
  
 Systembolaget AB, inlevererat överskott 
  
 136 
  
 Skatt på annonser och reklam 
  
 1016 
  
 Tullmedel 
  
 3206 
  
 Övriga skatter m.m. på import 
  
 16 
  
 Särskilda jordbrukstullar och sockeravgifter 
  
 372 
  
 Naturgrusskatt 
  
 140 
  
 Miljöavgifter på bekämpningsmedel och handelsgödsel 
  
 382 
  
 Avgifter till Kemikalieinspektionen 
  
 62 
  
 Kärnavfallsfonden 
  
 945 
  
 Diverse punktskatter 
  
 6 
  
 Summa produktskatter 
  
 85731 
  
 Mervärdesskatt, moms 
 Momsen redovisas netto i nationalräkenskaperna. Det betyder att produktion och import av varor och tjänster värderas exklusive fakturerad utgående moms. Det betyder också att inköp av varor och tjänster registreras inklusive icke avdragsgill moms. Momsen i NR belastar köparen, inte säljaren, och bara de köpare som inte kan göra avdrag för moms. Huvuddelen av momsen registreras därför i systemet som betald på slutanvändning, framför allt på hushållens konsumtion. En del av momsen betalas av företag, dels på investe- ringar, dels på insatsförbrukning av dem som inte har momsbelagd produktion. I den samlade ekonomin är momsen lika med skillna- den mellan all fakturerad moms och all avdragsgill ingående moms. 
 37 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 För offentliga sektorn betraktas momsen som avdragsgill enligt svensk skattelagstiftning. Enligt ett särskilt  
 EU-kommissionsbeslut 
  är detta ett avsteg från ENS och behandlingen i nationalräken- skaperna ändrades i slutet av 2002. Nivån på BNP höjdes då med i storleksordningen  
 40–50 
  miljarder kronor. 
 I beräkningarna från produktions- och användningssidan av BNP används en teoretisk moms. Momsen kalkyleras med användande av aktuell momssats för olika produkter och användare. Implicit görs antagandet att all moms som tas ut också betalas in till staten. I verkligheten sker inte detta; det förekommer en del fusk, företag kan gå i konkurs etc. Den moms som inte betalas in stannar i näringslivet. Skillnaden mellan den kalkylerade momsen och den faktiskt uppburna läggs till som en korrigeringspost till det totala driftsöverskottet i näringslivet. Något underlag för att fördela den på bransch finns inte. 
 Produktsubventioner 
 Subventioner är löpande bidrag från offentliga myndigheter eller Europeiska unionen till producenter. För att betraktas som produktsubvention skall den utgå som ett fast eller rörligt bidrag per kvantitet eller värdeenhet på tillverkning, försäljning eller insatsförbrukning av en viss produkt. Andra typer av subventioner behandlas som övriga produktionssubventioner. 
 Produktsubventioner förekommer inom jordbruksområdet och transportområdet. Uppgifterna om jordbrukssubventioner kommer från Jordbruksverket. Produktsubventionerna avser huvudsakligen prisstöd till vissa produkter och exportbidrag. Produktsubven- tionerna inom transportområdet avser järnvägstransporter, lokal busstrafik och viss båt- och flygtrafik. 
  
 3.5 
  
 Produktion inom offentliga myndigheter och ideella organisationer 
  
 Produktionen inom näringslivet mäts till det pris som producenten av varan eller tjänsten får för sin produkt när den säljs. De tjänster som produceras av offentliga myndigheter eller av ideella organisa- tioner tillhandahålls i stor utsträckning gratis eller till kraftigt reducerade priser till brukarna. Produktionen är inte prissatt och 
 38 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 värdet måste därför mätas på annat sätt. Det sätt som används är att mäta produktionen från kostnadssidan. 
 Produktionsvärdet beräknas alltså som 
  
 + 
  
 löner och kollektiva avgifter 
  
 + 
  
 övriga produktionsskatter 
  
 – övriga produktionssubventioner + kapitalförslitning 
 = förädlingsvärde till baspris 
 + insatsförbrukning till mottagarpris = PRODUKTION, till baspris 
 Liksom för näringslivet är det förädlingsvärdet som är bidraget till BNP. Insatsförbrukningen är värderad till mottagarpris, numera inklusive moms. 
 Offentliga myndigheter 
 Benämningen offentliga myndigheter används i brist på bättre be- nämning för de verksamheter som huvudsakligen är skattefinan- sierade. Under den benämningen redovisas inte bara egentliga myn- digheter utan också en del andra enheter som tillhör offentliga sek- torn (för en beskrivning av institutionella sektorer se också kapitel 8 om sektorräkenskaperna). 
 Offentliga sektorns produktion redovisas delvis inom näringslivet 
 Den produktion som sker i offentliga sektorn redovisas i produkt- räkenskaperna dels som produktion i de offentliga myndigheterna, dels inom näringslivet. 
 I offentliga sektorn ingår alla institutionella enheter som är övri- ga icke marknadsproducenter, eller producenter för egen slutlig an- vändning, och som huvudsakligen finansieras och/eller kontrolleras av offentliga sektorn. Det finns inom offentliga sektorn enheter som är aktiebolag men ändå klassificeras som övriga icke mark- nadsproducenter (som offentliga myndigheter) på grund av att de huvudsakligen kontrolleras och/eller finansieras av den offentliga sek- torn. 
 39 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Å andra sidan finns det enheter som liknar bolag utan att ha den juridiska formen, s.k. kvasibolag, och de klassificeras som mark- nadsproducenter. De kännetecknas av att de har en fullständig och självständig bokföring och administreras som om de vore bolag. De offentligt ägda bolagen och kvasibolagen ingår inte, med vissa undan- tag, i offentliga sektorn. I produkträkenskaperna tillhör de närings- livet. 
 Vissa enheter som tillhör offentliga sektorn men som tillverkar produkter för avsalu på en marknad, till priser som minst täcker 50 procent av tillverkningskostnaderna, förs till näringslivet. Till närings- livet förs också offentliga sektorns produktion av infrastruktur i form av vägar och järnvägar m.m. som går till investering. 
 COFOG och SNI 
 De offentliga myndigheternas produktion beräknas primärt med fördelning på COFOG ( 
 Classification of Functions of Government 
 ) som är en ändamålsklassifikation. Den indelning som används finns beskriven i appendix 1. I produktionsberäkningarna är det mer rele- vant att använda en aktivitetsklassifikation, som SNI, och i vissa tabeller redovisas även myndigheternas produktion på SNI. De data som finns om offentliga sektorns produktion och konsumtion ger bara information som gör det möjligt att klassificera verksam- heten enligt COFOG. När produktionen skall redovisas enligt SNI görs bara en direkt översättning från  
 COFOG-ändamål 
  till SNI- bransch. 
 Statliga myndigheter 
 Staten omfattar alla administrativa statliga departement och andra centrala myndigheter och institutioner. Dessutom ingår icke vinst- drivande ideella organisationer som kontrolleras och huvudsakligen finansieras av staten. Den juridiska formen för de institutionerna är ideella föreningar, övriga stiftelser eller fonder, allmänna försäkrings- kassor, offentliga korporationer och anstalter och ett fåtal aktie- bolag. De statliga affärsverken betraktas som marknadsproducenter och redovisas institutionellt (i sektorräkenskaperna) i företagssek- torn och i produkträkenskaperna i näringslivet. 
 Några enheter som drivs i form av aktiebolag, t.ex. de kungliga teatrarna och Chalmers tekniska högskola, ingår i den statliga sek- 
 40 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 torn och redovisas som statlig myndighet. De kan inte betraktas som marknadsproducenter, försäljningsintäkterna täcker mindre än 50 procent av produktionskostnaderna och de kontrolleras och är huvudsakligen finansierade av staten. 
 Exportkreditnämnden klassificeras som marknadsproducent och redovisas i näringslivet. Det gör också Vägverkets och Banverkets enheter för byggnads- och anläggningsproduktion. 
 Kommunala myndigheter 
 Som kommunala myndigheter redovisas verksamheter inom primär- kommuner, landsting, kommunalförbund och kommunförbund. Fram till och med 1999 redovisades Svenska kyrkan som kommu- nal myndighet men den tillhör från år 2000 hushållens ideella orga- nisationer. 
 I kommunerna finns enheter vars produktion täcks av avgifter och som därför betraktas som marknadsproducenter. Det rör verk- samheter som renhållning och avfallshantering, produktion av vatt- en och avloppsrening, energiproduktion samt distribution och admi- nistration av bostäder. De verksamheterna redovisas inom närings- livet medan produktionen inom andra verksamheter t.ex. utbildning, vård och omsorg som utförs i kommunal regi redovisas som pro- duktion hos kommunala myndigheter. 
 Både landstingen och primärkommunerna har ansvar för kollek- tivtrafik. Den bedrivs ofta i bolagsform, ibland som kvasibolag. Kollektivtrafiken redovisas i näringslivet och de kommunala bidra- gen till verksamheten bokförs som subvention. 
 Hushållens ideella organisationer 
 I hushållens ideella organisationer (HIO) ingår organisationer som drivs utan vinstintresse t.ex. fackföreningar, frikyrkor, politiska parti- er, idrottsföreningar och hjälporganisationer. Från 1 januari 2000 ingår Svenska kyrkan i HIO. 
  
 3.6 
  
 BNP till faktorpris 
  
 Den beskrivning som gjorts hittills i avsnittet om produkträken- skaperna har omfattat beräkningar av branschvis förädlingsvärde till baspris och de tillägg och korrigeringar som måste göras för att be- 
 41 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 räkna BNP till marknadspris. Hur man definierar och beräknar BNP till faktorpris och de komponenter som ingår i det begreppet beskrivs under avsnittet om BNP från inkomstsidan. 
  
 3.7 
  
 BNP från användningssidan 
  
 Av tradition och datatillgång är beräkningen av BNP från använd- ningssidan huvudansatsen i de svenska nationalräkenskaperna. Med tillgång till en omfattande och detaljerad statistik som underlag för att beräkna konsumtionsutgifter för hushåll och offentliga myndig- heter, väl utbyggda undersökningar av investeringar och detaljerad statistik om export och import, finns ett bra underlag för att beräk- na BNP från användningssidan. Dessutom har lagerstatistik produ- cerats sedan  
 1950-talet. 
  
 Försörjningsbalansen 
 BNP, till marknadspris, från användningssidan presenteras i den s.k. försörjningsbalansen, som i löpande priser för 2000 ser ut som följer. 
 Tabell 3.2 Försörjningsbalans, löpande priser, mdr kronor år 2000 
  
 Tillförsel 
  
 Mdr kr 
  
 BNP 
  
 2197 
  
 Import 
  
 883 
  
 Användning 
  
 Hushållens konsumtionsutgifter 
  
 (inklusive ideella organisationer) 
  
 1078 
  
 Offentliga konsumtionsutgifter 
  
 590 
  
 Fast bruttoinvestering 
  
 389 
  
 Lagerinvestering 
  
 16 
  
 Export 
  
 1007 
  
 BNP motsvaras av vad som produceras i Sverige och kan alltså beräknas från produktionssidan. BNP kan också beräknas från an- vändningssidan som summa användning minus import. 
 42 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Hushållens konsumtionsutgifter (privat konsumtion) 
 Hushållens konsumtionsutgifter definieras grovt sett som hushålls- sektorns alla utgifter för varor och tjänster för privat bruk. I hus- hållssektorn ingår de egentliga hushållen, men också hushållens ideella organisationer, HIO. I en del nationalräkenskapstabeller redo- visas hushållens konsumtionsutgifter uppdelade på egentliga hus- håll och HIO, men i några tabeller redovisas de tillsammans. 
 Det är bara den konsumtion som görs för privat bruk som betrak- tas som konsumtion. Om en person är personlig företagare, behand- las de varor och tjänster som köps för näringsutövning som insats- förbrukning i produktionen. 
 Begagnade konsumtionsvaror som säljs mellan hushåll ingår bara med det eventuella pålägg som gjorts vid försäljningen. (Värdet av varan är en negativ konsumtion i ett hushåll och motsvarande posi- tiv i ett annat hushåll). Det innebär i praktiken att de bara ingår om försäljningen har skett genom en tredje part som har gjort ett handels- marginalpålägg. I de svenska nationalräkenskaperna är det för när- varande bara köp av begagnade bilar som i det här fallet ingår. 
 Konsumtionen av en vara registreras i princip när äganderätten övergår från säljare till köpare, alltså i allmänhet vid inköpet, obe- roende av leveranstillfälle. Vid avbetalningsinköp registreras konsum- tionen när köparen tar varan i besittning, även om inget formellt ägarbyte sker. I sådana fall uppstår också en skuld till säljaren och avbetalningen registreras som en minskning av skulden medan ränte- betalningen är en transferering. Konsumtionen av tjänster registre- ras när tjänsten utförs. 
 Hushållens köp av kapitalvaror betraktas som konsumtion trots att de ur hushållens synpunkt är att jämställa med investeringar. Undan- tag är anskaffning av egnahem och fritidshus, som behandlas som realkapitalinvestering liksom vitvaror som bostadsägare installerar i bostaden. Att köp av egnahem betraktas som investering får till följd att hushållen i det fallet blir producenter av bostadstjänster och att ett beräknat nyttjandevärde för bostaden kommer att ingå i hushållens (produktion och) konsumtion. 
 Hushållens konsumtionsutgifter, som finns i försörjningsbalan- sen, omfattar de inhemska hushållens konsumtion. Till inhemska hushåll räknas personer som stadigvarande är bosatta i landet, vil- ket innebär att de skall ha vistats i landet minst ett år. De inhemska hushållens konsumtion består av konsumtion både i Sverige och i utlandet, vilket innebär att svenska turistutgifter och utgifter som svenska diplomater och svensk militär personal har i utlandet inklu- 
 43 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 deras. För tjänsteresor behandlas den del som finansieras med rese- traktamenten som arbetsgivarnas kostnad för insatsförbrukning. På motsvarande sätt måste utländska turisters, diplomaters etc., utgif- ter i Sverige dras bort när de inhemska hushållens konsumtion skall beräknas. 
 Det betyder att när konsumtionen av olika varor och tjänster redovisas enligt ändamål så innefattas all konsumtion som görs i Sverige oavsett om det är utländska turister eller svenskar som står för inköpen. För att beräkna den totala hushållskonsumtionen görs ett tillägg för vad svenskar konsumerar i utlandet (import) och ett avdrag för vad utlänningar konsumerar i Sverige (export). Det finns inte statistikunderlag för att fördela ut tillägg/avdrag på de olika ändamålen och därför redovisas de som separata korrektionsposter. 
 Hushållskonsumtion, transfereringar och offentlig konsumtion 
 Hushållen gör många typer av betalningar till offentliga myndig- heter och hushållsorganisationer. Det är alltså nödvändigt att preci- sera vilka betalningar som skall ingå i konsumtionen och vilka som skall betraktas som transferering till den offentliga sektorn. 
 Huvudkriteriet för att en transaktion skall klassificeras som konsum- tion är att ett klart och entydigt samband råder mellan betalning och motprestation samt att betalningen är frivillig. 
 Betalningar vars huvudsyfte från offentliga sektorns sida är att de skall vara en inkomstkälla och som inte kan identifieras med någon motprestation, betraktas som transferering, oftast skatt. Gränsen mellan skatt och köp av tjänst från den offentliga sektorn avgörs av om motprestationen, t.ex. en licens, ges automatiskt mot betalning av ett visst fastställt belopp. I så fall är det en skatt. Men om den offentliga sektorn villkorar licensgivningen med någon faktisk kontroll (kompetens, kvalifikationer) behandlas betalningen för licensen som köp av tjänst, om inte betalningen är klart utan alla propor- tioner till kostnaderna för att utföra tjänsten. Exempel på köpta tjänster, som alltså är konsumtion, är utfärdande av körkort, pass och flygcertifikat samt betalning för vapenlicenser och  
 TV-licenser. 
  
 Samma principer för betalningar mellan hushåll och den offent- liga sektorn gäller också för betalningar mellan hushåll och ideella organisationer. Det betyder att medlemsavgifter till sådana organisa- tioner behandlas som transfereringar. Hushållens bidrag till hjälp- organisationer är inte heller konsumtionsutgift utan transferering. 
 44 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Avgifter för vård, omsorg och liknande 
 Inom några områden betalar hushållen bara en del av kostnaden medan offentliga sektorn står för den andra, ibland större, delen. Typiska områden är sjukvård, barn- och äldreomsorg samt recept- förskrivna läkemedel. I nationalräkenskaperna redovisas bara den del som hushållen betalar själva som konsumtionsutgifter hos hus- hållen. Den resterande delen ingår i de offentliga konsumtions- utgifterna. 
 Hushållskonsumtion eller personliga företagares insatsförbrukning i rörelse 
 I de fall hushållet innehåller någon person som är personlig före- tagare registreras inte utgifter i rörelsen som hushållskonsumtion. Därför ingår t.ex. inte utgifter som kan hänföras till jordbruks- rörelsen i ett jordbrukarhushåll. Men varor, t.ex. mat, som tas ur rörelsen för användning i privathushållet ingår med det belopp varan skulle ha betingat om den inköpts i detaljhandeln. 
 Klassifikationer 
 Hushållens konsumtion klassificeras dels efter ändamålet med ut- giften och dels efter graden av varaktighet. I de årsvisa produkt- räkenskaperna görs ytterligare en indelning, en korsklassificering av konsumtionen på produktgrupper och ändamål. 
 Den ändamålsklassifikation som används är internationell och är relativt detaljerad. Klassifikationen heter COICOP ( 
 Classification of Individual Consumption by Purpose 
 ). Den består av tolv huvud- grupper som i sin tur består av ett varierande antal undergrupper. För vissa grupper finns det ända ner till fyra detaljnivåer. Nedan listas de tolv huvudgrupperna och de tillägg som inkluderas för att uppnå total hushållskonsumtion. Beräkningarna görs med en ned- brytning på ca 140 ändamål. 
  
 Matvaror, alkoholfria drycker (ändamål 01) 
  
 Alkoholhaltiga drycker och tobak (ändamål 02) 
  
 Beklädnadsartiklar och skor (ändamål 03) 
  
 Bostad, bränsle och elström (ändamål 04) 
  
 45 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Möbler, hushållsartiklar och  
  
 -tjänster 
  (ändamål 05) 
  
 Hälso- och sjukvård (ändamål 06) 
  
 Transport och samfärdsel (ändamål 07) 
  
 Kommunikation (ändamål 08) 
  
 Fritid, underhållning och kulturella tjänster (ändamål 09) 
  
 Utbildning (ändamål 10) 
  
 Restaurang och hotell (ändamål 11) 
  
 Diverse varor och tjänster (ändamål 12) 
  
 Svenska turistutgifter i utlandet 
  
 Utländska turistutgifter i Sverige (minus) 
  
 Konsumtion inom hushållens ideella organisationer 
  
 Summa hushållskonsumtion 
  
 Ändamålen publiceras kvartalsvis bara med ovanstående detaljerings- grad. Årsberäkningarna däremot publiceras på betydligt mer detal- jerad nivå. 
 De fina ändamålsgrupperna kan också omgrupperas till varaktig- hetsgrupper enligt följande: 
  
 Varaktiga varor Bilar 
  
 Övriga varaktiga varor 
  
 Delvis varaktiga varor 
  
 Icke varaktiga varor Livsmedel 
  
 Övriga icke varaktiga varor 
  
 Bostad 
  
 Övriga tjänster 
  
 Svenska turistutgifter i utlandet m.m. 
  
 Utländska turistutgifter m.m. i Sverige (minus) 
  
 46 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Varaktighetsgrupperna är direkta summeringar av de olika ändamå- len. Tabeller med hushållens konsumtion grupperad efter varaktig- het publiceras varje kvartal. 
  
 3.8 
  
 De viktigaste källorna 
  
 Uppgifterna över hushållens konsumtion enligt nationalräkenska- pernas definitioner finns inte tillgängliga i någon enda specifik statistisk undersökning. I hushållsbudgetundersökningar och undersök- ningar över hushållens utgifter (HBS, HBU och HUT), som gjorts vissa år, har SCB försökt att mäta hushållens utgifter med defini- tioner som ligger så nära nationalräkenskapernas som möjligt. 
 Beräkningarna av hushållens konsumtion i nationalräkenskaperna har byggts upp med hjälp av nivåbestämningar från sådana under- sökningar och med ett stort antal andra källor. 
 För år där det inte finns någon hushållsbudgetstatistik finns det för vissa ändamål årliga uppgifter och för andra ändamål görs fram- skrivningar med hjälp av värde- eller volymindikatorer, som hämtas från statistiska undersökningar eller administrativa material. 
 När de nya nationalräkenskaperna enligt SNA 93/ENS 95 bygg- des upp gjordes en grundlig nivåbestämning av hushållens konsum- tion. Många olika källor användes. De nivåer som gavs från olika källor jämfördes och rimlighetsbedömdes och den dominerande källa som kom att användas var hushållsbudgetundersökningarna från 1995 och 1996. HBS täcker inte fullt ut samtliga hushåll (ålders- gräns 74 år) och inte heller institutionshushåll, men  
 HBS-data 
  räk- nas upp så att de överensstämmer med NR:s begrepp. 
 För att skatta den kvartalsvisa utvecklingen från ett utgångsår och framåt används i många fall SCB:s omsättningsstatistik för detalj- handel och vissa tjänstenäringar. Det är en urvalsundersökning av företagens omsättning inom vissa delbranscher av SNI  
 50–99, 
  varu- handel och tjänsteverksamhet. Resultat tas fram kvartalsvis och presen- teras i form av förändringsskattningar per bransch, i löpande priser med motsvarande kvartal föregående år som jämförelseperiod. Detta material jämförs och kompletteras kontinuerligt med moms- uppgifter som finns tillgängliga månadsvis med viss eftersläpning. 
 47 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Bransch/vara-matrisen 
  
 Omsättningsstatistiken mäter den totala omsättningen inom varje delbransch. Men en bransch säljer en mängd olika produkter. Hus- hållskonsumtionen beräknas och redovisas efter produkt och där- för måste utvecklingstalen för de olika branscherna omvandlas till utvecklingstal för produkter. För att göra detta behövs kännedom om vilka produkter som säljs inom respektive bransch. 
 SCB gjorde senast under 1997 en undersökning av produktsamman- sättningen i de olika branschernas försäljning. Genom att dela upp branschomsättningen på produkter framställdes en bransch X vara- matris. Matrisen består av 69 branscher vars omsättning fördelas ut på 103 olika varor och tjänster. 
 Utvecklingstalen för de olika branscherna används till att kvartals- vis skriva fram branschnivåerna. Branschomsättningen fördelas ut på de olika produkterna som sedan summeras. Genom att jämföra de utfördelade värdena mellan två år för samma kvartal, får man fram ett utvecklingstal för de olika produkterna. 
 Utvecklingstalen är kopplade till olika ändamål och används för att skriva fram kvartalsnivåerna i hushållskonsumtionen. Vid kvartals- beräkningarna svarar omsättningsstatistiken för cirka 30 procent av den totala ändamålsfördelade hushållskonsumtionen medan den vid helårsberäkningen svarar för cirka 20 procent. 
 Skillnaden består bl.a. av uppgifterna om livsmedelskonsumtion. I årsberäkningarna har de under många år baserats på detaljerad sta- tistik från Jordbruksverket. Jordbruksverket har dessvärre lagt ner sin statistik från år 2000. SCB har fått medel för att utveckla en ny metod, som baseras på detaljerade försäljningsuppgifter för livsme- del samt bearbetningar av momsmaterial. 
 I årsberäkningarna utnyttjas också annan detaljinformation som kan samlas in om olika varor och tjänster. Det kan t.ex. vara redo- visningar från myndigheter, branschorganisationer och intresse- föreningar, eller kontrollorgan som övervakar, tar ut avgifter eller betalar bidrag i relation till verksamhetens omfattning. Register- material och intermittenta undersökningar liksom utredningar av olika verksamheter utnyttjas också. 
 I tabell 3.3 sammanfattas hur nivån för privat konsumtion har fastställts för olika ändamål. I förekommande fall redovisas rela- tionen mellan  
 HBS-estimatet 
  och nationalräkenskaperna. För de ändamål där beräkningarna bygger på en nivåbestämning och föl- jande framskrivning med utvecklingstal anges året för nivåbestäm- 
 48 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 ningen. En kort angivelse hur den årliga framskrivningen görs ges i den sista kolumnen. 
  
 HBS-uppgiften 
  för större varor är oftast mer avlägsen från NR:s beräkningar än estimatet för mer frekventa varor. I HBS 1995 bok- fördes detaljerade livsmedelsutgifter under två veckor och alla and- ra inköp under fyra veckor. I hushållsbudgetundersökningarna efter 1995 har registreringsperioden för kläder, skor och kollektivtrafik utökats till två månader och för andra större inköp till ett år. Anledningen till att den detaljerade  
 NR-avstämningen 
  i huvudsak har gjorts med 1995 års material är att det fanns tillgängligt tidigare än 1996 års undersökning. En fördel var också att livsmedels- inköpen var registrerade på en mer detaljerad nivå. Det låg också tids- mässigt i linje med det övriga avstämningsarbetet när de nya national- räkenskaperna utvecklades. Nedan följer en sammanfattande tabell (3.3.) på aggregerad nivå. 
 Tabell 3.3 Relation mellan Hushållsbudgetundersökningen (HBS) och NR 
  
 Hushållens konsumtionsutgifter 
  
 COICOP 
  
 Relation 
  
 Bench- 
  
 Årlig 
  
 Benämning 
  
 HBS/NR, 95 
  
 mark 
  
 beräkning 
  
 1 
  
 Livsmedel och alkoholfria drycker 
  
 0,99 
  
 1995 
  
 adm data 
  
 2 
  
 Alkoholhaltiga drycker, tobak 
  
 0,68 
  
 Årlig 
  
 enkät 
  
 3 
  
 Kläder och skor 
  
 1 
  
 1995 
  
 extrapolering 
  
 4 
  
 Bostad, el, gas och uppvärmning 
  
 5 
  
 Möbler, hushållsart., rutinunderhåll 
  
 1 
  
 1995 
  
 extrapolering 
  
 6 
  
 Hälso- och sjukvård 
  
 0,95 
  
 7 
  
 Transporter 
  
 0,84 
  
 8 
  
 Kommunikation 
  
 0,75 
  
 9 
  
 Fritid, underhållning och kultur 
  
 0,94 
  
 10 
  
 Utbildning 
  
 0,62 
  
 Årlig 
  
 adm data 
  
 11 
  
 Hotell, caféer och restauranger 
  
 0,66 
  
 1995 
  
 extrapolering 
  
 12 
  
 Övriga varor och tjänster 
  
 0,71 
  
 15 
  
 Hushållens konsumtion i utlandet 
  
 Årlig 
  
 16 
  
 Utländsk konsumtion i Sverige 
  
 Årlig 
  
 Jämförelser har gjorts också med 1996 års undersökning, men inte med samma detaljeringsgrad. Resultaten från HBS för 1999 och 2000 finns tillgängliga hösten 2002. Avstämningar mot  
 NR-estima- 
  ten har gjorts och i något fall har benchmark ändrats då estimatet inte ligger inom  
 HBS-värdets 
  konfidensintervall. 
 49 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 När en nivå sätts i nationalräkenskaperna används aldrig bara en källa. En viktig del i nivåbestämningen är den information som kommer fram i avstämningen i tillgångs- och användningstabeller- na, där data från tillgångssidan systematiskt jämförs med data om användning. En del av de differenser som redovisas i tabellen beror på justeringar som är gjorda med ledning av tillförseldata. 
  
 3.9 
  
 Offentliga konsumtionsutgifter 
  
 I nationalräkenskaperna utgörs den offentliga sektorn av tre huvud- sektorer: staten, socialförsäkringssektorn och den kommunala sek- torn. Den offentliga sektorn är en av de institutionella sektorerna och ingår som sådan i sektorräkenskaperna som beskrivs i kapitel 8. 
 Produktion inom offentliga myndigheter 
 För en del av de offentliga myndigheternas produktion tar myndig- heterna ut en avgift av det hushåll eller företag som använder tjäns- ten eller varan (offentlig försäljning). Egenproducerad programvara används som fast bruttoinvestering inom den egna sektorn, s.k. produktion för egen slutlig användning. Men större delen av den produktion som utförs inom offentliga myndigheter tillhandahålls kostnadsfritt till användarna och utgör offentliga konsumtionut- gifter. 
 Direktkonsumtion 
 Vissa varor och tjänster, som produceras av näringslivet, men finan- sieras av offentliga sektorn och som levereras direkt till hushållen utan någon vidare hantering inom offentliga sektorn, ingår också i de offentliga konsumtionsutgifterna. De tillhandahålls som sociala transfereringar in natura och kallas också för offentlig direktkonsum- tion. Direktkonsumtion är t.ex. färdtjänst, friskolor samt barn- och äldreomsorg där verksamheten är utlagd på privata producenter. Ett annat exempel på direktkonsumtion är den del av kostnaden för receptförskrivna läkemedel som den offentliga sektorn står för. 
 50 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Offentliga konsumtionsutgifter 
 Offentliga konsumtionsutgifter beräknas för offentliga myndighe- ter som: 
 + produktionsvärde 
  
 – 
  
 försäljning av varor och tjänster 
  
 – 
  
 produktion för egen slutlig användning + direktkonsumtion 
  
 Ändamålsklassificering, individuell och kollektiv konsumtion 
 Offentliga konsumtionsutgifter klassificeras efter ändamål. Ändamåls- klassificeringen görs enligt COFOG ( 
 Classification of Functions of Government 
 ). Vissa offentliga tjänster går till samhället som helhet, utan direkt individanknytning och kallas kollektiva konsumtions- utgifter. Exempel på kollektiva konsumtionsutgifter är försvar, rätts- väsende och allmän förvaltning. Andra tjänster är mer individan- knutna och utgör det som kallas individuella konsumtionsutgifter. Exempel på individuell konsumtion är utbildning, sjukvård och om- sorg. Individuell och kollektiv konsumtion definieras i termer av  
 COFOG-grupper. 
  
 Gammal och ny COFOG 
 Ändamålsindelning enligt COFOG infördes i de svenska national- räkenskaperna (enligt SNA 68) i samband med en längre revidering av räkenskaperna, som publicerades 1989. Tidigare användes en annan ändamålsklassifikation som hade sitt ursprung i SNA 68. Den COFOG som infördes 1989 var baserad på en internationell klassifikation, men följde inte den helt utan var en svensk anpass- ning av den internationellt använda COFOG. I samband med att SNA 93/ENS 95 utarbetades diskuterades också en översyn av den internationella  
 COFOG-klassifikationen, 
  men den nya versionen av COFOG blev inte fastställd förrän 1999 och därför tillämpades den tidigare COFOG också i de nya nationalräkenskaper som publi- cerats från och med 1999. 
 Den nya COFOG har införts med början från årgång 2000. Perioden  
 1993–1999 
  har räknats om och redovisas på grov nivå enligt nya COFOG. 
 51 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 3.10 Konsumtionsutgifter och faktisk konsumtion 
 I nationalräkenskaperna finns två konsumtionsbegrepp: konsumtions- utgifter och faktisk konsumtion. Konsumtionsutgifter syftar, som man förstår av namnet, på en sektors utgifter för varor och tjänster. Faktisk konsumtion skall visa vem som tillgodogör sig konsum- tionen. Skillnaden mellan de två begreppen är behandlingen av vissa varor och tjänster som finansieras av det offentliga eller av ideella organisationer, men som hushållen tillgodogör sig på individuell basis, som sociala transfereringar in natura. 
 Konsumtionsutgift 
 Hushållens, inkl. HIO, konsumtionsutgifter (a) 
 Offentliga konsumtionsutgifter (b+c) 
 Individuell konsumtionsutgift (b) 
 Kollektiv konsumtionsutgift (c) 
 Faktisk konsumtion 
 Hushållens faktiska konsumtion (a+b) 
 Faktisk kollektiv konsumtion (c) 
 Offentlig individuell och kollektiv konsumtion definieras i termer av COFOG. 
 Bättre internationell jämförbarhet 
 Anledningen till att man vill redovisa faktisk konsumtion är att få bättre internationell jämförbarhet. I Sverige är skolan i stort sett kostnadsfri för hushållen och syns inte i hushållens konsumtions- utgifter utan ligger i de offentliga (individuella) konsumtions- utgifterna. I många andra länder betalar hushållen själva en stor del av utbildningskostnaderna och då blir hushållens konsumtions- utgifter högre. I den faktiska konsumtionen förs kostnaderna till hushållen och konsumtionsutgifterna blir mer jämförbara mellan olika länder. 
 52 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 3.11 Statlig konsumtion 
 Den statliga sektorn består av statliga myndigheter och institutio- ner samt ideella organisationer med huvudsakligen statlig finansie- ring och kontroll. Riksbanken, de statliga affärsverken och flertalet statliga aktiebolag förs till företagssektorn och ger alltså inte upp- hov till statlig konsumtion. 
 Underlaget för beräkningar av statlig konsumtion 
 Beräkningarna grundar sig huvudsakligen på Ekonomistyrnings- verkets (ESV) redovisning av de statliga myndigheternas utgifter på utgiftsslag, s.k. realekonomisk fördelning, av de statliga myndig- heternas totala verksamhet. Underlaget för redovisningen kommer från det statliga redovisningssystemet och täcker myndigheternas samtliga utgifter, även de som finansieras på annat sätt än genom statsbudgeten. Alla utgifter klassas i den realekonomiska fördel- ningen som konsumtion, investering eller transferering och på ut- giftsslag (art) och ändamål. 
 ESV:s statistik över statens totala verksamhet baseras på riks- redovisningen. Det är det redovisningssystem som de statliga myndig- heterna använder vid rapportering av utgifter och inkomster. Från och med år 1999 är de realekonomiska koderna integrerade med de bokslutskoder som är knutna till myndigheternas balans- och resultat- räkning. Den gemensamma beteckningen är  
 S-koder 
  – Statliga in- rapporteringskoder. 
  
 S-koderna 
  indelas i följande kodklasser: 
  
 S1 
  
 Tillgångar 
  
 S2 
  
 Kapital och skulder 
  
 S3 
  
 Verksamhetens intäkter 
  
 S4 
  
 Verksamhetens kostnader (kostnader för personal) 
  
 S5 
  
 Verksamhetens kostnader (kostnader för lokaler och övrig 
  
 drift) 
  
 S6 
  
 Avyttring samt avskrivning och nedskrivning av anläggnings- 
  
 tillgångar 
  
 S7 
  
 Uppbörd och transfereringar 
  
 S8 
  
 Resultat från andelar i dotterföretag och intresseföretag 
  
 samt kapitalförändring 
  
 53 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kodklasserna består av ett stort antal detaljkoder, där olika personal- kostnader, olika typer av övriga verksamhetskostnader och intäkter för tjänster och varor m.m. är specificerade. 
 För vissa detaljberäkningar används ESV:s inkomstberäkning som källa. Inkomstberäkningen innehåller utfall och prognoser för s.k. inkomsttitlar för statsbudgetens inkomster. 
 Information om ideella organisationer och övriga institutionella enheter som klassificerats som statliga men inte ingår i stats- budgeten insamlas av ESV i särskild ordning och finns med i under- laget från ESV. 
 Vad som ingår i de olika kostnadsslagen 
 Insatsförbrukning 
  
 Försvarets varaktiga varor 
  
 Hyresutgifter 
  
 Köpta bygg- och anläggningsreparationer 
  
 Övrig insatsförbrukning 
  
 Försvarets inköp  
 av varaktiga varor och byggande av fortifikations- anläggningar behandlas i nationalräkenskaperna som insatsförbruk- ning och inte som investering. 
 I SNA menar man att militära vapen som stridsvagnar, ubåtar, raketer, missiler och kringutrustning till dem i realiteten används i strid och för att förstöra och inte till att producera. Militära förstö- relsevapen med en varaktighet på mer än ett år och den utrustning som behövs för att använda dem förs därför i nationalräkenskaper- na som militära varaktiga varor och ingår i statlig konsumtion. 
 Andra inköp som görs av försvaret (maskiner, byggnader och an- läggningar, som också kan användas för civilt bruk) behandlas som fast bruttoinvestering. Exempel på sådant som är investering är datorer, bilar, transportflygplan, vägar, broar och flygplatser. 
  
 Hyresutgifter  
 är både externhyra (hyra som betalas till annan än statlig myndighet) och internhyra (hyra som betalas till annan stat- lig myndighet). 
  
 Övrig insatsförbrukning  
 består av köp av allehanda varor och tjänst- er. Statsinterna poster, dvs. köp och försäljning mellan de statliga myndigheterna, bruttoförs och ingår i både förbrukning och för- säljning. I övrigt görs korrigeringar av det slag som beskrivs under 
 54 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 avsnitt 3.3 om insatsförbrukning, för köpt programvara, leasing- avgifter, försäkringspremier, m.m. 
 Löner 
 Löner avser totalt utbetalda löner och ersättningar in natura, som betalas av en arbetsgivare till en anställd för utfört arbete. Löner registreras i de svenska nationalräkenskaperna i huvudsak när de betalas ut. Det är möjligen ett avsteg från den  
 accrualprincip  
 som gäller enligt SNA/ENS, men nationalräkenskapernas löneberäkning- ar baseras i så stor utsträckning på administrativa material att det har bedömts vara den enda praktiskt hanterliga behandlingen. Mer om löneberäkningar finns i avsnittet om BNP från inkomstsidan. 
 I lönen ingår den dagpenning som betalas till värnpliktiga. Till lönesumman enligt den statliga redovisningen läggs också ett be- lopp som motsvarar kostnader för militär mathållning, som enligt SNA/ENS skall betraktas som en löneförmån och en privat konsum- tion. Motsvarande belopp förs som försäljningsintäkt i staten och som konsumtionsutgift för hushållen. 
 Lönesumman korrigeras för det avdrag från bruttolönen som görs för personalens hyra av s.k. personaldatorer. Motsvarande belopp läggs till som försäljningsintäkt. 
 Kollektiva avgifter 
 Benämningen kollektiva avgifter används i nationalräkenskaperna för större delen av de lönerelaterade obligatoriska socialavgifterna och för avtalsreglerade arbetsgivaravgifter. Skillnaden mellan kollek- tiva avgifter och arbetsgivaravgifter är att de sistnämnda täcker vissa avgifter som i nationalräkenskaperna klassificeras som övriga produktionsskatter. I kollektiva avgifter ingår också konstruerade avsättningar för ofonderade pensionsutbetalningar. 
 Övriga produktionsskatter 
 En del av arbetsgivaravgifterna består av socialavgifter som inte direkt kommer den anställde till del; det är snarare en skatt på arbetskraften och bokförs i nationalräkenskaperna som övrig pro- duktionsskatt. Övriga produktionsskatter beräknas med hjälp av gällande procentsats på lönesumman exklusive värnpliktslön, som 
 55 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 inte genererar socialavgifter. Hit förs även den särskilda löne- skatten och motorfordonsskatt för statliga fordon. 
 Övriga produktionssubventioner 
 Övriga produktionssubventioner består av lönebidrag för arbets- handikappad personal som betalas från Arbetsmarknadsverket. 
 Kapitalförslitning 
 Med kapitalförslitning förstås den värdeminskning som ett kapital- föremål undergår genom fysiskt slitage och normalt åldrande. Den skiljer sig alltså från avskrivningar i bokföringsmässiga termer. Kapitalförslitningen på statens kapitalvaror beräknas med samma metod som används för övriga sektorer i nationalräkenskaperna. Metoden bygger på att kapitalstockar byggs upp med hjälp av investeringsserier, enligt den så kallade  
 PI-metoden 
  ( 
 Perpetual Inventory 
 ). Kapitalstockarna skrivs ner med användande av livs- längdsantaganden och kapitalförslitningen beräknas. En lite mer in- gående beskrivning finns i kapitel 5 om BNP från inkomstsidan. 
 Försäljning 
 Många statliga myndigheter tar betalt för vissa varor och tjänster. Försäljningsintäkterna minskar statens kostnader för myndighetens verksamhet och är därför en avdragspost när konsumtionen be- räknas. Försäljningsintäkter omfattar både offentligrättsliga avgift- er och avgifter som tas ut i uppdragsverksamhet eller för vissa varor eller tjänster. 
 Gränsen mellan skatter och köp av tjänster från den offentliga sektorn definieras så att om t.ex. ett tillstånd eller en licens ges auto- matiskt mot betalning av ett visst fastställt belopp, behandlas betal- ningen som skatt. Om däremot den offentliga sektorn i samband med licensgivningen utför någon faktisk kontroll, som att kontrol- lera kompetens eller kvalifikationer hos berörda personer eller före- tag, behandlas betalningen för licensen som köp från den offentliga sektorn, om det inte är så att betalningen inte alls står i proportion till kostnaden för att tillhandahålla tjänsten. 
 I försäljningen ingår ett belopp motsvarande kostnaderna för tjänste- export av fredsbevarande truppinsatser till internationella organis- 
 56 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 tioner. Där ingår också ett belopp för den militära mathållningen till värnpliktiga. Utgifterna för den militära mathållningen ingår i den statliga produktionen, sedan läggs den till den statliga löne- summan till värnpliktiga och till försäljningsintäkterna. 
 Storleken av interna försäljningsintäkter finns redovisade i under- laget från ESV. De är fördelade på hyror och övriga varor och tjänster och de finns också med i insatsförbrukningen som köp av vara/tjänst. Bruttoredovisningen görs för att ge en rättvisande bild av de olika verksamheternas  
 (COFOG-grupper) 
  kostnader. 
 Statlig direktkonsumtion 
 Statliga inköp för direktkonsumtion (marknadsproducerade varor direktlevererade till hushåll) omfattar till och med 1997 läkemedels- förmåner. Läkemedelsförmånen omfattar både läkemedel och vissa förbrukningsartiklar och livsmedel. Från och med  
 1997–1998 
  över- tas ansvaret för läkemedelsförmånen av kommuner och landsting. Ersättning från staten till kommuner och landsting görs i form av generellt statsbidrag. Förmånerna redovisas efter  
 1997–1998 
  som direktkonsumtion i kommuner och landsting. 
 Förutom läkemedelsförmån består statlig direktkonsumtion av allmän rättshjälp, arbetsmarknadsutbildning, tandvård och rehabili- teringstjänster. 
 Konsumtion inom socialförsäkringssektorn 
 I socialförsäkringssektorn ingår alla offentliga institutionella enhe- ter vars huvudsakliga aktivitet är att administrera fonderade social- försäkringssystem. De har inrättats av och kontrolleras av staten genom lagstiftning eller på annat sätt. Syftet med dem är att ge socialförsäkringsförmåner till hela eller stora delar av samhället. Institutionerna skall ha en självständig ställning gentemot staten. Det garanteras genom att förmånerna finansieras via fonder. 
 Socialförsäkringssystemen skall uppfylla två kriterier: 
  
 Genom lag och förordning är det obligatoriskt för vissa grupper i befolkningen att delta eller att betala avgifter. 
  
 Den offentliga sektorn är ansvarig för ledningen av institutio- nen vad beträffar att bestämma eller att godkänna bidrag och 
  
 57 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 förmåner, oberoende av dess roll som övervakande organ eller arbetsgivare. 
 Offentlig konsumtion inom socialförsäkringssektorn består av administrationskostnaderna för de försäkringssystem som i national- räkenskaperna ingår i socialförsäkringssektorn: allmän tilläggs- pension (ATP) och premiepension. Administrationskostnaderna är insatsförbrukning av varor och tjänster, löner och kollektiva av- gifter, övriga produktionsskatter och kapitalförslitning. 
 Källa för beräkning av konsumtionsutgifterna är  
 AP-fondernas 
  årsberättelser och en enkät som Riksförsäkringsverket tar in på uppdrag av ESV och som SCB tar del av. SCB får Premiepen- sionsmyndighetens (PPM) redovisning via ESV. 
 Kommunal konsumtion 
 Den kommunala sektorn omfattar primärkommuner, landsting, kommunalförbund och fram t.o.m. 1999 kyrkliga församlingar till- hörande Svenska kyrkan. I beräkningarna av kommunala sektorn ingår också Svenska kommunförbundet, Landstingsförbundet och ideella organisationer tillhörande den kommunala sektorn. 
 Statistikunderlag 
 Den huvudsakliga källan för beräkning av primärkommunernas konsumtionsutgifter är det kommunala räkenskapssammandraget (RS) som samlas in av SCB. Insamlingen sker med hjälp av ett elektro- niskt formulär. I formuläret finns förutom själva blanketten också förtryckta uppgifter, granskningskontroller och nyckeltal som be- räknas automatiskt. Återrapportering görs till kommunen för att säkerställa kvaliteten på de insamlade uppgifterna. Formuläret inne- håller cirka 2 700 variabler. 
 SCB samlar också in räkenskapssammandrag från kommunal- förbunden och kyrkokommuner årligen. Den huvudsakliga källan för landstingsberäkningarna är landstingens räkenskapssamman- drag. Uppgifterna från landstingen samlas in och sammanställs av Landstingsförbundet. 
 I samtliga räkenskapssammandrag görs indelning i verksamhets- områden samt efter utgifts- och inkomstslag. Uppgifterna om verk- samhetsområdena används vid redovisning enligt COFOG. 
 58 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Andra källor som används vid beräkningarna av den kommunala konsumtionen är bl.a. Kommunförbundets och Landstingsförbun- dets årsredovisningar, teater- och dansstatistik från Statens kultur- råd, sysselsättningsstatistik från SCB och material från Skolverket och Socialstyrelsen. 
 Beräkning av den kommunala konsumtionen 
 Beräkningen av den kommunala konsumtionen liknar i sina prin- ciper beräkningen av statlig konsumtion. Konsumtionen beräknas med uppdelning på olika kostnadsslag. Vid beräkningen måste vissa omföringar och korrigeringar göras (finansiell leasing, egenprodu- cerad programvara, försäkringspremier,  
 ett-tvåårsinvesteringar 
  m.m.) för att få de rätta nationalräkenskapsdefinitionerna. 
 Produktion av energi, vatten och avlopp, lokaltrafik, bostads- tjänster, renhållning och avfallshantering klassificeras som marknads- produktion och ingår därför inte i kommunal konsumtion. 
 Några exempel på hur olika transaktioner behandlas 
 Avgifter och ersättningar till regionala organ  
 klassas som transfere- ring. Exempel är medlemsavgiften till Svenska kommunförbundet och avgifter för att finansiera gemensamma kommunalförbund. 
  
 Köp och försäljning mellan primärkommunerna  
 liksom vad gäller landstingen nettoförs och finns inte med vare sig på inkomst- eller utgiftssidan. 
  
 En del barnomsorg bedrivs inom föräldrakooperativ med kom- munala bidrag. Föräldrakooperativ tillhör HIO, ersättningen från kommunerna klassificeras som transferering och konsumtionen registreras som  
  
 HIO-konsumtion 
 . 
  
 I räkenskapssammandragen redovisas vissa  
 köp från enskilda 
 . Så- dana köp betraktas som transferering i nationalräkenskaperna. 
 Köp och försäljning mellan olika verksamhetsgrenar inom kommu- ner och landsting  
 förekommer t.ex. för lokalhyror och gemensamma verksamheter som central telefonväxel. Sådana transaktioner brutto- förs, i den utsträckning som de förekommer i RS, som försälj- ningsintäkt i en verksamhetsgren (COFOG) och insatsförbruk- ning i en annan verksamhet, för att ge en rättvisande bild av kost- naderna för de olika verksamheterna. 
  
 59 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Försäljning 
 Försäljningsintäkter är både interna och externa och består av alle- handa avgifter som tas ut av kommunala och landstingskommunala myndigheter. Exempel är hyresintäkter, avgifter för tillsyn och till- stånd, patientavgifter, daghemsavgifter m.m. 
 Direktkonsumtion (naturatransferering) 
 I räkenskapssammandraget redovisas köp av verksamhet och köpta entreprenader på motpart och efter verksamhetsområde. Kommu- nernas köp från företag, föreningar och stiftelser klassificeras som direktkonsumtion. 
 Köp av barnomsorg från företag eller föreningar och stiftelser behandlas dels som direktkonsumtion och dels som bidrag. Köp från föräldrakooperativ klassificeras som bidrag, medan köp från företag och stiftelser betraktas som direktkonsumtion. 
 Direktkonsumtion av äldreomsorg och handikappomsorg består av köp av verksamhet från företag, föreningar och stiftelser. En del av direktkonsumtionen är assistansersättning enligt LSS (lagen om stöd och service till funktionshindrade). 
 Kommunal direktkonsumtion av utbildning är den skolpeng som betalas som ersättning till friskolor. 
 Färdtjänst/riksfärdtjänst tillhandahålls också som direktkonsum- tion. Den del som passageraren själv betalar är privat konsumtion. 
 Den direktkonsumtion som finansieras av landstingen består av ersättningar enligt vårdavtal med privata vårdgivare. Från 1997 in- går inkontinensskydd i landstingens direktkonsumtion och från 1998 ingår ersättning för läkemedel inom läkemedelsförmånen vid öppen vård. 
 3.12 Fasta bruttoinvesteringar 
 Fast bruttoinvestering består av anskaffning minus avyttring av fasta, producerade, materiella eller immateriella tillgångar, under räkenskapsperioden. Värdehöjande förbättringar av icke produce- rade tillgångar (t.ex. markförbättringar) ingår också i de fasta brutto- investeringarna. 
 Fasta tillgångar är produkter som används upprepade gånger i produktionsprocessen utan att själva förbrukas. Tillgångarna skall 
 60 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 ha en förväntad livslängd av minst ett år. Det finns i ENS också en värdegräns i definitionen av investeringar; den är 500 euro. 
 I investeringsberäkningarna ingår de investeringar som görs av företag och myndigheter. Om enheter som tillhör hushållssektorn är rörelsedrivande (personliga företagare) bokförs anskaffning av kapitalföremål för rörelsen som fast bruttoinvestering. Hushållens anskaffning av egnahem och fritidshus är också investering, liksom inköp av vitvaror. Köp av bilar och andra kapitalvaror för privat bruk ingår i hushållens konsumtionsutgifter. 
 Materiella och immateriella fasta tillgångar 
 Materiella fasta tillgångar är sådana som byggnader, anläggningar, transportmedel och andra maskiner. Immateriella fasta tillgångar är mineralprospektering och datorprogramvara. Litterära och artistis- ka originalverk redovisas numera också som bruttoinvestering i de svenska nationalräkenskaperna från och med år 1993. 
 Investeringar klassificeras på många olika sätt 
 Fasta bruttoinvesteringar beräknas med flera olika indelningsgrun- der. De beräknas efter typ av investering: 
  
 Jordbruks- och skogsbruksprodukter 
  
 Maskiner och inventarier, andra än transportmedel 
  
 Transportmedel 
  
 Bostäder 
  
 Byggnader och anläggningar, andra än bostäder 
  
 Övriga investeringar (mäklaravgifter, programvara och mineral- prospektering) 
  
 Investeringarna beräknas också efter bransch för näringslivet samt efter ändamål för offentliga myndigheter. I kvartalsberäkningarna görs en indelning i 22 branscher, i årsberäkningarna görs beräk- ningarna med en underindelning i 79 branscher. Branschindel- ningen avser näringslivet. De offentliga myndigheternas investe- ringar redovisas i kvartalsräkenskaperna med uppdelning på statliga och kommunala myndigheter. I årsräkenskaperna görs också en uppdelning på ändamål enligt COFOG (se avsnittet om offentlig kon- 
 61 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 sumtion). De fasta bruttoinvesteringarna redovisas också i sektor- räkenskaperna med uppdelning på institutionell sektor. 
 I de årliga tillgångs- och användningstabellerna görs också en indelning efter produkt. Den korsklassificering efter produkt och bransch som görs där, är i viss utsträckning ett avstämningshjälp- medel, ett verktyg för att spåra inkonsistenser, men har även betydelse för  
 BNP-beräkningarna 
  i fasta priser eftersom fastpris- beräkningarna görs inom systemet av  
 T/A-tabeller. 
  De branschvisa investeringarnas fördelning på produkter bygger inte på så starkt statistikunderlag som man kunde önska. Det kommer fram genom att olika statistikinformation kombineras: data om investeringar på bransch (med uppdelning på byggnader, anläggningar och maskiner m.m.) kombineras med data om tillförsel från svensk produktion, import och export. 
 Det är också möjligt att göra redovisningar med andra gruppe- ringar, t.ex.  
 IT-investeringar, 
  som kan definieras som investering i vissa  
 IT-branscher 
  eller kan vara samtliga investeringar i IT- produkter eller en kombination av indelningar. 
 Leasinginvesteringar 
 Finansiell leasing behandlas enligt SNA som en finansieringsform. Det betyder att investeringen registreras hos det företag som leasar ett kapitalföremål. För att få konsistent behandling i systemet bokförs också ett antal transaktioner mellan det leasande företaget och leasinggivaren. Eftersom det är en finansieringsform bokförs transaktioner som ränta och amortering. Leasingföretagets produk- tion kommer att bestå av ett räntenetto. 
 Bokföringstidpunkt 
 Fast bruttoinvestering bokförs vid den tidpunkt då äganderätten av investeringsobjekten övergår från säljaren till användaren. Vid finan- siell leasing sker bokföringen när användaren (leasingtagaren) tar objektet i besittning, trots att det under hela leasingperioden juridiskt ägs av leasinggivaren. Investeringar i egen regi bokförs när de är producerade. 
 I fråga om byggnader och anläggningar, som ofta har en bygg- nadstid som sträcker sig över en längre tid, delas det totala inves- teringsvärdet upp över tiden. Det görs i princip så att det regist- 
 62 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 rerade investeringsbeloppet för varje period svarar mot den del som färdigställts under perioden. I praktiken är det ofta, i brist på annan information, delbetalningarna under perioden som registreras. 
 Värdering 
 Fasta bruttoinvesteringar värderas till mottagarpris (marknadspris) inklusive leverans- och installationsavgifter. Ibland är det inte möj- ligt att komma åt ett egentligt marknadspris, t.ex. för kapital- föremål som framställs i egen regi, och då används självkostnad utan tillägg av något vinstelement som skulle ingå i marknadspriset. 
 I investeringsvärdet ingår alla övriga kostnader som är förknipp- ade med anskaffningen, som tullar och andra produktskatter, transportkostnader och arkitektkostnader. 
 När det gäller definitionen av fast bruttoinvestering som an- skaffning minus avyttring av fasta tillgångar måste den tillämpas lite olika för maskininvesteringar m.m. och byggnadsinvesteringar. Vad gäller maskiner registreras för varje bransch nyförvärv av nya eller begagnade maskiner. Försäljning av begagnade maskiner bok- förs som negativ investering. Det här kan i vissa branscher där investeringsföremålen betingar stora belopp, t.ex. fartyg och flyg- maskiner, få till följd att investeringsbeloppen vissa perioder blir negativa. 
 Investeringar i byggnader och anläggningar måste behandlas lite annorlunda. Det finns inte tillräckligt bra uppgifter på bransch om köp och försäljning av begagnade byggnader och anläggningar och därför registreras bara nyproduktion som investering. 
 Livslängd 
 Den svenska bokföringslagstiftningen tillåter direktavskrivning av s.k.  
 ett-till-två-årsinvesteringar. 
  Det är kapitalföremål av begränsat värde med en livslängd på mindre än tre år. I nationalräkenskaperna skall de betraktas som fast bruttoinvestering. Det som berörs av skillnaden är programvaruinvesteringar och investeringar i maskiner och inventarier (specifikt konto 5410, korttidsinventarier, i bas- kontoplanen). I nationalräkenskaperna görs en omfördelning från insatsförbrukning till investering för att få rätt definition på inves- teringarna. 
 63 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Investeringar i datorprogram, programbeskrivningar och hjälp- materiel för system- och tillämpningsprogram behandlas enligt föl- jande beskrivning. 
 I nationalräkenskaperna skall anskaffning av datorprogramvara betraktas som investering. Med andra ord beräknas mjukvaruinves- teringar med utgångspunkt från de företag som säljer program- varor, dvs. i huvudsak datakonsulter. 
 Investeringar i datorprogram kan vara såväl inköpta som egen- utvecklade programvaror. När det gäller den köpta programvaran baseras uppgifterna huvudsakligen på produktionsuppgifter från den intermittenta detaljerade branschundersökningen av bransch SNI 72, dvs. datakonsulter m.m. Denna undersökning har SCB genomfört vart tredje år från och med 1993. Den avser uppgifter om försäljning, kostnader m.m. En uppdelning av försäljnings- intäkterna på kundkategorier görs också. Utifrån undersökningen kan en uppdelning av försäljningen från datakonsultbranschen av olika produkter göras. Eftersom undersökningen görs endast vart tredje år används information om produktionsutvecklingen för data- konsultbranschen för att estimera produktionen för de mellan- liggande åren. 
 Tillförsel i form av importerad programvara tillkommer medan export av programvara avgår. Utrikeshandeln med köpta program- varor beräknas utifrån bytesbalans- samt utrikeshandelsstatistiken. Den ovan nämnda intermittenta undersökningen ger också infor- mation om export av datorprogramvara. Uppgifterna är hyggligt konsistenta med bytesbalans- och utrikeshandelsstatistiken. 
 Vidare kan, med hjälp av de detaljerade branschundersökningar- na, andelar för kundkategorier beräknas för att åstadkomma en uppdelning mellan offentliga investeringar och näringsliv. 
 Avstämningen mellan produktion av respektive investeringar i datorprogramvara görs i tillgångs- och användningstabellerna. Fasta bruttoinvesteringar i inköpt datorprogramvara faller i stort sett ut som en residual, för att balansera motuppgifterna om produktion samt import minus export av datorprogramvara. Denna metod an- vänds även för egenproducerad programvara. Investeringsbeloppet är alltså detsamma som produktionsvärdet. Den bransch som pro- ducerar egen mjukvara har också en investering på samma belopp. 
 För egenproducerade programvaror saknas information. Nivån har därför bestämts med en modell. Genom att sambearbeta SCB:s utbildningsregister med statistik om branschlönesummor får man för olika utbildningskoder avseende programmering och syste- mering fram lönesummor för olika branscher. Det är alltså de löner 
 64 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 som anställda med den speciella utbildningen erhåller. Av den detalj- erade branschundersökningen som nämnts ovan framgår bransch- ens lön i relation till produktionen. Samma relation kan antas gälla för dem som arbetar med programmering för eget bruk i företag i andra branscher. Modellen bygger på antaganden som det kan resas vissa invändningar emot. Det är sannolikt att inte alla som har den aktuella utbildningen arbetar med programmering. Å andra sidan finns det personer som utan relevant utbildning arbetar med program- mering. I avsaknad av information om de faktiska förhållandena görs ett antagande att de två faktorerna tar ut varandra. 
 Investeringar i motorfordon – bilmodellen 
 Den huvudsakliga källan för beräkning av både investeringar och hushållens konsumtion av fordon är SCB:s fordonsstatistik med uppgifter om ny- och avregistreringar från det nationella fordons- registret som förs av Vägverket. Registret innehåller både tekniska och administrativa uppgifter om olika fordonsslag. Alla fordon registreras på antingen person- eller organisationsnummer. Med in- formation från SCB:s företagsdatabas kan indelning efter fysisk respektive juridisk person göras. 
 Genom samkörning av fordonsuppgifterna med företagsdata- basen är det möjligt att skilja bilar som ägs av personliga företagare och skall vara investering från bilar som skall vara privat konsum- tion. Från företagsdatabasen hämtas också information om inves- terande bransch och institutionell sektor. 
 Företagsbilar som också används privat 
 Enligt SNA/ENS skall en vara som används både privat och i näringsverksamhet, t.ex. en personbil, delas mellan hushållskonsum- tion och investering. Uppdelning skall baseras på hur stor andel av nyttjandet av varan som är privat respektive i tjänsten. I de svenska nationalräkenskaperna görs en lite annorlunda redovisning. De person- bilsinköp som görs av en juridisk person bokförs som investering. Bilen används dels i produktionen av företagets normala produk- tion, dels för att producera en förmånstjänst, en sorts biluthyr- ningstjänst, som hushållen konsumerar. 
 För alla tjänstebilar som också har privat användning redovisar företagen till skattemyndigheten ett förmånsvärde som återspeglar 
 65 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 förmånstagarens nyttjandevärde av en viss bil. Uppgifter om bilför- måner hämtas från RSV och registreras i nationalräkenskaperna som produktion, som löneförmån för förmånstagaren och som pri- vat konsumtion. 
 Fyra fordonstyper 
 I bilmodellen beräknas investeringar för fyra fordonstyper: person- bilar, lastbilar, släpvagnar och bussar. Investeringsutgifter i motor- fordon beräknas både för anskaffning i form av köp och i form av finansiell leasing. Informationen i fordonsregistret innefattar samt- liga nyregistreringar. Det betyder att också s.k. direktimporterade fordon, dvs. bilar som köps direkt i utlandet, ingår. Värdet av de bilar som hushållen direktimporterar beräknas inte i bilmodellen. Bilar som direktimporteras av hushållen redovisas inte som bilköp i nationalräkenskaperna, utan som utgift för hushållen i utlandet. Källa för den informationen är betalningsbalansstatistiken. 
 Uppdelning i typ av investering 
 Uppgifterna från bilmodellen används för många branscher bara för att göra en uppdelning på typ av investering. Den källa som an- vänds för att bestämma branschens totala investeringar ger i många fall information om totala investeringar i maskiner, transportmedel och inventarier. 
 Investeringar i olika fordonstyper 
 I det följande beskrivs investeringsberäkningarna för de olika for- donstyperna, men också konsumtionsberäkningarna berörs något. Köp av lastbilar och bussar förs till 100 procent som investering. En liten del av anskaffning av släpvagnar ingår i hushållskonsum- tionen och resterande del utgör investering. 
 66 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Tabell 3.4 Värdet av de olika fordonsslagen i bilmodellen, 
  
 miljarder kronor 1999 
  
 Hushållskonsumtion av personbilar 
  
 39,1 
  
 Investeringar i personbilar 
  
 11,0 
  
 Lastbilsinvesteringar 
  
 15,1 
  
 Släpvagnsinvesteringar 
  
 0,8 
  
 Bussinvesteringar 
  
 1,1 
  
 Personbilar och lastbilar 
 Beräkningen baseras på uppgifter om antalet nyregistrerade bilar fördelade på  
 SNI-bransch 
  respektive på fysisk person samt på bil- modell. Materialet innehåller också information om antalet leasing- bilar i respektive bransch. 
 Antalsuppgifterna för personbilar kombineras med nybilspriser per bilmodell. Med hjälp av prisinformationen beräknas ett samman- vägt medelpris som kombineras med de branschvisa antalsuppgif- terna. Lastbilspriserna har satts för ett utgångsår och skrivs därefter fram med prisutvecklingen för lastbilar. 
 Försäljning av begagnade personbilar från företag till hushåll måste också beaktas. Försäljningsströmmen från juridiska till fysis- ka personer registreras som en negativ investering och som en mot- svarande hushållskonsumtion. Det är i huvudsak företagens f.d. leasingbilar som säljs från företag till hushåll. 
 Prisuppgifter för de bilar som går från juridiskt till fysiskt ägan- de beräknas med uppgifter om bilarnas ålder och värdeminskning i förhållande till nybilspriser. 
 Värdet av investeringarna i respektive fordonstyp (person- och lastbilar, bussar och släpvagnar) summeras branschvis och endast de totala fordonsinvesteringarna i respektive bransch, uppdelade på anskaffning via köp och anskaffning via leasing, noteras i national- räkenskaperna. 
 Bussar och släpvagnar 
 Det statistiska underlaget består av uppgifter om antalet nyregistre- rade bussar respektive släpvagnar i olika branscher. Från produk- tions- och utrikeshandelsstatistiken beräknas den totala inhemska tillgången som produktion plus import minus export och med till- 
 67 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 lägg för handelsmarginaler. Värdet fördelas på respektive bransch enligt antalet nyregistreringar. Ett litet antal släpvagnar köps av hushållen och redovisas därför under hushållens konsumtionsutgif- ter och inte som investering. 
 3.13 De viktigaste källorna för investeringsberäkningarna 
 Investeringsenkäten som produceras av SCB är en av de viktigaste källorna för investeringarna i de svenska nationalräkenskaperna. Enkäten genomförs för närvarande tre gånger per år: i februari, maj och oktober. Investeringar enligt enkäten avser anskaffning av kapital- föremål, byggnader och anläggningar, liksom ombyggnader och för- bättringsarbeten som väsentligt höjer kapacitet, standard eller livs- längd och immateriella investeringar. Enkäten omfattar både verk- ställda och planerade investeringar. 
 De företag som mäts i investeringsenkäten (rampopulationen) bestäms med hjälp av SCB:s företagsdatabas FDB. Rampopula- tionen stratifieras efter företagsbransch och företagsstorlek. För de största företagen (antal anställda) genomförs investeringsenkäten som en totalundersökning. För mindre företag görs urvalsunder- sökningar. Urvalet kompletteras med ur investeringssynpunkt intres- santa nystartade företag och eventuella övriga stora investerare som inte ingår i urvalet. Urvalsobjektet är företag. För att redovisning på bransch skall möjliggöras begärs av företagen en särredovisning per verksamhetsenhet/division. Ett företag med flera verksamhets- enheter i olika branscher lämnar alltså en uppgift för varje verk- samhetsenhet. 
 Företagsstatistiken SBS 
 En annan källa för investeringsberäkningarna är företagsstatistiken, SBS ( 
 Structural Business Statistics 
 ). Företagsstatistiken gör årligen en blankettundersökning av alla företag med 50 anställda och där- över. De uppgifter som tas in om årets bruttoinvestering är: 
  
 Pågående nyanläggningar 
  
 Maskiner och inventarier 
  
 Byggnader och anläggningar 
  
 68 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Dessutom efterfrågas bl.a. försäljningsbelopp med samma indel- ning och uppdelning av pågående nyanläggningar i maskiner och inventarier respektive byggnader och anläggningar. Byggnader och anläggningar efterfrågas också med uppdelning på nyinvesteringar, köp av befintliga byggnader och egenproducerade. Uppgifterna an- vänds vid beräkningen av nyinvesteringar i byggnader och anlägg- ningar. 
 För företag med färre än 50 anställda inklusive personliga företag används en särskild beräkningsmodell med uppgifter från den stati- stik som framställs från de standardiserade räkenskapsutdragen (SRU), vilka utgör bilagor till inkomstdeklarationer. 
 Dessutom används en mängd annan statistik, t.ex. specialstatistik för vissa branscher. Till exempel tas uppgifter om jordbrukets inve- steringar fram av Jordbruksverket och Skogsstyrelsen svarar för upp- gifter om skogsbrukets investeringar. Information om mineral- prospektering tas fram av SGU. 
 3.14 Offentliga sektorns investeringar 
 Beräkningarna för  
 statliga investeringar  
 grundar sig på Ekonomi- styrningsverkets (ESV) redovisning av de statliga myndigheternas utgifter på utgiftsslag av de statliga myndigheternas totala verksam- het. 
 Botniabanan AB förs till statliga sektorn, eftersom syftet med bolaget är att finansiera och bygga en infrastrukturinvestering, som efter färdigställandet enligt avtal regelbundet skall nyttjas och beta- las av staten. Botniabanans byggnadsproduktion i egen regi förs till näringslivet, medan investeringarna förs till staten. Försvarets inköp av varaktiga varor och byggande av fortifikationsanlägg- ningar definieras som statlig konsumtion och inte som investering. 
  
 Vid beräkningarna av  
 primärkommunernas investeringar  
 är den huvudsakliga källan det kommunala räkenskapssammandragets (RS) investeringsredovisning. 
  
 De totala investeringsutgifterna hämtas direkt från investerings- redovisningen. Vid beräkningen exkluderas inköp av mark, bygg- nader och tekniska anläggningar som finns specificerade på verk- samheter i RS från och med 1998. Före 1998 redovisades mark och anläggningstillgångar endast som en totalsumma. 
 I investeringsredovisningen särskiljs köpta entreprenader  
 (ny-, 
  tillbyggnads- eller förbättringsarbeten av kommunala fastigheter 
 69 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 och lokaler samt av gator, vägar, parker etc.) samt inköp av maski- ner och inventarier. 
 Landstingens investeringar 
 Uppgifter om investeringar hämtas från landstingens räkenskaps- sammandrag. Uppgifterna redovisas uppdelade på byggnader och anläggningar respektive maskiner och inventarier. 
 En procent av byggnadsinvesteringarna antas vara byggande av tjänstebostäder. De redovisas i näringslivet inom branschen bostads- förvaltning som landstingskommunal affärsdrivande verksamhet. 
 Ökning av värdet av icke finansiella icke producerade tillgångar 
 Definitionen av fasta bruttoinvesteringar innefattar också tillägg till värdet av icke producerade tillgångar som uppstått genom produk- tiv verksamheten hos en producent eller institutionell enhet. I nationalräkenskaperna beräknas fasta bruttoinvesteringar i mark- förbättringar bestående av dikning och skogsvårdsåtgärder. Kost- nader för ägarbyte (förmedlingsavgifter) är också en sådan trans- aktion. 
 3.15 Lagerinvestering 
 Värdet av ett företags lagerinvestering är lika med värdet av anskaff- ade lagervaror minus värdet av avyttrade lagervaror under beräk- ningsperioden. En del anskaffningar respektive avyttringar beror på faktiska inköp och försäljningar, medan andra beror på interna transaktioner inom företaget. 
 Lagerförändringar som inte beror på köp och försäljningar skall värderas som om de vore köp respektive försäljning. Anledningen är att värderingen av lagerinvesteringen måste vara konsistent med den värdering av produktion respektive insatsförbrukning som till- lämpas i nationalräkenskaperna. 
 Det innebär att ett företags uttag ur egna varulager för för- brukning i produktionen skall värderas till periodens inköpspriser (återanskaffningspris). Produkter som är tillverkade men ännu inte sålda skall värderas i periodens försäljningspriser. Lagerinvestering- en beräknas som skillnaden mellan lagerstocken vid periodens ut- gång respektive periodens början och måste vara värderad i samma 
 70 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 prisnivå vid båda tillfällena. Värderingen skall vara till periodens genomsnittspris. Moms, accis och andra varuskatter skall inte in- räknas. 
 Vid lageruppbyggnad skall de inköpta produkterna värderas till inköpspris. När produkterna inte köpts utifrån utan kommit in- ternt, t.ex. direkt från tillverkning, skall de värderas till aktuell själv- kostnad plus vinstpålägg. Uttag ur lager skall värderas till aktuella marknadspriser och vid interna uttag till aktuella självkostnader inklusive vinstpålägg. Genom att tillämpa de här principerna blir förbrukning och produktion homogent värderade och oberoende av om det sker en marknadstransaktion eller om det är en intern överföring inom företagen. 
 I företagens bokföring ingår ofta effekter både av en förändring av lagervolymen och av en förändring i priset för varan. I national- räkenskapernas lagerinvesteringar skall bara volymeffekten beaktas. Effekten av prisförändringar betraktas som en kapitalvinst eller kapitalförlust och förs som en värderegleringspost. Bland annat av det skälet måste statistik baserad på bokföringsuppgifter justeras. I perioder med ökande priser är det alltså fråga om att reducera upp- gifterna för lagerprisvinster och vice versa. 
 De statistikuppgifter som kvartalsvis samlas in från företagen be- gärs i första hand in med för nationalräkenskaperna relevant värde- ring. I vissa fall kan uppgiftslämnarna ha svårigheter med den begärda redovisningsprincipen och får då i stället beskriva hur värderingen är gjord. Med ledning av den informationen gör SCB en omvärde- ring till rätt värdering. Administrativa data som ibland används som statistikunderlag är normalt inte rätt värderade utan måste räknas om. 
 Sammanfattningsvis kan sägas att i nationalräkenskaperna ingår bara lagervolymförändring i lagerinvesteringen. Lagervolymföränd- ringen värderas i både löpande och fasta priser. När lagerföränd- ringen beräknas som skillnaden mellan ingående och utgående lager- stock, vilket i praktiken är det vanligaste, skall lagerstocken vid de båda tillfällena vara värderad till samma pris, nämligen periodens genomsnittliga inköps- respektive försäljningspris. 
 Lagerinvesteringar beräknas för jordbruk, skogsbruk, mineral- brytning, tillverkningsindustri, el, gas och vatten, byggnadsverk- samhet, handel, övriga tjänstebranscher och för statliga beredskaps- lager. 
 Lageruppgifterna inom branscherna  
 jordbruk och skogsbruk  
 är uppdelade på ett fåtal produktgrupper. För jordbruken särredovisas 
 71 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 brödsäd, slaktdjur och växande skörd samt för skogsbruket lager av massaved och sågtimmer i skogen och växande skog. 
 Inom jordbruket skapas tillgångar av brödsäd som till större del- en lagerhålls hos lantmannaföreningarna och därmed förs som lager inom branschen varuhandel. Mindre delar lagerhålls inom jordbru- ket och lagerförändringarna registreras vid varje årsskifte. 
 I produktionsberäkningarna fördelas värdet av vegetabilieproduk- tionen jämnt över året. Skillnaden mellan produktionen jämnt för- delad och jordbrukarnas leveranser betraktas som produktion för lager. Lageruppbyggnad sker första och andra kvartalet och en mot- svarande minskning görs tredje och fjärde kvartalet. Värdet för hela året blir normalt lika med noll. Uppgifterna om jordbrukets lager- investeringar kommer från Jordbruksverket. 
 Skogsbrukets lagerinvestering består av förändringen i avverkade virkestillgångar. Det är bara skogsavverkningsföretagens egen lager- hållning i skogen av virkestillgångar som ingår här. De virkestill- gångar som ligger som förbrukningsvarulager i förädlingsindustrierna eller som ligger kvar i skogen, men har köpts av industrin, ingår inte här utan är insatsvarulager i tillverkningsindustrin. Skogsbru- kets lagerinvesteringar består också av förändring i skogsuttag. 
 Lagerinvesteringarna inom branscherna  
 mineralbrytning och till- verkningsindustri  
 samlas in av SCB och sammanställs för fyra olika lagertyper: 
  
 Insatsvaror:  
 råvaror, halvfabrikat, komponenter och andra för- nödenheter som fordras för den färdiga produktens framställning och distribution. 
  
 Produkter i arbete  
 (inklusive pågående arbeten för annans räk- ning): produkter vars bearbetning vid enheten påbörjats men ännu inte avslutats. 
 Färdiga produkter av egen tillverkning 
 : Produkter som bearbe- tats vid enheten och som, oavsett bearbetningsgrad, är färdiga att säljas till kund eller levereras till annan enhet (eventuellt inom sam- ma företag). 
  
 Färdiga produkter av främmande tillverkning  
 (handelsvaror): produkter som köpts in för återförsäljning utan vidare bearbetning vid enheten. 
  
 Lagren inom  
 el, gas och vatten  
 omfattar lagerinvesteringar inom privata, statliga och kommunala bolag samt inom statliga och kom- munala affärsverk tillhörande branscherna  
 el-, 
 gas-, 
  värme- och vatten- verk. Lagerinvesteringen antas i sin helhet bestå av olika sorters bränslen. Lagren är uppdelade på  
 5–10 
  olika bränsleslag. Uppgifter- na kommer från energistatistiken. 
 72 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 Byggbranschens  
 lager omfattar endast varulager (insatsvaror). Någon produktuppdelning av dessa lager finns inte i den tillgäng- liga statistiken. Övriga bygglager (omsättningsfastigheter m.m.) registreras som fasta bruttoinvesteringar. Statistikkälla till årsupp- gifterna är företagsstatistiken. Det finns ingen kvartalsstatistik om lager i byggbranschen. Lagerinvesteringarna sätts till noll i de kvar- talsräkenskaper som beräknas innan det finns årsräkenskaper. 
 I  
 varuhandelns  
 lagerinvesteringar ingår partihandel (inkl olje- bolag), detaljhandel och bilhandel (inkl. reservdelar och tillbehör). Lager av begagnade varor ingår. 
 Varuhandelns lager finns i primärstatistiken fördelade på cirka 15 varugrupper. Uppgifterna samlas in av SCB för användning i national- räkenskaperna. 
 Statliga beredskapslager redovisas av sekretesskäl tillsammans med partihandeln. Uppgifterna kommer från ESV. 
  
 Övriga tjänstebranschers  
 lager består av lagertypen produkter i arbete. Fram till år 2000 har det bara funnits tillgång till årliga upp- gifter från företagsstatistiken. Från år 2000 har också kvartalsvisa uppgifter om tjänstebranschernas lagerinvesteringar börjat samlas in. 
 3.16 Export och import av varor och tjänster 
 Export och import av varor och tjänster är transaktioner mellan in- hemska och utländska subjekt. Transaktionen skall i konsekvens med alla andra transaktioner i systemet redovisas när byte av ägar- skap sker, eller för en tjänst när tjänsten utförs. I praktiken använ- der man ofta som en förhoppningsvis godtagbar approximation tid- punkt för gränspassage för en vara och betalning för en tjänst. 
 Det finns några undantag från principen om ägarbyte. Finansiell leasing behandlas som en finansiell transaktion mellan leasinggivare och leasingtagaren och det är leasingtagaren som behandlas som ägare av föremålet. Det betyder att ett ägarbyte imputeras och om det är en transaktion med utlandet skall export eller import av en vara registreras. Ett annat undantag är transaktioner mellan till exempel ett moderbolag och ett dotterbolag i utlandet. Då sker kanske inte ett formellt ägarbyte, men export/import skall ändå noteras motsvarande marknadspriset av varan. Ett annat undan- tagsfall gäller varor som skickas utomlands för vidarebearbetning (legoarbeten) och sedan återkommer i bearbetat skick. Då skall också export och import av varor registreras; dessutom skall import mot- 
 73 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 svarande ersättningen för det arbete som utförts utomlands regist- reras som import av en tjänst. 
 Värdering 
 För statistik om export och import av varor tillämpas i princip två värderingar. Den ena värderingen är Perry. ( 
 free on board 
 ). Det be- tyder att varan är värderad vid det exporterande landets gräns, inklusive transporter som sker inom det exporterande landets grän- ser men exklusive kostnader för transporter som sker utanför lan- dets gränser. Den andra värderingen är c.i.f. ( 
 cost, insurance, freight 
 ). Den betyder att varan är värderad vid det importerande landets gräns, inklusive kostnader för frakter och försäkringar fram till gränsen.  
 F.o.b.-värdering 
  är den mest naturliga värderingen för exporten men den är mer komplicerad för importen. Det naturliga för en importör är att värdera varan inklusive kostnaderna för frak- ten till Sverige, c.i.f. Det är så utrikeshandelsstatistiken är värderad. 
 Två värderingar i nationalräkenskaperna 
 I NR tillämpas därför två värderingar. Den totala exporten och im- porten av varor skall i nationalräkenskaperna, enligt SNA 93/ENS 95, värderas Perry. 
 I tillgångs- och användningstabellerna där man arbetar på pro- duktnivå är värderingen för varuexporten Perry. medan importen är värderad c.i.f. I försörjningsbalansen görs en justering så att både export och import är värderade Perry. Justeringen påverkar inte det totala nettot av export och import utan innebär omklassning från varuimport till tjänsteimport. Varuimportvärdet reduceras med kost- naderna för de transporter som äger rum utanför landets gräns. Frakt- kostnaderna noteras i stället som en tjänst. Den frakt som har om- besörjts av ett utländskt företag skall alltså registreras som import av en tjänst. Om det i stället är en svensk transportör som utfört transporten registrerades den som en exporttjänst när varuimporten värderades c.i.f. (den ingick i varuvärdet av importen). När varu- importen värderas Perry., vid det exporterande landets gräns, blir den transporten en inhemsk transaktion och tjänsteexportvärdet minskar. 
 Följande exempel visar hur korrigeringen påverkar de olika kom- ponenterna. Den övre tabellen visar ett exempel då varuimporten är 
 74 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 redovisad c.i.f. Det nedre exemplet visar varuimporten redovisad Perry. Av importvärdet utgörs då 10 av kostnader för transporter utanför det exporterande landets gräns. Av de 10 produceras 7 av en utländsk transportör och 3 av en svensk. 
 Tabell 3.5 Två sätt att redovisa utrikeshandeln 
  
 Export varor (Perry.) 
  
 100 
  
 Import varor (c.i.f.) 
  
 80 
  
 Export av tjänster 
  
 40 
  
 Import av tjänster 
  
 30 
  
 Summa 
  
 140 
  
 110 
  
 Exportnetto 
  
 30 
  
 Export varor (Perry.) 
  
 100 
  
 Import varor (Perry.)  
 (80-10) 
  
 70 
  
 Export av tjänster 
  
 (40-3) 
  37 
  
 Import av tjänster (30+7) 
  
 37 
  
 Summa 
  
 137 
  
 107 
  
 Exportnetto 
  
 30 
  
 I Sverige saknas mycket statistik för att göra en korrekt justering av importvärdet från c.i.f. till Perry. Efter omläggningen till SNA 93 har det gjorts ett försök att korrigera den del av importen som fraktas till sjöss, men beräkningen har fått göras på mycket bräcklig grund. Det kan finnas skäl att göra avsteg från SNA/ENS och avstå från korrigeringen tills ett bättre statistikunderlag kan tas fram. 
 Statistikunderlag för uppgifter om export och import 
 De viktigaste källorna för beräkningen av export och import är SCB:s utrikeshandelsstatistik för uppgifter om export och import av varor samt bytesbalansstatistiken för export och import av tjäns- ter. 
 Utrikeshandelsstatistiken följer generellt sett EU:s riktlinjer för utrikeshandelsstatistik. Den består i princip av två delar: Extrastat för statistik om handeln med länder utanför  
 EU-området 
  och Intrastat för handeln inom EU. 
 Uppgifterna i Intrastat samlas sedan 1998 in till fakturavärden som räknas om till statistiska värden. Det statistiska värdet är Perry. för exporten och c.i.f. för importen. Ett urval av de större uppgifts- lämnarna till Intrastat får i en särskild enkät inteermittent redovisa sina statistiska värden för exporten och importen under en viss 
 75 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 månad, vilket ger omräkningsfaktorer, som sedan behålls tills nya tas fram. Omräkningen sker på varunivå. 
 Utrikeshandelsstatistiken justeras i nationalräkenskaperna för under- täckning av export och import av fartyg. Justeringen grundas på upp- gifter om ägandeförändringar i det inteckningsregister som sedan 1 november 2001 förs av Sjöfartsverket (tidigare av Stockholms tingsrätt) och på uppgifter i branschtidskrifter. I nationalräkenska- perna görs också tillägg för export och import av drivmedel för flygplan och fartyg som inte ingår i utrikeshandelsstatistiken. 
 Uppgifterna om export och import av tjänster hämtas från Riks- bankens bytesbalansstatistik, som inkluderar  
 NR-bearbetade 
  upp- gifter från rederistatistik, hamnstatistik och enkäter till SAS- konsortierna. 
 De båda konsortierna  
 SAS-konsortiet 
  och  
 SAS Commuter  
 ägs gemensamt av Sverige (3/7), Danmark (2/7) och Norge (2/7). En särskild beräkningsmodell används för att fördela konsortiernas produktion, export och import för ägarländerna, som är konsistent med produktionsuppgifterna. 
 Öresundsbrokonsortiet ägs till lika delar av Sverige och Danmark och där tillämpas en liknande modell för att dela produk- tionen mellan de båda länderna och för att beräkna export- och importuppgifter som är konsistenta. 
 Samordning med bytesbalansstatistiken 
 Bytesbalansstatistiken och nationalräkenskapernas utlandskonto är i stort sett samordnade. Definitionerna är samordnade genom att de internationella rekommendationer som tillämpas (betalnings- balansmanualens femte upplaga och SNA 93), är samordnade vad gäller begrepp och definitioner. En  
 EU-förordning 
  för betalnings- balansstatistiken av motsvarande slag som ENS 1995 finns inte, men en sådan är nu under utarbetande. För att harmonisera medlems- ländernas tillämpning av IMF:s ( 
 International Monetary Fund 
 ) rikt- linjer har dock anvisningar tagits fram av Eurostat. De är på vissa punkter inte helt överensstämmande med ENS95. De belopps- mässiga skillnader som förekommer mellan bytesbalansstatistiken och motsvarande uppgifter i NR beror huvudsakligen på att publi- ceringstidpunkter och revideringspolicy inte är samordnade. 
 Det finns också vissa strukturmässiga skillnader som beror på att olika klassifikationer används. Till exempel redovisar bytesbalans- statistiken allt som ingår i utrikeshandelsstatistiken som vara, 
 76 
  
 SOU 2002:118 
  
 Produkträkenskaperna 
  
 medan nationalräkenskaperna tillämpar en produktklassifikation  
 (produkt-SNI) 
  och redovisar som vara det som faller under SNI  
 01–45 
  (jordbruksprodukter t.o.m. byggnadsverksamhet). Utrikes- handeln innefattar vissa produkter där tjänsteinnehållet är betydligt större än varuvärdet och som i  
 produkt-SNI 
  klassas till tjänst. Datorprogram (på t.ex.  
 CD-skivor 
  eller andra databärare) och konst- verk redovisas på det sättet olika i nationalräkenskaperna och i bytesbalansstatistiken. 
 77 
 4 Avstämning 
  
 4.1 
  
 Huvuddragen i en årsberäkning av produkträkenskaperna 
  
 BNP från produktionssidan och BNP från användningssidan be- räknas, sammanställs och avstäms i den del av  
 NR-systemet 
  som kallas produkträkenskaperna. BNP kan också beräknas från in- komstsidan, men i Sverige görs ingen fullt oberoende beräkning av BNP från inkomstsidan. När BNP har bestämts i produkträken- skaperna görs en sammanställning av BNP från inkomstsidan, men driftsöverskottet beräknas då residualt. BNP från inkomstsidan beskrivs i kapitel 5. 
 Produkträkenskaperna avstäms i ett system av tillgångs- och an- vändningstabeller (T/A). Observera att begreppet tillgång i T/A- tabellerna inte innebär tillgångar i den bemärkelse som används i balansräkningar, utan står för transaktioner med varor och tjänster, dvs. tillgången eller tillförseln av varor och tjänster till marknaden. I systemet ingår också sysselsättningsberäkningar för medelantal sysselsatta och arbetade timmar på branscher/ändamål. 
 Varför produkträkenskaperna görs i form av  
 T/A-tabeller 
  
 Fördelen med att arbeta i ett system av  
 T/A-tabeller 
  är att man in- för ytterligare en dimension i avstämningsarbetet. All tillförsel och all användning bryts ner på produkter, och informationen om till- gång och informationen om användning möts på produktnivå. Det ger stora möjligheter till rimlighetskontroller och avstämning, som saknas när data möts på totalnivå utan produktnedbrytning. Det kan hävdas att det sättet att arbeta ställer större krav på kvalitet och detaljeringsgrad på indata och på en samstämmig klassificering av indata, vilket är sant i en viss bemärkelse. Det är heller ingen tvekan om att det sättet att arbeta ställer högre resurskrav. 
 79 
  
 Avstämning 
  
 SOU 2002:118 
  
 Man kan också hävda att det här sättet att arbeta ger stora möj- ligheter till samanalys, kontroll och fördjupad förståelse av ekono- mins funktionssätt. Det är också ett kraftfullt redskap för att iden- tifiera luckor och brister i statistikunderlaget. Det ger dessutom underlag för konsistenta fastprisberäkningar. 
 Sammantaget innebär arbetet med NR i form av  
 T/A-tabeller 
  så många fördelar ur  
 beräknings-, 
  analys- och avstämningssynpunkt att det väl motiverar de högre resurskrav som beräkningarna ställer. 
 De internationella rekommendationerna enligt SNA/ENS är att  
 T/A-tabeller 
  bör vara en integrerad del av de årliga NR. 
  
 Input-Output-tabeller 
  
 T/A-tabeller 
  är de grundtabeller som också kan vidarebearbetas till symmetriska s.k.  
 input-output-tabeller 
 (I/O-tabeller). 
 T/A-tabellerna 
  kallas ibland felaktigt för  
 input-output-tabeller. 
  
 Avstämningen i  
 T/A-tabellerna 
  omfattar marknadsprodukter 
 Beräkningarna och avstämningarna i  
 T/A-tabellerna 
  omfattar pri- märt s.k. marknadsprodukter (egentligen produkter från marknads- produktion och från produktion för egen slutlig användning) och försäljningen från övriga icke marknadsproducenter (offentliga myndig- heter och hushållens ideella organisationer). 
 Detaljeringsgraden i de årliga beräkningarna är drygt 130 bran- scher för näringslivet med uppdelning på cirka 400 produktgrup- per. Hushållens konsumtionsutgifter redovisas på 140 ändamål (en- ligt COICOP). De offentliga myndigheternas konsumtionsutgifter indelas efter sektor och cirka 10 ändamål (COFOG). De fasta brutto- investeringarna indelas i cirka 75 branscher i näringslivet. Den of- fentliga sektorns investeringar är indelade i sektorer och ändamål. 
 Produktgrupper (balanser) 
 En produktbalans innehåller information om tillförsel och använd- ning av de produkter (varor eller tjänster) som ingår i produkt- gruppen. Nedan sammanfattas vilken information produktbalansen skall innehålla: 
 80 
  
 SOU 2002:118 
  
 Avstämning 
  
 Tillförsel till baspris 
 Svensk produktion i näringslivet (oavsett producerande bransch) Försäljning från myndigheter och HIO 
 Import c.i.f. Importavgifter 
 Användning till mottagarpris 
 Insatsförbrukning i näringslivets branscher (>130 stycken) Insatsförbrukning i myndigheter och HIO (sektorer och ändamål) Konsumtionsutgifter 
 Fasta bruttoinvesteringar (branscher och ändamål) Lagerinvesteringar (grov indelning efter typ) Export 
 Marginella kostnader (knutna till varje användning) 
 Handelsmarginaler 
 Produktskatter och produktsubventioner 
 Moms 
 Tillförsel till baspris + marginella kostnader = Tillförsel till motta- garpris 
  
 4.2 
  
 Beräkningsgången i stort 
  
 Vid beräkning av en årgång görs först alla grundberäkningar. Arbe- tet är organiserat så att det finns en (ibland flera) ansvariga perso- ner för varje beräkningsområde. Vad ett beräkningsområde om- fattar styrs av tillgång till källdata, beräkningarnas komplexitet, samband med andra områden m.m. Exempel på beräkningsområden är privat konsumtion, statlig konsumtion, lagerinvesteringar, produktionsberäkningar för jordbruket, petroleumbalanser, bygg- nadsreparationer och den primärkommunala sektorn. Den be- räkningsansvarige gör inte alltid alla delberäkningar själv. Vissa de- lar kan primärt beräknas inom andra områden, men den beräk- ningsansvarige har ansvar för att hela området sammanställs. 
 81 
  
 Avstämning 
  
 SOU 2002:118 
  
 Först sammanställs tillgångssidan 
 Produktionsvärdena till baspris i de olika branscherna beräknas med uppdelning på produkt. Likaså sammanställs myndigheternas försäljning efter COFOG och produktgrupper. Importen klassifi- cerad på produktgrupp beräknas till  
 c.i.f.-pris. 
  Tullar och jord- bruksavgifter på produktgrupp ingår också vid den första samman- ställningen av tillgången. Samtliga värden beräknas i löpande och fasta och föregående års  
 (t-1) 
  priser. 
 Fullständiga produktbalanser och kända värden 
 För vissa produktgrupper, där det finns tillgång till detaljerad in- formation, eller där det finns stort intresse av andra skäl, görs spe- ciella beräkningar av kompletta produktbalanser med all tillgång och all användning. Balanserna behandlas sedan i systemet som kända värden och berörs inte av avstämningsjusteringar annat än efter särskilda överväganden och kontroller. 
 Sådana speciella balanser beräknas för energiprodukter. I T/A- systemet ingår sexton stycken fullständigt beräknade energibalan- ser, de flesta beräknade med både värden och kvantiteter. Dessut- om beräknas kompletta balanser för t.ex. byggnadsverksamhet och för egenproducerad programvara. 
 I systemet beräknas också ett antal andra kända värden. I vissa fall utgör de kända värdena stora delar av balanser, t.ex. bilar eller köpt programvaruinvestering, i andra fall kan det vara delar av in- satsförbrukningen, eller investeringen, i en bransch/ändamål. Det är celler i systemet där det finns speciell information, som bör tas till vara. Kända celler beräknas i både löpande och fasta priser. De påverkas alltså inte av generella avstämningsjusteringar. 
 Användningssidan 
 Användningssidan av systemet beräknas till mottagarpris. Exporten är då värderad f.o.b. 
 Hushållens konsumtionsutgifter beräknas klassificerade efter COICOP och produktgrupp. Ett  
 COICOP-ändamål 
  kan alltså bestå av ett flertal produktgrupper. 
 För insatsförbrukning och fast bruttoinvestering beräknas tota- ler för branscher och ändamål i löpande priser utifrån primärstati- stiken. I förekommande fall görs korrigeringar för att komma till 
 82 
  
 SOU 2002:118 
  
 Avstämning 
  
 NR-definitioner 
  och för att bibehålla tidsseriekvaliteten. Som nämn- des finns också direkt information i vissa celler (kända värden eller balanser). 
 För lagerinvesteringarna finns information om lagertyper och lagerhållande branscher, men ingen direkt information om pro- duktgrupper. Fördelningen på produktgrupper görs med vissa an- taganden, dvs. lager av produkter i arbete och färdigvaror antas be- stå av branschtypiska produkter (trävaruindustrins färdigvaror an- tas alltså vara trävaror). 
 Produktfördelningen av insatsvarorna antas stå i proportion till strukturen på insatsförbrukningen i respektive bransch. Om en branschs insatsförbrukning består till 20 procent av trävaror och 10 procent av kemikalier antas att insatslagren har samma samman- sättning, med hänsyn tagen till att vissa produkter inte är lagrings- bara. 
 För handelslager, där information också finns med viss uppdel- ning på lagerhållande branscher, används intermittent information om sammansättningen av branschens produktsortiment för en grov produktuppdelning. 
 Fördelningen av lagerinvesteringarna på produktgrupper görs primärt på en relativt grov nivå och fördelningen på detaljerad pro- duktgrupp görs i avstämningsarbetet. 
 Exporten (liksom importen) av varor finns produktfördelad en- ligt KN (Kombinerad Nomenklatur) i primärstatistiken. KN- numren kopplas via produktkoderna enligt SNI till de produkt- grupper som används i NR. 
 Uppgifterna om export och import av tjänster har till stor del Riksbankens bytesbalansstatistik som källa, 
 1  
 men tas även fram och bearbetas av NR, exempelvis vad gäller sjöfart och luftfart. Bytesbalansstatistikens uppgifter är på särskilt sätt klassificerade och behöver därför kopplas till de produktgrupper som används i NR. I många fall överensstämmer enskilda tjänsteposter i bytesbalansstatistiken direkt med de produktgrupper som nationalräkenskaperna arbetar med. 
 Till varje användning på finaste detaljnivå finns knuten en han- delsmarginalsats och en aktuell momssats. Produktskatter och pro- duktsubventioner är också allokerade till användning. 
 Den statistiska informationen om handelsmarginalsatser för oli- ka produkter och användningar är hittills synnerligen bristfällig, vilket påverkar strukturen i  
 T/A-tabellerna 
  negativt. 
  
 1  
 Från och med 2003 tar SCB, på uppdrag av Riksbanken, över ansvaret för insamling av uppgifter för bytesbalansstatistiken. 
 83 
  
 Avstämning 
  
 SOU 2002:118 
  
 Beräkningsgången 
 När en ny årgång av NR skall beräknas görs först en grundberäk- ning av ingående data med den beskrivna detaljnivån.  
 T/A-tabellen 
  beräknas först i löpande priser och vissa kontroller och korrektio- ner görs i löpande priser. Systemet deflateras (beräknas i fasta pri- ser) innan det egentliga avstämningsarbetet börjar. Den fullständi- ga avstämningen görs alltså simultant i löpande och fasta priser. Alla avstämningar görs i  
 T/A-systemet. 
  
 Beräkning av insatsförbrukning och fast bruttoinvestering 
 För de delar av  
 T/A-systemet 
  där data med fullständig produktför- delning inte finns eller direktberäknas varje år, används som första antagande föregående års struktur (i fasta priser) vad gäller pro- duktfördelning för branschers insatsförbrukning och investeringar i maskiner och inventarier. Det innebär att om insatsförbrukningen i en bransch år t bestod till tjugo procent av vissa jordbruksproduk- ter, till fyrtio procent av metallvaror och till fyrtio procent av tran- porttjänster, så antas i utgångsläget att förbrukningen år t+1 har samma procentuella sammansättning. 
 För att fånga upp eventuella förändringar i relativpriser reflateras (multipliceras) därefter alla användningar med ett produktvis här- lett prisindex för inhemsk tillgång (IHT). 
 Inhemsk tillgång härleds som: 
 produktion + import + försäljning från myndigheter och HIO + tullar och införselavgifter – export. 
 Beräkningarna görs i både löpande och fasta priser och prisindex för de olika produktgrupperna beräknas implicit (IHT löpande pri- ser/IHT fasta priser). 
  
 IHT-index 
  fångar inte förändringar i skatte- och marginalsatser eftersom produktion, import och försäljning är beräknade till bas- pris. Därför görs efter reflateringen korrigeringar för förändringar i produktskatter och subventioner. Sådana förändringar påverkar den beräknade användningen till mottagarpris och medför alltså att  
 IHT-index 
  (implicit) justeras. 
 Data som är direktberäknade, alltså med full identifikation avse- ende både produkt och användning, beräknas i såväl löpande som 
 84 
  
 SOU 2002:118 
  
 Avstämning 
  
 fasta priser. Det gäller hushållens konsumtionsutgifter och export, samt de kända värdena. 
 Alla data för en årgång beräknas i systemet, eller läggs in i sy- stemet. Därefter tar ytterligare justeringar vid. 
 Justering till beräknade totaler i löpande priser 
 När den nya strukturen är skapad görs en avstämning till de totaler för insatsförbrukning respektive fast bruttoinvestering i löpande priser som beräknats utifrån statistikkällorna. Eventuella differen- ser mellan de värden som beräknats i systemet och de värden som beräknats från statistikkällorna fördelas proportionellt på de ingå- ende produkterna. 
 Första korrigering av produktbalanser och beräkning av fasta priser 
 När den fullständiga  
 T/A-tabellen 
  i löpande priser är skapad börjar en produktvis avstämning. Avstämningen är inte fullständig, utan görs huvudsakligen för att identifiera inkonsistenser och felaktig- heter. Eventuella upptäckta felaktigheter korrigeras. Därefter defla- teras systemet, dvs. alla värden i tabellen beräknas i fasta priser ge- nom att värdet i löpande priser divideras med relevant prisindex. Insatsförbrukning och investeringar deflateras med  
 IHT-index, 
  med korrigering för ändringar i skattesatser. 
  
 4.3 
  
 Avstämning av BNP från produktions- och användningssidan 
  
 När  
 T/A-tabellerna 
  är beräknade och sammanställda i både löpande och fasta priser börjar det egentliga analys- och avstämningsarbetet. 
 Först läggs eventuell tillkommande information om ändrade strukturer in. Det är oftast data från intermittenta undersökningar. Exempel är undersökningen om insatsförbrukningen i tillverk- ningsindustrin, som nu årligen görs för en tredjedel av branscherna. Liknade undersökningar har i viss mån gjorts under de senaste åren för insatsförbrukning i primärkommuner och landsting. 
 Därefter börjar, produktvis, avstämningen för de drygt fyra- hundra produktbalanserna. Det är inte ovanligt att det i förstone uppstår residualer mellan tillgångs- och användningssidan i de olika 
 85 
  
 Avstämning 
  
 SOU 2002:118 
  
 produktbalanserna. Dvs. summa tillgång avviker från summa an- vändning. Vissa produktbalanser är så definierade och beräknade att några residualer definitionsmässigt inte skall kunna uppstå. Om det ändå har blivit diskrepanser beror det på att någon felaktighet begåtts, vilket i allmänhet är lätt att rätta till. 
 I samband med balansavstämningen läggs lagerinvesteringarna in. Som nämnts tidigare är produktinformationen vad gäller lager- investeringarna ofullständig eller relativt grov. Fördelning ner på detaljerad produktgrupp sker med ledning av de residualer som uppstått på produktgrupperna. 
 Produktavstämningarna innebär en kontroll av de beräkningar och strukturer som systemet innehåller. Med hänsyn till föränd- ringar av tillförseldata och känd användning kan produktstruktu- ren i insatsmatrisen och i maskininvesteringsmatrisen korrigeras. Handelsmarginalerna kan också bli föremål för justering efter rim- lighetsprövning. 
 Produktavstämningarna innebär att det kan uppstå avvikelser mellan systemets totaler för insatsförbrukning och investering i olika branscher i förhållande till de ursprungligen beräknade tota- lerna. Avstämning mot beräknade totaler görs efter en första om- gång av produktavstämningar. Avvikelser fördelas proportionellt. 
 Avstämningarna görs simultant i löpande och fasta priser. Det innebär att för varje avstämningsåtgärd som vidtas måste beslut fattas om ändringen skall påverka både löpande och fasta priser, eller endera löpande eller fasta priser, och alltså påverka prisindexen och/eller volymutvecklingen. 
 Branschvis avstämning 
 På ett relativt tidigt skede i avstämningsarbetet framställs också branschvisa analystabeller med produktion, insatsförbrukning och förädlingsvärden i löpande och fasta priser. Tabellerna i löpande priser kompletteras med andra variabler i inkomstbildningskontot, löner och kollektiva avgifter och övriga produktionsskatter och subventioner. Då kan också de branschvisa driftsöverskotten be- räknas. 
 Sysselsättningsberäkningar är en integrerad del av nationalräken- skaperna. De innehåller uppgifter om medelantal sysselsatta och arbetade timmar, med uppdelning på företagare och anställda. I analysarbetet kombineras data över produktion, insatsförbrukning, förädlingsvärden, löner m.m. med sysselsättningsuppgifter. De 
 86 
  
 SOU 2002:118 
  
 Avstämning 
  
 branschvisa analyserna kompletteras med analys av arbetsprodukti- vitetsutveckling och förtjänstutveckling. 
 Fortsatt analys och avstämning 
 I det fortsatta analys- och avstämningsarbetet bedöms alltså pro- dukter och branscher, tillgång och användning, priser och volymer. Tidsserieaspekten har stor betydelse, särskilt i fasta priser. Det är också viktigt att titta på storleken på revideringar i förhållande till preliminära beräkningar, kvartalsräkenskaper och preliminära års- räkenskaper och orsaken till att skillnader uppstått. 
 Analysen kan i princip leda till korrigering av vilken som helst av de ingående variablerna. Under analysen tas kontakt med företräda- re för olika primärstatistikproducenter, för diskussion av statistik- innehållet.  
 NR-personal 
  kan också ta del av uppgifter från enskilda företag för att bättre kunna tolka statistiken. Den analys som görs i nationalräkenskaperna leder ofta till att felaktigheter i primärstati- stiken upptäcks. Ibland är vid det tillfället primärstatistiken redan publicerad och i så fall korrigeras den knappast. Om felet upp- täcks före publiceringen korrigeras däremot primärstatistiken. 
 Den allmänna ansatsen är att man försöker hålla fast vid under- lagsstatistik och grundmodeller så långt som möjligt. Men det visar sig alltid att vissa justeringar i förhållande till ursprungsberäkning- arna är nödvändiga. Det händer i stort sett aldrig att beräkningarna à priori går ihop på ett tillfredsställande sätt, alltså att BNP be- räknad från produktionssidan direkt ger samma resultat som BNP beräknad från användningssidan. 
 Det svenska statistiksystemet är överbestämt i den bemärkelsen att det finns statistik som gör det möjligt att beräkna en fullständig produktionssida lika väl som en fullständig användningssida. 
 Det förekommer att länder saknar lagerstatistik eller statistik om hushållens konsumtionsutgifter eller detaljerad investeringsstati- stik. Huvudansatsen i beräkningarna är då produktionssidan och någon del av användningssidan bestäms mer eller mindre residualt. Den möjligheten står inte till buds i Sverige, där det finns statistik över all användning. Underlagsstatistiken är i allmänhet sedan lång tid tillbaka väl utbyggd och detaljerad. Det är heller inte önskvärt eftersom det måste betraktas som en betydande svaghet att inte kunna göra fullständiga beräkningar från två sidor. Huvudansatsen i  
 BNP-beräkningarna 
  i Sverige ligger alltså på användningssidan. 
 87 
  
 Avstämning 
  
 SOU 2002:118 
  
 I avstämningen kan i princip alla variabler påverkas. Men det är i undantagsfall som de variabler som ingår i offentlig konsumtion i löpande priser ändras. Produktfördelningen kan justeras, men den totala insatsförbrukningen eller produktionen korrigeras sällan vad gäller offentlig konsumtion. 
 Självklart kan avstämningsarbetet leda till att felhantering eller att konstigheter i grundmaterialet upptäcks och rättas till även för offentlig konsumtion, men några korrigeringar av direkta avstäm- ningsskäl görs mycket sällan. Det beror på att beräkningarna byg- ger på ett heltäckande och detaljerat underlag som svårligen kan ifrågasättas. Materialet för de offentliga sektorerna är också kom- plett så att det ger sektorernas totala transaktioner med underlag för att beräkna finansiellt sparande. 
 Produktionsberäkningar är generellt svårare att verifiera, både vad gäller täckning och definitioner. Mycket av produktionsstati- stiken bygger på uppgifter från företagens bokföring. Det finns som bekant ett antal anledningar till att sådana uppgifter kan vara missvisande. Företagen, åtminstone de mindre, kan ha anledning att underrapportera sin produktion. Å andra sidan kan det finnas ett intresse att överrapportera förbrukningen av varor och tjänster. Det är också ibland svårt att göra de begreppsmässiga korrigeringar som är nödvändiga för att komma till nationalräkenskapernas defi- nitioner. 
 Sammanfattningsvis leder det här till att de slutliga avstämning- arna, när alla andra kontroller, rimlighetsbedömningar och korri- geringar gjorts, innebär att insatsförbrukningen i näringslivets branscher korrigeras. 
  
 4.4 
  
 Restposter 
  
 De tabeller som slutligen publiceras innehåller fortfarande vissa restposter. Restposten mellan användning och produktion redovi- sas i tabell 4.1. Positivt tecken innebär att användningssidan ger ett högre belopp än produktionssidan. 
 88 
  
 SOU 2002:118 
  
 Avstämning 
  
 Tabell 4.1 Restpost mellan användning och produktion, 
  
 miljoner kronor 
  
 ÅR 
  
 Löpande 
  
 Fasta 
  
 priser 
  
 priser  
 (t-1) 
  
 1995 
  
 75 
  
 -827 
  
 1996 
  
 400 
  
 -937 
  
 1997 
  
 56 
  
 1824 
  
 1998 
  
 14 
  
 -919 
  
 1999 
  
 389 
  
 422 
  
 2000 
  
 -1695 
  
 -1628 
  
 De restposter som kvarstår i produktbalanserna är vad avser varor- na dels ett uttryck för ofullkomligheter i produktfördelningen av lagerinvesteringarna. Det finns också inslag av inkonsistenser i kodningen av uppgifter från olika statistikgrenar. Det förekommer t.ex. att samma företag lämnar olika uppgifter om sina varor till statistiken om industrins varuproduktion och till utrikeshandels- statistiken. Sådant korrigeras ibland i NR efter kontakt med pri- märstatistikerna, men ibland görs ingen korrigering utan olikheter- na kommer istället till uttryck i residualer på balanserna. 
 Residualer på tjänstebalanserna beror i allmänhet på bristande avstämning i kodningen mellan produktion/försäljning/import och användningen i form av konsumtion och export. 
 Förekomsten av residualer på produkterna har ingen inverkan på BNP, men är ett problem vid framställningen av  
 I/O-tabeller. 
  Där- för är det viktigt att försöka stämma av alla balanser så att inga re- sidualer kvarstår. 
  
 4.5 
  
 Sysselsättning, produktivitetsutveckling, förtjänstutveckling 
  
 Sysselsättningsberäkningar utgör en integrerad del av nationalrä- kenskaperna. Sysselsättningsuppgifter beräknas med i huvudsak samma branschindelning som produktionsberäkningarna. Beräk- ningarna avser medelantal sysselsatta och arbetade timmar, med uppdelning på företagare och anställda. Dessa data kombineras med data över produktion, insatsförbrukning, förädlingsvärden, löner m.m. och den branschvisa analys som nämndes ovan kompletteras med analys av branschvis arbetsproduktivitetsutveckling och för- 
 89 
  
 Avstämning 
  
 SOU 2002:118 
  
 tjänstutveckling. Analysen kan leda till korrigering av vilken som helst av de ingående variablerna. Vid analysen tas kontakt med fö- reträdare för olika primärstatistikproducenter för diskussion av statistikinnehållet. NR kan också ta del av uppgifter från enskilda företag för att bättre kunna tolka statistiken. 
 Den analys som görs av NR leder ofta till att felaktigheter i pri- märstatistiken upptäcks. Ibland är vid det tillfället primärstatistiken redan publicerad och i så fall görs knappast någon korrigering av denna. Om felet upptäcks före publiceringen korrigeras däremot primärstatistiken. 
  
 4.6 
  
 Sektorräkenskaper 
  
 De svenska NR är kompletta i den meningen att de omfattar både produkträkenskaper (PR) och sektorräkenskaper (SR). PR ligger före SR i beräkningsgången, men beräkningen av en årgång är inte avslutad förrän såväl PR som SR är avslutade. 
 Som beskrivits i avsnittet om sektorräkenskaperna är inte beräk- ningen av de institutionella sektorerna helt fristående från PR- beräkningen. De totala inkomsterna bestäms av storleken på BNP. Det innebär att utvecklingen av inkomsterna och deras fördelning på sektorer är en intressant analysvariabel, liksom det finansiella sparandets fördelning på sektorer. Det är svårt att säga hur SR- analysen påverkar PR. Mest fungerar den som ett stöd för bedöm- ningen. 
  
 4.7 
  
 Finansräkenskaper 
  
 SCB gör också finansräkenskaper som mäter sektorernas finansiella sparande. För närvarande är inte produktionen av nationalräken- skaper och finansräkenskaper tidsmässigt samordnade så att jämfö- relser mellan finansiellt sparande beräknad från den reala respektive finansiella sidan kan användas som stöd i avstämningsarbetet. 
 90 
 5 BNP från inkomstsidan 
  
 5.1 
  
 Beräkningar av BNP från inkomstsidan 
  
 För närvarande görs i de svenska nationalräkenskaperna inte någon oberoende beräkning av BNP från inkomstsidan. De beräkningar som görs för inkomster i hela ekonomin, utgår från BNP till mark- nadspris från produktions- och användningssidan, som bestäms i produkträkenskaperna. I beräkningarna av BNP från inkomstsidan kommer den sammansatta förvärvsinkomsten (inkomst av närings- verksamhet i personliga företag) fram som residual. I beräkningarna av näringslivets branscher, i produkträkenskaperna, är det summan av driftsöverskott och sammansatt förvärvsinkomst som beräknas residualt. 
 Försöksvisa beräkningar av BNP med hjälp av inkomststatistik 
 Försöksvisa beräkningar av förädlingsvärden i näringslivet, med hjälp av i huvudsak inkomststatistik, genomfördes under ett antal år för perioden 1980 till 1993. De beräkningarna var uppdelade på grov bransch, institutionell sektor och med förädlingsvärdekompo- nenterna löner, kollektiva avgifter, övriga produktionsskatter och - subventioner samt driftsöverskott, brutto. 
 Ansatsen vilade tungt på lönesummestatistiken KU (kontroll- uppgiftsstatistik) som var tillgänglig från 1980. Den redovisades med uppdelning på sektor och bransch med företaget som enhet och från 1987 också med verksamhetsenhet som enhet. Med hjälp av den räknades företagsstatistikens lönesummor och driftsöver- skott upp till  
 KU-nivå 
  och transformerades till en funktionell branschindelning. Relationen mellan lön och driftsöverskott i före- tagsstatistiken användes också för att beräkna sammansatt för- värvsinkomst i personliga företag. Antalet personliga företagare hämtades från dåvarande centrala företagsregistret (numera FDB, 
 91 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 SOU 2002:118 
  
 företagsdatabasen). På grund av omläggningarna, både av national- räkenskaperna och av primärstatistiken, har de fristående inkomst- beräkningarna legat nere några år. Förhoppningen är dock att de skall kunna återupptas och förbättras, eftersom de ger ytterligare möjligheter till kontroll och avstämningar. Förutsättningarna att göra beräkningarna har klart förbättrats med den nya företags- statistiken, som har en fullständigare täckning. 
 Vad som ingår i beräkningen av BNP från inkomstsidan 
 Vid beräkningen av BNP från inkomstsidan, för den totala ekono- min, ingår följande information: 
  
 BNP till marknadspris från produkträkenskaperna. 
  
 Produktionskatter. Består av produktskatter och övriga pro- duktionsskatter. 
  
 Produktionssubventioner. Består av produktsubventioner och övriga produktionssubventioner. Utgifter för stat och kom- muner utan omperiodisering. 
  
 Egentliga löner. Kontant utbetalda löner, inklusive förmåner, bokförda det år utbetalning sker. Tillägg görs för löneutbetal- ningar som inte rapporterats till skattemyndigheterna (svar- ta löner). 
  
 Kollektiva avgifter. De obligatoriska faktiska kollektiva avgif- terna noteras när de betalas med en månads omperiodisering. Avtalsreglerade avgifter följer bokföringsmässiga principer i företag och försäkringsbolag och bokföring hos offentliga myndigheter. 
  
 Driftsöverskott netto,  
  
 icke-finansiella 
  företag. Bokförings- mässiga uppgifter har anpassats till  
 NR-begrepp 
  bl.a. i fråga om lagervärdering och definitionsskillnader mellan national- räkenskapernas insatsförbrukning och närmast motsvarande begrepp enligt företagsbokföring. Bokföringsmässiga avskriv- ningar har ersatts med kalkylerad kapitalförslitning med värde- ring till återanskaffningspris ( 
 current cost accounting 
 ). 
  
 Driftsöverskott netto, finansiella företag. Driftsöverskottet är residualt beräknat med utgångspunkt från förädlingsvärdet till baspris i produktionsberäkningarna. 
  
 92 
  
 SOU 2002:118 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 Driftsöverskott netto, offentliga sektorn. Enligt räkenskaper för kommuner och socialförsäkring. Kalkylerade värden för kapitalförslitning. 
  
 Driftsöverskott netto, ägarbebodda bostäder. Förädlingsvärde enligt produktionsberäkningarna. Kalkylerade värden för kapital- förslitning. 
  
 Kapitalförslitning. 
  
 Löner och kollektiva avgifter 
 I löner och kollektiva avgifter ingår all ersättning från inhemska pro- ducenter till anställd arbetskraft inklusive naturaförmåner och arbets- givaravgifter för finansiering av  
 pensions-, 
 sjuk-, 
 arbetsskade-, 
  arbetslöshets- och lönegarantiförsäkring. I lönesumman skall också ingå inkomster av typen provision och arvoden, dricks och bonus. 
 Definitionen avser summan av egentliga löner och kollektiva av- gifter. De två delarna beräknas och redovisas var för sig. 
 År 2000, miljarder kronor 
  
 Egentlig lön 
  
 909,1 
  
 Kollektiva avgifter 
  
 304,0 
  
 Summa 
  
 1 213,1 
  
 Egentliga löner 
 Det totala värdet av egentliga löner för hela ekonomin bygger i huvudsak på statistiska bearbetningar av de årliga kontrolluppgifter (KU) som arbetsgivare lämnar till skattemyndigheterna. Sedan görs vissa tillägg och avdrag som har med avgränsningar, omklassifice- ringar och undertäckning att göra. 
 Kontrolluppgifterna innehåller uppgifter om kontant bruttolön och andra skattepliktiga ersättningar som inhemska arbetsgivare redovisar till inkomsttagare och skattemyndigheter inför taxering- en. KU skall, enligt 3 kap. lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, lämnas för den som fått lön, arvode eller andra ersättningar eller förmåner som är skattepliktig inkomst av tjänst. Även om ett direkt  
 arbetsgivar-/arbetstagarförhållande 
  saknas skall KU lämnas av den som ger ut ersättning för utfört arbete om det 
 93 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 SOU 2002:118 
  
 finns en intressegemenskap mellan utbetalaren och arbetsgivaren. Exempelvis skall en personalstiftelse som är knuten till ett företag och ger någon form av skattepliktig förmån till företagets anställda, t.ex. fri semesterbostad, lämna kontrolluppgift. 
 Sjuklön, som betalas av arbetsgivaren, redovisas som kontant lön på kontrolluppgiften. I nationalräkenskaperna accepteras, i brist på annan information, KU:s princip för registrering och klassificering av sjuklön. Det är en avvikelse mot de rekommendationer som ges i SNA/ENS. 
 Uppgifterna från arbetsgivaren innehåller organisationsnummer och arbetsställenummer (flerarbetsställeföretag) som matchas mot företagsdatabasen (FDB) och ger arbetsgivarens institutionella sektortillhörighet och företagets/arbetsställets branschtillhörighet. 
 Förutom KU används uppgifter från Ekonomistyrningsverket (ESV) över värnpliktslön, militär mathållning och statlig lönegaran- ti. Löneuppgifter från SAS nyttjas tillsammans med KU för att få en fördelning av företagets löner som motsvarar ägarandelen, tre sjundedelar för Sveriges del. Taxeringsuppgifter ligger till grund för värdet av inkomster i handelsbolag som i nationalräkenskaperna behandlas som lön. 
 Sedan görs tillägg för svarta löner, skattepliktiga förmåner m.m. samt ett avdrag för lönegarantiersättningar som förs som socia- la förmåner. 
  
 Exempel 
 : år 1999, miljarder kronor 
  
 KU-uppgifter 
  
 812,5 
  
 Tillägg 
  
 40,1 
  
 Avdrag 
  
 0,9 
  
 Total lönesumma i svensk produktion 
  
 851,7 
  
 Kollektiva avgifter 
 Benämningen kollektiva avgifter används i nationalräkenskaperna som beteckning för större delen av lönerelaterade obligatoriska social- avgifter och avtalsreglerade arbetsgivaravgifter. Att benämningen kollektiva avgifter används i stället för arbetsgivaravgifter, beror på att det som vanligen kallas arbetsgivaravgifter också täcker vissa avgifter som i NR klassificeras som övriga produktionsskatter. Kollek- tiva avgifter täcker också vissa konstruerade avsättningar för pensions- 
 94 
  
 SOU 2002:118 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 utbetalningar, där arbetsgivaren inte på försäkringsmässiga grunder fonderat medel. 
 Till kollektiva avgifter förs avgifter för finansiering av  
 pensions-, 
 sjuk-, 
 arbetsskade-, 
  arbetslöshets- och lönegarantiförsäkring. Moti- veringen till att de klassificeras som kollektiv avgift är att de i stort sett finansierar motsvarande förmåner. 
 Till övriga produktionsskatter förs avgifter som inte är knutna till någon speciell individuell förmån. Den här typen av avgifter varierar mycket över tiden. År 1999 ingick ålderspensionsavgift, allmän löneavgift och särskild löneskatt. 
 Komponenter i egentlig lön 
 Kontant bruttolön är den ersättning som en arbetsgivare/utbetalare skall betala arbetsgivaravgift för. Det finns också några skatte- pliktiga kontanta ersättningar, där arbetsgivaravgifter inte utgår, men som redovisas som kontant lön. Det gäller kontant bruttolön som under året inte uppgått till 1 000 kr per mottagare och lön till personer som vid årets ingång fyllt 65 år. För dem som fyllt 65 år betalas särskild löneskatt. 
 Ersättning för endagsförrättningar, dvs. tjänsteresor som inte varit förenade med övernattning, endagstraktamente, anses som lön. Detsamma gäller traktamenten och ersättningar för resa med egen bil i tjänsten som överstiger avdragsgilla schablonbelopp. 
 Sjuklön som betalas ut via arbetsgivaren redovisas också. Ersätt- ning för resor mellan bostad och arbetsplats jämställs med kontant lön. Avgångsvederlag, som utbetalas av arbetsgivare på grund av att anställningen upphör, redovisas som kontant bruttolön och så behand- las också utbetalning av medel från semesterkassor. 
 Förmåner som företagsledaroptioner och personaloptioner som arbetsinkomstbeskattas räknas som kontant ersättning. Allt redo- visas i KU och värdet ingår i sin helhet i lönesummeberäkningarna i NR. 
 Skattepliktiga förmåner 
 Här ingår det sammanlagda värdet av andra skattepliktiga förmåner än kontant lön, t.ex. förmån av fri eller delvis fri bil, kost, bostad, semesterbostad, telefon, fria tidningar eller ränteförmån. Förmå- nerna värderas till marknadsvärdet med avdrag för vad den anställde 
 95 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 SOU 2002:118 
  
 av sin nettolön har betalat för förmånen. Förmånernas skattemässi- ga värde ingår i sin helhet i löneberäkningen. 
 Andra skattepliktiga ersättningar 
 Här ingår ersättningar som inte är underlag för sociala avgifter eller särskild löneskatt. Hit räknas bl.a. livräntor, utdelningar från vinst- andelsstiftelse och i vissa fall ersättningar till idrottsutövare. 
 Svarta löner 
 NR skall avspegla all ekonomisk verksamhet i landet och det bety- der att även s.k. svarta inkomster skall ingå. I de nuvarande national- räkenskaperna, liksom i de tidigare, baseras kalkylerna för det svarta arbetets totala omfattning i huvudsak på inbyggda avstämnings- möjligheter inom ramen för  
 NR-systemet. 
  För att bedöma omfatt- ningen av det svarta arbetet i olika branscher har Riksrevisions- verkets (RRV) utredning om svart arbete under 1997 i viss utsträck- ning kunnat användas. (Utredningen publicerades av RRV i fyra rapporter  
 1997–98, 
  RRV 1997:59, 1998:28, 29 och 36). 
 RRV definierar det svarta arbetet som det arbete som utförs mot ersättning, men som trots att den skall beskattas inte redovisas till skattemyndigheten. RRV har använt en kombination av meto- der för att belysa det svarta arbetet. För att få en totalbild har de tillämpat en indirekt beräkningsansats baserad på  
 NR-data. 
  Den har kombinerats med två direkta metoder, en kvalitativ och en kvantitativ, där olika aktörer tillfrågats om sin svarta verksamhet. Den kvantitativa metoden består av drygt 2 200 intervjuer, där de tillfrågade personerna uppgivit om de arbetat svart och inom vilket område. De har fått ange omfattningen av och ersättningen för det svarta arbetet. Den kvalitativa studien baserades på djupintervjuer på sex orter i Sverige. Arbetsbyten ingick inte i studien. 
 På basis av det empiriska materialet drog RRV följande slutsatser avseende 1997: 
  
 11 till 14 procent av befolkningen mellan 18 och 74 arbetade svart. 
  
 Det svarta arbetet omfattade minst 160 miljoner årsarbets- timmar. 
  
 96 
  
 SOU 2002:118 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 De individer som arbetat svart: 
  
 Fick i genomsnitt 25 000 kr i svart ersättning. 
  
 Arbetade i genomsnitt 5 timmar svart i veckan. 
  
 Fick en genomsnittlig timersättning på 112 kronor. 
  
 RRV konstaterade också att den svarta verksamhetens relativa tyngdpunkt låg på mindre företag. Med den utgångspunkten görs i NR en detaljerad fördelning av antalet svarta arbetstimmar bransch- vis, med uppdelning på företagare och anställda i  
 icke-finansiella 
  företag och personliga företag. Svart arbete utförs då i huvudsak inom  
 icke-finansiella 
  företag med  
 1–9 
  anställda samt i handelsbolag och i personliga företag. Inom finansiella företag förekommer i princip inte något svart arbete. En beräkning av det totala svarta arbetet till 160 miljoner arbetstimmar med en genomsnittlig tim- ersättning på 112 kr ger ett värde för svart arbete på ca 18 miljarder kronor år 1997, varav 12 miljarder kronor allokerats till löner för anställd personal och resterande belopp till företagar- inkomster. Timersättningen på 112 kr för år 1997 varieras över åren med genomsnittlig förtjänstutveckling. 1999 beräknades den till 119 kr/timme. 
 Handelsbolag 
 Enligt SNA/ENS skall institutionella enheter med fullständig bokföring, självständighet i beslutsfattandet och som är självstän- diga juridiska enheter och marknadsproducenter, föras till företags- sektorn. Det gäller för handelsbolag och kommanditbolagen som i FDB klassificeras som kvasibolag i sektorn  
 icke-finansiella 
  företag. Enligt SNA skall arbetsinkomst för ägare till kvasibolag registreras som lön. Samma synsätt avspeglas i de svenska skattereglerna, som innebär att i stort sett endast delägares andel i realisationsvinster på fastigheter eller bostadsrätter skall beskattas i inkomstslaget kapi- tal. Övriga inkomster beskattas som förvärvsinkomster. Delägarnas inkomst från handelsbolag klassificeras därför i sin helhet i NR som lön. 
 97 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 SOU 2002:118 
  
 Löner till utlandet 
 Den del av lönesumman hos inhemska producenter som går till personer som är bosatta i utlandet baseras i NR på uppgifter från Riksbanken. En del ingår i KU:s redovisning och redovisas av arbets- givarna på särskild blankett. Skillnaden mellan Riksbankens upp- gifter och KU:s blir ett tillägg i lönesummeberäkningarna. 
 Värnpliktslön och militär mathållning 
 De värnpliktiga behandlas i NR som anställda i försvaret. Deras er- sättningar (lön) ingår inte i KU. Därför görs ett tillägg för värn- pliktslöner baserat på den statliga redovisningen enligt ESV. 
 Värdet av militär mathållning behandlas i konsekvens med värn- pliktslön som en naturaförmån för de värnpliktiga och läggs till i löne- beräkningen. 
 Personaldatorer 
 Arrangemanget med lånedatorer för de anställda med syfte att höja den allmänna datorkompetensen i samhället blev möjligt genom lag- stiftning 1997. Det har föranlett ett tillägg till KU:s löneuppgifter fr.o.m. 1998. De anställda bidrar till finansieringen av lånet genom ett bruttolöneavdrag, vilket innebär att ett avdrag görs från lönen innan arbetsgivaravgifter och skatt beräknas. Från skatteteknisk syn- punkt är det fråga om en sänkning av lönen efter omförhandling. I NR behandlas de anställdas hyra av datorutrustning som en trans- aktion mellan de företag som hyr ut utrustningen och hushållen. Finansieringen sker genom en imputerad löneförmån från arbets- givaren. I KU redovisas lönesummorna efter löneavdrag vilket moti- verar ett tillägg fr.o.m. 1998. 
 Lönegaranti 
 Utbetalda löner med anledning av den statliga lönegarantin vid kon- kurser enligt lönegarantilagen (1992:497) ingår i KU som löneutbe- talningar från statliga myndigheter. Garantin finansieras genom en lagstadgad socialavgift och behandlas därför i NR som transfe- rering till hushållen i form av social förmån. 
 98 
  
 SOU 2002:118 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 Komponenter i kollektiva avgifter 
 Arbetsgivares obligatoriska faktiska kollektiva avgifter 
 Här gäller det avgifter som är obligatoriska enligt lag. År 2000 var följande avgifter och procentsatser aktuella (nedsättning av avgif- terna förekommer i vissa fall): 
  
 Ålderspensionsavgift 
  
 9,29 
  
 Sjukförsäkringsavgift 
  
 8,50 
  
 Föräldraförsäkringsavgift 
  
 2,20 
  
 Efterlevandepensionsavgift 
  
 1,70 
  
 Arbetsmarknadsavgift 
  
 5,84 
  
 Arbetsskadeavgift 
  
 1,38 
  
 Summa 
  
 28,91 
  
 Sjömanspensionsavgift 
  
 1,20 
  
 Arbetsgivare skall senast den 10:e i varje månad betala preliminär inkomstskatt för de anställda och arbetsgivareavgifter till skatte- myndigheten. Skatten och avgifterna grundar sig på den lön/ ersättning som betalats ut under föregående månad. Bokföringen i NR sker därför med en månads förskjutning bakåt. 
 Beräkningarna av de obligatoriska faktiska kollektiva avgifterna baseras på uppgifter från Riksförsäkringsverket. 
 Arbetsgivares avtalsreglerade faktiska kollektiva avgifter 
 De avtalsreglerade kollektiva avgifterna omfattar trygghetsförmåner av samma typ som inom socialförsäkringssystemet. Förmånerna finansieras med avgifter till försäkringsbolag och pensionskassor eller genom kontoavsättningar inom företagen. 
 Tillräknade avtalsreglerade kollektiva avgifter 
 När det gäller pensionsutbetalningar från arbetsgivare som inte på försäkringsmässiga grunder fonderat speciella medel, konstrueras avsättningsbelopp. Tillräknade pensionsavgifter för statliga och kommunala myndigheter samt för statliga affärsverk och offentliga affärsdrivande verksamheter är av den typen. 
 99 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 SOU 2002:118 
  
 Övriga produktionsskatter 
 Övriga produktionsskatter består av alla skatter som företag skall betala i sin egenskap av producent, oberoende av kvantitet eller vär- de av de producerade eller sålda varorna och tjänsterna. Det kan vara skatt på mark, fasta tillgångar eller arbetskraft, eller på vissa aktiviteter eller transaktioner. 
 Övriga produktionsskatter skall bokföras när de skattepliktiga aktiviteterna eller transaktionerna äger rum. 
 Övriga produktionssubventioner 
 Övriga produktionssubventioner består av subventioner, utom pro- duktsubventioner, som inhemska producerande enheter kan få som en följd av att de engagerar sig i produktionsaktiviteter. 
 Subventioner skall bokföras när transaktionen eller händelsen som ger upphov till subventionen äger rum. Exempel på produktions- subventioner är räntebidrag till bostadsbyggande och diverse bidrag för sysselsättningsskapande åtgärder. Subventioner från EU går till stor del till jordbruket. 
 Driftsöverskott 
 Driftöverskottet (DÖ) för  
 icke-finansiella 
  företag beräknas för sektorn som helhet utan uppdelning på branscher. Utgångspunkten är information från företagsstatistiken avseende sektorn. Eftersom data inte är helt anpassat till NR:s definitioner görs vissa korrige- ringar; dessutom görs en komplettering för undertäckning av bostads- rättsföreningar, som inte ingår i företagsstatistiken. 
 De definitionsmässiga korrigeringarna består av justeringar av kostnader som lagerprisförändringar, försäkringspremier och försäk- ringsersättningar, finansiell leasing, korttidsinventarier  
 (ett-till-två- 
  årsinvesteringar), datorer och datormjukvara. Dessutom ersätts avskrivningar med kapitalförslitning enligt  
 NR-definitioner. 
  
 Korrigeringarna för lagerprisförändringarna kan vara både positi- va och negativa beroende på prisutvecklingen på lagervaror. Kapital- vinster skall inte påverka driftsöverskottet i NR utan bokföras på kontot för övriga förändringar i tillgångar. Lagerprisförändringarna beräknas utifrån nationalräkenskapernas beräkningar av lagerinve- steringar, som beskrivs i kapitlet om produkträkenskaperna. 
 100 
  
 SOU 2002:118 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 Driftsöverskott, netto, inom finansiella företag 
 Den institutionella sektorn har en avgränsning som sammanfaller med de funktionella branscherna SNI  
 65–67 
  (produkträkenskaper- na). Från förädlingsvärdet till baspris i dessa branscher dras övriga produktionsskatter, netto, egentliga löner och kollektiva avgifter samt kapitalförslitning. 
 Driftsöverskott, netto inom kommunerna 
 Driftsöverskottet genereras i den kommunala affärsverksamheten. Källa för beräkningarna är det kommunala räkenskapssammandraget. 
 Driftsöverskott, netto inom socialförsäkring 
 Värdet härrör från  
 AP-fondernas 
  fastighetsförvaltning. 
 Driftsöverskott, netto inom ägarbebodda bostäder 
 Här ingår egna hem och fritidshus som ägs och bebos av privat- personer. Från branschens förädlingsvärde dras fastighetsskatt och läggs till värdet av övriga subventioner. Kapitalförslitning beräknas i en modell som baseras på uppgifter från fastighetstaxering och fastighetsprisstatistik. I modellen tillämpas en linjär avskrivning på 75 år för egna hem och 65 år för fritidshus. Andelen ägarbebodda bostäder av samtliga i småhus och fritidshus har satts till 93 pro- cent. Andelen baseras på uppgifter från fastighetstaxeringen. 
 Sammansatt förvärvsinkomst (driftsöverskott i hushållssektorn) 
 Sammansatt förvärvsinkomst (på engelska  
 mixed income 
 ) är den benämning som används för inkomst av näringsverksamhet i per- sonliga företag. Det kallades tidigare driftsöverskott, men i SNA 93 har man bytt benämning. Motiveringen till byte av benämning är att inkomsten kan sägas vara en sammansatt ersättning både för det egna kapital som satsats i ett personligt företag och för egen arbets- insats i företaget. 
 101 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 SOU 2002:118 
  
 Sammansatt förvärvsinkomst beräknas residualt med utgångspunkt från BNP mätt från produktions- och användningssidan minskad med övriga inkomstkomponenter. 
 Tabell 5.1 Driftsöverskott och sammansatt förvärvsinkomst, år 1999, miljoner kronor 
  
 BNP till marknadspris 
  
 2 078 549 
  
 Kapitalförslitning 
  
 281 908 
  
 Produktionsskatter 
  
 394 689 
  
 Subventioner 
  
 50 152 
  
 Egentliga löner 
  
 851 661 
  
 Deklarerade 
  
 838 632 
  
 Undanhållna ("svarta") 
  
 13 029 
  
 Kollektiva avgifter 
  
 254 455 
  
 Driftsöverskott, netto, totalt (residual) 
  
 345 988 
  
 Icke finansiella företag 
  
 190 065 
  
 Finansiella företag 
  
 -23 
  489 
  
 Staten 
  
 0 
  
 Kommuner 
  
 -2 
  197 
  
 Socialförsäkring 
  
 868 
  
 Hushåll (residual) 
  
 180 741 
  
 Ägarbebodda bostäder 
  
 56 111 
  
 Sammansatt förvärvsinkomst (residual) 
  
 124 630 
  
 Det värde på sammansatt förvärvsinkomst som beräknas residualt kan jämföras med inkomsttaxeringens uppgifter över inkomst av näringsverksamhet i enskild firma. Skillnaden mellan den residualt beräknade sammansatta förvärvsinkomsten och motsvarande base- rad på taxeringsstatistik med korrigeringar för definitionsolikheter är avsevärd. Inkomsterna enligt taxeringsstatistiken har under perio- den  
 1993–2000 
  uppgått till mellan 30 och 35 procent av de inkoms- ter som kan beräknas i nationalräkenskaperna. 
 En jämförelse av inkomstbegreppen i nationalräkenskaperna och inkomststatistiken görs i en rapport från Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken. 
 1  
 Utredningen har tillsammans med SCB:s program för nationalräkenskaper respektive ekonomisk väl- 
  
 1  
 Förbättrad statistik om hushållens inkomster  
 (SOU 2002:73). 
  
 102 
  
 SOU 2002:118 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 färd tagit fram en detaljerad jämförelse av inkomstbegreppen i de två statistikprodukterna. Jämförelser mellan dessa har gjorts för åren  
 1998–2000 
  och finns redovisade på SCB:s webbplats. Förutom tabeller med kommentarer till poster som skiljer sig åt, finns en generell beskrivning av skillnaderna. 
 Tabell 5.2 Sammansatt förvärvsinkomst, år 1999, miljoner kronor 
  
 Miljoner kr 
  
 Procent 
  
 Sammansatt förvärvsinkomst, 
  
 124 630 
  
 100 
  
 residualt beräknad 
  
 Taxerad inkomst av näringsverksamhet 
  
 22 543 
  
 Avdrag för räntekostnader (exklusive bostad) 
  
 6 651 
  
 Företagarnas egenavgifter 
  
 4 183 
  
 Sjukpenning 
  
 -962 
  
 Hobbyverksamhet 
  
 930 
  
 Korrigerad taxerad inkomst 
  
 33 345 
  
 27 
  
 Differens mellan beräknad och 
  
 taxerad sammansatt förvärvsinkomst 
  
 91 285 
  
 73 
  
 Kapitalförslitning 
 De uppgifter om avskrivningar som redovisas i företagens bok- föring och i redovisningen för offentliga sektorn baseras på histo- riska anskaffningskostnader och skiljer sig därför avsevärt från den kapitalförslitning som ingår i NR. Dessutom används i företags- bokföringen livslängder som bl.a. beror på skattemässiga regler. I  
 NR-systemet 
  värderas kapitalförslitningen till återanskaffnings- värden (s.k.  
 current cost accounting 
 ). Beräkningen av kapitalförslit- ningen i nationalräkenskaperna följer i princip följande metod. 
 Kapitalförslitningen beräknas med hjälp av information om fasta bruttoinvesteringar. Det betyder att de indelningar i produkter, branscher och ändamål som används i investeringsberäkningarna är beräkningsnivå för kapitalförslitningen. Från investeringsberäk- ningarna hämtas också information om prisutvecklingen. Pris- indexen används för att reflatera realkapitalstocken till aktuell prisnivå. Det utgående stockvärdet transformeras till ingående stock- 
 103 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 SOU 2002:118 
  
 värde för påföljande år genom att multiplicera med förändringen i medelpriserna. 
 Förutom investeringar i löpande och fasta priser behövs informa- tion om genomsnittlig livslängd och fördelning av livslängden kring medelvärdet, s.k.  
 Winfrey-fördelningar. 
  Dessutom behövs informa- tion om när hela eller delar av en verksamhet byter bransch, ända- mål eller institutionell sektor. 
 Kapitalförslitningen beräknas som skillnaden mellan bruttoinveste- ring och kapitalstocksförändring. Det innebär att kapitalförslit- ningen beräknas enligt följande formel: 
 A(t) = FBI(t) + N(t) – N(t+1) 
 Där N(t) och N(t+1) är det nedskrivna värdet av realkapital- stocken (nettostocken) vid år t:s början och slut, värderad till år t:s mittårspriser. FBI(t) är den fasta bruttoinvesteringen år t och A(t) är kapitalförslitningen år t. Realkapitalstocken netto, N(t), beräk- nas med en s.k.  
 Delgado Method  
 (PIM). 
 För bostäder och transportmedel tillämpas en annan metod. Där görs en beräkning av brutto- och nettokapitalstock med utgångs- punkt från antalsuppgifter och marknadspriser. För att beräkna nettostock utifrån bruttostock används dessutom uppgifter om ålders- fördelning och beräknade genomsnittliga livslängder. 
 Livslängder 
 Livslängdsantagandena är beroende av aggregeringsnivån för de pro- duktgrupper som realkapitalet indelas i. Maskiner och inventarier delas upp i transportmedel och övriga maskiner inklusive inventa- rier. Transportmedel är i många branscher personbilar, men där något annat transportmedel dominerar, t.ex. lastbilar eller bussar, beräknas medellivslängden som ett vägt genomsnitt. Datorer och annan kontorsutrustning ingår tillsammans med andra maskiner och inventarier. För närvarande görs ingen separat beräkning av stocken av datorer; de ingår bland övriga maskiner och påverkar antagandet om genomsnittlig livslängd. 
 Byggnader och anläggningar är den andra huvudtypen. Anlägg- ningar beräknas separat om de är av betydande värde, t.ex. vägar och gator. För byggnader tas också hänsyn till hur användnings- området påverkar livslängden. Offentliga byggnader där många vis- tas, t.ex. skolor och sjukhus, eller industribyggnader som utsätts 
 104 
  
 SOU 2002:118 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 för stort slitage, har en kortare livslängd än rent administrativa bygg- nader och kontorsbyggnader. 
 Den tredje huvudkategorin domineras av datormjukvara. För mjuk- varan differentieras livslängden efter om den är köpt (standard- programvara) eller egenutvecklad. Egenutvecklad programvara an- tas ha längre livslängd, eftersom den är mer behovsanpassad och det sällan finns lättillgängliga alternativ. 
 Livslängder som används i  
 NR-beräkningarna 
  
 Marknadsproducenter 
  
 Tillgång 
  
 Livslängd 
  
 Byggnader och anläggningar 
 : 
  
 Bostäder, småhus 
  
 75 år 
  
 Bostäder, flerfamiljshus 
  
 65 år 
  
 Fritidshus 
  
 70 år 
  
 Industribyggnader 
  
 30–45 
  år (beroende på bransch) 
  
 Övriga byggnader 
  
 40–60 
  år (beroende på bransch) 
  
 Anläggningar 
  
 25–65 
  år (beroende på bransch) 
  
 Transportmedel 
 : 
  
 Bilar 
  
 13 år 
  
 Lastbilar och bussar 
  
 6–8 
  år 
  
 Fiskebåtar 
  
 35 år 
  
 Fartyg 
  
 25 år 
  
 Rullande materiel 
  
 25 år 
  
 Flygplan 
  
 20 år 
  
 Maskiner och inventarier 
 : 
  
 Industrimaskiner 
  
 10–25 
  år (beroende på bransch) 
  
 Jordbruksmaskiner 
  
 10 år 
  
 Centraldatorer 
  
 10 år 
  
 Övriga maskiner 
  
 8–25 
  år (beroende på bransch) 
  
 Datormjukvara, köpt 
  
 5 år 
  
 Datormjukvara, 
  
 egenproducerad 
  
 10 år 
  
 105 
  
 BNP från inkomstsidan 
  
 SOU 2002:118 
  
 Offentliga myndigheter och HIO 
  
 Tillgång 
  
 Livslängd 
  
 Byggnader och anläggningar 
 : 
  
 Offentliga byggnader 
  
 45–60 
  år (beroende på användning) 
  
 Vägar och gator 
  
 40 år 
  
 Övriga anläggningar 
  
 25–65 
  år (beroende på användning) 
  
 Transportmedel 
 : 
  
 Bilar 
  
 13 år 
  
 Lastbilar och bussar 
  
 6–8 
  år 
  
 Fartyg 
  
 25 år 
  
 Rullande materiel 
  
 25 år 
  
 Maskiner och inventarier 
 : 
  
 Maskiner i offentlig 
  
 verksamhet 
  
 10–12 
  år (beroende på användning) 
  
 Datormjukvara, köpt 
  
 5 år 
  
 Datormjukvara, 
  
 egenproducerad 
  
 10 år 
  
 106 
 6 Kvartalsräkenskaperna 
  
 6.1 
  
 En översikt av kvartalsräkenskaperna 
  
 Kvartalsräkenskaperna är en av de centrala produkterna i national- räkenskaperna. Det beror förstås på att det är där man snabbt kan följa utvecklingen i ekonomin, dvs. hur BNP och dess komponen- ter har utvecklats det senaste kvartalet. 
 Principerna för kvartalsräkenskaperna när det gäller, vad som av- ses att täckas in, eller de definitioner och begrepp som används i kvar- talsräkenskaperna, skiljer sig inte från dem som används i årsräken- skaperna. Kvartalsräkenskaperna skall alltså ge bästa möjliga prog- nos på det slutliga utfallet i form av definitiva årsberäkningar. 
 Däremot skiljer sig detaljeringsgraden i beräkningarna och i redo- visningen samt de metoder som används för att göra beräkningarna. I många fall är det olika källstatistik som ligger till grund för kvar- talsberäkningar och årsberäkningar. 
 Det viktigaste syftet med kvartalsräkenskaperna är att mäta den reala utvecklingen (volymutvecklingen) i ekonomin från ett kvartal till ett annat. Det betyder att huvudansatsen i beräkningarna ligger på beräkningen i fasta priser. Försörjningsbalansen har sedan bör- jan på  
 1980-talet 
  beräknats i både fasta och löpande priser. Pro- duktionssidan av BNP publicerades länge bara i fasta priser, men i slutet av  
 1980-talet 
  började också produktionssidan att publiceras i löpande priser, men bara halvårsvis. Den beräkningen fick sedan temporärt läggas ned i samband med omläggningen till SNA 93. Beräkningarna har återupptagits och branschvisa förädlingsvärden i löpande priser på kvartal publiceras sedan hösten 2001. 
 107 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Publiceringstidpunkter 
 En viktig egenskap hos kvartalsräkenskaperna är snabbheten. De bör komma så snart som möjligt efter utgången av det kvartal som skall mätas. Publiceringstidpunkten för kvartalsräkenskaperna lig- ger år 2002 för första, tredje och fjärde kvartalen  
 66–67 
  dagar efter slutet på det kvartal som redovisas. För andra kvartalet publiceras snabbversionen efter 39 dagar medan den vanliga versionen kom- mer efter 88 dagar. 
 Omfattning 
 Produkträkenskaperna, beräkningen av BNP från produktions- och användningssidan, omfattar: 
  
 BNP från användningssidan 
 , dvs. konsumtion, fasta bruttoinve- steringar, lagerinvesteringar, export minus import. 
  
 Hushållens konsumtionsutgifter  
 beräknas med indelning i ca 140 ändamål.  
 Offentliga konsumtionsutgifter  
 beräknas för de olika sek- torerna: stat, socialförsäkring, primärkommuner, landsting och öv- riga. Beräkningarna görs på kostnadsslag (löner, insatsförbrukning etc.). Ingen uppdelning på ändamål görs i kvartalsräkenskaperna. 
  
 Fasta bruttoinvesteringar  
 beräknas med uppdelning på grov bransch för näringslivet och för offentliga myndigheter med indel- ning i sektorer. Dessutom beräknas investeringar uppdelade på typ av investering: jordbruksvaror (avelsdjur), maskiner och inventa- rier, bostäder, andra byggnader och anläggningar, datormjukvara och övriga investeringar. Branschredovisningen för näringslivet skiljer sig från årsberäkningen genom att det inte görs någon finare indelning av tillverkningsindustrin (den redovisas i årsberäkningar- na däremot underindelad i ett antal branscher). 
  
 Lagerinvesteringar  
 beräknas på typ av lager med grov uppdelning på bransch. Lagertyperna är insatsvarulager, produkter i arbete, fär- diga produkter, handelsvaror och bränslen. I kvartalsberäkningarna sätts för närvarande lagerinvesteringarna i byggnadsbranschen och i tjänstenäringar utom handel till noll. 
 Export och import av varor och tjänster  
 beräknas i kvartalsräken- skaperna med samma indelning som i årsräkenskaperna, alltså på 400 produktgrupper. 
  
 Produktionsberäkningarna  
 för näringslivet görs för drygt 60 branscher. I kvartalsberäkningarna redovisas bara förädlingsvärdet. 
 108 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 Det betyder att det inte finns uppgifter om produktionsvärden och insatsförbrukning. Produktionen inom offentliga myndigheter beräknas för stat, socialförsäkring, primärkommuner, landsting och övriga kommuner. 
  
 Sysselsättningsberäkningarna  
 innehåller data om medelantal syssel- satta och arbetade timmar för företagare och anställda. Näringslivet beräknas med en branschindelning som nära ansluter till produk- tionsberäkningarna, men inte fullt följer den på finaste nivå. Syssel- sättning i de offentliga myndigheterna följer indelningen i produk- tionsberäkningarna. 
  
 Lönesummeberäkningar  
 på kvartal görs för näringslivet med en grov branschindelning i sex branscher. Offentliga myndigheter be- räknas på sektorer. 
 För  
 utlandssektorn  
 beräknas varje kvartal samtliga transaktio- ner: transaktioner med varor och tjänster, löner, kapitalinkomster och transfereringar. Det gör det möjligt att kvartalsvis beräkna brutto- nationalinkomsten och finansiellt sparande gentemot utlandet. 
 Hushållens disponibla inkomster  
 beräknas endast vid beräk- ningen av andra kvartalet i september och vid fjärde kvartalet i mars. Då beräknas inkomster i form av löner, sammansatt förvärvs- inkomst, kapitalinkomster och löpande transfereringar samt utgif- ter för konsumtion, kapitalersättningar och löpande transferering- ar. Då kan hushållens disponibla inkomster och sparande redovisas och sparkvoten kan beräknas. Hushållens finansiella sparande be- räknas från den reala sidan och redovisas inte kvartalsvis. 
  
 Sedan år 2000 tas vissa data för offentliga sektorn fram kvartals- vis enligt en särskild  
 EU-förordning. 
  Det är huvudsakligen data som rör skatter och den offentliga sektorns sociala utgifter. Från och med första kvartalet 2002 görs också en fullständig redovisning av den offentliga sektorns inkomster och utgifter med beräkning av finansiellt sparande. Beräkningarna görs kort efter de vanliga kvartal- beräkningarna och lämnas till EU senast 90 dagar efter det redo- visade kvartalets utgång. Data över det finansiella sparandet är än så länge försöksvisa och publiceras inte. 
 Publiceringsnivåer 
 Publiceringen är för de flesta delar av kvartalsräkenskaperna mer aggregerad än beräkningsnivån. Det beror på att det ofta är en hjälp i beräkningar och analys att göra beräkningen på relativt detaljerad nivå. Det kan också vara så att det ibland är nödvändigt för att 
 109 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 kunna utnyttja de olika källmaterial som används i beräkningarna. Att publiceringen görs på aggregerad nivå beror på att resultatet bedöms som osäkert på alltför detaljerad nivå. 
 Hur kvartalsräkenskaperna publiceras 
 Kvartalsräkenskaperna publiceras i löpande priser och i referensårs- priser. Fastprisberäkningen görs för varje år i närmast föregående års priser. Det resulterar i en serie värden med olika basår. Data- serierna kedjas därför till ett gemensamt s.k. referensårspris, enligt en s.k. kedjeindexmetod (metoderna beskrivs mer ingående i av- snittet om fasta priser). Referensåret byts i samband med publice- ringen av definitiva beräkningar för år som slutar på fem eller noll. Referensåret byts från 1995 till 2000 vid slutet av 2002. 
 Kedjeindexmetoden infördes i Sverige år 1999, i samband med övergången till SNA 93. Sedermera har det inom EU fattats beslut om att alla medlemsländer senast 2005 skall införa kedjeindexmeto- den, åtminstone vad gäller årsberäkningarna. 
 Omräkning till ett valfritt referensår kan lätt göras när som helst. Den användare som önskar nationalräkenskapsserier i något annat referensår än det publicerade kan kontakta SCB:s nationalräken- skapsprogram, alternativt själva räkna om till önskat referensår. 
 Kedjeindexmetoden har både fördelar och nackdelar. Metod- bytet infördes efter diskussioner med användare. Metodens förde- lar ansågs vara så stora att de uppvägde nackdelarna. Fördelen med metoden är att ett aktuellt basår alltid används, vilket ger den mest riktiga volymutvecklingen och att historien inte behöver skrivas om på grund av basårsbyte. Nackdelen med kedjeindexmetoden är att de serier som redovisas inte är adderbara. Det beror på att den volymutveckling som beräknas med närmast förgående år som bas- år, är den relevanta volymutveckling, som skall bibehållas för varje publicerad delserie. Därför kedjas varje delserie för sig och del- serierna summerar inte längre till den aggregerade serien. 
 Tidigare bytte nationalräkenskaperna basår ungefär vart femte år. Basårsbytet genomfördes ofta i samband med de definitiva års- beräkningarna och kunde innebära att de senaste åren reviderades, inte obetydligt, bara av det skälet att basåret byttes. (Ett mer ak- tuellt basår ger ett bättre mått på aggregerad volymutveckling). Sedan övergången till 1985 som basår har inte serierna för tidigare år räknats om till nytt basår. I stället har fastprisserierna redovisats 
 110 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 med dubbelår. Ett värde för jämförelse bakåt och ett värde för jämförelse framåt. 
 Utvecklingstal 
 Förutom värden i löpande priser och referensårspriser publiceras alltid procentuell volymutveckling (utveckling i fasta priser). Den svenska huvudmetoden är att göra jämförelsen med föregående år. För säsongrensade serier görs jämförelsen med närmast föregående period, men i övrigt är det alltid utveckling i förhållande till mot- svarande period förgående år som publiceras och kommenteras. 
 För lagerinvesteringar presenteras inte procentuell förändring, utan bidraget till  
 BNP-utvecklingen. 
  Det beror på att lagerinveste- ringarna kan vara såväl positiva som negativa och därför ge egen- domliga utvecklingstal. I stället publiceras alltså bidraget till BNP- tillväxten i procentenheter. 
 Bidraget till BNP beräknas som 
 (LI(kv x år t) – LI(kv x år  
 t-1))/BNP(kv 
  x år  
 t-1) 
  LI = lagerinvestering 
 Kalenderkorrigering och säsongrensning 
 När relativt korta perioder som kvartal skall jämföras kan jämfö- relsen störas av om det är olika antal arbetsdagar i perioden. En arbetsdag mer i ett kvartal betyder ju att det är möjligt att produce- ra mer det kvartalet. En sådan produktionsökning säger ingenting om den underliggande aktiviteten i ekonomin. För att göra en mer rättvis jämförelse görs en korrigering för olikheter i antal arbets- dagar. Arbetsdagskorrigering görs i de svenska nationalräkenska- perna för produktion och sysselsättning. Det är lätt att inse att de båda påverkas av antalet arbetsdagar. Eftersom BNP i princip är ett produktionsmått redovisas också BNP korrigerad för olikheter i antalet arbetsdagar. 
 De olika komponenterna i BNP från användningssidan redovisas i princip inte kalenderkorrigerade. Offentlig konsumtion blir delvis kalenderkorrigerad genom det sätt den fastprisberäknas. Konsum- tionen byggs upp från kostnadsslag och varje kostnadsslag fastpris- beräknas för sig. Som volymmått på lönekomponenten används kalenderkorrigerade arbetade timmar, vilket gör att konsumtionen 
 111 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 delvis kalenderkorrigeras. Övriga delar av användningssidan kalender- korrigeras inte. Det är svårt att se ett riktigt klart samband mellan t.ex. hushållskonsumtion eller investeringar och antal dagar i kvar- talet. För export och import kan man möjligen tänka sig ett sam- band. 
 Huvudmetoden för jämförelser i nationalräkenskaperna är att jäm- föra med motsvarande kvartal föregående år. Men det är givetvis av största intresse att kunna göra en jämförelse mellan på varandra följande kvartal. Som hjälpmedel för att göra sådana jämförelser presenteras också säsongrensade uppgifter. Det säsongrensnings- program som används erbjuder många möjligheter och tillhanda- håller en stor mängd s.k. diagnostika. Med hjälp av dessa väljs för varje serie den modell som ger bästa möjliga hjälp för att tolka tidsserien. I den säsongrensade försörjningsbalansen rensas konsum- tion, investeringar, export respektive import och BNP för sig. 
 I samband med omläggningen till SNA 93 övergick national- räkenskaperna år 1999 till att använda säsongrensningsmetoden TRAMO/SEATS. En översyn av säsongrensningen vid SCB under åren  
 1998–1999 
  genomfördes i samverkan med Eurostat och dess arbetsgrupp kring säsongrensning. Översynen visade att TRAMO/ SEATS tillämpad på svenska tidsserier ger säsongrensade serier av hög kvalitet, vilket ledde till att SCB fattade ett principbeslut om att det tidigare programmet  
 X-11-ARIMA 
  successivt skall ersättas vid SCB med TRAMO/SEATS. Den nya metoden har helt genom- förts för nationalräkenskaperna och kommer successivt att genom- föras inom andra statistikområden. 
 Metoderna TRAMO/SEATS bygger på s.k. modellbaserad säsong- rensning med utnyttjande av två integrerade program, TRAMO och SEATS. I TRAMO görs först en identifiering och estimation av en tidsseries komponenter, dvs. kalendereffekter och extremvärden ( 
 outliers 
 ) exklusive säsongeffekter. Kalendereffekter kan vara av olika typ, t.ex. effekt av påsken, antal arbetsdagar i en månad men även antal dagar av viss typ, t.ex. antal lördagar. Extremvärden kan yttra sig som tillfälliga hopp orsakade av tillfälliga fel i statistiken eller andra störningar. De kan också vara nivåskiften i serien orsa- kade av t.ex. populationsförändringar eller  
 ekonomisk-politiska 
  åt- gärder, t.ex. förändringar av skatter. Om en tidsserie har signifikan- ta effekter av denna art, identifieras tidpunkterna för dem och deras storlek skattas i programmet TRAMO. Därefter elimineras dessa effekter från den faktiska serien varefter delkomponering av serien i säsong, trend och brus görs i programmet SEATS. Detta görs med stöd av metoder för s.k. optimala filter. Efter estimation av säsong, 
 112 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 trend och brus i SEATS återförs effekter av extremvärden till den säsongrensade serien. En mer teknisk beskrivning av metoderna för kalenderkorrigering och säsongrensning finns i appendix 2. 
 Input till säsongrensningsprogrammet är serier i referensårspris- er. Olika serier kan rensas med olika modeller. I den säsongrensade försörjningsbalansen är den rensade  
 BNP-serien 
  dessutom kalender- korrigerad, medan delarna inte är det. Det är därmed uppenbart att delarna inte kan summera till BNP. 
  
 6.2 
  
 De viktigaste källorna och beräkningsmetoderna för kvartalsräkenskaperna 
  
 Beräkningarna av hushållens konsumtionsutgifter bygger i stor ut- sträckning på framskrivning av värden i löpande priser från mot- svarande kvartal föregående år med utvecklingstal hämtade från olika statistikkällor. Det gäller alla delar där källan är detaljhandels- statistik eller annan omsättningsstatistik. Det gäller också beräk- ningen av transport- och kommunikationstjänster, finansiella tjänst- er och många köp från den offentliga sektorn. Värden i löpande priser deflateras med olika prisindex för att få fram fasta priser. 
 För andra områden bygger beräkningen på volymindikatorer. Beräkningen görs då primärt i fasta priser. Löpande priser tas fram genom reflatering med prisindex. Exempel på sådana områden är el- och värmekonsumtion och bostadstjänster. 
 Det finns också delar av konsumtionen där värden beräknas och används direkt, som alltså antas ge rätt både volymutveckling (efter deflatering) och nivå. Det gäller bland annat svenska hushålls kon- sumtion i utlandet och utländsk konsumtion i Sverige. Konsum- tionen av bilar beräknas varje kvartal med detaljerad information om ny- och omregistrering av personbilar och aktuella priser. 
 Offentliga konsumtionsutgifter beräknas för samtliga offentliga sektorer, stat, socialförsäkring, primärkommuner, landsting och övriga. Beräkningarna görs utifrån data i löpande priser. För staten finns sedan något år ett detaljerat material på kvartal, Underlag för Finansiellt Sparande (UFS), som tas fram av ESV. UFS skall i prin- cip kunna ge data (nivåer) för konsumtionsberäkningarna i löpande priser och, med viss komplettering, för beräkning av statens finan- siella sparande. Underlaget är ännu alltför nytt för att kunna utvär- deras. För att anknyta till de kvartalsmönster som det tidigare statistik- underlaget gav och undvika brott i konsumtionsuppgifterna och i  
 BNP-uppgifterna 
  måste det nya kvartalsmönstret delvis frångås. 
 113 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 För primärkommunerna finns sedan 2001 en enkät för varje kvar- tal. Enkäten är en  
 cut-offundersökning, 
  som går till alla kommuner med mer än 30 000 invånare, dvs. till 79 kommuner. Enkäten är ny från 2001 i sin utformning och kan ännu bara användas för att be- döma utvecklingen av vissa variabler i löpande priser. 
 Datatillgången för landstingen är också problematisk. Landstings- förbundet samlar in data och sammanställer underlag för national- räkenskaperna. De flesta landsting gör tertialbokslut och de uppgif- ter som lämnas för kvartal är alltså delvis uppskattade, möjligen från budgetsiffror. Under de senaste åren har underlagen gjorts om flera gånger och det har varit och är svårt att få ett stabilt underlag med möjlighet att säkert bedöma kvartalsutvecklingen. 
 Den viktigaste källan för de fasta bruttoinvesteringarna är inves- teringsenkäten, som beskrivs under avsnitten om produkträkenska- per. Den utveckling i löpande priser, som ges i enkäten, appliceras på de tal som finns i nationalräkenskaperna på bransch och kapital- typ. Andra viktiga källor är antalet färdigställda lägenheter och småhus, som ger underlag för beräkning av bostadsinvesteringar. Det underlag som används vid beräkningen av offentlig konsum- tion ger också information om offentliga sektorns investeringar. För andra områden som inte täcks av investeringsenkäten används ett flertal olika underlag och modeller. 
 Investeringsenkäten ger ett mycket bra underlag för de delar av ekonomin som täcks, men det har varit ett problem för national- räkenskaperna att det saknats utfallsinformation för andra kvartalet och täckningen kunde ha varit bättre. 
 Informationen om lagerinvesteringar är kvartalsvisa enkäter till industrin och till varuhandeln. Energistatistiken ger data om lager- förändringar hos energiföretagen. En kvartalsenkät till vissa tjänste- branscher är under utveckling. Statistiken ger information om in- gående och utgående lagerstockar, som med hjälp av prisindex räk- nas om till lagerinvestering. 
 Uppgifterna om export och import av varor och tjänster bygger i allt väsentligt på två olika datamaterial: utrikeshandelsstatistiken och betalningsbalansstatistiken. Utrikeshandelsstatistiken, som ger data om handeln med varor, är månadsstatistik med en mycket de- taljerad produktindelning. Den består av två olika insamlingssystem. Handeln med länder utanför EU insamlas av tullverket via tull- dokument och handeln med  
 EU-länder 
  kartläggs i ett enkätsystem (Intrastat) till exportörer och importörer med utrikeshandel över- stigande 1,5 miljoner kronor på ett år. Information från moms- deklarationer används för att komplettera för undertäckning. När 
 114 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 nationalräkenskapernas kvartalräkenskaper skall göras är ofta inte data för den tredje månaden i kvartalet tillgänglig i alla detaljer. Då används den s.k. snabbstatistiken som bygger på ett urval av rappor- törer till Intrastat. 
 Betalningsbalansstatistiken som ger information om export och import av tjänster bygger på en kombination av direktrapportering och statistik baserad på betalningsanmälningar till bankerna. Från och med år 2003 kommer statistiken över export och import av tjäns- ter att insamlas av SCB via enkäter till ett urval av företag. 
 För att få den fullständiga bilden måste nationalräkenskaperna kompletteras med information som saknas i grundstatistiken. Utrikes- handelsstatistiken är t.ex. undertäckt vad gäller export och import av fartyg. Kompletteringar görs i detta fall med hjälp av informa- tion från Sjöfartsregistret. 
 Produktionssidan i nationalräkenskapernas kvartalsräkenskaper beräknas för de flesta branscher direkt på förädlingsvärdet. I års- räkenskaperna däremot kommer förädlingsvärdet fram som en resi- dual mellan produktion och insatsförbrukning. Den statistik som ligger till grund för kvartalsberäkningarna mäter i allmänhet produk- tion, ibland leveranser och ibland omsättning. Det finns ett starkt samband mellan produktionsutveckling och förädlingsvärdeutveck- ling. Därför används uppgifterna om produktionsutveckling som indikator för förädlingsvärdeutvecklingen. 
 De viktigaste källorna är SCB:s industriproduktionsindex och omsättningsstatistik för tjänstebranscherna. För jordbruk, skogs- bruk och fiske används särskild information, liksom för el- och värmeproduktion, byggnadsverksamhet och vissa tjänstebranscher. De ganska generella metoder som beskrivs nedan för industrin respektive tjänstebranscherna tillämpas för flertalet branscher. 
 Industriproduktionsindex mäter utvecklingen av industrins (verk- samhetsenheter med fler än nio anställda) leveranser av varor, med undantag för några få branscher, där man samlar in uppgifter om produktion. Dessa branscher svarar för ca 20 procent av industrins totala förädlingsvärde. För användningen i nationalräkenskaperna görs en korrigering för skillnaden mellan leveranser och produk- tion. Som deflator används producentprisindex (PPI). Industri- produktionsindex används som indikator för produktionsutveck- lingen i nationalräkenskaperna. NR skall mäta förädlingsvärde- utvecklingen med hänsyn till all produktion, inte bara varor, och dessutom täcka hela industrin inklusive småföretag. Det innebär att man i NR får göra tilläggsberäkningar och korrigeringar utifrån 
 115 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 industriproduktionsindex för att kraven för beräkningarna av för- ädlingsvärdet i nationalräkenskaperna skall uppfyllas. 
 Den omsättningsstatistik för näringslivets tjänstebranscher som används som indikator för utvecklingen av förädlingsvärdena är en kombination av kvartalsenkäter och omsättningsuppgifter från moms- deklarationer. Den bearbetas för att ge uppgifter om omsättningens utveckling från motsvarande kvartal föregående år i löpande priser. Utvecklingen appliceras på nationalräkenskapernas förädlingsvär- den och på det sättet kommer förädlingsvärden i löpande priser fram. För några branscher är informationsunderlaget mycket svagt. Det görs inga enkäter och verksamheterna är endast i liten omfatt- ning momsbelagda, så momsstatistik är inte användbar. Det gäller finansiella tjänster, sjukvård, omsorg och utbildning. Beräkningarna får bygga på indikatorer som sysselsättning och utbetalda löner. För banker kan delårsbokslut ge viss information. Omsättnings- statistiken byggs dock ut successivt och insamling av underlag för utbildning samt sjukvård och omsorg påbörjades under 2002. 
 För att få volymutveckling (utveckling i fasta priser) måste vär- dena deflateras. För tjänstebranscherna finns inget sammanhållet prisindexsystem, utan i stället måste en rad olika index och meto- der användas. För tjänster som riktas till hushåll används i allmän- het konsumentprisindex, KPI, med korrigering för eventuella skatte- satsförändringar. För vissa transporttjänster används faktorprisindex; för stora tjänstegrupper som huvudsakligen riktas mot företag an- vänds löneindex. För några branscher används sysselsättnings- utvecklingen som indikator för produktionsutveckling. Det finns för några områden tjänsteprisindex, som skall mäta prisutveck- lingen på tjänsteproduktionen. Mätningen av tjänsteprisutveckling är ett högt prioriterat område inom SCB och det pågår en successiv utökning så att allt fler produkter på längre sikt kommer att kunna deflateras med relevanta prisindex. 
 Olika dataunderlag vid olika kvartal 
 Kvartalsberäkningarna bygger på något olika dataunderlag vid de olika beräkningarna. Successiva förbättringar har skett under de senaste åren. Sedan 2001 finns ett likartat dataunderlag för staten varje kvartal och för primärkommuner görs sedan 2001 en enkät varje kvartal. Kommunenkäten har olika detaljinnehåll olika kvartal. Ett annat exempel är investeringsenkäten, som görs tre gånger om 
 116 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 året. Efter att SCB tog över ansvaret för enkäten år 2002 planerar SCB att göra undersökningen fyra gånger per år. 
 Analyser och avstämningar 
 De årliga beräkningarna av BNP från produktions- och användnings- sidan sammanställs, avstäms och beräknas till en del i systemet av tillgångs- och användningstabeller. Tidigare användes ett aggregerat system av  
 T/A-tabeller 
  som hjälpmedel vid halvårs- och kvartals- avstämningar. Efter omläggningen till de nya NR och SCB:s byte av plattform för databearbetningar har inget motsvarande avstäm- ningssystem kunnat återupptas. Ett nytt system kommer emellertid att utvecklas och tas i bruk under 2003/2004. Sådana beräkningar är ett bra verktyg för att spåra inkonsistenser i dataunderlaget. BNP från produktions- och användningssidan får tills vidare i kvartals- räkenskaperna i stället jämföras och analyseras på aggregerad nivå. 
 Analyser görs i många steg. Den som är beräkningsansvarig för ett område inom nationalräkenskaperna gör den första analysen av de grunddata som skall användas i beräkningen. Förklaringar söks till avvikelser från erfarenhetsmässigt rimliga förändringstal. Det görs om möjligt i samarbete med dem som är ansvariga för primär- statistiken. Om inga egentliga felaktigheter kan konstateras, men utvecklingen fortfarande visar en extrem utveckling, gör den beräk- ningsansvarige en bedömning om värdet skall accepteras eller korri- geras före den vidare beräkningen. Då görs en bedömning av hur väl statistikunderlaget möter nationalräkenskapernas definitioner och täckning. Om möjligt görs också jämförelser med annan statis- tik eller annan information. Kontakter kan dessutom tas med upp- giftslämnare, branschorganisationer eller liknande. 
 Tiden för den här typen av analys är mycket kort. I bästa fall kan det röra sig om ett par dagar. Den första analysen är snarast en sorts granskning av indata, (som ofta med fördel borde kunna ut- föras av de primärstatistikansvariga). Därefter fattar den beräknings- ansvarige beslut om vilka data som skall användas vidare i beräk- ningarna. Huvudprincipen är att så långt det är möjligt hålla fast vid statistikunderlagen och beräkningsmodellerna och göra justeringar endast om de är ytterst välmotiverade. I den mån det förekommer kända systematiska avvikelser mellan kvartals- och årsstatistik görs justeringar för att korrigera dessa. 
 117 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 BNP beräknas och analyseras 
 Alla delberäkningar förs in i den gemensamma databasen där aggre- geringar till olika huvudaggregat görs och där olika typer av analys- tabeller kan tas fram. Då beräknas alltså BNP från produktions- och från användningssidan och de båda aggregaten jämförs. 
 Det är mycket ovanligt att den första aggregeringen ger en sam- stämmig bild av  
 BNP-utvecklingen. 
  Däremot förefaller det finnas en viss systematik, såtillvida att bilden vanligen är ungefär densam- ma vid varje kvartalsberäkning under ett år. Det vill säga, om de oavstämda beräkningarna vid första kvartalet visar en starkare ut- veckling för produktionssidan än för användningssidan, så är det vanligt att samma bild framträder vid beräkningen av de övriga tre kvartalen. Avstämningen leder ofta till att den slutligt redovisade  
 BNP-utvecklingen 
  ligger någonstans mittemellan den ursprungliga beräkningen från produktions- och användningssidan. 
 Avstämningen är inte så enkel som att göra korrigeringar efter en matematisk modell. Avstämningsarbetet innehåller många mo- ment av kontroller, såsom kontroll av indata och kontroll av att dataunderlaget behandlats konsistent i de olika delarna av räkenska- perna. Dessutom görs jämförelser med annan statistik och annan känd information. Rimlighetsbedömningar av de två olika beräkning- arna, dvs. beräkningarna från produktions- respektive användnings- sidan, görs också var för sig. Den typen av kontroller kan leda till att diskrepanserna inledningsvis ökar. 
 I samband med analysen av produktionsberäkningarna görs en beräkning av den branschvisa arbetsproduktivitetsutvecklingen. Analysen kan användas som indikator för att göra smärre juste- ringar i endera produktion eller sysselsättning. Rimligen tar man då också hänsyn till den övergripande bilden. Ligger produktionssidan totalt under användningssidan och en bransch visar låg produktions- utveckling medan sysselsättningen visar hög utveckling kan det vara en indikation på att produktionsstatistiken ligger fel. Branscher med hög andel småindustri, som alltså täcks dåligt i industriproduk- tionsindex, kan också ibland justeras med ledning av sysselsättnings- statistik. I allmänhet överensstämmer inte produktionsstatistiken och sysselsättningsstatistiken tillräckligt bra för att tillåta en analys annat än på relativt högt aggregerad nivå. Men om avvikelserna är betydande, kanske 10 procentenheter, och det finns andra indika- tioner på att produktionsstatistiken kan vara missvisande kan alltså produktionsdata korrigeras. 
 118 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 Det görs också bedömningar av det slag som kan göras i en T/A- tabell, även om de inte kan göras på samma systematiska sätt. Visar exempelvis maskininvesteringarna och exporten av maskiner en stark utveckling, medan det saknas indikationer på motsvarande ut- veckling av produktionen inom maskinindustrin, importen av maski- ner eller lageruttag av maskiner, är det ett tecken på att dataunder- laget är inkonsistent. 
 Vilken del av räkenskaperna som skall justeras 
 Vid valet av vilken variabel som skall justeras tas hänsyn till kvali- teten på de data som ligger till grund för beräkningen. I begreppet kvalitet vägs då in ett antal aspekter, bland annat: 
  
 Hur väl motsvarar grunddata nationalräkenskapernas definitio- ner? 
  
 Hur väl täcker de nationalräkenskapernas population? 
  
 Hur väl täcks den period som skall mätas? 
  
 Om en urvalsundersökning används, hur stort är bortfallet? 
  
 Brukar erfarenhetsmässigt grunddata revideras mycket? 
  
 Visar någon del en i någon bemärkelse extrem utveckling? 
  
 Det är aldrig självklart vilken del som skall justeras. Bedömningen sker från fall till fall. 
 Kvartalsberäkningarna sker under stark tidspress. Den full- ständiga bedömningen kan inte göras förrän alla delar har beräk- nats. Den slutliga bedömningen måste ofta göras under loppet av en dag, ibland under kortare tid. Några fördjupade undersökningar och diskussioner hinns knappast med, utan besluten måste fattas utifrån kunskap om statistikunderlaget och kunskap om relationen mellan preliminär och slutlig statistik. 
 Jämförelse med annan statistik 
 All den statistik som används för de kvartalsvisa nationalräkenska- perna publiceras inte separat. Den har som syfte att utgöra under- lag för nationalräkenskapernas beräkningar. Stora delar av under- laget består ändå av särskilda undersökningar som har ett stort all- mänintresse och som publiceras separat. En del är månadsstatistik och används för att kortsiktigt bedöma den ekonomiska utveck- lingen. 
 119 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Många användare gör med utgångspunkt bland annat från den publicerade statistiken en egen bedömning av vad nationalräken- skaperna kommer att komma fram till. Ibland slår bedömningarna fel och i besvikelse kritiserar man då nationalräkenskaperna och tror att där gjorts omotiverade korrigeringar. Här görs därför en genomgång av hur stor andel av de slutliga estimaten några viktiga statistikgrenar står för och i vad mån statistiken avviker från natio- nalräkenskapernas definitioner eller täckning. 
 Säljindex är månadsstatistik över detaljhandelsförsäljningen. Den är en viktig källa för beräkningen av hushållens konsumtionsutgifter och frångås sällan i nationalräkenskaperna. Säljindex används för ungefär trettio procent av konsumtionen. För övriga sjuttio pro- cent används andra källor. Också för vissa delar av detaljhandeln används i nationalräkenskaperna andra källor. Det är sådana områ- den där stora delar av det som säljs i handeln går till annat än privat konsumtion, som bilar, bensin eller läkemedel. Andra områden där särskild detaljinformation behövs är konsumtion av vin, sprit och tobak. 
 Tabell 6.1 Hushållens konsumtionsutgifter i kvartalsräkenskaperna 2000 
  
 Efter huvudkälla 
  
 Procent 
  
 Säljindex 
  
 28 
  
 Bilar 
  
 4 
  
 Detaljhandel, men annan källa 
  
 6 
  
 Annan omsättningsstatistik (div. tjänster) 
  
 4 
  
 Bostäder 
  
 24 
  
 El och värme 
  
 5 
  
 Övrigt, diverse (post, tele, m.m.) 
  
 28 
  
 Utgifter i utlandet, netto 
  
 1 
  
 100 
  
 Offentliga konsumtionsutgifter grundas på underlag från ESV, Landstingsförbundet och en särskild  
 SCB-enkät. 
  Ingendera är in- formation som publiceras separat. Fastprisberäkningarna av löne- delen i konsumtionen baseras på sysselsättningsstatistik, som publi- ceras av SCB. Ingendera går att jämföra direkt med nationalräken- skapernas avgränsning, eftersom konsumtionsutgifterna bara avser myndighetsdelen av offentlig sektor. 
 120 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 De fasta bruttoinvesteringarna i nationalräkenskaperna bygger till stor del på investeringsenkäten. Den publiceras av SCB, men innehållsmässigt skiljer den sig en del från nationalräkenskaperna vad gäller definitioner, täckning och redovisad period. Perioden överensstämmer bara när föregående år publiceras för första gång- en, dvs. i mars. Investeringsenkäten publicerar även planerade in- vesteringar för innevarande år per kvartal. 
 Investeringsenkäten täcker vanligen företag från 20 anställda. Inom några tjänstebranscher används emellertid en  
 cut-off 
  vid 10 anställda och för elverk vid 5 anställda. För tillverkningsindustrin används en modell för att skatta investeringar för företag med 10– 19 anställda. Investeringsenkäten täcker inte alla branscher, dvs. ej jordbruk, skogsbruk, fiske, några tjänstebranscher och offentliga myndigheters investeringar. Uppgifter om investeringar i dator- programvara samt finansiell leasing samlas in via enkäten. Uppgif- terna avser årsvisa investeringar och redovisas separat. Uppgifter om mineralprospektering ingår inte i enkätens investeringsbegrepp. Nationalräkenskaperna räknar med att korttidsinvesteringar, dvs. investeringsobjekt med en varaktighet på ett till två år, är under- skattade. 
 Lagerinvesteringar baseras på lagerstatistik som tas fram av SCB. Statistiken om industrilager publiceras också av SCB. Publiceringen skiljer sig åt genom att lagerstatistiken publicerar lagerstockar och inte lagerinvestering (förändring av lagren). Där görs jämförelserna med närmast förgående kvartal, medan nationalräkenskapernas jämförelser görs med motsvarande period föregående år. 
 Export och import bygger till stor del på uppgifter som publi- ceras. De dominerande källorna är utrikeshandelsstatistiken och bytesbalansstatistiken. Deras redovisningsgruppering är inte riktigt densamma som i nationalräkenskaperna. Revideringspolicyn skiljer sig också åt. Nationalräkenskaperna reviderar i kvartalsberäkningar- na bara det aktuella året, medan både utrikeshandelsstatistiken och bytesbalansstatistiken också kan revidera föregående år. Det gör att utvecklingstalen mellan åren av det skälet kan skilja sig något (se tabellerna nedan). 
 121 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Tabell 6.2 Exporten, kvartalsräkenskaperna 2000 
  
 efter huvudsaklig källa 
  
 Procent 
  
 Export av varor (SNI  
 01–45) 
  
 Utrikeshandelsstatistik 
  
 80,3 
  
 Korrigering för undertäckning av UH 
  
 0,0 
  
 Övriga varutillgägg (div. källor) 
  
 0,2 
  
 Avstämningskorrigering 
  
 0,0 
  
 Export av tjänster (SNI  
 50–99) 
  
 Utrikeshandelsstatistik (UH) 
  
 0,2 
  
 Bytesbalansstatistik 
  
 16,2 
  
 Rederistatistik 
  
 2,7 
  
 Övriga tjänsteposter (div. källor) 
  
 0,7 
  
 Cif-komponenten 
  
 -0,3 
  
 Summa varor och tjänster 
  
 100 
  
 Tabell 6.3 Importen, kvartalsräkenskaperna 2000 
  
 efter huvudsaklig källa 
  
 Procent 
  
 Import av varor (SNI  
 01–45) 
  
 Utrikeshandelsstatistik (UH) 
  
 75,7 
  
 Korrigering för undertäckning av UH 
  
 0,0 
  
 Övriga varutillgägg (div. källor) 
  
 0,4 
  
 Avstämningskorrigering 
  
 0,0 
  
 Cif-komponenten 
  
 -0,9 
  
 Import av tjänster (SNI  
 50–99) 
  
 Utrikeshandelsstatistik (UH) 
  
 0,2 
  
 Bytesbalansstatistik 
  
 21,9 
  
 Rederistatistik 
  
 1,4 
  
 Övriga tjänsteposter (div. källor) 
  
 0,5 
  
 Cif-komponenten 
  
 0,8 
  
 Summa varor och tjänster 
  
 100 
  
 De uppgifter som är underlag för produktionsberäkningarna är inte i så stor utsträckning publicerade. Men en av de viktiga indikato- rerna är industriproduktionsindex, IPI, som publiceras månadsvis. Den skiljer sig i begrepp och täckning en del från nationalräken- skaperna. I nationalräkenskaperna är produktionsbegreppet det föräd- lingsvärde som genereras i hela produktionen. I IPI mäts och redo- visas i huvudsak leveranser (inte produktion) av varor. National- räkenskaperna täcker hela industrin, IPI täcker verksamhetsenheter 
 122 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 med mer än 20 anställda. IPI vägs ihop med vikter för ett basår. I nationalräkenskaperna vägs produktionen med nationalräkenska- pernas förädlingsvärden från föregående år som vikter. Vägnings- effekterna gör det svårt att jämföra IPI:s utveckling med den utveckling som visas i NR. Täcknings- och begreppsolikheterna gör också att IPI ibland frångås i NR. Trots olikheterna används IPI som indikator i nationalräkenskaperna. Det går inte att ange precis hur stor del av industrin den täcker, men uppskattningsvis täcker den mellan 80 och 90 procent. 
 Beträffande tjänstebranscherna pågår en successiv utökning av insamling av omsättningsuppgifter för ett urval av företag per kvar- tal. Syftet är att de allra flesta branscher skall täckas in under 2003. Resultatet från undersökningen publiceras på SCB:s webbplats. Omsättningsutvecklingen för några branscher publiceras dock en- dast i löpande priser, i avsaknad av relevanta prisindex för produk- tionssidan. (I NR används tills vidare löneindex). 
 Avstämningen av 1999, ett exempel 
 Avstämningen av kvartalsberäkningarna för 1999 kan användas som ett exempel på vilka problem som kan uppstå och hur de tacklades. År 1999 är inte något typår, men har ändå valts eftersom det är det första år där beräkningarna helt gjordes i det nya  
 NR-systemet 
  (SNA 93/ENS 95) och det enda år som var beräknat enligt defini- tiv modell i det nya systemet när denna dokumentation påbörja- des. 
 Varför är inte 1999 ett typår? 
  
 För att det var första året som beräknades i det nya systemet. Första kvartalet publicerades två veckor efter att  
  
 1993–1998 
  första gången publicerats enligt SNA 93. Det innebar att en del omläggningsproblem fortfarande fanns kvar i nationalräken- skaperna. 
  
 I slutet av 1999 publicerade Riksbanken en mycket stor revi- dering av bytesbalansstatistiken för perioden  
  
 1993–1999. 
  Det var särskilt exporten av tjänster som reviderades, men även im- porten reviderades en del. Den reviderade statistiken hade så stor påverkan att det blev nödvändigt att införa den i national- räkenskaperna och därmed göra en ny längre revidering. 
 123 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Omläggningar i de underliggande statistiksystemen påverkade jäm- förbarheten mot tidigare år och försvårade nationalräkenskaps- beräkningarna. I en annan bemärkelse är 1999 ett typår, åtminstone typiskt för andra halvan av  
 1990-talet 
  och de första åren på 2000- talet. Under den perioden har många stora förändringar gjorts i sta- tistikunderlagen och flera pågår eller planeras. Flera av förändringar- na kan på sikt väntas ge förbättrat underlag för nationalräkenska- perna, men när den förändrade statistiken kommer, innebär det alltid svårigheter i nationalräkenskaperna. För nationalräkenskaper- na är det önskvärt med dubbelredovisning av statistiken för jäm- förbarhet både bakåt och framåt, men det är sällan det går att åstad- komma. 
 Avstämningsproblemen 
 De avstämningsproblem som visade sig vid beräkningen av första kvartalet 1999 har varit bestående vid varje beräkningstillfälle, vid varje kvartalsberäkning och vid årsberäkningarna. Problemen kan sammanfattas med att användningssidan hela tiden har visat en starkare utveckling än tillförselsidan. 
 Bedömningen i kvartalsräkenskaperna var att det var tillförsel- sidan som visade för låg utveckling. Därför gjordes de stora korri- geringarna där. I förhållande till de första beräkningarna som gjor- des med den statistik och de indikatorer som stod till buds drogs industriproduktionen, tjänsteproduktionen och importen upp. I lagerinvesteringen låg redan en korrigering för att bibehålla utveck- lingen enligt lagerstatistiken. I marsberäkningen, när den första be- räkningen av samtliga fyra kvartal gjordes, hade följande korrige- ringar gjorts (värden i priser  
 t-1). 
  
 Mdr kronor 
  
 Procent 
  
 Industriproduktion 
  
 7,6 
  
 2,0 
  
 Tjänsteproduktion 
  
 5,6 
  
 0,7 
  
 Import 
  
 9,7 
  
 1,3 
  
 Lagerinvestering 
  
 -1,0 
  
 Den allmänna bilden av en svagare tillförselsida gjorde att osäkra delposter på användningssidan i bruttoinvesteringarna och kon- sumtionsberäkningarna drogs ned något. 
 124 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 BNP-utvecklingen 
  för 1999, som publicerades i mars 2000, var 3,8 procent. Utan de korrigeringar som redovisas ovan visade BNP från produktionssidan en utveckling på 3,1 procent medan BNP från användningssidan visade en utveckling på 4,3 procent. 
 Ett särskilt problem som uppstod vid avstämningen rörde im- porten. Det var tydligt att den totala bilden av ekonomin var in- konsistent, importen var för låg. Det var också uppenbart att både varuimporten och tjänsteimporten visade misstänkt låg utveckling. Det fanns emellertid inget tydligt sätt att få det bekräftat. Vid till- fället fanns ingen kvartalsmodell med någon  
 T/A-tabell 
  för att under- lätta avstämningarna. Tjänsteimportuppgifterna kommer från bytes- balansstatistiken och det är svårt att avvika från de uppgifterna i nationalräkenskaperna. I systemet måste ändå en korrigering hän- föras till någon del av räkenskaperna. En korrigering av importen bedömdes nödvändig och den lades alltså på importen av varor på grund av restriktionen att följa betalningsbalansstatistiken. 
 I de följande beräkningarna av 1999, den preliminära årsberäk- ningen hösten 2000 och den definitiva årsberäkningen hösten 2001, bibehölls, eller förstärktes, bilden av en stark användningssida. När den definitiva detaljerade produktionsstatistiken för 1999 kom år 2001, visade den en betydligt starkare produktionssida än kvartals- indikatorerna hade gjort. Men även i den definitiva beräkningen var tendensen densamma, att användningssidan visade en starkare utveck- ling än tillförselsidan. 
 Beräkningarna av år 1999 har alltså reviderats ett antal gånger. Det har varit de normala revideringsomgångarna, men också en spe- ciell på grund av revideringen av bytesbalansstatistiken. Det har i huvudsak varit upprevideringar, både av nivån i löpande priser och av utvecklingen. 
 Avstämning mot årsräkenskaperna 
 Årsräkenskaperna publiceras på hösten. När årsräkenskaperna är färdiga görs en fullständig siffermässig avstämning av kvartals- räkenskaperna mot årsräkenskaperna. Ofta finns i det läget inte någon ny kvartalsinformation att tillgå, möjligen med undantag för statistiken om export och import. 
 Årsdata kvartalsfördelas med användande av kvartalsmönster från de tidigare kvartalsräkenskaperna på lägsta beräkningsnivå. Meto- den ger ofta en viss tröskeleffekt mellan fjärde kvartalet och första kvartalet påföljande år. Det finns utvecklade metoder för att mini- 
 125 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 mera sådana effekter, och dessa metoder tillämpas för vissa aggre- gat vid kvartalsfördelningen. 
 Snabbenberäkningen 
 En gång under året görs en kvartalsberäkning betydligt tidigare än vid övriga kvartal. Det är beräkningen av andra kvartalet som publi- ceras  
 37–38 
  dagar efter kvartalets utgång. Beräkningen publicerades första gången 1996, i samband med statens övergång till kalender- budgetår. Anledningen till att den här beräkningen görs så tidigt är önskemål från Finansdepartementet, som behöver underlag för be- dömningarna i budgetpropositionen, som presenteras omkring månads- skiftet september/oktober. 
 Snabbversionen görs delvis enligt en annan modell än de ordina- rie kvartalsberäkningarna. Tillgången till underlagsdata är annor- lunda och därför måste också beräkningarna göras på annat sätt. Beräkningarna görs på en högre aggregeringsnivå och i huvudsak bara i fasta priser. Det dataunderlag som finns avser i de flesta fall en eller två månader. I några fall finns data för hela kvartalet. 
 De viktigaste källorna för försörjningsbalansen i snabbenberäk- ningen av andra kvartalet är 
 Hushållens konsumtionsutgifter 
  
 Säljindex för två månader samt Handelns utredningsinstituts (HUI:s) Snabbindex för juni 
  
 Momsstatistik för en månad 
  
 Underlag för bilkonsumtion för tre månader (nyregistrerings- uppgifter) 
  
 Bostadsberäkningen för två månader 
  
 Leveranser av el samt av oljeprodukter för två månader 
  
 Specialinformation från vissa uppgiftslämnare (exv. System- bolaget, Apoteket) för tre månader 
  
 KPI för tre månader 
  
 Statens konsumtionsutgifter 
  
 Sammanställning av myndigheternas inrapportering till ESV för tre månader 
  
 Sysselsättningsuppgifter från AKU 
  
 126 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 Kommunala konsumtionsutgifter 
  
 Sysselsättningsuppgifter från AKU 
  
 Bedömningar från budgetinformation och information om första kvartalet 
  
 Fasta bruttoinvesteringar, bl.a. 
  
 Investeringsprognoser från investeringsenkäten i maj 
  
 Investeringsprognoser för jordbruk och skogsbruk 
  
 Information om statliga investeringar från ESV 
  
 För kommunala investeringar görs bedömningar från bl.a. budgetinformation 
  
 Prisinformation för tre månader 
  
 Lagerinvestering 
  
 Underlag saknas helt 
  
 Export och import 
  
 Fullständig utrikeshandelsstatistik för en månad 
  
 Fullständig statistisk om handel med tredjeland för ytterligare en månad, snabbearbetning av tredjelandshandel för den tredje månaden och av Meyers för två månader 
  
 Exportprisindex och importprisindex för tre månader 
  
 Bytesbalansstatistik för två månader och en preliminär bearbetning för den tredje månaden, svagare prisindex- information än normalt 
  
 För sjöfart och luftfart saknas detaljerat underlag 
  
 Beräkningarna av försörjningsbalansen grundas alltså på en bland- ning av statistiskt underlag för en, två eller tre månader. För infor- mation som saknas, helt eller för någon period, görs bedömningar och skattningar. Den mest uppenbara bristen är avsaknaden av lagerstatistik. Underlaget för den kommunala konsumtionen är också uppenbart svagt, men den är ändå möjlig att skatta eftersom det inte är ett område där det sker omedelbara stora svängningar. Lagerinvesteringarna kan däremot svänga kraftigt och det kan ha en 
 127 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 stor inverkan på  
 BNP-utvecklingen. 
  Det är ändå inte så att lager- investeringen kommer fram som en ren residualpost. Lagerinveste- ringarna skattas självständigt med ledning av barometerdata och tidigare utveckling av lagerposten. 
 De viktigaste källorna för snabbenberäkningen av BNP:s pro- duktionssida är 
 Jordbruket, skogsbruk och fiske 
  
 Baseras på prognosuppgifter från Jordbruksverket, Skogs- styrelsen 
  
 Fångststatistik för två månader 
  
 Gruvor och tillverkningsindustri 
  
 Underlag från Konjunkturinstitutets Konjunkturbarometer, dessutom industriproduktionsindex för två månader och viss information om juni 
  
 Elverk och värmeverk 
  
 Leveransstatistik för tre månader 
  
 Skattningar med hjälp av medeltemperaturens utveckling 
  
 Flyg och resebyråer 
  
 Passageraruppgifter för två månader 
  
 Järnvägstransporter, godsuppgifter för tre månader 
  
 Hotell och restauranger 
  
 Inkvarteringsstatistik för tre månader 
  
 Information från branschorganisationer 
  
 128 
  
 SOU 2002:118 
  
 Kvartalsräkenskaperna 
  
 Handel 
  
 Sammanvägning av säljindex, snabbindex samt industrins ut- veckling 
  
 För övriga branscher finns momsstatistik för en månad, löne- statistik för två månader och sysselsättningsstatistik (AKU) för tre månader. 
 129 
 7 Volymberäkningar 
  
 7.1 
  
 Varför man gör fastprisberäkningar 
  
 En viktig egenskap hos nationalräkenskaperna är att de redovisas, inte bara i det penningvärde som råder under den period som räken- skaperna avser, utan att de redovisas också i fast penningvärde. Det görs för att kunna skilja ut hur mycket av förändringen i en trans- aktion som beror på en prisförändring och hur mycket som beror på en volymförändring. För att mäta den reala utvecklingen, eller volymutvecklingen, i ekonomin beräknas alltså en stor del av syste- met i såväl löpande som fasta priser. 
 Fastprisberäkningar bygger på att ett värde kan delas upp i en pris- och en volymkomponent och att man kan särskilja volym- komponenten. Det är i första hand för transaktioner i varor och tjänster det är rimligt att identifiera en enhet av varan eller tjänsten och att identifiera ett pris på enheten i fråga. För inkomst- och fördelningstransaktioner som löner, driftsöverskott och transfere- ringar är det svårare att göra motsvarande uppdelning. 
 I de svenska nationalräkenskaperna är det i huvudsak transaktio- ner i varor och tjänster, som förekommer i produkträkenskaperna, som fastprisberäknas. Det är alltså beräkningarna av BNP från pro- duktions- och användningssidan. Några inkomstaggregat redovisas också i fasta priser och då är den bakomliggande idén att mäta någon slags köpkraft. 
  
 7.2 
  
 Olika fastprismetoder 
  
 Fastprisberäkningar går i praktiken till på flera olika sätt. Den me- tod som tillämpas för flertalet delposter i  
 NR-beräkningarna 
  är, att ett värde i löpande priser deflateras med ett prisindex som speglar prisutvecklingen för den aktuella produkten och det aktuella använd- ningsområdet. De prisindex som används hämtas i allmänhet från 
 131 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 SCB:s indexsystem för konsumentpriser (KPI), producentpriser (PPI), tjänsteprisindex (TPI) och byggnadsindex. Ibland saknas relevanta prisindex eller andra volymindikatorer och då används löneindex som deflator. 
 I vissa fall saknas prisindex men det kan finnas information om volymutveckling i fysiska termer, som exempelvis tonkilometer trans- porterat gods (t.ex. för frakttjänster på järnväg), eller antal starter och landningar på svenska flygplatser (flygplatstjänster), som kan användas som volymmått. I några fall kan sysselsättning (arbetade timmar) användas som volymindikator. 
 Kvalitet 
 När volymkomponenten skall skiljas från priskomponenten är det viktigt att beakta kvalitetsförändringar. Förändringar i kvaliteten tillhör volymkomponenten och inte priskomponenten och skall speg- las i fastprisvärdena. I nationalräkenskapsberäkningarna utgår man i allmänhet från att prisstatistikerna har gjort nödvändiga justeringar av prisindexen och att de speglar de rena prisförändringarna. 
 När volymindikatorer används för fastprisberäkningarna försö- ker man definiera så homogena produkter som möjligt, så att för- skjutningar i produktionen eller användningen mellan t.ex. tjänster med olika kvalitet fångas som en volymförändring. 
 Basår i fastprisberäkningarna 
 Fastprisberäkningar kräver att man väljer ett visst års priser och pris- vikter för beräkningarna. Man kan då välja mellan två metoder som kan benämnas fastbasmetoden och kedjeindexmetoden. I Sverige, liksom i de flesta andra länder, var det tidigare fastbasmetoden som användes. När räkenskaperna lades om till SNA 93/ENS 95, gick man i de svenska NR över till att använda kedjeindexmetoden som fastprismetod. 
 Basårsmetoden 
 Basårsmetoden bygger på att man väljer ett år som för en viss tid, t.ex. 5 år, utgör jämförelseår vid volymberäkningar. Basårets pris- struktur ger viktrelationerna vid sammanvägning till huvudaggre- gat, t.ex. fasta bruttoinvesteringar eller hushållens konsumtions- 
 132 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 utgifter. Då är ett problem att efter ett antal år kan viktsystemet radikalt ha förändrats. Inte nödvändigtvis för att den allmänna pris- utvecklingen varit hög, utan därför att prisutvecklingen varit ojämn, dvs. vissa produktpriser har stigit kraftigt medan andra har varit oförändrade eller fallit. 
 Efter ett basårsbyte uppstår ett tidsseriebrott i fasta priser. Detta kan överbryggas på två sätt: 
  
 a) 
  
 genom att använda utvecklingstalen från de tidigare serierna och extrapolera de senaste, eller 
  
 b) 
  
 genom att göra prisomräkning på mer eller mindre detaljerad nivå och sedan aggregera till önskad nivå för t.ex. publicering. 
  
 Båda tillvägagångssätten har sina nackdelar. Extrapolering leder till att delserierna inte summerar till totalen medan prisomräkning le- der till förändrade utvecklingstal för huvudaggregaten. 
 Kedjeindexmetoden 
 Basårsmetoden innebär direkt jämförelse mellan till exempel år t+2 och år t. Kedjeindexmetoden däremot jämför år t+1 med år t och år t+2 med år t+1. Därefter multipliceras (Daniels) de båda utveck- lingstalen för att få jämförelsen mellan år t+2 och år t. Metoden innebär alltså i princip årliga basårsbyten och utvecklingstalen är den huvudsakliga information som sedan används för att t.ex. extra- polera ett givet års (referensårets) värden. 
 Kedjeindexmetoden skiljer sig från basårsmetoden på två viktiga punkter. Först och främst saknas additivitet mellan delar och tota- ler för alla år, utom för referensåret och det närmast följande året. Dessutom uppstår problem med s.k. indexavdrift (se nedan). 
 Additiviteten 
 Additivitet innebär att för varje aggregat är totalen lika med sum- man av delarna. Genom att använda utvecklingstal för aggregatet eller för delarna, skall summan av delarna vara lika med aggregatet. Additiviteten beror på vikterna (prisstrukturen). Behåller man sam- ma vikter under flera år (basårsmetoden) kommer serierna att vara additiva för hela perioden i viktårets (basårets) priser. Man kan däremot inte applicera utvecklingstalen på något annat års än vikt- årets (basårets) värden med bibehållen additivitet. Det betyder att 
 133 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 vid basårsbyten går additiviteten förlorad. Kedjeindex använder samma basår för jämförelser mellan högst två år och därmed saknas additivitet för resten av perioden. 
 Indexavdriften 
 En speciell egenhet med kedjeindex i förhållande till basårsindex är den s.k. indexavdriften. Problemet med indexavdrift är mest teo- retiskt till sin karaktär, eftersom det knappast är troligt att den ekonomiska utvecklingen är sådan att det har någon praktisk betydelse vid val av metod. Men problemet måste ändå beaktas. 
 Om prisindexstrukturen är densamma (alla priser har förändrats lika mycket och åt samma håll) vid två tidpunkter, t.ex. år t och år t+2, men är olika vid mellanliggande tidpunkt, t+1, kommer bas- årsmetoden med år t som basår att på aggregerad nivå redovisa en volymutveckling skild från kedjeindexmetoden. Den senare utnytt- jar prisinformationen i den mellanliggande perioden och därmed blir resultatet annorlunda. Med indexavdrift åsyftas alltså denna skillnad i resultat mellan basårsmetoden och kedjeindexmetoden då volymutvecklingen mellan två tidpunkter beräknas. 
 Basårsmetoden kan sägas vara den bästa metoden för att jämföra en viss given tidpunkt med basåret. Men med lång tid mellan bas- årsbytena förlorar metoden sin styrka, eftersom jämförelser ofta görs med närmast föregående år. Kedjeindexmetoden som jämför varje år med närmast föregående, utnyttjar i princip all den infor- mation som finns i  
 NR-systemet. 
  Det är metodens fördel. 
 Priser 
 Kedjeindexmetoden innebär att förutom löpande priser krävs vär- den i föregående periods  
 (t-1) 
  priser. Föregående period kan vara antingen föregående kvartal eller förgående år. För att undvika säsong- effekter är det lämpligt att använda föregående år som jämförelse- tidpunkt. Däremot skulle man kunna välja att använda respektive kvartals priser för att väga ihop kvartalsutvecklingen och årets vägda genomsnittspriser (mittårspriser) för årsutvecklingen. Men om prisvikterna för år och kvartal är olika, kommer årsvärdet i  
 t-1 
  priser då inte definitionsmässigt att utgöra summan av kvartalens värden i  
 t-1 
  priser, helt enkelt därför att  
 t-1 
  syftar på olika priser under samma år. För att undvika detta problem är det alltså lämp- 
 134 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 ligt att använda mittårspriser för sammanvägning av både år och kvartal. 
 Varje kvartal kommer att redovisas i tre olika prisnivåer: löpande pris, (löpande) mittårspris och  
 t-1 
  mittårspris. Årsvärden kommer att finnas i löpande pris och  
 t-1 
  mittårspris. En fjärde redovisning är värden som är kedjade till referensårspris. 
 Val av indexformel 
 Deflatering i ett basårssystem sker principiellt genom att ett nomi- nellt värde (löpande pris) (Snt) divideras med ett relevant Paasche prisindex (Pp) och med ett givet basårsvärde (Sn0) härleds ett Laspeyres volymindex (Lq). Relationen mellan dessa värden och in- dex ges av följande ekvation: 
 Lq=(Snt/Pp)/Sn0 (1) 
 Ur ekvation (1) kan den andra principiella metoden för att beräkna fasta priser härledas. Den bygger på volymframskrivning med Laspeyres volymindex utifrån ett basårsvärde. Genom att stuva om i (1) fås följande: 
  
 Snt/Pp = LqSn0 
  
 (2) 
  
 Enligt ENS står valet mellan Fishers ideala index och kombina- tionen Durham prisindex och Laspeyres volymindex. Fishers ideala index förutsätter tillgång till både Durham och Laspeyres volym- och prisindex och kräver därigenom mer information än det andra alternativet. Med tanke på att det inte finns fullständig tillgång till Durham prisindex skulle en övergång till Fisherindex innebära en kostsam omställning, som också skulle innebära ökade produktions- kostnader. Om Fisherindexen skulle användas vid kvartalsberäk- ningarna skulle det sannolikt också leda till en längre produktions- process med senare tidpunkt för färdigställande och publicering. 
 I  
 EU-kommissionsbeslut 
  98/715/EG om klargörande av ENS 95, som behandlar principerna för pris- och volymmätning, utveck- las diskussionen om val av indexformel. Där sägs explicit att det i praktiken är bättre att använda Laspeyres volymindex och Durham prisindex, än att använda Fisherindex. 
 135 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 Alternativ i kvartalsräkenskaperna 
 Det finns vissa tänkbara alternativa metoder för att göra kvartals- räkenskaper i fasta priser med kedjemetod. 
 Alternativ 1 
 Här ges ett exempel för beräkningar av kvartal i samband med års- beräkningen. Hösten 2001 beräknades kvartal för årgångarna 1999 och 2000. Åren 1999 och 2000 beräknades i löpande och i före- gående års priser. Dessutom beräknades kvartalen 2000 i 2000 års priser (mittårspris), för att kunna beräkna volymutvecklingen mel- lan 2001 och 2000 (t.ex. kvartal 2 jämfört med motsvarande kvartal förgående år) och för att få en bas för volymframskrivning. Beräk- ningen av kvartalen 2000 i 2000 års priser skulle kunna göras med implicitprisindex från årsräkenskaperna på de lägsta nivåer som an- vänds i kvartalssystemet. Kvartalsberäkningsgången skulle kunna se ut på följande sätt: 
  
 Datum 
  
 Beräkning avser 
  
 Fastpris år 
  
 dec 00 
  
 kv 3 00 
  
 99 (=  
 t-1) 
  
 mar 01 
  
 kv 4 00 
  
 99 (=  
 t-1) 
  
 jun 01 
  
 kv 1 01 
  
 99 (=  
 t-2) 
  
 aug 01 
  
 kv 2 01 
  
 99 (=  
 t-2) 
  
 I samband med årsberäkningarna i november 2001 revideras natur- ligtvis tredje och fjärde kvartalen 2000 i både löpande och fasta pri- ser. Dessutom skulle ett byte av basår göras för första och andra kvartalet 2001 så att de beräknas i preliminärårets priser, dvs. 2000 års pris. Volymframskrivningen skulle göras på i princip samma sätt som med fast basår, men med en ettårs respektive tvåårslänk i stället. 
 Vid deflatering och reflatering gäller att de prisindex som an- vänds skall ha föregående år respektive två år tidigare som bas. Detta torde närmast vara en förbättring jämfört med fastbasmeto- den i de fall indexen hämtas från de stora indexleverantörerna PPI och KPI. De är nämligen kedjeindex som Daniels till önskat basår. 
 136 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 Alternativ 2 
 Ett alternativ till ovanstående modell är att arbeta med verkligt  
 t-1 
  pris. I så fall skulle tidsschemat i stället bli följande: 
  
 Datum 
  
 Beräkning avser 
  
 Fastpris år 
  
 dec 00 
  
 kv 3 00 
  
 99 (=  
 t-1) 
  
 mar 01 
  
 kv 4 00 
  
 99 (=  
 t-1) 
  
 jun 01 
  
 kv 1 01 
  
 00 (=  
 t-1) 
  
 aug 01 
  
 kv 2 01 
  
 00 (=  
 t-1) 
  
 Detta innebär att efter beräkningen av fjärde kvartalet 2000 beräk- nas kvartalen 2001 i 2000 års priser (mittårspriser), men nu med kvartalsräkenskaperna som underlag. Det blir i så fall basen för att beräkna 2001 i 2000 års priser. 
 Internationella (generella) rekommendationer 
 SNA 93 
 De rekommendationer som ges i SNA är till fördel för kedjeindex- metoden, men det påpekas att även basårsmetoden bör användas för att tillgodose vissa behov. SNA nämner makromodeller, som vanligtvis baseras på ett antal identiteter. Man föreslår att kedje- indexmetoden används på den mest detaljerade beräkningsnivån. I SNA föreslås att huvudaggregaten, som ett komplement, också be- räknas enligt basårsmetoden. Vid basårsbyten rekommenderas då att kvotjustera den äldre serien till den nyare, vilket gör att additivi- teten i serier över flera basår ändå går förlorad. 
 ENS 95 
 SNA ger rekommendationer medan ENS ger riktlinjer för hur volym- förändringar skall beräknas. ENS följer SNA och sätter Fisher- kedjeindex främst, men godtar även Laspeyreindex för volymför- ändringar tillsammans med Paascheindex för prisförändringar. Ked- jade värden med gemensamt referensår skall enligt ENS publiceras utan någon justering eftersom de inte är additiva. 
 137 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 Problem vid tillämpning av principerna i ENS 
 I ENS har man försökt precisera vilka metoder som skall användas i vissa problemfall. Eftersom fastprisberäkningarna är så viktiga har särskilda riktlinjer för tillämpning senare lagts fast i kommissions- beslut. 
 När det gäller valet att antingen byta basår varje år (kedjeindex) eller vart femte alternativt vart tionde år (basårsmetoden) är de flesta problemen egentligen gemensamma, oavsett metod. De intres- santa problemen gäller skapandet av indexserier med gemensamt referensår. Skillnaden i metod innebär att, om man med indexserier återskapar värden så är inte värdena additiva, dvs. delarnas summa skiljer sig, utom i undantagsfall, från totalen återskapad på samma sätt. 
 Erfarenheter från andra länder 
 Nederländerna 
 De holländska årsräkenskaperna görs genom sammanställning av tillgångs- och användningstabeller i löpande och  
 t-1 
  priser (Laspeyrs volymindex). När årsräkenskaperna publiceras redovisas löpande prier, volymutvecklingstal samt pris- och volymindex med fast referensår. För lagerinvesteringar redovisas ingen volymutveckling. I appendix till publikationen har värdeserier med fast referensår be- räknats med hjälp av volymindex. I en fotnot förklaras att serierna inte är additiva. Erfarenheterna är att de flesta användare är nöjda med redovisningen. Det kan bl.a. bero på att prognosmakare och analytiker främst relaterar till det senaste året och inte till ett på förhand fixerat basår. 
 Norge 
 Problemen med stora förändringar i oljepriserna tvingade Norge att i mitten av  
 1980-talet 
  införa kedjeindex. Det gjordes först i kvartalsräkenskaperna. I samband med införandet av SNA 93 har man infört kedjeindex också i årsräkenskaperna. Kvartalsberäk- ningarna har redovisats i löpande priser kompletterade med volym- och prisindex med fast referensår. Volym- och prisindex redovisas inte för lagerinvesteringar och statistiska diskrepanser. Man har också en kortfattad beskrivning av hur värden med gemensamt 
 138 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 referensår kan skapas. I årsberäkningarna anges pris- och volym- utvecklingstal i stället för indexserier. 
 Kanada 
 I Kanada introducerades kedjeindex (volym) för försörjningsbalan- sen 1991, som komplement till den övriga presentationen. Beräk- ningarna gjordes utifrån detaljerade serier i löpande och 1986 års priser, för både år och kvartal, fr.o.m. 1988. 
 Förenta staterna 
  
 Bureau of Economic Analysis  
 (BEA) presenterade 1992 för första gången en volymindex av s.k. kedjetyp för försörjningsbalansen. Vid sammanvägningen användes endast helårspriser, men inte mitt- årspriser för år  
 t-1 
  utan genomsnittliga mittårspriser för åren  
 Jonesoch t. 
 Jämförelse mellan basårs- och kedjeindexmetoderna 
 En uppenbar fördel med kedjeindex illustreras av det senaste bas- årsbytet som gjordes i de svenska NR hösten 1994. Investerings- utvecklingen för första halvåret 1994 kom då att justeras ner med ungefär sex procentenheter bara på grund av basårsbytet. Det be- rodde på att vikten för byggnadsinvesteringar (särskilt bostäder), som hade låg utveckling, ökade. Vikten ökade för att prisutveck- lingen för byggnadsinvesteringarna mellan 1985 och 1991 varit av- sevärt kraftigare än prisutvecklingen för maskininvesteringar. Om kedjeindex då hade använts hade viktförskjutningen successivt in- arbetats och resultatet hade inte blivit en dramatisk revidering som nu blev fallet. 
 Prisutvecklingar av det här slaget är ovanliga, men det går inte att utesluta att de uppkommer i framtiden. Särskilt i en ekonomi som befinner sig i kraftig obalans finns tendenser till stora olikheter i utveckling. Första halvan av  
 1990-talet 
  föll byggpriserna medan maskinpriserna steg. Andra halvan av  
 1990-talet 
  har vissa maskin- priser fallit kraftigt. 
 Ett annat exempel kan vara om produktionen av vissa varor stigit kraftigt i pris samtidigt som volymerna ökat. Om både prisutveck- lingen och volymutvecklingen växer kraftigare för några produkter 
 139 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 än för andra, får de produkterna en för låg vikt med basårsmetoden vid sammanvägning av den totala produktionsutvecklingen, och därmed kommer de att underskattas. 
 Beslutet att införa kedjeindex 
 I arbetet med att införa SNA 93/ENS 95 i de svenska national- räkenskaperna togs återigen frågan om fastprismetod upp. Under de senaste decennierna har frågan då och då diskuterats. Framför allt är det Konjunkturinstitutet som har påtalat behovet av att an- vända ett så aktuellt basår som möjligt i beräkningarna. När den stora omläggningen av nationalräkenskaperna gjordes var det natur- ligt att ta upp frågan till förnyat beslut. Efter flera diskussioner med användarna, bl.a. i det dåvarande programrådet för ekonomisk statistik, beslöts att gå över till kedjeindexmetod. I diskussionerna vägdes för- och nackdelar med metoderna, eftersom båda meto- derna har uppenbara för- och nackdelar. Fördelarna med kedjeindex- metoden bedömdes klart uppväga nackdelarna och därför fattades beslutet att byta metod. 
 Det visade sig sedermera att beslutet var framsynt. När diskussioner- na kom igång på allvar inom EU och mer detaljerade beslut fatta- des, blev beslutet att alla länder senast 2005 skall rapportera national- räkenskaper fastprisberäknade med kedjeindexmetod. 
 Beslutet att införa kedjeindexmetod gäller i de nya national- räkenskaperna, från 1993 och framåt. De mer aggregerade national- räkenskapsserier för tidigare perioder  
 (f.n.1980–1992), 
  som är an- passade till SNA 93/ENS 95, är beräknade med fast basår. Perioden  
 1980–1985 
  är beräknad i 1980 års priser,  
 1985–1991 
  är beräknade i 1985 års priser och åren  
 1991–1993 
  är beräknade med 1991 som basår. De mer detaljerade räkenskaperna för den period som skall tas fram, kommer också att tas fram med basårsmetod. 
 Oavsett vilken metod, basårsmetod eller kedjemetod, som an- vänts i de ursprungliga beräkningarna, kan serier för den period som önskas skapas med gemensamt referensår. 
 140 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 Några viktiga följdbeslut 
 Några av de beslut som fattades vid övergången till kedjeindex- metoden var följande: 
  
 1) 
  
 Vilken metod som skall användas för att beräkna kvartals- värden i (löpande) mittårspriser, så att kvartalsvisa utvecklings- tal kan beräknas med år  
  
 t-1 
  som bas. 
  
 2) 
  
 Val av basår vid preliminära kvartalsberäkningar. Tre alternativ är möjliga: senaste definitiva årsberäkning, senaste preliminära årsberäkning eller senaste helår beräknat som summering av fyra kvartal. Eftersom ett av skälen att byta fastprismetod var att använda så aktuella vikter som möjligt, avfärdades ganska snart de två första alternativen. 
  
 3) 
  
 Publiceringspolicy, vad som skall publiceras och hur. Det som finns att välja på är: löpande priser,  
  
 t-1 
  priser, volymutveck- lingstal och prisutvecklingstal samt värden i ett valt referensårs priser. Vad skall publiceras i faktiska, säsongrensade och/eller kalenderkorrigerade värden/utvecklingstal? Finns det skäl att dessutom tillhandahålla värden med basårsmetoden (additivi- tet)? Valet föll på att publicera löpande priser, volymutvecklings- tal och värden i ett valt referensårs priser. 
 Beräkning av år och kvartal 
 Här görs ett försök att översiktligt gå igenom hur själva beräknings- arbetet skiljer sig åt mellan tidigare fastbasmetod och kedjeindex som metod för fastprisberäkning. De största förändringarna av beräk- ningarna gäller kvartalsräkenskaperna. 
 Årsräkenskaperna 
 Beräkningen av de definitiva respektive preliminära årsräkenskaper- na görs med kedjemetoden i föregående års pris. Hösten 2001 gjor- des t.ex. årgång 1999 i 1998 års priser och årgång 2000 i 1999 års priser. Föregående års löpande priser är basår för beräkningarna. De flesta index som används i nationalräkenskaperna är kedjeindex och det är inget problem att få ettårslänkar. När det gäller beräk- ning av marginaler och skatter kan årliga basårsbyten som metoden 
 141 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 innebär medföra visst merarbete. Sammanfattningsvis kan det dock sägas att övergången till att beräkna fasta priser med föregående år som bas förenklat arbetet på flera punkter. 
 Kvartalsräkenskaperna 
 Kvartalsräkenskaperna fastprisberäknas med en blandning av meto- der. Vanlig är den gängse beräkningsmetoden med värden i löpande pris som deflateras med hjälp av prisindex. Så görs för huvuddelen av fasta bruttoinvesteringar och hushållens konsumtionsutgifter. Den andra huvudmetoden är en volymframskrivning med lämplig indikator. Det är den huvudsakliga metoden för förädlingsvärde- beräkningarna (FV). 
 Viktiga egenskaper hos kvartalsräkenskaperna är att de skall till- låta jämförelser med motsvarande period föregående år och att det skall vara möjligt att göra tidsserieanalys, som t.ex. säsongrensning på sammanhängande tidsserier i fasta priser. Övergången till att be- räkna fasta priser med föregående år som bas har krävt en del för- ändringar och ställt krav på användning av nya metoder. 
 Några särskilda problemområden 
 Förädlingsvärdet (FV) i fasta priser beräknas som skillnaden mellan produktion och insatsförbrukning i fasta priser. I princip bör pro- duktionen och insatsförbrukningen deflateras var för sig. Det kallas för att förädlingsvärdet dubbeldeflateras. I brist på information är det ibland nödvändigt att deflatera förädlingsvärdet med en pris- index som avser produktionen. Detta innebär att produktionen och insatsförbrukningen antas ha haft samma prisutveckling. En annan möjlig metod är att extrapolera förädlingsvärdet med hjälp av en produktionsvolymindex. I det fallet antas att volymförändringen är densamma för insatsförbrukningen som för produktionen. I båda fallen är inputkoefficienten (insatsförbrukningens andel av produk- tionsvärdet) oförändrad i förhållande till basåret. 
 Om förädlingsvärdet beräknas som skillnaden mellan produktions- värde och insatsförbrukning i referensårspriser, där produktion och insatsförbrukning är beräknade med t.ex. år t som basår och kedja- de till referensår, kan förädlingsvärdet få en helt annan utveckling än när det beräknas med årslänkar för förädlingsvärdet. 
 142 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 Låt O0 vara referensårets produktion och I0 vara motsvarande insatsförbrukning. Om kedjeindex (volym) för produktion och in- satsanvändning år t betecknas Ct och Bt så kan problemet illustre- ras med följande ekvation: 
  
 (O0Ct – I0Bt)/(O0 – I0) 
  
 (3) 
  
 Om skillnaden mellan produktion och insats är liten vid referens- tidpunkten och produktionen respektive insatsanvändningen antar stora värden kan förädlingsvärdet (differensen) år t mycket väl ha bytt tecken i förhållande till referensåret trots att inputkoefficien- ten enligt basårsmetoden är densamma. Fenomenet hör samman med  
 icke-additiviteten 
  hos kedjeindex. 
 Additivitetsproblemet visar sig på det viset att utvecklingen för insatsförbrukningen blir olika om den beräknas på totalen eller som summering av delarna. På samma sätt är det med förädlingsvärdet. Förädlingsvärdet kommer att visa olika utveckling när det mäts in- direkt (som saldot mellan produktion och insats) och när det mäts direkt. 
 Fenomenet kan hänföras till den anomalin att där produktion och insats utvecklats lika mellan två avlägsna tidpunkter, men ut- vecklingen för mellanliggande år varit olika därför att viktsystemet (prisstrukturen) ändrats, ger kedjeindexmetoden (som utnyttjar den mellanliggande informationen) andra värden än basårsmeto- den. 
 Därför rekommenderas bestämt att volymberäkningar av föräd- lingsvärden till ett gemensamt referensår görs med förädlingsvär- dets egna årslänkar. Det vill säga varje serie, produktion, insatsför- brukning och förädlingsvärde Daniels för sig. Detsamma gäller andra saldoposter som inte utgör en väldefinierad produktkorg utan är skillnaden mellan två eller flera produkter. För andra saldoposter som man vill beskriva i volym måste en passande produktkorg konstrueras för deflatering. Det gäller t.ex. disponibel inkomst. 
 Konstruktionen av en årslänk av Laspeyretyp för förädlingsvär- det (FV) sker enligt följande: 
 LqFV =  
 (Spt-1Qt 
  –  
 Spt-1qt) / 
 (Spt-1Qt-1 
  –  
 Spt-1qt-1) 
  
 Beteckningarna är enligt SNA. Q betecknar produktion och q insats- förbrukning. 
 143 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 Lagerinvesteringar 
 För lagerinvestering gäller att det värde som noteras i national- räkenskaperna avser förändring i lagerstockarna och förändringen kan vara positiv eller negativ. Det gör att utvecklingstal med lager- investeringar i nämnaren kan ge extrema värden. För att undvika det redovisas lagerinvesteringarna i relation till BNP. I försörjnings- balansen redovisas lagerinvesteringarna dels som bidraget i procent- enheter till  
 BNP-tillväxten 
  i  
 t-1 
  priser, motsvarande förändringen av lagerinvesteringarna i procent av BNP motsvarande period före- gående år. Dessutom redovisas lagerförändringens värde i miljoner kronor i fasta  
 t-1 
  priser, som motsvarar samma andel av BNP som andelen i  
 t-1 
  priser. 
 Säsongrensning och kalenderkorrigering 
 Säsongrensning kräver långa tidsserier för att kvaliteten skall bli hög. Den kan i princip göras på vilka tidsserier som helst. Det väsentliga är att varje serie hänger ihop över år och kvartal. Att säsong- rensa värden eller index ger samma resultat. Vid säsongrensning av varje serie för sig går additiviteten förlorad oavsett hur indata ser ut. Den saknade additiviteten i kedjeindexserierna innebär inget principiellt problem. 
 Beträffande kalenderkorrigering innebär metodbytet inga särskil- da problem. Korrigeringen avser att göra materialet mer jämförbart genom att ta hänsyn till att en del av produktions- och sysselsätt- ningsförändringen beror på förändring i antalet arbetsdagar. 
 Kalenderkorrigeringen kan kritiseras för att den inte tar hänsyn till förändringar i övertid och antal sysselsatta när dessa skiljer sig åt mellan åren. Dessutom är kalenderkorrigeringen olika för pro- duktion och sysselsättning (arbetade timmar), vilket påverkar pro- duktivitetsutvecklingstalen. Men detta är helt andra problem, som inte har med kedjeindexmetoden att göra. 
  
 7.3 
  
 Fastprismetoder i praktiken 
  
 I de svenska nationalräkenskaperna används olika metoder för fast- prisberäkning. För många områden finns relevanta prisindex som används för att deflatera värden i löpande priser. För andra områ- den används volymindikatorer för fastprisberäkningarna. Här görs 
 144 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 en kortfattad översikt över vilka metoder som används för olika områden. 
 Kvartalsberäkningarna 
 I kvartalsberäkningarna deflateras varje del av räkenskaperna för sig. Det görs ingen sammanvägning av olika prisindex inom syste- met, vilket däremot görs i årsräkenskaperna som beskrivs längre fram. 
 För hushållens konsumtionsutgifter används i huvudsak olika delindex från KPI för deflatering. Deflateringen görs på ändamål. För några delområden som barn- och äldreomsorg, bensin och uppvärmning av bostäder, används volymindikatorer. Den sam- manvägda (implicita) indexen brukar ligga relativt nära den totala KPI. Prisutvecklingen skiljer sig oftast med endast några tiondels procent. 
 Skillnaden har flera orsaker. En av skillnaderna är att vikterna i nationalräkenskaperna kan skilja sig något från de vikter som an- vänds i KPI. En annan skillnad är att bostäder behandlas olika i nationalräkenskaperna och i KPI. Dessutom har KPI och national- räkenskaperna lite olika täckning av hushållens konsumtion. I nationalräkenskaperna ingår t.ex. svenska hushålls konsumtion i ut- landet medan utlänningars konsumtion i Sverige dras ifrån. Svenska hushålls konsumtion i utlandet deflateras med en index som vägs ihop av  
 KPI-indexar 
  från länder där svenskar vanligen turistar, med korrigering för växelkursförändringar. 
 De offentliga konsumtionsutgifterna deflateras på kostnadsslag. Insatsförbrukningen deflateras i huvudsak med olika delindex ur PPI och KPI. Lönerna, som svarar för en stor andel av den offent- liga konsumtionen, volymframskrivs med uppgifter om dagkorrig- rade arbetade timmar. Antag att lönerna i de statliga myndigheterna första kvartalet år t var 5 000 miljoner kronor, antalet arbetade tim- mar (kalenderkorrigerade) var 12 000 samma period och antalet arbetade timmar första kvartalet år t+1 var 11 800. Då har volymen arbetade timmar minskat med 1,7 procent (volymindex 98,3). Lönerna år t+1 i fasta (år t) priser beräknas då som 5 000 x 0,983 = 4 915 
 Maskininvesteringar deflateras med inhemsk tillgångsindex från systemet för producentprisindex (PPI). Indexar hämtas på så låg produktnivå som  
 PPI-systemet 
  tillåter och vägs ihop med vikter från den senaste tillgångs- och användningstabellen. 
 145 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 Datorer kan i kvartalsräkenskaperna inte urskiljas separat utan deflateras tillsammans med övriga maskiner. Datorprogramvara de- flateras med det prisindex som används för produktionen i dator- konsultbranschen, alltså med ett rent löneindex. 
 För byggnadsinvesteringar används olika kombinationer av faktor- prisindex eller byggnadsprisindex beroende på när index är tillgäng- liga. 
 Export och import av varor deflateras i allt väsentligt med export- och importprisindex från  
 PPI-systemet. 
  Deflateringen görs på de- taljerad produktgrupp. 
 Export och import av tjänster beräknas i kvartalsräkenskaperna med samma indelning i produktgrupper som i årsräkenskaperna. Tjänsteexporten bryts på det viset ner i 48 produktgrupper och tjänsteimporten i 53 grupper. 
 Det saknas för övrigt prisindex som direkt speglar prisutveck- lingen av tjänsteexport och tjänsteimport. Större delen av de tjänst- er som ligger inom utrikeshandeln deflateras per produktgrupp med de prisindex som används för produktionen i motsvarande bransch- er. Export och import av konsulttjänster deflateras exempelvis med det prisindex som används för produktionen i konsultbranschen, dvs. med inhemska löneindex. 
 Provisioner vid varuförmedling deflateras med totala importpris- index när det gäller exportprovisioner, eftersom dessa uppkommer vid varuimport. På motsvarande sätt deflateras importprovisioner med totala exportprisindex. 
 Bristen på tjänsteprisindexar medför att för flertalet importerade tjänster används samma prisdeflatorer som för motsvarande expor- terade tjänster, vilka alltså även används för att volymberäkna produk- tionen. Effekten på  
 BNP-utvecklingen 
  blir därför neutral. 
 Produktionsberäkningen för näringslivet på kvartal görs så att man försöker beräkna en indikator för utvecklingen av förädlings- värdet i fasta priser. Beräkningen av indikatorn utgår ofta från nå- gon uppgift i löpande priser som deflateras, men i några fall används direkta volymindikatorer (kvantitetsuppgifter). 
 Kvantitetsuppgifter används för jordbruk, skogsbruk, fiske, el och värme samt vissa tjänster inom transportområdet. Beräkningen av byggnadsverksamhet i fasta priser bygger på sysselsättningsupp- gifter, liksom produktionen av utbildnings- och sjukvårdstjänster. 
 För några tjänstebranscher används särskilda tjänsteprisindex; det är fallet för uthyrning, restaurang, hotell, flygtjänster och tele- kommunikation. Ett sammanvägt maskinindex används för att de- flatera maskinuthyrningsverksamhet. Parti- och detaljhandeln 
 146 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 deflateras med PPI- och  
 KPI-index. 
  För övriga producenttjänster används löneindex, utan någon korrigering för antagen produktivitets- utveckling. Det har bedömts som alltför godtyckligt att göra en så- dan korrigering. Det är svårt att motivera om den skall vara plus en eller två procent, eller om den kanske skulle vara minus en eller annan procent. Lite längre fram i kapitlet görs en redovisning av hur en eventuellt felaktig deflatering kan påverka BNP. 
 Volymberäkningen av gruvor och tillverkningsindustri görs med hjälp av IPI (Industriproduktionsindex). Den i sin tur bygger på uppgifter om leveranser, som deflateras med PPI. 
 Årsberäkningarna 
 En detaljerad dokumentation av de fastprismetoder som används i årsberäkningarna gjordes under 2002 för EU:s behov. Den doku- mentationen kommer också att bli tillgänglig för svenska använ- dare. 
 Deflateringen går till på delvis annorlunda sätt i årsberäkningarna jämfört med kvartalsberäkningarna. Skillnaderna är minst vad gäller hushållens konsumtionsutgifter, export och import. 
 Principerna för fastprisberäkning av hushållens konsumtions- utgifter är i stort desamma som i kvartalsräkenskaperna. Skillnader- na består i att deflateringen görs på en något finare detaljnivå i års- beräkningarna. 
 Deflateringen av export och import görs däremot med samma metoder och med samma detaljeringsgrad som i kvartalsräkenska- perna. 
 I övrigt finns det ett antal områden, för vilka deflatering sker med speciella index. Exempel på det är byggnadsinvesteringar och byggnadsreparationer. 
 Integrerad fastprisberäkning 
 För övrigt görs en integrerad fastprisberäkning inom systemet för tillgångs- och användningstabeller. Beräkningsgången är följande: Uppgifter om näringslivets produktion av varor och tjänster finns, eller beräknas, i allt väsentligt i löpande priser, på de cirka 400 produktgrupper som är finaste nivå i  
 T/A-tabellerna. 
  Med pro- duktion avses här bruttoproduktion och inte förädlingsvärden. Produktionsvärden i löpande priser deflateras med prisindex. För 
 147 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 vissa produkter används i årsberäkningarna liksom i kvartalsberäk- ningarna kvantitetsuppgifter. Det gäller exempelvis jordbruks- och skogsprodukter samt elektricitet och fjärrvärme. 
 Byggnadsproduktionen beräknas i årsräkenskaperna från använd- ningssidan i löpande och fasta priser. Det innebär att produktionen deflateras som summan av byggnadsinvesteringar och byggnads- reparationer. 
 Tjänsterna deflateras på produktgrupp, med diverse olika index. Produkter som används huvudsakligen för privat konsumtion def- lateras med delindex från KPI. För de områden där det finns pro- ducentprisindex för tjänster (exempelvis hotell, flyg och telekom- munikation) används dessa. För många transporttjänster används faktorprisindex och för några används volymuppgifter. Övriga tjänster deflateras med löneindex. De löneindex som används i kvar- talsräkenskaperna (konjunkturlöneindex) är inte baserade på sam- ma underlag som årsindexen, då strukturlöneindex används. Därför kan indexen revideras i samband med årsräkenskaperna. Det görs ingen korrigering för antagen produktivitetsutveckling. 
 Nationalräkenskapernas index för inhemsk tillgång 
 När all tillförsel i form av produktion, import (inklusive tullar och jordbruksavgifter) och försäljning från offentliga myndigheter och dessutom exportanvändningen är beräknad i löpande och fasta pri- ser, härleds för varje produktgrupp ett index för inhemsk tillgång  
 (IHT-index). 
  Indexet beräknas enligt exemplet nedan. 
  
 Löpande priser (LP):  
 produktion i näringslivet + offentlig försälj- ning + import – export 
  
 Fasta priser (FP):  
 produktion i näringslivet + offentlig försäljning + import – export 
 148 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 Exempel 
 : produktgrupp 33101, medicinsk utrustning och instrument 
  
 LP, milj kr 
  
 FP, milj kr 
  
 Produktion i näringslivet 
  
 8596 
  
 8879 
  
 Offentlig försäljning 
  
 216 
  
 215 
  
 Import 
  
 6431 
  
 6220 
  
 Tullar och jordbruksavgifter 
  
 2 
  
 2 
  
 Export 
  
 9420 
  
 9723 
  
 8  
 596+216+6431+2–9 
  420 
 8  
 879+215+6220+2–9 
  723 * 100 = 104,1 
 Indexen korrigeras för eventuella förändringar i produktskatte- satser.  
 IHT-index 
  används för att produktvis deflatera insatsför- brukning i näringslivet och i offentliga myndigheter samt brutto- investeringar.  
 IHT-index 
  används där ingen annan specifik index- information är tillgänglig. 
 Resultatet blir att insatsförbrukningen och bruttoinvesteringen i varje bransch deflateras med en index som är sammanvägd av de produkter som används i den aktuella branschen. 
 Produktskatter och produktsubventioner 
 Skatter och subventioner i fasta priser betyder att den skattesats som gällde för basåret skall tillämpas. I de svenska nationalräken- skaperna är det alltså de skattesatser som gällde föregående år. Att det är föregående års skattesats som gäller får effekten att det år en ny skatt införs, t.ex. om momsen breddas till att omfatta nya pro- dukter, kommer det att finnas ett skattebelopp i löpande priser me- dan beloppet i fasta priser är noll. 
 149 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 Att deflatera producenttjänster 
 Ofta påtalas bristen på adekvata prisindex för produktionen av s.k. producenttjänster, alltså sådana tjänster som i första hand används av andra företag. 
 Det är sant att det för stora tjänsteområden saknas prisindex och i nationalräkenskaperna tvingas man då söka andra lösningar. I all- mänhet används då löneindex för deflatering. Exempel på sådana områden är ekonomiska och juridiska konsulttjänster,  
 IT-konsult- 
  tjänster, databehandlingstjänster, bevakning och finansiella tjänster. Det pågår emellertid ett utvecklingsarbete inom SCB med att ta fram relevanta prisindex för de flesta tjänstebranscher. Flera av des- sa nya index planeras att vara i produktion från år 2005. 
 Att använda ett löneindex innebär att man gör antagandet att prisutvecklingen på tjänsterna följer löneutvecklingen i branschen. Man antar alltså (implicit) att det inte sker någon förändring i pro- duktivitetsutveckling eller i driftsöverskott. Om antagandet är fel- aktigt och innebär att man missar att ta hänsyn till en faktisk pro- duktivitetsutveckling, får det naturligtvis effekter på beräkningarna i nationalräkenskaperna. 
 I följande exempel (tabell 7.1 och 7.2) visas vad som händer om fel index används för att deflatera produktionen av en viss produkt, a. Produkt a produceras i bransch XX och den har bara två använd- ningsområden: den används dels som insats i den egna branschen och dels köps den som insatsförbrukning av bransch YY. I exemp- let används dels ett löneindex för att deflatera produktionen av produkt a (alternativ 1) och dels ett sant index för deflateringen (i alternativ 2). Löneindexet ligger på 106,5, medan den faktiska prisutvecklingen legat på 102,2. I exemplet kommer branschen, när den deflateras med löneindex, att visa en nedgång i volymutveck- lingen för förädlingsvärdet med 6,5 procent. Om deflateringen i stället görs med den sanna prisutvecklingen, visar förädlingsvär- det en volymökning med 2,1 procent. 
 Sysselsättningen i branschen minskar med 0,9 procent och arbets- produktiviteten minskar med 5,7 procent då löneindexet används. Med det sanna indexet ökar däremot produktiviteten med 3 pro- cent. En ganska betydande skillnad. 
 Det är också av intresse att se vad som händer i branschen YY, som använder produkten a (se tabell 7.2). Produktionen i bransch- en har ökat med 1,5 procent i volym och sysselsättningen har ökat med 2,3 procent. I det första fallet, när produkt a deflateras med löneindex, kommer branschen att visa en förädlingsvärdeutveckling 
 150 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 på 3,7 procent och en arbetsproduktivitetsutveckling på 1,4 pro- cent. I alternativ två, när produkten a deflateras med det sanna indexet, som visar en lägre prisutveckling, kommer bransch YY i stället att ha en lägre förädlingsvärdeutveckling, dvs. med 1,4 procent och en minskning i produktivitetsutvecklingen med 0,8 procent. 
 Tabell 7.1 Effekter av att använda olika deflatorer, bransch XX 
  
 Bransch XX 
  
 År t 
  
 löne- 
  
 FP alt 1 
  
 "sant" 
  
 FP alt 2 
  
 År  
 t-1 
  
 Produktion 
  
 LP 
  
 index 
  
 index 
  
 LP 
  
 Produkt a 
  
 11000 
  
 106,5 
  
 10329 
  
 102,2 
  
 10763 
  
 10400 
  
 Produkt b 
  
 200 
  
 192 
  
 104 
  
 192 
  
 220 
  
 Summa 
  
 11200 
  
 10521 
  
 10955 
  
 10620 
  
 Insatsförbrukning 
  
 Produkt a 
  
 800 
  
 106,5 
  
 751 
  
 102,2 
  
 783 
  
 720 
  
 Övrigt 
  
 5500 
  
 102,3 
  
 5376 
  
 102,3 
  
 5376 
  
 5200 
  
 Summa 
  
 6300 
  
 6127 
  
 6159 
  
 5920 
  
 Förädlingsvärde 
  
 4900 
  
 4393 
  
 4796 
  
 4700 
  
 förändring 
  
 -6,5 
  
 2,1 
  
 Arbetade timmar 
  
 1100 
  
 1100 
  
 förändring 
  
 -0,9 
  
 Produktivitetsutveckling 
  
 -5,7 
  
 3,0 
  
 Tabell 7.2 Effekter av att använda olika deflatorer, bransch YY 
  
 År t 
  
 löne- 
  
 FP alt 1 
  
 "sant" 
  
 År  
 t-1 
  
 Bransch James 
  
 LP 
  
 index 
  
 index 
  
 FP alt 2 
  
 LP 
  
 Produktion 
  
 40000 
  
 101 
  
 39604 
  
 101 
  
 39604 
  
 39000 
  
 Insatsförbrukning 
  
 Produkt a 
  
 10200 
  
 106,5 
  
 9577 
  
 102,2 
  
 9980 
  
 9680 
  
 Övrigt 
  
 12000 
  
 99,5 
  
 12060 
  
 99,5 
  
 12060 
  
 12000 
  
 Förädlingsvärde 
  
 17800 
  
 17966 
  
 17563 
  
 17320 
  
 Förändring 
  
 3,7 
  
 1,4 
  
 Arbetade timmar 
  
 4500 
  
 förändring 
  
 2,3 
  
 Produktivitetsutveckling 
  
 1,4 
  
 -0,8 
  
 151 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 Vad som händer i det här fallet är alltså, att tillväxten i förädlings- värde och produktivitet kommer att redovisas i fel bransch. Struk- turen i näringslivet blir felredovisad och den som arbetar med bransch- analyser blir vilseledd. 
 Däremot påverkas inte den redovisade BNP eller  
 BNP-tillväxten 
  när produktionen används som insatsförbrukning, vilket är fallet för den största delen av producenttjänsterna. 
 Värre är det med de producenttjänster som används för slutlig användning, exempelvis som bruttoinvestering eller som export. Där slår den felaktiga deflateringen direkt på  
 BNP-utvecklingen. 
  Det gäller i hög grad investeringar i programvara (åtminstone den köpta programvaran), i vissa arkitekttjänster samt i byggkonsult- tjänster samt en stor del av exporttjänsterna. 
 År 1999 var det  
 BNP-påverkande 
  belopp som deflaterades med löneindex strax under 120 miljarder kronor. Om man som räkne- exempel antar att man därigenom missade två procents produk- tivitetsutveckling, skulle  
 BNP-tillväxten 
  ha blivit en tiondel högre än den redovisade. Då har inte motsvarande antagande gjorts för importen. Delar av importen av tjänster deflateras, i brist på annan information, med samma index som den svenska produktionen av motsvarande tjänst. En motsvarande justering på importen skulle ha påverkat  
 BNP-utvecklingen 
  åt andra hållet, dvs. dragit ned BNP- tillväxten något. 
 Datorer 
 Ett annat område som ibland diskuteras är hur valet av metod för deflatering av datorer påverkar den  
 BNP-utveckling 
  som redovisas. I de svenska nationalräkenskaperna deflateras datorer med pris- index från  
 PPI-systemet. 
  En stor del av de datorer, som köps i Sverige importeras. Importen av datorer och investeringar i datorer deflateras med samma index, och eftersom investeringen är en plus- post i beräkningen av BNP medan importen är en minuspost, är deflateringen av datorer i stort sett neutral för  
 BNP-utvecklingen. 
  
 152 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 Offentliga konsumtionsutgifter 
 Deflateringen av den offentliga konsumtionen har däremot en di- rekt påverkan på den uppmätta  
 BNP-tillväxten. 
  
 I kapitlet om produkträkenskaperna beskrivs hur den offentliga konsumtionen beräknas. I avsaknad av marknadspriser beräknas den från kostnadssidan enligt tabell 7.3 nedan. 
 Tabell 7.3 Offentlig konsumtion beräknad från kostnadssidan, löpande priser, miljarder kronor, kvartalsberäkning för år 2000 
  
 + insatsförbrukning 
  
 218 
  
 + löner 
  
 251 
  
 + kollektiva avgifter 
  
 92 
  
 + övriga produktionsskatter 
  
 16 
  
 - övriga produktionssubventioner 
  
 3 
  
 + kapitalförslitning 
  
 41 
  
 - försäljning 
  
 118 
  
 + direktkonsumtion 
  
 51 
  
 = konsumtionsutgifter 
  
 548 
  
 De offentliga lönerna utgör ungefär 45 procent av de offentliga konsumtionsutgifterna och mer än 10 procent av BNP. Deflate- ringen har en direkt påverkan på utfallet av  
 BNP-utvecklingen 
  i fasta priser. I de svenska nationalräkenskaperna används arbetade timmar, utan något försök till korrigering för produktivitetsför- ändring, dvs. det berömda antagandet om att produktivitetsutveck- lingen är noll inom offentlig sektor. I kvartalsräkenskaperna görs beräkningen på sektorer och i årsräkenskaperna görs beräkningen på ändamål enligt COFOG. Relativa förskjutningar mellan ändamål gör att produktivitetsutvecklingen totalt ändå kan avvika från noll. 
 Om man i Sverige hade gjort ett antagande om att produktivite- ten i den offentliga produktionen ökade med en procent mellan 1999 och 2000 skulle  
 BNP-utvecklingen 
  ha blivit en tiondel högre (beräkningen är gjord på grov nivå). 
 Olika länder har något olika metoder för fastprisberäkning av icke marknadstjänster. I några länder används löneindex på relativt detaljerad nivå (olika personalgrupper), i några länder görs något antagande om produktivitetsutveckling. Den internationella utveck- 
 153 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 lingen går mot att i allt högre grad försöka hitta direkta volymmått på produktionen av  
 icke-marknadstjänster. 
  Några länder har, åt- minstone delvis, redan infört sådana metoder, t.ex. Storbritannien. Inom EU skall länderna inom några år gå ifrån att använda input- relaterade mått på produktionen i fasta priser, åtminstone för individ- relaterade tjänster som utbildning och sjukvård. 
 Utvecklingsarbeten pågår inom nationalräkenskaperna för dessa områden, såväl i Sverige som i andra länder. För kollektiva tjänster som t.ex. försvar och rättsväsende kan det dröja längre innan det är möjligt att hitta användbara volymmått. 
 Reala inkomstmått 
 Det är också möjligt att deflatera inkomstflöden och i princip ock- så balansposter som sparande. Det man då får göra är att deflatera med ett prisindex som speglar köpkraften relaterad till en viss korg av varor och tjänster. Genom att sedan jämföra den deflaterade in- komsten med motsvarande inkomst för basperioden kan man mäta hur inkomstens köpkraft har förändrats. I SNA/ENS används be- nämningen real inkomst för inkomster som är deflaterade på detta sätt. 
 Några av de inkomstmått som presenteras i fasta priser är följan- de: 
 Bruttonationalinkomsten  
 (BNI) 
  
 BNI beräknas som 
  
 BNP 
  
 +primära inkomster från utlandet 
  
 –primära 
  inkomster till utlandet 
  
 BNP i fasta priser är i princip ett volymmått på den produktion som skett i landet, eller ett mått på volymutvecklingen av den slutliga användningen. För att beräkna den reala BNI, som är ett inkomstmått, görs vissa justeringar. Den reala bruttonational- inkomsten skall mäta köpkraften hos den produktion som genere- rar inkomsterna. Den totala realinkomst som genereras av produk- tionen är också beroende av hur export- och importpriserna ut- vecklas. Om importpriserna utvecklas snabbare än exportpriserna (dvs. försämrad  
 terms of trade 
 ) behövs en större export för att betala importen. Eller omvänt: om exportpriserna stiger snabbare 
 154 
  
 SOU 2002:118 
  
 Volymberäkningar 
  
 än importpriserna, behövs en mindre produktionsinkomst för att betala för importen. 
 Det finns ingen absolut vedertagen metod för att mäta bytes- vinst eller bytesförlust i utrikeshandeln. I SNA och ENS disku- teras flera olika modeller, men en modell rekommenderas starkare än andra modeller och det är den metod som tillämpas i de svenska räkenskaperna. Den innebär att både exporten och importen defla- teras med en index som är beräknad som ett aritmetiskt medelvärde av export- och importindexarna. Skillnaden mellan exporten och importen deflaterade med sina respektive index och deflaterade med den korrigerade indexen ger bytesvinsten eller bytesförlusten ( 
 terms of trade 
 ). 
 De primära inkomsterna till och från utlandet deflateras med implicitprisindex för inhemsk slutlig användning (= konsumtion + fast bruttoinvestering + lagerinvestering). Den metoden är vald och används i den svenska publiceringen, för att det är den metod som skall tillämpas vid rapporteringen till EU för inläggning i Eurostats databaser. 
 För att beräkna real disponibel bruttonationalinkomst görs till- lägg för löpande transfereringar, mottagna från och erlagda till ut- landet. Transfereringarna deflateras också med prisindex för in- hemsk slutlig användning. 
 Sammanfattning av sambandet mellan de olika realinkomstaggregaten: 
 BNP i fasta priser 
 + terms of trade 
 = real inhemsk bruttoprodukt 
 + reala primärinkomster från utlandet 
 – reala primärinkomster till utlandet 
 = real BNI 
 + reala löpande transfereringar från utlandet 
 – reala löpande transfereringar till utlandet 
 = real disponibel nationalinkomst 
 155 
  
 Volymberäkningar 
  
 SOU 2002:118 
  
 – kapitalförslitning i fasta priser 
 = real disponibel nettonationalinkomst 
 Hushållens reala disponibla inkomster 
 Hur hushållssektorns inkomster utvecklas realt redovisas i national- räkenskaperna. Även där är avsikten att mäta hushållssektorns köp- kraft och de disponibla inkomsterna deflateras med implicitpris- index för hushållens konsumtionsutgifter. 
 Implicitprisindex 
 Ett implicitprisindex är ett index som beräknas genom att ett värde i löpande priser divideras med ett värde i fasta priser. Det implicita indexet blir på det viset en sammanvägning av de prisindex som används för att deflatera de varor och tjänster som ingår i t.ex. ett aggregat. Implicitprisindex för BNP kallas ibland  
 BNP-deflatorn 
  och kan beräknas när alla de delar som ingår i BNP har beräknats i löpande och fasta priser.  
 BNP-deflatorn 
  är ett resultat av beräk- ningarna i nationalräkenskaperna och inte en självständig variabel som tas fram före beräkningarna. 
 156 
 8 Sektorräkenskaperna 
 I den del av nationalräkenskaperna som kallas sektorräkenskaperna ligger tyngdpunkten på de konton som redovisar inkomstomför- delning och inkomstanvändning. De sektorer som redovisas är de s.k. institutionella sektorerna och de slutliga saldona är sektorvis finansiellt sparande. 
 I produkträkenskaperna redovisas branscher och ändamål. Bransch- redovisningen bygger i princip på verksamhetsenheter som statis- tisk enhet. Sektorräkenskapernas minsta byggsten är i stället den institutionella enheten. Institutionella enheter definieras i ENS  
 2.12–216. 
  
 Definition:  
 Den institutionella enheten är ett grundläggande eko- nomiskt beslutsfattande centrum som karakteriseras av enhetlighet i beteendet och självständighet i beslutsfattandet under utövande av sin huvudsakliga funktion. En inhemsk enhet betraktas som en institutionell enhet om den har självständighet i beslutsfattandet ifråga om sin grundläggande funktion och antingen har en fullstän- dig bokföring eller det skulle vara möjligt och meningsfullt, både från ekonomisk och från juridisk synpunkt, att sammanställa en full- ständig bokföring om så erfordrades. 
 För att kunna sägas ha självständighet i beslutsfattandet ifråga om sina grundläggande funktioner, måste en enhet: 
  
 a) 
  
 ha rätt att äga varor eller tillgångar självständigt; den kan där- för byta ägandet till varor eller tillgångar genom transaktioner med andra institutionella enheter, 
  
 b) 
  
 ha förmåga att ta ekonomiska beslut och gå in i ekonomiska aktiviteter för vilka den själv blir direkt ansvarig och har att lagenligt svara för, 
  
 c) 
  
 ha möjlighet att ådra sig skulder för egen del, att åta sig andra förpliktelser eller vidare åtaganden liksom att ingå avtal. 
  
 157 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 För att kunna anses ha en fullständig bokföring måste en enhet ha bokföringsmaterial som täcker alla dess ekonomiska och finansiella transaktioner företagna under bokföringsperioden, likväl som en balansräkning över tillgångar och skulder. 
 Följande principer tillämpas då enheter inte klart har de båda karakteristiska drag som utmärker en institutionell enhet: 
  
 a) 
  
 hushåll har alltid självständigt beslutsfattande i sin grundlägg- ande funktion och måste därför vara institutionella enheter, även om de inte har en fullständig bokföring. 
  
 b) 
  
 enheter som inte har en fullständig bokföring och för vilka det heller inte skulle vara meningsfullt att ställa samman en full- ständig bokföring om så erfordrades, behandlas tillsammans med de institutionella enheter i vars bokföring deras ofullstän- diga konton är integrerade. 
  
 c) 
  
 enheter som, även om de har en fullständig bokföring, inte har självständighet i beslutsfattandet avseende sin grundläggande funktion behandlas tillsammans med de enheter som kontrol- lerar dem. 
  
 d) 
  
 enheter som uppfyller definitionen för en institutionell enhet betraktas som sådana även om de inte publicerar sin bokföring. 
  
 e) 
  
 enheter som är en del av en grupp enheter som ägnar sig åt produktion och som har fullständig bokföring uppfattas som institutionella enheter även om de delvis har överlämnat sin självständighet till den centrala enhet (holdingbolaget) som är ansvarig för den allmänna ledningen i gruppen; holdingbolaget självt betraktas som en institutionell enhet särskild från enheter- na som det kontrollerar, såvida inte b) ovan är tillämpligt. 
  
 f) 
  
 kvasibolag har en fullständig bokföring men de har dock inte någon oberoende juridisk ställning. Likväl har de ett ekono- miskt och finansiellt beteende som är annorlunda än deras äga- res och som liknar bolagens. Därför anses de ha självständighet i besluten och de betraktas som egna institutionella enheter. 
  
 De institutionella enheterna grupperas i institutionella sektorer. De institutionella sektorer som används i de svenska nationalräkenska- perna är: 
 158 
  
 SOU 2002:118 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 Icke-finansiella 
  
  företag 
  
 Finansiella företag 
  
 Hushåll 
  
 Offentlig sektor 
  
 Staten inklusive socialförsäkring 
 Staten 
 Socialförsäkring 
 Kommuner 
 Primärkommuner 
 Landsting 
 Svenska kyrkan (t.o.m. 1999) 
  
 Hushållens ideella organisationer (HIO) HIO ej Svenska kyrkan 
  
 Svenska kyrkan (fr.o.m. 2000) 
  
 Utlandet 
  
 Klassificeringen till institutionell sektor följer de anvisningar som ges i MIS 2001:2 (MIS = Meddelanden i samordningsfrågor). Gruppe- ringen av sektorer skiljer sig något. I nationalräkenskaperna ligger socialförsäkringssektorn som en undergrupp till staten, medan den enligt MIS 2001:2 är en egen huvudsektor. Enligt MIS finns det två undergrupper till sektorn HIO : 
  
 HIO exklusive registrerade trossamfund 
  
 Registrerade trossamfund inklusive Svenska kyrkan 
  
 I nationalräkenskaperna är Svenska kyrkan en egen undergrupp skild från övriga HIO. 
 I nationalräkenskaperna är offentlig sektor en huvudgrupp, en- ligt MIS är statlig sektor, kommunal sektor och socialförsäkrings- fonder huvudgrupper utan gruppering till offentlig sektor. 
 Vad som ingår i de olika sektorerna 
 I  
  
 Icke-finansiella 
  
  företag  
 ingår företag som är marknadsproducenter och vars huvudsakliga aktivitet är produktion av varor eller icke- finansiella tjänster. Det är bara företagens svenska delar som ingår; svenska företags filialer eller verksamhetsställen i utlandet ingår inte. 
 159 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Enheter i företagssektorn kan vara aktiebolag, handelsbolag, kommanditbolag, bostadsrättsföreningar, bostadsstiftelser, statliga affärsverk eller filialer till utländska  
 icke-finansiella 
  företag. Vem som äger företagen är egalt, offentligägda bolag tillhör företags- sektorn (med vissa undantag för ett fåtal bolag som inte kan betrak- tas som marknadsproducenter), likaså gör utlandsägda bolag. 
 I företagssektorn ingår också icke vinstdrivande organisationer som betjänar företag, t.ex. arbetsgivarorganisationer och bransch- organisationer. 
 I  
 finansiella företag  
 ingår företag som främst ägnar sig åt finans- förmedling och finansiell serviceverksamhet. Här ingår t.ex. mone- tära finansinstitut, banker (inklusive filialer till utländska banker), bostadsinstitut, värdepappersfonder, fondkommissionärer, investment- bolag m.m. Sveriges riksbank tillhör finansiell företagssektor. I sek- torn ingår också försäkringsföretag, pensionsinstitut och finansiella serviceföretag som börser, fondbolag m.m. 
 I stort sett råder ett  
 ett-till-ett-förhållande 
  mellan den institutio- nella sektorn finansiella företag och näringslivets branscher SNI  
 65–67, 
  kreditinstitut och försäkringsbolag. Det finns ett fåtal per- sonliga företag som tillhör bransch 67, t.ex. försäkringsmäklare, som tillhör hushållssektorn och inte sektorn finansiella företag. Det rör sig om ett fåtal, med totalt så liten verksamhet att det i praktiken är negligerbart. 
 I nationalräkenskapernas tabeller redovisas  
 hushållssektorn till- sammans med hushållens ideella organisationer  
 (HIO). I konsum- tionen redovisas i många tabeller egentliga hushålls konsumtions- utgifter skilda från konsumtionsutgifter i HIO, men i sektorräken- skaperna redovisas de två sektorerna tillsammans. Det är önskvärt och planerat, att redovisa dem var för sig. Men för att det skall vara möjligt att helt separera sektorerna krävs utvecklingsarbete och för- bättrat dataunderlag. Då måste t.ex. också transaktioner mellan egent- liga hushåll och HIO skiljas ut. 
 I hushållssektorn ingår individer, eller grupper av individer, i sin egenskap av konsumenter. Där ingår också personliga företagare som är marknadsproducenter och där näringsverksamheten inte går att separera från hushållets ekonomi. Hushållen som producenter av bostadstjänster (se kapitel 3 om produkträkenskaperna) svarar för en relativt stor andel av driftsöverskottet i hushållssektorn. 
 Hushållens ideella organisationer (HIO) är icke vinstdrivande orga- nisationer som betjänar hushållssektorn i syfte att tillvarata hus- hållens intressen eller bedriva humanitär hjälpverksamhet. Exempel på sådana organisationer är idrottsföreningar, fackföreningar, tros- 
 160 
  
 SOU 2002:118 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 samfund, ideella stiftelser och hjälporganisationer som Röda Kor- set eller Rädda Barnen. Föräldrakooperativ och brukarkooperativ är andra exempel på enheter som betraktas som icke vinstdrivande och som tillhör HIO. 
 I  
 den offentliga sektorn  
 ingår enheter som är offentligt kontrolle- rade, som inte är marknadsproducenter, vars produktion är avsedd för individuell och kollektiv konsumtion samt enheter som främst ägnar sig åt omfördelning av inkomster och förmögenhet. Enheter- na finansieras huvudsakligen med obligatoriska betalningar från en- heter som hör till andra sektorer. 
 I den offentliga sektorn ingår också intresseorganisationer och andra institutioner som inte är myndigheter, men som kontrolleras och huvudsakligen finansieras av det offentliga. 
  
 Staten  
 omfattar alla administrativa statliga departement och and- ra centrala myndigheter och institutioner. Där ingår också icke vinstdrivande ideella organisationer som kontrolleras och huvud- sakligen finansieras av staten. Det kan vara ideella föreningar, öv- riga stiftelser eller fonder, allmänna försäkringskassor, offentliga korporationer och anstalter och ett fåtal aktiebolag. De statliga affärs- verken betraktas som marknadsproducenter och redovisas i före- tagssektorn. 
 Några enheter som drivs i form av aktiebolag, t.ex. de kungliga teatrarna och Chalmers tekniska högskola, ingår i den statliga sek- torn och redovisas som statlig myndighet. De kan inte anses vara marknadsproducenter; deras försäljningsintäkter täcker mindre än 50 procent av produktionskostnaderna och de kontrolleras och är huvudsakligen finansierade av staten. Botniabanan AB förs till stat- liga sektorn, eftersom syftet med bolaget är att finansiera och byg- ga en infrastrukturinvestering, som efter färdigställandet enligt av- tal regelbundet skall nyttjas och betalas av staten. 
 Exportkreditnämnden ingår i den statliga sektorn, men klassifi- ceras som marknadsproducent och redovisas i produkträkenskaper- na i näringslivet. Det gör också Vägverkets och Banverkets enheter för byggnads- och anläggningsproduktion. 
 I  
 socialförsäkringssektorn  
 ingår alla offentliga institutionella en- heter vars huvudsakliga aktivitet är att administrera fonderade social- försäkringssystem. Enheterna har inrättats av och kontrolleras av staten genom lagstiftning eller på annat sätt. Syftet med dem är att ge socialförsäkringsförmåner till hela eller stora delar av samhället. Institutionerna skall ha en självständig ställning gentemot staten; det garanteras genom att förmånerna finansieras via fonder. 
 161 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 Socialförsäkringssystemen skall uppfylla två kriterier: 
  
 Genom lag och förordning är det obligatoriskt för vissa grup- per i befolkningen att delta eller att betala avgifter. 
  
 Den offentliga sektorn är ansvarig för ledningen av institutio- nen vad beträffar att bestämma eller att godkänna bidrag och förmåner oberoende av dess roll som övervakande organ eller arbetsgivare. 
  
 Socialförsäkringssektorn omfattar allmänna tilläggspensionssyste- met (ATP) och premiepensionssystemet. De institutioner som admi- nistrerar systemen är de Allmänna pensionsfonderna  
 (AP-fonder- 
  na) och Premiepensionsmyndigheten (PPM). 
 I  
 den kommunala sektorn  
 ingår primärkommuner, landsting, kom- munalförbund och kommunförbund. Fram till och med 1999 redo- visades Svenska kyrkan som kommunal myndighet men den ingår från 2000 i hushållens ideella organisationer (HIO). 
 I kommunerna finns enheter vars produktion täcks av avgifter och som därför betraktas som marknadsproducenter. Det rör verksam- heter som renhållning och avfallshantering, produktion av vatten och avloppsrening, energiproduktion samt distribution och admi- nistration av bostäder. Sådana enheter ingår i produkträkenska- perna i näringslivet men tillhör i sektorräkenskaperna offentliga sektorn. 
 Kommunala sektorn beräknas och kan redovisas med nedbryt- ning på primärkommuner, inklusive ideella organisationer och lands- ting. 
  
 I vissa fall redovisas  
 den offentliga sektorn konsoliderad 
 . I en kon- soliderad redovisning har transaktionerna mellan de ingående sek- torerna nettats ut. De transaktioner som nettobokförs är framför allt de stora inkomstströmmarna mellan staten och kommunerna. 
  
 I  
 utlandssektorn  
 bokförs de transaktioner som de inhemska en- heterna har med utlandet. Summan av inhemska transaktioner är alltså definitionsmässigt lika med de transaktioner som bokförs i utlandssektorn. 
 162 
  
 SOU 2002:118 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 Skärningen mellan produkträkenskaperna och sektorräkenskaperna 
 I sektorräkenskaperna redovisas de transaktioner som äger rum mellan institutionella enheter. Tyngdpunkten ligger på kontona för inkomstfördelning, inkomstomfördelning och inkomstanvändning. 
 I produkträkenskaperna är det verksamhetsenheter som är de sta- tistiska enheterna och tyngdpunkten ligger på produktion och an- vändning av varor och tjänster. 
 Statistikkällorna till sektorräkenskaperna 
 I beräkningen av den offentliga sektorn är produkträkenskaperna och sektorräkenskaperna integrerade. De källor som används täck- er sektorernas samtliga transaktioner. Det är en styrka i beräkning- en eftersom det ger ytterligare möjligheter till analyser och kont- roller. Det ställer också stora krav på det underlag som används i beräkningarna, att det skall vara konsistent och att transaktionerna är korrekt klassificerade. Det underlag som står till buds i dag är inte helt tillfredsställande i det avseendet. Onödigt stora national- räkenskapsresurser får läggas på granskning och kontroll av under- laget och på att utreda konsistensbrister. Det kan vara ganska stora skillnader mellan de statsbidrag till kommunerna som redovisas från utbetalande och mottagande sektor. I nationalräkenskaperna måste man, om det inte går att få samstämmighet, slutligen välja att använda uppgifterna från en av källorna. Vanligen används då den uppgift som lämnas från den statliga redovisningen. 
 Också för den finansiella företagssektorn är beräkningen i stort sett integrerad. Som nämndes tidigare råder det i praktiken ett ett-  
 till-ett-förhållande 
  mellan finansiell bransch i produkträkenskaper- na och finansiell sektor i sektorräkenskaperna, produktionskontot i sektorräkenskaperna hämtas från produkträkenskaperna. 
 Beräkningarna av utlandssektorn hämtar sitt underlag från betal- ningsbalansstatistiken och är i princip samordnad med den statisti- Chang. De svenska institutionella enheterna grupperas i angivna sek- torer och deras transaktioner med enheter i utlandet bokförs för sig i ett eget konto, dvs. utlandskontot. 
  
 Icke-finansiella 
  företagssektorn och hushållssektorns (exklusive HIO) produktionsverksamheter ingår båda i näringslivet i produkt- räkenskaperna. Idealt vore att genomföra produktionsberäkningar- na med klassificering också efter institutionell sektor. Det har hit- 
 163 
 Sektorräkenskaperna SOU 2002:118 
 tills inte varit möjligt att genomföra i de svenska nationalräken- skaperna. Det beror framför allt på att det statistiska underlaget inte medger det. Men det skulle också ställa krav på mer national- räkenskapsresurser. 
 Det underlag som står till förfogande för att beräkna icke- finansiella företag är företagsstatistiken. 
 En beskrivning av hur driftsöverkott och sammansatt förvärvs- inkomst beräknas finns i kapitlet om BNP från inkomstsidan. 
 Konton och transaktioner som ingår i sektorräkenskaperna 
 Sektorräkenskaperna i de svenska NR omfattar de konton som anges nedan. Saldot på varje konto går vidare till nästa konto i konto- följden. 
 Produktionskonto 
 Saldo: förädlingsvärde 
 Inkomstbildningskonto 
 Saldo: driftsöverskott och sammansatt förvärvsinkomst 
 Allokering av primära inkomster 
 Saldo: Primärinkomstsaldo 
 Sekundär inkomstfördelning 
 Saldo: Disponibel inkomst 
 Omfördelning av naturainkomster 
 Saldo: Justerad disponibel inkomst 
 Användning av disponibel inkomst 
 Saldo: Sparande 
 Användning av justerad disponibel inkomst 
 Saldo: Sparande 
 Kapitalkonto 
 Saldo: Finansiellt sparande 
 164 
  
 SOU 2002:118 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 Till sektorräkenskapernas konton enligt SNA/ENS hör också: 
 Finansiellt konto 
 Saldo: Finansiellt sparande 
 Konto för andra volymförändringar 
 Saldo: Förändringar i förmögenheten på grund av andra volym- förändringar 
 Omvärderingskonto 
 Saldo: Förändringar i förmögenheten på grund av nominella kapital- vinster och kapitalförluster 
 Konto för neutrala kapitalvinster och kapitalförluster 
 Saldo: Förändringar i förmögenheten på grund av neutrala kapital- vinster och kapitalförluster 
 Konto för reala kapitalvinster och kapitalförluster 
 Saldo: Förändringar i förmögenheten på grund av reala kapital- vinster och kapitalförluster 
 Balansräkning 
 Det finansiella kontot ingår i finansräkenskaperna och saldot på det finansiella kontot är detsamma som på kapitalkontot: finansiellt sparande. På kapitalkontot beräknas sparandet utifrån förändringar i finansiella tillgångar och skulder, medan det från den reala sidan beräknas som inkomster minus utgifter. 
 De övriga kontona, inklusive balanskonton, ingår i nationalför- mögenhetsberäkningarna. Beräkningar av nationalförmögenheten har gjorts och publicerats sedan början av  
 1990–talet. 
  Den senaste publicerade beräkningen avser perioden  
 1980–1995 
  och publice- rades 1996. 
 1  
 Beräkningarna är gjorda enligt SNA 68 och anknyter till de tidigare nationalräkenskaperna. När nationalräkenskaperna lades om till SNA93/ENS95 lades nationalförmögenhetsberäkningar- na ned. Nya förmögenhetsberäkningar är planerade och kan i bästa fall bli färdiga år 2004. 
 Beskrivningen av sektorräkenskaperna inskränker sig till transak- tionerna i den reala delen av räkenskaperna. 
 Nedanstående tabell 8.1 är hämtad från nationalräkenskapernas definitiva årsberäkning och färdigställdes hösten 2001. Den funge- rar här som illustration till framställningen. Talen i tabellen är av- 
  
 1  
 N10 SM 9501, Nationalräkenskaperna, SCB 1996. 
 165 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 SOU 2002:118 
  
 rundade till miljarder kronor och avrundningar gör att den inte sum- merar. 
 Produktionskontot 
 I sektorräkenskaperna publiceras produktionskonton för de olika institutionella sektorerna. Som nämndes ovan är beräkningarna för offentliga sektorn integrerade; produktionskontot beräknas sam- tidigt som övriga konton. Produktionskontot för de finansiella före- tagen är detsamma som produktionskontot för branscherna SNI  
 65 
 – 
 67. 
  
 Uppdelningen mellan  
 icke-finansiella 
  företagssektorn och hus- hållssektorn är däremot inte baserad på ett egentligt statistiskt underlag. I de tidigare nationalräkenskaperna gjordes inget produk- tionskonto för de institutionella sektorerna utan man startade med driftsöverskottet. 
 166 
  
 SOU 2002:118 
  
 Sektorräkenskaperna 
  
 Tabell 8.1 
 Institutionella huvudsektorer 1999 
 Löpande priser, Watkins 
  
 Företag 
  
 Offentlig 
  
 Hushåll 
  
 Oför- 
  
 Totalt 
  
 sektor 
  
 och 
  
 delat 
 1 
  
 HIO 
  
 Konto 1 Produktion 
  
 1 
  
 Produktion 
  
 2 637 
  
 660 
  
 506 
  
 -1 
  
 3 801 
  
 2 
  
 Insatsförbrukning 
  
 1 451 
  
 263 
  
 233 
  
 42 
  
 1 989 
  
 3 
  
 Förädlingsvärde, brutto  
 (1-2) 
  till baspris 
  
 1 186 
  
 397 
  
 273 
  
 -43 
  
 1 812 
  
 4 
  
 Kapitalförslitning 
  
 185 
  
 48 
  
 49 
  
 282 
  
 5 
  
 Förädlingsvärde, netto  
 (3-4) 
  till baspris 
  
 1 001 
  
 349 
  
 224 
  
 -43 
  
 1 530 
  
 Konto 2.1 Inkomstbildning 
  
 1 
  
 Förädlingsvärde, netto till baspris 
  
 1 001 
  
 349 
  
 224 
  
 -43 
  
 1 530 
  
 2 
  
 Övriga produktionsskatter minus övriga 
  
 47 
  
 21 
  
 12 
  
 80 
  
 subventioner 
  
 3 
  
 Förädlingsvärde, netto till faktorpris  
 (1-2) 
  
 953 
  
 328 
  
 212 
  
 -43 
  
 1 450 
  
 4 
  
 Löner och kollektiva avgifter 
  
 746 
  
 329 
  
 31 
  
 1 106 
  
 5 
  
 Influtna produktskatter minus kalkylerade 
  
 -13 
  
 -13 
  
 6 
  
 Driftsöverskott och sammansatt 
  
 208 
  
 -1 
  
 181 
  
 -30 
  
 357 
  
 förvärvsinkomst  
 (3-4-5) 
  
 Konto 2.1.2 Allokering av primära inkomster 
  
 208 
  
 -1 
  
 181 
  
 -30 
  
 357 
  
 1 
  
 Driftsöverskott och sammansatt förvärvsinkom 
  
 2 
  
 Löner och kollektiva avgifter (till svenska hushåll) 
  
 1 104 
  
 1 104 
  
 3 
  
 Skatter på produktion och import 
  
 383 
  
 -12 
  
 370 
  
 4 
  
 Subventioner 
  
 42 
  
 -1 
  
 40 
  
 5 
  
 Kapitalinkomst, netto 
  
 2 
  
 -29 
  
 12 
  
 -15 
  
 6 
  
 Justering för indirekt mätta finansiella tjänster 
  
 42 
  
 -42 
  
 7 
  
 Primärinkomstsaldo  
 (1+2+3-4+5-6) 
  
 167 
  
 311 
  
 1 297 
  
 1 
  
 1 776 
  
 Konto 2.2 Sekundär inkomstfördelning 
  
 1 
  
 Primärinkomstsaldo 
  
 167 
  
 311 
  
 1 297 
  
 1 
  
 1 776 
  
 2 
  
 Löpande inkomst- och förmögenhetsskatter etc 
  
 440 
  
 440 
  
 3 
  
 Sociala avgifter 
  
 70 
  
 275 
  
 345 
  
 4 
  
 Sociala förmåner andra än in natura 
  
 408 
  
 408 
  
 5 
  
 Andra löpande transfereringar 
  
 72 
  
 143 
  
 52 
  
 267 
  
 6 
  
 Summa inkomster (1+2+3+4+5) 
  
 310 
  
 1 169 
  
 1 757 
  
 1 
  
 3 237 
  
 7 
  
 Löpande inkomst- och förmögenhetsskatter etc 
  
 59 
  
 0 
  
 381 
  
 440 
  
 8 
  
 Sociala avgifter 
  
 345 
  
 345 
  
 9 
  
 Sociala förmåner andra än in natura 
  
 30 
  
 378 
  
 408 
  
 10 
  
 Andra löpande transfereringar 
  
 94 
  
 172 
  
 20 
  
 286 
  
 11 
  
 Summa utgifter (7+8+9+10) 
  
 183 
  
 550 
  
 747 
  
 1 480 
  
 12 
  
 Disponibel inkomst  
 (6-11) 
  
 127 
  
 619 
  
 1 010 
  
 1 
  
 1 757 
  
 167 
 Sektorräkenskaperna SOU 2002:118 
 Institutionella huvudsektorer 1999 (forts.) 
 Löpande priser, Watkins 
  
 Företag 
  
 Offentlig 
  
 Hushåll 
  
 Oför- 
  
 Totalt 
  
 sektor 
  
 och 
  
 delat 
 1 
  
 HIO 
  
 Konto 2.3 Omfördelning av inkomster in natura 
  
 1 
  
 Disponibel inkomst 
  
 127 
  
 619 
  
 1 010 
  
 1 
  
 1 757 
  
 2 
  
 Sociala transferingar in natura, inkomster 
  
 85 
  
 85 
  
 3 
  
 Sociala transferingar in natura, utgifter 
  
 85 
  
 85 
  
 4 
  
 Justerad disponibel inkomst  
 (1+2-3) 
  
 127 
  
 534 
  
 1 095 
  
 1 
  
 1 757 
  
 Konto 2.4.1 Användning av disponibel inkomst 
  
 1 
  
 Disponibel inkomst 
  
 127 
  
 619 
  
 1 010 
  
 1 
  
 1 757 
  
 2 
  
 Justering för förändring i hushållens netto- 
  
 -40 
  
 40 
  
 0 
  
 fordran på pensionsfonder 
  
 3 
  
 Konsumtionsutgift 
  
 571 
  
 1 016 
  
 1 587 
  
 4 
  
 Sparande  
 (1+2-3) 
  
 87 
  
 48 
  
 35 
  
 1 
  
 170 
  
 Konto 2.4.2 Användning av justerad disponibel inkomst 
  
 1 
  
 Justerad disponibel inkomst 
  
 127 
  
 534 
  
 1 095 
  
 1 
  
 1 757 
  
 2 
  
 Justering för förändring i hushållens netto- 
  
 -40 
  
 40 
  
 0 
  
 fordran på pensionsfonder 
  
 3 
  
 Faktisk individuell konsumtion 
  
 1 101 
  
 1 101 
  
 4 
  
 Faktisk kollektiv konsumtion 
  
 477 
  
 477 
  
 5 
  
 Sparande  
 (1+2-3-4) 
  
 87 
  
 57 
  
 35 
  
 1 
  
 180 
  
 Konto 3.1 Kapital 
  
 1 
  
 Sparande 
  
 87 
  
 57 
  
 35 
  
 1 
  
 180 
  
 2 
  
 Kapitaltransfereringar, netto 
  
 -16 
  
 -7 
  
 -1 
  
 -25 
  
 3 
  
 Förändring i nettoförmögenhet genom 
  
 70 
  
 50 
  
 33 
  
 1 
  
 155 
  
 sparande och kapitaltransfereringar (1+2) 
  
 4 
  
 Fast bruttoinvestering 
  
 252 
  
 66 
  
 40 
  
 358 
  
 5 
  
 Lagerinvestering 
  
 4 
  
 -1 
  
 2 
  
 5 
  
 6 
  
 Kapitalförslitning 
  
 -185 
  
 -48 
  
 -49 
  
 -282 
  
 7 
  
 Anskaffning minus avyttring av icke 
  
 4 
  
 -5 
  
 1 
  
 0 
  
 finansiella icke producerade tillgångar 
  
 8 
  
 Finansiellt sparande  
 (3-4-5-6-7) 
  
 -4 
  
 37 
  
 39 
  
 1 
  
 73 
  
 1) Ofördelat inkluderar: 
 Differens mellan användnings- och produktionssideberäkning av BNP,  
 -1 
  mdkr. Indirekt mätta finansiella tjänster, 42 mdkr. 
 Differens mellan influtna och kalkylerade produktskatter,  
 -13 
  mdkr. 
 168 
 Appendix 1 
 Detaljerade branschbeskrivningar 
 Här ges en mer ingående beskrivning av vad som ingår i redovis- ningen av de olika branscherna i produkträkenskapernas bransch- redovisning och de källor som används i årsberäkningarna. 
 Jordbruk 
 I nationalräkenskaperna tillämpas en funktionell redovisning av jord- bruket. Det är vanligt att svenska jordbruksföretag inte bara produ- cerar traditionella jordbruksprodukter utan att de också har stora inslag av skogsbruk. Funktionell redovisning betyder att företagens jordbruksverksamhet i nationalräkenskaperna förs under branschen jordbruk medan skogsbruksverksamheten redovisas i skogsbruks- branschen. 
 I jordbruket ingår avsaluproduktion av spannmål, slaktdjur, mjölk, ägg m.m.; dessutom produktion av frukt, grönsaker, blommor och liknande. Vidare ingår plockning av vilda bär och svamp, energi- skog, djuruppfödning, djurpensionat m.m. 
 Produktion för hemmakonsumtion av mjölk, potatis, ägg etc. in- går också. Dock ingår endast de produkter som produceras av yrkes- mässiga producenter. Produktionen av potatis, frukt och grönsaker i hemmaträdgårdar ingår inte. Däremot ingår värdet av kött från jakt av vilt i produktionsvärdet. Dessutom finns ett tillägg (ca en miljard kronor) till produktionsvärdet för att täcka intäkter från diverse verksamheter inklusive svart verksamhet. 
 Skogsbruk 
 Skogsbruket är funktionellt definierat och består av institutionella enheter, eller delar av institutionella enheter, med ansvar för och tillgång till, skogens förråd av skogsråvara och den påverkbara skill- 
 169 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 naden i tillväxt och uttag från detta förråd. Produktionen omfattar både marknadsproduktion och produktion för egen användning. 
 I skogsbrukets produktion ingår avverkning av skog till sågtim- mer, massaved och brännved. I produktionsvärdet ingår också varia- tioner i skogsuttag. Dessutom ingår skogsdikning med skogsröj- ning och annan skogsskötsel, skogsodling och övrig skogsvård, jul- granar och flis. Däremot hänförs råvaror från skogen som används till livsmedel, som bär och svamp, till jordbruket. 
 Variationer i skogsuttag 
 Den största delen av det svenska skogsbeståndet betraktas som od- lad skog, dvs. den står under tillsyn och påverkan av institutionella enheter. Det innebär att skillnaden mellan tillväxten i skogsbestån- det och avverkningen behandlas som produktion (för lagerinveste- ring). Det är en produktion som kan vara såväl positiv som negativ (och därmed ge ett positivt eller negativt bidrag till BNP). Den var under  
 1990-talet 
  positiv och förväntas vara det under några år in på  
 2000-talet. 
  Det har bl.a. med åldern på den svenska skogen att göra. Det svenska skogsbeståndet är ganska ungt och en stor del av sko- gen är inte avverkningsmogen. 
 Det är värt att notera att nationalräkenskaperna inte är överens i alla länder om hur man skall hantera beräkningarna för skogen. I Finland, som har ett skogsbruk som i mycket kan tyckas likna det svenska, med liknande lagstiftning, betraktar man i nationalräken- skaperna skogen som naturskog och noterar ingen produktion av tillväxt. 
 Fiske 
 Fiskeproduktionen består av yrkesfiske i salt- och sötvatten och s.k. vattenbruk, alltså fiskodling. Källa till beräkningarna över fisket är SCB:s och Fiskeriverkets statistik över yrkesfisket i salt- och söt- vatten samt också det s.k. vattenbruket. I Statistiska meddelanden, som utkommer ett halvt år efter beräkningsåret, finns en fullstän- dig redovisning av saltsjöfiskets, insjöfiskets och vattenbrukets produktion. Statistiken innehåller detaljerade uppgifter om både värden och kvantiteter. 
 170 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 1 
  
 Mineralutvinnings- och tillverkningsindustri, NACE  
 Shelton, 
  SNI  
 10–37 
  
 I branschen ingår lokala verksamhetsenheter som gruvor, mineral- brott och tillverkning av allehanda varor. Branschen omfattar: 
  
 Industriverksamhetsenheter med 10 eller fler anställda i såväl industriföretag som i icke industriella företag (storindustri). 
  
 Industriföretag med  
  
 0 
 – 
 9 
  anställda (småindustri). 
  
 Samhall, helstatligt aktiebolag som bedriver verksamhet med arbetshandikappad personal. Lönerna till de arbetshandikapp- ade finansieras med statliga medel. 
  
 Produktionsberäkningarna görs för 84 olika delbranscher inom mineralutvinnings- och tillverkningsindustrin. Branschningen är baserad på verksamhetsenheter (utom för Samhall). I produktionen ingår enheternas produktion av varor, reparationer/underhåll åt utom- stående, montering/installation hos utomstående och enheternas produktion av tjänster, t.ex. handel, transporter eller försäljning av konsulttjänster. Vidare ingår lönebearbetning, vilket innebär att en- het A förädlar varor åt enhet B mot en viss ersättning utan att köpa in varorna. 
 För åren fram till och med 1995 var den huvudsakliga källan för beräkningarna Industristatistiken (IS) för industriföretag och för industriverksamhetsenheter i icke industriföretag med 10 eller fler anställda. Småföretag med  
 0–9 
  anställda beräknades med hjälp av information från diverse administrativa material. 
 Från och med årgång 1996 görs den varuvisa produktionsstatis- tiken i en egen undersökning (Industrins varuproduktion, IVP) fri- kopplad från den branschvisa industristatistiken. För åren 1997 och framåt har den branschvisa industristatistiken ersatts med Företags- statistiken (FS) och ingår som en integrerad del i den. 
 El- och värmeverk, SNI 40.1 och 40.3 
 Produktionen består av framställning och distribution av elektrisk ström, ånga och hetvatten (fjärrvärme) och mäts som summa leve- ranser till slutliga användare (inklusive export) minus import. El- och värmeproduktion i verksamheter som bedrivs som kommunala affärsverk ingår i branschen. Produktionsvärdet består av slutliga leveranser, dvs. exklusive branschinterna leveranser mellan olika el- och fjärrvärmeverk, minus import. 
 171 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 I produktionsvärdet ingår byggnadsverksamhet (investering i nät och anläggningar) och tjänsteproduktion i form av nätdrift (=tele- kommunikationstjänst) och tekniska konsulttjänster. 
 Gasverk, WrightProduktionen avser i huvudsak leveranser av natur- och stadsgas. 
 Vattenverk inkl. avloppsverksamhet, SNI 41 och del av SNI 90 
 Vatten- och avloppsverk redovisas i nationalräkenskaperna tillsam- mans. Det beror på att vattenverken i så stor utsträckning är integre- rade med avloppsverken. Många uppgifter om intäkter, kostnader och sysselsättning går därför knappast att få särredovisade för vatten- verk. Förutom huvudproduktionen, dvs. vattenförsörjning inklusive avlopp, ingår sidoverksamheter som byggnadsverksamhet, fastighets- förvaltning och tekniska konsulttjänster. 
 Byggverksamhet, NACE F, SNI 45 
 I byggverksamhet ingår uppförande, ändring och reparation av hus- byggnader och anläggningar inklusive rivnings- och grundarbeten, installationer och andra delaktiviteter. Branschens produktion om- fattar både verksamhet utförd av egentliga byggnads- och bygg- hantverksföretag och egenregibyggande bedrivet av stat, kommun, egnahemsbyggare med flera. För att klassificeras som byggverk- samhet måste egenregibyggandet antingen vara nyproduktion eller beträffande reparation och underhållsarbeten vara utfört av sepa- rata arbetsställen eller liknande enheter. Byggnadsreparationer och underhållsarbete som bedrivs i verksamhetsenheter i andra bransch- er, med deras egen personal, behandlas alltså som förbrukning av material och löner inom de olika branscherna och inte som insats- förbrukning av byggproduktionstjänster. 
 Byggproduktion i nationalräkenskaperna beräknas från användnings- sidan. Det totala produktionsvärdet beräknas i löpande och fasta priser som summan av samtliga investeringar och uppgifter om köpta reparationer och underhållstjänster för byggnader och anlägg- ningar. Produktionsvärdet i byggbranschen kommer sedan fram genom att subtrahera byggproduktion producerad i andra bransch- er från det totala produktionsvärdet. 
 172 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 1 
  
 Parti- och detaljhandel exklusive reparation av motorfordon, SNI  
 50–52 
  exkl. 50.2 
 Produktionen utgörs i huvudsak av de handelsmarginaler som upp- står vid vidareförsäljning av varor inom parti- och detaljhandeln, dvs. skillnaden i värdet mellan försäljningspriset (exklusive moms och andra produktskatter) och inköpskostnaden för de sålda varor- na. Den totala handelsmarginalen för samtliga branscher beräknas i tillgångs- och användningstabellerna där det till varje användning är kopplad en marginalsats. Kopplingen till användning betyder att handelsmarginalen förändras i samma takt som den användning den är kopplad till. Handelsmarginalen som produktion inom parti- och detaljhandel kommer fram residualt som totalt beräknad handels- marginal minus handelsmarginaler producerade och redovisade in- om andra branscher. 
 Produktionsvärdet i branschen består inte bara av handelsmargi- naler. I branschens produktionsvärde ingår också: 
  
 Provisioner på tips, lotteri och Schaefer 
  
 Exportprovisioner 
  
 Restaurang- och hotelltjänster producerade av företag klassade till varuhandeln 
  
 Reparationer av motorfordon, hushållsvaror och andra maskiner/ apparater 
  
 Övriga företagstjänster, t.ex. filmkopiering 
  
 Lokalhyror 
  
 Bil- och maskinuthyrning 
  
 Reparation av motorfordon, SNI 50.2 
 Branschen omfattar företag vars huvudverksamhet är underhåll och reparation av motorfordon. Många bensinstationer utför också bil- reparationer men de är oftast klassade till branschen parti- och detalj- handel. 
 Hotell- och restaurangverksamhet, NACE H, SNI 55 
 Hotell- och restaurangbranschen består av företag med verksamhet inom hotell, vandrarhem, camping, restauranger, catering m.m. 
 I produktionsvärdet ingår hotelltjänster, camping, restaurang och bar, catering, sporttjänster och handelsmarginaler. Handels- 
 173 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 marginaler är den marginal företag i branschen tar ut på försäljning av varor. Sporttjänster består av uthyrning av sportutrustning och andra kringaktiviteter som hotellanläggningarna har. Tillägg görs för dricks och för svart produktion av restaurangtjänster, både inom den rena restaurangbranschen och inom hotell och camping- branschens restaurangverksamhet. 
 Transport, magasinering och kommunikation, NACE I, SNI 60– 64 
 I nationalräkenskaperna beräknas och redovisas NACE I med upp- delning på flera delbranscher. För de flesta delbranscher är FS källa för Årsberäkningarna. För vissa delbranscher används andra källor. 
 Järnvägstransporter, SNI 60.10 
 Branschen omfattar person- och godsbefordran med fjärrtåg. Spår- bunden närtrafik som t.ex. spårvagnstrafik i städer ingår inte i branschen utan redovisas i SNI 60.21, annan linjebunden landtrans- port. I den branschen ingår också t.ex. pendeltågstrafiken inom Storstockholmsområdet. Källa för beräkningarna är FS och års- redovisningar. 
 Annan linjebunden landtransport, SNI 60.21 
 Produktionsvärdet i branschen avser kollektivtrafik och linjebuss- verksamhet och baseras i huvudsak på FS. För de transporter som utförs av kommunala affärsverk hämtas uppgifterna från den kom- munala finansstatistiken. 
 Taxi, SNI 60.22 
 Produktionsvärdet avser taxiverksamhet och hämtas från FS. Ett tillägg görs för ej registrerad omsättning, dvs. dricks och svart verksamhet. 
 174 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 1 
  
 Charterbusstrafik, SNI 60.23 
 I branschen ingår charterbusstrafik, bussutflykter och annan till- fällig busstrafik. Produktionsvärdet hämtas från FS. 
 Vägtransport av gods, SNI 60.24 
 Branschen omfattar transportarbete med lastbilar, som bedrivs av åkerier. Transporter med lastbilar utförs i stor utsträckning också av varuhandeln samt av tillverknings- och byggnadsindustrin, men det transportarbetet är hjälpverksamhet inom dessa branscher och behandlas inte som produktion i transportbranschen. För gods- transporter görs ett tillägg för svart verksamhet. 
 Sjötransport, SNI 61 
 I branschen ingår svenska rederier och andra registrerade svenska ägare till fartyg som bedriver verksamhet med svenskregistrerade eller utlandsregistrerade fartyg, i Sverige eller utomlands. 
 Produktionen består av passagerartransport och godstransport på hav, kust och inre vattenvägar samt uthyrning av fartyg och båtar för hav, kust och inre vattenvägar. Dessutom ingår handels- marginaler och restaurang- och bartjänster avseende ombordförsälj- ning som inte ingår i biljettpriset. 
 Lufttransport, SNI 62 
 Det dominerande företaget i branschen är  
 Scandinavian Airline System  
 (SAS) som ägs gemensamt av de skandinaviska länderna. Före- taget är ett konsortium och ägs till 3/7 av Sverige och till 2/7 av var- dera Norge och Danmark. I nationalräkenskaperna fördelas kon- sortiets samtliga inkomster och utgifter på de tre länderna i pro- portion till deras ägarandelar. Detta innebär att 3/7 av Drake konsortiets produktion, insatsförbrukning och förädlingsvärde bokförs på Sverige. 
 I produktionsvärdet ingår huvudsakligen persontransporter, gods- transporter, uthyrning av flygplan, verkstadstjänster, flygplatstjäns- ter och handelsmarginaler. 
 175 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 Godshantering och magasinering, SNI 63.10 
 I produktionen ingår godshantering och stuveri, varulagring och spedition, men också handelsmarginaler, vägtransporter och uthyr- ning av lokaler. 
 Övriga stödtjänster till landtransport, SNI 63.21 
 Produktionsvärdet hämtas från FS och består av parkering, övriga stödtjänster till landtransport, vägtransport och spedition. I övriga stödtjänster ingår bland annat drift av avgiftsbelagda vägar och broar, som t.ex. Öresundsbron. 
 Övriga stödtjänster till sjötransport, SNI 63.22 
 Branschens huvudsakliga produktion är hamntjänster samt lots- och övriga farledstjänster men man sysslar också bl.a. med gods- hantering och uthyrning av lokaler. En del av verksamheten bedrivs i form av kommunal affärsverksamhet. Walters och farledstjänster utförs av Sjöfartsverket, som är statligt affärsverk och därmed ingår i näringslivet (marknadsproducent). 
 Övriga stödtjänster till luftfart, SNI 63.23 
 Branschens produktion utförs till största delen av Luftfartsverket, som är statligt affärsverk. En liten del av branschen produceras i kommunala affärsverk. Övrig produktion har företagsstatistiken som källa. Produktionen består förutom av stödtjänster bl.a. också av parkering, uthyrning av lokaler och godshantering. 
 Researrangörer och resebyråer, SNI 63.30 
 Produktionen består huvudsakligen av försäljning av paketresor och förmedling av resor och turistservice. Produktionsvärdet för förmedling av resor avser de provisioner som erhålls vid förmed- lingen. I produktionsvärdet för paketresor och turistservice ingår däremot hela det belopp som kunden betalar. 
 176 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 1 
  
 Annan transportförmedling, SNI 63.40 
 Branschen omfattar spedition, skeppsmäkleri och lastbilscentraler. Produktionsvärdet för spedition avser de provisioner som uppkom- mer vid förmedling av godstransporter på järnväg, lastbil och fartyg och alltså inte den totala omsättningen. 
 Post- och budbilstjänster, SNI 64.10 
 Produktionen består av postbefordran, finansiell förmedling och ersättning för vägtransport av gods. Finansförmedling består av er- sättning som branschen får för den bankservice man erbjuder kun- der på postkontor. Branschen har under de senaste åren varit före- mål för en rad förändringar och ombranschningar av verksamheter. Postgirot ingår sedan 1994 i branschen finansförmedling, SNI 65. Postens åkeriverksamhet blev 1998 ombranschat till SNI 60.24, väg- transport av gods. Postens speditionsverksamhet blev 1996 om- klassat till annan transportförmedling, SNI 63.40, för att från 1998 återigen ingå i branschen posttjänster. 
 Telekommunikationer, SNI 64.20 
 Branschen innefattar företag som sysslar med telekommunikation som nätdrift, mobiltelefoni, radiering och  
 kabel-TV. 
  Man har också intäkter från t.ex. handel och teknisk konsultverksamhet. 
 Finansiell verksamhet, NACE J, SNI  
 65–67 
  
 Finansiell verksamhet bedrivs i huvudsak av företag tillhörande den institutionella sektorn finansiella företag. 
 Finansförmedling utom försäkring och pensionsfondsverksamhet, SNI 65 
 Branschen omfattar banker, kreditmarknadsföretag, värdepappers- bolag, värdepappersfonder och fondbolag, som samtliga står under Finansinspektionens tillsyn samt investmentbolag, som inte står under inspektionens tillsyn. 
 177 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 Banker 
 År 1998 fanns i Sverige 20 bankaktiebolag och 19 utlandsägda filial- er. 
 Under  
 1990-talet 
  har banksektorn i Sverige präglats av både kon- centrationstendenser och ett antal nystartade s.k. nischbanker. De fyra största bankerna i Sverige svarade 1998 för 85 procent av totala banksektorns balansomslutning, 2 411 mdkr. År 1990 var andelen 64 procent. 
 De flesta sparbanker, som tidigare drevs i stiftelseform, har under  
 1990-talet 
  ombildats till aktiebolag. De fristående sparbanker- nas (85 stycken år 1998) balansomslutningar svarade för 4 procent av banksektorns balansomslutning år 1998 mot 17 procent år 1990. 
 Kreditmarknadsföretag 
 I statistiksammanhang delas kreditmarknadsföretagen upp i bostads- institut, finansbolag och övriga kreditmarknadsföretag. 
 De 13 bostadsinstituten svarade år 1998 för 80 procent av kredit- marknadsföretagens balansomslutning som var 1 390 mdkr. 
 Finansbolagens verksamhet utgörs främst av factoring, revers- krediter, leasing och kontokort. De var 88 stycken i slutet av år 1998, varav 30 stycken under avveckling. 
 Under 1998 svarade kreditmarknadsföretagen för 52 procent av den totala utlåningen till allmänheten. Bostadsinstituten stod för 43 procent av dessa. Bankernas andel av totala utlåningen till allmän- heten var 40 procent. 
 Värdepappersfonderna var, i slutet av 1998, 394 stycken och fond- förmögenheten 454 mdkr. Hela förmögenheten ägs av andels- ägarna. Värdepappersfonderna kan vara antingen aktie- eller ränte- fonder eller blandade aktie- och räntefonder. Enligt lagstiftning från 1991 skall placeringsbestämmelserna för varje fond godkännas av Finansinspektionen. 
 Förvaringen av fondens tillgångar samt in- och utbetalningar görs av s.k. förvaringsinstitut, som skall vara bank eller annat kre- ditinstitut. Fondernas förmögenhet förvaltas av fondbolag som står under tillsyn av Finansinspektionen. 
 Investmentbolag är börsnoterade företag och dotterbolag som förvaltar aktier eller är rörelsedrivande i aktier. År 1998 ingick 28 bolag. Investmentbolagens egna aktier skall vara spridda på ett stort antal företag och fysiska personer, för att bolagen skall kunna 
 178 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 1 
  
 börsnoteras. Aktieägarna skall erbjudas riskspridning och ett väl- fördelat aktieinnehav, dvs. inte för mycket aktier i närstående bo- lag. Investmentbolagens balansomslutning var år 1998 totalt 131 miljarder kronor. 
 I slutet av 1998 fanns det 94 värdepappersbolag. Värdepappers- rörelse får drivas av svenskt aktiebolag, bankinstitut och utländskt företag efter tillstånd av Finansinspektionen. 
 Kreditinstitutens och investmentbolagens produktion består dels av ett räntenetto och dels av provisioner m.m. Räntenetto är skill- naden mellan utlåningsräntor och inlåningsräntor. Räntenettot om- fattar räntor på såväl lån som värdepapper. I räntenettot för invest- mentbolag och värdepappersfonder ingår också nettot av aktieut- delning. Även leasingnettot ingår i räntenettot. Från nettot dras en kalkylerad kostnad för det egna kapitalet, beräknat som andelen eget kapital i förhållande till balansomslutningen multiplicerat med ränteinkomsterna. Ränta beräknas på  
 accrualbas  
 (upplupen ränta). 
 Provisioner m.m är såväl direkta avgifter som hyra för bankfack, övertrasseringsavgifter, förseningsavgifter, rådgivningsprovisioner, förvaltningsavgifter, växlingsavgifter och indirekta avgifter som av- gifter på fondsparande. I produktionen ingår också den s.k.  
 spread- en 
 , dvs. differensen mellan köp- och säljkurs vid valutaväxling. 
 Försäkring och pensionsfondsverksamhet utom obligatorisk socialförsäkring, SNI 66 
 Försäkringstjänster består av privata liv- och pensionsförsäkringar, avtalspensioner där arbetsgivare oftast står för premieinbetalningar- na, skadeförsäkringar och återförsäkringar. Försäkringstjänster ut- förs av traditionella livförsäkringsbolag,  
 unit  
  
 link-bolag 
 , 
  riks- och lokala skadebolag samt understödsföreningar. De står under Finans- inspektionens tillsyn. De traditionella livförsäkringsbolagen hand- har både privata försäkringar och avtalsförsäkringar. Merparten av avtalsförsäkringarna ligger dock samlade i ett par större bolag. 
 Produktionen skall avse den tjänst som försäkringsbolagen till- handahåller. De faktiska flödena av försäkringspremier och utfall bokförs som transfereringar. Produktionen mäts för samtliga för- säkringsgrenar som periodens premier plus direktavkastning på för- säkringstekniska skulder, minus periodens försäkringsersättningar. För livförsäkringsbolagen subtraheras också sparande i reserver till- hörande försäkringstagarna. 
 179 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 Stödtjänster till finansiell verksamhet, SNI 67 
 Stödtjänst till finansiell verksamhet utgörs av aktiviteter som är nära relaterade till finansförmedling men inte är finansförmedling i sig själv. 
 Till branschen hör några större företag som Värdepapperscentra- len, Stockholms fondbörs och Bankgirot. Vidare hör hit ca 900 försäkringsmäklare som är personliga företagare, ca 300 försäk- ringsmäklare i bolagsform, ca 50 värdepappersbolag, ca 15 valuta- växlingsföretag och ca 100 fondbolag. En del av företagen står Crawford Finansinspektionens tillsyn. 
 Produktionen består av t.ex. förmedlingsprovisioner, kommissio- ner och marginaler vid valutaväxling. 
 Fastighetsverksamhet, SNI 70 
 Fastighetsverksamheten är indelad i tre branscher: 
  
 1. 
  
 Egnahem och fritidshus (del av SNI 70.2). 
  
 2. 
  
 Övrig fastighetsförvaltning, som innehåller lägenheter i fler- bostadshus och uthyrning av lokaler (del av SNI 70.2). 
  
 3. 
  
 Exploatering av och handel med egna fastigheter samt fastig- hetsförmedling och fastighetsförvaltning på uppdrag (SNI 70.1 och 70.3). 
  
 Egnahem 
 Nyttjandevärdet av boende i egnahem skall enligt SNA/ENS vara produktion i nationalräkenskaperna. Nyttjandevärdet mäts inte som hushållens kostnader för egnahemsboende, utan i stället beräknas en alternativkostnad som anger hur mycket man skulle ha betalat om man hyrt bostaden. Eftersom det inte existerar någon egentlig marknad för uthyrning av småhus i Sverige finns inget underlag för att skatta nyttjandevärdet med hjälp av faktiska hyreskostnader för småhus. I stället bestäms hyresvärdet med stöd av hyreskostnaden per kvadratmeter i flerfamiljshus med motsvarande standard. Dessutom görs ett tillägg för tillgång till garage. Produktionen mäts som kallhyra. 
 Förut utgick beräkningen från 1990 års basårsvärde, som skrevs fram med förändringen i bostadsstocken och förändringen av hyror för hyresrätter och garage. Basårsvärdet baserades till stor del på 
 180 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 1 
  
 uppgifter över antalet hus enligt Folk och bostadsräkningen (FoB) 1990. Eftersom det inte kommer att genomföras någon ny FoB, har beräkningen lagts om i samband med den revidering, som genom- fördes av NR 2002. Fr.o.m. år 1999 beräknas värdet utifrån antalet småhus från fastighetstaxeringen, hyra för garage och genomsnitt- lig yta och hyra per kvadratmeter för hyresrätter. Beräkningen är stratifierad på region, byggnadsår och lägenhetsstorlek. Avdrag görs för uppvärmningskostnader. Kostnaden för uppvärmning av- ser de kostnader som skulle ha inträffat under ett år med normal temperatur (enligt NR:s energibalanser och gradindex). 
 Fritidshus 
 För boende i fritidshus finns inte användbara, representativa, upp- gifter om hyror att göra beräkningen ifrån. Därför beräknas nytt- jandevärdet från kostnadssidan som summa kostnader för räntor, onera (sophämtning, vatten och sotning), försäkringstjänster, repa- ration och underhåll, fastighetsskatt samt kapitalförslitning. 
 Övrig fastighetsförvaltning 
 Övrig fastighetsförvaltning består framför allt av lägenheter i fler- bostadshus och uthyrning av lokaler. Branschens produktionsvärde baseras på företagsstatistiken (FS) med tillägg för bostadsrätts- föreningar (då dessa inte undersöks av FS). Nedan beskrivs hur produktionsvärdet för produktgrupperna hyresrätter och bostads- rätter beräknas. 
 Flerbostadshus hyresrätter 
 Produktionsvärdet består av hyresintäkter för hyresrätter i fler- bostadshus exklusive kostnader för uppvärmning. Av samma anled- ning som för egnahem har beräkningarna lagts om i samband med revideringarna av NR år 2002. Numera baseras produktionsvärdet på bostadsytan enligt fastighetstaxeringen och hyra per kvadrat- meter för hyresrätter. Beräkningen är stratifierad på region, bygg- nadsår och lägenhetsstorlek. Avdrag görs för uppvärmningskost- nader, som i detta fall avser de faktiska kostnaderna under året (NR:s energibalanser). 
 181 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 Flerbostadshus bostadsrätter 
 En innehavare av en bostadsrätt äger inte sin lägenhet, utan en an- del i en bostadsrättsförening. Bostadsrättsföreningens uppgift är att tillgodose det löpande underhållet av fastigheten etc. För detta betalar innehavaren en avgift. Avgiften är i allmänhet lägre än mot- svarande hyror i hyresrätter. Men i NR skattas hyreskostnaden för bostadsrätter med information om hyreskostnaden per kvadrat- meter för hyresrätter med motsvarande standard. I övrigt genom- förs beräkningen enligt samma principer som för hyresrätter i fler- bostadshus. 
 Uthyrning av fordon och maskiner m.m., SNI 71 
 Branschen består av företag vars huvudsakliga verksamhet är uthyr- ning av fordon och maskiner utan bemanning samt av hushålls- artiklar och varor för personligt bruk. Källa är FS och intermittenta undersökningar. 
 Databehandlingsverksamhet m.m., SNI 72 
 Produktionen består av datakonsultverksamhet, databehandling, data- basverksamhet, reparationer, handelsmarginaler m.m. Källa för års- beräkningarna är FS som ger information om försäljningsintäkter, kostnader i verksamheten m.m. Produktionens fördelning på produkt- grupper görs med information från mer detaljerade intermittenta undersökningar av branschen. 
 Forskning och utveckling, SNI 73 
 Branschen består av företag som forskar på uppdrag. Produktions- värdet kommer från FS. I beräkningarna görs också ett tillägg för produkter i arbete samt för produktion i forskningsenheter till- hörande industriföretag. I FS ingår Chalmers tekniska högskola i branschen, men i nationalräkenskaperna tillhör Chalmers staten och ingår inte i näringslivet. 
 182 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 1 
  
 Andra företagstjänster, SNI 74 
 Branschen beräknas på fyra delbranscher: SNI 74.10 juridiska och ekonomiska konsulter, SNI  
 74.20–30 
  arkitekt och tekniska konsul- ter, SNI 74.40 reklam och marknadsföring samt SNI  
 74.50–80 
  öv- riga företagstjänster. Som för de flesta andra branscher har nivån på produktionen och insatsförbrukningen sitt ursprung i FS med vissa korrigeringar för att överensstämma med  
 NR-begrepp. 
  
 I delbranschen SNI  
 74.50–80, 
  övriga företagstjänster, ingår många små företag som producerar en mängd olika tjänster, t.ex. arbetsförmedling, bevakningsverksamhet, städning, rengöring och sotning. I branschen ingår de s.k. bemanningsföretagen. Klassning- en av bemanningsföretagen är inte helt konsekvent och några be- manningsföretag ligger (felaktigt) i de branscher de betjänar. Till- lägg till branschen görs för svart verksamhet och produkter i arbete. 
 Utbildning, NACE M, SNI 80 
 I branschen ingår all undervisningsverksamhet som bedrivs i bolags- form eller av enskilda näringsidkare. Produktionen består av grund- skoleutbildning, gymnasieutbildning, högskoleutbildning, vuxen- utbildning och övrig utbildning. Källa för årsberäkningarna är FS. Produktstrukturen kommer från SCB:s intermittenta undersök- ningar av tjänstenäringar. 
 Hälso- och sjukvård, sociala tjänster, veterinärverksamhet, NACE N, SNI 85 
 I branschen ingår all hälso- och sjukvård etc. som bedrivs i bolags- form eller av enskilda näringsidkare. Branschen har under de senas- te åren varit föremål för en viss privatisering, där verksamhet som förut bedrevs i myndighetsform har övergått i privat regi. En bety- dande andel av branschens produktion är verksamheter som finan- sieras av offentliga sektorn och tillhandahålls direkt till hushållen i form av vård- eller omsorgstjänster. Konsumtionen av sådana tjänst- er kallas i svenska NR ibland för direktkonsumtion; den korrekta benämningen är sociala transfereringar in natura och ingår i värdet av offentlig konsumtion men inte i offentlig produktion. 
 Det är inte helt självklart hur en verksamhet som i allt väsentligt finansieras av offentliga sektorn skall klassificeras. Bara (en föränd- 
 183 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 ring av) juridisk form är inte avgörande för klassningen. Man måste också ta hänsyn till finansiering och styrning av verksamheten. Un- der 2000 och 2001 har flera större sjukvårdsenheter, bl.a. inom Stockholms läns landsting, gjorts om till aktiebolag. Behandlingen i NR är att föra de enheterna till företagssektorn och näringslivet. Det är inte säkert att det är en bedömning som står sig i framtiden. Klassificeringen är viktig för den internationella jämförbarheten och för  
 EU-ländernas 
  del är det nödvändigt att ta hänsyn till de an- visningar som ges i EU:s  
 Manual on Deficit and Debt 
 . 
 Hälso- och sjukvård, SNI 85.10 
 I produktionen för hälso- och sjukvård ingår branschens samtliga intäkter. Det vill säga både den patientavgift som patienten själv betalar och den del som ersätts från socialförsäkringssystemet, lik- som offentliga sektorns köp av hälso- och sjukvårdsverksamhet från privata producenter ingår i produktionsvärdet. I branschen ingår sjukhusvård, primärvård, tandvård och annan vård som arbets- terapi och sjukgymnastik. Även alternativmedicinsk vård ingår i branschen. 
 Veterinärverksamhet, SNI 85.20 
 Veterinärverksamhet består av djursjukhus, veterinärkliniker och privata veterinärer utan egen klinik. Utom den rena veterinärverk- samheten ingår en viss handelsmarginal i produktionen. 
 Omsorg och sociala tjänster, SNI 85.30 
 I branschen ingår barnomsorg, äldre- och handikappomsorg samt  
 individ-, 
  familje- och humanitär omsorg. 
 Avfallshantering och renhållning, SNI 90 
 Enligt SNI skall även avloppsverksamhet ingå i denna bransch, men eftersom avloppsverksamheten i Sverige är integrerad med vatten- verkens verksamhet förs avloppsverksamheten till branschen SNI 41, vattenverk. En del av avfallshanteringen och renhållnings- 
 184 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 1 
  
 verksamheten bedrivs i myndighetsform hos kommunerna men verksamheten hänförs i NR till näringslivet och ingår i branschen. 
 Intressebevakning och religiös verksamhet, SNI 91 
 Branschen intressebevakning består av intressebevakning inom  
 bransch-, 
  arbetsgivar- och yrkesorganisationer. Intressebevakning inom arbetstagarorganisationer, religiösa samfund, politiska orga- nisationer etc. klassas till hushållens ideella organisationer. Pro- duktionen utgörs av avgiftsbelagda tjänster och av medlemsavgif- ter. 
  
 Rekreations-, 
  kultur- och sportverksamhet, SNI 92 
 Branschen består av en rad vitt skilda aktiviteter, lotterier och spel, radio och TV, film, teater- och videoverksamhet, konstnärlig verk- samhet, sporttjänster, m.m. 
 Produktionsvärdet för spel beräknas med uppgifter från Lotteri- inspektionen. Produktionen av spel beräknas som spelomsättning minus utbetalade vinster och spelskatter. Ett tillägg görs för svart spelproduktion. 
 Annan serviceverksamhet, SNI 93 
 Även denna bransch består av många skilda aktiviteter, som t.ex. tvätteriverksamhet, hår- och skönhetsvård, kroppsvård och begrav- ningsverksamhet. Dataunderlaget kommer från FS. Ett inte obetydligt tillägg görs för svart produktion. 
 Förvärvsarbete i hushåll, NACE P, SNI 95 
 Produktionsvärdet i branschen består av ersättningar som enskilda hushåll betalar ut som lön eller löneförmån. Någon insatsförbruk- ning förekommer inte i branschen varför produktionsvärdet är lika med förädlingsvärdet. 
 Branschen är definierad så att endast personer som står i ett anställningsförhållande till ett hushåll ingår. Tillfälliga betalningar av hushåll till städare, fönsterputsare osv. ingår inte i den här 
 185 
  
 Appendix 1 
  
 SOU 2002:118 
  
 branschen utan utgör köp av tjänster från företagare tillhörande andra branscher. 
 De tjänster som produceras i branschen består av hjälp till handi- kappade. Stödformen kommer från en särskild lag, Lagen om sär- skilt stöd, LASS. De handikappade kan få hjälpen på olika sätt, genom kommunala tjänster eller från ideella organisationer eller också kan den handikappade själv anställa en person. Det är den sistnämnda formen som utgör produktionsvärdet i branschen an- ställda i hushållen. Den handikappade får ersättning från staten i form av en transferering för att finansiera den anställde. Några andra anställda i hushållen registreras inte i nationalräkenskaperna. 
 186 
 Appendix 2 
 Säsongrensning i nationalräkenskaperna, en sammanfattning 
 Appendix 2 är skriven av Dudley, ansvarig för säsongrensning inom avdelningen för ekonomisk statistik vid SCB. Bilagan bygger på en mer utförlig beskrivning av den säsongrensningsmetod, som används för nationalräkenskaperna. 
 1  
 Den kommer att bli tillgänglig på SCB:s webbplats i början av 2003. Dess huvudsakliga syfte är att på ett pedagogiskt sätt förklara för användare av nationalräken- skaperna hur säsongrensningen går till och vad som vid SCB varit vägledande i produktionen av säsongrensade tidsserier. 
 *** 
 De svenska nationalräkenskaperna påverkas starkt av säsongvaria- tioner, men även av variationer i antal arbetade timmar mellan olika kvartal. För att underlätta jämförelser över tiden säsongrensas och kalenderkorrigeras därför alla tidsserier i nationalräkenskaperna. Säsongrensning av nationalräkenskaperna gjordes fram till 1999 med programmet  
 X-11-ARIMA 
  på SCB:s centraldator. Före säsong- rensningen korrigerades de flesta serier för antal arbetade timmar. Säsongrensningen gjordes med utnyttjande av s.k.  
 default-värden 
  i programmet. Val av  
 ARIMA-modell 
  gjordes av programmet, vil- ket i många fall ledde till dålig jämförbarhet över tiden hos de säsongrensade serierna. För att illustrera hur metodvalet påverkar säsongrensningen redovisas i figur 1 kvartalsförändringar hos säsong- rensad BNP med  
 X-12-ARIMA 
  och TRAMO/SEATS, den metod som SCB nu använder. 
  
 1  
  
 Se Öhlén,  
 Säsongrensning av nationalräkenskaperna – En översikt 
 , SCB 2002. Denna kom- mer att läggas ut på SCB:s hemsida, Olsen, första kvartalet 2003. 
  
 187 
  
 Appendix 2 
  
 SOU 2002:118 
  
 Figur 1. Säsongrensad och kalenderkorrigerad BNP Förändring från ett kvartal och närmast föregående uppräknat till årstakt 
 Säsongrensningen har här gjorts på jämförbart sätt för metoderna  
 X-12-ARIMA 
  och TRAMO/SEATS, t.ex. samma  
 ARIMA-modell. 
  De olika metoderna ger helt olika utveckling av BNP över tiden. 
 I samband med omläggningen till SNA93/ENS95 gjordes en över- syn av metoderna för säsongrensning. Redan 1998 hade ett utveck- lingsarbete påbörjats vid SCB avseende val av metod/programvara för säsongrensning. Detta utredningsarbete genomfördes i sam- verkan med Eurostat. En arbetsgrupp kring säsongrensning, val av programvara och statistiska metodfrågor kring säsongrensning har varit aktiv sedan 1996, med representanter från medlemsländerna samt flera associerade länder, däribland USA. SCB har deltagit i denna arbetsgrupp. Ett viktigt beslut för SCB och Eurostat har varit vilken programvara/metod som bör användas för säsongrens- ning. Flera skäl har framförts för att programmet  
 X-11-ARIMA 
  på sikt borde ersättas. De alternativ som ansågs vara mest intressanta var  
 X-12-ARIMA, 
  en vidareutveckling av  
 X-11-ARIMA, 
  och program- men TRAMO/SEATS. Med stöd av tidigare erfarenheter vid SCB och det arbete som genomförts vid Eurostat, begränsades meto- derna till  
 X-12-ARIMA 
  samt TRAMO/SEATS. 
 1 
  
 1  
 Se  
 Seasonal Adjustment Methdos – A Comparison 
 , Eurostat 1998, http://europa.eu.int. Här redovisas också olika kriterier för att jämföra metoder för säsongrensning. 
 188 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 2 
  
 Utvecklingsarbetet vid SCB har visat att metoderna för säsong- rensning med TRAMO/SEATS tillämpade på svenska tidsserier ger säsongrensade serier med hög kvalitet. SCB har därför valt att i första hand använda TRAMO/SEATS för säsongrensning av de officiella tidsserierna. Införandet av dessa nya metoder har genom- förts helt vid nationalräkenskaperna, vars säsongrensning nu om- fattar 144 tidsserier. Övergången från  
 X-11-ARIMA 
  till TRAMO/ SEATS har även påbörjats i andra statistikgrenar. 
 Programmen TRAMO/SEATS 
  
 TRAMO ( 
 Time Series Regression with Arima Noise, Missing Obser- vations and Outliers 
 ) är ett Fortranprogram, som vid SCB körs på PC under  
  
 MS-DOS 
  
  och  
  
 WIN-95. 
  
  Programmet används vid SCB som ett försteg till säsongrensning med programmet SEATS ( 
 Sig- nal Extraction in Arima Time Series 
 ). I programmet SEATS sker dekomponering av tidsserierna för beräkning av säsongrensade serier enligt additiv eller multiplikativ modell. I programmet TRAMO skattas olika typer av kalendereffekter, t.ex. en påskeffekt och effekter av antal arbetsdagar. Programmet skattar också effek- ter av extremvärden hos en tidsserie. Extremvärden påverkar säsongrensningens kvalitet negativt, om de inte elimineras före säsong- rensningen. Slutligen används TRAMO för att prognostisera tids- serien. 
  
 Vid säsongrensning av nationalräkenskaperna har varje indivi- duell serie analyserats och valet av den statistiska modellen för serien har skett individuellt så att den på bästa sätt beskriver de fak- tiska variationerna i serien. I följande avsnitt redogörs för säsong- rensningens genomförande. 
 Val av  
 ARIMA-modell 
  
 Den modellbaserade säsongrensningen med TRAMO/SEATS byg- ger på statistiska metoder inom tidsserieanalysen. Ett viktigt inslag är att prognostisera serien två år framåt/bakåt för att med rensning- en nå ut till bägge ändarna i serien. Om prognoserna är bra kom- mer revisionerna av de säsongrensade värdena att vara så små som möjligt med hänsyn till varje enskild series variabilitet och osäker- het. För att kunna göra en prognos görs först en statistisk beskriv- ning av tidsserien, dvs. en modell. Detta görs med s.k. ARIMA- 
 189 
  
 Appendix 2 
  
 SOU 2002:118 
  
 modeller, som är en standardmetod för linjär modellering av tids- serier. Beteckningen ARIMA står för  
 Auto Regressive Integrated Moving Average 
 . Vid modelleringen bestäms först strukturen på den modell som skall utnyttjas. Då görs bl.a. transformationer för att serien skall vara stationär, vilket är ett grundläggande krav vid  
 ARIMA-modellering. 
  
 Bestämning av modellstrukturen kan göras på flera sätt, men en vanlig statistisk metod bygger på den s.k.  
  
 likelihood-principen 
 , 
  som i sin tur vilar på normalfördelningsantagande och oberoende hos residualerna. Sannolikhetsfördelningen för observationerna skall följa en normalfördelning, vars parametrar inte ändras över tiden (stationaritet). Enligt den principen är den skattning bäst, som maxi- merar sannolikheten att erhålla det stickprov vi faktiskt fick, ut- tryckt som en matematisk funktion av de okända parametrarna. Här utnyttjas det s.k.  
 BIC-måttet, 
  som tar hänsyn till att antalet parametrar inte bör vara för stort.  
 BIC-måttet 
  är dock endast av värde då förutsättningarna för  
 ARIMA-modellen 
  är uppfyllda. Detta testas med olika statistiska test i TRAMO. 
 1  
 Endast när dessa test inte indikerar avvikelser från oberoende normalfördelningar, har  
 BIC-måttet 
  relevans. 
 Ett antal okända konstanter (parametrar) måste estimeras. För att säsongrensningen skall hålla hög kvalitet, bör parametrarna i  
 ARIMA-modellen 
  vara stabila och statistiskt signifikanta. Den  
 ARIMA-modell 
  som bäst förklarar den faktiska variabiliteten hos varje enskild serie har valts bland cirka 50 modeller. För speciellt viktiga serier, t.ex. BNP, hushållens konsumtion, investeringar, m.fl. har ännu fler modeller undersökts. Nedan redovisas de krite- rier som utnyttjats vid val av bästa modell: 
 K1. Maximum likelihood (BIC), 
 K2. statistiska test av residualegenskaper, 
 K3. diagram över residualer, 
 K4. signifikans hos parametrar i  
 ARIMA-modellen, 
  
 K5. variabilitet hos den säsongrensade serien, 
 K6. diagram över säsongrensade serier. 
 I de fall det finns en entydigt bästa modell enligt de statistiska kriterierna K1, K2 och K4, har denna valts. Normalt är detta myck- 
  
 1  
 Normalfördelningstest, Durbin Watson test av autokorrelation, Ljung  Box  
 T-test, 
  IngramQ-test 
  samt ett teckentest (icke parametriskt). 
 190 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 2 
  
 et ovanligt. Det normala är att ett varierande antal ARIMA- modeller är statistiskt likvärdiga enligt  
 BIC-kriteriet. 
  Bland dessa sker en fortsatt eliminering med avseende på egenskaperna hos respektive modells residualer. För detta nyttjas dels fem statistiska test och dels diagram över residualerna. Testen avser normalfördel- ningsantagande samt autokorrelation hos residualerna. Den teore- tiska grundvalen för  
 ARIMA-modellering 
  är att residualen skall vara s.k. vitt brus. Det skall således inte finnas något förutsägbart i residualen förutom dess sannolikhetsfördelning. Om något test flaggar för autokorrelation eller icke normalitet, förkastas den modell- en. De statistiska testen kompletteras med diagram över residualer- na, som kan ge information om tidssamband av mer komplex natur. De modeller som ännu inte förkastats undersöks sedan med av- seende på signifikans hos parametrar i den skattade  
 ARIMA-modell- 
  en. Modeller som inte har signifikanta parametrar förkastas. Bland de återstående  
 ARIMA-modellerna 
  väljs den som har minst variabi- litet i förändringar av den säsongrensade serien och i vad mån den säsongrensade serien ger information om vändpunkter. 
 För att illustrera några av de analyser som gjorts för att välja  
 ARIMA-modell 
  för BNP redovisas i Tabell 1  
 BIC-måttet 
  för 50  
 ARIMA-modeller 
  för BNP. 
 191 
  
 Appendix 2 
  
 SOU 2002:118 
  
 Tabell 1. Frekvensfördelning för  
 BIC-måttet 
  för BNP 50  
 ARIMA-modeller 
  
 Frekvens Procent 
  
 Kumulativ 
  
 Kumulativ 
  
 BIC 
  
 frekvens 
  
 procent 
  
 17.1 
  
 4 
  
 8 
  
 4 
  
 8 
  
 17.2 
  
 3 
  
 6 
  
 7 
  
 14 
  
 17.3 
  
 7 
  
 14 
  
 14 
  
 28 
  
 17.4 
  
 11 
  
 22 
  
 25 
  
 50 
  
 17.5 
  
 8 
  
 16 
  
 33 
  
 66 
  
 17.6 
  
 2 
  
 4 
  
 35 
  
 70 
  
 17.7 
  
 1 
  
 2 
  
 36 
  
 72 
  
 17.8 
  
 4 
  
 8 
  
 40 
  
 80 
  
 17.9 
  
 1 
  
 2 
  
 41 
  
 82 
  
 19.5 
  
 1 
  
 2 
  
 42 
  
 84 
  
 19.8 
  
 1 
  
 2 
  
 43 
  
 86 
  
 20.2 
  
 1 
  
 2 
  
 44 
  
 88 
  
 20.3 
  
 1 
  
 2 
  
 45 
  
 90 
  
 20.4 
  
 1 
  
 2 
  
 46 
  
 92 
  
 20.8 
  
 1 
  
 2 
  
 47 
  
 94 
  
 20.9 
  
 1 
  
 2 
  
 48 
  
 96 
  
 21 
  
 1 
  
 2 
  
 49 
  
 98 
  
 21.1 
  
 1 
  
 2 
  
 50 
  
 100 
  
 Den i  
 BIC-mening 
  sämsta modellen har BIC=21.1 och den bästa BIC=17.1. Om modellen väljs med stöd av BIC, är det fyra mo- deller som initialt är mest intressanta. Det är ARIMA(003) (010), ARIMA(012)(010) och ARIMA(013)(010) samt ARIMA (013)(011). Dessa modeller har alla BIC=17.1, varför de kan anses vara statis- tiskt likvärdiga. De är exempel på s.k.  
 moving average  
 modeller  
 (MA-modeller). 
  Modellerna kallas här modell 17, modell 19, mo- dell 20 respektive modell 39. 
 I tabell 2 redovisas de skattade  
 ARIMA-parametrarna 
  för dessa  
 ARIMA-modeller. 
  I modell 17 ingår tre  
 MA-parametrar 
  med vär- dena 0.28, 0.78 samt 0.62. SE avser standardfelet för skattningen. Markeringen * innebär att standardfelet inte kunnat beräknas i TRAMO. Skälen till det kan vara flera. I många fall indikerar det problem vid estimationen. 
 Modellerna i tabell 2 med min(BIC) uppfyller alla villkoret att residualerna har acceptabla egenskaper. För dessa modeller före- ligger dock numeriska problem indikerade med *. I de modeller där SE kan beräknas, är vidare  
 MA-parametern 
  ej signifikant. För de i 
 192 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 2 
  
 BIC-mening 
  bästa modellerna är det numeriska problem vid esti- mationen av modellernas parametrar. Dessa har därför förkastats. 
 Tabell 2. Skattade  
 ARIMA-modeller 
  för BNP 
  
 ARIMA 
  
 Skattningar 
  
 Modell 17 
  
 (003)(010) 
  
 Cox 
  
 0.7820 
  
 0.6185 ) 
  
 SE=*,*,0.1341 
  
 Modell 19 
  
 (012)(010) 
  
 THETA=-0.5106 
  
 0.9800 
  
 SE= 
 *,* 
  
 Modell 20 
  
 (013)(010) 
  
 THETA=-0.3369 
  
 0.8571 
  
 0.2304 
  
 SE=*,*,0.1752 
  
 Modell 39 
  
 (013)(011) 
  
 THETA=-0.3177 
  
 0.8906 
  
 0.1911 
  
 SE=*,*,0.1859 
  
 BTHETA=0.2763 
  
 SE=0.1771 
  
 På ett fullständigare sätt har ett  
 50-tal 
 ARIMA-modeller 
  estimerats och analyserats. För BNP är det slutliga valet ARIMA(110)(010). En s.k. autoregressiv modell av första ordningen med  
 AR-para- 
  metern = 0.33 med ett standardfel av 0.17, BIC=17.3 och med residualer som uppfyller statistiska krav på normalitet och obe- roende. Modellen ger en säsongrensad serie med stabila föränd- ringar och med tydliga indikationer på vändpunkter. Modellen val- des vid omläggningen 1999 och har visat strukturell stabilitet. 
 1  
 Den är ytterst vanlig för att modellera ekonomiska processer. Emellertid är modellen för BNP under bevakning beroende på att dess signi- fikansegenskaper försämrats. I den frågan tillämpar dock SCB en viss konservatism. Det skall finnas entydiga och starka sakskäl för att byta modell vid säsongrensningen. 
 2  
 Ett byte av modell skapar i sig en variabilitet som torde uppfattas som otillfredsställande av an- 
  
 1 
  
 Vid säsongrensningen av nationalräkenskaperna avseende andra kvartalet 2002 var AR- parametern 0.35 med ett standardfel på 0.16. 
  
 2 
  
 AR(1)  
  
 –parametern 
  är dock fortfarande signifikant med ett  
 t-värde 
  av 2.2. 
 193 
  
 Appendix 2 
  
 SOU 2002:118 
  
 vändarna av statistiken. SCB har lagt stor vikt vid att uppnå jäm- förbarhet över tiden. Här är valet av  
 ARIMA-modell 
  ett mycket viktigt moment. 
 För att illustrera  
 ARIMA-modellens 
  betydelse för säsongrens- ningen redovisas i figur 2 kvartalsförändringar hos BNP uppräkna- de till årstakt för 50 olika  
 ARIMA-modeller. 
  Figuren belyser flera viktiga aspekter på säsongrensningen. För det första kan vi notera att valet av  
 ARIMA-modell 
  har betydelse för alla säsongrensade värden i serien. 
 1  
 Variationsvidden är ca två procentenheter (års- takt). Medelvärdet över samtliga 50  
 ARIMA-modeller 
  markeras med en cirkel i diagrammet. Även om vi eliminerar de extrema modellerna, kvarstår en modellvariabilitet på ca 1 procentenhet (årstakt). 
 2  
 Begränsar vi oss till tredje kvartalet 2001, har vi en medel- förändring på 0,4 procentenheter, med en standardavvikelse på 0,7. SCB:s officiella  
 BNP-serie 
  har förändringstalet 0,2 (förändringen av BNP mellan andra kvartalet och tredje kvartalet 2001, arbets- dagskorrigerad och säsongrensad uppräknad till årstakt). SCB:s officiella  
 BNP-serie 
  ligger således nära fördelningens medelvärde för detta kvartal. 
 3  
 För flertalet av tidsserierna avseende national- räkenskaperna har det varit möjligt att identifiera  
 ARIMA-modeller, 
  som uppfyller statistiska krav och som underlättar tidsjämförelser. Den korta tidsperiod som kan utnyttjas vid säsongrensningen,  
 1993–2001, 
  förorsakar dock ett omfattande behov av underhåll av modellerna och övriga specifikationer. Detta innefattar också byte av  
 ARIMA-modell. 
  
 1 
  
 Skälet till detta är att modellbaserade metoder som TRAMO/SEATS utnyttjar den skattade  
  
 ARIMA-modellen 
  vid skattning av seriens komponenter (adaptiva filter). Filter används för att skatta komponenterna i tidsserien och att eliminera s.k. brus hos den säsongrensade serien. SEATS utnyttjar s.k. optimal filterteori. En klassisk referens är Smith, B.D.O och J.B. Moore 
 , Optimal Filtering 
 , Mendoza, 1979. En svensk lärobok är Svärdström A.  
 Signaler och system 
 , Studentlitteratur1999. Detta är enligt statistisk teori den bästa metoden underförstått att modellen är adekvat.  
 X-12-ARIMA 
  metoden har andra typer av fixa filter. 
  
 2 
  
 Denna typ av variabilitet har uppmärksammats vid det utvecklingsarbete, som genomförts vid ECB. Det anses att beslutsfattare bör informeras om alternativa metoders skattningar av säsongrensade värden ( 
  
 ECB recommendations 
 ). 
  
 3 
  
 Detta gäller även för andra kvartal. 
  
 194 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 2 
  
 Figur 2. Säsongrensad och kalenderkorrigerad BNP Kvartalsförändringar i procent, årstakt. 50 undersökta  
 ARIMA-modeller 
  
 8.00 
  
 6.00 
  
 4.00 
  
 % 
  
 2.00 
  
 0.00 
  
 -2.00 
  
 -4.00 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Diagnostiska test 
 I föregående avsnitt redovisades hur  
 ARIMA-modellerna 
  i national- räkenskaperna har identifierats. Produktionssystemet är så utformat att fortlöpande diagnostik är en del i SCB:s produktion av säsong- rensade serier. För varje serie redovisas: 
  
 ARIMA-modellens 
  
  parameterskattningar och dess standardfel, 
  
 de statistiska test som berördes i förra avsnittet. Färger an- vänds för att flagga för potentiella problem och avvikelser från de antaganden som metoden bygger på (röd färg). Om ett test inte indikerar problem (ej signifikant) används blå färg. 
  
 säsongrensningens residualer, 
  
 autokorrelation hos residualer, 
  
 diagram över residualer, 
  
 skattade effekter av extremvärden och deras tidpunkter, 
  
 skattade kalendereffekter, 
  
 standardfel för den säsongrensade serien och trendskattning- en. 
  
 195 
  
 Appendix 2 
  
 SOU 2002:118 
  
 Därigenom kan metodansvarig och produktionsansvarig för säsong- rensningen snabbt se eventuella problem i löpande produktion. 
 Kalendereffekter 
 Kalendereffekter skattas tillsammans med effekter av extremvärden i TRAMO med en generaliserande regressionsmodell. Som indata används antal arbetsdagar under ett kvartal i relation till ett normal- kvartal. Alla de serier avseende produktion och sysselsättning, som säsongrensas, modelleras med denna kalendermodell. Dag- faktorn beräknas för produktion och sysselsättning på finaste branschnivå med hänsyn tagen till förekomsten av  
 fem-, 
  sex- eller sjudagarsvecka, skiftarbete, kontinuerlig drift etc. Dagfaktorn på aggregerad nivå upp till BNP beräknas genom vägning med föräd- lingsvärden. Generellt gäller att den effekt som ges av almanackan överskattar den kalendereffekt som är verifierbar i TRAMO. Med andra ord har kalendereffekterna tidigare överskattats vid säsong- rensning med  
 X-11-ARIMA. 
  Exempelvis är den empiriskt verifier- bara (enligt TRAMO) kalendereffekten för BNP cirka 40 procent av den effekt som räknas fram från kalendern. Motsvarande gäller för totala sysselsättningen. För BNP och totala sysselsättningen är kalendereffekterna statistiskt signifikanta. På branschnivå är där- emot kalendereffekten inte alltid statistiskt signifikant. 
 För varje rensad serie redovisar programmet den skattade kalender- effektens värde och  
 t-test 
  för test av hypotesen att effekten är noll. För serierna avseende total export, export av varor, total import samt import av varor finns i säsongrensningen kalendereffekter hän- förbara till påsk och sammansättning av dagarna under ett kvartal. För den totala importen, liksom för importen av varor, finns det bara en påskeffekt, av storleken +– 1 procent av de faktiska vär- dena. Under 2002 inträffade påsken under första kvartalet. Det säsongrensade värdet för detta kvartal är därför korrigerat uppåt med 1 procent. Kalendereffekten för exporten varierar mellan  
 –1,8 
  och +1,5 procent. 
 I figur 3 redovisas dels de kalendereffekter på BNP som beräk- nas direkt från almanackan (den streckade linjen) och dels de som skattas i regressionsmodellen (den heldragna linjen). Här belyses att den effekt som beräknas direkt från almanackan överskattar den effekt som är empiriskt verifierbar (enligt TRAMO). I allmänhet ger en kalenderkorrigering direkt från almanackan en överskattning av den kalendereffekt som estimeras. I vissa branscher är dock de 
 196 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 2 
  
 skattade kalendereffekterna desamma som de som beräknas i TRAMO. Exempel på detta är jordbruk, skogsbruk och fiske  
 (SNI=10–14). 
  I några andra branscher är kalendereffekten obetydlig. 
 Kalendereffekter i genomsnitt över samtliga näringsgrenar redovisas i figur 4. Den kalendereffekt som beräknas från alma- nackan för samtliga näringsgrenar är cirka +4 procent för andra kvartalet 2001. Motsvarande estimerade kalendereffekt är cirka 2 procent. Den estimerbara kalendereffekten är alltså bara hälften av den som erhålles från almanackan. Den kalenderkorrigering av national- räkenskaperna som gjordes fram till 1999, kan sägas ha överskattat kalendervariationen med cirka 50 procent i genomsnitt över samt- liga näringsgrenar. En konsekvens av det är att den tidigare över- korrigeringen skapade en extra variation i de säsongrensade serierna som nu är eliminerad. 
 Figur 3. Kalendereffekter för BNP 
  
 Enligt kalendern 
  
 Estimerad 
  
 6.0 
  
 4.0 
  
 2.0 
  
 % 
  
 0.0 
  
 -2.0 
  
 -4.0 
  
 -6.0 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 197 
  
 Appendix 2 
  
 SOU 2002:118 
  
 Figur 4. Kalendereffekter i genomsnitt över samtliga näringsgrenar 
  
 Enligt kalendern 
  
 Estimerad 
  
 6.0 
  
 4.0 
  
 2.0 
  
 % 
  
 0.0 
  
 -2.0 
  
 -4.0 
  
 -6.0 
  
 1993 
  
 1994 
  
 1995 
  
 1996 
  
 1997 
  
 1998 
  
 1999 
  
 2000 
  
 2001 
  
 Extremvärden 
  
 Extremvärden skattas automatiskt med TRAMO/SEATS. Kunskap om extremvärden kan utnyttjas på flera sätt. Eliminering av extremvärden före skattning av säsongfaktorn resulterar i säkrare säsongrensade serier. Kunskapen kan också användas för gransk- ning av tidsserierna i nationalräkenskaperna, men också som hjälp- medel vid granskning av den bakomliggande primärstatistiken. 
 Information om extremvärden är också viktig för användarna av statistiken. Om användaren vet att det säsongrensade värdet för en enskild tidpunkt beror på förekomst av ett extremvärde, bör tids- jämförelser göras med viss försiktighet. Se t.ex. nivåskiftet i kom- munal konsumtion mellan fjärde kvartalet 1997 och första kvartalet 1998 enligt tabellen nedan, med extermvärden för vissa av försörj- ningsbalansens komponenter. 
 Allmänt sett är förekomsten av extremvärden vanliga i national- räkenskaperna, speciellt vid uppdelning på branscher. I tabell 3 redovisas extremvärden för de viktigaste serierna i försörjnings- balansen vid beräkningarna i december år 2001. Tabellen visar 
 198 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 2 
  
 extremvärdena, som indextal för serier med multiplikativ modell och i värden (mkr) för serier med additiv modell. 
 Kommunal konsumtion har ett nivåskifte på 4 674 miljoner kro- nor första kvartalet 1998. Från och med denna tidpunkt har serien en nivåskillnad på cirka 6 procent jämfört med föregående period. För näringslivets investeringar finns ett extremvärde tredje kvarta- let 1997 då serien får en temporär nedgång på cirka 10 procent. För importen av tjänster kan noteras att ett temporärt nivåskifte uppåt med 8 procentenheter inträffar andra kvartalet 1997. 
 Vad kan sägas om orsaker till extremvärden? I vissa fall är de bakomliggande orsakerna till extremvärdet kända, vilket gör tids- jämförelsen säkrare. Vidare kan orsaken till extremvärdet vara popu- lationsförändringar. I andra fall torde också felredovisning eller felperiodisering vara en orsak till extremvärden. I de fall SCB har kunskap om extremvärden redovisas ofta deras orsaker. 
 Revision av specifikationer 
 Nationalräkenskaperna enligt SNA93/ENS95 är beräknade och publicerade från och med 1993. Detta är en relativt begränsad period och förändringar i seriernas variationskällor kan få stora effekter på säsongrensningen. Den besvärligaste typen av föränd- ring genereras av s.k. strukturella förändringar. Det kan då vara nödvändigt att göra stora ingrepp i säsongrensningen, t.ex. att byta den statistiska modell som beskriver tidsserien. När tidsserierna är relativt korta är risken att det inträffar stor. För att kontrollera detta, görs en årlig översyn av säsongrensningen av samtliga serier. Översynen innefattar bl.a. val av modell för serien, huruvida additiv eller multiplikativ modell skall användas, etc. Sedan den nya säsong- rensningen tagits i bruk vid nationalräkenskaperna, har cirka 20 pro- cent av specifikationerna ändrats för att upprätthålla hög kvalitet och underlätta korrekta tidsjämförelser. 
 199 
  
 Appendix 2 
  
 SOU 2002:118 
  
 Tabell 3, Extremvärden, indextal för serier med multiplikativ modell och miljoner kronor för serier med additiv modell 
  
 Statlig 
  
 Kommunal 
  
 Offentlig 
  
 Privata 
  
 Import 
  
 Import 
  
 Total 
  
 Konsumtion 
  
 Konsumtion 
  
 Konsumtion 
  
 Investe- 
  
 av varor 
  
 av tjänster 
  
 import 
  
 ringar 
  
 93:kv1 
  
 :kv2 
  
 :kv3 
  
 :kv4 
  
 94:kv1 
  
 :kv2 
  
 :kv3 
  
 :kv4 
  
 108 
  
 95:kv1 
  
 106 
  
 :kv2 
  
 104 
  
 :kv3 
  
 103 
  
 :kv4 
  
 102 
  
 96:kv1 
  
 101 
  
 :kv2 
  
 101 
  
 :kv3 
  
 101 
  
 :kv4 
  
 106 
  
 104 
  
 97:kv1 
  
 :kv2 
  
 :kv3 
  
 91 
  
 :kv4 
  
 94 
  
 98:kv1 
  
 4674 
  
 95 
  
 :kv2 
  
 4674 
  
 97 
  
 :kv3 
  
 4674 
  
 98 
  
 :kv4 
  
 4674 
  
 98 
  
 99:kv1 
  
 106 
  
 4674 
  
 99 
  
 :kv2 
  
 104 
  
 4674 
  
 99 
  
 :kv3 
  
 103 
  
 4674 
  
 99 
  
 :kv4 
  
 102 
  
 4674 
  
 00:kv1 
  
 101 
  
 4674 
  
 :kv2 
  
 101 
  
 4674 
  
 :kv3 
  
 101 
  
 4674 
  
 :kv4 
  
 4674 
  
 01:kv1 
  
 4674 
  
 :kv2 
  
 4674 
  
 :kv3 
  
 4674 
  
 :kv4 
  
 200 
  
 107 
  
 105 
  
 103 
  
 102 
  
 102 
  
 101 
  
 101 
  
 101 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 108 
  
 SOU 2002:118 
  
 Appendix 2 
  
 Osäkerhetsmått 
 Till skillnad från ej modellbaserade metoder vid dekomponering av en tidsserie, t.ex.  
 X-12-ARIMA, 
  är det möjligt att med TRAMO/ SEATS beräkna osäkerhetsmått för de skattade komponenterna. Dessa osäkerhetsmått beräknas i SEATS och redovisas separat i SCB:s produktionssystem. SCB kan alltså till den säsongrensade serien redovisa den osäkerhet som kan hänföras till ett säsongren- sat värde, ett s.k. konfidensintervall i statistisk mening. Även för trenden kan osäkerhetsmått beräknas. 
 Punktskattningen för säsongrensad BNP tredje kvartalet 2001 var vid första beräkningstillfället 50 1182 miljoner kronor med ett  
 95-procents 
  osäkerhetsintervall på 49  
 8843–50 
  3520. Intervallets längd i förhållande till punktskattningen var 0,9 procent. Det är alltså rätt säkert att säsongrensad BNP ligger i detta intervall. Man bör vara medveten om att det sanna säsongrensade värdet för BNP för tredje kvartalet är förenligt med såväl en positiv som negativ förändring mellan andra och tredje kvartalet 2001. Längden på osäkerhetsintervallet för den privata konsumtionen är 1,2 pro- cent. 
 Tidskonsistens och aggregeringar 
 En från användarsynpunkt önskvärd egenskap för säsongrensade serier är att årstotaler för säsongrensade och faktiska värden skall vara lika. Huruvida detta krav kan tillgodoses med metoderna TRAMO/SEATS och  
 X-12-ARIMA, 
  har undersökts i utvecklings- arbetet vid SCB. Den allmänna uppfattningen bland experter på tidsserieanalys och säsongrensning är att kravet på tidskonsistens medför att kvaliteten hos säsongrensningen försämras. Ändå upp- fattas tidskonsistens på många håll, inte bara i Sverige utan i flera andra länder, som en önskvärd egenskap. För samtliga tidsserier i nationalräkenskaperna har detta därför eftersträvats i de fall det varit tekniskt möjligt. Exempel på det är privat konsumtion, statlig konsumtion, kommunal konsumtion och offentlig konsumtion. Kravet kan inte alltid uppfyllas när en serie karaktäriseras av stark förändring hos säsongen och/eller vid förekomst av deterministiska effekter, såsom påskeffekter, effekter av olika antal arbetsdagar och extremvärden. Ett exempel där tidskonsistens inte går att uppfylla vid säsongrensningen är BNP, där årsavvikelserna uppgår till 0,5 procent av faktisk BNP. Enda sättet att uppnå exakt tidskonsistens 
 201 
  
 Appendix 2 
  
 SOU 2002:118 
  
 är att efter säsongrensningen t.ex. kvotjustera den säsongrensade serien proportionellt mot avvikelsens storlek. Att göra så skulle kunna medföra att förändringar hos en rensad serie vid vissa kvartal domineras av dessa kvotjusteringar. SCB har valt att eftersträva den tidskonsistens som är tekniskt möjlig i programvaran, men att avstå från att göra ytterligare justeringar för att uppnå exakt tidskonsi- stens. 
 Direkt respektive indirekt säsongrensning 
 Med direkt säsongrensning menas att varje tidsserie modelleras och säsongrensas som en separat serie, t.ex. totala exporten av varor och tjänster. Om exporten av varor och exporten av tjänster mo- delleras och säsongrensas var för sig, kan den säsongrensade totala exporten även beräknas som säsongrensad export av varor + säsong- rensad export av tjänster (indirekt säsongrensning). Vid indirekt säsongrensning uppnås konsistens mellan delarna och dess summa. Vid indirekt säsongrensning skulle säsongrensad BNP erhållas som summan av dess komponenter. SCB har emellertid valt att utnyttja direkt säsongrensning av alla serier i nationalräkenskaperna. Det främsta skälet för detta är att SCB då har direkt kontroll över säsongrensningens alla moment på alla aggregeringsnivåer, inte minst valet av  
 ARIMA-modell 
  för serien och säsongrensningens kvalitet. 
 202