Tryggare leveranser 
 Fjärrvärme efter konkurs 
 Betänkande av Fjärrvärmeutredningen 
 Stockholm 2005 
 SOU 2005:63 
 SOU och Ds kan köpas från Bailey kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Bailey Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. 
 Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Tryckt av White Tryckeri AB 
 Stockholm 2005 
 ISBN  
 91-38-22388-0 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
 Genom regeringsbeslut den 12 december 2002 bemyndigades stats- rådet Molina att tillkalla en särskild utredare med uppgift att bl.a. se över fjärrvärmens konkurrenssituation på värmemarknaderna, skapa bättre skydd för konsumenten mot oskälig prissättning på fjärrvärme samt analysera möjligheterna att och lämpligheten i att införa tredjepartstillträde på fjärrvärmemarknaden. 
 Från och med den 17 februari 2003 förordnades professorn och verkställande direktören Barber att vara särskild utredare. 
 Som sakkunnig förordnades den 15 april 2003 ämnesrådet White och som experter förordnades samma dag förbundsjuristen Cline, verkställande direktören Erickson, energichefen Figueroa, civilekonomen Weiss, ana- lytikern Bowen, kanslirådet  
 George, departements- sekreteraren Johnson, departementssekreteraren Meyers, civilingenjören Morris, bergsingenjören Pena, ämnesrådet Gonzalez, konkurrensrådet Delgado, departementssekreteraren Anderson, departementssekrete- raren Parks, adjungerade professorn Paul och kommunikationsstrategen Greer. 
 Parks entledigades med verkan fr.o.m. den 2 juni 2003. Samtidigt förordnades departementssekreteraren Peters som expert i utredningen från samma datum. Meyers entledigades med verkan fr.o.m. den 19 augusti 2003 och fr.o.m. samma datum förordnades ämnesrådet Taylor som expert. Johnson entledigades med verkan från den 7 september 2004 och ämnes- sakkunnige Johnson förordnades från samma datum som expert i utredningen. 
 Enhetschefen Rojas förordnades som expert fr.o.m. den 24 januari 2005. Direktören Price och teknologie 
 licentiat Harper förordnades som experter från den 15 februari 2005. 
 White, Gonzalez och Taylor entledigades med verkan fr.o.m. den 19 april 2005. Samtidigt förordnades rätts- sakkunnige Rivera att vara expert i utredningen fr.o.m. samma datum. 
 Advokaten Burke och kronofogden Carter för- ordnades att vara experter i utredningen fr.o.m. den 2 maj 2005. 
 Pena och Rojas entledigades med verkan fr.o.m. den 9 maj 2005. 
 Som huvudsekreterare förordnades den 2 juni 2003 civilingenjören Sanchez. Vidare förordnades den 12 juli 2003 hovrätts- assessorn Anderson och den 1 september samma år civileko- nomen Morgan som sekreterare. Den 1 oktober 2003 förord- nades även departementssekreteraren Jackson som sekretera- re. Morgan entledigades med verkan från den 1 november 2003. 
 Jackson entledigades med verkan från den 1 augusti 2004. Den 9 augusti 2004 förordnades nationalekonomen Williams och den 8 oktober 2004 förordnades rättssakkunnige Underwood som sekreterare i utredningen. 
 Underwood entledigades med verkan fr.o.m. den 11 april 2005, Williams med verkan fr.o.m. den 12 april 2005 och Sanchez med verkan fr.o.m. den 1 maj 2005. 
 Utredningens assistent har varit Brown. 
  Utredningen har antagit namnet Fjärrvärmeutredningen 
 (N 2003:03). 
 Fjärrvärmeutredningen har tidigare överlämnat delbetänkandena Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksamhet (SOU 2003:115) i december 2003, Skäligt pris på fjärrvärme (SOU 2004:136) i december 2004 och Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden (SOU 2005:33) i april 2005. Dessa behandlar de frågeställningar som utredningen huvudsakligen hade att utreda. 
 Den 7 april 2005 beslutade regeringen om ytterligare ett tilläggs- uppdrag (dir. 2005:41). Enligt detta skall jag utreda och lämna för- slag till lämplig reglering i syfte att säkra leveranser av värmeenergi till fjärrvärmekunder vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföre- tag. Tilläggsuppdraget skall redovisas senast den 30 juni 2005. 
 Jag överlämnar härmed betänkandet Tryggare leveranser – Fjärrvärme efter konkurs (SOU 2005:63). Utredningsuppdraget är med detta slutfört. 
 Experterna i utredningen har aktivt deltagit i arbetet med detta betänkande. Detta innebär inte att experter i alla delar står bakom de slutsatser som redovisas i betänkandet. Jag är ensam ansvarig för de överväganden och förslag som betänkandet innehåller. 
 Experterna Greer, Cline och Figueroa har avgett särskilda yttranden. 
 Stockholm i juni 2005 
 Barber 
 Smith 
 Innehåll 
  
 Förkortningar..................................................................... 
  
 11 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 13 
  
 Summary .......................................................................... 
  
 19 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 25 
  
 1 
  
 Uppdraget och dess genomförande .............................. 
  
 29 
  
 1.1 
  
 Allmän bakgrund ..................................................................... 
  
 29 
  
 1.2 
  
 Utredningens uppdrag............................................................. 
  
 30 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 31 
  
 1.4 
  
 Betänkandets innehåll.............................................................. 
  
 32 
  
 2 
  
 Vad händer vid en konkurs?......................................... 
  
 35 
  
 2.1 
  
 Vad innebär konkurs?.............................................................. 
  
 35 
  
 2.2 
  
 Konkursförvaltarens verksamhet – fortsatt drift eller 
  
 avveckling? ............................................................................... 
  
 36 
  
 2.3 Vad händer med konkursgäldenärens avtal? .......................... 
  
 38 
  
 2.4 
  
 Konkursförvaltarens drift av den konkursförsatta 
  
 verksamheten............................................................................ 
  
 41 
  
 2.5 Försäljning av konkursverksamheten ..................................... 
  
 41 
  
 7 
 Innehåll SOU 2005:63 
  
 3 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs.............................. 
  
 43 
  
 3.1 
  
 Konkurs i fjärrvärmeföretag .................................................... 
  
 43 
  
 3.1.1 
  
 Kort om konkursföretagen........................................... 
  
 44 
  
 3.1.2 
  
 Varför har fjärrvärmeföretagen gått i konkurs?.......... 
  
 45 
  
 3.2 
  
 Konkursförvaltaren har fortsatt driften av konkurs- 
  
 rörelserna .................................................................................. 
  
 45 
  
 3.3 
  
 Försäljning av fjärrvärmerörelserna ........................................ 
  
 47 
  
 3.4 
  
 Vad innebär konkurserna för kunderna? ................................ 
  
 47 
  
 3.5 
  
 Vad innebär konkurserna för de aktuella fjärrvärme- 
  
 systemen?.................................................................................. 
  
 48 
  
 3.6 
  
 Kan det bli vanligt förekommande med konkurser?.............. 
  
 49 
  
 4 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärme- 
  
 leveranser .................................................................. 
  
 53 
  
 4.1 
  
 Syftet med en reglering ............................................................ 
  
 53 
  
 4.2 
  
 Reglering på närliggande områden .......................................... 
  
 55 
  
 4.2.1 
  
 Regleringen på elområdet ............................................. 
  
 55 
  
 4.2.2 
  
 Regleringen på naturgasområdet.................................. 
  
 56 
  
 4.3 
  
 Skapande av förutsättningar för fortsatt drift ........................ 
  
 57 
  
 4.3.1 
  
 Fondering av medel....................................................... 
  
 57 
  
 4.3.2 
  
 Ställande av säkerhet ..................................................... 
  
 60 
  
 4.3.3 
  
 Försäkring ..................................................................... 
  
 64 
  
 4.4 
  
 Andra tänkbara åtgärder .......................................................... 
  
 65 
  
 4.4.1 
  
 Särskild förvaltning ....................................................... 
  
 65 
  
 4.4.2 
  
 Inlösen ........................................................................... 
  
 66 
  
 4.4.3 
  
 Tillståndsprövning ........................................................ 
  
 67 
  
 4.4.4 
  
 Leveranstvång................................................................ 
  
 68 
  
 5 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärme- 
  
 leveranserna? ............................................................. 
  
 71 
  
 5.1 
  
 Förebyggande åtgärder............................................................. 
  
 72 
  
 5.1.1 Är införande av tillståndsprövning en lämplig 
  
 väg? ................................................................................ 
  
 72 
  
 8 
  
 SOU 2005:63 Innehåll 
  
 5.1.2 Är särskild förvaltning av fjärrvärmeanläggningar 
  
 en lämplig väg?.............................................................. 
  
 74 
  
 5.2 
  
 Åtgärder vid en konkurssituation ........................................... 
  
 77 
  
 5.2.1 Säkerheter vid en konkurs............................................ 
  
 78 
  
 5.2.2 Fondlösning vid en konkurs ........................................ 
  
 80 
  
 5.2.3 
  
 Försäkring vid konkurs ................................................ 
  
 82 
  
 5.2.4 
  
 Överväganden och bedömning .................................... 
  
 83 
  
 5.3 
  
 Andra regleringsåtgärder ......................................................... 
  
 85 
  
 5.3.1 Bör en fonderingslösning kompletteras med ett 
  
 tvång på fortsatt drift? .................................................. 
  
 85 
  
 5.3.2 Bör även en möjlighet till inlösen införas?.................. 
  
 87 
  
 6 
  
 Hur bör en reglering utformas? .................................... 
  
 91 
  
 6.1 
  
 Bör en ny lag utformas?........................................................... 
  
 91 
  
 6.2 
  
 Fjärrvärmefonden och dess medel .......................................... 
  
 92 
  
 6.2.1 
  
 Fjärrvärmefondens ändamål......................................... 
  
 93 
  
 6.2.2 Under vilka förutsättningar skall medel ur 
  
 fonden kunna utgå? ...................................................... 
  
 93 
  
 6.2.3 För vilka kostnader skall medel ur fonden kunna 
  
 utgå? .............................................................................. 
  
 98 
  
 6.2.4 Skall berättigade kostnader ersättas i sin helhet?........ 
  
 99 
  
 6.2.5 Under hur lång tid skall medel ur fonden kunna 
  
 utgå? ............................................................................ 
  
 101 
  
 6.2.6 Till vem skall medel ur fonden kunna utgå? ............. 
  
 102 
  
 6.2.7 
  
 Återbetalningsskyldighet ........................................... 
  
 103 
  
 6.3 
  
 Vem skall pröva utbetalningar m.m. från fonden?............... 
  
 103 
  
 6.4 
  
 Hur stort belopp bör fonden uppgå till?.............................. 
  
 105 
  
 6.5 
  
 Finansieringen av fonden....................................................... 
  
 106 
  
 6.5.1 
  
 Val av finansieringsform............................................. 
  
 106 
  
 6.5.2 Vem skall betala avgifterna till fonden? .................... 
  
 107 
  
 6.5.3 Hur och till vilket belopp skall betalning till 
  
 fonden ske? ................................................................. 
  
 108 
  
 6.6 
  
 Förvaltningen av fonden........................................................ 
  
 109 
  
 6.6.1 Vem bör förvalta Fjärrvärmefonden?........................ 
  
 109 
  
 6.6.2 Placeringsdirektiv för fondens medel........................ 
  
 111 
  
 6.6.3 
  
 Kostnaderna för förvaltningen................................... 
  
 111 
  
 9 
  
 Innehåll SOU 2005:63 
  
 6.7 
  
 Övriga frågor .......................................................................... 
  
 112 
  
 6.7.1 Kan bidraget ur fonden anses som ett otillåtet 
  
 statsstöd? ..................................................................... 
  
 112 
  
 6.7.2 Skyldighet för konkursboet att hålla fondmedel 
  
 avskilda......................................................................... 
  
 113 
  
 7 
  
 Tillsynsfrågor............................................................ 
  
 115 
  
 7.1 
  
 Tillsynen över konkursboets förvaltning.............................. 
  
 116 
  
 7.2 
  
 Tillsynen över betalningar till fonden ................................... 
  
 117 
  
 8 
  
 Konsekvenser och finansiering ................................... 
  
 119 
  
 8.1 
  
 Behovet av ökad kundtrygghet.............................................. 
  
 120 
  
 8.2 
  
 Konsekvenser för mindre företag.......................................... 
  
 121 
  
 8.3 
  
 Konsekvenser för det allmänna m.m..................................... 
  
 122 
  
 8.3.1 
  
 Energimyndigheten..................................................... 
  
 122 
  
 8.3.2 
  
 Kammarkollegiet......................................................... 
  
 122 
  
 8.3.3 Kronofogdemyndighetens enheter för tillsyn i 
  
 konkurser..................................................................... 
  
 123 
  
 8.3.4 
  
 De allmänna förvaltningsdomstolarna....................... 
  
 123 
  
 8.4 
  
 Övriga konsekvenser.............................................................. 
  
 123 
  
 9 
  
 Författningskommentar ............................................. 
  
 125 
  
 Lag (2006:000) om fjärrvärmefond ................................................ 
  
 125 
  
 Särskilda yttranden .......................................................... 
  
 137 
  
 Bilaga 
  
 Kommittédirektiv ............................................................................ 
  
 141 
  
 Referenser 
  
 ....................................................................... 
  
 145 
  
 10 
 Förkortningar och ordförklaringar 
  
 bet. 
  
 betänkande 
  
 dir. 
  
 kommittédirektiv 
  
 EG 
  
 Europeiska gemenskaperna 
  
 Energimyndigheten 
  
 Statens energimyndighet 
  
 Europakonventionen 
  
 Europeiska konventionen av den 
  
 4 november 1950 angående skydd för 
  
 de mänskliga rättigheterna och de grund- 
  
 läggande friheterna 
  
 GW 
  
 Förkortning för gigawatt. En gigawatt 
  
 är en miljon kilowatt (kW) 
  
 Ellis 
  
 Förkortning för gigawattimmar. Enhet 
  
 för energi. En gigawattimme är en miljon 
  
 kilowatttimmar 
  
 kW 
  
 Kilowatt. Enhet för effekt. Effekt är 
  
 energi per tidsenhet. En kilowatt är 
  
 ettusen watt (W) 
  
 kWh 
  
 Kilowattimme. Enhet för energi. En 
  
 kilowatttimme är tusen wattimmar 
  
 MW 
  
 Megawatt. Enhet för effekt. En mega- 
  
 watt är tusen kilowatt (kW) 
  
 MWh 
  
 Megawattimme. Enhet för energi. En 
  
 megawatttimme är tusen kilowattimmar 
  
 NNR 
  
 Näringslivets Regelnämnd 
  
 prop. 
  
 regeringens proposition 
  
 RF 
  
 kungörelse (1974:152) om beslutad ny 
  
 regeringsform 
  
 11 
  
 Förkortningar och ordförklaringar 
  
 SOU 2005:63 
  
 rskr. 
  
 riksdagens skrivelse 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 12 
 Sammanfattning 
 Bakgrund 
 Fjärrvärmen har byggts ut kraftigt under senare år och är den domi- nerande uppvärmningsformen för flerbostadshus och kommersiella lokaler i våra tätorter. Också antalet småhus som värms med fjärr- värme ökar stadigt. 
 Sedan 1996 har statsmakterna i ökad grad följt utvecklingen på fjärrvärmemarknaden i syfte att uppmärksamma ett eventuellt be- hov av åtgärder. De uppföljningar som har genomförts har visat att kundernas, speciellt konsumenternas, ställning är svag i förhållande till fjärrvärmeföretagen. 
 Vid årsskiftet 2004/2005 inträffade konkurser i några fjärrvärme- företag med risk för leveransavbrott som följd. Ett avbrott i den väsentliga nyttighet som fjärrvärmeleveranserna utgör kan orsaka betydande olägenheter för den enskilde och, speciellt under vinter- tid, innebära att främst vattenförsörjningssystem i byggnader kan ta skada. Kunderna saknar som regel annat fjärrvärmeföretag att vända sig till om konkursboet avstår från att fortsätta driften av konkurs- gäldenärens verksamhet. De inträffade konkurserna har visat på ett behov av att ytterligare se över fjärrvärmekundernas ställning och behovet av skydd för fjärrvärmekunder mot att fjärrvärmeleveran- serna upphör vid ett fjärrvärmeföretags konkurs. 
 Uppdraget 
 Utredningen har haft i uppdrag att utreda och lämna förslag till lämplig reglering i syfte att säkra leveranser av värmeenergi till fjärrvärmekunder vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföretag. 
 I uppdraget ingår att närmare analysera alternativa former för hur ett sådant kundskydd kan utformas, till exempel genom att fjärrvärmeföretaget ställer säkerhet, fonderar medel eller tecknar en 
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:63 
  
 obligatorisk försäkring. I detta betänkande lämnas förslag till sådan reglering. 
 Mål med förslagen 
 Målen med de förslag som lämnas i detta betänkande är huvud- sakligen att förbättra kundernas situation och förhindra att fjärr- värmeleveranser upphör när den som bedriver fjärrvärmeverksam- het har försatts i konkurs. Den reglering som jag nu föreslagit är avsedd att användas för att säkerställa att fortsatta leveranser av fjärrvärme kommer till stånd när ett fjärrvärmeföretag har gått i konkurs. 
 En fjärrvärmefond bör inrättas 
 I detta betänkande lägger utredningen fram ett förslag om att inrätta en särskild fond, Fjärrvärmefonden. Från fonden skall stöd kunna lämnas för att finansiera nödvändiga kostnader för en fort- satt drift av en i konkurs försatt fjärrvärmeverksamhet under högst ett år från den dag då ett fjärrvärmeföretag gick i konkurs. Om det finns särskilda skäl för en längre stödperiod kan stöd ur fonden betalas under längre tid än ett år. Fondens medel skall också kunna bekosta förvaltningen av fonden, fondens administration, pröv- ningen av ärenden om stöd ur och återbetalning till fonden samt tillsynen över lagens efterlevnad. Fjärrvärmefonden bör uppgå till minst 50 miljoner kronor. 
 Fonden föreslås bli finansierad av avgifter som läggs på dem som bedriver fjärrvärmeverksamhet enligt den av utredningen tidigare föreslagna fjärrvärmelagen. Med fjärrvärmeverksamhet avses där distribution, i ett rörledningssystem, av hetvatten eller annan värme- bärare för uppvärmningsändamål, dock bara om verksamheten riktar sig till en obestämd krets av kunder inom ett visst geografiskt om- råde. Från avgiftsskyldigheten undantas verksamhetsutövare som bedriver verksamheten i kommunal förvaltningsform eller endast tillfälligt. Avgift skall betalas varje år med 0,3 promille av omsätt- ningen i fjärrvärmeverksamheten under föregående verksamhetsår om inte behållningen i fonden uppgår till minst 50 miljoner kronor. Energimyndigheten föreslås bli avgiftsmyndighet. 
 14 
  
 SOU 2005:63 
  
 Sammanfattning 
  
 Den föreslagna lagen ställer upp vissa förutsättningar för att få stöd ur fonden. Stöd kan utgå under förutsättning att den som be- driver fjärrvärmeverksamhet har gått i konkurs. Därutöver ställer lagen upp ett krav på fjärrvärmeföretagets konkursbo att tillämpa konkursgäldenärens prisavtal med kunderna per konkursdagen för att fondmedel skall kunna erhållas. Slutligen krävs även att kon- kursboet fortsätter att distribuera fjärrvärme till konkursgäldenä- rens kunder. 
 Stöd ur Fjärrvärmefonden kan utgå endast för nödvändiga kost- nader. Med sådana kostnader avses kostnader som är nödvändiga för att konkursgäldenärens fjärrvärmeverksamhet skall kunna fort- sätta att drivas, t.ex. kostnader för bränsle, spillvärmeinköp, per- sonal, lokaler, driftel, normala drift- och underhållsåtgärder samt för konkursboets fortsatta drift av verksamheten. 
 När det gäller stödbeloppets storlek skall de nödvändiga kostna- derna ersättas endast till den del som motsvarar den förlust som uppkommer vid den fortsatta driften av en i konkurs försatt fjärr- värmeverksamhet. Förlusten beräknas som skillnaden mellan intäk- terna från fjärrvärmeverksamheten och de nödvändiga kostnaderna för den fortsatta driften av denna verksamhet. 
 Beviljat och utbetalt stöd ur Fjärrvärmefonden skall hållas avskilt från konkursboets egna tillgångar och får endast användas för det avsedda ändamålet. Konkursboet skall redovisa hur medlen har använts och på begäran lämna det underlag som behövs för kon- trollen därav. För det fall att stödet inte använts på avsett sätt, inte har förbrukats enligt den budget som utbetalningarna begärts uti- från eller om oriktig uppgift lämnats och uppgiften orsakat att stöd ur fonden lämnats felaktigt, kan konkursboet bli återbetalnings- skyldigt. 
 Förvaltning av fonden 
 Förvaltningen av Fjärrvärmefondens medel bör enligt min mening anförtros Kammarkollegiet. Fondens medel skall förvaltas som en särskild fond. Den avkastning som uppkommer på fondens medel skall läggas till kapitalet. Det är, med tanke på den situation medlen skall användas i, av vikt att fondens medel förvaltas bl.a. så att kraven på en tillfredsställande betalningsberedskap tillgodoses. Kammar- kollegiets förvaltning skall bekostas ur Fjärrvärmefondens medel. 
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2005:63 
  
 Prövningsmyndighet 
 Frågor om utbetalning och återbetalning av beviljat och erhållet stöd skall prövas av den myndighet regeringen bestämmer. Jag för- ordar att Energimyndigheten utses till prövningsinstans för Fjärr- värmefonden. En ordning där ett råd eller en nämnd inom Energi- myndigheten prövar utbetalningar av stöd ur fondens medel skulle även innebära en begränsning av de organisatoriska konsekvenser som fondlösningen annars kan medföra. 
 Tillsyn 
 För att syftena med den nya lag som jag föreslår skall kunna upp- nås, måste det finnas en fungerande tillsynsverksamhet med möjlig- heter till kontroll av att de regler som lagförslaget innehåller efter- levs och sanktionsmöjligheter för det fall att så inte sker. Jag före- slår därför att det införs regler om tillsyn. 
 Jag föreslår vidare att en myndighet skall utses att utöva den tillsyn som krävs för att kontrollera att den föreslagna lagen eller med stöd av den fattade föreskrifter efterlevs. Något krav på att tillsynsfunktionen enligt regelverket skall utföras av en och samma myndighet ställer jag inte upp. Det bör ankomma på regeringen att bestämma vilken eller vilka myndigheter som skall utöva tillsyns- verksamheterna i fråga. Jag förordar dock att tillsynen över kon- kursboets användning av medel ur Fjärrvärmefonden underställs granskning av kronofogdemyndigheternas enheter för tillsyn i kon- kurser samt att tillsynen över att föreskrivna avgifter till Fjärr- värmefonden betalas i rätt tid utförs av Energimyndigheten. 
 Konsekvenser 
 För medianföretaget på fjärrvärmeområdet med en omsättning på 31 miljoner kronor innebär avgiften till Fjärrvärmefonden en årlig kostnad med 9 300 kronor. Jag kan inte se att detta skulle kunna påverka de mindre fjärrvärmeföretagens konkurrenssituation nega- tivt. Inte heller ökar de mindre fjärrvärmeföretagens administrativa börda nämnvärt eftersom den reglering som föreslås endast aktuali- serar en enkel beräknings- och inbetalningsåtgärd. 
 16 
  
 SOU 2005:63 
  
 Sammanfattning 
  
 De uppgifter som följer av mina förslag kommer att medföra vissa kostnader för staten. Kostnaden för de statliga tillsynsupp- gifter, avgiftsadministration, ärendeprövning samt förvaltning som förslagen till lag om fjärrvärmefond innebär föreslår jag skall finan- sieras via Fjärrvärmefondens medel. 
 17 
 Summary 
 Background 
 District heating has expanded greatly in recent years and is the dominant form of heating for  
 multi-family 
  apartment buildings and commercial premises in our Bender. The number of detached houses heated by district heating is also increasing steadily. 
 Since 1996 the state has followed developments on the district heating market closely so that measures could be taken if necessary. The  
 follow-ups 
  that have been done have shown that customers, particularly private Morales, are in a weak position in relation to the district heating companies. 
 Medina several bankruptcies of district heating companies at the turn of the year 2004/2005, entailing a risk of interruptions in supply. An interruption in the supply of such a vital utility as district heating could cause great inconveniences for individuals and could lead to damage to the water supply systems in buildings, particularly in the wintertime. As a rule, customers do not have any other district heating company to turn to if the bankruptcy estate decides not to continue operating the bankrupt entity. Dudley bankruptcies have revealed the need for further review of the position of the district heating customers and the need to protect them from a cut in the district heating supply in the event of the bankruptcy of a district heating company. 
 The assignment 
 The Commissions assignment has been to investigate and submit proposals to the Government for the purpose of guaranteeing supplies of thermal energy to district heating customers in the event of an insolvency situation in a district heating company. 
 19 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:63 
  
 The assignment includes making a detailed analysis of alternative forms for such a customer protection mechanism, for example that the district heating company pledges security, Cook a fund, or takes out compulsory insurance. Proposals for such regula- tion are presented in this report. 
 Goals of the proposals 
 The primary goals of the proposals presented in this report are to improve the customers situation and prevent a cut in the district heating supply due to bankruptcy of the entity that runs the district heating operation. The regulation I have now proposed is intended to be used to guarantee a continuation in the district heating supply when a district heating company has gone bankrupt. 
 A district heating fund should be created 
 In this report the Commission presents a proposal that a special fund be created, the  
 District Heating Fund 
 . It should be possible to disburse money from the fund to pay the necessary costs for continued operation of a bankrupt district heating operation for at most one year from the date of bankruptcy of the district heating company. If special Osborne exist for a longer period of support, Sanchez be disbursed from the fund for a period longer than one year. It should also be possible to use the fund to pay the costs of fund management and administration, review of cases concerning disbursement of support from and repayment to the fund, Carson enforcement of the law. The District Heating Fund should contain at least SEK 50 million. 
 It is proposed that the fund be  
 financed by fees  
 levied on entities that run district heating operations, according to the District Heating Act previously proposed by the Commission. By district heating operation is meant an operation where hot water or another heat carrier is distributed for heating purposes, but only if the operation targets an indeterminate circle of customers within a given geographical area. District heating operators who run their operation in the form of a municipal administration or only temporarily are exempted from paying the fee. The fee shall be paid every year at a rate of 0.03 per cent of the district heating operations 
 20 
  
 SOU 2005:63 
  
 Summary 
  
 turnover, unless the balance in the fund amounts to at least SEK 50 million. The Swedish Energy Agency is proposed to be the fee- collecting authority. 
 The proposed law sets up certain  
 conditions for obtaining support from the fund 
 . Support can be paid provided that the entity that runs the district heating operation has gone bankrupt. In addition, the law requires that the bankruptcy estate follow the customers the bankrupt entitys priceagreement on the bankruptcy date in order to receive support from the fund. Finally, the bankruptcy estate must also continue to distribute district heating to the bankrupt entitys customers. 
 Support from the District Heating Fund is only payable for  
 necessary costs 
 . Such costs are costs that are necessary for the continuation of the bankrupt entitys district heating operation, e.g. costs for fuel, purchase of waste heat, personnel, premises, operating electricity, normal operating and maintenance measures and for the bankruptcy estates continued running of the operation. 
 When it comes to the  
 amount of the support 
 , only that portion of the necessary costs that corresponds to the loss that arises in the continued running of a bankrupt district heating operation shall be reimbursed. The loss is calculated as the difference between the revenues from the district heating operation and the necessary costs for the continued running of this operation. 
  
 Granted and paid support  
 from the District Heating Fund shall be kept separate from the bankruptcy estates own assets and may only be used for the intended purpose. The bankruptcy estate shall give an accounting of the use of this money and, on request, furnish the documentation needed for verification. In the event the support has not Fox in the intended manner, or has not Collins spent in accordance with the budget on which the disbursements from the fund Jefferson based, or if incorrect information has Mcclain as a result of which support has incorrectly been disbursed from the fund, the bankruptcy estate can be held liable for repayment. 
 Management of the fund 
 In my opinion, management of the District Heating Funds assets should be entrusted to the Legal, Financial and Administrative Services Agency. The funds assets shall be managed as a special 
 21 
  
 Summary 
  
 SOU 2005:63 
  
 fund. The return that is earned on the assets shall be Meyer capital. In view of what kind of situation the funds assets are to be used in, it is important that the assets be managed in such a manner that good ability to pay is ensured. The cost of management of the District Heating Fund by the Legal, Financial and Administrative Services Agency shall be paid from the funds assets. 
 Reviewing authority 
 Questions concerning disbursement and repayment of granted and received support shall be reviewed by an authority designated by the Government. I recommend that the Swedish Energy Agency be appointed as the reviewing authority for the District Heating Fund. A procedure where a council or a board within the Swedish Energy Agency reviews disbursements of support from the fund would also limit the organizational consequences which the fund solution might otherwise lead to. 
 Supervision and enforcement 
 In order for the purposes of the new law I propose to be achieved, it is necessary to have effective supervision with means to verify compliance with the rules stemming from the proposed law and sanctions that can be imposed in the event of  
 non-compliance. 
  I therefore propose that rules of supervision and enforcement be introduced. 
 I further propose that an authority be designated to exercise the supervision that is required to verify compliance with the proposed law or regulations issued pursuant to it. I do not propose requiring that the supervisory function be exercised by one and the same authority. It should be up to the Government to determine which authority or authorities are to exercise this supervision. I do, however, propose that supervision of the bankruptcy estates use of money from the District Heating Fund undergo scrutiny by the enforcement services units for supervision in bankruptcies and that supervision to ensure that prescribed fees to the District Heating Fund are paid in time be carried out by the Swedish Energy Agency. 
 22 
  
 SOU 2005:63 
  
 Summary 
  
 Consequences 
 For the median district heating company with a turnover of SEK 31 million, the fee to the District Heating Fund represents an annual cost of SEK 9,300. I cannot see that this would have an adverse effect on the competitive situation of small district heating companies. Nor is there any appreciable increase in the district heating companies administrative burden, since the proposed regulation Smith calculation and payment of the fee. 
 The measures that follow from my proposals will entail certain costs for the state. I propose that the cost for the states super- visory tasks, fee administration, case review and the administration entailed by the proposed district heating fund law be financed via the District Heating Fund. 
 23 
 Författningsförslag 
 Förslag till 
 lag (2006:000) om fjärrvärmefond 
 Härigenom föreskrivs följande. 
 Allmänna bestämmelser 
 1 § För att förhindra att fjärrvärmeleveranser upphör när den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har försatts i konkurs skall en fond, Fjärrvärmefonden, bildas i syfte att finansiera fortsatt produk- tion och distribution av fjärrvärme till kund. Fonden skall finansieras genom avgifter. Avgiften skall betalas till den myndighet som rege- ringen bestämmer. 
 2 § Avgift enligt 1 § skall varje år, om inte Fjärrvärmefondens behållning uppgår till minst 50 miljoner kronor, betalas av den som bedriver fjärrvärmeverksamhet enligt fjärrvärmelagen (2006:000) med ett belopp motsvarande 0,3 promille av den avgiftsskyldiges omsättning i fjärrvärmeverksamheten för närmast föregående verk- samhetsår. 
 Bestämmelsen i första stycket gäller bara om fjärrvärmeverksam- heten bedrivs på affärsmässig grund och inte är endast tillfällig. 
 3 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall pröva ansökningar och återbetalningar samt utöva tillsyn enligt denna lag eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen. 
 25 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:63 
  
 Förvaltningen av Fjärrvärmefonden 
 4 § Fjärrvärmefondens medel skall förvaltas av Kammarkollegiet som en särskild fond. 
 Avkastningen på fondens medel skall läggas till kapitalet. Medlen i fonden skall förvaltas så att kraven på en tillfredsställande 
 betalningsberedskap tillgodoses. För förvaltningen gäller i övrigt för- ordningen (1987:778) om placering av fondmedel under Kammar- kollegiets förvaltning. 
 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om fondens för- valtning. 
 Stöd ur Fjärrvärmefondens medel 
 5 § Stöd ur Fjärrvärmefonden betalas ut för att finansiera nöd- vändiga kostnader för en fortsatt drift av en i konkurs försatt fjärr- värmeverksamhet under högst ett år från konkursdagen, såvida det inte föreligger särskilda skäl för en längre stödperiod. 
 Stöd enligt första stycket lämnas under förutsättning att 
  
 1. 
  
 den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har gått i konkurs, 
  
 2. 
  
 konkursboet följer konkursgäldenärens avtal med fjärrvärme- kunderna såvitt gäller det pris kunderna har att betala för distribu- tionen av fjärrvärmen och 
  
 3. 
  
 konkursboet fortsätter att distribuera fjärrvärme till konkurs- gäldenärens kunder. 
  
 6 § Stöd ur fonden skall bestämmas till ett belopp som mot- svarar den förlust som uppkommer vid konkursboets fortsatta drift av konkursgäldenärens fjärrvärmeverksamhet beräknad som skill- naden mellan intäkterna från den av konkursboet bedrivna fjärr- värmeverksamheten och de nödvändiga kostnaderna för den fort- satta driften av denna verksamhet. 
 7 § Beviljat stöd ur Fjärrvärmefonden får endast användas för det ändamål som framgår av 1 §. Stödet betalas ut till konkurs- gäldenärens konkursbo. Konkursboet är skyldigt att hålla de mot- tagna medlen avskilda från konkursboets egna tillgångar. 
 26 
  
 SOU 2005:63 
  
 Författningsförslag 
  
 8 § Den som beviljats stöd ur Fjärrvärmefonden skall föreläggas att inom viss tid efter mottagandet av medlen skriftligen redovisa hur medlen har använts och på begäran lämna det underlag som behövs för tillsynsmyndighetens granskning av redovisningen. 
 9 § Den som beviljats stöd ur Fjärrvärmefonden skall betala tillbaka stödet, helt eller delvis, 
  
 1. 
  
 om stödet inte har använts för det avsedda ändamålet, 
  
 2. 
  
 om redovisning eller underlag enligt 8 § inte har lämnats inom föreskriven tid eller 
  
 3. 
  
 om oriktig uppgift lämnats och uppgiften orsakat att stöd ur fonden lämnats felaktigt. 
  
 10 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om redovisning, utbetalning och åter- betalning av erhållna bidrag ur Fjärrvärmefonden. 
 Handläggningen av ärenden om stöd ur Fjärrvärmefonden m.m. 
 11 § Frågor om stöd ur Fjärrvärmefonden skall prövas av en pröv- ningsmyndighet efter ansökan av ett konkursbo som bedriver fjärr- värmeverksamhet. Prövningsmyndigheten prövar även frågor om återbetalning av beviljat stöd efter anmälan av tillsynsmyndigheten. 
 Ansökan om stöd ur fonden skall vara skriftlig och innehålla de uppgifter som behövs för att bedöma sökandens förutsättningar att få stöd ur fonden. 
 Ansökan skall vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller dennes ombud. 
 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om vad en ansökan om stöd ur fonden skall innehålla. 
 12 § Regeringen meddelar närmare föreskrifter om prövnings- myndighetens organisation vid prövningen av ärenden om stöd ur eller återbetalning av stöd till Fjärrvärmefonden. 
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2005:63 
  
 Tillsyn 
 13 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av tillsynsmyndigheten. 
 14 § Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplys- ningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. 
 Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som omfattas av tillsynen. 
 En begäran eller ett föreläggande enligt första eller andra stycket får förenas med vite. 
 Övriga bestämmelser 
 15 § Medel från Fjärrvärmefonden betalas ut av Kammarkolle- giet på det sätt som prövningsmyndigheten bestämmer. 
 Kammarkollegiet svarar för fondens räkenskaper. 
 16 § De kostnader som uppkommer för myndigheterna vid för- valtningen av Fjärrvärmefonden samt handläggningen av ärenden om avgifter till fonden, stöd ur fonden och återbetalning till fon- den, får ersättas av fondens medel enligt de grunder som regeringen bestämmer. 
 17 § Tillsynsmyndigheten skall följa användningen av de stöd myndigheten har beslutat om enligt denna lag. 
 Tillsynsmyndigheten skall varje år före den 15 oktober lämna en berättelse till regeringen om användningen av Fjärrvärmefondens medel under det senaste budgetåret. 
 18 § Tillsynsmyndighetens beslut enligt 14 § denna lag får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Tillsynsmyndighetens beslut i övriga frågor får inte överklagas. 
 _________________ 
 Denna lag träder i kraft den 1 juni 2006. 
 28 
  
 1 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 1.1 
  
 Allmän bakgrund 
  
 Statsmakternas mål är att energipolitiken bl.a. skall utformas så att energimarknaderna ger en säker tillgång på energi – värme, bränslen och drivmedel – till rimliga priser. 
 Fjärrvärmeverksamhet tillhör den s.k. försörjningssektorn och ut- gör därför inte en kommersiell verksamhet vilken som helst. Fjärr- värmeverksamheten i ett fjärrvärmeföretag skall drivas affärsmässigt enligt befintlig lagstiftning men på grund av dess utbredning och karaktär har fjärrvärmen ett ansvar för sina kunder och marknaden som den opererar på. Fjärrvärmen är viktig för uppvärmningen av lokaler och bostäder i vårt relativt kalla land. De som bedriver fjärr- värmeverksamhet fullgör således uppgifter som är av stor betydelse för samhället genom att producera, leverera och överföra en nyttig- het i form av värmeenergi för uppvärmningsändamål. Speciellt hus- håll är starkt beroende av en kontinuerlig försörjning med värme, i synnerhet under vintertid. 
 Omkring hälften av all uppvärmning av bostäder och lokaler i Sverige sker med fjärrvärme. Den är i dag den dominerande upp- värmningsformen i många tätorter. Fjärrvärmen har under många år haft en stabil utbyggnadstakt och finns på cirka 570 orter för- delade på 270 av landets 290 kommuner. Det finns enligt bransch- organisationen Svensk Fjärrvärme planer på att dels bygga ut och för- täta befintliga nät, dels bygga helt nya nät i ytterligare över 100 orter. 
 Fjärrvärmeaktörerna levererar årligen cirka 50 TWh värmeenergi. Svensk Fjärrvärme förväntar att fjärrvärmeleveranserna kommer att öka med cirka 10 TWh fram till år 2010 och, på längre sikt, kunna nå en andel på 75 procent av den totala energianvändningen för upp- värmning, vilket i dag motsvarar cirka 80 TWh. 
 Det finns i dag endast en leverantör av fjärrvärme till kundkollek- tiv i varje lokalt fjärrvärmesystem. Det är även denne som överför fjärrvärmen till kunderna. Detta innebär bl.a. att kunderna för när- 
 29 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2005:63 
  
 varande inte kan köpa sin fjärrvärme från någon annan. En fjärr- värmekund står därför i ett kortsiktigt perspektiv i ett starkt bero- endeförhållande till det fjärrvärmeföretag man har avtal med. 
 Fjärrvärmekundernas starka beroende av ett fjärrvärmeföretag, så som marknaden ser ut, blir väldigt tydligt när fjärrvärmeföretaget går i konkurs. Kunden saknar då annan att vända sig till för att få fjärr- värme levererad och överförd till sig. Alternativen för fjärrvärmekun- den blir med den situation som råder att teckna leveransavtal med konkursförvaltaren eller annan som tar över och driver rörelsen vidare – sannolikt under ändrade villkor – eller att gå över till annan uppvärmningsform. Eftersom en övergång till annan uppvärm- ningsform innebär kostsamma investeringar för fjärrvärmekunden och dessutom tar tid att genomföra, befinner sig kunden onekligen i en utsatt position. Denna utsatthet kan utnyttjas för att tvinga in kunderna i för dem sämre avtal än de som tidigare gällt för att undvika att fjärrvärmeleveranserna stängs av. 
 Fjärrvärmekundernas ställning har uppmärksammats bl.a. i anled- ning av att fem fjärrvärmeföretag verksamma inom Vaxholms, Trosa, Vingåkers, Knivsta, Täby och Söderköpings kommuner på senare tid har försatts i konkurs. 
 1  
 Fjärrvärmekunderna har, i vart fall i de tre förstnämnda kommunerna, ställts inför ultimatumet att teckna ett avtal med konkursboet om leveranser till ett betydligt högre pris än det som gällde mellan kunden och konkursgäldenären, dvs. fjärr- värmeföretaget. 
  
 1.2 
  
 Utredningens uppdrag 
  
 Statsmakterna har, bl.a. genom Energimyndigheten, i ökad grad följt utvecklingen på fjärrvärmemarknaden sedan 1996 i syfte att upp- märksamma ett eventuellt behov av åtgärder. De uppföljningar som har genomförts har visat att kundernas, speciellt konsumenternas, ställning är svag i förhållande till fjärrvärmeföretagen. 
 Utredningen har under arbetets gång haft att behandla ett antal varierande frågor på fjärrvärmeområdet. Dessa frågor har behandlats i tre betänkanden från utredningen, Tryggare fjärrvärmekunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverksamhet 
  
 1  
 Alla de fem aktuella verksamheterna har försatts i konkurs av Södra Roslags tingsrätt på bolagens egen begäran. Vingåker Närvärme AB försattes i konkurs den 21 december 2004, Trosa Närvärme AB och Vaxholm Närvärme AB den 30 december 2004 samt EnergiSystem Sverige Utveckling AB den 18 januari 2005. Den 5 april 2005 försattes Söderköping Närvärme AB i konkurs. 
 30 
  
 SOU 2005:63 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 (SOU 203:115), Skäligt pris på fjärrvärme (SOU 2004:136) och Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden (SOU 2005:33). 
 De vid årsskiftet aktualiserade konkurserna i olika fjärrvärme- företag har visat på ett behov av att ytterligare se över fjärrvärme- kundernas ställning och frågan om behovet av skydd för fjärr- värmekunder mot att fjärrvärmeleveranserna upphör vid ett fjärr- värmeföretags konkurs. Ett avbrott i den väsentliga nyttighet som fjärrvärmeleveranserna utgör kan orsaka betydande olägenheter för den enskilde och även innebära att vattenförsörjningssystem och annan utrustning i byggnaderna kan ta skada. 
 Regeringen har mot denna bakgrund i tilläggsdirektiv (dir. 2005:41) gett utredningen i uppdrag att utreda och lämna förslag till lämplig reglering i syfte att säkra leveranser av värmeenergi till fjärrvärme- kunder vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföretag. 
 Enligt direktiven skall utredaren närmare analysera alternativa for- mer för ett sådant kundskydd, exempelvis leverantörens ställande av säkerhet, fondering av medel eller obligatoriska försäkringslösning- ar. Om utredaren föreslår åtgärder som kräver finansiering skall förslag till sådan lämnas. Tilläggsuppdraget skall redovisas senast den 30 juni 2005. 
  
 1.3 
  
 Utredningens arbete 
  
 De ursprungliga direktiven till utredningen 
 2  
 fokuserade på frågan om konkurrenssituationen för fjärrvärmen på värmemarknaderna, kundernas skydd mot oskälig prissättning på fjärrvärme samt frågan om det är möjligt att med hjälp av s.k. tredjepartstillträde (TPA) öka konkurrensen och därmed prispressen på fjärrvärmen. 
 Frågeställningarna har behandlats i de tre betänkanden som ut- redningen tidigare har överlämnat till regeringen. Den första frågan 
  
 – 
  
 att bättre skydda konsumenterna mot oskälig prissättning – motiverade förslagen i delbetänkandet Tryggare fjärrvärmekunder 
  
 – 
  
 Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvärmeverk- samhet 
  
 3 
 . De förslag som utredningen lade fram däri syftade till att öka transparensen på fjärrvärmeområdet genom ökad åtskillnad mellan fjärrvärmeverksamhet och elmarknadsverksamhet samt ökade krav på ekonomisk särredovisning av fjärrvärmeverksamheten. 
  
 2 
  
 Dir. 2002:160, 2003:77, 2003:102, 2003:138, 2004:58 och 2004:130. 
  
 3 
  
 SOU 2003:115. 
  
 31 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 SOU 2005:63 
  
 I betänkandet Skäligt pris på fjärrvärme 
 4  
 följdes dessa förslag upp med ytterligare förslag som syftar till en ökad transparens och förbättrade möjligheter för fjärrvärmekunder att få inflytande över prissättningen på fjärrvärmen. 
 I betänkandet Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden 
 5  
 behand- las frågan om tredjepartstillträde, om ett undantag från den kom- munala lokaliseringsprincipen skall göras och behovet av konces- sionsplikt för fjärrvärmeledningar. Vidare görs en redovisning av förslag till hur kraftvärmedirektivet skall genomföras i svensk lagstift- ning. I betänkandet lämnas även ett förslag till en ny fjärrvärmelag. 
 Även det arbete som utförts i denna avslutande del av utredning- ens uppdrag har utgått från ett kundskyddande perspektiv. Upp- draget har haft som syfte att finna lämpliga lösningar för att säkra leveranser av värmeenergi till fjärrvärmekunder vid en obestånds- situation i ett fjärrvärmeföretag. 
 Under utredningens gång har kontakter tagits med bl.a. bransch- organisationen Svensk Fjärrvärme, Kammarkollegiet, Näringslivets Regelnämnd (NNR) samt Energimyndigheten. 
 Utredningens experter har under arbetets bedrivande bistått med värdefulla synpunkter och material i frågan. 
 Fjärrvärmeutredningen har under denna avslutande fjärde del av arbetet haft tre sammanträden. 
  
 1.4 
  
 Betänkandets innehåll 
  
 Jag behandlar i detta betänkande de frågeställningar som aktuali- serats genom regeringens direktiv till utredningen såvitt avser skydd mot att leveranser av värmeenergi till fjärrvärmekunder upphör vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföretag. 
 6 
  
 Det bör inledningsvis klargöras att jag i detta betänkande använ- der mig av det övergripande begreppet  
 fjärrvärmeföretag  
 för att beteckna varje form av fjärrvärmeverksamhet oavsett vilken organi- sationsform den bedrivs i och vilket led i distributionskedjan som företaget är verksamt i, dvs. om det levererar eller överför fjärrvärme. 
 I mina tidigare delbetänkanden har jag försökt att ge en kortfattad beskrivning av fjärrvärmeområdet samt hur verksamheten fungerar och är organiserad i Sverige och i omvärlden för att kunna sätta in 
  
 4 
  
 SOU 2004:136. 
  
 5 
  
 SOU 2005:33. 
  
 6 
  
 Dir. 2005:41. 
  
 32 
  
 SOU 2005:63 
  
 Uppdraget och dess genomförande 
  
 fjärrvärmeverksamheten i sitt sammanhang. Utöver den korta be- skrivning som gjorts i det föregående för att påvisa hur stor fjärr- värmen är marknadsmässigt i förhållande till andra uppvärmnings- alternativ behandlar jag inte dessa frågor i detta betänkande. 
 I betänkandets  
 andra kapitel  
 ger jag vissa allmänna grundförut- sättningar för vad som händer vid en konkurs. I det  
 tredje kapitlet  
 behandlar jag översiktligt den uppkomna situationen med inträf- fade konkurser i fjärrvärmeföretag. I det  
 fjärde kapitlet  
 gör jag ett försök att inventera vilka tänkbara lösningar som skulle kunna leda till att fjärrvärme fortsatt levereras även efter det att ett fjärrvärme- företag har gått i konkurs. Det  
 femte kapitlet  
 innehåller mina över- väganden i fråga om vilken väg som skall väljas för att trygga fort- satta leveranser. I det  
 sjätte kapitlet  
 diskuteras hur ett regelverk närmare bör utformas. Jag behandlar i det  
 sjunde kapitlet  
 vissa till- synsfrågor. Det  
 åttonde kapitlet  
 behandlar konsekvensanalyser och finansieringen av mina förslag. Slutligen redovisas i det  
 nionde kapitlet  
 kommentarer till det författningsförslag som lämnats i detta arbete. Till betänkandet är fogat två särskilda yttranden, en bilaga och en referenslista. 
 33 
 2 Vad händer vid en konkurs? 
 Det aktuella uppdraget tar sikte på situationen att ett fjärrvärme- företag hamnar på obestånd. Med obestånd förstås en situation där en gäldenär, t.ex. ett fjärrvärmeföretag, inte i rätt tid kan betala sina skulder och denna bristande betalningsförmåga inte endast är till- fällig. Har gäldenären så stora skulder att denne inte kan betala dem allteftersom de förfaller till betalning, kan en konkurs därför bli aktuell. 
  
 2.1 
  
 Vad innebär konkurs? 
  
 Konkurs innebär i princip att en kapplöpning mellan borgenärerna om gäldenärens tillgångar skall förhindras och att konkursen skall bereda utrymme för gäldsavveckling under lugna former enligt prin- ciper som möjliggör kredit på rimliga villkor. 
 Genom konkursinstitutet tas i princip alla tillgångar som en skuld- satt gäldenär har om hand och används för att, så långt det är möjligt, betala av alla dennes skulder. Omhändertagna medel, indrivna ford- ringar och erhållen köpeskilling skall fördelas mellan konkursgälde- närens fordringsägare enligt förmånsrättslagen (1970:979). Kon- kursinstitutet kan därför sägas syfta till att fördela förlusten pro- portionellt mellan borgenärerna. Vid konkurs gäller dock att vissa fordringar är förenade med förmånsrätt, dvs. rätt att få företräde till betalning framför andra. Förmånsrätter kan vara särskilda eller allmänna. 
 1  
 Till förstnämnda kategori kan hänföras panträtter eller in- teckningar och till den andra kan hänföras vissa revisionskostnader, säkerhet i form av företagsinteckning om 55 procent av värdet av egendom som finns kvar sedan vissa fordringar med bättre för- månsrätt och konkursansökningskostnader m.m. avräknats samt löne- och pensionsfordringar. För fordran utan förmånsrätt, t.ex. 
  
 1  
 Se 2 § förmånsrättslagen (1970:979). 
 35 
  
 Vad händer vid en konkurs? 
  
 SOU 2005:63 
  
 skattefordringar, leverantörsfordringar, hyresfordringar och del av lönefordringar, är utsikterna till utdelning i konkursen mindre men för det fall det finns tillgångar i konkursen kan dessa fordringsägare emellertid räkna med en viss utdelning. 
 En gäldenär försätts efter egen eller annans ansökan i konkurs av domstol. Från det att domstolen har meddelat ett konkursbeslut upphör gäldenärens möjligheter att råda över den egendom som hör till konkursboet. 
 2  
 Dit hör huvudsakligen egendom som tillhörde gäldenären när beslutet om konkurs meddelades eller tillfaller gälde- nären under konkursen och som är sådan att den kan utmätas, men även egendom som kan återvinnas till konkursboet. 
 3  
 Gäldenären förlorar inte bara rådigheten över sin egendom. Inte heller får gäl- denären åta sig sådana förbindelser som kan göras gällande i kon- kursen. På så sätt förhindras gäldenären att ytterligare förvärra sitt ekonomiska tillstånd. Tillgångar som gäldenären förvärvar under konkursen hör principiellt till konkursboet. 
  
 2.2 
  
 Konkursförvaltarens verksamhet – fortsatt drift eller avveckling? 
  
 I samband med konkursbeslutet utses en konkursförvaltare att företräda konkursboet och ta hand om den egendom som ingår i konkursboet. Konkursförvaltarens främsta uppgift är att avveckla konkursboet så snart det lämpligen kan ske och att göra det på ett sådant sätt att borgenärerna kan räkna med att de kan påräkna bästa möjliga ekonomiska utfall. 
 4  
 Under konkursen utreder konkursför- valtaren bl.a. om någon del av verksamheten kan drivas vidare med ny ägare och vilken del som ska avvecklas. Med fortsatt drift avses i princip att konkursboet fortsätter gäldenärens verksamhet i för- hållande till motpart medan avveckling innebär att konkursboets egendom, t.ex. innestående lager eller rörelse, säljs ut till någon annan rörelseidkare. Utgångspunkten är att resultatet skall bli så ekonomiskt förmånligt som möjligt för fordringsägarna. 
 Eftersom konkursen ofta föranleds av att rörelsen gått med för- lust kan det vara vanskligt att fortsätta rörelsen och en nedläggning eller avveckling kan då medföra att konkursboet i vart fall inte fortsät- ter en förlustbringande verksamhet. Förvaltaren får ju som utgångs- 
  
 2 
  
 3 kap. 1 § konkurslagen (1987:672). 
  
 3 
  
 3 kap. 1 och 3 §§ konkurslagen. 
  
 4 
  
 7 kap. 8 § konkurslagen. 
  
 36 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vad händer vid en konkurs? 
  
 punkt inte ådra konkursboet skulder genom att fortsätta den bedrivna rörelsen. Å andra sidan kan det vara lättare att få ett högre pris för rörelsen om den säljs i dess helhet som ett verksamt företag än om de i rörelsen ingående delarna, t.ex. rörledningar, pannor m.m., säljs ut efter hand. Därför kan och får konkursförvaltaren fortsätta en rörelse för konkursboets räkning i den mån det är ändamålsenligt i bemärkelsen att driften kan innebära ekonomisk nytta för konkursboet. 
 5  
 Tänkbara anledningar till fortsatt drift kan vara att ge konkursförvaltaren möjlighet att undersöka om det finns någon tänkbar köpare av hela rörelsen eller om ett avbrott i kon- kursgäldenärens verksamhet skulle kunna leda till ekonomisk skada för gäldenärens borgenärer. Det avgörande torde bli om skillnaden i köpeskilling mellan hel eller styckvis försäljning kan antas över- stiga ett eventuellt negativt driftresultat. Rörelsen får dock fort- sättas längre tid än ett år från edgångssammanträdet endast om det finns särskilda skäl för det. 
 Ett beslut om att fortsätta att bedriva en rörelse som ingår i en konkurs torde regelmässigt vara en sådan viktig fråga som förval- taren kan vara skyldig att höra tillsynsmyndigheten i konkurs samt berörda borgenärer och gäldenären om. 
 6  
 Det torde anses nödvän- digt att förvaltaren tar del av gäldenärens senast upprättade resultat- och balansrapport samt inhämtar information från personer med insyn i verksamheten, t.ex. företagets anställda, ställföreträdare och revisor. Med denna information som grund och en genomgång av förhållandena i övrigt måste konkursförvaltaren göra en driftkalkyl för att kunna ta ställning till om fortsatt drift är aktuell eller inte. 
 I en driftkalkyl skall ingå en realistisk uppskattning av de förvän- tade intäkterna av rörelsen med beaktande av eventuella säsongs- mässiga förändringar i verksamheten. En resultat- och balansrapport ger även en bakgrund till den kostnadsbild som kan förväntas vid fortsatt drift av rörelsen. Driften kräver ofta kostnader för lokaler, el och värme. Beroende på verksamhetens art kommer även kost- nader för personal, råvaror, bränslen och andra driftkostnader att belasta kalkylens resultat. 
 Den statliga lönegarantin enligt lönegarantilagen (1992:497) inne- bär att staten under viss tid svarar för betalning av en arbetstagares fordran hos en arbetsgivare som har försatts i konkurs. 
 7  
 Genom 
  
 5 
  
 8 kap. 2 § konkurslagen. 
  
 6 
  
 7 kap. 10 § konkurslagen. 
  
 7 
  
 När staten har betalat lönegaranti till en arbetstagare i en konkurs övertar staten arbets- tagarens lönefordran mot arbetsgivaren till samma belopp som betalats och inträder därmed 
  
 37 
  
 Vad händer vid en konkurs? 
  
 SOU 2005:63 
  
 garantin kan alltså konkursboet få ett visst täckningsbidrag för personalkostnader vid fortsatt drift. Sedan den 1 januari 2004 gäller detta dock bara under en månad efter konkursbeslutet. 
 8  
 Arbete som utförs åt konkursboet för tiden därefter blir en massakostnad för boet. Arbetstagarens lönefordran mot konkursboet omfattas då varken av förmånsrätt eller lönegaranti i den aktuella konkursen. 
 9 
  
 Vidare kan det krävas särskilt sakkunnigt biträde för att driva en viss verksamhet vidare. Denna kostnad måste, liksom konkursför- valtarens eget arvode för arbetet för konkursboets avveckling, be- aktas i en kalkyl. 
  
 2.3 
  
 Vad händer med konkursgäldenärens avtal? 
  
 För att kunna bedriva konkursgäldenärens rörelse vidare är kon- kursförvaltaren ofta beroende av t.ex. leveranser av el, bränslen eller annat av vikt för den fortsatta driften. Även arbetskraft är en för- utsättning för att kunna bedriva verksamheten vidare, speciellt om verksamheten kräver särskilda sakkunskaper. Av betydelse blir då hur de avtal som konkursgäldenären tecknat berörs och behandlas i konkursen. 
 Det kan inledningsvis konstateras att det saknas en generell reg- lering av frågan vilken inverkan en konkurs har på konkursgälde- närens avtal. När det gäller företagsrekonstruktion finns det dock en sådan reglering i 2 kap. 20 § lagen (1996:764) om företagsrekon- struktion. En motpart får, efter ett beslut om företagsrekonstruk- tion, inte häva ett avtal på grund av ett dröjsmål med betalning eller annan prestation om gäldenären med rekonstruktörens samtycke inom skälig tid begär att avtalet skall fullföljas. Gäldenären skall även på motpartens begäran inom skälig tid ge besked om avtalet skall fullföljas. 
 I avsaknad av reglering om hur konkursgäldenärens avtal skall behandlas förfogar parterna över frågan hur en konkurs inverkar på avtalet dem emellan. Om parterna inte har reglerat frågan finns det 
 som borgenär i arbetstagarens ställe. Staten får alltså en regressrätt gentemot konkurs- gäldenären. 
  
 8 
  
 Se 7 § lönegarantilagen (1992:497). Anledningen till ändringen var att lagstiftaren ansåg att osunda konkurrensförhållanden, där andra företag i branschen får minskade intäkter och riskerar att bli insolventa, uppkom genom att konkursboet kunde fortsätta driften av rörel- sen för att få visst täckningsbidrag genom den statliga lönegarantin. Konkursboet kunde sålunda hålla i gång företaget med medel från lönegarantin, även om driften gick med under- skott. 
  
 9 
  
 Prop. 2002/03:49 s. 83 f. 
  
 38 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vad händer vid en konkurs? 
  
 vissa allmänna rättsgrundsatser att falla tillbaka på. 
 10  
 Som en huvud- regel kan sägas gälla att avtal mellan konkursgäldenären och dennes motpart fortsätter att gälla. Konkurssituationen kan dock ge upp- hov till olika grunder för någon av parterna, speciellt den solventa parten, att häva avtalet. Konkursen kan t.ex. medföra att betal- ningsoförmåga eller risk för att sådan oförmåga uppstår är att be- döma som ett hävningsgrundande kontraktsbrott. 
 För vissa avtalstyper förekommer det dock lagbestämmelser som dels föreskriver att avtal upphör med omedelbar verkan 
 11 
 , dels före- skriver en ovillkorlig hävningsrätt för konkursgäldenärens motpart 
 12 
 , dels ger konkursboet en rätt att avvärja hävning genom att boet åtar sig att svara för konkursgäldenärens förpliktelser – dvs. träder in i avtalet – eller ställer säkerhet för dessa. 
 I fråga om avtal på hyresrättens område finns vissa lagregler av betydelse för avtalet. Hyresavtalet upphör inte genom konkurs- beslutet men om en lokalhyresgäst går i konkurs får konkursboet säga upp ett gällande hyresavtal. Lokalhyresgästens konkursbo har inte någon generell inträdesrätt i avtalet men väl en tvingande rätt att inom en månad efter anfordran hindra hyresvärdens hävning av hyresavtalet genom att ställa säkerhet för hyran eller träda in i hyresgästens – dvs. konkursgäldenärens – avtal med hyresvärden eller, om det går, överlåta hyresrätten i enlighet med avtalet. 
 13  
 Inträdet är totalt vilket innebär att konkursboet även måste svara för konkursgäldenärens obetalda hyror för att avtalet skall bestå. 
 14 
  
 På köprättens område gäller avtalsfrihet eftersom köplagen (1990:931) är dispositiv till sin karaktär. Någon reglering som på- verkar avtalets bestånd vid en konkurs förekommer här inte. Om parterna inte avtalat om avtalets bestånd vid en sådan situation gäller som huvudregel att avtalet löper vidare men att ett konkursbo inte är skyldigt att fullfölja gäldenärens avtal med undantag för förplik- telser för vilka medkontrahenten har sakrättligt skydd. 
 15  
 Om ett av- tal mellan två parter gäller köp av lös egendom finns det i stället vissa allmänna regler i köplagen som ger en parts konkursbo en möjlighet 
  
 10  
 Jones, Wilkinson och Mitchell, Love, Konkurs, 10:e uppl., Norstedts Juridik AB, Stockholm 2003, s. 152 f. 
  
 11 
  
 Se t.ex. 47 § lagen (1914:45) om kommission, 27 § lagen (1991:351) om handelsagentur och 26 § lagen (1927:77) om försäkringsavtal. 
  
 12 
  
 Se 9 kap. 30 § första meningen jordabalken (1970:994). Jfr 2 kap. 27 § och 4 kap. 7 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag. 
  
 13 
  
 12 kap. 31 § jordabalken. 
  
 14 
  
 Se NJA 1989 s. 206. 
  
 15 
  
 Se Jones m.fl., s. 152 f; Förmånsrättskommittén, Gäldenärens avtal vid insolvens- förfaranden, SOU 2001:80, s. 185 f. 
  
 39 
  
 Vad händer vid en konkurs? 
  
 SOU 2005:63 
  
 att träda in i ett befintligt avtal mellan parterna. 
 16  
 Reglerna i köp- lagen innebär alltså att det finns en generell inträdesrätt för kon- kursboet inom köplagens tillämpningsområde. Rätten gäller vid så- väl säljarens som köparens konkurs. Huruvida denna rätt är tving- ande är omstritt. För det fall att konkursboet inträder i gäldenärens avtal övertar boet fullt ut gäldenärens rättigheter eller skyldigheter enligt avtalet. 
 17  
 Konkursboet har då att fullgöra konkursgäldenä- rens prestation enligt avtalet eller ställa säkerhet för den. 
 18 
  
 Även på arbetsrättens område gäller att anställningsavtalet inte upphör genom konkursbeslutet. Säger inte konkursboet upp an- ställningsavtalet finns en risk att den som är anställd kan hävda att konkursboet inträtt i avtalet. Av detta skäl samt för att begränsa de anställdas krav i konkurs är det snarare regel än undantag att kon- kursförvaltare säger upp anställningsavtalet på grund av konkurs. Uppsägningarna grundas i konkursfallen ofta på en arbetsbristsitua- tion som utgör saklig grund för uppsägning. De anställda är arbets- skyldiga under uppsägningstiden och det är konkursboet som skall se till att lön betalas ut antingen från den statliga lönegarantin eller från konkursboet beroende på vem som skall vara att betrakta som arbetsgivare, konkursgäldenären eller konkursboet. Vill konkurs- boet således anlita personal utöver uppsägningstiden har konkurs- boet att träffa överenskommelser om detta och stå för lönekost- naderna som massakostnader i boet. 
 Inte sällan förekommer det leasingavtal i en bedriven rörelse. Hur dessa skall behandlas är, i avsaknad av reglering i avtalet om hur konkursen inverkar på detsamma, i viss mån osäkert. 
 19  
 Den meningen har förfäktats att leasetagarens konkursbo borde ha in- trädesrätt vid leasing av maskiner och dylikt eftersom det föreligger en generell inträdesrätt vid avbetalningsköp 
 20  
 och en inträdesrätt under vissa förutsättningar vid lokalhyra 
 21 
 . Det torde vara så att en leasetagare har en inträdesrätt mot att denne betalar alla obetalda avgifter. 
 22 
  
 16 
  
 Se 63 § köplagen. 
  
 17 
  
 Atkins, Crawford, Köplagen, 1995, s. 606. 
  
 18 
  
 Se Jones och Mitchell, a.a., s. 152 . 
  
 19 
  
 Se SOU 2001:80, s. 86 f. 
  
 20 
  
 63 § köplagen. 
  
 21 
  
 12 kap. 31 § jordabalken. 
  
 22 
  
 Se NJA 1989 s. 206 och SOU 2001:80 s. 87. 
  
 40 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vad händer vid en konkurs? 
  
 2.4 
  
 Konkursförvaltarens drift av den konkursförsatta verksamheten 
  
 När konkursförvaltaren bildat sig en uppfattning om utfallet av en fortsatt drift och beslutat sig för att fortsätta driften, har förval- taren att omsätta kalkylen till verkliga förhållanden. 
 Som ovan konstaterats har konkursboet inte någon generell rätt att partiellt träda in i löpande långvariga avtal, t.ex. leveransavtal, hyresavtal, leasingavtal, m.fl. Det är ju i stället så att ett inträde i ett befintligt sådant avtal innebär ett fullständigt inträde i konkurs- gäldenärens avtalsförhållande till en motpart under den återstående avtalstiden. Eftersom konkursförvaltaren endast har att bedriva den konkursförsatta rörelsen vidare under en begränsad tid kan det saknas ekonomiska möjligheter för konkursboet att binda sig för en längre avtalsperiod eller ett avtalsvärde för det fall konkursboet måste svara för kostnader eller andra åtaganden som skulle kunna leda till ett massaansvar utöver vad boet genom avtalsinträdet kan erhålla i intäkter. 
 23  
 Sådana massaskulder skall betalas före de priori- terade fordringarna och kan påverka prioriterade borgenärers utdel- ningsmöjligheter i konkursen. Konkursboet kan därför tvingas att avstå från att träda in i befintliga avtal och måste då, för att kunna fortsätta att driva den konkursförsatta verksamheten vidare, vara berett att teckna korttidsavtal med viktiga leverantörer och andra avtalsparter som är knutna till rörelsen, t.ex. anställda. 
 Det är viktigt att en konkursförvaltare tar huvudansvar för en verksamhet med fortsatt drift så att inte en konkursgäldenär eller konkursgäldenärs ställföreträdare fortsätter verksamheten utan förvaltarens kontroll. 
 24 
  
 2.5 
  
 Försäljning av konkursverksamheten 
  
 Det är, som ovan angetts, konkursförvaltarens huvuduppgift att avveckla konkursboet. I uppgiften ingår huvudsakligen att sälja ut den egendom som ingår i konkursboet och slutligen fördela de pengar som flyter in via försäljningarna mellan borgenärerna i enlighet med den prioriteringsordning som följer av förmånsrätts- lagen. Den fortsatta driften av rörelsen för konkursboets räkning 
  
 23 
  
 För lokalhyra gäller dock andra regler som möjliggör för konkursboet att under en be- gränsad tid, en månad från anmaning, få utnyttja en lokal utan att konkursboet drabbas av ett massaansvar för hyreskostnaderna under tiden. Se 12 kap. 4, 6 och 31 §§ jordabalken. 
  
 24 
  
 Jfr prop. 1986/87:90 s. 284. 
  
 41 
  
 Vad händer vid en konkurs? 
  
 SOU 2005:63 
  
 som förvaltaren får låta ske syftar också till att få en för borge- närerna förmånligare utdelning genom att sälja hela den fungerande och verksamma rörelsen. 
 Konkursförvaltare har att, efter avstämning med i konkursen berörda borgenärer och eventuellt efter samråd med tillsynsmyn- digheten, avgöra hur tillgångarna skall säljas på lämpligaste sätt. Om konkursgäldenärens rörelse säljs som en enhet är det fråga om en försäljning av pågående arbeten, inneliggande lager, inventarier, immateriella rättigheter, m.m. Utanför vad som ingår i överlåtelsen faller i allmänhet likvida medel och kundfordringar. För att skulder eller andra förpliktelser, t.ex. leasingavtal, skall ingå i överlåtelsen och övertas av ny ägare krävs normalt särskild överenskommelse och ofta godkännande av konkursgäldenärens motpart. 
 25 
  
 Det är inte ovanligt att den tidigare ägaren till en i konkurs för- satt gäldenär köper tillbaka denna från konkursboet. Oavsett till vem en försäljning sker tar köparen inte över några skulder. Genom en överlåtelse har gäldenärens skuldbörda således reducerats genom att olika skulder, t.ex. till leverantörer, inte övertas av den nye äga- ren. En köpare av verksamheten tar inte heller över oförmånliga av- tal som bundit konkursgäldenären. Det innebär att en köpare har förhandlingsmöjlighet när det gäller att ta över eller förhandla om avtal som kan vara mer marknadsmässiga. Beträffande avtal med kunder kan en köpare också förhandla men då är fråga om kunder vill ingå avtal på andra villkor än som gällt med konkursgäldenären. Det senare är en fråga om hur marknaden ser ut beträffande alter- nativ. 
 För att undvika iögonfallande situationer där en och samma ägare kan antas använda konkursinstitutet för att sanera sitt företag har vissa regler om försäljning till närstående, dvs. till bl.a. make, släkting, styrelse, verkställande direktör, koncernbolag och närstå- ende till närstående, ställts upp i konkurslagen. Om egendom säljs till konkursgäldenären eller någon till denne närstående person, skall försäljningen ha föregåtts av ett offentligt anbudsförfarande. Från denna regel görs dock ett undantag för det fall att särskilda skäl gör det obehövligt med ett offentligt anbudsförfarande. Så kan vara fallet om den egendom som skall säljas saknar större värde i förhållande till konkursboets omfattning eller att försäljningen av något skäl brådskar. Ett offentligt anbudsförfarande anordnas som regel genom ett annonsförfarande i dagspressen. 
  
 25  
 Jfr 12 kap. 38 § jordabalken. 
 42 
  
 3 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 3.1 
  
 Konkurs i fjärrvärmeföretag 
  
 Fjärrvärmeområdet har fram till helt nyligen varit förskonat från konkurser bland de på området verksamma företagen. De konkur- ser som nu inträffat berör företag som alla ingår i en och samma koncern, den s.k. EnergiSystemgruppen. Koncernen bedriver fjärr- värmeverksamhet, huvudsakligen baserad på förnybar energi, med moderbolaget EnergiSystem i Sverige AB i centrum. 
 EnergiSystemkoncernen ägs i dess helhet av Lantbrukskredit AB, som är ett helägt dotterbolag till Landshypotek AB. Lantbruks- kredit AB förvärvade samtliga aktier i EnergiSystem i Sverige AB för att skydda sina fordringar på Energisystemgruppen. 
 De fjärrvärmeföretag som nu har försatts i konkurs – Vingåker Närvärme AB, Trosa Närvärme AB, Vaxholm Närvärme AB och Söderköping Närvärme AB, EnergiSystem Sverige Utveckling AB – är alla dotterbolag till EnergiSystem i Sverige AB. De fyra förstnämnda bolagen ägs av EnergiSystem i Sverige Förvaltning AB medan sist- nämnda ägs direkt av moderbolaget. Verksamheterna bygger enligt de uppgifter utredningen har tillgång till på konceptet närvärme, dvs. mer lokalt producerad fjärrvärme. Därmed följer att verksam- heterna är relativt små. Det förtjänar att påpekas att antalet kunder inte avgör om ett system är litet eller stort. En kund kan vara ett kommunalt fastighetsbolag med hundratals hyresgäster och ett stort fastighetsbestånd som förbrukar stora mängder fjärrvärme. Ett fjärrvärmesystem med ett hundratal kunder kan alltså försörja tusentals personer med värme. Detta är viktigt att komma ihåg. 
 43 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 SOU 2005:63 
  
 3.1.1 
  
 Kort om konkursföretagen 
  
 Vingåker Närvärme AB  
 hade cirka 115 fjärrvärmekunder i sitt ny- byggda fjärrvärmesystem där produktionen skedde med oförädlade biobränslen, t.ex. flis. 
 1  
 Distributionssystemet var cirka 13 kilometer långt. Såvitt framgått ägde konkursgäldenären en biobränsleeldad ångpanna om 2,5 MW, en biobränsleeldad hetvattenpanna med rök- gaskondensor om 3 respektive 1 MW samt en mobil oljepanna med en antagen effekt om 5,8 MW. 
  
 Trosa Närvärme AB  
 bedrev fjärrvärmeverksamhet med cirka 140 kunder i två nybyggda fjärrvärmesystem. 
 2  
 I Trosa fanns cirka hälften av kunderna och distributionssystemet där var cirka tio kilo- meter långt. Värmeproduktionen skedde med eldning av oförädlade biobränslen i två ångpannor om vardera 3 MW och en rökgaskonden- sor om 1 MW. Det fanns även en mobil oljepanna med en antagen effekt om 5,8 MW. Verksamheten i Vagnhärad hade cirka 70 kun- der i det cirka sju kilometer långa distributionssystemet. Även vid anläggningen i Vagnhärad fanns en mobil oljepanna med en antagen effekt om 5,8 MW. Därutöver fanns en leasad biobränsleeldad het- vattenpanna om 1,5 MW och en mindre solvärmeanläggning om 250 kW. 
 3 
  
 Genom  
 Vaxholm Närvärme AB 
 :s verksamhet försörjdes cirka 120 kunder med värme från det nio kilometer långa och nybyggda fjärrvärmesystemet. 
 4  
 Värmeproduktionen bedrevs med egenägda två biobränsleeldade hetvattenpannor om vardera 4 MW, en gemen- sam rökgaskondensor om 1 MW och en mobil oljepanna med en antagen effekt om 5,8 MW. Produktionen skedde enligt uppgift med oförädlade biobränslen. 
 EnergiSystem Sverige Utveckling AB  
 hade endast ett femtiotal kunder i sitt två kilometer långa distributionssystem i Alsike, Knivsta kommun. Detta system såldes i början av februari till Dalkia. Systemet försörjdes med värme från två leasade oljepannor i contain- rar. Pannorna hade en effekt om cirka 2,8 MW. Bolaget distribuera- de även fjärrvärme till ett stort antal kommunala fastigheter i Täby 
  
 1 
  
 Enligt konkursbouppteckningen fanns det cirka 115 abonnenter men 158 värmeväxlare. Enligt moderbolagets hemsida, http://www.energisystemsverige.se/, fanns det 155 kunder. 
  
 2 
  
 Enligt konkursbouppteckningen fanns det cirka 140 abonnenter. Enligt moderbolagets hemsida, http://www.energisystemsverige.se/, fanns det 157 kunder. 
  
 3 
  
 Enligt moderbolagets hemsida, http://www.energisystemsverige.se/, uppgick anläggningens effekt till 22,1 MW. 
  
 4 
  
 Enligt konkursbouppteckningen fanns det cirka 120 abonnenter men 168 värmeväxlare. En- ligt moderbolagets hemsida, http://www.energisystemsverige.se/, fanns det cirka 180 kunder. 
  
 44 
  
 SOU 2005:63 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 kommun. För den verksamheten utnyttjades en leasad pelletspanna med en effekt om cirka 1,5 MW. 
  
 Söderköping Närvärme AB  
 hade enligt uppgift cirka 127 kunder. 
 5  
 Det numera utbyggda fjärrvärmesystemet var elva kilometer långt och försörjdes med värme genom produktion i ångbaserade anlägg- ningar för oförädlade biobränslen. Anläggningens effekt är beräk- nad till 20,7 MW. 
 Av utredningen i konkurserna framgår att de konkursförsatta före- tagen i princip saknade anställd personal. Merparten av koncernens personal var anställd i moderbolaget EnergiSystem i Sverige AB. 
  
 3.1.2 
  
 Varför har fjärrvärmeföretagen gått i konkurs? 
  
 Såvitt kunnat utrönas har orsaken till den ekonomiska krisen i de konkursförsatta verksamheterna huvudsakligen varit att avtal teck- nats med kunder till fast pris under en längre tid. Enligt uppgift var kundavtalen inte anpassade efter den kostnad det innebär att driva respektive anläggning. Fjärrvärmebolagens försök att omförhandla avtalen fick föga respons från kundkollektivet och ledde således inte till något lyckat resultat. Härigenom har det slutligen saknats medel att bedriva verksamheten vidare för. 
 Till de rent finansiella problemen tillkommer att de nybyggda fjärrvärmesystem som använts i de konkursförsatta fem företagen inte lär vara optimalt utformade i tekniskt hänseende. Detta har lett fram till svårigheter att utnyttja anläggningarna på avsett sätt. Dessa uppgifter har utredningen dock inte fått bekräftade. 
  
 3.2 
  
 Konkursförvaltaren har fortsatt driften av konkursrörelserna 
  
 Sedan de fem aktuella fjärrvärmeföretagen med verksamhet inom Knivsta, Täby, Vaxholms, Trosa, Vingåkers och Söderköpings kom- muner försattes i konkurs har konkursförvaltaren omhändertagit de olika konkursbona och försökt utreda vilka tillgångar och skulder som finns i respektive konkurs. 
 I syfte att kunna säkerställa att fjärrvärme levereras även fort- sättningsvis och därigenom bibehålla värdena i de olika konkurs- bolagen har förvaltaren beslutat att fortsätta driften i de fem konkurs- 
  
 5  
 Enligt moderbolagets hemsida, http://www.energisystemsverige.se/. 
 45 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 SOU 2005:63 
  
 försatta bolagen. Konkursförvaltarens problem har varit att det inte finns några pengar i konkursboet som kan finansiera en fortsatt drift. För att möjliggöra en sådan drift har konkursförvaltaren tagit upp en kredit från Lantbrukskredit, dvs. ägaren till den delvis kon- kursdrabbade EnergiSystemkoncernen och den ojämförligt största fordringsägaren i konkurserna, med möjlighet att låna ytterligare kapital. Vidare har konkursförvaltningen, i anledning av att de före- liggande kundavtalen inte ansågs affärsmässiga, försökt träffa avtal med kunderna om nya priser för att på så sätt öka möjligheterna till en framgångsrik överlåtelse av rörelsen till gagn för borgenärerna. 
 Konkursförvaltaren har skrivit till kunderna i några av de berörda fjärrvärmesystemen och informerat om att de föreliggande avtalen med respektive konkursbolag inte längre gäller. Fjärrvärmekunder- na har samtidigt ställts inför ultimatumet att teckna ett avtal med konkursboet till ett betydligt högre pris än det som gällde mellan kunden och konkursbolaget. I stor utsträckning har abonnenter med lägre fjärrvärmedebitering accepterat förvaltarens avtalsför- slag. Däremot har många av de kommunala verksamheter som be- rörts vägrat att acceptera avtalsförslagen. 
 Med anledning av att nya avtal inte kunnat träffas med ett antal kommunala verksamheter har förvaltaren aviserat och försökt att stänga av fjärrvärmeleveranserna till dessa kunder, dock utan att lyckas. Avstängningen har förhindrats av att kunderna vägrat släppa in förvaltaren för att vidta nödvändiga avstängningsåtgärder. Fortsatta leveranser har dock skett, varför konkursförvaltaren anser att ett realavtal, dvs. ett avtal vid vilket avtalsbundenhet i princip uppstår först genom att avtalsföremålet överlämnas, har träffats mellan konkursboet och kunderna. Konkursförvaltaren har hitintills av- stått från att begära särskild handräckning från Kronofogdemyn- digheten för att kunna stänga av fjärrvärmeleveranserna. I stället har förvaltaren förlitat sig på att en ordning med fakturering och indrivning av fjärrvärmeräkningar med det högre priset enligt in- gånget realavtal är ett bättre och framkomligt alternativ. 
 De aktuella konkursbolagen saknade egna anställda. Konkurs- boet har alltså inte tagit över ansvaret för några anställda. För att bedriva verksamheten vidare har konkursförvaltaren hyrt in perso- nal från konkursbolagens moderbolag EnergiSystem i Sverige AB. 
 46 
  
 SOU 2005:63 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 3.3 
  
 Försäljning av fjärrvärmerörelserna 
  
 Av handlingarna i konkursärendena framgår att konkursförvaltaren har haft för avsikt att sälja de i konkurs försatta verksamheterna och därför har fortsatt driften i dessa. Efter ett anbudsförfarande enligt konkurslagen har EnergiSystem i Sverige AB per den 29 april 2005 återköpt konkursverksamheterna och anläggningarna i Vingåkers, Trosa och Vaxholms kommuner. Enligt uppgift kommer Energi- System i Sverige AB att fortsätta produktionen och distributionen av fjärrvärme genom nya dotterbolag på dessa orter, EnergiSystem i Vingåker AB, EnergiSystem i Vaxholm AB och EnergiSystem i Trosa AB. 
 I samband med årsbokslutet för 2004 gjordes stora förändringar i EnergiSystemkoncernens kapitalstruktur bl.a. genom att ägarna Lantbrukskredit AB gav aktieägartillskott på närmare 134 mil- joner kr. Åtgärden medför sammantaget med att nya marknads- mässiga kundavtal tecknas och ett effektiviseringsarbete utförs, att EnergiSystemkoncernen – med de ovan angivna tre fjärrvärme- bolagen samt bolagen i Österåker och Vallentuna – kan bedriva en för koncernen ekonomiskt mer hållbar värmeverksamhet. Det är EnergiSystem i Sverige AB:s strävan att även återköpa verksam- heten i Söderköpings kommun. Ett nytt bolag med firma EnergiSystem i Söderköping AB har bildats för att överta verk- samheten i Söderköping Närvärme AB. 
 Lantbrukskredit AB, ägare till EnergiSystem i Sverige AB, har deklarerat att de har för avsikt att finna annan långsiktig ägare till verksamheterna eftersom det inte ligger i linje med ett kreditinsti- tuts normala verksamhet att vara ägare till denna typ av verksam- heter. 
  
 3.4 
  
 Vad innebär konkurserna för kunderna? 
  
 För berörda fjärrvärmekunder har de inträffade fjärrvärmeföretags- konkurserna skapat en helt ny situation. Vid tidpunkten för kon- kurserna hade kunderna ofta ett fast avtal med lång löptid och en därmed sammanhängande möjlighet att relativt långsiktigt kunna överblicka sina värmekostnader och främja en planering av sin eko- nomi och, för fastighetsbolag, den egna näringsverksamheten. 
 När konkursboet övertog fjärrvärmeverksamheten utan att träda in i befintliga leveransavtal kom kunderna i praktiken att stå utan 
 47 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 SOU 2005:63 
  
 avtal om fortsatta fjärrvärmeleveranser mitt i vintern. I denna ut- satta situation erbjöds kunderna att träffa leveransavtal med kon- kursboet till villkor som hade tydliga likheter med de avtalsförslag som de i konkurs försatta bolagen utan framgång hade försökt få kunderna att acceptera vid tidigare omförhandlingar. Erbjudandet innebar således stora prishöjningar i förhållande till vad som tidi- gare hade gällt. 
 Konkurserna medförde att kunderna fick incitament att se över sin situation i syfte att undersöka tänkbara alternativa lösningar till att ha fjärrvärme som uppvärmningsform. Vissa kunder – enligt uppgift ofta kunder med lägre förbrukning av värmeenergi – accep- terade därefter prishöjningarna medan andra, särskilt kommunan- knutna kunder, vägrade teckna avtal med det aktuella innehållet. Trots att avtal inte tecknats med de kunder som vägrat detta har fortsatta leveranser skett. För dessa avser konkursförvaltaren eller ny fjärrvärmeaktör att hävda avtal genom konkludent handlande, ett s.k. realavtal, till det pris förvaltaren har begärt. 
 Konkurssituationen innebar alltså för kundernas del att den be- gärda prishöjning, som man inte kunde acceptera vid omförhand- lingarna, ändå kan komma att gälla. Detta kan tas till intäkt för att många av kunderna kan ha tvingats in i en försämrad situation till följd av bristen på realistiska uppvärmningsalternativ. För övriga kunder har konkurserna inneburit en mer eller mindre ofrivillig övergång till annan uppvärmningsform. 
  
 3.5 
  
 Vad innebär konkurserna för de aktuella fjärrvärmesystemen? 
  
 Ett fjärrvärmesystem är, i egenskap av den kapitalintensiva verk- samhet som den utgör, beroende av att ha hög anslutning av kun- der att fördela kostnaderna i systemet på för att vara konkurrens- kraftig i förhållande till andra uppvärmningsformer. Genom att det enda fjärrvärmeföretaget i ett fjärrvärmesystem försätts i konkurs uppkommer en naturlig reaktion hos kunderna att vilja skapa en ökad trygghet och kontroll över sina uppvärmningsförhållanden. När det inte finns något annat fjärrvärmeföretag att vända sig till har kunder- na att acceptera konkursboets avtalsförslag eller gå över till annan uppvärmningsform. 
 För alla kunder är ett byte av uppvärmningsform inte ett realis- tiskt alternativ. De kostnader som uppkommer med en sådan över- 
 48 
  
 SOU 2005:63 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 gång kan göra den ekonomiskt omöjlig eller i vart fall svårgenom- förbar. Å andra sidan kan konkurser i fjärrvärmeföretag leda till att kunder som har möjlighet att gå över till annan uppvärmningsform, t.ex. när deras individuella uppvärmningssystem är uttjänt, tar ste- get och lämnar fjärrvärmen. Ett sådant steg innebär ofta större in- vesteringar som gör dem förlorade för fjärrvärmen under en längre tid. Ju större kunden är desto mer kännbart blir det för de kvar- varande kunderna i kostnadshänseende. Det kan rent av bli så att kunder väljer annan dyrare uppvärmning för att kunna känna ökad trygghet och flexibilitet mot olika kostnadspåverkande omständig- heter. På sikt kan sådana bortfall undergräva alla möjligheter att bedriva en sund och bärkraftig fjärrvärmeverksamhet. 
  
 3.6 
  
 Kan det bli vanligt förekommande med konkurser? 
  
 Som tidigare konstaterats har fjärrvärmeområdet varit förskonat från konkurs fram till de nu aktuella fem konkurserna i EnergiSystem- koncernen. När nu konkurser i fjärvärmeföretag väl har inträffat upp- kommer farhågor om och tankar kring den framtida konkursut- vecklingen på fjärrvärmeområdet. 
 Inledningsvis bör det konstateras att fjärrvärmeverksamhets- utövarna generellt är tämligen finansiellt stabila. Enligt uppgift från branschorganisationen Svensk Fjärrvärme uppgår medianvärdet på fjärrvärmeföretagens betalningsförmåga på lång sikt, dvs. soliditet, till 28 procent beräknat utifrån bokförda värden. Det innebär att fjärrvärmeverksamhetsutövarna har tillgångar som är outnyttjade och kan tas fram för att omsättas i pengar vid behov, t.ex. genom belåning, försäljning m.m. Därmed har de generellt sett en stor finansiell uthållighet. Medianvärdet för avkastningen på totalt kapi- tal visar dessutom på en ökad årlig uppbyggnad av värdena i fjärr- värmeföretagen. Enligt uppgift från Svensk Fjärrvärme uppgår avkastningen på totalt kapital till 4,9 procent. Detta värde stämmer väl överens med den skattade totala avkastningen för all svensk fjärrvärme. Avkastningen på återanskaffningsvärdena har då beräk- nats till 6,0 procent för 2003. 
 6 
  
 En starkt bidragande orsak till att konkurser nu inträffat i fjärr- värmeföretag är att avtal tecknats till ett fast pris som skulle gälla 
  
 6  
 Edwards, Walker, och Charles, Pearson, Fjärrvärme i Sverige 2003, En analys av råvarukostnader, ägande, jämställdhet, priser och lönsamhet i svenska fjärrvärmeföretag, FVB Sverige AB, 2005, s. 50 f. 
 49 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 SOU 2005:63 
  
 under flera år. Det bör poängteras att sådana avtal inte är vanligt förekommande på fjärrvärmeområdet. Det kan resoneras kring att det ofta är i en uppstartningsfas av ett fjärrvärmeföretag som det kan finnas fördelar med att ge potentiella kunder lukrativa er- bjudanden om låga uppvärmningskostnader under lång tid. På så sätt kan en hög anslutningsgrad tryggas, vilket är en av grundför- utsättningarna för en fungerande och hälsosam fjärrvärmeverksam- het. Eftersom fjärrvärmen är relativt väl utbyggd i de större tät- orterna i Sverige torde den aktuella situationen tillhöra undantagen och huvudsakligen komma att drabba mindre fjärrvärmesystem. Det bör dock uppmärksammas att Svensk Fjärrvärme funnit att det finns en potential för och planer på att bygga nya fjärrvärmesystem i över 100 orter. Då kan en ökad risk för konkurser uppkomma. 
 Jag anser dock att det, mot bakgrund av de ägarintressen som finns bakom det stora flertalet fjärrvärmeaktörer, är mindre sanno- likt att det kommer att inträffa några mer betydande konkurser på fjärrvärmeområdet. En stor andel av aktörerna – närmare två tredje- delar av de totala fjärrvärmeleveranserna – är kommunalt kontrol- lerade eller ägda och kommer därför inte att tillåtas att gå i kon- kurs. De få fjärrvärmeverksamheter som bedrivs i kommunal för- valtningsform kan dessutom inte gå i konkurs. 
 Med andra ord kan det sägas att det i princip inte finns någon risk för konkurser i kommunala företag, kommunala förvaltningar eller statliga bolag. Det är i de privata bolagen – små fjärrvärme- företag eller fjärrvärmeföretag som ingår i internationella koncer- ner – som det kan finnas en marknadsrisk för konkurs. Även om uppköp av företag av olika skäl kan komma att ske till övervärden, på grund av t.ex. högt  
 goodwill-värde 
  eller förväntade kapital- intäkter, är det min uppfattning att de aktörer som ingår i inter- nationella koncerner knappast torde bli föremål för konkurs under rådande förhållanden eller de förhållanden som kan överblickas i dag. Dock torde yttre händelser kunna komma att spela viss roll även för svenska fjärvärmeföretag. 
 Fjärrvärmens grundförutsättningar är beroende av kostnaderna för alternativen till fjärrvärmen. Om priset på alternativen blir billi- gare, t.ex. genom att energiskatterna i Europa likriktas eller den tekniska utvecklingen möjliggör det, kan den situationen uppkomma att det inte längre är ekonomiskt lönsamt att bedriva fjärrvärme- verksamheten vidare. För att säkra så mycket som möjligt av verk- samheten kan det då vara en tänkbar väg för en marknadsaktör att försätta bolaget i konkurs. 
 50 
  
 SOU 2005:63 
  
 Fjärrvärmeföretag har gått i konkurs 
  
 Det kan dock svårligen sägas att det finns någon överhängande risk i dagsläget för att många fler fjärrvärmeföretag går i konkurs. Inte heller kan det sägas vara en risk som är i tilltagande under en kommande överblickbar tid även om byggande av nya nät alltid ut- gör en riskfaktor. Risken är alltjämt låg men fler konkurser kan med det angivna scenariot inte uteslutas. 
 Eftersom fjärrvärmen utgör en viktig samhällsfunktion som många människor är beroende av bör det inte accepteras att kun- derna med kort varsel kan ställas utan uppvärmning, speciellt inte under vintertid. Redan fjärrvärmens särskilda betydelse innebär naturligen att det finns stora krav på dess fortsatta funktion. Risken för att nya konkurser kan inträffa med leveransavbrott och därtill kopplade skador m.m. på människor, byggnader och fjärr- värmesystem som följd, medför ett behov av åtgärder. Detta samman- taget med att branschorganisationen Svensk Fjärrvärme uttryckt att branschen vid konkurs saknar möjlighet att lösa situationen genom självreglering, föranleder mig att göra bedömningen att det finns ett tillräckligt starkt behov av att ge fjärrvärmekunderna ett särskilt lagfäst leveransskydd i händelse av konkurs i fjärrvärmeföretag. Svensk Fjärrvärme och ett antal kundorganisationer har gjort samma bedömning. Därför finns det skäl att gå vidare med en reglering för att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföretag. 
 51 
  
 4 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 4.1 
  
 Syftet med en reglering 
  
 Värmeenergi för uppvärmning utgör en väsentlig nyttighet för många människor i vårt relativt kalla land. Ett fjärrvärmeföretag försörjer som regel en tätort, t.ex. en storstad, eller annat samhälle med värme genom sina produktionsanläggningar och sitt fjärrvärmenät. Om ett fjärrvärmeföretag försätts i konkurs gör sig därför även andra intressen gällande än de som konkurslagen i första hand skall skydda, dvs. i huvudsak borgenärsintressen. 
 Avbryts produktionen och överföringen av värme på grund av att konkursboet vid fortsatt drift riskerar att göra förlust medför det, med hänsyn till fjärrvärmens i vart fall ofta dominerande ställ- ning på den lokala marknaden, att väldigt många hushåll ställs utan uppvärmning. Denna situation kan komma att bestå till dess konkurs- förvaltaren har hittat någon som är villig att ta över den berörda verk- samheten. Hittas inte någon sådan kan situationen även permanen- tas. Risken för att det sistnämnda kan ske skall dock inte över- drivas. 
 Det är inte hållbart eller acceptabelt att produktionen och över- föringen av värme på ett fjärrvärmenät avbryts på grund av att ett fjärrvärmeföretag går i konkurs. Det bör därför undersökas hur fjärrvärmeleveranserna lämpligen kan tryggas i en sådan situation och om det bör ges en möjlighet för staten att ingripa för att säker- ställa en fortsatt produktion och överföring på fjärrvärmenätet. Syftet med eventuella åtgärder bör alltså framför allt vara att trygga fjärrvärmekunderna mot avbrutna fjärrvärmeleveranser. Det kan även diskuteras om det finns skäl att införa en reglering som för- hindrar att fjärrvärmekundernas utsatta position vid en konkurs ut- nyttjas, t.ex. genom tecknande av för kunderna sämre avtalsvillkor. 
 Fjärrvärmeverksamhet bedrivs huvudsakligen i aktiebolagsform eller i kommunal förvaltningsform. Eftersom kommunala verksam- 
 53 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 SOU 2005:63 
  
 heter inte kan gå i konkurs kommer det nu följande att huvudsak- ligen beröra bolag, statliga, kommunala och privata. 
 Anledningen till att en fjärrvärmerörelse går i konkurs är att det saknas medel att bedriva rörelsen vidare med. Orsakerna till den finansiella situation som föranleder en obeståndssituation kan vara många. För att fortsatta fjärrvärmeleveranser skall kunna ske när ett fjärrvärmeföretag försatts i konkurs krävs att produktions- och distributionsverksamheten kan finansieras på något sätt. 
 En möjlighet för konkursförvaltaren att kunna fortsätta en fjärr- värmerörelse utan att dra på konkursboet ytterligare skulder är att finansiera rörelsen genom höjda fjärrvärmepriser. För att så skall få ske krävs antingen att konkursboet träder in i konkursgäldenärens avtal med kunderna och att detta tillåter en prisändring eller att ett nytt avtal träffas mellan konkursboet och fjärrvärmekunden. 
 I normalfallet tillåter ett avtal om leverans av fjärrvärme att fjärr- värmeföretaget ensidigt ändrar priset på fjärrvärmen. Det torde vara mer sällsynt att en fjärrvärmeverksamhet baserad på ett sådant avtalsinnehåll hamnar på obestånd. Ett avtal med den innebörden syftar ju till att ge fjärrvärmeföretaget ett ökat handlingsutrymme för att genom prishöjningar parera eventuella förändringar på kost- nadssidan, t.ex. priser vid inköp av bränsle. Med hänsyn till att kunder- na på kort sikt har få alternativ skapar en sådan avtalskonstruktion ett visst manöverutrymme för fjärrvärmeföretagen utan att de riskerar att tappa ett flertal kunder. 
 Mot bakgrund av fjärrvärmens mindre konkurrensutsatthet är det mer sannolikt att en konkurs inträffar när ett fjärrvärmeföretag tillämpar ett fast pris som skall gälla under lång tid. Med sådana av- tal har ett fjärrvärmeföretag mer begränsade möjligheter att möta kostnadsförändringar i verksamheten med ökade intäkter. Det är inte troligt att konkursboet kommer att träda in i sådana för borgenärer- na mindre fördelaktiga avtal och nya avtal kommer då att behöva träffas mellan konkursboet och konkursgäldenärens kunder. Skulle parterna inte komma överens om ett nytt leveransavtal eller uppstår dröjsmål med höjningarna är risken stor att intäkter kommer att saknas för att kunna bedriva fjärrvärmeverksamheten vidare. Det är ju intäkterna som finansierar bl.a. inköp av bränsle till produktions- anläggningarna. 
 En primär fråga att lösa är därför hur det kan skapas ett ekono- miskt utrymme för konkursförvaltaren att fortsätta produktion och distribution av fjärrvärme. Det är dock inte så att alla avbrott som kan uppstå i leveranserna av fjärrvärme är betingade av ekonomiska 
 54 
  
 SOU 2005:63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 skäl. Även andra vägar att trygga fjärrvärmeleveranserna kan därför behöva övervägas. 
  
 4.2 
  
 Reglering på närliggande områden 
  
 En utgångspunkt vid val av reglering för att trygga fortsatta fjärr- värmeleveranser bör vara att denna, så långt det är möjligt, anknyter till den reglering som gäller för närliggande infrastrukturbaserad energiverksamhet. Det finns alltså skäl att se något på vilken reglering som finns på el- resp. naturgasområdet. 
  
 4.2.1 
  
 Regleringen på elområdet 
  
 Elmarknadsverksamhet består av en konkurrensutsatt produktions- och försäljningsdel samt en nätverksamhet som utgör ett naturligt monopol. Med nätverksamhet avses i huvudsak att ställa elektriska starkströmsledningar till förfogande för överföring av el. 
 På den konkurrensutsatta marknaden för produktion och försälj- ning av el finns det ett antal olika aktörer att vända sig till. Det innebär att det finns ett flertal leverantörer av el för en elkund att välja mellan för det fall att den egna leverantören går i konkurs. 
 I 8 kap. 5 § ellagen (1997:857) regleras elleverantörernas skyldig- het att fortsätta att leverera el till alla elanvändare. En elleverantör får således bara upphöra att leverera el om elanvändaren slutar att ta ut el, om någon annan elleverantör börjar leverera el till elanvända- ren, om överföringen av el får avbrytas enligt bestämmelserna till skydd för konsumenter i 11 kap. ellagen eller om överföringen en- ligt avtal får brytas på grund av att elanvändaren har försummat sina skyldigheter gentemot elleverantören. 
 Vidare följer av 8 kap. 8 § ellagen att den elanvändare som saknar elleverantör, t.ex. efter att den gamla gått i konkurs, skall anvisas en sådan av berörd innehavare av nätkoncession. Den anvisade elleve- rantören skall gentemot den som har elnätkoncession ha åtagit sig att leverera el till sådana elanvändare. Den elleverantör som anvisats skall omedelbart underrätta elanvändaren om de villkor för leveran- sen som avses att tillämpas och om den dag då leveransen enligt avtalet avses att påbörjas. För förbrukningen av den el som levererats utan grund i ett leveransavtal med en elleverantör skall elanvändaren betala till den anvisade elleverantören enligt de villkor som denne 
 55 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 SOU 2005:63 
  
 tillämpar. Elanvändaren kan efter en viss tid övergå till en ny el- leverantör efter eget val. 
 När det gäller elnätverksamheten saknas, av naturliga skäl, samma möjlighet att välja vem som skall överföra den el som köps genom leveransavtal. Elanvändarna är här hänvisade till den som innehar nätkoncessionen i det område där elanvändaren befinner sig och av- ser att förbruka el ur sina uttagspunkter. Går nätkoncessionshava- ren i konkurs saknas det reglering om hur överföringen av den el som elleverantörerna säljer till elanvändarna skall säkerställas. 
 Den reglering av elnätverksamhet som finns för att säkerställa fortsatta elleveranser är lagen (2004:875) om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar. Lagen, som trädde i kraft vid årsskif- tet 2004/2005, avser att säkerställa att misskötta verksamheter åt- gärdas och att verksamheten övergår till att skötas på ett sätt som inte äventyrar elförsörjningen m.m. för framtiden. Av lagen följer att en sådan anläggning kan underkastas särskild förvaltning om ett nätföretag, som använder den elektriska anläggningen med stöd av en nätkoncession enligt ellagen, i väsentlig mån inte fullgör sina skyldigheter enligt den lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen eller villkor i nätkoncessionen. För det fall att sär- skild förvaltning inte bedöms som en framkomlig väg för att nå syftet ger den aktuella lagen en möjlighet att lösa in den elektriska anläggningen. 
  
 4.2.2 
  
 Regleringen på naturgasområdet 
  
 Uppbyggnaden av naturgasområdet har stora likheter med elområdet. När det gäller försäljning och leveranser av naturgas går naturgas- marknaden mot allt mer ökad konkurrens genom att det på den inre marknaden för naturgas kommer att uppträda flera leveran- törer av naturgas. På nätsidan kommer det, liksom på elområdet, att finnas en ägare av den aktuella nätinfrastrukturen med monopol på att transportera naturgas i det egna nätet. 
 Naturgassystemet skiljer sig dock från elsystemet, som alltid måste vara i momentan balans, dvs. inmatning och uttag måste vid varje givet tillfälle balansera varandra. Naturgassystemet är trögare och systemets  
 line-pack, 
  dvs. gas som lagrats i en transmissions- ledning, och lager hjälper till att balansera inmatning och uttag. Det svenska naturgassystemet har en lagringskapacitet på några dagar. Det behövs därför inte exakt samma typ av tekniskt och ekonomiskt 
 56 
  
 SOU 2005:63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 balansansvar för naturgassystemet som för elsystemet. Den kort- siktiga balansen mellan inmatning och uttag av naturgas i systemet säkerställs genom att utnyttja  
 line-pack, 
  uttag från lager, komplet- terande köp av naturgas och i sista hand genom begränsning eller avbrott i överföringen. 
 Regeringen har föreslagit och riksdagen har antagit en ny natur- gaslag (2005:403) som skall träda i kraft den 1 juli 2005. Lag- stiftaren har under lagstiftningsarbetets gång bedömt att det inte behöver införas några bestämmelser motsvarande de som finns i el- lagen om anvisning av gasleverantör. I regeringens proposition an- ges dock att det i samband med att den svenska naturgasmarknaden öppnas fullt ut för samtliga kunder (senast den 1 juli 2007) bör övervägas om inte en sådan ordning också skall införas i den nya naturgaslagen. 
 1  
 Regeringen avser att återkomma i frågan. 
 I fråga om nätverksamhet på naturgasområdet saknas, precis som vid elnätverksamhet och fjärrvärmeverksamhet, möjlighet att välja vem som skall överföra den naturgas som köps genom leveransav- tal. Naturgaskunderna måste vända sig till den som äger distribu- tionsnätet. Går nätägaren i konkurs saknas det reglering om hur överföringen av den naturgas som naturgasleverantörerna säljer till naturgaskunderna skall säkerställas. 
  
 4.3 
  
 Skapande av förutsättningar för fortsatt drift 
  
 Problemställningen kan delas upp i två delar. Den ena delen handlar om vilken lösning man väljer för att försäkra sig om att medel tillförs driften av fjärrvärmeverksamheten i en konkurssituation. Den andra delen handlar om den mer konkursrättsliga frågeställ- ningen hur man kan reglera att tillskottet blir neutralt i förhållande till borgenärerna. 
  
 4.3.1 
  
 Fondering av medel 
  
 Ett användbart sätt att finansiera kommande utgifter är att ta av befintliga medel i en fungerande och verksam rörelse samt sätta av dessa till en fond. Med en fond avses bl.a. vissa poster i det egna kapitalet i balansräkningen för aktiebolag, ekonomiska föreningar m.fl. Det rör sig huvudsakligen om vinstmedel som kvarhålls i före- 
  
 1  
 Prop. 2004/05:62 s. 105. 
 57 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 SOU 2005:63 
  
 taget, men kan även röra sig om bl.a. tillskjutet kapital. Till fonder- na är vissa regler knutna som gäller hur de får användas, t.ex. om fonden får minskas genom utdelning till aktieägare eller genom täckning av företagets förluster. Som regel är det inte bestämt vad för slags tillgångar som skall svara mot fonden. Ett aktiebolags reservfond får vara placerad i vilka tillgångar som helst som kan förekomma i en balansräkning. En sådan avsättning av medel kan vara av olika slag och ske på olika sätt. 
 Intern fondering 
 En första variant av fondering är den som sker genom bokförings- mässiga eller liknande åtgärder inom en juridisk person. Fonde- ringen kan ske genom att ett fjärrvärmeföretag åläggs att sätta av en angiven summa pengar årligen på ett konto, t.ex. till dess att en viss kapitalnivå uppnåtts. Hur mycket kapital som skall sättas av bör relateras till någon ekonomisk parameter i företagets redovisning. 
 En avsättning till ett konto för ett visst ändamål innebär inte per automatik att de avsatta medlen kommer att användas endast för det avsedda syftet. Inte heller innebär det att tillgångarna inte kommer att dras in i företagets konkursbo och användas för att täcka borgenärernas fordringsanspråk. För att ett avskilt belopp skall vara skyddat krävs att det är avsatt för ett eller flera bestämda redovisningsändamål. Det är inte tillräckligt att en klumpsumma avskilts för blivande redovisningsskulder i allmänhet. 
 Om en konkursgäldenär vid tidpunkten för dennes konkursbe- slut innehar redovisningsmedel som skall vara förbehållna någon annan, skall förvaltaren ta hand om medlen och sedan redovisa dem tillsammans med den ränta som har upplupit från dagen för kon- kursbeslutet. I lagen (1944:181) om redovisningsmedel finns en reg- lering om redovisningsmedel som inte dras in i konkursboet. Medel som mottagits för någon annans räkning med skyldighet att redo- visa för dem, skall vara förbehållna huvudmannen under vissa för- utsättningar. Det krävs för det första att medlen hålls avskilda från konkursgäldenärens egna tillgångar och att medlen har avskilts utan dröjsmål eller senast före det att den redovisningsskyldige hamnade på obestånd. I motiven anges att genom rekvisitet att medlen skall ha mottagits med redovisningsskyldighet undantas vanliga skuld- förhållanden. 
 2  
 Redovisningsskyldighet torde föreligga när en huvud- 
  
 2  
 Prop. 1944:81 s. 31 f. 
 58 
  
 SOU 2005:63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 man anförtrott en syssloman medel som denne inte får sätta i fara. Då följer en skyldighet för sysslomannen att antingen avskilja medlen eller hålla sig solvent och likvid för det värde som medlen motsvarar. 
 För att säkerställa att de internt fonderade medlen får användas endast för driften av produktions- och distributionsanläggningar som hör till fjärrvärmeverksamheten måste därför någon form av kompletterande lagstiftning införas. En modell med intern fonde- ring kan, efter komplettering i gällande regelverk, utgöra en fram- komlig väg för att uppnå skydd för de fonderade medlen gentemot konkursgäldenärens borgenärer. 
 Extern fondering 
 Om den som avsatt medel till en fond inte har rätt att förfoga över de fonderade medlen eller att lämna ytterligare föreskrifter om för- valtningen av dessa, kan förmögenhetsvärdet åtskiljas från det i kon- kurs försatta företagets egendom. Den som har hand om förvalt- ningen av fonden förfogar inte över egendomen i vidare mån än som följer av de föreskrifter som meddelades i samband med av- sättningen. I det senare fallet kan den avsatta egendomen t.ex. bilda en stiftelse som ensam svarar för sina förpliktelser. En särskild nämnd eller liknande organ kan då vaka över bestämmelserna. 
 Ett sådant externt fonderingssystem är reglerat i lagen (1992:1537) om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m. (finansieringslagen). Det syftar till att se till att producenterna av kärnkraftsel betalar för hanteringen av använt kärnbränsle, långlivat kärnavfall samt avfall från rivning av kärnkraftverken, s.k. rivnings- avfall. Varje reaktorinnehavare är enligt lagen skyldig att betala en årlig avgift och ställa säkerheter till staten för hantering och slut- förvaring av använt kärnbränsle samt avveckling och rivning av kärnkraftsreaktorerna. Medlen som avsätts enligt finansieringslagen skall föras över till en särskild fond benämnd Kärnavfallsfonden och får endast användas för att täcka direkta och indirekta kost- nader för omhändertagandet av kärnkraftens restprodukter. Varje reaktorinnehavares avgiftsmedel ackumuleras i en för denne separat fond och det finns följaktligen fyra fonder. Medlen i en fond är på detta sätt tillgängliga för en viss reaktorinnehavares kostnader. 
 59 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 SOU 2005:63 
  
 4.3.2 
  
 Ställande av säkerhet 
  
 För att lindra effekterna av att en avtalspart inte kan fullgöra sina förpliktelser enligt ett avtal har det tillkommit olika former av skydds- system på olika områden. Utformningen av dessa varierar i stor ut- sträckning men har inte sällan en gemensam nämnare. Det är ofta en utomstående tredje part som skall tillhandahålla ett skydd genom att ställa en säkerhet i en affärsrelation för att trygga att en avtalspart fullgör sina förpliktelser enligt avtalet. 
 Skyddet, som träder i funktion om t.ex. en näringsidkare har för- satts i konkurs eller annars har kommit på obestånd, kan ha olika utformning. Det kan vara fråga om en försäkring, en bankgaranti eller någon annan form av säkerhet. Skyddet kan vara av enbart ekonomisk art eller också innebära att garanti- eller försäkrings- givaren agerar mera aktivt för att fullgöra vad som avtalats mellan en kund och en i konkurs försatt näringsidkare. 
 En utgångspunkt är att utformningen av det aktuella skyddet är relaterat till avtalet mellan avtalsparterna. Skyddet kan också följa av lag eller annan författning. 
 Garantier i försäkringsform 
 En form för att skydda sig mot ekonomiskt bortfall eller garantera en viss prestation m.m. är försäkringsformen. Med en garanti i för- säkringsform avses sådana garantier som utfärdas av försäkrings- bolag för att ge försäkringshavaren säkerhet för en fordran mot den som tecknat försäkringen. 
 3  
 Garantin behöver inte vara begränsad till ett visst bestämt förhållande. Den kan avse en viss av försäkrings- tagaren bedriven verksamhet eller ett visst av denne gjort åtagande i anledning av en verksamhet. 
 Terminologin på detta område är inte enhetlig. Med en kredit- försäkring förstås här en försäkring som innebär att ett försäk- ringsbolag går in och tar den försäkrades plats i ett visst angivet förhållande. Även om kreditförsäkringen på detta sätt företer stora likheter med borgen är en skillnad mellan borgen och kreditför- säkring att ett borgensåtagande ofta ingås baserat på borgens- mannens önskan att hjälpa huvudgäldenären till kredit medan kredit- försäkringen i stället bygger på tanken om riskfördelning och har 
  
 3  
 Flores, Robinson, Borgensliknande säkerhetsrätter, Norstedts Juridik, Stockholm 2000, s. 140. 
 60 
  
 SOU 2005:63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 affärsmässig prägel. Försäkringsgivaren uppbär premie för sitt åtagande och gäldenären har ofta lämnat en motförbindelse till för- säkringsgivaren i form av t.ex. pant eller borgen. I rättsligt avseende har bestämningen av vilken form av säkerhet som är för handen relativt stor betydelse. Beroende på vilken form av säkerhet det är fråga om, dvs. borgen eller försäkring, föreligger skillnader genom att borgen i grunden följer borgensreglerna och kreditförsäkring regleras i lagen (1927:77) om försäkringsavtal. 
 En försäkring av kommersiell risk kan utformas på olika sätt be- roende på syftet med den. Några förekommande varianter är borgens- försäkring, hypoteksförsäkring och kundkreditförsäkring. 
 En hypoteksförsäkring – även kallad kreditgaranti – kan kort beskrivas vara en kreditförsäkring som ställer en garanti för ett lån och på så vis avlastar långivaren risken för att lånet inte återbetalas av låntagaren. Kundkreditförsäkringen är en form av kreditförsäk- ring som ger ersättning för den förlust på en fordran som uppstår för leverantörer av varor och tjänster om en kund blir insolvent eller av vissa anledningar dröjer med att betala längre än i försäk- ringsavtalet angiven tid. Dessa former av kreditförsäkring är alltså inte aktuella i detta sammanhang. 
 Den tredje varianten, borgensförsäkringen, är en form av kredit- försäkring där försäkringsbolaget ställer en garanti för t.ex. entre- prenad- och leveransåtaganden samt betalningsförpliktelser av skilda slag. Borgensförsäkringen utformas oftast som en proprieborgen, dvs. en borgen såsom för egen skuld, men är normalt förenad med ett antal mer eller mindre omfattande villkor för att garantin skall kunna tas i bruk. 
 4  
 Eftersom försäkringen är accessorisk med t.ex. ett entreprenad- och leveransavtal består den försäkrade risken av försäkringstagarens avtalsenliga prestation i enlighet med avtalet. För att få garantin eller försäkringen erlägger försäkringstagaren, t.ex. ett fjärrvärmeföretag, en premie. Därutöver tillkommer van- ligtvis att försäkringstagaren även tecknar en motförbindelse vars syfte är att ge försäkringsgivaren en möjlighet att vända sig mot försäkringstagaren för att få betalt för ett eventuellt regresskrav i anledning av att försäkringen tagits i anspråk. Eftersom förmåns- tagaren är den som beställt entreprenaden eller leveransen och denne saknar relation till försäkringsgivaren är det fråga om ett avtal till förmån för tredje man. Syftet med borgensförsäkringen är att hålla förmånstagaren skadeslös för det fall att huvudavtalet inte fullgörs 
  
 4  
 Flores, a.a., s. 154 f. 
 61 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 SOU 2005:63 
  
 på avtalat sätt. Vad som ersätts är ofta direkta kostnader som avtalsbrottet medfört men även kostnader som förmånstagaren fått som en följd av att denne tvingats vända sig till annan för att få arbetet utfört eller varorna levererade. 
 Bankgaranti 
 En med kreditförsäkring snarliknande säkerhet är bankgarantin. En bankgaranti är en form av förbindelse eller borgen som en bank ut- färdar i en affärsuppgörelse till förmån för tredje man, förmåns- tagaren, som säkerhet för det en part har åtagit sig att genomföra mot förmånstagaren. Om parten inte fullgör i enlighet med avtalet med förmånstagaren får sistnämnde ett penningkrav mot banken, även om det teoretiskt går att tänka sig att banken fullgör sin prestation på annat sätt än i pengar. Garantin är vanligen begränsad såväl till belopp som till viss tid. 
 I likhet med vad som anförts ovan om kreditförsäkring skiljer sig borgen och bankgaranti på det sättet att bankgarantin, i motsats till borgensåtagandet, har affärsmässig prägel genom att banken upp- bär en premie för sitt åtagande. För att få en bankgaranti krävs att ansökan sker för ett visst belopp på banken. Den som tecknar bank- garantin får skriva på en motförbindelse, t.ex. ett företagshypotek, där denne förbinder sig att ersätta banken för alla eventuella kost- nader som kan uppstå i samband med bankgarantin, t.ex. för den regressfordran som banken får vid ianspråktagande av bankgaran- tin. Banken gör en sedvanlig kreditprövning innan bankgarantin beviljas. 
 Bankgarantin kan ta sikte på olika typer av prestationer som en part åtagit sig, t.ex. en kredit, ett leveransåtagande eller annat eko- nomiskt åtagande. En bankgaranti kan lämnas vid entreprenad- arbeten, import- och exportaffärer, hyresavtal och vid många andra tillfällen. 
 Reglerade krav på säkerheter 
 Det är möjligt att i lag föreskriva om skyldighet att ha en bankgaranti vid viss verksamhet. Ett sådant exempel utgör lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring som ställer upp ett krav på att det skall finnas ett färdigställandeskydd, som består av en försäkring eller en bankgaranti, 
 62 
  
 SOU 2005:63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 för det fall att en näringsidkare har åtagit sig att för en konsuments räkning utföra vissa arbeten som avser ett småhus. Ett färdigstäl- landeskydd skall omfatta skälig ersättning för bl.a. extra kostnader för att slutföra arbetena, kostnader för att avhjälpa fel som en besiktningsman har anmärkt på vid en slutbesiktning och kostna- der för att avhjälpa skador på byggnaden som har orsakats av an- märkta fel. Skyddet avseende extra kostnader för slutförande av arbete får tas i anspråk om näringsidkaren hamnar i sådant dröjsmål som ger konsumenten rätt att häva avtalet. I de två övriga fallen får skyddet tas i anspråk om näringsidkaren har gått i konkurs eller av annan anledning inte kan fullgöra sitt åtagande. 
 Ett annat exempel på ett tillämpningsområde för en bankgaranti eller en borgensförsäkring är researrangörers förpliktelser enligt resegarantilagen (1972:204). Av den lagen följer att den som är arrangör eller återförsäljare av paketresor m.m. skall, innan denne marknadsför en paketresa eller transport som sker tillsammans med en paketresa, ställa säkerhet hos Kammarkollegiet. Om Kammar- kollegiet inte medger annat, skall säkerheten bestå av en av bank, kreditmarknadsföretag eller försäkringsbolag utfärdad betalningsut- fästelse, som fullgörs vid anfordran. Säkerheten skall gälla det be- lopp som Kammarkollegiet, med hänsyn till reseverksamhetens art och omfattning, bestämmer. Den får tas i anspråk för att betala till- baka pengar som betalats för en resa som omfattas av garanti enligt lagen och som blir inställd eller av annan anledning inte blir av. Ett ärende om ianspråktagande av säkerhet prövas av en särskild nämnd, Resegarantinämnden. 
 Enligt miljöbalken (1998:808) får bl.a. giltigheten av tillstånd en- ligt balken göras beroende av att den som avser att bedriva verk- samheten ställer säkerhet för kostnaderna för efterbehandling och andra återställningsåtgärder som verksamheten kan föranleda. Staten, kommuner, landsting och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. Som utgångspunkt gäller att säkerheten skall bestå av pant eller borgen såsom för egen skuld och, om den ingås av två eller flera personer gemensamt, vara solidarisk. Om en bank eller annan jämförbar penninginrättning skall ställa säkerhet, får en ut- fästelse av penninginrättningen att infria den förpliktelse som säkerheten skall avse godtas. Säkerheten skall prövas av tillstånds- myndigheten och förvaras av länsstyrelsen. 
 63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 SOU 2005:63 
  
 4.3.3 
  
 Försäkring 
  
 Försäkringsbolag har som grundläggande idé att erbjuda skydd till människor och företag mot vissa oväntade ekonomiska förluster. Det förekommer i stor utsträckning att en part försäkrar sig mot en viss risk eller händelse genom att teckna ett försäkringsavtal. Genom avtalet åtar sig försäkringsgivaren att mot betalning i peng- ar betala ut försäkringsersättningen till försäkringstagaren eller till tredje man vid försäkringsfall, t.ex. person- eller sakskada, ekono- misk förlust eller annan i avtalet angiven händelse. 
 All försäkring bygger på möjligheten att på ett affärsmässigt sätt använda vetenskapliga beräkningsmetoder för att solidariskt fördela risk och därmed erbjuda det försäkrade kollektivet ekonomiskt skydd till låga kostnader. Försäkring erbjuder således ekonomiskt skydd mot förluster på grund av oväntade och plötsliga händelser. Försäkringsgivaren bedömer riskerna och vilket pris den tagna risken motsvarar. Bedömningarna ligger till grund för de premier kunderna betalar för sin försäkring, dvs. premierna vägs mot de risker som ska försäkras och via kapitalförvaltning säkerställer försäkringsgiva- ren sin förmåga att ersätta kunderna när en skada inträffar. Ett för- säkringsbolags verksamhet bygger därför både på försäkringsverk- samheten och kapitalförvaltningen. 
 Det förekommer olika former av försäkringar vilka aktualiseras vid vissa angivna situationer. Vid  
 personförsäkring  
 aktualiseras för- säkringsgivarens betalningsskyldighet när dödsfall, sjukdom eller olycksfall inträffar eller när en viss i avtalet angiven tidpunkt upp- nås. Vid  
 skadeförsäkring  
 aktualiseras betalningsskyldigheten om en i avtalet angiven, oviss händelse som medför ekonomisk skada drabbar viss fysisk eller juridisk person, viss egendom eller visst rent eko- nomiskt intresse. Varje lagligt intresse som kan uppskattas i pengar får göras till föremål för en skadeförsäkring. 
 5  
 Försäkringen får avse försäkringstagarens eller tredje mans intresse. 
 Till skillnad från kreditförsäkringen, som ju i grunden utgör ett borgensåtagande mot uppbärande av premie, har en renodlad skade- försäkring den fördelen att en regressfordran som konkurrerar med övriga borgenärers fordringar endast uppkommer i vissa situationer. Regressrätt för försäkringsgivaren uppkommer om försäkringshava- ren hade rätt att kräva ersättningen såsom skadestånd av annan som uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet framkallat försäkrings- 
  
 5  
 35 § lagen (1927:77) om försäkringsavtal. 
 64 
  
 SOU 2005:63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 fallet eller enligt lag är strikt ansvarig för skadehändelsen. 
 6  
 Det bör i sammanhanget noteras att en ny försäkringsavtalslag träder i kraft den 1 januari 2006 och med den följer olika regressrättsregler bero- ende på vilken typ av försäkring det är fråga om. 
 För att premierna för en försäkring inte skall vara väldigt be- tungande för verksamhetsutövarna var för sig, kan det skapas en gemensam försäkring till vilken verksamhetsutövarna betalar en årlig premie. Ett exempel på en försäkring av det aktuella slaget är den saneringsförsäkring som skall finnas enligt 33 kap. miljöbalken. Den tillämpas vid saneringsåtgärder som är nödvändiga för att i förebyggande syfte undanröja skador eller risk för skador på om- givningen. Finns ingen spridningsrisk eller fara för omgivningen skall försäkringen inte tas i anspråk. Försäkringens villkor skall godkännas av regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer. Från saneringsförsäkringen betalas, enligt vad som närmare anges i försäkringsvillkoren, ersättning för vissa uppkomna sanerings- kostnader i en miljöfarlig verksamhet. Det krävs dock att den som är ansvarig enligt miljöbalken inte själv kan betala. Den som utövar tillstånds- eller anmälningspliktig miljöfarlig verksamhet skall bidra till försäkringarna med ett belopp som framgår av tabeller som har godkänts av regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer. Beloppen skall betalas i förskott för kalenderår. 
  
 4.4 
  
 Andra tänkbara åtgärder 
  
 4.4.1 
  
 Särskild förvaltning 
  
 Den situationen kan uppkomma att ett fjärrvärmeföretag, utan att för den skull vara försatt i konkurs eller på obestånd, missköter sin verksamhet och de däri ingående anläggningarna i sådan grad att leveranserna av fjärrvärme till kunderna äventyras. Även om en sådan situation kan vara föranledd av en svår ekonomisk situation i företaget räcker det inte med en säkerhet i form av kreditförsäkring eller bankgaranti för att komma till rätta med problemet. Skälet till vanskötseln kan vara bristande kompetens. Oavsett orsaken till misskötsamheten kan anläggningarna vara försatta ur användbart skick och kräva reinvesteringar eller omfattande underhållsarbeten. 
 En tänkbar lösning för att säkerställa fortsatta leveranser av värme till kunderna i en vanskött verksamhet är att låta anläggningarna mer 
  
 6  
 25 § lagen om försäkringsavtal. 
 65 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 SOU 2005:63 
  
 eller mindre tvångsvis överföras för förvaltning genom en särskild förvaltare. En sådan förvaltning innebär att den utsedde förvaltaren ges i uppdrag att sköta eller administrera hela eller delar av fjärr- värmeanläggningarna för fjärrvärmeföretagets räkning. Äganderätten blir alltså kvar hos fjärrvärmeföretaget som dock, beroende på vilken modell som väljs, i varierande grad förlorar behörigheten att för- foga över den egendom som skall överföras till särskild förvaltning. 
 På det närliggande elområdet finns sedan årsskiftet den ovan nämnda lagen om särskild förvaltning av vissa elektriska anlägg- ningar. Av lagen följer att en sådan anläggning kan underkastas sär- skild förvaltning om ett nätföretag, som använder den elektriska anläggningen med stöd av en nätkoncession enligt ellagen, i väsent- lig mån inte fullgör sina skyldigheter enligt den lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen eller villkor i nätkon- cessionen. En förutsättning är att anläggningen alltjämt behövs för en säker elförsörjning. Beslut om särskild förvaltning av den elek- triska anläggningen fattas av länsrätten, efter ansökan av nätmyn- digheten. Förvaltningen kan ske antingen genom att avtal träffas mellan koncessionshavaren och en av denne utvald förvaltare efter föreläggande om detta (förvaltningsföreläggande) eller genom att förvaltningen tvångsvis överlämnas till en förvaltare som utses av länsrätten (tvångsförvaltning). Oavsett valet av förfarande skall för- valtningen utformas så, att en tillfredsställande förvaltning av den berörda anläggningen kan åstadkommas, dvs. att misskötsamheten upphör och verksamheten vid anläggningen drivs med beaktande av de bestämmelser som gäller för verksamheten. 
  
 4.4.2 
  
 Inlösen 
  
 Det kan hända att varken ställande av säkerhet eller överlämnande till särskild förvaltning leder till att störningar som kan uppkomma i leveranserna av olika väsentliga nyttigheter rättas till. För att trygga att nyttigheterna tillhandahålls kan det därför bli aktuellt att ingripa genom att lösa in distributionsanläggningen, dvs. ta den i anspråk mot ersättning, och ägaren får då avstå från sin äganderätt. Utgångspunkten bör vara att sådan inlösen, som ju utgör ett in- trång i det grundlagsfästa egendomsskyddet, i princip bara får ske om det gäller intressen som är viktiga ur allmän synpunkt. Ofta är dock den tillämpliga lagens uppräkning vag och ger ganska fritt spelrum för tillståndsmyndighetens intresseavvägningar. 
 66 
  
 SOU 2005:63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 Inlösen är en benämning som vanligen förekommer inom fastig- hetslagstiftningen och som tar sikte på fall där tvångsförvärv av fastighet eller del därav skall ske mot ersättning. Regler om inlösen finns därför i ett antal lagar med anknytning till fastigheter, t.ex. fastighetsbildningslagen (1970:988), plan- och bygglagen (1987:10), miljöbalken och jordförvärvslagen (1979:230). Inlösen beslutas då av fastighetsbildningsmyndighet eller domstol. En kommun har t.ex. rätt att begära att få lösa in mark som enligt en detaljplan skall användas till allmän plats. Även markägaren har i sådana fall rätt att skydda sina intressen genom att begära att inlösen sker. 
 Regler om inlösen finns dock även på andra håll. Till exempel ger lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar samt lagen (1981:1354) om allmänna värmesystem en möjlighet att lösa in vatten- och avloppsanordningar eller värmeanordningar m.m. som kan användas för den allmänna  
 va-anläggningen 
  eller det allmänna värmesystemet. Ägaren av anordningen är då skyldig att, på begäran av huvudmannen för  
 va-anläggningen 
  eller det allmänna värmesystemet, låta dem införlivas med  
 va-anläggningen 
  eller värme- systemet mot skälig ersättning. 
 Den ovan nämnda lagen om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar ger en möjlighet för staten att lösa anläggningen från ägaren efter ansökan av nätmyndigheten. En förutsättning är att en tillfredsställande förvaltning av den elektriska anläggningen sanno- likt inte kan åstadkommas genom tvångsförvaltning eller sannolikt inte kommer att bestå efter utgången av tiden för en tvångsför- valtning. Detta gäller också den fastighet på vilken anläggningen, helt eller delvis, är belägen och ledningsrätt som är upplåten för anläggningen på en annan fastighet. I fråga om inlösen gäller expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. 
  
 4.4.3 
  
 Tillståndsprövning 
  
 För att tillåta någon att bedriva fjärrvärmeverksamhet kan det på områden av speciell betydelse för samhället ställas upp krav på att verksamhetsutövaren skall godkännas innan denne får utöva sin verksamhet. Vid ett tillståndsförfarande ges således statsmakterna en möjlighet att pröva den tillståndssökandes olika kvalifikationer att bedriva en verksamhet som är av samhällelig betydelse. Det kan t.ex. bli fråga om att bedöma den ekonomiska plan som ligger till 
 67 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 SOU 2005:63 
  
 grund för verksamheten och den tekniska utformningen av de däri ingående anläggningarna. 
 I koncessionsprövningen enligt lagen (1978:160) om vissa rör- ledningar, den nu gällande naturgaslagen (2000:599) och ellagen, ingår att göra en driftbedömning, dvs. en bedömning av om den som avser att bygga en rörledning m.m. och driva denna är lämplig att göra detta. Grunden för detta är att byggandet av en rörledning är ett inte obetydligt ekonomiskt projekt. Utbyggnaden av fjärr- värmenät och fjärrvärmeledningar är i stället en kapitalintensiv verksamhet som kräver bl.a. kapitalanskaffnings- och amorterings- planer för ledningen. Dessutom måste den som driver en fjärrvärme- ledning ha resurser för att garantera kontinuerlig drift och ha möjlig- het att vidta erforderliga åtgärder i anledning av fjärrvärmeledning- ens byggande och drift. Det kan gälla skador som uppkommer i verksamheten m.m. Det kan i sammanhanget nämnas att jag i mitt tidigare delbetänkande Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden, SOU 2005:33, föreslagit att koncessionsplikten för fjärrvärmeled- ningar skall tas bort. 
  
 4.4.4 
  
 Leveranstvång 
  
 Det är inte ovanligt att det i fråga om väsentliga nyttigheter före- skrivs en skyldighet att leverera, dvs. att leverantören åläggs en leve- ransplikt. Så är fallet i fråga om bl.a. el och värme från ett allmänt värmesystem. 
 Enligt ellagen är en elleverantör som levererar el till en elanvän- dare i en viss uttagspunkt skyldig att fortsätta leverera el till dess leveransskyldigheten upphör. 
 7  
 Det gör den om elanvändaren slutar att ta ut el i uttagspunkten, om någon annan elleverantör börjar leverera el till elanvändaren i uttagspunkten eller om överföringen av el får avbrytas på grund av att elanvändaren har försummat sina skyldigheter gentemot elleverantören. Vad som händer med leverans- skyldigheten i det fall att elleverantören går i konkurs är dock inte ut- tryckligen reglerat. I praktiken är det så att annan elleverantör an- visas åt elanvändaren eftersom denne anses sakna elleverantör. 
 8  
 På det sättet övertar den nya elleverantören leveransskyldigheten. 
 För att fullgöra sin leveransskyldighet är en elleverantör bero- ende av den som bedriver elnätverksamhet, dvs. ställer elektriska 
  
 7 
  
 8 kap. 5 § ellagen. 
  
 8 
  
 8 kap. 8 § ellagen. 
  
 68 
  
 SOU 2005:63 
  
 Alternativa vägar att trygga fortsatta fjärrvärmeleveranser 
  
 starkströmsledningar till förfogande för överföring av el m.m. För att få bygga och använda starkströmsledningar krävs nätkonces- sion. Den som har nätkoncession är skyldig att på skäliga villkor överföra el för annans räkning. 
 9  
 Någon reglering som reglerar den situationen att den som bedriver nätverksamhet upphör med sin verksamhet, finns dock inte. 
 I lagen om allmänna värmesystem föreskrivs en skyldighet för huvudmannen för ett allmänt värmesystem att tillhandahålla energi för erforderlig uppvärmning av fastigheter inom ett allmänt värme- systems verksamhetsområde. Leveransskyldighet föreligger dock inte när huvudmannen är ur stånd att fullgöra leveransen till följd av omständigheter som han inte kan råda över. Huvudmannen är vidare berättigad att avbryta leveransen vid fara för personskada eller väsentlig egendomsskada eller när det behövs för sådana arbeten som är nödvändiga för att leveransskyldigheten skall kunna fullgöras. 
 På fjärrvärmeområdet saknas det en till ellagen eller lagen om all- männa värmesystem motsvarande reglering om leveransskyldighet till kund. Inte heller har sådan reglering föreslagits i utredningens tidigare betänkanden. Det går att tänka sig en ordning där det före- skrivs en skyldighet för den specifika situationen att ett fjärrvärme- företag går i konkurs. Åläggandet skall i sådant fall riktas mot kon- kursboet som blir skyldigt att fortsätta att producera och leverera fjärrvärme till konkursgäldenärens kunder. En sådan skyldighet har dock den stora nackdelen med sig att skyldigheten svårligen kan bedrivas eftersom medel saknas i konkursboet och varje lån som konkursboet skulle lyckas utverka blir en belastning för borgenärs- kollektivet. Kundernas intresse av fortsatta leveranser kommer då att ske på konkursborgenärernas bekostnad. 
  
 9  
 3 kap. 9 § ellagen. 
 69 
  
 5 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 Mitt förslag: För att förhindra att fjärrvärmeleveranser till kund upphör när den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har försatts i konkurs skall en fond, Fjärrvärmefonden, bildas i syfte att finan- siera fortsatt produktion och distribution av fjärrvärme till kund. 
 Jag föreslår att det inte skall införas en skyldighet för konkurs- boet att fortsätta driften av konkursgäldenärens verksamhet. Vi- dare föreslår jag att det inte skall införas tillståndsprövning, sär- skild förvaltning av fjärrvärmeanläggningar eller möjligheter till inlösen. 
 Målet med en reglering bör, som ovan konstaterats, i första hand vara att säkerställa att fortsatta leveranser av fjärrvärme sker till an- slutna kunder även i händelse av att ett fjärrvärmeföretag går i kon- kurs. Detta kan dock inte ske till vilket pris som helst när även andra intressen än kundintresset gör sig gällande. I konkursfallet måste även borgenärsintressena beaktas. Det är därför nödvändigt att av- väga vilken åtgärd som kan anses tillräcklig för att nå det aktuella syftet utan att i för stor grad negativt påverka andra intressen. 
 Om ett fjärrvärmeföretag går i konkurs är det enligt det gällande regelverket upp till konkursförvaltaren att under skadeståndsansvar bedöma hur konkursboets tillgångar bäst skall förvaltas och avyttras för boets bästa. Detta är enligt min bedömning en rimlig ordning som man inte bör inkräkta på såvida det inte finns mycket goda skäl för detta. 
 Eftersom konkursförvaltarens åtgärder utgår från ett borgenärs- intresse och inte från ett samhällsansvar kan produktionen och dis- tributionen av fjärrvärme i värsta fall komma att upphöra. I en sådan situation kan det vara nödvändigt med någon form av reglering för att förhindra att så sker. 
 Det bör inledningsvis klargöras att det svenska samhället, såväl näringslivet som hushållen, i högre grad är beroende av el än fjärr- 
 71 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 värme som energikälla. Även om betydelsen av att produktion och överföring av fjärrvärme fungerar tillfredsställande är stor i sam- hället, kan den alltså inte likställas med elenergin i detta hänseende. 
  
 5.1 
  
 Förebyggande åtgärder 
  
 5.1.1 
  
 Är införande av tillståndsprövning en lämplig väg? 
  
 En grundläggande kundskyddsaspekt kan anses vara att förhindra etablering av fjärrvärmeverksamheter när ekonomiska förutsättningar att bedriva sådan verksamhet saknas. En tillståndsprövning av den som avser att bedriva fjärrvärmeverksamhet har den fördelen med sig att den ger en möjlighet till en granskning i förtid av det tänkta fjärrvärmesystemets uppbyggnad och tekniska förutsättningar samt verksamhetsutövarens kompetensnivå och ekonomiska förutsätt- ningar att driva verksamheten. Det är alltså möjligt för den tillstånds- prövande instansen att på ett tidigt stadium kunna göra en bedöm- ning av den väsentliga frågan om fjärrvärmesystemet är rimligt ut- format för att tillförsäkra en långsiktig och effektiv verksamhet till nytta och rimlig kostnad för fjärrvärmekunderna. 
 Med införandet av en tillståndsprövning uppkommer i viss mån frågan om den kan anses utgöra ett intrång i den grundlagsskyddade näringsfriheten. Av 2 kap. 20 § RF följer att begränsningar i rätten att driva näring eller utöva yrke får införas endast för att skydda angelägna allmänna intressen och aldrig i syfte enbart att ekono- miskt gynna vissa personer eller företag. 
 Att kräva att den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall ha till- stånd att göra detta innebär förvisso ett visst hinder mot en fri eta- blering av näringsverksamhet om det för tillståndets beviljande ställs upp krav på den sökande i fråga om ekonomisk förmåga eller teknisk utformning av verksamheten. Samtidigt innebär sådana kriterier sällan att någon person eller något företag gynnas ekonomiskt eller på annat sätt. Dessutom är driften av en fjärrvärmeverksamhet av spe- ciell samhällelig betydelse i och med att fjärrvärmen utgör en domi- nerande uppvärmningsform. Jag har därför svårt att se att ett till- ståndsförfarande skulle möta grundlagsmässiga hinder. 
 Min grundinställning är, som jag tidigare gett uttryck för, att man bör vara restriktiv med reglering och endast införa sådan som är nödvändig för att uppnå ett angeläget intresse och som står i pro- portion till det besvär eller intrång i olika fri- och rättigheter som 
 72 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 regleringen kan innebära. Ett tillståndsförfarande innebär att en administrativ reglering av viss betydelse och omfattning införs. Dess- utom måste man beakta att fjärrvärmeområdet måste anses som rela- tivt moget och väl utbyggt, även om det förutspås viss nybyggna- tion i ett hundratal tätorter. En del av dessa kommer att anläggas av redan befintliga fjärrvärmeföretag medan andra kommer att anläggas av nya sådana. I förstnämnda fall kommer en tillståndsprövning att ha mindre värde genom att det i princip endast kommer att inrikta sig på det nya fjärrvärmesystemets tekniska utformning. 
 Betydelsen av en tillståndsreglering i efterhand av befintliga verk- samheter för att komma till rätta med verksamheternas grundläggande strukturella problem och obeståndsframkallande karaktärsdrag kan starkt ifrågasättas. Att endast införa krav på tillstånd för att kunna förhandsbedöma de nya fjärrvärmesystem och aktörer som kan för- väntas tillkomma i framtiden ter sig för mig inte som angeläget för att säkra fortsatta fjärrvärmeleveranser vid en obeståndssituation. Orsakerna till obeståndssituationen kan ju i många fall vara mycket svåra att förutse utifrån det material som kan bedömas vid en till- ståndsprövning i förhand. Faktorer som hur avtalen mellan kunderna och fjärrvärmeföretagen faktiskt kommer att se ut, påverkar ju i inte obetydlig grad de ekonomiska förutsättningarna för fjärrvärmeverk- samheten. Möjligheterna att bedöma ett fjärrvärmesystems tekniska utformning är relativt begränsade, speciellt om regeringen och riks- dagen följer mitt förslag och avskaffar koncessionsplikten för byggan- de och användande av fjärrvärmeledningar. I detta hänseende skulle en tillståndsprövning kunna innebära en vinst. Det är förvisso tänk- bart att ett fjärrvärmesystem i viss mån kommer att i någon form underställas andra myndigheters bedömning i samband med exploa- tering av mark inom planlagda områden. Denna prövning kan dock inte jämföras med den prövning som sker inom ramen för en tänkt tillståndsprövning. 
 Sammanfattningsvis kan jag konstatera att en tillståndsprövning av den som avser att bedriva fjärrvärmeverksamhet skulle ge viss in- blick i den tänkta verksamhetens utformning, i såväl ekonomiskt som tekniskt hänseende. Tillståndsförfarandet skall dock administreras och kommer att innebära ytterligare uppgifter och resursbehov för ansvarig instans. Tillståndsprövningen medför därutöver vissa, om än små, begränsningar i enskildas rätt att fritt bedriva näringsverk- samhet på området och den ger dessutom inga garantier för att syftet, dvs. säkrade fjärrvärmeleveranser vid en obeståndssituation, verkligen kommer att uppfyllas. Tvärtom ser jag inte att de ökade kontroll- 
 73 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 möjligheter som ett tillståndsförfarande innebär, kan i någon egent- lig mening motverka att fjärrvärmeleveranser verkligen upphör. Under sådana förhållanden och med beaktande även av de kostnader m.m. som förfarandet ändå medför för enskilda och det allmänna, är det inte motiverat att lägga ett förslag med en sådan innebörd. Därför avstår jag från att föreslå ett krav på tillstånd för att få bedriva fjärr- värmeverksamhet. 
  
 5.1.2 
  
 Är särskild förvaltning av fjärrvärmeanläggningar en lämplig väg? 
  
 Det kan vara lämpligt att tillse att olika energiinfrastrukturer under- kastas likartad reglering. Det måste dock beaktas att det finns vissa väsentliga skillnader mellan de olika formerna av energiverksamheter att ta hänsyn till vid utformningen av regelverken. 
 På elområdet finns det, som konstaterats i föregående kapitel, sedan årsskiftet 2004/2005 en lag som möjliggör att vissa elektriska anläggningar kan ställas under förvaltning. Lagen om särskild för- valtning av vissa elektriska anläggningar tar sikte på starkströms- anläggningar med däri ingående särskilda föremål för överföring av el. Eftersom produktions- och handelsledet är konkurrensutsatt på elmarknaden tar lagen inte sikte på produktionsanläggningar. Det vore ett måste för en motsvarande reglering på fjärrvärmeområdet där endast en aktör levererar och överför fjärrvärme i varje fjärr- värmenät. En viktig skillnad mellan elöverföringsverksamhet och fjärrvärmeverksamhet är ju att i fjärrvärmeverksamheten oftast in- går, utöver anläggningar för distribution, även anläggningar för pro- duktion av den energi som levereras till kunderna. 
 Genom att produktionsanläggningarna och driften av dessa även ingår i en fjärrvärmeverksamhet, måste den särskilda förvaltningen rimligen omfatta även produktionsverksamheten och därmed inköp av bränslen m.m. En sådan omfattning av förvaltningen innebär i princip att hela fjärrvärmeverksamheten kommer att behöva under- kastas förvaltning. En sådan åtgärd måste vid en jämförelse anses mer ingripande än om enskilda anläggningar ställs under förvaltning. 
 Därutöver tillkommer att elöverföringsverksamheten är omgärdad av ett antal regler vilka skall beaktas i elöverföringsverksamheten, t.ex. säkerhetsföreskrifter, administrativa bestämmelser och regler om skyldigheter för verksamhetsutövaren att ansluta kunder till elsyste- met och överföra el på detsamma. Särskild förvaltning av elanlägg- 
 74 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 ningar kan bl.a. komma i fråga om de bestämmelser som syftar till att upprätthålla dels en fungerande elmarknad, dels elsäkerheten åsido- sätts i väsentlig mån. Lagens ordalydelse ger vid handen att återkal- lelse bara kan bli aktuell vid omfattande misskötsamhet från kon- cessionshavarens sida. Det ligger också i sakens natur att återkallelse bara kan bli aktuell sedan andra ingripanden från myndigheterna inte har fått avsedd effekt. Regler av motsvarande slag saknas i stort sett på fjärrvärmeområdet. Det blir därför svårt att motivera ett ingri- pande med att verksamhetsutövaren misskött sig genom bristande regelefterlevnad. 
 Även sådan misskötsamhet från koncessionshavarens sida som be- står i eftersatt underhåll av nätet kan föranleda ett ingripande med sär- skild förvaltning. Förvaltningsmöjligheten vid bristande underhåll av en elanläggning är delvis motiverad av den betydelse anläggningen kan ha för elleverantörernas verksamheter. Vid eftersatt underhåll kan även kunderna drabbas av frekventa och långvariga strömavbrott men också av dålig kvalitet på överföringen. Kvalitetsbristen kan i sin tur skada känslig elektronisk utrustning. 
 Någon större risk för skador till följd av dålig kvalitet på över- föringen av fjärrvärme torde inte uppkomma. Däremot kan avbrott i överföringen förekomma även på fjärrvärmeområdet. Särskild för- valtning skulle då möjligen kunna motiveras på denna grund. Det bör då först konstateras att det knappast är troligt att den som be- driver fjärrvärmeverksamhet kommer att avstå från nödvändigt under- håll av de produktions- och distributionsanläggningar som ingår i verksamheten. Dessa är ju de vitala delarna i den egna fjärrvärme- verksamheten och den sker ju i ett lokalt fjärrvärmenät utan annan aktör att ta hänsyn till. 
 En begränsning i den förvaltningsordning som gäller på elområdet är dessutom att den särskilda förvaltningen skall finansieras med de löpande intäkterna. Intäkterna skall således täcka de utgifter som för- valtaren har att besluta om, dvs. löpande utgifter för driften och ut- gifter som krävs för eventuella upprustningsåtgärder och andra in- vesteringar. För elnätverksamhet gäller en prisreglering som anger att nättariffer skall vara utformade så, att nätkoncessionshavarens samlade intäkter från nätverksamheten är skäliga i förhållande till dels de objektiva förutsättningarna att bedriva nätverksamheten, dels nät- koncessionshavarens sätt att bedriva nätverksamheten. Tarifferna skall vara utformade på sakliga grunder och medger en viss avkastning på insatt kapital. 
 75 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 Den huvudsakliga intäkten från en fjärrvärmeverksamhet är de av- gifter som betalas av kunderna och eventuella lån som förvaltaren kan lyckas få för verksamhetens bedrivande. Driften av produktions- anläggningarna kräver inköp av bränsle m.m. som i sin tur kräver kapital. Sådant saknas ju ofta vid en obeståndssituation. Möjlighe- terna att införskaffa sådant kapital, t.ex. genom prisändringar ut mot slutkund, är förenad med viss tidsutdräkt även under rådande för- hållanden och än mer med den förhandlings- och tvistlösningsord- ning som jag tidigare föreslagit på fjärrvärmeområdet. Risken blir därför uppenbar att förvaltningsverksamheten kan komma att upp- höra på grund av avsaknad av ekonomiska förutsättningar för fort- satt drift alternativt att verksamheten upphör då en avveckling för borgenärskollektivet som sådant leder till ett bättre ekonomiskt ut- fall än vad en fortsatt drift skulle göra. 
 Särskild förvaltning av en fjärrvärmeanläggning eller ett fjärr- värmesystem, innebär slutligen även en inskränkning i systemägarens rådighet över sin egendom. En fråga som då uppkommer är om en för- valtningsreglering på fjärrvärmeområdet är förenlig med egendoms- skyddet i RF och den europeiska konventionen av den 4 november 1950 angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grund- läggande friheterna (Europakonventionen). 
 I 2 kap. 18 § första stycket RF klargörs att varje medborgares egendom är tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker an- vändningen av mark eller byggnad. Sådana åtgärder får dock vidtas när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. 
 Av artikel 1 i första tilläggsprotokollet till Europakonventionen skall varje medborgare ha rätt till respekt för sin egendom. Det klar- görs att ingen får berövas sin egendom annat än i det allmännas in- tresse och under de förutsättningar som anges i lag och folkrättens allmänna grundsatser. Detta innebär dock ingen inskränkning i en stats rätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner nöd- vändig för att reglera nyttjandet av egendomen i överensstämmelse med det allmännas intresse. Vid den intresseavvägning som skall göras enligt bestämmelsen har varje medlemsstat ett relativt stort ut- rymme. 
 Sammanfattningsvis kan konstateras att de ingrepp som kan komma i fråga vid särskild förvaltning är alltså främst föranledda av omfattande misskötsamhet från verksamhetsutövarens sida i form av bl.a. bristande regelefterlevnad eller eftersatt underhåll av nätet. 
 76 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 Några regler som klargör hur ett fjärrvärmesystem skall vara utfor- mat eller underhållas finns inte och föreslås inte heller. Det kan argu- menteras för att ett sådant ingrepp som förvaltningen innebär vidtas för att tillgodose angelägna allmänna intressen och alltså i det all- männas intresse. Enligt min mening är det under angivna förhållan- den tveksamt om en så pass ingripande åtgärd som särskild förvalt- ning kan anses stå i proportion till det besvär den medför för den berörda ägaren. 
 Sammantaget gör jag bedömningen att det saknas tillräckliga skäl och förutsättningar att i förebyggande syfte vidta en så pass ingri- pande åtgärd som särskild förvaltning av till fjärrvärmeverksamhe- terna hörande anläggningar. För det fall konkurs ändå blir aktuell övergår fjärrvärmeverksamheten till förvaltning av annan, dvs. en konkursförvaltare. Att i ett sådant läge även införa en annan och parallell form av förvaltning ter sig inte som lämpligt mot bakgrund av de intressekonflikter som kan uppkomma mellan borgenärernas önskan om utdelning och fjärrvärmekundernas önskan om fortsatta leveranser. Det är därför viktigt att inte vidta mer ingripande åtgärder än vad som är nödvändigt för att säkerställa fortsatta fjärr- värmeleveranser. Särskild förvaltning bör därför inte komma i fråga i nuläget. I stället bör olika former av finansiering diskuteras. 
  
 5.2 
  
 Åtgärder vid en konkurssituation 
  
 En fjärrvärmeverksamhet som försatts i konkurs måste på något sätt finansiera sin drift för att kunna fortsätta att leverera fjärrvärme till konkursgäldenärens kunder. Finansiering kan säkerställas på olika sätt. Genom att tillhandahålla kapital kan verksamheten tryggas under en övergångsperiod. 
 Trots att det är fråga om leverans av en nyttighet inom försörj- ningssektorn kan det inte tas för givet att konkursförvaltaren i ett fjärrvärmeföretags konkursbo kommer att låta boet utföra fjärrvärme- leveranserna trots ett kapitaltillskott utifrån. Det är dock min upp- fattning att tillhandahållandet av kapital kommer att starkt moti- vera en fortsatt drift. Konkursförvaltaren kommer rimligen att ta kapitaltillskottet i anspråk för att på detta sätt hålla verksamheten igång så att den kan avyttras i dess helhet som ett verksamt företag. På sådant sätt undviker konkursförvaltaren också att fjärrvärmekun- derna, som ju ytterst utgör fjärrvärmeverksamhetens stora tillgång, inte överger fjärrvärmen för andra uppvärmningsformer så fort de 
 77 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 kan. Om kunderna skulle fly fjärrvärmesystemet undermineras möj- ligheten att bedriva en effektiv och rationell fjärrvärmeverksamhet, vilket skulle leda till att konkursboets värde minskar. Det kommer konkursförvaltaren att vilja förhindra. 
  
 5.2.1 
  
 Säkerheter vid en konkurs 
  
 I föregående kapitel lämnades en redovisning av olika former av säker- heter, t.ex. bankgarantier och kreditförsäkringar. Användningsom- rådet för sådana säkerheter är relativt stort. Det förekommer också att det ställs reglerade krav på att det skall lämnas säkerheter i olika sammanhang. Den fråga jag har att ta ställning till är om en sådan på andra områden gångbar ordning bör införas även på fjärrvärmeom- rådet. 
 Ersättning som faller ut från en borgensförsäkring eller en bank- garanti vid ett fjärrvärmeföretags konkurs tillfaller som huvudregel förmånstagaren, dvs. fjärrvärmekunderna. Den medverkar alltså inte i sin grundutformning direkt till att förbättra likviditeten i konkurs- boet som ju är beroende av att det tillförs medel för att kunna ut- föra fortsatta fjärrvärmeleveranser. Det krävs i sådant fall att nya avtal ingås med konkursboet eller annan som tar över fjärrvärme- rörelsen för att fjärrvärmeleveranserna skall fortsätta. Försäkrings- ersättningen skulle visserligen förmodligen täcka fjärrvärmekunder- nas merkostnader för att anlita annan, t.ex. konkursboet, för att utföra fjärrvärmedistributionen. På fjärrvärmeområdet saknas i regel annat fjärrvärmeföretag att vända sig till än det konkursbo som innehar verksamheten. Det torde krävas att nya avtal ingås med konkursboet. Skillnaden mellan det gamla och det nya priset borde kunna ersättas ur borgensförsäkringen eller bankgarantin under i vart fall en övergångstid. 
 Det är min uppfattning att det skulle vara en framkomlig väg att ställa upp en säkerhet för en fjärrvärmedistributörs förpliktelser vid en obeståndssituation. Utformningen bör kunna styras mot att den säkerhet som ställts av fjärrvärmedistributören blir åtkomlig för kon- kursboet direkt. På detta sätt ökar möjligheterna att fjärrvärme- kunderna stannar kvar i fjärrvärmesystemet och inte använder ersätt- ningen ur garantin för att köpa annan uppvärmning, t.ex. en värme- pump. 
 En fördel ur kundsynpunkt med en säkerhet i form av en borgens- försäkring eller en bankgaranti är alltså att den innebär att kapital 
 78 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 från tredje man tillförs konkursboet för att säkerställa t.ex. en kon- kursgäldenärs avtalsenliga förpliktelser när denne saknar ekonomisk förmåga att göra detta själv. På detta sätt kan fjärrvärmekunden fortsatt få värme och därigenom hållas skadeslös vid en konkurs- situation. Kravet på säkerhet kan också anses utgöra ett etablerings- hinder med den positiva effekten att det kan bidra till att säkerställa att endast aktörer med tillräckliga ekonomiska resurser startar en verksamhet som omfattas av kravet på ställande av säkerhet. 
 Det finns dock vissa nackdelar med en borgensförsäkring eller en bankgaranti som säkerhet för fortsatta leveranser på fjärrvärmeom- rådet. En säkerhet av aktuellt slag innebär en individuell kostnad för varje enskild verksamhetsutövare på fjärrvärmeområdet. Beroende på vilken finansiell status respektive fjärrvärmeutövare har blir premien mer eller mindre betungande. Många mindre företag har en begränsad budget och svårare att få lika gynnsamma villkor som större företag inom samma bransch. De kan tvingas att betala rela- tivt sätt högre avgifter för sina säkerheter. 
 1  
 Denna kostnad kommer verksamhetsutövaren som regel att slå ut på kundkollektivet genom prishöjningar. Dessutom måste en viss del av verksamhetsutövarens kapital oftast bindas för att t.ex. bankerna skall utfärda erforderliga säkerheter. 
 Säkerheten och kostnaden för säkerheten kan dessutom bli före- mål för omprövning varje år. Skulle fjärrvärmeverksamhetsutövarens finansiella situation börja bli ansträngd kan det alltså inträffa att kostnaden för säkerheten ökar kraftigt eller att säkerheten inte längre ställs. Om den ställda säkerheten är oåterkallelig, vilket förekommer, föreligger inte samma risk att säkerheten inte tillhandahålls när den är avsedd att användas. Typen av säkerhet, oåterkallelig eller inte, påverkar av naturliga skäl kostnaden för densamma. 
 Även administrationen av säkerheten innebär vissa uppgifter för såväl den säkerhetsställande fjärrvärmeverksamhetsutövaren som till- synsmyndigheten på området. Tillämpas principen att varje företag själva skall stå för sina kostnader skall säkerheten anpassas därefter. Prövningen bör göras av en myndighet, t.ex. en ansvarig tillsyns- myndighet, i varje enskilt fall. Det ställs då relativt stora krav på fjärrvärmeverksamhetsutövarnas vilja och förmåga att budgetera för framtiden, lämna fullständiga uppgifter om verksamhetens omfattning 
  
 1  
 Det kan i sammanhanget nämnas att motsvarande kritik har framförts i anledning av den säkerhet som berörda företag inom resebranschen har att ställa enligt resegarantilagen. Därtill har anförts att kravet på säkerhet och den högre kostnaden för små företag medför en sned- vridning av konkurrensen, försvårande av nyetablering inom branschen och negativa konse- kvenser för konsumenterna genom högre priser samt sämre utbud och service. 
 79 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 för beräkning av det ekonomiska åtagandet gentemot kunderna och att, slutligen, ställa beslutade säkerheter. Även myndighetens uppgif- ter, dvs. att beräkna säkerheternas storlek, innebär att viss admini- stration av betydelse uppkommer. 
 Vid diskussionen om ställande av säkerheter bör man även ha i åtanke att alla krav som innebär någon form av etableringshinder kan anses utgöra en konkurrenspåverkande faktor. Den marknadssane- rande effekt som kravet på säkerhet innebär är dock positiv från kund- skyddssynpunkt. En lagstiftning som förhindrar etablering av fjärr- värmeverksamhet i fall då nödvändiga ekonomiska förutsättningar saknas, är därför enligt min uppfattning fullt förenlig med kravet på konkurrensneutralitet. 
  
 5.2.2 
  
 Fondlösning vid en konkurs 
  
 Ställande av enskilda säkerheter är beroende av verksamhetsutöva- rens vilja och förmåga att ställa de berörda säkerheterna. Det kan därför smyga sig in ett visst osäkerhetsmoment vid bedömningen av vilken av flera finansieringsformer som skall väljas. Från denna ut- gångspunkt skulle möjligheten till fondering kunna utgöra ett gång- bart alternativ. 
 Intern fondering inom varje verksamhetsutövares egen verksam- het har vissa fördelar med sig. Den huvudsakliga fördelen ligger på det administrativa planet. Ansvaret för att fonderingen sker kommer att åvila företaget och dess revisor. Dessa skall alltså svara för att reglerna om en avsättning i företaget följs. På detta sätt lägger man över ansvar och administration på fjärrvärmeföretaget och någon be- lastning på myndigheter och samhälle uppstår inte i någon större ut- sträckning. Även i de interna fonderingsfallen skulle man alltså tvingas lita till verksamhetsutövarens vilja och förmåga att sätta av de före- skrivna medlen internt. 
 Kundskyddet är fullständigt först när den interna fondens medel har nått till en erforderlig nivå. Det måste därför tas i beaktande att det interna fondskyddet för kunderna vid en konkurs inte skulle vara uppfyllt förrän en lång tid har gått från det att det infördes. Hur lång tid som krävs beror på avsättningarnas storlek. Ju större avsätt- ningarna är desto bättre blir skyddet vid konkurs men samtidigt blir fjärrvärmepriset motsvarande belopp dyrare för kundkollektivet. 
 För det fall att det fjärrvärmeföretag som fonderat medlen eller tredje man inte behöver respektera avsättningen kan dessutom den 
 80 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 egendom som fonden utgör inte med dagens regelverk anses bilda en självständig förmögenhet. De fonderade medlen kan därför anses in- gå i fjärrvärmeföretagets tillgångsmassa och dras in i en konkurs. De avsatta fondmedlen kan då komma att tas i åtnjutande för att täcka de skulder som finns i konkursboet. Värdet av en sådan fondering för att trygga möjligheterna till fortsatta fjärrvärmeleveranser kan därmed diskuteras. 
 Fördelarna med ett system med extern fondering ligger huvudsak- ligen i att det genom konstruktionen uppnås ett konkursrättsligt skydd mot att de fonderade medlen dras in i ett företags konkurs. Med en sådan reglering på fjärrvärmeområdet kan det säkerställas att ett fjärrvärmeföretags konkursbo tillställs medel för att under en tid kunna fortsätta med att distribuera fjärrvärme till konkursgäldenärens kunder. 
 Hur en extern fond byggs upp varierar. Den kan t.ex. byggas upp individuellt av varje verksamhetsutövare för sig, gemensamt av ett kollektiv av verksamhetsutövare genom ett avgiftssystem eller genom en avsättning av kapital över statsbudgeten. En skillnad i förhållande till såväl ett system med säkerheter och ett system med intern fonde- ring är att ett system med extern fondering kan göras mindre krä- vande för den enskilde verksamhetsutövaren. Så är speciellt fallet om extern finansiering sker genom en för fjärrvärmeområdet gemensamt på avgifter uppbyggd fond eller genom en med statsmedel finansie- rad fond. Dessutom skulle sistnämnda former av fondsystem inne- bära en mer betryggande kapitaltillskottsform än individuella av- sättningar. 
 Mot att införa en form av extern fondering talar vissa förhållan- den. Ett sådant är att en avgiftsbaserad fonderingslösning, liksom i fallet med intern fondering, normalt sett inte tillhandahåller ett full- gott skydd för fjärrvärmekunderna förrän viss tid efter att fonde- ringen börjat. Tidsrymden beror på vilken avsättningstakt och vil- ken nivå på kapital som föreskrivs. Det kan dock slås fast att kapi- taltäckningsgraden ökar mer kraftfullt med ett gemensamt fonde- ringssystem än vid ett individuellt finansierat sådant. Av de olika finansieringsformerna anser jag därför att den kollektiva har större fördelar jämfört med en individuellt finansierad fondlösning genom att den relativt sett byggs upp i snabbare takt utan att i lika hög grad belasta de enskilda verksamhetsutövarna och priserna ut mot kund. Skall en extern fondlösning väljas bör den alltså utformas som en gemensam fond. 
 81 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 En annan invändning som kan framföras mot en fondlösning är att det föreligger en viss risk att de fonderade medlen inte räcker till vid större fjärrvärmeföretags konkurser. Denna aspekt skall förvisso inte förringas men det torde inte vara sannolikt att de större aktörerna på fjärrvärmeområdet kommer att gå i konkurs. Dock måste det ka- pital som fonden innehåller sättas så pass högt att konkurser i ett större eller flera mindre fjärrvärmeföretag kan hanteras. 
 Fondverksamheten kräver viss reglering och myndighetsinbland- ning. Administrativt kräver en fondlösning visst arbete. Fonden skall förvaltas och den på området ansvariga myndigheten skall tillse att avgifterna betalas in till rätt belopp. En instans har att pröva om för- utsättningarna för att få del av medlen är för handen. 
  
 5.2.3 
  
 Försäkring vid konkurs 
  
 I föregående kapitel redovisade jag något om hur en försäkringsverk- samhet fungerar. Av den redovisningen framgår att det finns berö- ringspunkter mellan en försäkringsverksamhet och en extern fond- lösning genom att premier betalas in och förvaltas för att säkerställa försäkringsgivarens förmåga att ersätta kunderna när en skada in- träffar. Det är således försäkringstagarnas egna premier som används för att ersätta dem som drabbas. Det ligger i hela försäkringstagar- kollektivets intresse att de utbetalningar som görs har tillfredsställande grund. En skillnad mellan de två systemen är att försäkringspremien beräknas utifrån en viss riksbedömning att en skadehändelse inträffar medan fondavgiften bestäms till en viss nivå i förhållande till någon omständighet, t.ex. den avgiftsskyldiges omsättning. 
 En försäkringslösning kan anses medföra vissa administrativa för- delar i jämförelse med att bygga upp en helt separat fondorganisa- tion. Många av dessa fördelar blir dock mindre om en försäkrings- lösning inte bygger på frivillighet utan istället regleras i lag, vilket torde bli nödvändigt. Ett försäkringssystem kan träda i kraft med relativt kort varsel och snabbt tillhandahålla ett riskkapital för att användas i avsett syfte. Skall skyddet bli fullgott torde dock premier- na bli generellt sett ganska mycket högre än vid fondalternativet. 
 En försäkring erbjuder ett ekonomiskt skydd mot förluster på grund av oväntade och plötsliga händelser, t.ex. en byggherres kon- kurs. Det syfte som en försäkringslösning på fjärrvärmeområdet skall fylla är att säkra fortsatta fjärrvärmeleveranser när ett fjärr- värmeföretag har gått i konkurs genom att konkursboet tillställs 
 82 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 medel att bedriva verksamheten vidare med. En tänkt försäkrings- lösning på fjärrvärmeområdet avviker således i förhållande till gäng- se ordning på försäkringsområdet där ekonomiska medel i stället tillställs den skadelidande kunden. 
 På fjärrvärmeområdet bör konkursboet vara förmånstagare för att fjärrvärmeleveranserna skall kunna tryggas. Om ersättning utgår till fjärrvärmekunderna uppkommer samma problem som redovisats ovan i samband med bankgarantier och kreditförsäkringar. Försäkrings- ersättningen som faller ut medverkar således inte direkt till att för- bättra likviditeten i konkursboet. Rätten till ersättning kan dessutom vara begränsad på ett sätt som inte medger tillräcklig ersättning i försäkringsfall. 
 Någon försäkring, som den jag beskrivit ovan, finns inte i dag enligt den information utredningen inhämtat från bl.a. Sveriges Försäkringsförbund. Den efterfrågade funktion försäkringen skall ha talar, enligt dessa uppgifter, snarare för att det bör vara fråga om någon form kreditförsäkring. Sådana försäkringar tillhandahålls av få försäkringsgivare i dag. Det finns därför inte heller något aktuali- serat åtagande eller planer på att tillhandahålla en kollektiv försäk- ringslösning av aktuellt slag. Jag kan alltså inte under anförda för- hållanden förespråka en obligatorisk försäkringslösning. 
  
 5.2.4 
  
 Överväganden och bedömning 
  
 Hur kapitaltillskottet utformas är beroende av vilka kriterier man vill ställa upp för verksamheten. Några grundläggande krav på den finansieringslösning som lämpligen bör väljas är att den skall vara relativt enkel att administrera, den skall så långt möjligt vara kon- kurrensneutral och den skall inte innebära betungande kostnader för verksamhetsutövarna eller för kunderna. 
 Vid den redovisade genomgången av de olika ordningarna har jag kunnat konstatera att det förekommer mer eller mindre olika stora avvikelser mellan dem i de olika berörda hänseendena. 
 Vad gäller kravet på enkelhet i administrationen kan väl en ord- ning med intern finansiering anses som den mest fördelaktiga. Den interna fonderingen har dock i övrigt svårt att hävda sig i konkurren- sen med andra alternativa finansieringsformer. Min uppfattning är att intern fondering av medel kan leda till en hög påverkansgrad på fjärrvärmepriset i ett uppbyggnadsskede av fonden. Genom en bank- garanti, kreditförsäkring eller liknande säkerhet kommer ett jämnare 
 83 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 kostnadsförlopp att erhållas och kostnaden närmast att betraktas som en fast kostnad som slås ut på kundkollektivet. Motsvarande betraktelsesätt kan anläggas på en avgiftsfinansierad eller statligt finansierad extern fond. I sistnämnda fall slås kostnaden dock ut på skattekollektivet. 
 Kravet på konkurrensneutralitet medför som utgångspunkt ett krav på självfinansiering. De nackdelar i form av ökad ekonomisk belastning på de mindre företagen som krav på säkerheter kan med- föra innebär dock också en form av etableringshinder och risk för konkurrenssnedvridning. På fjärrvärmeområdet är dessa frågor kanske inte lika aktuella mot bakgrund av att rörligheten till alternativen på kort sikt är tämligen låg och till att det i varje fjärrvärmesystem saknas annan leverantör av fjärrvärme att vända sig till. De kan dock i viss mån anses påverka förhållandet gentemot alternativa upp- värmningsformer utan kostnadsdrivande krav på ställande av säker- heter. 
 Att införa en skyldighet för den som bedriver fjärrvärmeverksam- het att ställa säkerhet för att distributionen av fjärrvärme till kund genomförs är mot den angivna bakgrunden en tilltalande lösning. Fjärrvärmedistributörernas kostnader för säkerheterna måste dock ställas i relation till den kostnad som en fondlösning skulle medföra. Kostnaderna för att få en säkerhet, helst en oåterkallelig sådan, ut- gör en årlig, individualiserad och relativt sett hög kostnad för verk- samhetsutövaren medan fonderingsavgiften kan begränsas dels till beloppet, dels till fondens behållning. Det är min övertygelse att en gemensam fonderingslösning kommer att innebära en mindre påverkan på fjärrvärmepriset i förlängningen och är därför mest till- talande ur ett kundperspektiv. Mot bakgrund av att varje säkerhet skall säkerställa dels produktionen av värmeenergi till fjärrvärme- näten, dels överföringen av det värmebärande mediet till fjärrvärme- kunderna, kan säkerheternas storlek bli betydande. Varje säkerhet skall dessutom prövas individuellt för att täcka verksamhetens kost- nader för den fortsatta driften. Därmed skapas också ett admini- strativt merarbete som torde överstiga det som uppkommer vid en fonderingslösning. Jag förordar därför sammantaget en för fjärr- värmeområdet gemensam fonderingslösning. 
 84 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 5.3 
  
 Andra regleringsåtgärder 
  
 5.3.1 
  
 Bör en fonderingslösning kompletteras med ett tvång på fortsatt drift? 
  
 Med en ordning utan tvång för en konkursförvaltare att fortsätta att driva en i konkurs försatt fjärrvärmeverksamhet skapar vi inte en full- ständig garanti för att fortsatta fjärrvärmeleveranser sker till fjärr- värmekunderna. En fråga att ta ställning till blir hur långt man skall gå för att säkra fortsatta fjärrvärmeleveranser vid en obeståndssituation. 
 De alternativ som står till buds är enligt mitt förmenande att an- tingen införa tvång för konkursförvaltaren att bedriva konkursverk- samheten vidare som komplement till fondlösningen eller att förlita sig på att den möjlighet till fortsatt drift som fondlösningen erbjuder är tillräcklig. 
 Något motsvarande skydd för fortsatt distribution vid konkurs att hämta vägledning ur finns inte på de närliggande områdena för el och naturgas. Visserligen finns det en leveransskyldighet i ellagen. Det saknas dock garantier för att elleverantörernas el överförs till elanvändaren för det fall att koncessionshavaren för elnätet går i konkurs. På liknande sätt förhåller det sig på naturgasområdet. Regeringen har uttalat att det i praktiken naturligtvis är uteslutet att elöverföringen på ett elnät avbryts på grund av ett nätföretags kon- kurs och att staten, om situationen inträffar, kommer att ingripa på något sätt för att under hand säkerställa en fortsatt överföring på elnätet för tiden intill dess en ny ägare har övertagit nätet. 
 2 
  
 Att införa tvång för någon att bedriva en i konkurs försatt verk- samhet vidare innebär att en ny ordning skapas på obeståndsrättens område. Ett sådant tvång för ett konkursbo skulle utgöra ett stort ingripande i rådande ordning där konkursförvaltaren har stora möj- ligheter att själv råda över konkursboets avveckling. Konsekvenserna av en sådan tvångsreglering för att åstadkomma ett fullständigt kundskydd är inte helt enkla att överblicka. 
 Det kan resoneras kring att ett tvång för konkursförvaltaren att driva en i konkurs försatt fjärrvärmeverksamhet vidare medför allt- för stora negativa konsekvenser för konkursförvaltaren. Vid en tvångsdrift blir denne mot sin vilja under den tid tvångsdriften skall ske, t.ex. ett år, ansvarig för ett antal frågor i verksamheten, t.ex. de miljöfrågor som följer med verksamheten. Det bör också beaktas att konkursförvaltaren driver verksamheten under skadeståndsansvar. 
  
 2  
 Se prop. 2003/04:135 s. 36. 
 85 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 Ett argument för tvång till fortsatt drift är att konkursförvaltaren kan välja att inte driva fjärrvärmeverksamheten vidare, t.ex. genom att abandonera fjärrvärmeanläggningarna. Det är min uppfattning att en konkursförvaltare inte skulle abandonera en verksamhet för vilken det finns förutsättningar för fortsatt drift. Skulle inte tillräckligt med intäkter finnas skulle det dock nog vara så att en förvaltare inte fortsätter en verksamhet för då riskerar ju konkursboet att gå i konkurs. Finns det alltså medel i form av en fond till att täcka kostnader samt till betalning för administrationen för en verksamhet så torde förvaltaren inte abandonera verksamheten eller de tillgångar som finns knutna till denna. 
 Ett annat argument för tvång till fortsatt drift är att konkursför- valtaren vid en ordning utan tvång kan välja att avstå från att använda sig av fondlösningen som finansieringskälla och i stället tvinga fjärr- värmekunderna att teckna nya dyrare avtal för sina fjärrvärmeleve- ranser. Den viktiga uppgiften för konkursförvaltaren är dock att hitta en köpare så att fjärrvärmerörelsen kan drivas vidare i ny regi 
 – inte att förhandla fram nya avtal. Som jag ser det torde inte en klok förvaltare förhandla om avtalen långsiktigt då dessa avtal skulle kunna vara till nackdel för en intressent. En intressent vill ju ha valfrihet att kunna ta ställning till nya avtal utifrån sina egna driftkalkyler m.m. Att konkursförvaltaren skulle lägga ner tid och arbete på att teckna nya kortsiktiga avtal för att inte låsa en intressents möjligheter till egna förhandlingar med kunderna bedömer jag inte som sannolikt om det finns en fondlösning till hands. Det ligger i stället i förvalta- rens intresse att skyndsamt arbeta för en försäljning av verksamheten framför att förhandla fram nya avtal. Det år under vilket verksam- heten får bedrivas vidare enligt konkurslagen är ju en tämligen kort period. 
 Förvisso känns en tvångsreglering inte främmande för mig om den, som i detta fall, avser att säkerställa ett behov av stort allmänt intresse. Under den tid som jag har haft på mig att utreda frågan har det dock inte varit möjligt att i den utsträckning som det är önsk- värt utreda vilka följderna av en tvångsreglering kan komma att bli. Enligt uppgift finns det planer på att inom en relativt närliggande framtid tillsätta en insolvensutredning. I en sådan utrednings upp- drag lär komma att ligga att utreda hur gäldenärernas avtal generellt skall behandlas i en konkurs. Resultatet av en kommande insolvens- utrednings arbete kan komma att förändra konkursboets situation och påverka den reglering jag nu föreslår, speciellt om möjligheten införs att en motpart inte får rätt att i en konkurssituation häva ett 
 86 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 avtal på grund av befarat dröjsmål med en prestation och konkurs- boet vid en fortsatt verksamhet inte kan häva gäldenärens ingångna avtal. Det förefaller vara lämpligast att låta en kommande utredning ta ett helhetsgrepp på den aktuella frågan och att under dessa för- hållanden avstå från att skapa en konsekvensmässigt svåröverblick- bar tvångsreglering för en specifik konkurssituation. Oavsett detta är det min uppfattning att man kan nå tillräckligt långt för att säkra fortsatta fjärrvärmeleveranser vid en obeståndssituation utan att in- föra något så ingripande som någon form av tvång. En förvaltare som kan rekvirera medel för att fortsätta driften i en konkurs har på anförda grunder mycket goda skäl att driva verksamheten vidare med stöd från en fond. Det är min uppfattning att man med en fondlösning som inte innehåller tvång att leverera kan säkra fortsatta fjärrvärmeleveranser i nästintill alla konkurser. Att under angivna förhållanden föreslå en innovation som tvångstanken ändå utgör in- om obeståndsrätten, är för mig inte den lämpligaste regleringen när det finns en alternativ och mindre ingripande väg för att nå samma mål. Mot bakgrund härav avstår jag från att föreslå en skyldighet för konkursförvaltaren i ett fjärrvärmeföretags konkurs att fortsätta driften av verksamheten. 
  
 5.3.2 
  
 Bör även en möjlighet till inlösen införas? 
  
 Inlösen utgör ett ingrepp av expropriativ karaktär som innebär tvångs- vis överföring av äganderätten till viss egendom på annan mot er- sättning. Sådan får i princip endast äga rum för att tillgodose viktiga allmänna intressen. 
 Vid en situation där den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har försatts i konkurs är den avgörande frågan hur fortsatta fjärrvärme- leveranser skall kunna tryggas. Om man då väljer att använda sig av tvångsinlösen som alternativ väg innebär det att staten tar över fjärr- värmeverksamheten och de däri ingående anläggningarna mot ett lösenbelopp, varefter ett nytt företag – vid behov skapat genom all- männa medel – förvärvar verksamheten eller anläggningarna från staten. Åtgärden innebär i praktiken att staten måste låta driva den tvångsinlösta verksamheten vidare till dess att ny förvärvare kan ta över densamma. Detta kommer troligen att ske genom att någon anlitas att under övergångsperioden driva verksamheten åt staten. 
 Förfarandet vid tvångsinlösen företer vissa inte obetydliga lik- heter med den ordning som gäller vid konkurs. Förvisso vidtar för- 
 87 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 SOU 2005:63 
  
 valtaren inte någon expropriativ tvångsåtgärd, men förvaltaren har också att tillse att verksamheten överlåts till ny ägare och under mellantiden, för det fall det är förenligt med konkursboets bästa, fort- sätta driften av rörelsen med hjälp av inhyrd eller anställd personal. 
 En lämplig utgångspunkt är att om möjligt undvika statlig inbland- ning om en lösning kan erhållas på annat sätt. Mycket talar därför för att låta konkursförloppet ha sin gång så länge den konkursför- satta verksamheten fortsätter att leverera fjärrvärme. Vad som kan diskuteras är om det bör införas en möjlighet till inlösen för det fall att fjärrvärmeverksamheten inte fortsätts av konkursboet eller om konkursboet inte lyckas finna någon ny ägare inom den tid som konkursboet får driva verksamheten vidare. 
 I det föregående har jag föreslagit en fondlösning som möjliggör för konkursförvaltaren att driva verksamheten vidare. Med en sådan ordning torde det vara uteslutet att verksamheten inte fortsätts. Där- emot råder den föreslagna regleringen inte över den situationen att någon köpare inte skulle dyka upp som är villig att erlägga en rimlig köpeskilling för rörelsen i dess helhet. Att så skulle bli fallet är täm- ligen osannolikt. De rörelser som bedrevs av de nu konkursförsatta fjärrvärmeföretagen har alla haft intressenter och tre av rörelserna har överlåtits. Ett fjärde är enligt vad som kunnat utläsas i media också föremål för uppköpares intresse. 
 Om den situationen skulle inträffa att fjärrvärmerörelserna inte skulle förvärvas av ny ägare inom ett år från konkursdagen, bör man kanske ställa sig frågan varför så inte skett och om en sådan oattrak- tiv verksamhet skall fortsätta att bedrivas. Vid det laget har kunderna också kunnat uppmärksamma problematiken och har förmodligen, så långt de kunnat, undersökt möjligheten att övergå eller rent av övergått till annan uppvärmningsform. Behovet av möjlighet till in- lösen i en sådan situation kan därför ifrågasättas. 
 Om rörelsen inte förvärvats av ny ägare inom ett år från konkurs- dagen lär den inte ha blivit mer attraktiv för tänkbara intressenter eftersom den då torde ha tappat en del av sitt kundunderlag och sjunkit ytterligare i värde. Fjärrvärmeverksamheten torde i sådant fall svårligen kunna bedrivas vidare till rimliga priser i förhållande till alternativen om kundavhoppen är stora. Några nyanslutningar lär då inte ske i någon utsträckning och återanslutningar av förlorade kun- der lär dröja. Det skäl jag i en sådan situation kan se för staten att in- gripa med tvångsinlösen är att, som en yttersta lösning, säkerställa att de fjärrvärmekunder som under konkursboets drift inte är klara med en övergång till en alternativ uppvärmning, och därför är bero- 
 88 
  
 SOU 2005:63 
  
 Vilken väg bör väljas för att trygga fjärrvärmeleveranserna? 
  
 ende av fjärrvärmen, får fortsatta leveranser tills de har genomfört bytet av uppvärmning. Verksamheten lär därefter få avvecklas. 
 Som jag anfört i det föregående bör det inte komma i fråga att stötta fjärrvärmeverksamheter som inte är bärkraftiga i sig själv. Ett statligt ingripande med tvångsinlösen är i de fall där en intressent kan tänkas vilja förvärva fjärrvärmerörelsen onödigt då samma möj- ligheter till försäljning står öppna för konkursboet. Att i andra fall tvångsinlösa en fjärrvärmeverksamhet skulle dessutom innebära att verksamheten slutligen tvingas att bedrivas med statliga medel utan möjlighet till rimliga intäkter. Jag finner sammantaget inte skäl före- ligga att föreslå ett förfarande med tvångsinlösen. 
 89 
 6 Hur bör en reglering utformas? 
  
 6.1 
  
 Bör en ny lag utformas? 
  
 Mitt förslag: Den fondlösning på fjärrvärmeområdet som jag före- slår bör regleras i en egen lag, lagen om Fjärrvärmefond. 
 Fjärrvärmeområdet är tämligen oreglerat. I utredningens förra be- tänkande Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden 
 1 
 , föreslogs dock en ny fjärrvärmelag för att reglera vissa frågor på fjärrvärmeområdet som till del för närvarande regleras i ellagen. Samtidigt föreslogs att byggande och användande av fjärrvärmeledningar skall undantas från tillämpningsområdet för lagen om vissa rörledningar m.m. Detta, sammantaget med att  
 Va-lagsutredningen 
  föreslagit att lagen om allmänna värmesystem skall upphävas, kan innebära att fjärr- värmelagen blir den enda lagstiftning som specifikt behandlar fjärr- värme. 
 Det bör som utgångspunkt vid reglering gälla att regleringen, så långt det är möjligt, skall vara bl.a. tydlig och överskådlig. Med en sådan utgångspunkt ter det sig naturligt att föreslå att alla regler som tar sikte på fjärrvärmeområdet bör regleras i en enda samordnad lag. Den föreslagna fjärrvärmelagen utgör då ett naturligt regelverk att samla denna reglering i. 
 En fond på fjärrvärmeområdet, benämnd Fjärrvärmefonden, som den utredningen nu föreslår är avsedd att tas i anspråk i en situation som är tämligen speciell och närmast liknar en krissituation. Fond- regleringen är således av annan karaktär än de regler som föreslagits skall ingå i fjärrvärmelagen. En reglering av fonden har därför kanske inte sin naturliga hemvist i fjärrvärmelagen som ju reglerar fjärrvärme- verksamhet, dvs. huvudsakligen kommersiell distribution av fjärr- värme i ett fjärrvärmenät till den som önskar sådan. 
  
 1  
 SOU 2005:33. 
 91 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 Regleringen av fonden måste ta sikte på och klargöra under vilka förutsättningar ersättningen från fonden skall betalas ut, vem som skall besluta om utbetalningar, vem som skall förvalta fonden m.m. Regleringen blir därför av viss omfattning. Den föreslagna fjärr- värmelagen innehåller ett drygt fyrtiotal paragrafer. Med hänsyn till att fjärrvärmefonden dels är av annan karaktär, dels kommer att kräva ett antal bestämmelser skulle införandet av fondregleringen innebära att den fjärrvärmelag som tidigare föreslagits kommer att tyngas onödigtvis. I stället bör fonden regleras särskilt. 
 En fråga att ta ställning till är hur en särskild reglering av Fjärr- värmefonden skall ta sig uttryck. Det kan diskuteras om reglering- en skall ges i lag eller i föreskriftsform. Vid ställningstagandet till denna fråga måsta man beakta att de föreskrifter som följer med en reglering av en fjärrvärmefond kan beroende på t.ex. val av finansie- ringsform komma att beröra förhållandet mellan enskilda och det allmänna. Sådana ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden skall som utgångspunkt meddelas genom lag. 
 2  
 Rege- ringen får dock efter riksdagens bemyndigande meddela sådana föreskrifter om avgifter, som annars skall meddelas av riksdagen. 
 3  
 Av det sagda följer att i vart fall grunderna för fonden bör framgå av lag. Jag förordar därför att den reglering av en fjärrvärmefond som jag nu föreslår förs in i en särskild lag om fjärrvärmefond. 
  
 6.2 
  
 Fjärrvärmefonden och dess medel 
  
 Mitt förslag: Fjärrvärmefonden skall ha till syfte att finansiera fortsatt produktion och distribution av fjärrvärme till kund när den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har försatts i konkurs och på så sätt förhindra att fjärrvärmeleveranser upphör. 
 Stöd ur fonden lämnas under förutsättning att den som be- driver fjärrvärmeverksamhet har gått i konkurs, att konkursboet träder in i konkursgäldenärens avtal med fjärrvärmekunderna såvitt gäller det pris kunderna har att betala för distributionen av fjärrvärmen och att konkursboet fortsätter att distribuera fjärr- värme till konkursgäldenärens kunder. 
 Beviljat stöd ur Fjärrvärmefonden utbetalas till konkursboet och får endast användas för det avsedda ändamålet. 
  
 2 
  
 Se 8 kap. 3 § regeringsformen. 
  
 3 
  
 Se 8 kap. 9 § andra stycket regeringsformen. 
  
 92 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 Stöd ur Fjärrvärmefonden kan utgå endast för nödvändiga kostnader och till ett belopp motsvarande den förlust som upp- kommer vid den fortsatta driften av en i konkurs försatt fjärr- värmeverksamhet. Stöd utgår under högst ett år från konkurs- dagen, såvida det inte föreligger särskilda skäl för en längre stöd- period. 
 Stöd ur Fjärrvärmefonden skall betalas tillbaka under vissa för- utsättningar. 
  
 6.2.1 
  
 Fjärrvärmefondens ändamål 
  
 Mitt uppdrag är, som framgått i det föregående, att föreslå lämplig reglering för att säkra leveranser av värmeenergi till fjärrvärme- kunder vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföretag. Enligt min bedömning är den lämpligaste lösningen på detta problem att skapa en möjlighet för fortsatt drift av en i konkurs försatt fjärr- värmeverksamhet. En viktig förutsättning för att så skall kunna ske är att det finns medel att tillgå för konkursförvaltaren att använda till driften. Så är ofta inte fallet vid en konkurs. 
 Genom att inrätta en Fjärrvärmefond ur vilken medel kan utgå under vissa angivna förutsättningar kan det önskade kapitaltillskottet till den fortsatta driften av fjärrvärmeverksamheten och dess pro- duktions- och distributionsanläggningar uppnås. Fjärrvärmefondens och den aktuella lagens ändamål är således att tillhandahålla medel för att konkursboet skall kunna fortsätta att producera och distri- buera fjärrvärme till de kunder som är anslutna till konkursgälde- närens fjärrvärmesystem och per konkursdagen hade leveransavtal med denne. 
  
 6.2.2 
  
 Under vilka förutsättningar skall medel ur fonden kunna utgå? 
  
 Mitt uppdrag är i princip begränsat till en uppkommen obestånds- situation i ett fjärrvärmeföretag. En utgångspunkt är alltså att fjärr- värmeföretaget är på obestånd för att regelverket skall bli tillämp- ligt. Med obestånd förstås i vanligt språkbruk en situation som föreligger när en gäldenär inte i rätt tid kan betala sina skulder. 
 4 
  
 4  
 Nationalencyklopediens definition avviker från konkurslagens definition. Den senare kräver även att den bristande förmågan att betala i rätt tid inte endast är tillfällig utan varaktig. (http://www.ne.se/jsp/search/article.jsp?i_art_id=274240i_word=obest%e5nd) 
 93 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 Detta innebär inte per automatik att företaget saknar tillgångar. Företaget kan dock få problem med betalningsförmågan på kort sikt. Om denna situation är endast tillfällig, t.ex. genom att gälde- nären har möjlighet att använda tillgångar som säkerhet för lån m.m., föreligger inte grund för konkurs. 
 Obestånd eller konkurs 
 Det kan diskuteras om det kundskydd som regleringen om en fjärr- värmefond avser att ge skall göras tillgängligt redan när gäldenären först hamnar på obestånd eller om skyddet skall aktualiseras först efter att en konkurs faktiskt har inträffat. 
 Det ter sig vid en första anblick lockande att låta den nu aktuella fondlösningen verka även preventivt. Om medel kan erhållas ur fonden redan vid en inträffad obeståndssituation kan varaktigheten i obeståndssituationen begränsas och konkurs i ett fjärrvärmeföre- tag undvikas. En sådan lösning skulle således i princip innebära att ett fjärrvärmeföretag inte skulle behöva eller kunna gå i konkurs. Det skulle i sin tur innebära att den marknadsrisk som jag trots allt anser föreligger på fjärrvärmeområdet försvinner. En sådan utveck- ling är mindre bra för fjärrvärmens utveckling och skulle innebära en viss risk för konkurrenssnedvridning i förhållande till andra uppvärmningsformer. Jag är inte övertygad om nödvändigheten eller lämpligheten av en sådan lösning. Dessutom skulle en ordning av sådan preventiv karaktär gälla parallellt med andra befintliga regelverk som tar sikte på motsvarande obeståndssituation. Ett så- dant regelverk är lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion. För- farandet enligt den lagen syftar till att skapa förutsättningar för att utan konkurs sanera ett företag som kan anses livskraftigt trots be- talningssvårigheter och på så sätt trygga en fortsatt drift när gälde- närens ekonomiska situation inte är lika allvarlig som i konkurs- fallen. Även av denna anledning är det mindre angeläget att låta den nu aktuella fonden omfatta andra obeståndssituationer än konkurs- situationerna. Jag förordar därför att möjligheten att få medel ur Fjärrvärmefonden tar sikte på den speciella händelse att ett fjärr- värmeföretag faktiskt har gått i konkurs. 
 Det bör alltså vara en förutsättning att en konkurs har inträffat för att fonden skall kunna användas. Redan från den tidpunkt som konkursbeslutet meddelats skall möjligheten att få medel ur fonden stå öppen eftersom konkursgäldenären då med stor sannolikhet är i 
 94 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 stort behov av likvida medel, t.ex. torde konkursgäldenären ha kört slut på bränslet till hetvattenpannorna i verksamheten. Konkurs- beslutet behöver alltså inte vinna laga kraft. 
 Inträde i konkursgäldenärens avtal 
 På fjärrvärmeområdet saknas det i regel annat fjärrvärmeföretag att vända sig till än det konkursbo som tagit över fjärrvärmeverksam- heten. I en konkurssituation är det därför tänkbart att en utpress- ningsliknande situation kan uppkomma där konkursförvaltaren hotar med avstängning av värmetillförseln om inte nya avtal tecknas till väsentligt högre priser. För att undvika att en sådan situation upp- kommer kan man tänka sig att införa ett krav på konkursförvaltaren att träda in i konkursgäldenärens befintliga kundavtal för att ersätt- ning ur fonden skall utgå. Ett sådant krav innebär att konkursför- valtaren ställs inför en valmöjlighet, dvs. att acceptera bl.a. den gamla prisnivån och få stöd ur fonden eller att avstå sådant stöd och förhandla fram nya avtal. 
 Träder konkursförvaltaren under sådana förutsättningar in i kon- kursgäldenärens avtal sker den positiva förändringen i förhållande till vad som gällde före konkursen att förlusten motsvarande skill- naden mellan intäkterna från de gamla avtalen och de löpande kost- nadsposterna i konkursboets rörelse täcks av fondmedlen. Kon- kursboet kan då hållas skadeslöst vid fortsatt drift av verksamheten. Administrationen och prövningen av fondutbetalningarna blir där- utöver sannolikt mer okomplicerad eftersom kundförhållandena då är kända. Ställer fondregleringen upp ett krav på inträde i konkurs- gäldenärens avtal, i vart fall såvitt gäller det pris som kunderna har att betala, för att få tillgång till fondmedel frånhänder konkurs- förvaltaren sig dock möjligheten att höja priset över en normal självkostnadsnivå genom att ta fondmedlen i anspråk. 
 Väljer konkursförvaltaren i stället alternativet att teckna nya avtal med fjärrvärmekunderna ställs konkursförvaltaren inför den situa- tionen att alla kunder kanske inte godtar det nya avtalsförslaget, eftersom det oftast torde innebära en inte oväsentlig prishöjning för kunden. Verksamhetens intäktsnivå blir mer osäker men möj- liggör även att en viss vinst kan uppnås om alla kunder träffar nya avtal med konkursboet, traditionellt tecknade avtal eller realavtal, till högre pris. 
 95 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 Det torde allmänt vara så att fjärrvärmekundernas förtroende för den fjärrvärmeverksamhet som bedrevs av det i konkurs försatta fjärrvärmeföretaget är, om inte förbrukat, så i vart fall skadat. Be- nägenheten att trygga sin uppvärmning på annat sätt än med fjärr- värme torde i den uppkomna situationen vara stor bland kunderna. Att i ett sådant läge agera för att höja fjärrvärmepriserna kan leda till än snabbare kundflykt från fjärrvärmeverksamheten och en fjärrvärmerörelse utan kunder har inte mycket värde, speciellt inte då en förlorad kund torde vara förlorad för fjärrvärmesystemet under lång tid med tanke på återbetalningstiden för de investe- ringar som krävs för att gå över till annan uppvärmningsform. 
 Ett tänkbart skäl till att förhandla upp högre priser skulle från konkursförvaltarens synvinkel vara att det sker i en tänkbar intres- sents intresse. Det kan ifrågasättas om det är en uppgift för kon- kursförvaltaren. En intressent till att köpa hela fjärrvärmerörelsen vill säkerligen själv skapa goda relationer med framtida kunder och förhandla om priserna utifrån sina egna krav på kostnadstäckning och avkastning på satsat kapital. Det kan då rent av vara en fördel ur försäljningssynpunkt att konkursförvaltaren inte redan gett sig in i förhandlingar om höjda priser m.m. utan överlåter dessa till intressenten. 
 Om konkursboet har möjlighet att få stöd ur en fondlösning ligger det enligt min mening närmast till hands att konkursförval- taren inte ger sig in i förhandlingar eller diskussioner med kunder- na till konkursgäldenären för att få kunderna att betala ett högre pris för sin fjärrvärme. Den enklaste och, för den delen, bästa lös- ningen för fjärrvärmeverksamheten som sådan torde enligt mitt förmenande vara att konkursförvaltaren i ett fjärrvärmeföretags konkurs träder in i gäldenärens avtal. En sådan åtgärd skulle skapa någon form av övergångsvis trygghet för kunderna och samtidigt bidra till att en fungerande fjärrvärmeverksamhet kan bibehållas genom att motverka snabba eller överilade kundavhopp. Det bör därför införas en reglering på det aktuella området som förutsätter att fjärrvärmekunderna endast betalar det pris som avtalats med konkursgäldenären för att konkursboet skall kunna få medel ur fonden. 
 En sådan reglering kan utformas på olika sätt. En ordning är att, som jag antytt, kräva att konkursboet inträder i konkursgäldenä- rens avtal såvitt gäller de prisvillkor som gällde mellan gäldenären och kunden. Ett sådant partiellt inträde i ett gällande avtal kan, för- utom att det saknar motsvarighet på konkursrättens område, med- 
 96 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 föra vissa oklarheter om vad som gäller i övrigt, t.ex. i fråga om av- talets löptid, om och hur det kan sägas upp m.m. Ett annat sätt att reglera den aktuella frågan är att i lag föreskriva om skyldighet att följa det prisavtal som konkursgäldenären hade med respektive kund. På detta sätt kan man undvika att onödigtvis binda upp kon- kursboet till ett avtal som kan verka hindrande i konkursförvalta- rens försök att överlåta rörelsen till en intressent. 
 Jag föreslår mot denna bakgrund att det, som en förutsättning för att kunna erhålla fondmedel, införs ett krav på att konkursför- valtaren skall följa det prisavtal som gällde mellan gäldenären och kunden. 
 Konkursboets medel 
 En tänkbar förutsättning för att fjärrvärmefonden skall få tas i an- språk kan vara att konkursboet saknar medel att själv bekosta den fortsatta driften av verksamheten. Vid konkurstidpunkten torde denna förutsättning ofta vara för handen även om det kan finnas likvida medel av betydande storlek vid konkursutbrottet. Det kan i sistnämnda situation te sig stötande att konkursboet har rätt att få medel för fortsatt drift ur en Fjärrvärmefond. 
 Vid konkursutbrottet fryses såväl konkursgäldenärens tillgångs- som skuldsida. En viktig aspekt i konstruktionen av den Fjärr- värmefond som jag nu föreslår är att den fortsatta driften av fjärr- värmeverksamheten inte skall ske på borgenärernas bekostnad om det kan undvikas. Skall fortsatta fjärrvärmeleveranser ske till de priser som gällde mellan kunden och konkursgäldenären kommer konkursboet att minska i storlek eftersom förvaltaren frånhänds möjligheten att få driften av fjärrvärmerörelsen att gå ihop genom att förhandla upp intäkterna från kunderna. Det bör därför klar- göras att de eventuella likvida medel som kan finnas i konkursboet inte behöver förbrukas i första hand. Det skall således vara möjligt att erhålla medel ur fonden för täckning av de löpande kostnaderna för densamma, inklusive konkursförvaltarens kostnader därför. Detta innebär i princip att den förmögenhetsmassa som fanns i konkursboet per konkursdagen inte skall behöva tas i anspråk för fortsatt verksamhet. Skulle den fortsatta driften av någon anledning ändå innebära att konkursboet tillförs erforderliga medel för att på egen hand bedriva verksamheten vidare bör det inte förekomma att konkursboet får ta fondens medel i anspråk för att bekosta den 
 97 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 fortsatta driften. Utgångspunkten är dock att något krav på att förbruka befintliga likvida medel i konkursboet inte bör ställas upp som förutsättning för att få ta fondmedel i anspråk. 
  
 6.2.3 
  
 För vilka kostnader skall medel ur fonden kunna utgå? 
  
 De kostnader som ersättning ur fjärrvärmefonden kan utgå för är de kostnader som är nödvändiga för den fortsatta driften. I de nödvändiga kostnaderna ingår främst driftkostnader. Med driftkost- nad avses kostnader för den löpande driften av ett företag. Till dessa övergripande kategorier av kostnader kan hänföras ett antal delposter. Det gäller främst kostnaden för bränsle eller inköp av spillvärme eller hetvatten, löner till personal, el till driften av an- läggningarna. Det låter sig inte göras att i detta sammanhang lämna någon fullständig uppräkning av vad som skall anses utgöra nöd- vändiga driftkostnader. I det följande exemplifieras några kostnads- poster för vilka ersättning bör utgå. 
 En av de mer framträdande kostnader som fortsatt drift av en fjärrvärmerörelse medför är kostnaderna för att producera det het- vatten som levereras till kund. Den primära kostnadsposten utgörs av det bränsle, t.ex. olja, kol, avfall, trädbränslen eller naturgas, som används vid produktionen av hetvatten. Därtill kommer elkostna- der för värmepumpar, elpannor m.m. samt driftel till distributions- pumpar, fläktar m.m. 
 Utöver kostnader för bränsle och el till produktions- och distri- butionsanläggningarna bör även verksamhetens kostnader för in- köp av spillvärme och hetvatten från annan part anses som nöd- vändiga kostnader. En annan sådan nödvändig kostnadspost utgörs av kostnader för personal. Denna kostnad kan antingen avse löne- kostnad eller kostnad för inhyrd personal. 
 Även normala drift- och underhållsåtgärder bör kunna ersättas ur fondens medel. Det kan gälla t.ex. revisioner, utbyte av apparater och utrustning till samma eller motsvarande standard och kapacitet som tidigare. Om en packning eller en panna går sönder måste det vara rimligt att den lagas ordentligt för att kunna leverera fjärr- värme till kunderna utan fortsatta störningar. En sådan åtgärd kan i och för sig vara värdehöjande men den bör accepteras och vara stödberättigad om den är nödvändig för att verksamheten skall kunna fortgå. Kan åtgärden senareläggas utan att den löpande verksamheten påverkas nämnvärt bör åtgärden dock inte anses som 
 98 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 nödvändig. Utöver de kostnader som normalt är förknippade med verksamheten som sådan bör även konkursboets förvaltningskost- nader i anledning av den fortsatta driften omfattas av stödmöjlig- heten. 
 En annan fråga är hur fasta kostnader, t.ex. kapitalkostnader, skall behandlas. Med kapitalkostnad avses en kostnad för ett företag i form av räntor och avskrivningar och dylikt. De kapitalkostnader som finns i en i konkurs försatt verksamhet följer som regel av ett skuldförhållande som lett fram till konkursen. Fordringarna på kapitalkostnaderna utgör konkursfordringar och överförs inte på konkursboets fortsatta drift. Kapitalkostnadernas bestridande med fondmedel utgör, som utgångspunkt, inte någon förutsättning för att kunna driva fjärrvärmeverksamheten vidare i konkursboets regi. Jag är därför av uppfattningen att dessa inte skall grunda rätt till medel ur fjärrvärmefonden. 
 Det kan förhålla sig annorlunda med andra kostnader, t.ex. kost- nader för att hyra en lokal, mark eller arrende. Sådana kostnader ut- gör inte sällan en nödvändig kostnad för att bedriva verksamheten vidare om den inte kan bedrivas utan tillgång till lokalen eller mar- ken. Dessa kostnader bör i sådant fall kunna grunda rätt till medel ur fonden. 
 En annan kostnad som kan belasta verksamheten och som är av väldigt stor betydelse är leasingkostnader. Det förekommer att het- vattenpannor i en fjärrvärmeverksamhet är leasade. Utan anlägg- ningarna kan produktionen av fjärrvärme eller hetvatten inte ske. Det är därför av viss vikt att även leasingkostnader kan vara medels- grundande. 
 Den närmare avgränsningen av vilka kostnader som skall anses nödvändiga och därmed stödberättigade bör det finnas visst ut- rymme för beslutande organ att avgöra. 
  
 6.2.4 
  
 Skall berättigade kostnader ersättas i sin helhet? 
  
 När väl de kostnadsposter som ersättning kan utgå för är defini- erade och avgränsade kan frågan ställas om dessa skall ersättas fullt ut eller inte. I detta sammanhang bör det klargöras att fortsatta leveranser av fjärrvärme bygger på att det finns ett leveransavtal av något slag mellan kunden och konkursboet. Det kommer att flyta in intäkter från konkursboets värmeförsäljning som kan användas 
 99 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 för att, så långt de räcker, täcka de nödvändiga kostnaderna för värmeproduktionen och distributionen. 
 Skillnaden mellan den fortsatt bedrivna fjärrvärmeverksamhetens totala intäkter och totala rörliga kostnader utgör rörelsens drift- netto. I ett fungerande kommersiellt företag är målet att driftnettot skall vara positivt, dvs. intäkterna skall överstiga driftkostnaderna och även finansiera kapitalkostnaderna. 
 Enligt mitt förmenande skulle det leda för långt att lämna er- sättning fullt ut eller för större delen av de nödvändiga kostnader- na. Om så sker innebär det en stor fördel för konkursborgenärerna som skulle få mer medel att dela upp mellan sig till följd av kapital- tillskottet från fonden. Det bör i stället vara det negativa drift- nettot i verksamheten som skall ersättas så att de nödvändiga kost- naderna finansieras av intäkterna från den fortsatta värmeförsälj- ningen tillsammans med medel ur Fjärrvärmefonden. Det bör i så- dana fall vara rimligt att den del av verksamheten som inte får kost- nadstäckning genom nämnda intäkter kan få stöd ur Fjärrvärme- fonden. 
 En ordning av förespråkat slag ställer i någon mån ökade krav på ersättningsprövningen och konkursboets redovisning av de uppgif- ter som skall ligga till grund för utbetalningarna. Det bör i princip ske månatliga framställningar om stöd ur fonden från konkursför- valtaren och dessa skall redovisa en driftkalkyl som anger förvän- tade kostnader och intäkter för den aktuella period som stöd begärs för. Det bör i första hand ligga på konkursboet att visa på att för- utsättningarna för att få medel ur fonden är uppfyllda. I bedöm- ningen rörande vilka kostnader som skall kunna grunda ersättning måste beslutande organ dock ta hänsyn till att verksamheten skulle kunna upphöra för det fall man ibland inte kan visa stor flexibilitet utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Beslutande organ bör därvid beakta vad konkursförvaltaren anser vara rimligt och nöd- vändigt. Med tanke på syftet bakom fonden, att fråga är om prog- noser för den kommande tidsperioden och det krav på skynd- samhet som kan vara aktuell, bör kraven på driftkalkylen sättas på en rimlig nivå. Därför är det av vikt att prövningsinstansen har kunskaper på området och snabbt kan ta ställning till konkursboets framställningar. 
 Det bör även vara så att en uppföljning sker av hur de utbetalade medlen använts. Det bör åligga konkursförvaltaren att presentera en redovisning och ge in denna till tillsynsmyndigheten månatligen eller kvartalsvis. 
 100 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 6.2.5 
  
 Under hur lång tid skall medel ur fonden kunna utgå? 
  
 En fråga av vikt att ta ställning till är under hur lång tid som fjärr- värmeleveranserna till kund skall tryggas till det pris som gällde enligt kundens avtal med konkursgäldenären. Bedömningen måste ske mot bakgrund av det syfte som Fjärrvärmefonden är tänkt att fylla. 
 Även om huvudsyftet med att inrätta en fjärrvärmefond är att säkerställa att kunder till ett i konkurs försatt fjärrvärmeföretag kontinuerligt får värme levererad till sig kan det inte anses rimligt att stödja konkursverksamheten mer än under en till tiden begrän- sad period. 
 I det föregående har jag konstaterat att den som är kund till ett fjärrvärmeföretag i dagsläget har i princip två valmöjligheter när företaget går i konkurs. Antingen tecknar kunden ett nytt avtal med ett nytt fjärrvärmeföretag, t.ex. konkursboet, eller så går kun- den över till en annan uppvärmningsform. Redan genom att ett fjärrvärmeföretag går i konkurs påverkas fjärrvärmekundernas upp- fattning om fjärrvärmen som en trygg och enkel form av uppvärm- ning. Den osäkerhet som en konkurssituation för med sig skapar incitament för en kund att säkerställa att denne inte hamnar i samma situation igen. För att uppnå trygghet i sin uppvärmnings- situation kan det tänkas att flera kunder överger fjärrvärmen som uppvärmningsform för något annat tillgängligt och rent av dyrare alternativ. Med denna utgångspunkt är ett tänkbart betraktelsesätt att medel från fonden skall kunna utgå under en så pass lång tid att kunderna till konkursgäldenären ges möjlighet att utvärdera sin uppvärmningssituation. Utvärderingen kan mynna ut i att nya avtal tecknas med t.ex. konkursförvaltaren eller en ny ägare till verk- samheten. Den kan också mynna ut i ställningstagandet att det bästa för kunden är att gå över till annan uppvärmningsform. 
 Om kunden skall tryggas i en konkurssituation där kunden be- stämt sig för att eftersöka en ny uppvärmningsform bör tiden under vilken medel bör utgå ur fonden relateras till anskaffnings- tiden för alternativet. Det är dock svårt att generellt avgränsa hur lång denna tid är eftersom tiden beror på de enskilda kundernas speciella förutsättningar. Är det fråga om en konsument, dvs. en villaägare, torde installation m.m. av t.ex. en ny pelletspanna kunna ske inom i vart fall ett halvt år. Är det i stället fråga om en större fastighetsägare med ett flertal flerfamiljshus är det inte lika lätt. Det kan ta mer än den tredubbla tiden att projektera, anskaffa, 
 101 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 installera och ta i bruk en ny uppvärmningsanläggning. Mer än en eldningssäsong kan bli aktuell för att medge att kunderna kan gå över till annan uppvärmningsform. Har å andra sidan kunderna, oavsett kategori, kvar sin gamla pannanläggning eller liknande är det täm- ligen snart gjort att koppla tillbaka sig och anskaffa nödvändiga bränslen. Sistnämnda situation är förmodligen inte vanlig. 
 Det kan resoneras kring att ju längre tid som konkursförvalta- rens drift fortgår desto större kan risken för flykt från fjärr- värmesystemet bli. En sådan utveckling är inte önskvärd. Det kan därför finnas skäl att begränsa den tid under vilken medel kan läm- nas till den fortsatta driften. Konkurslagen ställer upp en längsta tid under vilken konkursförvaltaren får fortsätta driften. 
 5  
 Denna tid är begränsad till högst ett år såvida inte särskilda skäl föreligger. 
 För att främja en relativt snabb lösning med en försäljning av den i konkurs försatta fjärrvärmeverksamheten är det lämpligt att tiden under vilken medel kan utgå ur fonden inte skapar incitament till en längre drift än nödvändigt. Detta sammantaget med att det kan finnas skäl att anpassa den aktuella tiden med den tid som gäller för fortsatt drift enligt konkurslagen, medför att jag föreslår att ett konkursbo skall kunna erhålla medel ur Fjärrvärmefonden under högst ett år från konkursdagen. På motsvarande sätt som enligt konkurslagen bör dock denna tid kunna förlängas om det föreligger särskilda skäl för detta. Vägledning om när sådana skäl är för han- den bör kunna inhämtas från tillämpningen i konkursrätten. Möj- ligheten till stöd upphör av naturliga skäl när konkursboet avyttrar eller på annat sätt upphör att bedriva fjärrvärmeverksamheten. 
  
 6.2.6 
  
 Till vem skall medel ur fonden kunna utgå? 
  
 När ett fjärrvärmeföretag har försatts i konkurs tar den av dom- stolen utsedda konkursförvaltaren över konkursboet. Det är kon- kursförvaltarens uppgift att ta tillvara borgenärernas gemensamma rätt och bästa samt vidta alla de åtgärder som främjar en förmånlig och snabb avveckling av boet. Således är det förvaltaren som avgör om och hur den i konkurs försatta fjärrvärmerörelsen skall han- teras, t.ex. om den skall abandoneras, avvecklas genom försäljning del för del eller drivas vidare till avyttring kan ske av verksamheten i dess helhet. Därför är det lämpligt att konkursförvaltaren ges rätten att för konkursboets räkning ansöka om att få ta fondens 
  
 5  
 Se 8 kap. 2 § konkurslagen. 
 102 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 medel i anspråk för en fortsatt drift och säkerställande av kunder- nas fjärrvärmeleveranser. 
 Eftersom utbetalningarna av fondmedel kommer att ske för an- vändning i ett konkursbos fjärrvärmeverksamhet, bör det säker- ställas att de medel som utbetalas från fonden endast används till täckande av skillnaden mellan konkursboets intäkter och kostnader under konkursboets drift. 
  
 6.2.7 
  
 Återbetalningsskyldighet 
  
 De medel som konkursboet genom förvaltaren fått ur Fjärrvärme- fonden att förvalta får, som ovan angetts, endast användas som stöd för den fortsatta driften av en i konkurs försatt verksamhet. För det fall att erhållna medel inte används på avsett sätt bör det rimligen kunna komma ifråga att konkursboet blir återbetalnings- skyldigt för de felaktigt använda medlen. Likaså bör det komma i fråga att kräva åter de medel ur Fjärrvärmefonden som konkurs- boet skall förvara åtskilt från boets övriga tillgångar och som inte har använts enligt den budget som utbetalningarna begärts utifrån. 
  
 6.3 
  
 Vem skall pröva utbetalningar m.m. från fonden? 
  
 Mitt förslag: Jag förordar att Energimyndigheten skall utföra de uppgifter som vilar på en prövningsmyndighet. 
 Med en fond för att möjliggöra för en konkursförvaltare att driva en i konkurs försatt fjärrvärmeverksamhet vidare följer viss admini- stration. En uppgift som uppkommer är att ta ställning till om och till vilket belopp medel skall tillskjutas en fortsatt drift av fjärr- värmeverksamheten. 
 Uppgiften att pröva en ansökan om medel ur Fjärrvärmefonden är tämligen begränsad. Prövningsinstansen har att kontrollera att förutsättningar för stöd är uppfyllda. Om så är fallet skall instansen ta ställning till vilket belopp som skall betalas ut till sökanden. I den prövningen ingår att ta ställning till vad som kan anses utgöra nödvändiga kostnader i verksamheten. För att kunna avgöra detta krävs viss kunskap om fjärrvärmeverksamheternas betingelser och insikter i hur fjärrvärmeföretag bedriver sin rörelse. 
 103 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 Med hänsyn till att endast för verksamheten nödvändiga drift- kostnader och andra kostnader som följer av fjärrvärmeverksam- heten skall vara stödberättigade måste det finnas sakkompetens hos den instans som skall pröva konkursboets medelsbegäran. Sakkom- petensen blir än mer värdefull när, som i aktuella fall, prövningen skall ske med skyndsamhet. 
 Jag anser att det finns ett värde i att staten har insyn i hur den viktiga värmeförsörjningsfrågan hanteras då fråga är om en samhäl- lelig nyttighet. Insyn kan lämpligen erhållas om en myndighet utför uppgiften som prövningsinstans. Jag förordar en sådan ordning. 
 Central förvaltningsmyndighet på fjärrvärmeområdet är i dag Energimyndigheten. Inom myndigheten finns redan en uppbyggd kunskapsbank genom de uppföljningar av fjärrvärmemarknaden som skett inom myndigheten. I januari 2005 inrättades även en sär- skild Energimarknadsinspektion vid myndigheten som bl.a. tillför- des resurser för att följa utvecklingen på fjärrvärmemarknaderna och utöva viss tillsyn över fjärrvärmeverksamhet. Det förefaller därför rimligt att låta Energimyndigheten vara prövningsinstans för Fjärrvärmefonden. En ordning där ett råd eller en nämnd inom Energimyndigheten prövar utbetalningar av stöd ur fondens medel skulle även innebära en begränsning av de organisatoriska konse- kvenser som fondlösningen annars kan medföra. Jag föreslår alltså att utbetalningar från fonden skall prövas av Energimyndigheten. Denna fråga bör dock regeringen förfoga över. 
 När det gäller att pröva frågor om återbetalning till Fjärrvärme- fonden av medel som använts i strid med syftet med medlen eller inte förbrukats för avsett ändamål kan samma synsätt anläggas även om skyndsamhetsaspekten inte är lika aktuell. Också denna uppgift bör enligt mitt förmenande åvila Energimyndigheten även om det bör ankomma på regeringen att ta ställning till vilken myndighet som bör utföra uppgiften. 
 Energimyndighetens kostnader för prövning av ansökningar om stöd ur Fjärrvärmefonden respektive ärenden om återbetalningar till denna skall finansieras ur fonden. 
 104 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 6.4 
  
 Hur stort belopp bör fonden uppgå till? 
  
 Mitt förslag: Fjärrvärmefonden bör uppgå till minst 50 miljoner kronor. 
 Fjärrvärmebranschen omsätter årligen cirka 20 miljarder kronor. Av dessa kan cirka  
 6–7 
  miljarder kronor hänföras till kostnader för de bränslen som används i produktionsledet. Enligt beräkningar baserade på uppgifter från branschorganisationen Svensk Fjärr- värme, bör medianföretaget bland dess medlemmar, leverera cirka 94 GWh per år. Ett sådant företag bör ha bränslekostnader på cirka 23 miljoner kronor per år vid köp av bränsle till ett genomsnittligt pris. Medianfjärrvärmeföretaget har årligen personalkostnader för cirka 5,5 miljoner kronor samt drift- och underhållskostnader för cirka 2,5 miljoner kronor. Det ger en totalsumma för rörliga kost- nader på cirka 31 miljoner kronor per år. Vilka fasta kostnader som belastar verksamheten är svårare att bilda sig en uppfattning om. 
 Den ersättning som kan utgå från fjärrvärmefonden skall täcka mellanskillnaden mellan intäkterna från den fortsatta verksamheten såsom den bedrevs vid konkursbeslutet, och det pris som behövs för att täcka huvudsakligen de löpande kostnaderna i rörelsen. Detta belopp bör rimligen kunna uppskattas till cirka 25 procent av medianföretagets kostnadsbelopp, dvs. till cirka 7,75 miljoner kronor. Det är tillräckligt att detta kapital tillförs på ett till två år. Ett årligt tillskott till fonden på 6 miljoner kronor borde därför vara lämpligt. 
 Med hänsyn till fjärrvärmeområdets historik och särskilda för- utsättningar, bör det enligt min bedömning inte bli aktuellt med ett stort antal konkurser i fjärrvärmeföretag. Tvärtom bör mängden konkurser i fjärrvärmeföretag kunna hållas på en relativt blygsam nivå. Det är dock så att de fåtal konkurser som kan förekomma kan inträffa på en och samma gång. Därför måste fonden innehålla till- räckligt med kapital för att säkerställa fortsatta fjärrvärmeleveran- ser. Dessutom bör det finnas visst utrymme för att trygga fjärr- värmeleveranserna till kunder hos andra företag med större om- sättning än medianföretaget. Även sådana större företag kan gå omkull. Det bör även finnas en övre gräns för hur mycket pengar som fonden skall innehålla för att inte onödigtvis belasta den som bör finansiera fonden. Min bedömning är att fondens kapital bör kunna maximeras till 50 miljoner kronor. 
 105 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 6.5 
  
 Finansieringen av fonden 
  
 Mitt förslag: Fonden skall finansieras genom avgifter som skall betalas av den som bedriver fjärrvärmeverksamhet enligt fjärr- värmelagen (2006:000). Från avgiftsskyldigheten undantas verk- samhetsutövare som bedriver verksamheten i kommunal för- valtningsform eller endast tillfälligt. 
 Avgift skall betalas varje år med 0,3 promille av omsättningen i fjärrvärmeverksamheten om inte behållningen i fonden uppgår till minst 50 miljoner kronor. 
 Jag förordar att avgiften skall betalas till Energimyndigheten. 
 Av det föregående står klart att Fjärrvärmefonden kan beräknas be- höva uppgå till cirka 50 miljoner kronor. En grundläggande fråga är hur ett fondsystem som det föreslagna skall finansieras. 
  
 6.5.1 
  
 Val av finansieringsform 
  
 Det finns som jag ser det huvudsakligen två sätt att angripa finansie- ringsfrågan. En första tänkbar väg för att tillskjuta fonden avsedda medel skulle kunna vara att, som fallet är med Sveriges författar- fond och Sveriges bildkonstnärsfond, statsmakterna sätter av pengar till fonden ur statsbudgeten. Det är också möjligt att tänka sig ett system där fonden avgiftsfinansieras. Ett avgiftsfinansierat system kan rikta sig mot de verksamheter som berörs av regleringen. Så är fallet med t.ex. Kärnavfallsfonden. 
 Fjärrvärmeområdet är i dag tämligen oreglerat. Även kommunala företag är skyldiga att bedriva sin fjärrvärmeverksamhet affärs- mässigt. Utgångspunkten bör därför vara att det system som väljs inte skall belasta statsbudgeten utan avgiftsbördan bör ligga på berörda intressenter så långt det är möjligt. Ett avgiftsfinansierat system uppfyller dessa förutsättningar. Genom ett avgiftsfinan- sierat system kommer man även runt problemet att låta fondlös- ningen belasta statsbudgeten. Jag förordar därför en sådan ordning. 
 Vid utformningen av ett avgiftssystem bör en utgångspunkt vara att rimliga krav på rättvisa, konkurrensneutralitet och enkel admi- nistration tillgodoses. Dessutom bör avgiftssystemet ge fonden till- räckliga medel för att kunna fullgöra sitt ändamål. 
 106 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 6.5.2 
  
 Vem skall betala avgifterna till fonden? 
  
 Det är fjärrvärmebranschen som sådan som tillsammans med fjärr- värmekunderna huvudsakligen står att vinna vid en situation som den aktuella, dvs. där fjärrvärmekunderna tryggas säkra leveranser av fjärrvärme. Vinsten för företagen är till inte oväsentlig del för- troendemässig. Det är således till stor del fjärrvärmeföretagen som erhåller fördel av att det tillskapas en Fjärrvärmefond. Det faller sig därför naturligt att det är den som bedriver fjärrvärmeverksamhet som skall betala in avgifter till Fjärrvärmefonden. 
 Bör avgiftsskyldigheten omfatta alla verksamhetutövare kan man då fråga sig. Detta är inte helt givet. Vissa verksamheter är mindre sannolika att hamna i ekonomiska problem som i slutändan kan leda till en konkurs. Det kan därför argumenteras för att sådana verksamheter inte borde behöva betala någon avgift till Fjärrvärme- fonden. 
 Det bör för att kunna motivera den aktuella avgiften uppkomma en fördel eller en motprestation för den som betalar. De allra flesta av de som bedriver fjärrvärmeverksamhet kan komma i fråga för det skydd som Fjärrvärmefonden ger. Detta gäller oavsett hur verk- samhetsutövarens ägarstruktur eller koncernförhållande i övrigt ser ut. Även om sannolikheten för att t.ex. kommunägda fjärrvärme- företag skulle tillåtas gå i konkurs är liten föreligger möjligheten. Det anförda gäller även företag som ingår i stora internationella koncerner eller är statligt ägda. 
 Det finns dock fjärrvärmeverksamheter som av naturen inte kan gå i konkurs. Jag tänker i det närmaste på de fjärrvärmeverksam- heter som bedrivs i kommunal förvaltningsform. Att låta avgifts- skyldigheten till Fjärrvärmefonden omfatta även dessa verksam- heter skulle innebära att de kommunala förvaltningarna utsätts för en skatt i avsaknad av motprestation. På de anförda skälen föreslår jag att det från avgiftsskyldigheten till fonden görs undantag för kommunala förvaltningar. Även tillfälliga fjärrvärmeverksamheter, t.ex. ett konkursbos verksamhet, bör undantas från avgiftsskyldig- heten. 
 107 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 6.5.3 
  
 Hur och till vilket belopp skall betalning till fonden ske? 
  
 Det sammanlagda värdet av fjärrvärmeföretagens försäljning under ett år uppgår till cirka 20 miljarder kronor. När det gäller i vilken takt som kapital skall tillföras Fjärrvärmefonden har jag försiktigt- vis uppskattat behovet till cirka 6 miljoner kronor per år. Ett sådant belopp skulle relativt snart täcka kostnaderna för fortsatt drift av de mindre fjärrvärmeverksamheterna, vilka ju typiskt sett ligger närmare att hamna i finansiella svårigheter som kan leda till kon- kurs. Det skulle innebära att varje fjärrvärmeverksamhetsutövare skall betala tre hundradels procent av sin årsomsättning i fjärrvärme- verksamheten till Fjärrvärmefonden varje år, dvs. 0,3 promille. 
 För att fonden skall utgöra det skydd för fortsatta fjärrvärme- leveranser som eftersträvas bör det vara underkastat viss statlig in- blandning och kontroll. Betalningen av fondens medel bör t.ex. lämpligen ske till en myndighet som för över inkomna avgiftsmedel till Fjärrvärmefonden. För att kunna kontrollera att alla verksam- hetsutövare erlägger betalning i enlighet med föreskrifterna därom bör det finnas ett register eller liknande över de som bedriver fjärr- värmeverksamhet. Sådana uppgifter är normalt förekommande hos den tillsynsmyndighet som skall kontrollera efterlevnaden av de regler som gäller på ett område. 
 Det kan finnas administrativa vinster med att låta en myndighet som har en god bild av de på fjärrvärmeområdet förekommande verksamhetsutövarna även agera betalningsmottagare av de aktuella fondmedlen. Att låta Energimyndigheten utföra dessa uppgifter skulle alltså inte nämnvärt öka myndighetens arbetsbörda och skulle också kunna samordnas med att andra avgifter på fjärrvärmeområdet tas ut, t.ex. tillsynsavgifter enligt den föreslagna fjärrvärmelagen. Det är också tänkbart att annan myndighet utför uppgiften att ta emot och föra över avgiftsmedlen till Fjärrvärmefonden. Några di- rekta samordningsvinster ser jag inte att man då kan vinna. Jag för- ordar därför att Energimyndigheten blir betalningsmottagande myndighet. Jag anser dock att regeringen bör ges möjlighet att när- mare bestämma vilken den betalningsmottagande myndigheten skall vara. 
 108 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 6.6 
  
 Förvaltningen av fonden 
  
 Mitt förslag: Fjärrvärmefondens medel skall förvaltas av Kammar- kollegiet som en särskild fond. 
 Avkastningen på fondens medel skall läggas till kapitalet. Medlen i fonden skall förvaltas bl.a. så att kraven på en tillfreds- 
 ställande betalningsberedskap tillgodoses. 
 Kammarkollegiets förvaltning skall bekostas ur Fjärrvärme- fondens medel. 
 Enligt det förslag som jag lägger skall en fond bildas av de avgifts- medel som flyter in på grund av bestämmelserna härom i den före- slagna lagen om fjärrvärmefond. De medel som betalas in via avgifts- systemet skall således inte föras till statsbudgeten utan i stället direkt föras över till och bilda en särskild fond. Detta innebär också att det inte kommer att ske utbetalningar som utgör överföring av för- mögenhetsmassa från staten till enskild. Medlen betalas av fjärrvärme- verksamhetsutövarna och statens inblandning är endast administrativ. 
  
 6.6.1 
  
 Vem bör förvalta Fjärrvärmefonden? 
  
 Det förekommer ett antal olika former av reglerade fonder. Bland dessa kan nämnas Allmänna arvsfonden, Kärnavfallsfonden och Sveriges författarfond. Många av dessa förvaltas av Kammarkollegiet. 
 Kammarkollegiet är central förvaltningsmyndighet bl.a. för frå- gor om statlig egendom. Kollegiet utgör statens huvudsakliga alternativ för kapitalförvaltning i egen regi av fonder och stiftelser som har statlig eller kyrklig anknytning. 
 6  
 Kollegiet placerar dess- utom betydande belopp för Premiepensionsmyndighetens och Kärnavfallsfondens räkning. 
 Utöver kapitalförvaltning tillhandahåller kollegiet redovisning, värdepappersadministration och andra administrativa tjänster för stiftelser och fonder inom huvudsakligen det statliga och kyrkliga området. Kollegiet tillhandahåller också administrativ, ekonomisk och juridisk service till myndigheter under regeringen. Kollegiet har även uppgifter som rör riskhantering för myndigheter under regeringen och utför också kansligöromål åt vissa nämnder och styrelser. 
  
 6  
 Drygt 400 fonder och stiftelser är uppdragsgivare. 
 109 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 Kammarkollegiet har dessutom ett stort antal uppgifter av skiftande karaktär vilka dock ofta är av utpräglad juridisk och eko- nomisk art. Till exempel beslutar Kammarkollegiet om de garantier som researrangörer eller återförsäljare av paketresor är skyldiga att ställa. I uppgifterna ligger även att svara för det statliga försäkrings- systemet. 
 Den uppgift som främst blir aktuell för Kammarkollegiet att ut- föra när det gäller en fjärrvärmefond är kapitalförvaltning. Omfatt- ningen av ett kapitalförvaltningsuppdrag bestäms normalt genom ett avtal som träffats med uppdragsgivaren. I några fall grundas uppdraget på beslut av riksdag och regering. 
 7 
  
 Det av Kammarkollegiet förvaltade kapitalet uppgår till cirka 21 miljarder kronor. För att rationalisera kapitalförvaltningen har kollegiet bildat ett aktie- och ett räntekonsortium där kundernas kapital placeras genom köp av andelar. Konsortierna motsvarar vanliga värdepappersfonder och tillgångarna i dessa ägs gemensamt av de fonder som har köpt andelar. Köp och försäljning av andelar verkställs avgiftsfritt på kundens uppdrag. 
 För kunder med egna placeringsregler förvaltar Kammarkollegiet kapitalet i särskilda portföljer, s.k. diskretionär förvaltning. I dag förvaltar kollegiet ett tiotal diskretionära portföljer. 
 Kollegiet utför dessutom olika kompletterande administrativa tjänster, t.ex. lånehantering för stiftelser som har som ändamål att låna ut pengar och en mer omfattande service för utbetalning och redovisning av löner och skatter. Kapitalförvaltningen fullgör även kanslifunktionen åt Kärnavfallsfondens styrelse. 
 Förvaltningen av en fjärrvärmefond faller som framgått väl in under de uppgifter som Kammarkollegiet utför. Kammarkollegiet besitter dessutom djupa kunskaper om och har stor erfarenhet av förvaltning av kapital i fonder. Det är därför lämpligt att låta Kammarkollegiet förvalta även den fjärrvärmefond som jag nu före- slår. Några andra alternativ kan jag inte se för närvarande. Jag har dessutom samrått med Kammarkollegiet som förklarat att förvalt- ningen av Fjärrvärmefonden faller in under den typ av uppgifter som kollegiet åtar sig att utföra och att kollegiet är villigt att åta sig att förvalta Fjärrvärmefondens medel. Jag förordar även att Kammar- kollegiet får i uppdrag att redovisa förvaltningen av fondens medel varje år samt sköta dess räkenskaper. 
  
 7  
 Exempel på sådana fonder är Allmänna arvsfonden och vissa fonder som är knutna till Riksförsäkringsverket. 
 110 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 6.6.2 
  
 Placeringsdirektiv för fondens medel 
  
 Förvaltningen av Fjärrvärmefonden bör ske på ett sätt som medger snabba utbetalningar till den konkursförvaltare som begär medel ur fonden. Placeringsdirektiv bör därför normalt utfärdas för att säkerställa att de till fonden bundna medlen kan realiseras och ut- betalas tämligen omgående. 
 I förordningen (1987:778) om placering av fondmedel under Kammarkollegiets förvaltning ställs vissa krav på Kammarkollegiets förvaltning av fondmedel som inte utgör stiftelse. En stiftelse bildas på huvudsakligen två sätt. Det kan för det första ske genom att egen- dom enligt förordnande av en eller flera stiftare avskiljs för att var- aktigt förvaltas som en självständig förmögenhet för ett bestämt ändamål. 
 8  
 Det kan även ske genom att en eller flera stiftare för- ordnar att de pengar som flyter in efter ett upprop skall främja ett bestämt och varaktigt ändamål som en självständig förmögenhet samt att någon åtar sig att ta emot pengarna för förvaltning i enlig- het med förordnandet (insamlingsstiftelse). 
 9  
 Enligt allmänna regler krävs att stiftaren råder över den egendom som avses bli avskild för stiftelsen. 
 10  
 Stiftelseförordnandet skall dessutom i båda fallen vara skriftligt och undertecknat av stiftaren eller stiftarna. Så är inte fallet när det gäller Fjärrvärmefonden. Den bör, med hänsyn till det anförda, inte bedömas utgöra en stiftelse. Den nämnda förordning- en utgör därför i princip tillräckliga placeringsdirektiv för hur Fjärrvärmefondens medel skall förvaltas av Kammarkollegiet. Det bör dock särskilt anges att medlen bör placeras med beaktande av behovet av att snabbt kunna omsätta medlen i pengar för konkurs- boets drift av fjärrvärmeverksamheten. 
  
 6.6.3 
  
 Kostnaderna för förvaltningen 
  
 För den verksamhet som Kammarkollegiet utför tar den ut vissa avgifter. De aktuella avgifterna bygger på självkostnadsprincipen. Det innebär att kollegiet inte har något vinstintresse. 
 Avgiften för kapitalförvaltningen beräknas normalt på det förvaltade kapitalets marknadsvärde. Regeringen har satt ett tak för avgiften motsvarande 0,5 procent per år på de förvaltade medlens marknadsvärde. För de flesta uppdragen tillämpas en årlig taxa be- 
  
 8 
  
 1 kap. 2 § stiftelselagen (1994:1220). 
  
 9 
  
 11 kap. 1 § första stycket stiftelselagen. 
  
 10 
  
 Washington, Henning, Stiftelselagen – En kommentar, Norstedts Juridik AB, 1997, s. 28. 
  
 111 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 roende på fondstorleken. Om fonden understiger en miljon kronor tar Kammarkollegiet ut en avgift på 0,5 procent per år. För det fall be- hållningen överstiger en miljon kronor men inte tio miljoner kronor blir avgiften 0,5 procent på en miljon kronor och 0,2 procent därutöver. Skulle behållningen överstiga tio miljoner kronor tar Kammarkollegiet ut en taxa på 0,2 procent på hela beloppet upp till 100 miljoner kronor. 
 I avgiften ingår köp och försäljningar av konsortieandelar och betalnings- och redovisningstjänster, med förslag till bokslut och självdeklaration eller särskild uppgift. I vissa fall tillkommer avgift för egen bankdepå. 
 För mera omfattande redovisningstjänster och betalningsservice, liksom för lånehantering och andra speciella tjänster, utgår särskild avgift enligt överenskommelse. 
 De ifrågavarande kostnaderna för kapitalförvaltningen av Fjärr- värmefondens medel torde, när fonden nått sin föreskrivna kapital- nivå, uppgå till cirka 100 000 kronor per år och är därför tämligen rimliga. Jag föreslår att kostnaderna för Kammarkollegiets förvalt- ning skall bekostas ur Fjärrvärmefondens medel. 
  
 6.7 
  
 Övriga frågor 
  
 Mitt förslag: Konkursboet skall vara skyldigt att hålla de mottagna medlen avskilda från konkursboets egna tillgångar. 
  
 6.7.1 
  
 Kan bidraget ur fonden anses som ett otillåtet statsstöd? 
  
 En fråga uppkommer i anledning av den utformning som jag nu föreslagit att Fjärrvärmefondlösningen bör ges. Det är om stödet ur fonden kan anses strida mot  
 EG-fördragets 
  regler om statsstöd. 
 I  
 EG-fördragets 
  artiklar  
 87–89 
  regleras under vilka förutsätt- ningar statsstöd får lämnas. Med statsstöd avses enligt artikel 87 stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida kon- kurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Förenligt med den gemen- samma marknaden är bl.a. stöd av social karaktär som ges till enskilda 
 112 
  
 SOU 2005:63 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 konsumenter. Även andra former av stöd kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden. Det finns således inte någon exakt definition av stödbegreppet. 
 Jag anser att det stöd som kan erhållas ur Fjärrvärmefonden inte utgör stöd som ges av en medlemsstat. Inte heller kan jag se att de medel som verksamhetsutövarna på fjärrvärmeområdet betalar in kan anses utgöra statliga medel. Någon förmögenhetsöverföring från staten till enskild är det inte tal om. Staten saknar förfoganderätt över medlen mer än som administratör av fonden och som beslut- ande organ. Fondens medel kan alltså inte överföras till statens medel utan expropriativa ingrepp. Stöd ur Fjärrvärmefonden utgör därför enligt mitt förmenande inte något statsstöd enligt EG- fördragets definition. 
  
 6.7.2 
  
 Skyldighet för konkursboet att hålla fondmedel avskilda 
  
 För det fall att utmätning görs hos den som har tagit emot stöd ur Fjärrvärmefonden eller om denne går i konkurs kan erhållna fond- medel komma att tas i anspråk för att täcka mottagarens skulder. Med hänsyn till ändamålet med Fjärrvärmefonden är det enligt min uppfattning mycket otillfredsställande om fondmedlen inte skulle användas för sitt avsedda ändamål utan i stället användas för att täcka skulder som inte har samband med det ändamål för vilket fondmedlen beviljats. 
 Eftersom utbetalningarna av fondmedel kommer att ske till ett konkursbo genom konkursförvaltaren bör det säkerställas att de medel som utbetalas från fonden endast används till täckande av den differens mellan konkursboets intäkter och kostnader under konkursboets drift som uppstår. 
 All egendom som tillhörde gäldenären vid konkursutbrottet eller som tillfaller denne under konkursen och som är sådan att den kan utmätas ingår i ett konkursbo. Egendom som finns hos gäldenären vid konkursutbrottet anses tillhöra denne om det inte framgår att egendomen tillhör någon annan. Den som äger egendom som finns i gäldenärens besittning har rätt, s.k. separationsrätt, att få ut denna. I fråga om kontanta medel har ägaren separationsrätt om det rör sig om s.k. redovisningsmedel. Med redovisningsmedel av- ses, som berörts ovan under avsnitt 4.3.1, medel som gäldenären har tagit emot för annans räkning med skyldighet att redovisa för 
 113 
  
 Hur bör en reglering utformas? 
  
 SOU 2005:63 
  
 dem. 
 11  
 För att ägaren skall ha separationsrätt till kontanta medel krävs som huvudregel att gäldenären har avskilt medlen t.ex. genom att sätta in dem på ett särskilt bankkonto. 
 Det stöd som betalas ut ur Fjärrvärmefonden utgör normalt inte redovisningsmedel hos mottagaren eftersom medlen mottagits för egen räkning och inte annans räkning. Det ovan anförda kravet på redovisning av hur medlen använts, ändrar inte detta förhållande. Någon separationsrätt på den grunden finns alltså i allmänhet inte för Fjärrvärmefonden. 
 För att gäldenärens egendom skall anses ingå i konkursboet krävs emellertid också att den kan utmätas. Medel som för särskilt angivet ändamål har anvisats gäldenären av staten, kommun eller annan menighet eller av samfund, stiftelse eller inrättning med allmän- nyttigt syfte eller har samlats in bland allmänheten, får inte utmätas om det strider mot det angivna ändamålet. 
 12  
 Om medlen har be- talats ut gäller utmätningsförbudet dock bara så länge medlen hålls avskilda. 
 Det är av vikt att de från fonden utbetalade medlen inte tillfaller konkursgäldenären. För att förhindra att fondens medel används till betalning av konkursboets skulder utan att åstadkomma åsyftade fortsatta leveranser av fjärrvärme till kund, bör det införas en lagstadgad skyldighet för den som har tagit emot stödet att hålla de mottagna medlen avskilda. Jag anser att detta kriterium uppfylls t.ex. genom att pengarna sätts in på ett separat bankkonto där det särskilda ändamålet anges. För det fall medlen hålls avskilda på detta sätt bör de, enligt min mening, inte kunna utmätas och medlen ingår därmed inte heller i mottagarens konkursbo. Det bör därför framgå av regleringen att medlen inte tillförs konkursboet, utan att de destineras för ett visst ändamål och skall hållas åtskilda från boets tillgångar för de syften som fonden skall skydda. 
  
 11 
  
 Se lagen om redovisningsmedel. 
  
 12 
  
 5 kap. 6 § utsökningsbalken. 
  
 114 
 7 Tillsynsfrågor 
 Mitt förslag: Den myndighet som regeringen bestämmer skall utöva tillsyn över efterlevnaden av lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 
 Jag föreslår att tillsynen över konkursboets användning av medel ur Fjärrvärmefonden underställs granskning av kronofog- demyndigheternas enheter för tillsyn i konkurser. 
 Tillsynen över att föreskrivna avgifter till Fjärrvärmefonden betalas i rätt tid bör utföras av Energimyndigheten. 
 Den myndighet som enligt regeringens föreskrifter har att ut- öva tillsynen enligt den aktuella lagen skall inom ramen för till- synen kunna kräva in information, m.m. samt meddela föreläg- ganden och förbud. 
 Det förslag till lag om fjärrvärmefond som jag nu lagt fram inne- håller få bestämmelser som bör kunna föranleda ett behov av till- syn. Regleringen i lagen riktar sig mot sådana konkursbon som be- driver fjärrvärmeverksamhet. Den ger vissa föreskrifter om hur konkursförvaltaren skall agera i den situation att ett fjärrvärme- företag går i konkurs och medel ur Fjärrvärmefonden beviljats för att finansiera fortsatt drift av fjärrvärmeverksamheten. De primära skyldigheter som konkursboet åläggs är att, för det fall stöd erhållits ur Fjärrvärmefonden, hålla erhållna medel åtskilda från konkurs- boets tillgångar, använda erhållna medel endast för avsett ändamål, redovisa hur erhållna medel använts och återbetala de medel som erhållits felaktigt eller inte förbrukats för det avsedda ändamålet. 
 Vidare åläggs de som bedriver fjärrvärmeverksamhet enligt den ännu inte antagna fjärrvärmelag som jag föreslagit i delbetänkandet Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden 
 1  
 att betala en avgift till Fjärrvärmefonden för att finansiera och trygga fortsatta leveranser i händelse av ett fjärrvärmeföretags konkurs. 
  
 1  
 SOU 2005:33. 
 115 
  
 Tillsynsfrågor 
  
 SOU 2005:63 
  
 7.1 
  
 Tillsynen över konkursboets förvaltning 
  
 Enligt 7 kap. 27 § konkurslagen skall kronofogdemyndigheternas enheter för tillsyn i konkurser övervaka att förvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt i överensstämmelse med konkurslagen och andra författningar. Tillsynsmyndigheten får, när den finner det lämpligt, inventera konkursboets kassa och övriga tillgångar samt begära redovisning av förvaltaren. Därutöver skall tillsynsmyndig- heten också, med stöd av 7 kap. 28 § samma lag, ha tillgång till det räkenskapsmaterial och de andra handlingar som rör konkursboet. 
 Den tillsyn som tillsynsmyndigheten i konkurs utövar omfattar enligt sin ordalydelse även tillsyn över att konkursboets förvaltning sker i överensstämmelse med en ny lag om fjärrvärmefond. Att ge kravet på ändamålsenlighet i förvaltningen den innebörden att det även skall omfatta ett krav på att använda erhållet stöd ur fonden på föreskrivet sätt är kanske att tolka bestämmelsen väl extensivt. 
 Det finns klara fördelar med att låta kronofogdemyndighetens enheter för tillsyn i konkurser utöva tillsynsuppdraget även i fråga om användningen av Fjärrvärmefondens medel. Till dessa fördelar hör för det första att kronofogdemyndighetens konkurstillsyns- enhet, i den egenskapen, har tillgång till konkursboets räkenskaper och kan följa hur medlen använts för konkursboets räkning. Att låta kronofogdemyndighetens enheter för tillsyn i konkurser utöva tillsynsuppdraget enligt lagen om fjärrvärmefond skulle för det andra också medföra att man kan undvika de gränsdragningspro- blem när det gäller myndigheters ansvarsområden som annars kan uppkomma när två eller flera myndigheter har snarlika tillsyns- uppgifter. 
 Det tillsynsuppdrag som följer av konkurslagens bestämmelser kan möjligen anses omfatta även tillsynen över aktuella bestämmel- ser i lagen om fjärrvärmefond. Det kan och bör för undvikande av oklarheter kompletteras med ett bemyndigande i den nya föreslag- na lagen om fjärrvärmefond. Regeringen har visserligen beslutande- rätten i denna fråga. Jag förordar dock att kronofogdemyndig- hetens enheter för tillsyn i konkurser skall utöva tillsynen över konkursboets hantering av erhållna medel ur Fjärrvärmefonden. 
 Tillsynsmyndigheten bör även ges möjlighet att sanktionera åt- gärder med vitesföreläggande m.m. 
 116 
  
 SOU 2005:63 
  
 Tillsynsfrågor 
  
 7.2 
  
 Tillsynen över betalningar till fonden 
  
 I den föreslagna lagen om fjärrvärmefond är de avgifter som skall betalas in till en myndighet efter regeringens beslut av central be- tydelse. Avgiftsmedlen kommer att utgöra Fjärrvärmefondens hela kapital. Jag har förordat att Energimyndigheten av praktiska skäl bör vara betalningsmottagande myndighet. Energimyndigheten har dels insikter om vilka som utövar fjärrvärmeverksamhet, dels möjlig- het att samordna inbetalningarna av fondavgifterna tillsammans med de tillsynsavgifter som skall betalas av de som bedriver fjärrvärme- verksamhet enligt den av mig tidigare föreslagna fjärrvärmelagen. 
 Det bör finnas någon form av kontrollsystem över att betalnings- skyldiga verksamhetsutövare faktiskt betalar in de belopp som följer av den nu föreslagna fondregleringen. Det kan argumenteras för att staten genom en tillsynsmyndighet inte bör uppträda som någon form av ombud för Fjärrvärmefonden. Jag gör dock den bedömning- en att en sådan ordning är den bästa lösning som finns på proble- met med dem som inte vill betala frivilligt. 
 För att säkerställa att behövliga och lagstadgade avgifter löper in i tid och på så sätt ger täckning för eventuella anspråk på stöd ur Fjärrvärmefonden bör det föreskrivas att tillsynsmyndigheten skall agera om avgift till fonden inte betalats. Det är min mening att tillsynsmyndigheten bör få förelägga den betalningsskyldige vid vite att fullgöra sin skyldighet. Ett sådant föreläggande bör få överklagas. 
 En fråga att ta ställning till är vilken myndighet som bör utföra denna tillsynsuppgift. I det föregående avsnittet har jag föreslagit att tillsynsmyndigheten i konkurser skall utöva viss tillsyn enligt lagen om fjärrvärmefond. Från överskådlighetssynpunkt är det öns- kvärt att inte ha mer än en ansvarig myndighet på ett så pass litet ansvarsområde som det nu är fråga om. De aktuella tillsynsupp- gifterna är dock tydligt åtskilda och det föreligger inga större sam- ordningsvinster med att låta dessa utföras av en och samma myn- dighet. Samordningsvinster uppnås dock om betalningsmottagande myndighet även får till uppgift att skicka ut betalningsanmaningar och slutligen, om betalning ändå inte sker, förelägganden om att betala lagstadgad avgift till fonden. 
 Även om det kan skapa en splittrad bild av tillsynen enligt lagen om fjärrvärmefond anser jag att det finns klara samordningsvinster att göra genom att låta Energimyndigheten utöva tillsynen över betalningen av avgiftsmedel till Fjärrvärmefonden. Jag förordar en 
 117 
  
 Tillsynsfrågor 
  
 SOU 2005:63 
  
 sådan lösning. Det är dock upp till regeringen att närmare utforma myndighetsstrukturen på området. 
 118 
 8 Konsekvenser och finansiering 
 Det ligger i min uppgift att redovisa såväl ekonomiska som andra konsekvenser för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda av de förslag som jag lägger fram. Jag skall även lämna förslag till finansiering av eventuella kostnadsökningar eller in- täktsminskningar för det allmänna. 
 I min uppgift ligger även att bedöma förslagens konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet, sysselsättningen och den offentliga servicen, små företags förutsättningar, jämställdheten mellan kvinnor och män samt de integrationspolitiska målen. 
 Den reglering som jag nu föreslagit är avsedd att användas för att säkerställa att fortsatta leveranser av fjärrvärme kommer till stånd när ett fjärrvärmeföretag har gått i konkurs. 
 De aktörer som berörs av den föreslagna fondregleringen är i huvudsak de som bedriver fjärrvärmeverksamhet, berörda konkurs- förvaltare, kronofogdemyndighetens enheter för tillsyn i konkurser, Energimyndigheten och Kammarkollegiet. 
 Regleringens påverkan på konkursförvaltarna utgör inte någon sådan konsekvens som behöver särskilt redovisas eller penetreras i utredningsarbetet. Det bör dock för ordningens skall klargöras att regleringen är av handlingsstyrande karaktär för förvaltarnas vid- kommande. Konkursförvaltaren kommer i viss ringa utsträckning att få merarbete till följd av regleringen. Merarbetet borde dock inte medföra några speciella kostnadskonsekvenser för konkurs- förvaltaren eller konkursboet då boets kostnader för den fortsatta driften skall ersättas ur Fjärrvärmefonden. 
 Utredningen har samrått med Näringslivets Regelnämnd (NNR). NNR har anfört att konsekvensanalysen skulle vinna på en ökad faktaredovisning avseende berörda fjärrvärmeföretag m.m. även om materialet till stora delar finns i betänkandet som sådant. NNR ställer sig i sak frågande till om de hitintills vunna erfarenheterna 
 119 
  
 Konsekvenser och finansiering 
  
 SOU 2005:63 
  
 verkligen styrker ett behov av en särreglering med allt vad detta innebär och ser därför att alternativet att avstå reglering beskrivs ytterligare i konsekvensanalysen. 
  
 8.1 
  
 Behovet av ökad kundtrygghet 
  
 Fjärrvärmen har byggts ut kraftigt under senare år och är den dominerande uppvärmningsformen i de flesta tätorter. Den finns på cirka 570 orter och utgör den dominerande uppvärmnings- formen för flerbostadshus i centralorten i 227 av totalt 290 kom- muner. Oavsett fastighetstyp är andelen fjärrvärme i de centrala delarna av landets tätorter ca 70 procent, att jämföra med 40 procent i ytterområdena. Fjärrvärmen har därigenom en väldigt central funktion i samhället för uppvärmning av bostäder, kontor, skolor, daghem, affärer m.m. 
 Mitt uppdrag har föranletts av att fem fjärrvärmeföretag, som ingick i en och samma koncern, har försatts i konkurs. Vid konkurs kan den bedrivna fjärrvärmeverksamheten komma att upphöra. Införs ingen reglering kan det alltså leda till att fjärrvärmekunderna med kort varsel ställs utan uppvärmning, t.ex. under rådande vinter- förhållanden. Utan reglering som säkerställer fortsatta leveranser av fjärrvärme är risken överhängande för betydande skador på både människor och fastigheter. Såväl kundorganisationer som bransch- organisationen Svensk Fjärrvärme har därför funnit att det före- ligger ett behov av att ge fjärrvärmekunderna ett särskilt lagfäst leveransskydd i händelse av konkurs. 
 Enligt vad utredningen kunnat utröna har konkurser i fjärr- värmeföretag inte tidigare inträffat. Att ytterligare fjärrvärmekon- kurser kan komma att inträffa i framtiden är inte osannolikt mot bakgrund bl.a. av att det kommer att byggas ett hundratal nya kapitalkrävande fjärrvärmenät, det ökande kommersiella inslaget i fjärrvärmeverksamheten och utvecklingen för alternativa uppvärm- ningsformer. Det bör dock påpekas att den stora merparten av de drygt 200 verksamma fjärrvärmeföretagen generellt är tämligen finan- siellt stabila. Medianvärdet på fjärrvärmeföretagens betalningsförmåga på lång sikt, dvs. soliditet, uppgår till 28 procent beräknat utifrån bokförda värden. De har således generellt sett en stor finansiell uthållighet. Medianvärdet för avkastningen på totalt kapital uppgår till 4,9 procent. 
 120 
  
 SOU 2005:63 
  
 Konsekvenser och finansiering 
  
 Min bedömning är, som tidigare redovisats, att konkurser bland fjärrvärmeföretag inte lär bli särskilt vanligt förekommande under överskådlig tid. Jag är av uppfattningen att de kommer att vara sällsynta. Trots detta kan det inte uteslutas att konkurser kan inträffa i framtiden. Med hänsyn till den centrala samhällsfunktion som fjärrvärmeverksamheten har och de konsekvenser som ute- blivna fjärrvärmeleveranser kan medföra, är det oacceptabelt att fjärrvärmeleveranser upphör med kort varsel. Branschorganisa- tionen har anfört att branschens möjlighet att lösa situationen genom självreglering upphör vid konkurs. Det bör därför införas en reglering på området. Den reglering som jag nu föreslagit i enlighet med mitt uppdrag är således avsedd att användas för att säkerställa att fortsatta leveranser av fjärrvärme kommer till stånd när ett fjärrvärmeföretag har gått i konkurs. 
  
 8.2 
  
 Konsekvenser för mindre företag 
  
 I denna del av arbetet skall jag beskriva de konsekvenser som kan uppkomma för mindre företag. Med begreppet mindre företag avses företag som levererar mindre än 230 GWh värmeenergi i sin fjärrvärmeverksamhet. 
 För de mindre företagen innebär den föreslagna regleringen i första hand en ökad kostnad under den tid som Fjärrvärmefondens medel arbetas upp. Kostnaden för avgiften till Fjärrvärmefonden uppgår till 0,3 promille av de berörda företagens årsomsättning i fjärrvärmeverksamheten. För medianföretaget med en årlig leverans- nivå på 94 GWh och en omsättning på 31 miljoner kronor innebär det en årlig kostnad med 9 300 kronor. Typiskt sett är det de mind- re företagen som står att vinna på att en fjärrvärmefond inrättas. Den aktuella avgiften till Fjärrvärmefonden måste ses som en väl gjord investering i ett förtroendekapital för fjärrvärmen. 
 Det troliga är att avgiften till fonden kommer att föras över på fjärrvärmeföretagens kunder. Oavsett om detta sker eller inte kan jag inte se att detta skulle kunna påverka de mindre fjärrvärmeföre- tagens konkurrenssituation negativt. 
 I övrigt gör jag bedömningen att de mindre fjärrvärmeföretagens administrativa börda inte ökar nämnvärt eftersom regleringen som föreslås endast aktualiserar en enkel beräknings- och inbetalnings- åtgärd. 
 121 
  
 Konsekvenser och finansiering 
  
 SOU 2005:63 
  
 8.3 
  
 Konsekvenser för det allmänna m.m. 
  
 8.3.1 
  
 Energimyndigheten 
  
 Energimyndigheten får enligt mitt förslag till uppgift att ta emot medel från dem som bedriver fjärrvärmeverksamhet och utöva en kontrollfunktion av att inbetalningar sker. Denna uppgift är årligt återkommande och bör kunna samordnas med att tillsynsavgifter inbetalas från berörda aktörer. Något ökat resursbehov torde åtgär- den inte medföra. 
 Utöver den betalningsmottagande funktionen har Energimyndig- heten enligt förslaget till lag om fjärrvärmefond att administrera och pröva ärenden om utbetalningar från Fjärrvärmefonden. Sådana ärenden kan föranleda en del resursbehov när de skall behandlas. Jag är dock som framgått tidigare av uppfattningen att de aktuella ärendena kommer att vara sällsynta. Därför kan jag konstatera att behovet av ökade resurser på grund av den föreslagna lagen är mar- ginellt. Vid bedömningen av vad som utgör nödvändiga kostnader kan myndigheten behöva utnyttja extern kompetens dels därför att fallen kommer att inträffa sällan eller mycket sällan, dels därför att kompetens i den direkta driften av en fjärrvärmeverksamhet är något som myndigheten normalt inte behöver ha. För det fall att ytterligare resurser kan behövas skall dessa först och främst ersättas ur Fjärrvärmefonden. Detta gäller främst myndighetens kostnader för administration och prövning av ärenden om stöd ur fonden. 
  
 8.3.2 
  
 Kammarkollegiet 
  
 Kammarkollegiet får enligt förslaget till lag om fjärrvärmefond i uppgift att förvalta fonden och lämna en årlig redovisning av för- valtningen. Denna uppgift innebär inget nämnvärt ökat behov av resurser. De kostnader som Kammarkollegiet kommer att vidkän- nas för sitt förvaltnings- och redovisningsuppdrag kommer att er- sättas ur fonden. Något behov av finansiering därutöver uppkommer inte. 
 122 
  
 SOU 2005:63 
  
 Konsekvenser och finansiering 
  
 8.3.3 
  
 Kronofogdemyndighetens enheter för tillsyn i konkurser 
  
 Kronofogdemyndigheternas enheter för tillsyn i konkurser utövar tillsynen över att konkursförvaltarna bedriver förvaltningen av konkursboet på ett ändamålsenligt sätt i överensstämmelse med konkurslagen och andra författningar. Det regelverk jag föreslagit innebär att en uppföljning skall göras av om konkursboet använt eventuella medel ur fonden i enlighet med fondens ändamål m.m. 
 Tillsynsuppdraget i denna del är inte särskilt resurskrävande utan ingår i princip som ett moment av flera i den granskning som till- synsmyndigheten i konkurser redan utför. Den typ av konkurs- ärenden som nu är i fråga, dvs. konkurser i fjärrvärmeföretag, kommer sannolikt att vara sällsynt förekommande. Det finns där- för skäl att konstatera att behovet av ökade resurser till enheterna för tillsyn i konkurser på grund av den föreslagna lagen är för- sumbart och därmed kan rymmas inom befintliga anslagsramar. Skulle denna bedömning visa sig felaktig bör kostnaden för tillsynen kunna ersättas ur Fjärrvärmefonden. 
  
 8.3.4 
  
 De allmänna förvaltningsdomstolarna 
  
 Även för de allmänna förvaltningsdomstolarnas del kan regleringen i lagen om fjärrvärmefond komma att generera överklaganden som skall handläggas av domstolarna. Med hänsyn till karaktären av de frågor som kan överklagas till domstol, dvs. endast tillsynsföreläg- ganden, bör denna ärendetillströmning bli marginell och eventuella merkostnader kan finansieras inom befintliga anslag. 
  
 8.4 
  
 Övriga konsekvenser 
  
 Jag har även att i olika hänseenden ta ställning till vilka konsekven- ser mina förslag får. Det är min bedömning att den föreslagna lagen om fjärrvärmefond inte kommer att få några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättningen och offentlig service i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjlig- heten att nå de integrationspolitiska målen. 
 123 
 9 Författningskommentar 
 Lag (2006:000) om fjärrvärmefond 
 Allmänna bestämmelser 
 1 § För att förhindra att fjärrvärmeleveranser upphör när den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har försatts i konkurs skall en fond, Fjärrvärmefonden, bildas i syfte att finansiera fortsatt produktion och distribution av fjärrvärme till kund. Fonden skall finansieras genom avgifter. Avgiften skall betalas till den myndighet som regeringen bestämmer. 
 Paragrafen anger lagens tillämpningsområde och ändamål, som be- handlats i allmänmotiveringen, avsnitt 6.2.1. 
 Lagens ändamål är att åstadkomma tryggare fjärrvärmeleveranser genom att finansiera den fortsatta fjärrvärmeverksamhet som sker i ett konkursbo i ett fjärrvärmeföretags konkurs. I och med att den i konkurs försatta fjärrvärmeverksamheten på detta sätt ges möjlig- het att drivas vidare av konkursboet kommer de kunder som var anslutna till och hade leveransavtal med konkursgäldenären att fort- satt få fjärrvärme levererad till sig, konkursen till trots. 
 Regleringen bygger på att det bildas en särskild fond, benämnd Fjärrvärmefonden, av de avgiftsmedel som betalas in. 
 Även om avgifterna skall betalas in till en myndighet efter rege- ringens val – jag har förordat att Energimyndigheten ges denna betalningsmottagande uppgift – skall avgifterna inte belasta eller föras in i statsbudgeten. Fonden utgör alltså inte en statlig fond i den bemärkelsen att fondens medel utgör statsmedel. 
 2 § Avgift enligt 1 § skall varje år, om inte Fjärrvärmefondens be- hållning uppgår till minst 50 miljoner kronor, betalas av den som bedriver fjärrvärmeverksamhet enligt fjärrvärmelagen (2006:000) med ett belopp motsvarande 0,3 promille av den avgiftsskyldiges 
 125 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:63 
  
 omsättning i fjärrvärmeverksamheten för närmast föregående verk- samhetsår. 
 Bestämmelsen i första stycket gäller bara om fjärrvärmeverksam- heten bedrivs på affärsmässig grund och inte är endast tillfällig. 
 Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.4 och 6.5 i allmänmotive- ringen. 
 I första stycket föreskrivs att det är de som bedriver fjärrvärmeverk- samhet enligt fjärrvärmelagens definition som är avgiftsskyldiga till Fjärrvärmefonden. Med fjärrvärmeverksamhet avses i fjärrvärmelagen distribution, i ett rörledningssystem, av hetvatten eller annan värme- bärare för uppvärmningsändamål, dock bara om verksamheten rik- tar sig till en obestämd krets av kunder inom ett visst geografiskt område. I den utsträckning som produktionen av den värmebärare som distribueras i rörledningssystemet sker av det företag som distri- buerar värmebäraren ingår även produktionen därav i fjärrvärmeverk- samheten. 
 Vidare ger bestämmelsen en beräkningsgrund för den avgift som den som bedriver fjärrvärmeverksamhet skall betala till Fjärrvärme- fonden. Sådan avgift skall betalas i relation till den omsättning som företaget hade i sin fjärrvärmeverksamhet under det senast föregå- ende verksamhetsåret. Under en nystartad fjärrvärmeverksamhets första verksamhetsår skall således ingen avgift utgå. Vid fusioner av företag eller liknande sammangåenden mellan verksamma företag skall avgift utgå i relation till verksamhetens årsomsättning för de i sammanslagningen ingående fjärrvärmeföretagen. Avgiften är årlig. 
 Av andra stycket följer att fjärrvärmeverksamhet som inte bedrivs på affärsmässig grund inte omfattas av skyldigheten att betala en avgift till Fjärrvärmefonden. Med kravet på affärsmässighet är av- sikten att undanta de fjärrvärmeverksamheter som bedrivs i kom- munal förvaltningsform och inte kan försättas i konkurs. 
 Vidare följer att verksamhet som endast är av tillfällig natur inte heller omfattas av skyldigheten att erlägga avgift till Fjärrvärme- fonden. En fjärrvärmeverksamhet bedrivs nästan uteslutande lång- siktigt. Även om en nystartad fjärrvärmeverksamhet skulle gå i konkurs och upphöra relativt kort tid efter att verksamheten börja- de kan den inte anses vara tillfällig. Det är syftet med verksamheten som avgör om verksamheten är tillfällig eller inte enligt den ifrågavarande bestämmelsen. Avsikten med undantaget är att inte belasta ett konkursbos fjärrvärmeverksamhet, vilken ju normalt skall avvecklas inom ett år från konkursgäldenärens konkurs, med 
 126 
  
 SOU 2005:63 
  
 Författningskommentar 
  
 en avgift till Fjärrvärmefonden. Sådan tillfällig verksamhet kommer att bedrivas delvis med stöd ur Fjärrvärmefondens medel. Att då kräva avgiftsskyldighet medför inget kapitaltillskott till Fjärrvärme- fonden utan medför endast en onödig administrativ omgång. 
 3 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall pröva an- sökningar och återbetalningar samt utöva tillsyn enligt denna lag eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen. 
 Bestämmelsen har behandlats i allmänmotiveringen, avsnitt 6.3 och kapitel 7. 
 I paragrafen anges att den myndighet som regeringen bestämmer skall pröva ansökningar om stöd ur och återbetalningar till Fjärr- värmefonden samt utöva tillsyn enligt denna lag eller enligt före- skrifter meddelade med stöd av lagen. Bestämmelsen innebär inte att det måste vara en enda myndighet som skall utföra alla de an- givna uppgifterna. 
 Förvaltningen av Fjärrvärmefondens medel 
 4 § Fjärrvärmefondens medel skall förvaltas av Kammarkollegiet som en särskild fond. 
 Avkastningen på fondens medel skall läggas till kapitalet. 
 Medlen i fonden skall förvaltas så att kraven på en tillfredsställande betalningsberedskap tillgodoses. För förvaltningen gäller i övrigt för- ordningen (1987:778) om placering av fondmedel under Kammar- kollegiets förvaltning. 
 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om fondens förvaltning. 
 Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.6.1 och 6.6.2. 
 Av första stycket följer att det är Kammarkollegiet som svarar för förvaltningen av Fjärrvärmefondens medel. Fonden skall förvaltas som en särskild fond, åtskild från andra medel. 
 I andra stycket klargörs att den avkastning som förvaltningen kan leda till inte skall delas ut till berörda intressenter som utdelning eller liknande, utan i stället läggas till fondens kapital. 
 Några speciella eller detaljerade placeringsdirektiv för Fjärrvärme- fonden har inte ansetts påkallade. En viktig aspekt är dock, med tanke på den situation fonden är tänkt att aktiveras i, att fondens medel kan betalas ut till ett behövande konkursbo relativt omgå- 
 127 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:63 
  
 ende. Det föreskrivs därför i tredje stycket att förvaltningen skall ske med denna utgångspunkt. Därutöver gäller vissa generella före- skrifter om placering som Kammarkollegiet har att följa, dvs. för- ordningen (1987:778) om placering av fondmedel under Kammar- kollegiets förvaltning. 
 Stöd ur Fjärrvärmefonden 
 5 § Stöd ur Fjärrvärmefonden betalas ut för att finansiera nöd- vändiga kostnader för en fortsatt drift av en i konkurs försatt fjärr- värmeverksamhet under högst ett år från konkursdagen, såvida det inte föreligger särskilda skäl för en längre stödperiod. 
 Stöd enligt första stycket lämnas under förutsättning att 
  
 1. 
  
 den som bedriver fjärrvärmeverksamhet har gått i konkurs, 
  
 2. 
  
 konkursboet följer konkursgäldenärens avtal med fjärrvärmekund- erna såvitt gäller det pris kunderna har att betala för distributionen av fjärrvärmen och 
  
 3. 
  
 konkursboet fortsätter att distribuera fjärrvärme till konkurs- gäldenärens kunder. 
  
 Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.2.2, 6.2.3 och 6.2.5. 
 I första stycket återkopplas till Fjärrvärmefondens ändamål. Det anges att stöd ur Fjärrvärmefonden får betalas ut för att användas till att finansiera ett konkursbos fortsatta drift av en konkursgälde- närs fjärrvärmeverksamhet. Den fortsatta driften avser att, i den ut- sträckning det är aktuellt i det enskilda fallet, producera hetvatten till fjärrvärmeverksamheten samt distribuera denna till kunderna. 
 Det är kostnaderna för de åtgärder som är nödvändiga för den fortsatta driften som stöd ur fonden kan medges för. Vilka kost- nader som är nödvändiga bör, med hänsyn till syftet med reglering- en, ges en relativt generös avgränsning. Klart är att kostnaderna om- fattar driftkostnader. Med driftkostnader avses bl.a. entreprenad- och leasekostnader samt kostnader för bränsle, personal, löpande underhåll, snöröjning, balning av bränsle m.m. Utöver driftkostnader bör även andra kostnader anses som nödvändiga. Kostnader för even- tuell lokalhyra samt konkursboets merkostnader för den fortsatta driften bör också anses vara nödvändiga för att fjärrvärmeleveran- serna skall fortsätta. Generellt bör gälla att åtgärder som innebär kostnader som ökar värdet på anläggningarna inte får finansieras ur fonden, såvida de inte är av sådan karaktär att de måste vidtas för 
 128 
  
 SOU 2005:63 
  
 Författningskommentar 
  
 att garantera att verksamheten kan drivas vidare utan större olägenheter eller avbrott till följd av undermåliga eller otillräckliga reparationer m.m. Även kostnader som har karaktär av investering kan således få finansieras ur fonden. 
 Tiden under vilken konkursboet skall ha möjlighet att få stöd för fortsatt drift skall vara begränsad. Stödmöjligheten står bara öppen så länge konkursboet bedriver verksamheten. Enligt konkurslagens bestämmelser får konkursboet göra detta i högst ett år, såvida inte särskilda skäl föranleder annat. Den aktuella bestämmelsen har därför utformats med konkurslagens reglering som förebild. Tiden skall räknas från konkursdagen. Vad som utgör särskilda skäl enligt konkurslagens mening utgör sådana skäl även enligt förevarande bestämmelse. Övergår verksamheten i annans regi, t.ex. till följd av att rörelsen överlåts till annan, upphör således stödet ur fonden, se även 7 §. 
 I andra stycket ges de närmare förutsättningarna för att stöd skall få lämnas för att driva en fjärrvärmeverksamhet vidare. Stöd får en- ligt första punkten lämnas under förutsättning att ett fjärrvärme- företag har gått i konkurs. Kravet undantar möjligheterna att medge stöd ur fonden redan vid en uppkommen men mindre all- varlig obeståndssituation. I sådana fall bör möjligheterna till före- tagsrekonstruktion i stället väljas. Det ställs även i andra punkten upp ett krav på att konkursboet skall följa konkursgäldenärens prisavtal med konkursgäldenärens fjärrvärmekunder. Härigenom säkerställs att fjärrvärmeleveranser som bekostas med hjälp av stöd ur fonden sker till det pris kunderna hade att betala för distri- butionen av fjärrvärmen till konkursgäldenären. Fjärrvärmekunder- na får således en möjlighet att överväga sin framtida uppvärmnings- situation utan att dessutom drabbas av högre kostnader för den fjärrvärme som de är beroende av under en övergångsperiod. Som ett sista kriterium ställer bestämmelsen i tredje punkten upp ett krav på konkursboet att inte bara följa konkursgäldenärens prisavtal utan även rent faktiskt fullgöra avtalen genom att fortsätta att distribuera fjärrvärme till konkursgäldenärens kunder. 
 6 § Stöd ur fonden skall bestämmas till ett belopp som motsvarar den förlust som uppkommer vid konkursboets fortsatta drift av kon- kursgäldenärens fjärrvärmeverksamhet beräknad som skillnaden mellan intäkterna från den av konkursboet bedrivna fjärrvärmeverksamheten och de nödvändiga kostnaderna för den fortsatta driften av denna verksamhet. 
 129 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:63 
  
 Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.2.4 i allmänmotiveringen. Vilka kostnader som är nödvändiga för fjärrvärmeverksamhetens 
 fortsatta bedrivande regleras i 5 §. Av förevarande paragraf följer en ytterligare begränsning av stödmöjligheten ur fonden. Det är endast den del av de nödvändiga kostnaderna som inte får finansiell täck- ning av de intäkter, huvudsakligen från konkursgäldenärens leve- ransavtal med fjärrvärmekunderna, som löper in till konkursboet. Genom regleringen undviks att de fondmedel som tillförs konkurs- boet används för att begränsa konkursborgenärernas förluster. Så skulle annars bli fallet om kostnaderna för den fortsatta driften skulle täckas av fondmedlen och intäkterna från densamma skulle tillfalla konkursboet. 
 7 § Beviljat stöd ur Fjärrvärmefonden får endast användas för det ändamål som framgår av 1 §. Stödet betalas ut till konkursgäldenärens konkursbo. Konkursboet är skyldigt att hålla de mottagna medlen av- skilda från konkursboets egna tillgångar. 
 Bestämmelsen har behandlats i allmänmotiveringen under avsnitt 6.2.6 och 6.7.2. 
 Av första ledet i bestämmelsen följer en central utgångspunkt. De medel som beviljas som stöd ur Fjärrvärmefonden får inte an- vändas för annat än det ändamål som Fjärrvärmefonden har att till- godose, dvs. för att finansiera nödvändiga kostnader för en fortsatt drift av en i konkurs försatt fjärrvärmeverksamhet i syfte att för- hindra att fjärrvärmeleveranserna till kund upphör när den som be- driver fjärrvärmeverksamhet har gått i konkurs. 
 Den som är berättigad till stöd ur fonden är fjärrvärmeverksam- hetsutövarens konkursbo. Stöd kan således inte utgå till den som köper fjärrvärmerörelsen av konkursboet eller annan. I egenskap av företrädare för konkursboet är det i praktiken konkursförvaltaren som kommer att vara den som handhar stödmedlen. 
 Tredje ledet i bestämmelsen innehåller en regel om att mottagare av stöd ur fonden är skyldig att hålla medlen avskilda. Det är kon- kursförvaltaren som har att tillse att de medel som erhålls från fon- den hålls avskilda från konkursboets övriga tillgångar. Avskiljande bör i första hand ske genom att pengarna sätts in på ett särskilt bankkonto. Kravet på åtskillnad syftar, i viss mån tillsammans med bl.a. ändamålskriteriet, redovisningskravet och kravet på återbe- talning för icke ianspråktagna eller felaktigt använda medel, till att 
 130 
  
 SOU 2005:63 
  
 Författningskommentar 
  
 säkerställa att erhållna fondmedel inte tas i anspråk av mottagarens borgenärer i händelse av utmätning hos denne eller konkurs. 
 Enligt 5 kap. 6 § utsökningsbalken får medel, som för särskilt an- givet ändamål har anvisats gäldenären av staten, kommun eller annan menighet eller av samfund, stiftelse eller inrättning med all- männyttigt syfte eller har samlats in bland allmänheten, inte ut- mätas, om det strider mot det angivna ändamålet. Detta förbud mot utmätning gäller sedan medlen har betalats ut och så länge de hålls avskilda. Vid bedömningen av om kravet på avskiljande är upp- fyllt får ledning sökas i lagen (1944:181) om redovisningsmedel. 
 8 § Den som beviljats stöd ur Fjärrvärmefonden skall föreläggas att inom viss tid efter mottagandet av medlen skriftligen redovisa hur medlen har använts och på begäran lämna det underlag som behövs för tillsynsmyndighetens granskning av redovisningen. 
 Bestämmelsen har berörts i avsnitt 6.2.4 i allmänmotiveringen och innebär en skyldighet för den som har tagit emot medel ur fonden att redovisa hur medlen har använts. Redovisningsskyldigheten ger förutsättningarna för att aktivt kunna kontrollera huvudsakligen att konkursboet använder erhållna medel på föreskrivet sätt och att konkursboet inte får för mycket stöd i förhållande till vad som be- Russell. Den tid inom vilken redovisning skall ske bör bedömas från situation till situation. En utgångspunkt bör vara att inte låta det gå för lång tid mellan redovisningstillfällena. Annars kan det bli svårt att effektivt utöva den nödvändiga kontrollen av att det inte beviljas för mycket stöd till konkursboet. Redovisningsperioden bör inte sättas kortare än en månad och inte längre än tre månader. 
 En möjlighet att begära ut sådana befintliga handlingar som kan tjäna som utgångspunkt för en kontroll inom ramen för ett tillsyns- uppdrag följer förvisso av 14 §. Den ifrågavarande bestämmelsen ger dock även utrymme för att begära att konkursboet tar fram och presenterar nytt underlag efter tillsynsmyndighetens begäran. Möjlig- heten bör nyttjas med viss restriktivitet för att inte onödigtvis belasta konkursförvaltningen med administrativt arbete. 
 9 § Den som beviljats stöd ur Fjärrvärmefonden skall betala till- baka stödet, helt eller delvis, 
  
 1. 
  
 om stödet inte har använts för det avsedda ändamålet, 
  
 2. 
  
 om redovisning eller underlag enligt 8 § inte har lämnats inom föreskriven tid eller 
  
 131 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:63 
  
 3. om oriktig uppgift lämnats och uppgiften orsakat att stöd ur fon- den lämnats felaktigt. 
 Bestämmelsen innehåller regler om skyldighet att återbetala medel som mottagits ur fonden. Den har behandlats ovan under avsnitt 6.2.7. 
 10 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- dela närmare föreskrifter om redovisning, utbetalning och återbetalning av erhållna bidrag ur Fjärrvärmefonden. 
 Genom bestämmelsen bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela de närmare föreskrifter som be- hövs i fråga om den redovisning av fondmedlen som skall lämnas samt i fråga om utbetalningar och återbetalningar av fondmedel. 
 Handläggningen av ärenden om stöd ur Fjärrvärmefonden m.m. 
 11 § Frågor om stöd ur Fjärrvärmefonden skall prövas av en pröv- ningsmyndighet efter ansökan av ett konkursbo som bedriver fjärrvärme- verksamhet. Prövningsmyndigheten prövar även frågor om återbetalning av beviljat stöd efter anmälan av tillsynsmyndigheten. 
 Ansökan om stöd ur fonden skall vara skriftlig och innehålla de uppgifter som behövs för att bedöma sökandens förutsättningar att få stöd ur fonden. 
 Ansökan skall vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller dennes ombud. 
 Regeringen får meddela närmare föreskrifter om vad en ansökan om stöd ur fonden skall innehålla. 
 Bestämmelsen har behandlats ovan under avsnitt 6.3. 
 Av första stycket följer att ett ärende om stöd ur Fjärrvärmefonden initieras genom en ansökan om sådant från ett konkursbo. Pröv- ningen av ansökan skall ske av en myndighet efter regeringens be- myndigande, se 3 §. 
 Under prövningsmyndighetens arbetsuppgifter faller även att ta ställning till frågor om återbetalning enligt bestämmelsen i 9 §. Ett sådant ärende initieras oftast genom den tillsynsverksamhet som bedrivs av ansvarig myndighet. 
 I andra stycket ställs vissa allmänna krav på vad en ansökan skall innehålla. Bestämmelsen har motiverats av att en sådan ordning är 
 132 
  
 SOU 2005:63 
  
 Författningskommentar 
  
 mer ändamålsenlig genom att en reglering kan förebygga att ofull- ständiga ansökningar inkommer och, som en följd därav, tidsutdräkt uppkommer innan fondmedlen kan betalas ut. 
 Ett första krav på en ansökan om stöd ur Fjärrvärmefonden är att en sådan alltid skall göras skriftligen hos den prövningsmyn- dighet som har att handlägga ifrågavarande ärenden. En ansökan skall i övrigt innehålla de uppgifter som behövs för att bedöma sökandens rätt till stöd ur fonden. Vilka särskilda uppgifter som behövs bör framgå av en Fjärrvärmefondsförordning. 
 Ansökan skall enligt tredje stycket vara undertecknad av sökanden eller dennes ombud. 
 I fjärde stycket ges regeringen ett bemyndigande att närmare ange vilka särskilda uppgifter som skall anges i en ansökan. 
 12 § Regeringen meddelar närmare föreskrifter om prövningsmyn- dighetens organisation vid prövningen av ärenden om stöd ur eller återbetalning av stöd till Fjärrvärmefonden. 
 Det ligger inom regeringens kompetens att föreskriva om hur myn- digheterna under regeringen organisatoriskt skall vara utformade. Frågan bör också regleras i förordning. Att i lagen ange regeringens behörighet i denna fråga kan tyckas onödigt men tjänar ett visst pedagogiskt syfte. 
 Tillsyn 
 13 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av tillsynsmyndigheten. 
 Bestämmelsen har behandlats i kapitel 7 i allmänmotiveringen. 
 Av bestämmelsen följer, med hänvisning till 3 §, att den eller de myndigheter som regeringen bestämmer skall se till att den som bedriver verksamhet som omfattas av regleringen efterlever lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 
 14 § Tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran få de upplys- ningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. 
 Tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som omfattas av tillsynen. 
 133 
  
 Författningskommentar 
  
 SOU 2005:63 
  
 En begäran eller ett föreläggande enligt första eller andra stycket får förenas med vite. 
 Bestämmelsen har berörts i allmänmotiveringen i kapitel 7. 
 Enligt bestämmelsen i första stycket ges tillsynsmyndigheten rätt att kräva in sådana upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Det kan gälla att kontrollera att den som är avgiftsskyldig till fonden betalar rätt belopp. Rätten kan alltså ta sikte på hand- lingar som utvisar vilken omsättning i fjärrvärmeverksamheten som den avgiftsskyldige hade föregående verksamhetsår. 
 För att det skall kunna säkerställas att lagens bestämmelser efterlevs är det nödvändigt att tillsynsmyndigheten ges vissa sank- tionsmöjligheter. I andra stycket föreskrivs därför en rätt för till- synsmyndigheten att genom föreläggande tillse att de som är före- mål för tillsynen fullgör sina skyldigheter enligt lagen eller före- skrifter som meddelats med stöd av denna. Fråga blir alltså om förelägganden om rättelse. Ett sådant föreläggandet kan gälla att inkomma med utebliven föreskriven redovisning. Det kan också ta sikte på att den avgiftsskyldige skall betala in obetald lagstadgad avgift till Fjärrvärmefonden. Även om tillsynsmyndigheten på detta sätt kan anses uppträda som någon form av ombud åt Fjärrvärme- fonden bedömer jag att den föreslagna regleringen är den lämp- ligaste lösningen för att säkerställa att betalning av avgifterna sker i rätt tid och till rätt belopp. 
 Av bestämmelsen i tredje stycket framgår att en begäran om hand- lingar m.m. och ett föreläggande, t.ex. att vidta rättelse, får förenas med vite. 
 Övriga bestämmelser 
 15 § Medel från Fjärrvärmefonden betalas ut av Kammarkollegiet på det sätt som prövningsmyndigheten bestämmer. 
 Kammarkollegiet svarar för fondens räkenskaper. 
 Det är enligt 4 § Kammarkollegiet som förvaltar inbetalda avgifts- medel till Fjärrvärmefonden. Av första stycket i bestämmelsen följer att det är prövningsmyndigheten som bestämmer hur och till vilket belopp som utbetalning av stöd ur fonden skall ske. Kammarkollegiet administrerar endast utbetalningen i enlighet med prövningsmyndig- hetens beslut. 
 134 
  
 SOU 2005:63 
  
 Författningskommentar 
  
 I andra stycket klargörs att Kammarkollegiet har att utföra de uppgifter som behövs för Fjärrvärmefondens räkenskaper. Upp- giften innebär att stå för såväl fondens löpande bokföring och årsbokslut som årsredovisning och annan extern redovisning. Räkenskaperna skall således utvisa bl.a. resultatet av förvaltningen av Fjärrvärmefonden, hur Fjärrvärmefondens medel har använts och vilka medel som har flutit in till fonden. 
 16 § De kostnader som uppkommer för myndigheterna vid för- valtningen av Fjärrvärmefonden samt handläggningen av ärenden om avgifter till fonden, stöd ur fonden och återbetalning till fonden, får ersättas av fondens medel enligt de grunder som regeringen be- stämmer. 
 Bestämmelsen har berörts i allmänmotiveringen, avsnitt 6.3, 6.6.3 och 8.3. Den föreskriver att kostnaderna för Kammarkollegiets förvaltning av Fjärrvärmefonden inklusive upprättande av räken- skaper för fonden, prövningsmyndighetens administration för pröv- ning av ansökningar om stöd ur och återbetalning till fonden samt tillsynsmyndighetens administration av avgiftsmedlen till fonden och dess tillsynuppdrag skall finansieras ur fonden, såvida inte finansieringen löses på annat sätt. Sistnämnda kan bli fallet om kostnaderna är så låga att de av administrativa kostnadsskäl i stället bör kunna falla in under myndighetens anslag. Av andra punkten följer att regeringen bestämmer om de närmare grunderna för hur berörda myndigheters kostnader skall ersättas m.m. 
 17 § Tillsynsmyndigheten skall följa användningen av de stöd myndigheten har beslutat om enligt denna lag. 
 Tillsynsmyndigheten skall varje år före den 15 oktober lämna en berättelse till regeringen om användningen av Fjärrvärmefondens medel under det senaste budgetåret. 
 18 § Tillsynsmyndighetens beslut enligt 14 § denna lag får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Tillsynsmyndighetens beslut i övriga frågor får inte överklagas. 
 I bestämmelsen anges de beslut som får överklagas. Det gäller till- synsmyndighetens beslut om dels en begäran att komma in med handlingar, dels om förelägganden för att åstadkomma rättelse. 
 135 
 Särskilda yttranden 
 Särskilt yttrande av experterna Cline och Figueroa 
 Allmänt 
 Fjärrvärme utgör en väsentlig nyttighet för lägenheter i flerbostads- hus och för många villahushåll. Genom fjärrvärmenätet levereras värme både för uppvärmning och för tappvarmvatten till en fastig- het. Avbryts produktionen och överföringen av värme medför det att hushållen ställs utan uppvärmning och tappvarmvatten. Det är inte acceptabelt att produktion och överföring av värme riskerar att avbrytas om fjärrvärmeleverantörens verksamhet går i konkurs. Fjärr- värmeutredningen har därför fått i uppdrag att utreda på vilket sätt fjärrvärmeleveranserna kan tryggas i en obeståndssituation. 
 Två väsentliga punkter för att trygga fjärrvärmeleveranserna vid konkurs är dels medel för att driva en verksamhet vidare, dels huru- vida en konkursförvaltare ska tvingas driva ett konkursbo vidare under en period för att trygga fjärrvärmekundernas värmeförsörjning. 
 Fondlösning 
 Flera olika lösningar har presenterats i utredningen, t.ex. garantier i försäkringsform, bankgaranti, intern och extern fond. Utredaren har kommit fram till att det bästa sättet att trygga fortsatta leveran- ser är genom en gemensam fonderingslösning. Utredaren föreslår därför att en extern fond inrättas. Fonden ska finansieras av branschen och förvaltas av Kammarkollegiet. Fonden ska vid varje tidpunkt omfatta en fastställd summa och medel ska betalas ut på begäran från konkursförvaltare. Medel från fonden ska utgå under en be- gränsad period. Under den bestämda perioden har kunden möjlig- het att ta ställning till ny värmeanläggning eller fortsatt anslutning 
 137 
  
 Särskilda yttranden 
  
 SOU 2005:63 
  
 till ny fjärrvärmeaktör. Vi är positiva till den fondlösning som föreslås. 
 Tvångsleverans 
 När det gäller den andra viktiga punkten, om huruvida en kon- kursförvaltare ska kunna tvingas driva en verksamhet vidare under minst ett år, har utredaren valt att inte införa tvång. Utredaren menar att tillgången till fondmedel skulle vara tillräckligt för att motivera fortsatt drift under det år som en konkursförvaltare normalt har möjlighet att driva en verksamhet vidare. Utgångspunkten för utredaren är, att man genom tvång inkräktar alltför mycket på kon- kursförvaltarens möjligheter att själv råda över konkursboets av- veckling. Utredaren menar att konsekvenserna skulle bli, att en konkursförvaltare, vid fortsatt drift, måste ta ansvar för ett antal frågor i verksamheten, t.ex. driva verksamheten vidare under skade- ståndsansvar och under beaktande av miljöfrågorna. 
 Vi anser att det i direktivet finns tydliga anvisningar, att man ska skapa regler för att trygga fjärrvärmeleveranserna vid en konkurs. Enligt vår mening måste man införa leveranstvång för att säker- ställa fjärrvärmeleveranserna. Det kan inte lämnas till konkursför- valtaren att avgöra huruvida denne ska eller inte ska fortsätta driften. Risken finns att en konkursförvaltare, trots att medel kan tillföras för fortsatt drift, tar steget att upphöra med leveranserna för att avveckla boet om detta skulle visa sig fördelaktigast för konkurs- boet. I värsta fall kan konkursförvaltaren fatta beslutet att aban- donera fjärrvärmeanläggningen. Oavsett vilket beslut konkursför- valtaren väljer, sker dennes agerande utifrån vad som är bäst för konkursboet och för dess borgenärer. Inte för kunderna och de som är beroende av fortsatt drift under en övergångsperiod. 
 Vi menar att tvångsleverans är en förutsättning för att trygga fjärrvärmeleveranser vid en konkurs. Vi kan inte se, att det skulle komplicera konkurslagstiftningen märkbart, om konkursförvaltaren 
 – istället för att endast  
 ges möjlighet  
 att driva en verksamhet –  
 åläggs  
 att enligt samma regler driva verksamheten vidare under en begrän- sad tid. Även om det krävs en genomgång och revidering av kon- kurslagstiftningen, anser vi inte att detta ska vara tillräckliga skäl för att avstå från att välja tvångsleverans. Juridiken måste ju ses som ett verktyg för att uppnå önskat resultat och inte utgöra hinder för detta. 
 138 
  
 SOU 2005:63 
  
 Särskilda yttranden 
  
 Särskilt yttrande av experten Greer 
 Regeringen beslutade december 2002 att tillsätta en fjärrvärmeutred- ning för att bl.a. belysa fjärrvärmens konkurrenssituation på värme- marknaderna och föreslå åtgärder för att bättre skydda konsumen- ten mot oskälig prissättning på fjärrvärme. 
 I huvudbetänkande och delbetänkanden har förslag till ökade mark- nadsinslag inom nätverksamheten behandlats. Utgångspunkten har hela tiden varit att fjärrvärmeföretagen har en mycket stark ställ- ning gentemot kund och konsument och att det behövts genomföras åtgärder för att stärka kund och konsuments ställning i förhållande till fjärrvärmeföretagen. 
 Min uppfattning som även kommit utredningen till del i tidigare särskilda yttranden är att det behövs mer långtgående åtgärder för att nå mer av marknadslösningar inom och till och från näten. Kund, konsument och leverantörer till näten har en svag ställning även med de förslag som hittills presenterats. 
 Den 7 april 2005 beslutades om ytterligare ett tilläggsuppdrag till utredningen. Utredaren skall utreda och lämna förslag till lämplig reglering i syfte att säkra leveranser av värmeenergi till fjärrvärme- kunder vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföretag. 
 Utredarens förslag är att inrätta en fjärrvärmefond i syfte att finansiera fortsatt produktion och distribution av fjärrvärme till kund vid en eventuell konkurs. Fonden ska betalas med ett belopp motsvarande tre hundradels procent av den avgiftsskyldiga fjärrvärme- verksamhetens omsättning för närmast föregående verksamhetsår. 
 Min uppfattning är att fjärrvärmeföretagen även i det fall utred- ningens tidigare förslag införs har en så stark ställning att det inte finns behov att inrätta en fond för att hantera eventuella konkurser. Nätföretagen har även framöver goda möjligheter att på olika sätt gardera sig mot de begränsade risker de tar. 
 Förslaget till fond och avgift till densamma omfattar inte kommu- nala fjärrvärmeverksamheter som drivs i förvaltningsform vilket inne- bär att förslaget kan få en konserverande effekt på de kommunala verksamheternas struktur och ägande. Min uppfattning är att det be- hövs ökade inslag av konkurrens inom näten, ökad konkurrens- utsättning av driften och förutsättningslös översyn av det framtida ägandet av nätverksamheterna. Eftersom förslaget gynnar drift i förvaltningsform motverkar det ökad konkurrensutsättning. 
 Med hänvisning till ovanstående avstyrker jag utredarens förslag att inrätta en fjärrvärmefond. 
 139 
 Bilaga 
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till Fjärrvärmeutredningen 
  
 Dir. 
  
 (N 2003:03) 
  
 2005:41 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 7 april 2005. 
 Sammanfattning av tilläggsuppdraget 
 Utredaren skall utreda och lämna förslag till lämplig reglering i syfte att säkra leveranser av värmeenergi till fjärrvärmekunder vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföretag. Tilläggsuppdraget skall redovisas senast den 30 juni 2005. 
 Bakgrund 
 Fjärrvärmeutredningen (N 2003:03) 
 Med stöd av regeringens bemyndigande den 12 december 2002 har chefen för Näringsdepartementet tillkallat en särskild utredare med uppdrag att se över fjärrvärmens konkurrenssituation på värme- marknaderna (dir. 2002:160). Utredaren redovisade huvuduppdraget i betänkandet Skäligt pris på fjärrvärme (SOU 2004:136). 
 Den 6 maj 2004 beslutade regeringen om ett tilläggsuppdrag (dir. 2004:58). Enligt tilläggsuppdraget skall utredaren lämna förslag till hur Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/8/EG om främjande av kraftvärme på den inre marknaden för energi och om ändring av direktiv 92/42/EEG skall genomföras i Sverige. Detta tilläggsupp- drag skall redovisas senast den 31 mars 2005. Utredaren kommer i samband med redovisningen av detta uppdrag även att lämna för- slag till en samlad lagstiftning för de frågor som bl.a. avser för- bättrat kundskydd för fjärrvärmekunder. 
 141 
  
 Bilaga 
  
 SOU 2005:63 
  
 Konkurser i fjärrvärmeföretag 
 I december 2004 försattes tre fjärrvärmeföretag verksamma inom Vaxholms, Trosa och Vingåkers kommuner i konkurs. Konkurs- förvaltaren har uppgett att han kommer att stänga av fjärrvärme- leveranserna i de nämnda kommunerna om inte kunderna tecknar avtal med konkursboet till ett betydligt högre pris än det som gällde mellan kunden och konkursgäldenären. Detta aktualiserar frågan om behovet av skydd för fjärrvärmekunder mot att fjärr- värmeleveranserna upphör. 
 Vid konkurs skall en konkursförvaltare ta ställning till om kon- kursbolagets verksamhet skall drivas vidare i konkursboets regi för att senare säljas i sin helhet eller om verksamheten skall upphöra. Avgörande för ställningstagandet är vad som framstår som mest fördelaktigt för fordringsägarna. Väljer konkursförvaltaren att upp- höra med verksamheten i ett fjärrvärmeföretags konkurs riskerar företagets kunder att bli utan värmeleveranser. 
 En kontinuerlig försörjning med värmeenergi för uppvärmning utgör en väsentlig nyttighet för såväl hushåll som annan verksam- het. Ett avbrott i värmeleveranserna kan orsaka betydande olägen- heter för den enskilde och även innebära att vattenförsörjnings- system och annan utrustning i byggnaderna kan ta skada. I de flesta fall är även möjligheterna till alternativ värmeförsörjning starkt be- gränsade, särskilt på kort sikt. Fjärrvärmekunder befinner sig så- ledes i en utsatt ställning om en fjärrvärmedistributör av någon anledning upphör med att leverera värmeenergi. Genom ett reglerat kundskydd för fjärrvärmekunder i en obeståndssituation kan även förtroendet för fjärrvärmen som uppvärmningsform stärkas. 
 Inom ramen för utredarens uppdrag att lämna förslag till åt- gärder för att bättre skydda fjärrvärmekonsumenten mot oskälig prissättning på fjärrvärme har utredaren föreslagit att en reglering av avbrottssituationer inom ett avtalsförhållande införs. Den före- slagna regleringen ger dock inget skydd vid en konkurssituation. Då det inom ramen för den tid som stått till förfogande för Fjärr- värmeutredningens uppdrag inte funnits utrymme för att mer än översiktligt låta utreda frågan om skydd mot att fjärrvärmeleveran- serna upphör vid en konkurssituation, bör utredaren nu få ett tilläggs- uppdrag att närmare utreda denna fråga. 
 142 
  
 SOU 2005:63 
  
 Bilaga 
  
 Tilläggsuppdraget 
 Utredaren skall utreda och lämna förslag till lämplig reglering i syfte att säkra leveranser av värmeenergi till fjärrvärmekunder vid en obeståndssituation i ett fjärrvärmeföretag. Utredaren skall närmare analysera alternativa former för ett sådant kundskydd, exempelvis leverantörens ställande av säkerhet, fondering av medel eller obliga- toriska försäkringslösningar. Om utredaren föreslår åtgärder som kräver finansiering skall förslag till sådan lämnas. Tilläggsuppdraget skall redovisas senast den 30 juni 2005. 
 (Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet) 
 143 
 Referenser 
 Litteratur 
 Hawkins, Rodriguez, En problematisk grundlagsändring, Svensk Juristtidning 1994. 
 Wilcox, Hernandez, m.fl., Juridikens termer, Stockholm, 1998. Wilcox, French, och Frank, Newton, Cook och säkerhet, 
 8:uppl., Kline förlag, Uppsala 2001. 
 Webb, Hunt, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis – En kommentar till Europakonventionen om de mänskliga rättig- heterna, Norstedts Juridik AB, Stockholm 2002. 
 Greene, Martinez, KonkursArbetsrätt – om arbetsrätt och lönefordring- ar i konkurs samt löneindrivning, 2: uppl., Hansen, Uppsala 1998. 
 Hammond, Brown, Rättegångsbalken, En laghandbok, Norstedts Juri- dik AB, Stockholm 1988. 
 Folkesson, Enar, Företaget i ekonomisk kris, 4:e uppl., Thomson Fakta AB, Stockholm 2002. 
 Heuman, Wilkinson, Specialprocess – Utsökning och konkurs, 5:e uppl. Norstedts Juridik AB, Stockholm 2000. 
 Håstad, Rice, Den nya köprätten, 5:e uppl., Kline förlag, Uppsala 2003. 
 Ingvarsson, Robinson, Borgensliknande säkerhetsrätter, Norstedts Juridik, Stockholm 2000. 
 Isoz, Henning, Stiftelselagen – En kommentar, Norstedts Juridik AB, Stockholm 1997. 
 Bond, Cook, Avtalsrättens grundelement, I.B.A. Institutet för Bank- och Affärsjuridik AB, Uppsala 2004. 
 Anthony, Love, Konkurs och kontrakt – om konkursboets inträde i gäldenärens avtal, Skrifter från Juridiska Fakulteten i Uppsala, Kline förlag, Uppsala 1988. 
 Richardson, Johnson, Konstitutionellt rättighetsskydd, svensk rätt i ett komparativt perspektiv, Bailey förlag, Stockholm 1996. 
 145 
  
 Referenser 
  
 SOU 2005:63 
  
 Petrén, Green, m.fl., Sveriges grundlagar och tillhörande författ- ningar, 12:e uppl., Stockholm 1980. 
 Steele och Hester, Smith, Köplagen, Stockholm 1995. Chen, Cruz, Gäldenärens avtal – vid företagskonstruktion och 
 konkurs, Norstedts Juridik AB, Stockholm 2003. 
 Ullenhag, Martinez, Kärnkraftsavvecklingen och Europakonventionen, Svensk Juristtidning 1998. 
 Ullman, Everett, Försäkring och ansvarsfördelning – Om för- hållandet mellan försäkring och kommersiella leverans- och entreprenadavtal, Kline förlag, Uppsala 1999. 
 Jones, Wilkinson och Mitchell, Love, Konkurs, 10:e uppl., Martin, Stockholm 2003. 
 Offentligt tryck 
 prop. 1944:81, Med förslag till lag om redovisningsmedel, m.m. prop. 1984/85:214, Om ändring i resegarantilagen (1972:204). prop. 1986/87:90, Om ny konkurslag. 
 prop. 1987/88:85, Miljöpolitiken inför  
 1990-talet. 
  prop. 1993/94: 124, Ny lag om Allmänna arvsfonden. prop. 1995/96:60, Insättningsgaranti. 
 prop. 1995/96:182, Stärkt konsumentskydd i resegarantilagen. prop. 1998/99:30, Investerarskydd. 
 prop. 2002/03:49, Nya förmånsrättsregler. prop. 2002/03:107, Säkerställda obligationer. prop. 2003/04:135, Särskild förvaltning av elnät. prop. 2003/04:150, Ny försäkringsavtalslag. 
 SOU 1987:15, Miljöskadefond. 
 SOU 1992:135, Miljöskadeförsäkring och handräckningskostnader. SOU 1999:1, Nya förmånsrättsregler. 
 SOU 2001:80, Gäldenärens avtal vid insolvensförfaranden. SOU 2003:115, Tryggare fjärrvärmekunder. 
 SOU 2004:64, Allmänna vattentjänster. 
 SOU 2004:119, Hållbara laster, Konsumtion för en ljusare framtid, Delbetänkande av Utredningen om en handlingsplan för håll- bar konsumtion – för hushållen. 
 SOU 2004:136, Skäligt pris på fjärrvärme. 
 bet. LU 1985/86:2, Om ändring i resegarantilagen. 
 146 
  
 SOU 2005:63 
  
 Referenser 
  
 bet. 2002/03:LU17, Nya förmånsrättsregler. bet. 2004/05:LU8, Konsumentfrågor. 
 bet. 2004/05:NU5, Särskild förvaltning av elnät. 
 Ds 1994:109, Nya former för resegarantier. 
 Rättsfall 
 Högsta domstolen 
 NJA 1984 s. 602. 
 NJA 1989 s. 206. 
 Rapporter m.m. 
 Edwards, Walker och Charles, Pearson, Fjärrvärme i Sverige 2003, En analys av råvarukostnader, ägande, jämställdhet, priser och lön- samhet i svenska fjärrvärmeföretag, FVB Sverige AB, 2005. 
 Luftfartsverket, Flygbolag som inte flyger. Flygreseorganisatörer – en ny företeelse på flygmarknaden, Rapport 2002:10. 
 Statens energimyndighet, En leveranssäker elöverföring,  
 2005-04-26. 
  
 147 
 Statens offentliga utredningar 2005 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. Ku. 
  
 2. 
  
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. 
  
 Ku. 
  
 3. 
  
 Sveriges tillträde till 1995 års Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. Ku. 
  
 4. 
  
 Liberalisering, regler och marknader. + Bilagor. N. 
  
 5. 
  
 Postmarknad i förändring. N. 
  
 6. 
  
 Säkert inlåst? 
  
 En granskning av rymningarna från Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004. Ju. 
  
 7. 
  
 Försvarsfastigheter – information till riksdagen och effektiv lokalförsörjning. Fi. 
  
 8. 
  
 Behov av rörlig ledningsstödsresurs. Fö. 
  
 9. 
  
 West 
  
 Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel. UD. 
  
 10. 
  
 Handla för bättre klimat. 
  
 Från införande till utförande. M. 
  
 11. 
  
 Välfärdsverksamhet för sjömän. N. 
  
 12. 
  
 Bokpriskommissionens slutrapport. Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. U. 
  
 13. 
  
 Lördagsdistribution av dagstidningar. U. 
  
 14. 
  
 Effektivare handläggning av anknyt- ningsärenden. UD. 
  
 15. 
  
 Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. UD. 
  
 16. 
  
 Reformerat system för insättnings- garantin. Fi. 
  
 17. 
  
 Vem får jaga och fiska? 
  
 Rätt till jakt och fiske i lappmarkerna och på renbetesfjällen. Jo. 
  
 18. 
  
 Prospektansvar. Fi. 
  
 19. 
  
 Beskattningen vid omstruktureringar enligt fusionsdirektivet. Fi. 
  
 20. 
  
 Konsumentskydd vid modemkapning. Ju. 
  
 21. 
  
 Vinstandelar. Fi. 
  
 22. 
  
 Nya upphandlingsregler. Fi. 
  
 23. 
  
 en BRASkatt? – beskattning av avfall som förbränns. Fi. 
  
 24. 
  
 Arbetslivsinriktad rehabilitering. Framtida organisation för Arbetslivs- tjänster och Samhall Resurs AB. N. 
  
 25. 
  
 Gränslös utmaning – alkoholpolitik i ny tid. S. 
  
 26. 
  
 Mobil med bil. Ett nytt synsätt på bilstöd och färdtjänst. + Bilaga, lättläst och Oneill. S. 
  
 27. 
  
 Den svenska fiskerikontrollen – en ut- värdering. Jo. 
  
 28. 
  
 Dubbel bosättning för ökad rörlighet. Fi. 
  
 29. 
  
 Storstad i rörelse. 
  
 Kunskapsöversikt över utvärderingar av storstadspolitikens lokala utvecklings- avtal. Ju. 
  
 30. 
  
 Lagen om byggfelsförsäkring. En utvärdering. M. 
  
 31. 
  
 Stödet till utbildningsvetenskaplig forskning. U. 
  
 32. 
  
 Regeringens stabsmyndigheter. Fi. 
  
 33. 
  
 Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden. M. 
  
 34. 
  
 Socialtjänsten och den fria rörligheten. S. 
  
 35. 
  
 Krav på kassaregister Effektivare utredning av ekobrott. Fi. 
  
 36. 
  
 På väg mot ... En hållbar landsbygds- utveckling. Jo. 
  
 37. 
  
 Tolkutbildning – nya former för nya krav. U. 
  
 38. 
  
 Tillgång till elektronisk kommunika- tion i brottsutredningar m.m. Ju. 
  
 39. 
  
 Skog till nytta för alla? N. 
  
 40. 
  
 Rätten till mitt språk Förstärkt minoritetsskydd. Ju. 
  
 41. 
  
 Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, 
  
 integration och strukturell diskrimi- nering. Ju. 
  
 42. 
  
 Säker information. Förslag till informationssäkerhetspolitik. Fö. 
  
 43. 
  
 Vårdnad – Boende – Umgänge Barnets bästa, föräldrars ansvar. Del A + B. Ju. 
  
 44. 
  
 Powers: Hygien och redlighet i livsmedelshanteringen. Jo. 
  
 45. 
  
 Säkra förare på moped, snöskoter och terränghjuling. N. 
  
 46. 
  
 Bättre arbetslivsinriktad rehabilitering. En fusion mellan Arbetslivstjänster och Samhall Resurs AB. N. 
  
 47. 
  
 Kärnavfall – barriärerna, biosfären och samhället. M. 
  
 48. 
  
 Ett utvecklat resurstilldelningssystem för högskolans grundutbildning. U. 
  
 49. 
  
 Unionsmedborgares rörlighet inom EU. UD. 
  
 50. 
  
 Arbetskraftsinvandring till Sverige 
  
 – 
  
 befolkningsutveckling, arbetsmarknad i förändring, internationell utblick. N. 
  
 51. 
  
 Bilen, Collins, Bostaden. Hållbara laster 
  
 – 
  
 smartare konsumtion. Jo. 
  
 52. 
  
 Avgiftsfinansierad  
  
 livsmedels-, 
  djur- skydds- och foderkontroll – för en högre och jämnare kvalitet. Jo. 
  
 53. 
  
 Beskattning när tillgångar värderas till verkligt värde. Fi. 
  
 54. 
  
 Framtidens kriminalvård. Del 1+2. Ju. 
  
 55. 
  
 Bättre inomhusmiljö. M. 
  
 56. 
  
 Det blågula glashuset. 
  
 – 
  
 strukturell diskriminering i Sverige. Ju. 
  
 57. 
  
 Enhetlig eller differentierad mervärdes- skatt? + Bilagedel. Fi. 
  
 58. 
  
 Ny reglering av offentliga uppköps- erbjudanden. Ju. 
  
 59. 
  
 Miljöbalken; miljökvalitetsnormer, miljöorganisationerna i miljöprocessen och avgifter. M. 
  
 60. 
  
 Efter flodvågen – det första halvåret. Fö. 
  
 61. 
  
 Personuppgifter för samhällets behov. Fi. 
  
 62. 
  
 Anpassning av radio- och  
  
 TV-lagen 
  till den digitala tekniken. U. 
  
 63. 
  
 Tryggare leveranser. Fjärrvärme efter konkurs. M. 
  
 Statens offentliga utredningar 2005 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Säkert inlåst? 
 En granskning av rymningarna från Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004. [6] 
 Konsumentskydd vid modemkapning. [20] Storstad i rörelse. 
 Kunskapsöversikt över utvärderingar av storstadspolitikens lokala utvecklings- avtal. [29] 
 Tillgång till elektronisk kommunikation i brottsutredningar m.m. [38] 
 Rätten till mitt språk 
 Förstärkt minoritetsskydd. [40] Bortom Vi och Dom. 
 Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskrimi- nering. [41] 
 Vårdnad – Boende – Umgänge. Barnets bästa, föräldrars ansvar. 
 Del A + B. [43] 
 Framtidens kriminalvård. Del 1+2. [54] Det blågula glashuset. 
 – strukturell diskriminering i Sverige. [56] Ny reglering av offentliga uppköps- 
 erbjudanden. [58] 
 Utrikesdepartementet 
 KRUT 
 Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel.[9] 
 Effektivare handläggning av anknytnings- ärenden. [14] 
 Familjeåterförening och fri rörlighet för tredjelandsmedborgare. [15] 
 Unionsmedborgares rörlighet inom EU. [49] 
 Försvarsdepartementet 
 Behov av rörlig ledningsstödsresurs. [8] 
 Säker information. Förslag till informations- säkerhetspolitik. [42] 
 Efter flodvågen – det första halvåret. [60] 
 Socialdepartementet 
 Gränslös utmaning – alkoholpolitik i ny tid. [25] 
 Mobil med bil. Ett nytt synsätt på bilstöd och färdtjänst. + Bilaga, lättläst och Oneill. [26] 
 Socialtjänsten och den fria rörligheten. [34] 
 Finansdepartementet 
 Försvarsfastigheter – information till riksdagen och effektiv lokalförsörjning. [7] 
 Reformerat system för insättnings- garantin. [16] 
 Prospektansvar. [18] 
 Beskattningen vid omstruktureringar enligt fusionsdirektivet. [19] 
 Vinstandelar. [21] 
 Nya upphandlingsregler. [22] 
 en BRASkatt? – beskattning av avfall som förbränns. [23] 
 Dubbel bosättning för ökad rörlighet. [28] Regeringens stabsmyndigheter. [32] 
 Krav på kassaregister Effektivare utredning av ekobrott. [35] 
 Beskattning när tillgångar värderas till verkligt värde. [53] 
 Enhetlig eller differentierad mervärdes- skatt? + Bilagedel. [57] 
 Personuppgifter för samhällets behov. [61] 
 Utbildnings- och kulturdepartementet 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Riktlinjer för en ny tillståndsperiod. [1] 
 Radio och TV i allmänhetens tjänst. Finansiering och skatter. [2] 
 Sveriges tillträde till 1995 års Unidroit- konvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål. [3] 
 Bokpriskommissionens slutrapport. 
 Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter. [12] 
 Lördagsdistribution av dagstidningar. [13] Stödet till utbildningsvetenskaplig 
 forskning. [31] 
 Tolkutbildning – nya former för nya krav. [37] 
 Ett utvecklat resurstilldelningssystem för högskolans grundutbildning. [48] 
 Anpassning av radio- och  
 TV-lagen 
  till den digitala tekniken. [62] 
 Jordbruksdepartementet 
 Vem får jaga och fiska? 
 Rätt till jakt och fiske i lappmarkerna och på renbetesfjällen. [17] 
 Den svenska fiskerikontrollen – en ut- värdering. [27] 
 På väg mot ... En hållbar landsbygds- utveckling. [36] 
 Powers: Hygien och redlighet i livsmedels- hanteringen. [44] 
 Bilen, Collins, Bostaden. Hållbara laster 
 – smartare konsumtion. [51] 
 Avgiftsfinansierad  
 livsmedels-, 
  djurskydds- och foderkontroll – för en högre och jämnare kvalitet. [52] 
 Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet 
 Handla för bättre klimat. 
 Från införande till utförande. [10] 
 Lagen om byggfelsförsäkring. En utvärdering. [30] 
 Fjärrvärme och kraftvärme i framtiden. [33] 
 Kärnavfall – barriärerna, biosfären och samhället. [47] 
 Bättre inomhusmiljö. [55] 
 Miljöbalken; miljökvalitetsnormer, miljö- organisationerna i miljöprocessen och avgifter. [59] 
 Tryggare leveranser. Fjärrvärme efter konkurs. [63] 
 Näringsdepartementet 
 Liberalisering, regler och marknader. [4] Postmarknad i förändring. [5] Välfärdsverksamhet för sjömän. [11] Arbetslivsinriktad rehabilitering. 
 Framtida organisation för Arbetslivs- tjänster och Samhall Resurs AB. [24] 
 Skog till nytta för alla? [39] 
 Säkra förare på moped, snöskoter och terränghjuling. [45] 
 Bättre arbetslivsinriktad rehabilitering. En fusion mellan Arbetslivstjänster och Samhall Resurs AB. [46] 
 Arbetskraftsinvandring till Sverige 
 – befolkningsutveckling, arbetsmarknad i förändring, internationell utblick. [50]