Statens offentliga utredningar 1997:186 
 Närings- och handelsdepartementet 
 Bättre och enklare regler 
 Småföretagsdelegationens rapport 1 Stockholm 1997 
 SOU 1997:186 
 SOU och Ds kan köpas från Jackson kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Jackson Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm 
 Orderfax:  
 08-690 
  91 91 
 Ordertel:  
 08-690 
  91 90  
 E-post: 
  fritzes.order@liber.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och Varför. Statsrådsberedningen, 1993. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. 
 Broschyren kan beställas hos: 
 Regeringskansliets förvaltningsavdelning Distributionscentralen 
 103 33 Stockholm 
 Fax:  
 08-405 
  10 10 Telefon:  
 08-405 
  10 25 
  
 Norstedts Tryckeri 
  
 ISBN  
 91-38-20799-0 
  
 Stockholm 1998 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 2 
 SOU 1997:186 
 Förord 
  
 S 
  
 MÅFÖRETAGSDELEGATIONEN  
 överlämnar härmed sin första rap- port Bättre och enklare regler. Rapporten innehåller förslag om förbättringar och förenklingar på områden där många 
 småföretag upplever hinder eller överdriven byråkrati. Den base- rar sig på en bred inventering av problem och på en dialog med myndigheter, näringslivet och fackliga organisationer. Det finns i delegationen en bred samlad kompetens kring dessa frågor. Ledamöternas egna erfarenheter och nätverk har därför varit en viktig utgångspunkt. Gemensamt för de förslag som tagits fram och nu presenteras är att de av företagen själva upplevs som mycket angelägna och att vi inte ser några tunga hinder mot att de genom- förs. Förslagen innebär att onödigt krångel tas bort och att livet förenklas för småföretagen. 
 Delegationen kommer under våren att lägga fram fler förslag till konkreta regelförenklingar. Delegationen kommer även att lägga en delrapport om hur regelförenklingsarbetet bör organiseras i fram- tiden. 
 Under våren 1998 kommer delegationen också att lämna del- rapporter om: 
  
 Kompetensförsörjning i småföretag 
  
 Småföretags tillgång till information om bl.a. stödformer, forskning, regler 
  
 Riskkapitalförsörjning för småföretag 
  
 Social ekonomi och system för nätverkssamverkan mellan småföretag 
  
 Vår avsikt är att även inom dessa områden lämna konkreta för- slag baserade på företagens prioriteringar i dialog med dessa samt ledamöternas egna erfarenheter och nätverk. Inom många områ- den kommer delegationens viktigaste uppgift vara att lyfta fram problem och initiera lösningar eller föreslå processer som leder till ett mer positivt förhållningssätt gentemot småföretag. 
 Viktigt är också att småföretagsperspektivet – till nytta för alla företag – är en prioriterad utgångspunkt för arbetet i hela stats- apparaten liksom inom kommuner och landsting. Även i denna del återkommer vi med förslag under våren. 
 3 
 SOU 1997:186 
 I Småföretagsdelegationen ingår följande ledamöter: Sheppard, Dean, Hurst, Reyes, Walters, Barron,  
 Harrington, Bowers, Cortez, Chambers,  
 Woodard och Smith. Delegationen har i arbetet med denna rap- port biträtts av experterna Tucker, Lam, Walker och Hayden, samtliga från Närings- och handelsdepartementet. Inom delegationens sekretariat har Meyers och Snyder svarat för arbetet med rappor- ten. För redaktionell utformning och utskrift har Williams Svens- son svarat. 
 Delegationen föreslår att regeringen förverkligar förslagen i denna rapport. 
 Stockholm i december 1997 
 Småföretagsdelegationen 
 James 
 Ordförande 
 4 
 SOU 1997:186 
 Innehåll 
  
 Inledning 
  
 sid 
  
 Småföretagsdelegationens förslag 
  
 1 
  
 Snabbare patent 
  
 13 
  
 2 
  
 Patentskydd för enklare uppfinningar 
  
 14 
  
 3 
  
 Datalagstiftningen bör ges en mindre byråkratisk 
  
 utformning 
  
 15 
  
 4 
  
 Inför enhetligt beräkningsunderlag för ersättningarna i de 
  
 allmänna försäkringarna 
  
 16 
  
 5 
  
 Slopa onödigt uppgiftslämnande till försäkringskassan 
  
 16 
  
 6 
  
 Klargör arbetsgivarens rehabiliteringsansvar 
  
 17 
  
 7 
  
 Beskattning av tjänstebilar bör schabloniseras 
  
 19 
  
 8 
  
 Enklare registrering av företag 
  
 20 
  
 9 
  
 F-skattsedel 
  
 21 
  
 10 
  
 Förenklad självdeklaration för egenföretagare 
  
 23 
  
 11 
  
 Slopa skattetilläggen för fel i momsredovisningen 
  
 25 
  
 12 
  
 Lättnader i företagens uppgiftslämnande till myndigheter 
  
 25 
  
 13 
  
 Storleksgräns för uppgiftslämnande till SCB 
  
 26 
  
 14 
  
 Uppgifter till lägenhetsregister 
  
 27 
  
 15 
  
 Förenkling av tullprocedurerna 
  
 28 
  
 16 
  
 Slopa avgifter och byråkrati kring den obligatoriska 
  
 ventilationskontrollen 
  
 29 
  
 17 
  
 Slopa lagen om obligatorisk platsanmälan 
  
 31 
  
 18 
  
 Punktlighetsmål i myndighetsutövningen 
  
 31 
  
 5 
 SOU 1997:186 
  
 19 
  
 Prövning av kommunal kompetens att driva 
  
 affärsverksamhet 
  
 33 
  
 20 
  
 Avreglera förordnandet av ordningsvakter 
  
 35 
  
 21 
  
 Slopa behovsprövning för tandläkare 
  
 37 
  
 22 
  
 Fritt val i barn- och ungdomstandvården 
  
 38 
  
 23 
  
 Serviceboende för funktionshindrade bör bli 
  
 konkurrensneutralt 
  
 39 
  
 24 
  
 Avreglera biluthyrningen 
  
 40 
  
 25 
  
 Avreglera långväga busstrafik 
  
 40 
  
 26 
  
 Marknadsanpassa regelsystemet för tolkning 
  
 42 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1: Förslag i remissvaren 
  
 43 
  
 Bilaga 2: Småföretagsdelegationens hearing den 
  
 24 oktober 1997 
  
 85 
  
 Bilaga 3: Småföretagsdelegationen 
  
 121 
  
 6 
 SOU 1997:186 
 Inledning 
 Vårt uppdrag 
 Småföretagsdelegationen har i uppdrag att identifiera problem och föreslå åtgärder för att undanröja onödiga hinder för etablering och tillväxt i småföretag. 
 Vi började arbetet vid årsskiftet 1996/97 med att inledningsvis kartlägga och sammanställa kunskapen om mera betydande pro- blem för småföretagen. Snart organiserade vi oss kring fem huvud- frågor: regelförenkling, social ekonomi – småföretag i samverkan, tillgänglighet till information, kompetensutveckling samt kapital- försörjning. Denna första rapport rör området regelförenkling. 
 Vår syn på småföretagen 
 Vi anser det nödvändigt att anlägga ett dynamiskt perspektiv på arbetet med regelförenkling, ett perspektiv som kopplar ihop regel- förenklingen med tillväxt i ekonomin och ökad sysselsättning. Småföretagen har i våra ögon en nyckelroll för att höja välfärden. Detta hänger samman med att de bidrar till att hålla konkurrens- trycket uppe på marknaden. Betydelsen av ett sådant tryck under- stryks i våra direktiv. 
 Småföretagsdelegationen ser en mångfald av småföretag som en omistlig och starkt vitaliserande del av det marknadsekonomiska systemet. Vi ser att många nya och växande småföretag skapar ut- rymme för nya idéer och insatser. De motverkar de koncentrations- tendenser som finns i ekonomin. 
 Vi anser därför att det är av största vikt att förhindra att regler i onödan skapar etablerings- och tillväxthinder för småföretagen. De småföretag som tillåts växa ger särskilda fördelar för vår eko- nomi i form av bl.a. stordriftsfördelar och exportkraft. Regler kan ses som statsmakternas sätt att skydda olika aktörer i marknads- ekonomin. Varje enskild regel kan säkert motiveras. Det är det totala regeltrycket som är skadligt för företagsamheten, speciellt som det oftast är små företag som kommer i kläm i regeldjungeln. Regler tar en orimligt och oproportionerligt stor del av små- företagets tid i anspråk. Det lilla företaget kan inte som det stora hålla sig med specialkompetens på olika områden. Att det dess- utom finns ett samband mellan Sveriges problem med långsiktig 
 7 
 SOU 1997:186 
 tillväxt och effekterna av vissa offentliga regleringar har uppmärk- sammats av olika regeringar sedan  
 1980-talet. 
  
 Under  
 1990-talet 
  har intresset för småföretagen ökat kraftigt, både i Sverige och i EU i övrigt. Vi ser behovet av nya arbetstillfäl- len, egentligen arbetsmarknadsläget, som huvudförklaringen till detta förändrade stämningsläge. Det finns en ökad förståelse för småföretagarens begränsade resurser att sätta sig in i alltför detal- jerade regelverk och möjlighet att ägna tid åt rapportering som inte ger något tillbaka till företaget. Det finns också en ökande förståelse för att regler, som inte åsamkar ett stort företag några större besvär, i ett mindre företag kan fordra uppbyggnad av kom- petens och system som dramatiskt höjer kostnaderna för företa- gets administration. Samtidigt är det viktigt att inte på regelområdet införa sådana undantag för småföretag som skapar tröskeleffekter och tillväxthinder. Lättnader för företag under viss storlek kan föra med sig att ett företag drar sig för att växa över gränsen. Vi föror- dar därför inte några särregler för småföretag. 
 Vårt arbete 
 Med detta synsätt på småföretagens betydelse har det varit natur- ligt för oss att under vårt arbete göra utspel för kartläggning och kraftsamling i fråga om de små företagens problem på regelområdet. 
 Småföretagsdelegationen har i ett upprop våren 1997 inbjudit departement, myndigheter och intresseorganisationer att lämna förslag till regelförenklingar. Uppropet hörsammades framför allt av företagarnas egna intresseorganisationer som ingav utförliga lis- tor med förslag till förändringar. Några statliga myndigheter har som huvuduppgift att bevaka olika aspekter av företagandets vill- kor. Till dem hör t.ex. Konkurrensverket och NUTEK. Delega- tionen har också fått ett stort antal förslag från dessa myndigheter. Flera departement har redogjort för pågående utrednings- och be- redningsarbete, där småföretagens villkor särskilt uppmärksammas. Närings- och handelsdepartementet har på ett förtjänstfullt sätt löpande tillfört förslag och synpunkter, från experter i delegatio- nen och genom kontinuerliga informella kontakter. Några myn- digheter har valt att redovisa pågående översyner av sitt regelverk och har därvid framhållit hur man nu arbetar för ytterligare för- enklingar. Ett mindre antal myndigheter har strukit under att rättssäkerhetsaspekter och kvalitetskrav måste väga tyngre än hän- synen till småföretagens situation. I några fall har uppropet lett till krav på tydligare regler. Detta gäller inte minst i de fall där man upplever att reglerna hotar den enskilde företagarens rättssä- 
 8 
 SOU 1997:186 
 kerhet. Här talar vi således inte om regelförenkling utan snarare om rättvisare regler. 
 Vi har sänt ut en sammanställning av förslagen på en informell remiss (se bilaga 1). Denna skickades till dels samma instanser som fick uppropet, dels fackliga organisationer. På så sätt har möjlighe- ter getts att kommentera de förslag som kommit in från andra. Delegationen har därmed stimulerat en diskussion hos t.ex. lönta- garnas organisationer kring de förslag som väckts från arbets- givarsidan. Det är därför inte förvånande att delegationen i detta skede fått tämligen utförliga synpunkter från t.ex. LO. Det är också viktigt att understryka att den större delen av de förslag som in- kommit inte är renodlade regelförenklingar, där en enklare regel ändå skulle leda till samma mål. Tvärtom, en god del av förslagen har en laddning av ideologisk och intressepolitisk natur. Kring en ambition att förenkla onödigt komplicerade regler är det inte svårt att skapa politisk uppslutning. Men när det handlar om att göra en rimlig avvägning mellan olika politiska mål och intressen ska- par detta en situation där varje förskjutning åt något håll riskerar att leda till en debatt om vinnare och förlorare. 
 Småföretagsdelegationen anser emellertid att det vore olyckligt om ett sådant förenklat perspektiv skulle användas när våra förslag utvärderas. Vi vill anlägga ett såväl historiskt som dynamiskt per- spektiv för att driva denna diskussion mot nya insikter och slutsat- ser. Dagens regelverk är ett arv från historiska ställningstaganden till olika problem och intressen. Vissa av de problem som föranlett 
 9 
 SOU 1997:186 
 reglerna har minskat i förekomst och betydelse. I några fall kan orsakerna bakom problemen ha reducerats i betydelse och kanske till och med undanröjts. Inte minst har en höjd utbildningsnivå, och därmed en större förmåga att självständigt ta ansvar, ökat för- utsättningarna för regelverk som ser mer till att avsett resultat upp- nås, än att det sker i detalj enligt en ordning som stipuleras i of- fentliga regler. Så har t.ex. förståelsen för miljö- och säkerhetskrav gjort det möjligt att starkare betona vem som är ansvarig, mer än hur arbetet skall utföras. 
 I avvägningarna mellan olika mål och intressen är det ofta både konstruktivt och riktigt att hävda en kritisk rationalism; att olika alternativ bör värderas efter en samhällsekonomisk kalkyl. Det finns inom delegationen emellertid en förståelse för att vissa ställnings- taganden baserar sig på absoluta värden; att vissa värden inte kan tillåtas bli adderade och relativiserade. Till dem hör givetvis om- sorgen om människors liv och hälsa, men inte bara i dessa fall; absoluta värden, inte minst uttryckta i termer av rättigheter och skyldigheter, återkommer ofta i lagstiftningen. En diskussion om möjligheterna att göra en rationell kalkyl inrymmer därmed ofta en etisk bedömning. Det är därför inte alltid lätt att entydigt ut- tala sig om ett förslag skulle leda till ökad välfärd. Slutligen kan motsatta intressen ta sig uttryck i en diskussion med olika bedöm- ningar av betydelsen av skilda reglers hinder för tillväxt. Den part som upplever sig som vinnare tenderar att överdriva betydelsen, och den part som upplever sig vara förlorare försöker hitta stöd för att den aktuella regeln mycket väl går att förena med fram- gångsrik näringsverksamhet. Debatten fokuserar därför ofta mer på tillförlitligheten i bedömningarna av regelns betydelse, än på den mer grundläggande frågan om regeln ger ett positivt eller ne- gativt incitament för småföretagen. 
 Det dynamiska perspektivet kopplar ihop avreglering med till- växt i ekonomin samt ökad sysselsättning. Det dynamiska per- spektivet är också det som vägleder delegationen i synen på regler som inte är konkurrensneutrala eller som skyddar monopol. Un- der de senaste årtiondena har kunskaperna om den offentliga sek- torns funktionssätt ökat dramatiskt. Forskningen har gjort fram- steg och analysen har förfinats. Inte minst gäller detta synen på den offentliga sektorns olika roller: reglerande, finansierande, pro- ducerande, fördelande och utövande tillsyn.  
 Mål–medel 
  analys har ofta lett fram till slutsatser där den offentliga sektorn har avträtt produktionsmonopol, men ändå upprätthållit viktiga mål genom att formulera regler, ge styrande subventioner och utöva tillsyn. För närvarande pågår diskussionen om den offentliga sektorn inte 
 10 
 SOU 1997:186 
 bara skall avträda monopol, utan helt lämna producerande upp- gifter. Många av de förslag som inkommit till oss har handlat om just detta: offentlig anbudsupphandling av tjänster som traditio- nellt utförts i egen regi. 
 Småföretagsdelegationen genomförde den 24 oktober 1997 en hearing med representanter för departement, myndigheter och in- tresseorganisationer (se bilaga 2). Denna hearing har fått stor upp- märksamhet i massmedia och delegationen har lyckats föra upp flera av de frågor som kommit fram genom uppropet på det of- fentliga samtalets dagordning. 
 Denna rapport är således ett av flera uttryck för resultatet av delegationens arbete med regelförenkling. När delegationen ge- nom rapporten nu sammanfattar diskussionen kring ett antal av de förslag om regelförenkling som kommit fram bör det framhål- las följande. 
 Delegationens uppdrag är inte att framlägga helt färdiga förslag till nya och förenklade regler. Flera av delegationens förslag behö- ver därför beredas ytterligare. Det får inte tolkas som ett uttryck för försiktighet, utan skall ses för vad det är – en medveten och självklar begränsning i delegationens arbete. Det hade inte varit möjligt att täcka in alla de områden som tas upp i rapporten, om delegationen samtidigt skulle ha lämnat förslag till ny lagtext. Detaljerade ändringsförslag kräver i regel stora arbetsinsatser och resurser samt tar lång tid i fråga om varje enskilt område. Att söka arbeta fram sådana förslag skulle förlama vår möjlighet att verk- samt arbeta för en nyordning som kan skapa praktiska resultat av betydelse. Med våra förslag vill vi starta förändringsprocesser. I dessa är det möjligt att låta olika intressen komma till tals och ta till vara nya insikter och erfarenheter som bör påverka de enskilda regelsystemens utformning eller tillämpning. 
 Vi har i enlighet med vårt uppdrag identifierat ett betydande antal regelområden där det finns stora problem för småföretagen. På vissa av dessa områden är det möjligt att relativt snabbt komma fram till ett ställningstagande. Dessa presenteras i denna rapport. Andra regelproblem som kommit fram är mer komplexa. Till dessa återkommer vi under våren 1998. 
 Våra generella iakttagelser på detta stadium av arbetet är föl- jande. 
 Vi bedömer att problemen för småföretagsutvecklingen sanno- likt är alltför komplexa för att kunna lösas genom att man begrän- sar sig till att identifiera ett antal problemområden när det gäller regelsystem samt vidta åtgärder kopplade till dessa. Detta sam- manhänger med att den regelmassa som berör företagen är oer- 
 11 
 SOU 1997:186 
 hört stor. Även sektorsåtgärder på ganska bred front blir därmed något av punktinsatser i förhållande till regelområdets storlek. Vi bedömer vidare att hittillsvarande skilda insatser för regel- reformering inte förslår när man vill få till stånd betydande för- ändringar och en snabbare takt i arbetet. I dagens läge behövs det mer än någonsin nya kraftfulla åtgärder också för regelreformering för att främja tillväxten och öka arbetstillfällena. 
 Mot denna bakgrund har vi i vår analys kommit fram till att det krävs både sektorsvisa förändringar i ett kortare perspektiv och 
 – därutöver – en långsiktig strategi för arbetet med regelförenkling. Denna rapport innebär inte att Småföretagsdelegationen läm- nar dessa frågor bakom sig. Vi avser att under 1998 lämna fler regelförenklingsförslag. Vi tror dock att Sverige, för att komma tillrätta med den ständigt ökande regelmassan, behöver en lång- siktig strategi för att systematiskt och varaktigt minska regelmassan. Det är vår avsikt att presentera ett förslag till en sådan strategi i en kommande rapport under våren 1998. I detta arbete avser vi bl.a. att uppmärksamma institutionella förhållanden, regelproduk- tionens organisation samt frågor om kommunikation och infor- 
 mation. 
 12 
 SOU 1997:186 
 Förslag 
 Snabbare patent 
 Främjandet av innovationer är självfallet en viktig del av en poli- tik för ökad tillväxt. Många mindre företag skapas kring ett be- gränsat antal unika innovationer. Patentinstitutet är av stor bety- delse för att skydda den unika innovationen under den period som den utvecklas tekniskt och kommersiellt. 
 För en stor del av patentärendena noteras emellertid mycket långa handläggningstider. Detta har kritiserats av Företagarnas Riksorganisation, som bland annat pekar på de kostnader som väntetiden åsamkar den sökande. Det handlar inte minst om rän- tekostnader på nedlagda investeringar. Men det handlar självfallet också om likviditet. Om avståndet mellan nedlagd investering och intjänande är långt, riskerar företaget att hamna i likviditetsbrist. Konkurrensverket har understrukit att handläggningstiderna för patentärenden även har betydelse för de innovativa företagens konkurrensmöjligheter. Viktigt är också att kostnaderna för att ta och upprätthålla patent kan hållas så låga som möjligt. 
 En av orsakerna till utsträckta handläggningstider är den kom- plexitet som präglar patentinstitutet. Patent- och registreringsverket 
 13 
 SOU 1997:186 
 understryker att den svenska lagstiftningen är utformad och till- lämpas i harmoni med internationella konventioner. Långa handläggningstider är heller inte ovanliga i andra länder som an- slutit sig till dessa konventioner. Men det kan konstateras att handläggningstiderna varierar kraftigt och att de i många fall mins- kats dramatiskt med nya arbetsmetoder.  
 EU-kommissionen 
  har uttalat som sin ambition att verka för en förenklad hantering i hela Europa. 
 Läkemedelsverket hanterar en lagstiftning som liknar patent- rätten. Läkemedelsverket är internationellt ledande när det gäller korta handläggningstider. Genom tillämpning av flödesanalys har verket kunnat reducera handläggningstiden, utan att det krävt mer resurser eller äventyrat rättssäkerhet och kvalitetskrav. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att regeringen ger Riksrevisions- verket i uppdrag att granska handläggningstiderna hos Patent- och registreringsverket samt se över kostnaderna för att erhålla och upprätthålla patent. I nästa regleringsbrev till PRV bör regeringen ställa krav på en redovisning av hur verket varaktigt kan sänka handläggningstiderna och hur man skaffat kompetens för att säkra detta mål. 
 Patentskydd för enklare uppfinningar 
 Livscykeln för nya produkter blir allt kortare. I tolv av EU:s fem- ton medlemsländer har man valt att möta behovet av ett snab- bare, enklare och billigare skydd för kortlivade produkter med ett särskilt bruksmönsterskydd. Det är, förutom Sverige, Storbritan- nien och Luxemburg som valt att avstå från denna lösning. Företagarnas Riksorganisation menar att det framför allt är de små företagen som har behov av detta. Konkurrensverket hävdar rakt motsatt uppfattning, dvs. att ett sådant skydd främst skulle nytt- jas av stora företag, till men för de små och medelstora företagen. 
 Frågan har behandlats i den statliga Bruksmönsterutredningen (dir. 1989:62) som lades ned eftersom det ansågs att det inte fanns något intresse för ett sådant skydd i Sverige. Konkurrensverket menar att det inte framkommit ytterligare behov sedan utredningen behandlade frågan. Företagarnas Riksorganistion har vidhållit sin uppfattning. 
  
 EU-kommissionen 
  har också förordat denna typ av skydd i en grönbok – Bruksmodellskydd (Com (95) 370 final, Parker Models in the Single Market). Detta är en viktig orsak till det breda genomslaget i  
 EU-länderna. 
  PRV 
 14 
 SOU 1997:186 
 har i ett brev till Småföretagsdelegationen (dnr 97/55) uttalat en avvaktande hållning till bruksmodellskydd. Aspekter på konkur- rens mellan företag i olika  
 EU-länder 
  har ännu inte varit föremål för ingående analys av Konkurrensverket. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att ett enklare skydd för upp- finningar efter den modell som förordas i EU:s grönbok Bruks- modellskydd införs i Sverige. 
  
 Datalagstiftningen bör ges en mindre byråkratisk utformning 
 Datalagen (SFS 1973:289, omtryck 1992:446) reglerar dataregis- ter som innehåller personuppgifter. Den som ansvarar för registret betalar en årlig licensavgift till Datainspektionen. I vissa fall krävs även ett särskilt tillstånd. 
 Datalagen tillkom vid en tidpunkt då de datorer som förekom vanligtvis användes för administrativa rutiner och statistik. Dato- rerna hanterade ofta stora personregister och många människor var oroliga för att data i olika register skulle samköras så att myn- digheter och företag skulle kunna ha näst intill alla fakta samlade om en person. Lagen tillkom för att värna den personliga integriteten. 
 Sedan lagens tillkomst har datorernas användningsområde vid- gats väsentligt och antalet datorer mångdubblats i och med persondatorernas intåg. I stort sett varje persondator har filer som skulle kunna klassas som personregister. Tiotusentals register- program har installerats på persondatorerna utan att användarna ens haft en tanke på att personregister kräver licens. Varje normalt företag har register över kunder, anställda och leverantörer. Långt ifrån alla företag följer lagen och ansöker om licens hos Datain- spektionen. Tillsynen av de företag som anmält register är mini- mal. Risken är liten att de som bryter mot lagen skall upptäckas och än mindre riskerar de att lagföras. 
 Mot bakgrund av dessa problem är det därför glädjande att en ny lagstiftning om personuppgifter förbereds. Det förslag till lag som nu bearbetas för en proposition till riksdagen är huvudsakli- gen att betrakta som ett försök att snabbt uppfylla kraven i ett EG- direktiv. Ambitionen är enligt Småföretagsdelegationens mening inte tillräckligt stark när det gäller att direkt genom skrivningar i lagtexten tillvarata möjligheterna till förenklingar. 
 Vidare är Småföretagsdelegationen förvånad över att inte några beräkningar redovisats av de kostnader som de föreslagna reglerna kommer att medföra för de 100  
 000-tals 
  företag som berörs. 
 15 
 SOU 1997:186 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att regeringen i det fortsatta ar- betet med den nya personuppgiftslagstiftningen ser till att den svenska hanteringen av  
 EG-direktiven 
  inte blir mer byråkratisk än absolut nödvändigt. Den bör dessutom aktivt påverka EU till en mer tidsenlig och företagarvänlig lagstiftning på området. 
 Inför enhetligt beräkningsunderlag för ersättningarna i de allmänna försäkringarna 
 Det finns ett beräkningsunderlag för sjukförsäkringen och ett an- nat för arbetskadeförsäkringen. Om ett sjukfall klassas om till ar- betsskada måste försäkringskassan göra om beräkningen, vilket ofta medför att företagen belastas med frågor om t.ex. vilka kostnadsersättningar som utgivits. Det vore onekligen en förenk- ling om ersättningen i båda fallen baserades på den verkliga in- komsten under de senaste fem åren. 
 Reglerna för sjukförsäkringen har ändrats under de senaste åren medan reglerna har behållits i arbetsskadeförsäkringen, detta i av- vaktan på den översyn som för närvarande sker av arbetsskade- försäkringen (dir. 1997:91). Den särskilde utredaren skall redo- visa sitt uppdrag den 30 januari 1998. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att samma beräkningsunderlag används i båda försäkringarna. Delegationen tar inte ställning till hur samordningen bör ske. Regeringen bör klargöra att arbetsskade- utredningen är oförhindrad att föreslå förändringar även i sjukförsäkringslagen om detta gagnar samordningen. 
  
 Slopa onödigt uppgiftslämnande till försäkringskassan 
 Sjuklöneperioden omfattar de första 14 dagarna av ett sjukfall. Under denna period betalar arbetsgivaren sjuklön till den anställde. Först därefter utbetalas sjukpenning från försäkringskassa. För personer som omfattas av det särskilda högriskskyddet gäller sär- skilda regler. 
 Det finns en önskan från många företagare att sjukfrånvaro som täcks av arbetsgivaren under sjuklöneperioden inte skall behöva rapporteras till försäkringskassan. Värdet för arbetsgivaren av denna inrapportering är minimalt. Däremot har samhället ett välgrun- dat intresse av en tillförlitlig statistik över sjukskrivningar och hälsoläge. Intresset är självfallet extra stort när ersättningsnivåer och incitamentssystem undergår så kraftiga förändringar som för närvarande. Statistiken har inget egenvärde, utan utgör underlag 
 16 
 SOU 1997:186 
 för slutsatser om behovet av ytterligare förändringar i regelsystemet. Det är dock viktigt att påpeka skillnaden mellan rapportering som underlag för enskilda utbetalningar och rapportering som underlag för statistik. För statistiken kan urvalsundersökningar vara helt tillräckliga. Det är också viktigt att påpeka att endast ca 30 procent av de kortvariga sjukfallen rapporteras. Det ger knappast ett tillförlitligt underlag för att bedöma de korta sjukdomsfallens utveckling. Det finns tvärtom anledning att misstänka att de sva- rande företagen inte är representativa för hela populationen och att statistiken därför innehåller systematiska fel. Slutsatsen blir att rapporteringen är onödigt byråkratisk och att den innebär ett me- 
 ningslöst merarbete för både försäkringskassorna och företagen. I sjuk- och arbetsskadekommitténs betänkande En allmän och 
 aktiv försäkring vid sjukdom och rehabilitering (SOU 1996:113) presenterades två alternativa förslag vad gäller information om den korta sjukfrånvaron, dvs. sjukfrånvaro under sjuklöneperioden. Det första innebär att informationsinsamlingen utökas, det andra ut- gör en kombination av dagens system och ett urvalssystem. Kom- mittén föreslog att Statistiska Centralbyrån (SCB) skulle ta fram ett sådant kombinationssystem. 
 Arbetarskyddsstyrelsen och Riksförsäkringsverket fick i juni 1997 i uppdrag att i samråd med SCB utarbeta ett system som täcker samhällets behov av information om frånvaron under sjuklöne- perioden och arbetsskador. Särskilt de små företagens uppgifts- lämnarbörda skulle beaktas. I uppdraget konstaterades att statisti- Wilson över hälsoläget, sjukskrivningarna och kostnaderna för den korta sjukfrånvaron behöver förbättras. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att företagens obligatoriska uppgiftslämnande upphör. Delegationen föreslår vidare att total- undersökningen avseende sjukskrivningar och hälsoläge ersätts med urvalsundersökningar och att undersökningar av kostnader för sjuk- frånvaron inkluderas vid behov. Vid en viss nivå på urvalet blir materialet endast marginellt mer tillförlitligt av att fler respondenter tillförs. De medel som anslås för denna typ av undersökningar används sannolikt bättre om urvalsundersökningen kompletteras med fördjupande intervjuer och analyser av data i materialet. De- legationen anser att det vore en ren produktivitetsförlust att hålla fast vid metoden med totalundersökningar. 
  
 Klargör arbetsgivarens rehabiliteringsansvar 
 Arbetsgivarna har givits ett långtgående åtgärds- och kostnadsan- svar för rehabilitering av anställda. Självfallet har arbetsgivaren större 
  
 2  
 17-1681 
  
 17 
  
 SOU 1997:186 
 förutsättningar än försäkringskassan att upptäcka tecken på ohälsa hos de anställda. Arbetsgivaren kan också enklare se vilka föränd- ringar som kan genomföras på arbetsplatsen för att underlätta den anställdes situation. 
 Kompetensen i rehabiliteringsfrågor, som i hög grad dessutom är en resursfråga, är emellertid mycket ojämnt spridd bland ar- betsgivarna. Det är framför allt de mindre företagen som har svårt att upprätthålla underlag för särskilda tjänster inom företaget som handhar dessa frågor. 
 SAF menar att ansvaret för en anställds rehabilitering borde avgränsas till de åtgärder som kan vidtas på arbetsstället och att i övrigt respektive försäkring skulle täcka utrednings- och kostnads- ansvaret. Socialstyrelsen å sin sida anser emellertid att arbetsgiva- rens ansvar inte bör begränsas, eftersom detta skulle minska ar- betsgivarens intresse för tidig rehabilitering. 
 En vanlig facklig synpunkt är att arbetsgivaren måste ta ansvar för de konsekvenser som dålig arbetsmiljö och säkerhet leder till. De menar därför att arbetsgivaren bör behålla sitt rehabiliterings- ansvar. 
  
 AGRA-utredningen 
  (dir. 1990:90) har fått i uppdrag att ut- reda arbetsgivarens åtgärds- och kostnadsansvar vid rehabilitering. De fackliga organisationerna, bland andra LO, är representerade i utredningens referensgrupp. Utredningen skall lämna sitt förslag den 30 januari 1998. Utredningen skall bl.a. föreslå vid vilken tidpunkt arbetsgivarens ansvar skall inträda och hur långt detta ansvar skall sträcka sig. Den skall vidare belysa företagens olika förutsättningar att fullgöra ett rehabiliteringsansvar beroende på företagens storlek. Den skall även undersöka övervägande om sanktionsmöjligheter om företaget inte tar sitt ansvar. Slutligen skall gränsen mellan det rehabiliteringsansvar som åligger arbets- givaren och det som i första hand ankommer på försäkringskassan utredas. 
 Småföretagsdelegationen har varit i kontakt med utredningen och vill till denna understryka vikten av att företagen upplever rehabiliteringsansvaret som rättvist; att företagets arbetsmiljö på något sätt har en betydelse för problemets uppkomst och även dess lös- ning. Det bör klargöras att arbetgivaren inte bör ha något ansvar för sådana skador som arbetstagaren fått på sin fritid och således ej kan ha ansvaret för större rehabiliteringsutredningar om arbetstagaren. Det får inte vara så att en effekt av detta ansvar blir att arbetsgivaren vid anställnings ingående väljer bort sådana personer som har ärft- ligt påbrå, på annat sätt är disponerade för sjukdom, har behandlats för missbruk med risk för återfall eller utövar idrott. 
 18 
 SOU 1997:186 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att den särskilde utredaren spe- ciellt beaktar de mindre företagens begränsade möjligheter att hålla sig med särskild kompetens i rehabiliteringsfrågor. Delegationen poängterar vidare att rehabiliteringsansvaret bör definieras på ett sådant sätt att det upplevs som rättvist och skapar incitament sna- rare än ger ett godtyckligt utfall. 
 Beskattning av tjänstebilar bör schabloniseras 
 Reglerna för förmånsbeskattning av tjänstebil ändrades vid års- skiftet 1996/1997. Tidigare uppskattades värdet av att den anställ- des arbetsgivare betalade bil och drivmedel till ett schablonbelopp. Nu ingår inte längre drivmedel i detta schablonbelopp. Den an- ställde är tvungen att föra körjournal och specificera antal körda mil i tjänsten för att inte tvingas skatta för bensinförmånen som för lön. 
 Motivet till förändringen är att det tidigare systemet stimule- rade förmånstagaren att använda bilen mycket privat. 
 Reglerna innebär när det gäller kravet på förande av körjournal en återgång till de regler som gällde fram till slutet av  
 1980-talet. 
  Skattemyndigheterna hade betydande svårigheter att kontrollera om körjournalerna innehöll riktiga uppgifter. Dessutom var granskningen av dessa uppgifter mycket tidskrävande. Systemet stimulerade inkomsttagarna till oärlighet i uppgiftslämnandet. Systemet har således en förförande, men endast skenbar, exakthet. 
 Tjänstebilsinnehavaren och företaget tvingas ägna mycket tid åt att administrera denna redovisning. Återgången innebär att små- 
 19 
 SOU 1997:186 
 företagare som skaffat leasingbil i företaget för att kunna ha ett bekvämt bilinnehav med mer tid över till företagandet, nu tvingas ägna betydande tid åt ifyllande av blanketter. 
 Vid beräkningen av bilförmånen har omfattande analysarbete lagts ner för att rätt bedöma räntenivåns och olika extrautrust- ningars betydelse. Ingen som helst analys har emellertid ägnats åt den alternativintäkt som en företagare kan ha om han kan kon- centrera sig på att skaffa jobb i stället för att räkna kilometrar. 
 Finansdepartementet menar att i och med att reglerna om bil- förmån nyligen setts över skulle inte förändringar av regelsystemet vara aktuellt nu. Småföretagsdelegationen menar att det just är resultatet av denna översyn, dvs. den nya lagen, som nu skapar stora problem. 
 Många politiska företrädare har uppfattat kritiken mot de nya reglerna som uttryck för att tjänstebilsinnehavarna förlorat ett eko- nomiskt privilegium. Det är emellertid ett faktum att reglerna gjort det krångligare att driva småföretag. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att en ny översyn genomförs snarast för att granska den ökade tidsåtgång som drabbar småfö- retagare med de nya reglerna. I detta sammanhang bör kostnaden för denna byråkratisering också beaktas. Delegationen menar att det inte kan uteslutas att många småföretagare skulle vara beredda att betala ett högre schablonbelopp bara man slipper att adminis- trera en omfattande körjournalsredovisning. 
  
 Enklare registrering av företag 
 Det är Småföretagsdelegationens uppfattning att det i Sverige är onödigt krångligt att starta företag. Vid firmagrundandet är det viktigt att företagaren kan lägga ned så mycket tid och energi som möjligt på att utveckla affärsidén. Han eller hon bör därför avlas- tas från tidskrävande informationssökning om vilka tillstånd som behövs. 
 Småföretagsdelegationen ser på detta område Kanada som ett föregångsland. Där kan nyföretagare via egen dator, kommunens näringslivskontor eller statligt bibliotek registrera sitt företag med namn, anmäla sig för olika skatter och försäkringskassa samt ordna ytterligare nödvändiga tillstånd. Enligt uppgift tar hela procedu- ren ca 20 minuter. Ett förslag med detta innehåll har redan över- lämnats till näringsministern (dnr 97/70). 
 20 
 SOU 1997:186 
 Småföretagsdelegationen anser att procedurerna vid registrering av företag skall förenklas på följande sätt: 
  
 En person som vill starta företag bör endast behöva kontakta  
  
 en  
 myndighet. Det bör ligga på den kontaktade myndighe- ten att se till att  
 samtliga  
 andra berörda myndigheter blir in- formerade om det nyregistrerade företaget. Behöver företaga- ren exempelvis registreras i arbetsgivarregistret eller ansöka om  
 F-skattsedel 
  kontaktas automatiskt skattemyndigheten, som är ansvarig för dessa områden. Förfarandet skall gälla alla bolagsformer. 
  
 Denna registrering bör kunna skötas via Internet. 
  
 Internetansluten dator bör finnas tillgänglig för detta ända- mål på kommunernas näringslivskontor eller motsvarande. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att proceduren vid registrering av företag förenklas så att endast en myndighet behöver kontaktas samt att detta kan skötas via Internet. 
  
 F-skattsedel 
  
 Den förändrade arbetsmarknaden möjliggör för många människor att starta eget företag. De som är arbetslösa uppmuntras att starta eget genom särskilda bidrag. Många nya företag tillkommer ge- nom utbrytningar ur existerande företag. De senaste decennierna har i hög grad kännetecknats av att de större företagen knoppat av olika specialistfunktioner och att dessa sedan anlitats på uppdrags- basis. Många anställda har på eget initiativ brutit sig ut för att starta uppdragsverksamhet, med den gamla arbetsgivaren som huvudkund. En i det större företaget artfrämmande verksamhet, som datasupport eller personaltidning, utförs därefter i en profes- sionell miljö där specialisten samverkar med andra i samma pro- fession. Den tidigare anställde upplever sig ofta stimulerad och företaget får bättre leveranser. I en del fall har den anställde startat eget sedan den gamle arbetsgivaren deklarerat att det inte finns tillräckligt med jobb för att behålla personen som anställd, men att företaget kan erbjuda begränsad basefterfrågan om vederbö- rande startar eget. 
 Den som startar eget måste ansöka om att få  
 F-skattsedel. 
  Skatte- myndigheten gör därvid en prövning där man söker utesluta att det inte handlar om att kringgå ett anställningsförhållande. Den sökande måste därför redovisa en tänkt kundkrets som består av fler än t.ex. en tidigare arbetsgivare. 
 21 
 SOU 1997:186 
 Det är självfallet ett fackligt intresse att det inte öppnas smitvägar som skulle undergräva de anställdas rättigheter enligt lag och av- tal. Det finns en misstanke att ett fritt tilldelande av  
 F-skattsedel 
  till alla som så begär skulle skapa en flod av missförhållanden. 
 Från skattemyndigheternas sida är det självfallet också av in- tresse att inte öppna möjligheter som innebär att utrymmet för skatteflykt och skattebrott väsentligt skulle öka. 
 För många av dem som söker  
 F-skattsedel 
  ser emellertid verk- ligheten annorlunda ut. Det är ofta svårt att bedöma vilka nya kunder man skall få som företagare. Avknoppning är en högst normal väg till nyföretagande. Att ett företag inledningsvis endast har en kund får inte hindra dess etablering. För den som först beviljats  
 starta-eget-bidrag 
  framstår staten som inkonsekvent om man sedan blir nekad  
 F-skattsedel. 
  
 SAF önskar att alla som vill starta eget ges  
 F-skattsedel 
  och menar att självständighetsbegreppet upplevs som otidsenligt. Staten borde i stället kontrollera att alla som har  
 F-skattsedel 
  följer gällande regler. Om man hindrar någon från att starta eget har man inte givit vederbörande en chans att visa att det går. 
 Företagarnas Riksorganisation anser att den som söker  
 F-skatt- 
  sedel samtidigt bör få firmanamnet registrerat hos PRV. 
 NUTEK menar att ifyllandet av skatte- och avgiftsanmälan är för komplicerad för många nyföretagare. Både blanketten och åt- följande information borde förenklas. 
 Konkurrensverket är positiv till översyn av reglerna och menar att kravet på ett visst antal uppdragsgivare/kunder bör slopas eller ändras för att underlätta företagsetablering. 
 LO menar att det måste finnas regler som hindrar anställda att kalla sig företagare. 
 Skatteministern har till delegationen låtit meddela att reglerna om utfärdande av  
 F-skattsedel 
  är under översyn. Tanken är att underlätta nyföretagande. Förslag kommer att presenteras i pro- position 1997/98:33. Dessutom ser Riksskatteverket över begrep- pet näringsverksamhet, inklusive det s.k. självständighetsrekvisitet. Denna översyn beräknas vara klar till i mitten av april 1998. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att pågående översyn skall be- akta möjligheten att bevaka kravet på självständighet genom upp- följning i stället för genom restriktivt beviljande av  
  
 F-skattsedel. 
  
  Blanketten för skatte- och avgiftsanmälan bör förenklas. 
  
 22 
 SOU 1997:186 
 Förenklad självdeklaration för egenföretagare 
 Nästan ingen av landets 700 000 egenföretagare klarar deklaratio- nen själv utan tar hjälp. Problemen med självdeklarationen har samband med de krav som ställs på bokföring och bokslut. Flera förslag finns om att införa förenklade deklarations- och bokförings- regler. 
 Företagarnas Riksorganisation anser att en frivillig förenklad självdeklaration skall införas för i första hand enskilda firmor och handelsbolag som omsätter mindre än t.ex. 1,5 Mkr och som sak- nar såväl anställda som fast egendom. När de så önskar skall de kunna övergå till den vanliga deklarationen. Den förenklade de- klarationen bör enligt FR ha följande inslag: 
  
 Kontantmetod 
  
 Direktavskrivning upp till åtminstone ett men helst två bas- belopp 
  
 Lager och pågående arbeten under ett eller två basbelopp be- höver ej tas upp som tillgång 
  
 Slopad periodisering vid årsskiftet 
  
 Slopad negativ räntefördelning 
  
 Den positiva räntefördelningen kan växlas mot höjd periodiseringsfond till t.ex. 35 procent 
  
 I samband med införandet av förenklad självdeklaration bör även ett Bokförings- och deklarationspaket tas fram för att möjliggöra för företagaren att själv klara bokföringen och de- klarationen. Därigenom undviker företaget kostnader på 7  
  
 000–15 
  000 kronor. Paketet bör ha följande innehåll: 
  
 Ett förslag till förenklad kontoplan. I många fall räcker tio konton för att bokföra och redovisa en verksamhet. Tydliga instruktioner om vad som skall bokföras på kontona bör medfölja. 
  
 En direkt koppling mellan kontona och deklarationsblan- ketten samt den beskattningsbara inkomsten. 
  
 Tydliga definitioner och förklaringar av begrepp och vad de olika fälten på deklarationsblanketten avser. 
  
 LO och Konkurrensverket instämmer i huvuddragen i Företagarnas Riksorganisations förslag. 
 SAF har framfört ett liknande förslag i rapporten Förenklade skatteregler för småföretag. SAF uppskattar att småföretagare kan spara  
 20–50 
  procent av tiden som går åt till bokföring, invente- ring, bokslut och deklaration om förenklade regler införs. 
 Riksskatteverket lade för två år sedan fram rapporten Förslag till förenklingar i skattelagstiftningen (RSV 1995:10) där det pre- 
 23 
 SOU 1997:186 
 senterade liknande förslag vad gäller deklaration för dessa företag. Den s.k. Förenklingsutredningen har till uppgift att utvärdera och se över skattereglerna för enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag (dir 1996:78). En uppgift är att överväga ett för- enklat deklarations- och redovisningsförfarande för de allra minsta företagen. Utredningen skall vidare utreda möjligheterna till för- enklingar i det befintliga systemet. Utredningen har nyligen pre- senterat ett delbetänkande (SOU 1997:178) med förslag i denna 
 riktning. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att regeringen anlägger en hel- hetssyn i kraven på småföretagarnas redovisning, bokslut och de- klaration. Ambitionen bör vara att göra reglerna så enkla att de flesta företagare kan klara sitt bokslut och sin deklaration utan kostsam hjälp utifrån. Regeringen bör i tilläggsdirektiv till förenklingsutredningen också uppdra till denna att överväga hu- ruvida staten kan medverka i ett utvecklingsarbete för ett förenk- lat  
 bokförings-, 
  boksluts- och deklarationspaket. 
 24 
 SOU 1997:186 
 Slopa skattetilläggen för fel i momsredovisningen 
 Den skattskyldige påförs skattetillägg vid fel i momsredovisningen, även i de fall där staten inte förlorat pengar eller förlusten varit försumbar. Skattetilläggen kan vara mycket stora. Detta är mycket stötande. 
 I prop. 1997/98:10 föreslås en halvering av skattetillägg som har sin grund i periodiseringsfel. I propositionen aviseras också en översyn av skattetilläggsinstitutet i sin helhet. Utredningen kom- mer att tillsättas före 1997 års utgång. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att skattetillägg skall slopas helt i de fall periodiseringsfelen inte varit till statens nackdel eller är av försumbart belopp. Delegationen anser att skattetillägg i dessa fall uppenbart strider mot det allmänna rättsmedvetandet. Skattetill- lägg måste stå i rimlig proportion till statens förlust. 
 Lättnader i företagens uppgiftslämnande till myndigheter 
 Grunddatabasutredningen föreslog nyligen i sitt slutbetänkande (SOU 1997:146) att vissa grunddata om företagen skall förvaltas av Patent- och registreringsverket (PRV). Dessa grunddata skall vara offentliga och om myndigheter eller andra behöver dessa data hämtas de direkt från PRV. Företagen kommer med detta system att avlastas från en del av sitt uppgiftslämnande till myndigheter. Är en viss uppgift grunddata skall ett företag kunna neka att lämna ut den till en myndighet en andra gång, och i stället hänvisa till PRV. 
 25 
 SOU 1997:186 
 Uppgiftslämnande till olika myndigheter tar en orimligt stor del av småföretagarens tid i anspråk. Statskontoret föreslog i en rapport (1995:4) en samhällsekonomisk studie av hur mycket fö- retagens uppgiftslämnande kostar samhället totalt. Någon sådan studie har ännu inte gjorts i Sverige men väl i några andra jämför- bara länder. Dessa visar att uppgiftslämnarkostnaden för företag kan motsvara 2 procent av BNP, vilket för Sverige motsvarar 25 miljarder kronor/år. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att åtgärder för att minska och förenkla företagens uppgiftslämnande genomförs i enlighet med Grunddatabasutredningens förslag. Vi menar emellertid att grup- pen av uppgifter som utredningen vill klassa som grunddata är för liten. Mer borde kunna ingå. Att verka för en skyndsam ökning av antalet grunddata blir en viktig uppgift för den nämnd som enligt utredningens förslag skall inrättas. Det är vidare viktigt att företa- get som lämnat grunddata ges fullständig och kostnadsfri insyn i registret för att enkelt kunna kontrollera uppgifterna och vid be- hov begära att felaktigheter rättas till. 
 Storleksgräns för uppgiftslämnande till SCB 
 Företagarnas Riksorganisation anser att all period- och årsstatistik till SCB endast bör omfatta företag med fler än 200 anställda ef- tersom mindre företag saknar resurser att uppfylla SCB:s krav. 
 Om alla småföretag skulle försvinna ur statistiken skulle detta emellertid få följder som småföretagen själva heller inte skulle vara betjänta av. Statistiken bildar underlag för beslut inom stat och kommun. Ett sämre beslutsunderlag riskerar att leda till sämre 
 26 
 SOU 1997:186 
 beslut. Naturvårdsverket skriver t.ex. att en stor del av industrins miljöbelastning kommer från små företag och att alltför stora be- gränsningar i underlaget till statistiken kan få negativa följder för såväl företagen som miljön. 
 Finansdepartementet kan inte uttala sig om det blir tillräckligt statistiskt urval om man minskar antalet uppgiftslämnare. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att ett noggrannare urval sker vid undersökningar som riktar sig till småföretag. Sålunda bör ur- valstätheten varieras i olika strata på ett sådant sätt att de segment av småföretag som saknar problem inte behöver störas. 
 Uppgifter till lägenhetsregister 
 Försöksverksamhet med lägenhetsregister förekommer på två stäl- len. Försöket skall visa hur lägenhetsregistret kan ersätta Folk- och bostadsräkningen. Anledningen till att vissa uppgifter lagts på fastighetsägarna är att man bl.a. vill komma till rätta med bidrags- fusk. 
 Sveriges Fastighetsägareförbund är kritiskt mot lägenhetsregistret som ställer stora krav på uppgiftslämnande från fastighetsägarna. 
 Kritiken avser såväl nyttan av den statistik som kan utvinnas ur registret som sättet att samla in informationen. Förbundet har svårt att se till vad stat och kommun skall använda detaljerad statistik om lägenheternas standard, t.ex. förekomsten av kylskåp. Denna typ av statistik spelade stor roll under den tid då landet hade en stor andel omoderna lägenheter och då bostadspolitiken styrde ny- och ombyggnader med räntesubventioner som villkorades med uppfyllande av olika normer för bostadsstandard. Denna bostads- politik har varit så framgångsrik att bostadsbeståndet kan betrak- tas som helt moderniserat. De styrande lånenormerna har också avvecklats. Det kan därför ifrågasättas varför ett beslutsunderlag skall tas fram på ett område där det inte längre fattas några beslut. Den fortlöpande kontroll som behöver göras för att uppfatta om nya kvalitetsproblem uppstår bör därför kunna byggas upp ge- nom urvalsundersökningar. 
 Lägenhetsregistret fångar upp om personers faktiska boende överensstämmer med deras mantalsskrivningsadress. Fastighets- ägareförbundet anför att registret därmed kan komma att stå i strid med krav på personlig integritet. 
 Småföretagsdelegationen anser det vara fel att ersätta Folk- och bostadsräkningen med informationsinhämtning från fastighetsägar- na. Det är inte rimligt att fastighetsägare skall driva in uppgifter 
 27 
 SOU 1997:186 
 kring vilka som bor i fastigheten – det är integritetskränkande och kommer att behäftas med så många fel att det blir meningslöst. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att fastighetsägare inte skall ha skyldighet att driva in uppgifter kring vilka som bor i en fastighet eller vilken utrustning de boende själva monterat in. 
  
 Förenkling av tullprocedurerna 
 Harmoniseringen av svenska lagar och regler i tullfrågor med EU:s bestämmelser har lett till en mer komplex lagstiftning än tidigare. Detta har fått återverkningar för både näringslivet och tull- administrationen. 
 Industriförbundet vittnar om att tullprocedurerna blivit så omfattande och komplicerade att företagen ofta måste ta expert- hjälp för att sköta sina tullärenden. Lagstiftningen består av många olika nivåer, från EU:s tullag med tillämpningsföreskrifter via na- tionella regler i tullag, tullförordning, tullordning till Tullverkets anvisningar. Företagen upplever bl.a. en brist på redovisning av förenklade förfaranden, saknar bl.a. möjligheten att göra perio- diska tulldeklarationer och erhålla periodiska tullräkningar. Ofta ställs dessutom krav på kostsamma säkerheter. 
 Tullverket och dess arbetsformer påverkas bl.a. av  
 EU-medlem- 
  skapet. Generaltullstyrelsen driver i samarbete med Kommerskol- legium och Jordbruksverket ett förenklingsarbete som riktar sig både mot EU:s regelverk och det kompletterande nationella regel- verket. Arbetet bedrivs efter två linjer; dels utarbetas handledningar i syfte att göra det enklare för företagen att hantera det nuvarande regelverket, dels försöker Tullverkets representanter i EU:s kom- mittéer att åstadkomma förenklingar i reglerna. Företagens intres- seorganisationer medverkar i detta långsiktiga arbete. 
 Flera utredningar om tullverksamheten pågår eller har nyligen genomförts. Tullagsutredningen (dir 1996:103) har bl.a. i upp- drag att se över rutinerna vid tullförfarande och förutsättningar för förenklingar av regelsystemet. Utredningen avslutas under 1998. Förslag om Tullverkets organisation kommer att läggas våren 1998. 
 Tullverket utreder för närvarande hur informationen till före- tagen kan förbättras. I detta ingår att på ett aktivare sätt informera företagen skriftligt, muntligt och genom att utnyttja modern in- formationsteknologi. Utredningen har nyligen lämnat sin slutrap- port. Tullverket utreder också hur kredit- och säkerhetshanteringen kan minimera kreditförlusterna så långt som möjligt samtidigt som hanteringen görs så enkel som möjligt för såväl företagen som Tull- verket. I utredningsrapporten föreslås att krav på säkerhet tas bort 
 28 
 SOU 1997:186 
 i vissa fall, att samlad säkerhet införs i stället för dagens mångfald av säkerheter och att antalet företag som avkrävs säkerheter mins- kas. 
 Småföretagsdelegationen konstaterar att Tullverket genomför ett seriöst arbete för att lösa en del av de problem i tullprocedurerna som företagen möter. Delegationen understryker det starka beho- vet av att regler utformas med hänsyn till småföretagens villkor, så att de inte hindrar de mindre företagen från att etablera och ut- veckla internationell handel. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att de förenklingar som förbe- reds inom Tullverket görs så omfattande att småföretag normalt kan klara sina tullärenden utan konsulthjälp. Småföretags- delegationen föreslår att Tullverket utarbetar förslag till en samlad och kraftfull svensk strategi för genomgripande förenklingar av tullprocedurerna inom EU. Ett sådant förslag bör vara brett för- ankrat bland berörda nationella organ, antas av regeringen och innefatta en handlingsplan för hur förslaget skall kunna drivas kraft- fullt i EU. I avvaktan på att det europeiska regelverket förenklas bör Sverige undvika mer långtgående anpassning av de nationella tullreglerna än den gällande  
 EG-rätten 
  kräver. 
 Slopa avgifter och byråkrati kring den obligatoriska ventilationskontrollen 
 De senaste decennierna har inneburit stora förändringar av arbets- platsernas inomhusklimat. Uppvärmning, mekanisk ventilation, luftfuktning, luftrening, kyla och frånluftskanaler är ofta integre- rade delar i komplicerade ventilationssystem. Systemen fordrar re- gelbunden tillsyn och skötsel – en uppgift som fordrar kompetent personal. När kompetens inte finns inom ordinarie fastighets- skötselorganisation får den tas in utifrån. 
 Ventilationssystemen har stor betydelse för arbetsmiljön. De löser problem – avleder dålig luft och reglerar temperaturen. Dessvärre kan ventilationssystemen också skapa problem, t.ex. torr luft, be- svärande ljud och mögel. Ventilationssystemen är också ofta täm- ligen energikrävande, varför ett otrimmat system kan ha en stor potential för energibesparing. I många fall är kostnaden för att trimma ett system mycket snabbt betald, på grund av lägre energi- åtgång. 
 I analogi med den obligatoriska sotningen har staten infört en obligatorisk ventilationskontroll för att tillgodose krav på miljö och klimat. 
 Ventilationskontroller kan utföras av flera olika sorters småfö- 
 29 
 SOU 1997:186 
 retag, bl.a. ventilationsföretag, som tillhandahåller tjänster såsom kontroll, justering/trimning och rensning av ventilationssystem inklusive imkanaler. 
 Med hänsyn till gällande regler för sotning m.m. skall emeller- tid rengöring och kontroll av imkanaler även göras från brandsäker- hetssynpunkt. Nuvarande regelverk för sotning respektive obliga- torisk ventilationskontroll medför därför att samma arbete kan komma att utföras två gånger. Detta har skapat irritation bland fastighetsägare då dessa upplever att sotningsföretagen medvetet utnyttjar sin monopolställning på sotningsområdet och nuvarande regler om obligatorisk rensning av imkanaler för att utföra även den obligatoriska ventilationskontrollen. 
 I det fall ett sotningsföretag inte lämnat det förmånligaste an- budet vid en fastighetsägares upphandling av obligatorisk ventila- tionskontroll kan det ändå totalt sett bli kostsammare för fastig- hetsägaren att inte välja sotningsföretaget. Skälet är att sotnings- företaget har möjlighet att kombinera arbetet med obligatorisk ventilationskontroll med sotningsuppgifterna. Sotningsföretag får i detta fall betydande konkurrensfördelar på området för obliga- torisk ventilationskontroll framför andra företag, vilket kan med- föra en ej effektiv resursanvändning. 
 De redovisade effekterna på området för rengöring av imkanaler m.m. följer av att två olika regelverk omfattar delar av samma tjänsteområde. 
 Ventilationskontrollen omfattar samtliga arbetsplatser oavsett om företaget har egen adekvat kompetens eller inte. För det före- tag som har egen kompetens, ett förhållandevis lättskött ventila- tionssystem eller skaffat sig ett kontrollsystem som gör att man vet när man behöver kalla på expertis, framstår den obligatoriska ventilationskontrollen som ett byråkratiskt påbud. Det protokoll som upprättas vid besiktningen skall insändas till kommunen, varpå företaget får betala för att byggnadsnämnden skall kontrollera och arkivera det. Konkurrensverket anser att det finns en risk att kom- munen tar ut orimligt höga avgifter för nuvarande registrering. Detta har bl.a. Länsstyrelsen i Östergötlands län haft anledning att uppmärksamma vid prövning av ärenden som rör kommunala avgifter på området. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att en utredning tillsätts för att granska om företag som uppfyller kraven för certifiering på områ- det för obligatorisk ventilationskontroll även skall kunna ges möj- lighet att rensa och kontrollera imkanaler från brandsäkerhets- synpunkt. Vidare bör övervägas om kravet på registrering hos kom- 
 30 
 SOU 1997:186 
 munen kan slopas och ersättas av ett system med egenkontroll, där protokollet visas upp på anmodan. Utredningen bör pröva om tillsynsansvaret skall ligga hos kommunens byggnadsinspektörer eller hos yrkesinspektionen samt anlägga synpunkter på hur en risk- och problemorienterad prioritering av tillsynsarbetet kan läg- gas upp. Endast i de fall protokoll saknas bör avgift utgå. 
 Slopa lagen om obligatorisk platsanmälan 
 Lagen om obligatorisk platsanmälan tillkom vid en tidpunkt då arbetsmarknadsläget såg väsentligt annorlunda ut. När arbetslös- heten var låg var det vanligt att arbetsförmedlingen med arbetsgi- varens samtycke anvisade arbetssökande till lediga jobb. Den som nekade att ta ett ledigt arbete kunde stängas av från  
 a-kasseersättning 
  och även på andra sätt drabbas av olika sanktioner. 
 När en arbetsgivare har ett ledigt jobb i dag kan redan ofta nå- gon av de anställda rekommendera någon person de känner väl som går arbetslös. Arbetsförmedlingen saknar dessutom ofta möj- lighet att hjälpa till i rekryteringsprocessen. För dem som söker arbete inger den utlysta platsen endast falska förhoppningar om det redan finns en lämplig person. Enda effekten av att anmäla ett ledigt arbete till arbetsförmedlingen är att arbetsgivaren blir ner- ringd av arbetssökande. Följden har blivit att många arbetsgivare struntar i att anmäla ledigt arbete. 
 Anmälan av lediga platser har emellertid en mycket viktig funk- tion för arbetsmarknadsstatistiken. Denna statistik spelar stor roll för utformningen av såväl ekonomisk, som regional närings- och arbetsmarknadspolitik. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att den obligatoriska platsan- mälan avskaffas. 
  
 Punktlighetsmål i myndighetsutövningen 
 Många företag klagar över att de behöver vänta länge på att få ärenden avgjorda hos offentliga myndigheter. Det är ofta svårt att få besked om hur lång tid handläggningen beräknas ta och väntan i ovisshet upplevs svårare än när tiden är utmätt. Ofta kan admi- nistrativ personal vittna om många påringningar från företag och enskilda där man söker besked om ärendets aktuella status, hur långt det kommit i processen och när det kan beräknas vara klart. Den administrativa personalen tvingas söka informationen bland handläggarna och dessa samtal upplevs som en störning och källa 
 31 
 SOU 1997:186 
 till irritation. Det är inte ovanligt att den administrativa persona- len i telefon utvecklar ett avmätt förhållningssätt till dem som ringer. Det är heller inte ovanligt att företag och allmänhet därför får en bild av myndigheten som byråkratisk och okänslig. 
 Handläggningstider följs upp genom upprättande av ärende- balanser, exempelvis vid års- och månadsskiften. Att korta ärende- balansen är ett argument som ofta används i samband med an- slagsframställning och i budgetprocessen. Några myndigheter har också systematiskt angripit problemen med långa handläggnings- tider. I detta sammanhang förtjänar t.ex. Länsstyrelsen i Västerås och CSN att nämnas. 
 Varje gång som frågan om långa handläggningstider aktualise- ras uppstår emellertid en diskussion om ett kortande kan ske utan men för rättssäkerheten. Det är emellertid viktigt att skilja mellan aktiv och passiv handläggningstid. Med passiv handläggningstid avses den tid när ärendet väntar på sin tur. En systematisk analys av varför ärendet behöver vänta kan leda till att dimensioneringen av olika steg i en handläggningsprocess anpassas till varandra så att flödet blir jämnt och inte stockar sig. Att driva denna process kräver speciell kompetens som ofta är svagt representerad på myn- digheterna. 
 Att sätta upp punktlighetsmål för handläggningen kan emel- lertid vara ett sätt att skapa medvetenhet om orsakerna till fördröjningar i handläggningen. 
 Punktlighet i handläggning är viktigt för småföretag. Exempel är PRV:s hantering av aktiebolagsregistreringar, byggnadsnämnd- ers hantering av bygglov, socialförvaltningarnas hantering av ut- skänkningstillstånd. 
 På de flesta myndigheter har diariefunktionen datoriserats. Detta medger att nya tekniker tillämpas. En praktisk lösning kan vara att bekräfta att ärendet mottagits, i förekommande fall meddela vem som utsetts som handläggare samt att man anger en längsta tid för beräknad handläggning. 
 Det kan vara praktiskt att tilldela diariepersonalen en tillsyns- uppgift för att de utsatta handläggningstiderna hålls och att tillse att den sökande meddelas om myndigheten inte klarar utlovad handläggningstid. För att skapa tryck i frågan kan det också vara lämpligt att redovisa såväl beräknade handläggningstider för olika ärenden som andelen ärenden som dragit över den beräknade ti- den. Därmed uppstår en diskussion om hur ökad förutsägbarhet kan skapas i handläggningen. 
 Ett sätt att skapa ökad tydlighet kan vara att den myndighet som inte klarar sitt punktlighetsmål reducerar avgiften för den sökande. 
 32 
 SOU 1997:186 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att regeringen väljer ut ett tiotal myndigheter som under ett års tid får arbeta med punktlighetsmål och att denna verksamhet sedan utvärderas. Utvärderingen bör särskilt analysera om Förvaltningslagens bestämmelser kan kom- pletteras med krav om punktlig handläggning. 
 Prövning av kommunal kompetens att driva affärsverksamhet 
 Kommunallagen reglerar möjligheterna för medborgare inom kommunen att överklaga ett kommunalt beslut till förvaltnings- domstol, dvs. länsrätt, kammarrätt och regeringsrätt. På vissa områden, t.ex. bygglov och detaljplaner, kan kommunala beslut överklagas till andra instanser. 
 Kommunallagen reglerar kommunens kompetens, dvs. anger vad kommunen får ägna sig åt. Några viktiga principer begränsar kommunens verksamhetsfält. Kommunallagens lokaliserings- princip, självkostnadsprincip och likställighetsprincip utesluter i princip att verksamheten huvudsakligen inriktas på andra avnä- mare än invånarna i kommunen, liksom att huvuddelen av verk- samheten drivs för att få överskott, liksom att man skulle kunna ta ut olika avgifter för samma tjänst av olika medborgare. Som alltid i kommunal verksamhet gäller dock att allt är möjligt så länge inget överklagande sker. 
 Det är endast kommunala beslut som omfattas av kommunal- lagen. När det gäller kommunens bolag betyder det att endast själva bolagsbildningen och dess policyformuleringar, kapitaltillskott från kommunen, kommunens tecknande av borgen, liksom leverens- avtal och övriga avtal mellan bolaget och kommunen kan bli före- 
  
 3  
 17-1681 
  
 33 
  
 SOU 1997:186 
 mål för överklagande och prövning mot kommunallagens princi- per. Verksamheten i det kommunala bolaget omfattas inte av kommunallagen. De beslut som fattas i bolaget kan således inte överklagas till förvaltningsdomstol. Undantag finns emellertid när det gäller utlämnande av handling, där offentlighetsprincipen ut- sträckts till att omfatta helägda kommunala bolag i de fall den inte kolliderar med hänsyn till bolagets krav på affärsmässighet. 
 Ändringar i bolagsordningen bör antas i kommunfullmäktige. Om bolaget avviker från ändamålsparagrafen i bolagsordningen kan detta förhållande emellertid inte prövas mot kommunallagen. 
 Revisorernas förslag om ansvarsfrihet för bolagets styrelse be- handlas på bolagsstämman. Denna regleras inte av kommunal- lagen utan i aktiebolagslagen. Kommunen kan emellertid ha fat- tat beslut om direktiv till kommunens ombud på stämman. Detta beslut kan prövas i förvaltningsdomstol. Om kommunen avstått från att påpeka att bolaget i sin verksamhet går utanför vad som angivits i bolagets ändamålsparagraf är det ett  
 icke-beslut. 
  Icke- beslut kan självfallet inte överklagas. 
 Inför bolagsstämman kan kommunfullmäktige utfärda ägardirektiv. Detta beslut kan överklagas till förvaltningsdomstol. 
 Årsberättelse och revisionsberättelse anmäls till kommunfull- mäktige. Beslutet att godkänna anmälan kan inte prövas i förvalt- ningsdomstol. 
 Tillskjutande av nytt aktiekapital är vanligtvis ett beslut som antas i kommunfullmäktige. 
 Rätten att överklaga ett kommunalt beslut är begränsad till kommunens medborgare. Många kommuner menar att detta är en viktig kommunalrättslig princip. Flera av näringslivets orga- nisationer anser att rätten att klaga på ur kommunalrättslig syn- punkt tveksam verksamhet inte som i dagsläget bör vara begrän- sad till kommunens medlemmar. Detta fordrar sannolikt att kom- munens kompetens även regleras i annan lag än kommunallagen 
 – t.ex. inom konkurrenslagstiftningen. 
 Kritikerna menar att det måste finnas möjlighet att få lagligheten i en viss redan pågående verksamhet prövad, inte bara lagligheten i ett visst beslut. Ofta finns det i kommunal verksamhet, oavsett om den drivs i bolags- eller förvaltningsform, heller inte något kommunalt beslut som går att klaga på, även om verksamheten strider mot kommunallagens principer. 
 Fullgoda möjligheter till prövning måste finnas även vad be- träffar verksamhet i hel- eller delägda kommunala bolag. I dagslä- get saknas sådana möjligheter. 
 34 
 SOU 1997:186 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att det nyinrättade Rådet för konkurrens på lika villkor för privat och offentlig sektor, i vilket finns företrädare för såväl näringsliv som offentlig sektor, belyser frågorna i hela dess vidd som underlag för rättspraxis. Rådet bör även ta ställning till vilken juridisk regelram som bör gälla beträf- fande juridiska personers rätt att överklaga beslut över kommun- gränserna samt möjlighet att få lagenligheten i en viss befintlig verksamhet prövad. 
  
 Avreglera förordnandet av ordningsvakter 
 Bevakningsföretagen tillhör en bransch som expanderat kraftigt under de senaste årtiondena. Under senare år har flera mindre be- vakningsföretag etablerats. Företagen utför ett viktigt arbete för att förhindra brott och upprätthålla ordning.  
 BNP-beräkningarnas 
  uppskattning av brottsförebyggande verksamhet kan självfallet dis- kuteras. Däremot är det självklart att bevakningens rätta värde endast kan förstås i termer av de skadekostnader som undviks. 
 Bevakningsföretag skall vara auktoriserade. Företagens verksam- het är noggrant reglerad i lagen (1974:191) om bevakningsföretag samt förordningen (1989:149) om bevakningsföretag m.m. Väk- tare hos ett bevakningsföretag kan förordnas som ordningsvakter. På dessa ställs särskilda krav som regleras i lagen (1980:578) om ordningsvakter samt i ordningsvaktsförordningen (1980:589). Fö- reskrifter om ordningsvakters utrustning och utbildning m.m. har getts ut av Rikspolisstyrelsens råd (RPSFS 1986:58). 
 35 
 SOU 1997:186 
 Tre olika myndigheter kan komma ifråga för förordnande av ordningsvakt, beroende på vaktens verksamhetsområde. Om ordningsvakten skall vara verksam i mer än ett län fattas beslutet av Rikspolisstyrelsen. För den som skall vara verksam inom ett län beslutar länsstyrelsen och för den som enbart verkar inom en kom- mun sker prövningen hos den lokala polismyndigheten. Tillsynsmyndigheterna skall enligt lagen bedöma behovet av ordningsvakter. Om behovet anses fyllt skall myndigheten inte ge ytterligare tillstånd. Genom myndigheternas tillsyn regleras såle- des såväl antalet ordningsvakter som tjänsteinnehållet och vakternas behörighet (utbildning och vandel). Rikspolisstyrelsen utfärdar föreskrifter om utbildningen av ordningsvakter. 
 Behovsprövningen har ibland medfört problem för enskilda näringsutövare. För det enskilda bevakningsföretaget är det oklart varför ansökningar skall inges till tre olika myndigheter, trots att prövningen sker mot samma regler. En annan effekt av prövningen kan bli att företag som vinner en anbudstävling om bevaknings- tjänster inte kan åta sig uppdraget eller utvidga sin verksamhet, eftersom ytterligare tillstånd inte medges. I sådana fall kan företa- get tvingas att lämna över uppdraget till en konkurrent som har ledig kapacitet bland sin personal. Om köparen av tjänsten inte kan fullfölja affären med den som vunnit anbudstävlingen, riske- rar tjänsten att bli dyrare eller, om kostnadsramen skall hållas, att utföras med lägre kvalitet. 
 En myndighets beslut att inte förordna ordningsvakter kan för- visso överklagas hos allmän förvaltningsdomstol och i vissa fall till länsstyrelsen. Denna möjlighet till överprövning av beslutet är dock sällan tillräcklig. Skälet är att prövningen av beslutet ofta tar så lång tid att det företag som överklagat inte kan få besked innan avtalsperioden med köparen av bevakningstjänsten påbörjas. 
 I Trygghetsutredningens delbetänkande Trygghet mot brott i lokalsamhället (SOU 1994:122) och slutbetänkande Trygghet mot brott, rollfördelning och samverkan (SOU 1995:146) diskutera- des och föreslogs att endast en myndighet skall besluta om förord- nande av ordningsvakter. Vidare föreslogs att andra än polis- myndigheten skulle kunna utbilda ordningsvakter, vilket enligt Rikspolisstyrelsens föreskrifter senare blivit möjligt. Däremot fö- reslogs fortsatt myndighetskontroll av antalet ordningsvakter. Ordningsvakter får använda visst våld i sin yrkesutövning och detta bör, enligt förslaget, staten inte avhända sig kontrollen över. 
  
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att behovsprövningen för ordningsvakter avskaffas. Antalet ordningsvakter regleras bäst av 
 36 
 SOU 1997:186 
 efterfrågan på marknaden. Småföretagsdelegationen anser vidare att det räcker med att en statlig instans reglerar ordningsvakternas befogenheter och utbildning samt i de enskilda fallen prövar om en person är lämplig och uppfyller uppställda krav. 
 Slopa behovsprövning för tandläkare 
 En tandläkare, eller ett tandvårdsföretag, som vill göra en nyetab- lering måste ansöka om anslutning till tandvårdsförsäkringen hos försäkringskassan. Etableringsprövningen omfattar enbart privata tandläkare. Försäkringskassan gör en behovsprövning. Om vård- utbudet anses tillgodosett medges normalt inte nyetablering. 
 Denna reglering syftar till en jämnare fördelning av tandläkare men har enligt Konkurrensverket bidragit till att konservera marknadsstrukturen och även medfört att det finns färre tandlä- kare i glesbygd, än fallet skulle ha varit utan behovsprövning. Konkurrensverket anser att behovsprövningen vid etablering inom vuxentandvården bör avskaffas. Det bör vara tillräckligt att tandvårdsföretaget uppfyller givna kompetens- och säkerhetskrav. 
 Riksförsäkringsverket instämmer i förslaget om att slopa anslutningsbestämmelserna för tandvårdsförsäkringen, inte minst mot bakgrund av beslutade och aviserade minskningar av tandvårdssubventionen. 
 37 
 SOU 1997:186 
 Utredningen om ny inriktning på tandvårdsförsäkringen (dir. 1996:86) kommer vid årsskiftet att lämna förslag om nytt ersätt- ningssystem för vuxentandvården. Enligt direktiven skall det nya systemet i möjligaste mån ge förutsättningar för att avskaffa bland annat de nuvarande reglerna för anslutning av vårdgivare till tand- vårdsförsäkringen. Ändringen är planerad att ske från och med år 1999. 
 Riksdagen har nyligen fattat beslut om att ge sjukgymnaster och privatpraktiserande specialistläkare som fyllt 65 år möjlighet att fortsätta utföra ersättningsberättigad vård. För sjukgymnaster räcker det fortsättningsvis med att vara legitimerad för att få ersätt- ning. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att motsvarande regler som för sjukgymnaster skall gälla även för tandläkare, dvs. det bör räcka med att tandläkaren är legitimerad för att denna skall vara ersätt- ningsberättigad. 
  
 Fritt val i barn- och ungdomstandvården 
 Principen om fritt tandläkarval gäller för personer över tjugo år och är reglerad i den allmänna tandvårdsförsäkringen. Barn- och ungdomstandvården är däremot landstingens ansvar och det är upp till varje landsting att bestämma huruvida man vill erbjuda möjlighet för invånarna under tjugo år att gå till privattandläkare eller ej. I dag är fritt tandläkarval infört i en rad landsting men fortfarande nekas 60 procent av landets barn och ungdomar ett fritt tandläkarval. 
 Av följande anledningar anser Småföretagsdelegationen att ti- den för en valfrihetsreform inom barn- och ungdomstandvården är mogen. 
  
 Den 1 januari 1993 ändrades tandvårdslagen så att lands- tingen har rätt att anlita andra vårdgivare än Folktandvården för barn- och ungdomstandvård. 
  
 På en konferens om kvalitetsindikationer inom barn- och ungdomstandvård  
  
 (29–31 
  mars 1993) konstaterade en bred expertis att ett fritt tandläkarval är en prioriterad kvalitets- indikator. 
  
 Konkurrensverket förordar i sin rapport Konkurrens inom tandvården (juni 1993) ett fritt tandläkarval för barn och ung- domar. 
  
 Det fria valet fungerar bra där det införts. 
  
 38 
 SOU 1997:186 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att det i tandvårdslagen införs en skyldighet för landstingen att erbjuda barn och ungdomar ett fritt tandläkarval. 
  
 Serviceboende för funktionshindrade bör bli konkurrensneutralt 
 Socialtjänstlagen ålägger kommunen att inrätta bostäder med sär- skild service till funktionshindrade. Kommunen kan driva verk- samheten i egen regi eller lägga ut den på entreprenad till ett privat företag. 
 Socialstyrelsen uppställer kvalitetskrav som tillämpas vid läns- styrelsens tillsyn över verksamheten. Men olika regler gäller bero- ende på om verksamheten bedrivs av ett privat företag eller i kom- munal regi. 
 Det privata företaget måste ansöka om tillstånd för att starta verksamheten. Det behöver inte kommunen göra. De kvalitets- krav som det privata företaget måste uppfylla vid start kan den kommunala verksamheten dröja med. 
 Ett privat företag vars verksamhet inte håller erforderlig kvalitet kan få sitt tillstånd indraget. Kommunal verksamhet kan visserli- gen kritiseras, men varken Socialstyrelsen eller länsstyrelsen har befogenhet att ålägga kommunen att leva upp till kvalitetskraven. Kommunens verksamhet kan både dröja med uppfyllandet av kra- ven och rentav strunta i att uppfylla dem. 
 Konkurrensverket menar att dessa olika villkor kan ge kon- kurrenssnedvridande effekter vid kommunal upphandling där så- väl kommunala  
 egen-regi-enheter 
  som privata utförare konkurre- rar om en entreprenad. Om exempelvis kommunens anbuds- eller förfrågningsunderlag har utformats utifrån en lägre kvalitetsnivå än gällande kvalitetsnormer får  
 egen-regi-enheten 
  konkurrens- fördelar i förhållande till privata utförare som inte har samma möjlighet att minska verksamhetens kvalitet, anför Konkurrens- verket. Socialstyrelsen verifierar missförhållandet när den medde- lar att den vid ett antal tillfällen påpekat för landsting att de i vissa fall bedriver gruppboende som inte uppfyller lagens krav. 
 I direktiven till utredningen Översyn av vissa frågor rörande socialtjänstlagens och socialtjänstens uppgifter (S 1997:109) anges att förslag skall lämnas till hur tillsynen över socialtjänsten kan förbättras och effektiviseras. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att utredningen genom tilläggs- direktiv åläggs att beakta hur tillsynen över serviceboende för funktionshindrade skall kunna bli konkurrensneutral. 
  
 39 
 SOU 1997:186 
 Avreglera biluthyrningen 
 Biluthyrningsbranschen är relativt ung i Sverige och har vuxit snabbt under de senaste decennierna. Den omfattande specialreg- lering som omgärdar biluthyrning kan reformeras eftersom för- hållandena i branschen är stabila och problemen är få. Vägverket föreslår att nuvarande krav på tillstånd slopas för att i stället ersät- tas av ett krav på registrering av verksamheten. Detta skulle un- derlätta för den som vill etablera sig i näringen och ändå möjlig- göra övervakning från myndigheternas sida. 
 Ett förslag till ny biluthyrningslag kommer inom kort att läm- nas till lagrådet. I detta återfinns emellertid inte något förslag till förenkling av den här typen. Kommunikationsdepartementet har inte tidigare tagit del av Vägverkets förslag, men delar bedömningen att branschen numera är stabil. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att förslaget till förenklat regist- reringsförfarande för biluthyrning inarbetas i det kommande lag- förslaget. 
  
 Avreglera långväga busstrafik 
 Om ett företag vill starta långväga busslinjetrafik prövar Vägverket om denna trafik kan skada etablerad järnvägstrafik, den s.k. skadeprövningen. Denna innebär ett konkurrensskydd för SJ. Långväga busstrafik bedrivs till större delen av privata företag och omfattar resor mellan två eller flera län. 
 40 
 SOU 1997:186 
 Konkurrensverket anser att skadeprövningen vid etablering av långväga busstrafik bör avskaffas. Denna etableringskontroll kan inte försvaras samhällsekonomiskt och bör tas bort. Vägverket ställer sig bakom Konkurrensverkets förslag. 
 Regleringen av den långväga busstrafiken bygger på antagandet att busstrafiken annars skulle ta kunder från tågtrafiken. Detta antagande är dock bara till en mindre del korrekt. Enkäter under 1996 visar att minst 50 procent av bussresenärerna tidigare åkt aktuell sträcka med bil. I underlaget till 1992 års trafikpolitiska proposition konstaterades att de tillkommande resenärerna till 70- 80 procent beräknades bestå av tidigare bilresenärer. En avregle- ring skulle därför få positiv effekt från miljö- och energisynpunkt med hänsyn till att flertalet bussresenärer är före detta bilresenärer. Jämfört med bilen är bussen både mindre energikrävande och har i huvudsak bättre värden från miljösynpunkt. 
 Ett viktigt skäl till att regleringen inte slopades i 1992 års trafik- politiska beslut var de pågående ombyggnadsarbetena på vissa de- lar av bannätet. Ombyggnadsarbetena är nu inne i sitt slutskede. SJ har kunnat utöka trafiken och korta restiderna. Detta skäl för regleringen kvarstår således inte längre. 
 Resenärerna väljer mellan olika transportslag utifrån sina prefe- renser av pris, restid och bekvämlighet. Många resenärer föredrar tåget för att det är snabbare och bekvämare än bussen. Andra rese- närer föredrar buss för att resan på så vis blir billigare än tåget. Många föredrar att åka buss i stället för att åka bil för att det är både bekvämare, snabbare och billigare. 
 SJ tillämpade tidigare en kilometertaxa. Fr.o.m. januari 1996 anpassar emellertid SJ priset på varje sträcka efter konkurrenssi- tuationen. På sträckor där konkurrensen är svag, t.ex. på de lång- väga sträckorna, kan man därför hålla ett förhållandevis högt pris. Mycket talar för att en avreglering av den långväga busstrafiken skulle leda till en effektivitetspress på SJ, som skulle vara till gagn för resenärerna. 
 Om skadlighetsprövningen slopas skulle dessutom betydande administrationskostnader hos bussföretag och berörda myndighe- ter kunna undvikas. 
 En annan aspekt på denna fråga är konkurrensneutralitet mel- lan tåg och busstrafik. Järnvägsbolagen (av vilka SJ är klart störst) betalar avgifter till Banverket när de använder rälsen. Motsvarande avgift för bussbolagen är fordonsskatten. Staten kan med dessa instrument upprätthålla konkurrensneutralitet mellan tåg- och busstrafik. Kommunikationskommittén tar upp denna problema- tik i sitt betänkande Ny kurs i trafikpolitiken (SOU 1997:35). 
 41 
 SOU 1997:186 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att skadlighetsprövningen av den långväga busstrafiken avskaffas, varvid förutsätts att samtliga transportslags kostnader jämställs. 
  
 Marknadsanpassa regelsystemet för tolkning 
 Invandringen har skapat behov av tolk- och översättnings- kompetens som kan medverka när myndigheter vill kommuni- cera med personer som har bristfälliga kunskaper i svenska. Ibland har denna kompetens byggts upp i offentlig regi. I takt med att verksamheten vuxit har emellertid utrymmet för privata företag ökat. Det är dock inte alltid som myndigheter och kom- muner anlitar dessa företag på lika villkor. 
 Konkurrensverket anser att ett nytt och marknadsanpassat re- gelsystem för tolk- och översättningsverksamhet skulle underlätta etableringen av nya företag. Kammarkollegiet har uppmärksam- mat frågan i ett yttrande till JO och menar att den kommunala tolkförmedlingen ofta har en monopolställning. 
 Många små tolk- och översättningsföretag är beroende av tyd- liga regler för hur tolk- och översättningstjänster skall upphandlas inom myndigheter och kommuner om de skall kunna vara kvar på marknaden. De anser sig dessutom ha en beroendeställning gentemot kommunala tolkförmedlingar och offentliga arbetsför- medlingar på grund av den rättsosäkerhet som råder avseende skattemyndigheternas definition av arbetstagare. Konkurrensen snedvrids på den aktuella marknaden. 
 Småföretagsdelegationen föreslår  
 att regeringen låter utarbeta ett nytt och marknadsanpassat regelverk på området. 
  
 42 
 SOU 1997:186 
  
 Bilaga 1  
 Förslag i remissvaren 
 Förslagen är sorterade efter ansvarigt departement. 
  
 Innehåll 
  
 Förslag i remissvaren 
  
 STATSRÅDSBEREDNINGEN 
  
 Påbud om konsekvensutredningar till utredningar och 
  
 myndigheter 
  
 49 
  
 JUSTITIEDEPARTEMENTET 
  
 Fastighetsrätt 
  
 49 
  
 Reglerad hyressättning – Bruksvärdesystemet 
  
 49 
  
 Förstärkt besittningsskydd för lokalhyresgäster 
  
 50 
  
 Förstärkt besittningsskydd för arrendatorer 
  
 50 
  
 Immaterialrätt 
  
 50 
  
 Förenkla patentinstitutet 
  
 50 
  
 Patentskydd för enklare uppfinningar 
  
 50 
  
 Utsökningsrätt 
  
 50 
  
 Ta bort statens förmånsrätt i konkurser och underlätta 
  
 rekonstruktioner före konkurs 
  
 50 
  
 Straffrätt, allmän ordning och säkerhet 
  
 50 
  
 Avreglera förordnandet av ordningsvakter 
  
 50 
  
 FÖRSVARSDEPARTEMENTET 
  
 Räddningsverket 
  
 51 
  
 Avskaffa sotningsmonopolet 
  
 51 
  
 SOCIALDEPARTEMENTET 
  
 Föräldraledighetslagen 
  
 52 
  
 Lagen om allmän försäkring 
  
 52 
  
 Inför enhetligt beräkningsunderlag för ersättningarna 
  
 i de allmännaförsäkringarna 
  
 52 
  
 Utbetalningstider 
  
 52 
  
 Sjukförsäkringen och sjuklönelagen 
  
 52 
  
 Kortare sjuklöneperiod i stället för högre ersättningsnivå 
  
 52 
  
 43 
 SOU 1997:186 
  
 Slopa rapporteringen av sjukfrånvaro som är kortare 
  
 än sjuklöneperioden 
  
 53 
  
 Arbetsskadeförsäkringen 
  
 53 
  
 Ta bort färdolycksfallen från arbetsskadeförsäkringen 
  
 53 
  
 Klargör arbetsgivarens rehabiliteringsansvar 
  
 53 
  
 Slopa onödigt uppgiftslämnande till försäkringskassan 
  
 53 
  
 Socialstyrelsen vill ha fler regler – inte färre 
  
 53 
  
 Avskaffa apoteksmonopolet 
  
 53 
  
 Avreglera vuxentandvården 
  
 54 
  
 Serviceboende för funktionshindrade bör bli 
  
 konkurrensneutralt 
  
 54 
  
 KOMMUNIKATIONSDEPARTEMENTET 
  
 Avreglera biluthyrning 
  
 55 
  
 Avreglera långväga busstrafik 
  
 56 
  
 FINANSDEPARTEMENTET 
  
 Skatter 
  
 56 
  
 Beskattningen av tjänstebilar bör schabloniseras 
  
 56 
  
 Tillåt skatteavdrag för kapital som placeras som riskvilligt 
  
 kapital 
  
 57 
  
 F-skattsedel 
  
 57 
  
 Förenklad självdeklaration även för egenföretagare 
  
 57 
  
 Avskaffa fåmansföretagsreglerna 
  
 58 
  
 Enhetlig beskattning av företagsvinster i hela Europa 
  
 59 
  
 Slopa dubbelbeskattningen av aktiebolagens vinster 
  
 59 
  
 Låt företagen skattefritt omvandla obeskattade reserver till 
  
 eget kapital 
  
 59 
  
 Avsättning till ett nyanställningskonto 
  
 59 
  
 Ändra reglerna för s.k. byggmästarsmitta 
  
 59 
  
 Ta bort skattedelen av arbetsgivaravgifterna 
  
 59 
  
 Slopad arbetsgivaravgift under de första 24 månaderna 
  
 59 
  
 Uppbördsdeklaration bör ske max 6 gånger per år 
  
 60 
  
 Fastighetsskatten 
  
 60 
  
 Slopa förmögenhetsskatten på arbetande kapital i 
  
 företagen 
  
 60 
  
 Underlätta generationsskiften i familjeföretag genom lägre 
  
 eller slopad arvs- och gåvobeskattning 
  
 60 
  
 Skatt vid källan 
  
 60 
  
 44 
 SOU 1997:186 
  
 Momsreglerna bör vara konkurrensneutrala 
  
 60 
  
 Inför samma momsinbetalningsregler för alla företag 
  
 61 
  
 Slopa kravet på månatlig momsredovisning för ensam- 
  
 företagare 
  
 61 
  
 Momsredovisning max 6 gånger per år för småföretag 
  
 61 
  
 Slopa skattetilläggen för fel i momsredovisningen 
  
 61 
  
 Avdrag vid rån och stöld 
  
 62 
  
 Förenkla reglerna för moms på förskott och à conto- 
  
 likvider 
  
 62 
  
 Sätt en beloppsgräns för intrastatredovisning 
  
 62 
  
 Avskaffa reklamskatten 
  
 62 
  
 Skatteuppbörd 
  
 62 
  
 Skattekonto 
  
 62 
  
 Preliminär  
 F-skatt 
  bör grundas på föregående års skatt 
  
 62 
  
 Preliminär  
 F-skatt 
  bör vara noll första verksamhetsåret 
  
 62 
  
 Inbetalningstidpunkten mer rättvis än mottagnings- 
  
 tidpunkten 
  
 63 
  
 Slopa förseningsavgiften 
  
 63 
  
 SCB-statistik 
  m.m. 
  
 63 
  
 Grunddata lämnas till en uppgiftsmottagare 
  
 63 
  
 Elektroniskt uppgiftslämnande 
  
 63 
  
 Storleksgräns för uppgiftslämnande 
  
 63 
  
 Uppgifter till lägenhetsregistret 
  
 63 
  
 SCB:s pågående arbete 
  
 64 
  
 Finansmarknad 
  
 64 
  
 Medlemskap i EMU 
  
 64 
  
 Inför ett lånegarantisystem för riskvilligt kapital 
  
 64 
  
 Statlig borgen till småföretagare 
  
 64 
  
 Tullen 
  
 64 
  
 Förenkling av tullprocedurerna 
  
 64 
  
 Förvaltningsrätt 
  
 64 
  
 Datalagstiftningen bör ges en mindre byråkratisk 
  
 utformning 
  
 64 
  
 Konkurrensrätt 
  
 65 
  
 Offentlig anbudsupphandling 
  
 65 
  
 Konsekvensanalys vid samordnad upphandling 
  
 65 
  
 Höj gränsen för direktupphandling 
  
 67 
  
 Förtydliga miljökrav vid upphandling 
  
 67 
  
 Riksrevisionsverket (RRV) 
  
 68 
  
 RRV bör få anslag för granskning av myndigheternas 
  
 konsekvensutredningar 
  
 68 
  
 45 
 SOU 1997:186 
 UTBILDNINGSDEPARTEMENTET 
  
 Skolverkets tillsyn över privatskolor 
  
 68 
  
 JORDBRUKSDEPARTEMENTET 
  
 Tillväxttrösklar försvaras av Livsmedelsverket 
  
 68 
  
 ARBETSMARKNADSDEPARTEMENTET 
  
 Arbetsrätt 
  
 69 
  
 Dispositiv lagstiftning förordas 
  
 69 
  
 Likformighetskrav 
  
 69 
  
 Anställningsskyddet bör reformeras 
  
 69 
  
 Förenkla regelverket för företag med endast en anställd 
  
 69 
  
 Uteblivelse från arbetet – skäl för skadestånd och 
  
 uppsägning 
  
 69 
  
 Rätt att kvitta fel lön mot innestående lön 
  
 69 
  
 Den primära förhandlingsskyldigheten bör begränsas 
  
 (MBL) 
  
 69 
  
 Vetoreglerna bör slopas (MBL) 
  
 70 
  
 Undantagen från fredsplikten bör inskränkas 
  
 70 
  
 Slopa reglerna om tolkningsföreträde för den fackliga 
  
 organisationen (Lagen om facklig förtroendemans 
  
 ställning) 
  
 70 
  
 Begränsa skyldigheten för arbetsgivaren att medge ledigt 
  
 och att utge ersättning för fackligt arbete (Lagen om 
  
 facklig förtroendemans ställning) 
  
 71 
  
 Slopa lagarna om diskriminering i arbetslivet 
  
 71 
  
 Gör arbetstidslagstiftningen flexiblare 
  
 71 
  
 Arbetsmiljö 
  
 71 
  
 Avgränsa arbetsmiljölagen till arbetsmiljöns kärnområde 
  
 71 
  
 Förenkling av föreskrifter och flexibilitet i synen på 
  
 internkontroll 
  
 72 
  
 Dokumentationskravet vid internkontroll bör sänkas 
  
 72 
  
 Slopa avgifter och byråkrati kring den obligatoriska 
  
 ventilationskontrollen 
  
 72 
  
 Säg upp  
 ILO-konventionen 
  om företagshälsovård 
  
 73 
  
 Inför en allmän arbetslöshetsförsäkring 
  
 73 
  
 Förenkla semesterlagen 
  
 73 
  
 Studieledighetslagen behöver stramas upp 
  
 74 
  
 Slopa lagen om obligatorisk platsanmälan 
  
 74 
  
 46 
 SOU 1997:186 
  
 Slopa stuverimonopolet 
  
 74 
  
 Arbetsmarknadspolitik 
  
 74 
  
 Förenklade regler för anställningsstöd 
  
 74 
  
 Avskaffa eller ändra  
 starta-eget-bidraget 
  
 75 
  
 Likformig myndighetsutövning avseende  
 starta-eget- 
  
 bidraget 
  
 76 
  
 ALU-bidrag 
  bör vara konkurrensneutralt 
  
 76 
  
 A-kassa 
  även till den som har registrerad firma 
  
 77 
  
 Direktnummer till arbetsförmedlingen 
  
 77 
  
 NÄRINGSDEPARTEMENTET 
  
 Inrätta en särskild expertgrupp för fortlöpande regel- 
  
 översyn 
  
 77 
  
 EU-rekommendationer 
  om förenklingar av regelverket 
  
 78 
  
 Information till nyföretagare 
  
 78 
  
 Anslagen från EU:s strukturfonder behöver förenklas 
  
 78 
  
 Konkurrensrätt 
  
 79 
  
 Kedjeföretag bör jämställas med franchising 
  
 79 
  
 Sprängämnesinspektionen 
  
 79 
  
 INRIKESDEPARTEMENTET 
  
 Plan- och bygglagen 
  
 79 
  
 Stärk konkurrensen 
  
 79 
  
 Förenkla redovisningen till byggnadsnämnderna 
  
 81 
  
 Informations- och samrådsplikt vid markarbeten 
  
 81 
  
 Kommunallagen 
  
 81 
  
 Övervakning av kommunalt stöd till näringslivet 
  
 81 
  
 Prövning av kommunal kompetens att driva affärs- 
  
 verksamhet 
  
 81 
  
 Tillsynsmyndighet och konkurrent inte förenligt 
  
 82 
  
 Invandrarpolitik 
  
 82 
  
 Marknadsanpassat regelsystem för tolkning 
  
 82 
  
 Konsumentfrågor 
  
 82 
  
 12 riktlinjer kan upphävas 
  
 82 
  
 MILJÖDEPARTEMENTET 
  
 Femton lagar förs ihop till en miljöbalk 
  
 83 
  
 Regelförenkling och samordning är möjlig när det gäller 
  
 farliga kemiska ämnen 
  
 83 
  
 Avgifter till produktregistret 
  
 84 
  
 47 
 SOU 1997:186 
 48 
 SOU 1997:186 
 Förslag i remissvaren 
 Förslagen är ordnade efter politikområde. Kritiken mot reglerna hänför sig i huvud- sak till följande kategorier: 
  
 – 
  
 Regler som inte är konkurrensneutrala 
  
 – 
  
 Regler som skyddar monopol 
  
 – 
  
 Regler som framstår som klåfingriga, som uttryck för misstro mot företa- garen 
  
 – 
  
 Regler som skapar höga kostnader för administration i företagen 
  
 – 
  
 Regler som skapar tröskeleffekter och tillväxthinder 
  
 – 
  
 Regler som är onödigt komplicerade 
  
 – 
  
 Regler som hotar den enskildes rätts- säkerhet 
  
 STATSRÅDSBEREDNINGEN 
 Påbud om konsekvensutredningar till utredningar och myndigheter 
 Företagens Uppgiftslämnardelegation  
 anför att gällande regler om problem och konsekvens- utredningar  
  
 (PKA-regler) 
  
  i Statsrådsbe- redningens cirkulär, det särskilda direktivet till utredare samt verksförordningen bör för- bättras i enlighet med  
  
 EU-kommissionens 
  
  rekommendationer på så sätt att särskild hänsyn måste tas till framför allt små och medelstora företag. Särskilda regler om s.k. lackmustest borde införas. 
  
 LO  
 anser inte att någon särskild hänsyn skall tas till små och medelstora företag. Regelverk bör vara neutrala till företags- storlek. 
 JUSTITIEDEPARTEMENTET 
 Fastighetsrätt 
 Reglerad hyressättning – Bruksvärde- systemet 
 Sveriges Fastighetsägareförbund  
 menar att en fungerande hyresmarknad kräver balans mellan intresset av låga hyror i det befint- liga beståndet och hyror som gör det möj- ligt att bygga nytt och bygga om bostäder efter hushållens önskemål. Det är genom priset som fastighetsföretagen kan få infor- mation om vilka egenskaper på bostäderna som kunderna vill ha. Till skillnad från pris- sättning på bostadsrätter och egnahem till- låts dock inte att hyrorna sätts i enlighet med kundernas värderingar. Bostadshyrorna styrs i stället av det s.k. bruksvärdesystemet. Bruksvärdesystemet syftade ursprungligen till en hyressättning efter hyresgästernas vär- deringar av bostadens olika egenskaper. Det har dock förfelats genom att de kommunala bostadsföretagens hyror skall vara hyresnor- merande – men behöver ändå inte vara satta i enlighet med hyresgästernas värderingar. Hyrorna sätts i stället administrativt och påverkas bland annat av att kommunala fastighetsföretag delvis skattefinansieras av kommunerna genom bidrag – och numera även av politiska ingrepp i hyressättningen. Konkurrensen gentemot privata fastighets- företag snedvrids därmed på ett sådant sätt att deras verksamhet äventyras. Att göra håll- bara kalkyler för bostadsbyggande under dessa villkor blir omöjligt. Följden blir ofrån- 
  
 4  
 17-1681 
  
 49 
  
 SOU 1997:186 
 komligen bostadsbrist och andra problem.  
 LO  
 anser att bruksvärdesystemet bör vara kvar så länge det inte finns något annat sätt att förhindra att en renodlad marknadspris- sättning bestämmer hyresnivån. 
 Förstärkt besittningsskydd för lokalhyres- gäster 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 önskar ett stärkt indirekt besittningsskydd. De kräver en ak- tiv förhandlingsinsats från fastighetsägaren före uppsägning samt att en möjlighet ges till framflyttad avflyttning vid hyrestvist. 
  
 Förstärkt besittningsskydd för arrendatorer 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 önskar ett bättre besittningsskydd för anläggningsar- rendatorer. 
  
 Patentskydd för enklare uppfinningar 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att det bör införas ett immaterialrättsligt skydd för enklare uppfinningar av typen bruks- mönsterskydd. Livscykeln för nya produk- ter blir kortare och det blir svårare att be- döma det kommersiella värdet på en inno- vativ produkt. Samtidigt har uppfinningarna på senare år haft en tendens att innehålla mindre tekniska framsteg trots stora kom- mersiella exploateringsmöjligheter. Det är framför allt de små företagen som har be- hov av ett snabbt, enkelt och billigt skydd som komplement till patentsystemet. Av EU:s 15 medlemsländer är det i dag bara Sverige, Storbritannien och Luxemburg som saknar ett sådant skydd. 
  
 Metall  
 är positivt till detta förslag. 
 Immaterialrätt 
 Förenkla patentinstitutet 
 Företagarnas Riksorganisation  
 konstaterar att det inte är ovanligt att patentärenden hand- läggs i upp till tre år, vilket medför stora kostnader för den sökande. FR menar att en av orsakerna till de långa handläggnings- tiderna är komplexiteten i patentinstitutet. De menar att det därför är angeläget att för- söka förenkla hanteringen, vilket också ut- talats som en ambition inom EU. 
  
 Även  
 LO  
 och  
 Metall  
 anser att det är önsk- värt att förkorta handläggningstiderna. 
 Patent- och registreringsverket  
 hävdar att den svenska lagstiftningen är utformad och tillämpas i harmoni med internationella konventioner. PRV uppger också att det inom Regeringskansliet just nu bereds di- rektiv till en utredning med uppgift att se över den svenska varumärkeslagstiftningen och syftet att överväga möjliga förenklingar. 
  
 Utsökningsrätt 
 Ta bort statens förmånsrätt i konkurser och underlätta rekonstruktioner före konkurs 
  
 SAF  
 anser att statens förmånsrätt för ford- ringar på skatter och avgifter vid konkurs och utmätning gynnar staten på bekostnad av leverantörer och andra oprioriterade ford- ringsägare. Staten har tillskansat sig detta skatteprivilegium utan bärande skäl. Skatte- privilegiet saknar motsvarighet i övriga nord- iska länder och bör heller inte finnas i Sverige. 
  
 LO  
 anser att statens förmånsrätt bör vara kvar. 
 Straffrätt, allmän ordning och säkerhet 
 Avreglera förordnandet av ordningsvakter 
  
 Konkurrensverket  
 anser att behovspröv- ningen vid förordnandet av ordningsvakter bör avskaffas. Tillsynsmyndigheterna skall enligt lagen göra en bedömning av behovet 
 50 
 SOU 1997:186 
 av antalet ordningsvakter. Om behovet an- ses fyllt skall myndigheten inte ge ytterli- gare tillstånd. 
 Behovsprövningen har ibland medfört problem för enskilda näringsutövare. En ef- fekt kan bli att företag som vinner en an- budstävlan om bevakningstjänster inte kan åta sig uppdraget eller utvidga sin verksam- het då ytterligare tillstånd inte medgivits. I sådant fall kan företaget tvingas lämna över uppdraget till en konkurrent som har nöd- vändigt antal ordningsvakter. Om köparen av tjänsten inte kan fullfölja affären med den som vunnit anbudstävlingen, riskerar tjäns- ten att bli dyrare eller, om kostnadsramen skall hållas, utföras med lägre kvalitet. 
 Ett beslut av myndigheten att inte medge förordnande av ordningsvakter kan förvisso överklagas hos allmän förvaltningsdomstol och i vissa fall även till länsstyrelse. Denna möjlighet till rättelse av beslutet är dock säl- lan tillräcklig. Skälet är att prövningen av beslutet ofta tar så lång tid att det företag som inlämnat överklagan och vunnit anbudsupphandlingen inte kan få besked innan avtalsperioden påbörjas. 
 Konkurrensverket anser att nuvarande regelverk på området bör ses över. Översynen bör resultera i att behovsprövningen slopas. I detta fall bör det allmännas intresse vid förordnande av ordningsvakter kunna vara tillgodosett genom regler som enbart gäller prövning av tjänsteinnehåll och behörighets- krav (utbildning, vandel m.m.). 
 FÖRSVARSDEPARTEMENTET 
 Räddningsverket 
  
 Räddningsverket  
 anser själva att verkets reg- ler inte påverkar tillväxtförutsättningarna för småföretag. En förändring kan inte ske i 
 någon större utsträckning utan att man ned- prioriterar säkerheten. 
  
 LO  
 instämmer. 
 Avskaffa sotningsmonopolet 
  
 Konkurrensverket  
 anser att sotningsmono- polet bör avskaffas. På området för rengö- ring inklusive kontroll av rök- och imgas- kanaler, eldstäder m.m. innebär rådande bestämmelser att en skorstensfejarmästare ges ensamrätt att utföra dessa tjänster i ett förutbestämt område eller distrikt. Kommu- nerna har ansvaret för att rengöring sker i enlighet med gällande bestämmelser. Landry let mellan en kommun och skorstensfejar- mästare innebär i allmänhet en rätt för sist- nämnda att utföra aktuella tjänster fram till pensioneringen. Med hänsyn till rådande förhållanden förekommer i princip inte att kommuner upphandlar aktuella tjänster ge- nom anbudstävlan. Nuvarande ordning kan strida mot EG:s direktiv på upphandlings- området. Prissättningen på tjänsterna styrs via förhandlingar på central nivå mellan Svenska kommunförbundet och bransch- organisationen Sveriges Skorstenfejarmästa- res Riksförbund. 
 För närvarande undersöker en statlig ut- redning (dir. 1996:115) förutsättningarna att omreglera sotningsväsendet. En viktig del av arbetet är att göra regelverket mer kon- sumentorienterat. Konkurrensverket har ti- digare framfört, bl.a. i remissyttranden till regeringen över tidigare statliga utredningar på detta område, att sotningsväsendet bör omfattas av en regelreformering som bl.a. medför att monopolet skrotas. 
 51 
 SOU 1997:186 
 SOCIALDEPARTEMENTET 
 Föräldraledighetslagen 
  
 SAF  
 påpekar att föräldraledighetslagen inne- håller inte mindre än fem olika huvudtyper av föräldraledighet. De olika ledighets- typerna regleras dessutom olika när det gäl- ler semesterintjänande. Skyldigheten att betala semesterlön bör knytas till huvud- betalaren, dvs. om arbetstagaren uppburit ersättning från försäkringskassan bör för- säkringskassan svara för semesterlön. De kombinationsmöjligheter som de olika er- sättningarna erbjuder skapar osäkerhet i fö- retagen beträffande ledighetens längd. 
 Lagen om allmän försäkring 
 Inför enhetligt beräkningsunderlag för ersättningarna i de allmänna försäkringarna 
  
 SAF  
 menar att ersättningen i de allmänna försäkringarna bör baseras på den verkliga inkomsten under de senaste fem åren. Beräk- ningssättet bör vara likadant för de olika för- säkringarna och inte som nu med ett beräk- ningssätt för sjukförsäkringen och ett annat för arbetsskadeförsäkringen. Nuvarande skillnad leder till att försäkringskassan måste göra om beräkningen om ett sjukfall klassas som arbetsskada. Härvid kan det bli nöd- vändigt att belasta företagen med förfråg- ningar beträffande t.ex. kostnadsersättningar som inte haft någon betydelse för sjukpen- ningberäkningen. 
  
 LO  
 anser att företagen måste leva med förfrågningar från försäkringskassan. Upp- gifter från företagen behövs om Sverige skall ha en arbetsskadeförsäkring som kompen- serar för arbetsskada. 
 Utbetalningstider 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 påpekar att det gamla systemet med utbetalning av pensio- ner under den  
  
 12-18 
  
  i månaden innebar en jämnare kundbelastning i butikerna. 
  
 LO  
 instämmer i detta. 
 Sjukförsäkringen och sjuklöne- lagen 
 Kortare sjuklöneperiod i stället för högre ersättningsnivå 
  
 SAF  
 anser att förlängningen från 14 till 28 dagar av arbetsgivarens ansvar för sjuklön inneburit kraftigt ökade kostnader för före- tagen.  
 SAF  
 framhåller särskilt de små före- tagens utsatta situation, där enskilda lång- variga sjukfall kan skapa stora ekonomiska påfrestningar.  
 SAF  
 pekar särskilt på den tvek- samhet som arbetsgivare kan känna inför att anställa personal med handikapp eller kro- niska sjukdomar. 
  
 SAF  
 är kritiskt mot prioriteringen att åter höja ersättningsnivån i sjukförsäkringen.  
 SAF  
 varnar för att höjd ersättningsnivå kan öka sjukfrånvaron och därmed skapa ökade kostnader för företagen för sjuklön, sjukpen- ning och överanställningar. Om sjuk- frånvaron skulle återgå till 1993 års nivå skulle kostnadsökningen för sjukersätt- ningen bli 10 mdr kronor per år. 
  
 LO  
 delar inte SAF:s uppfattning. 
  
 SAF  
 påtalar också bristen på stabilitet i systemet. Ibland har flera ändringar genom- förts under samma år. 
 Motsvarande synpunkter framförs från 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 och  
 LO 
 .  
 LO  
 anser dock att stabilitetsmålet inte får hind- ra välmotiverade förändringar. 
  
 Handelsanställdas förbund  
 anser att hal- veringen av sjuklöneperioden bör följas av ett fullständigt avskaffande av sjuklöne- perioden i sjukförsäkringen. 
  
 52 
 SOU 1997:186 
 Slopa rapporteringen av sjukfrånvaro som är kortare än sjuklöneperioden 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att rap- porteringen till försäkringskassan av sjuk- frånvaro som täcks av arbetsgivaren under sjuklöneperioden bör slopas. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 instämmer inte i denna uppfattning. 
 Arbetsskadeförsäkringen 
 Ta bort färdolycksfallen från arbetsskade- försäkringen 
  
 SAF  
 menar att arbetsgivaren som regel inte har någon möjlighet att påverka säkerheten under den anställdes färd till eller från arbetsstället och därför heller inte bör ha kostnadsansvar för färdolycksfallen. Färd- olycksfallen bör hänföras till trafikförsäk- ringen i fall då ett försäkringspliktigt for- don varit inblandat och i övrigt till den all- männa försäkringen. 
  
 LO  
 instämmer inte i detta och påpekar samtidigt att vid olycksfall där den vållande är trafikförsäkrad svarar trafikförsäkringan för ersättningen vid gällande regler. 
 Klargör arbetsgivarens rehabiliterings- ansvar 
  
 SAF  
 menar att ansvaret för en anställds re- habilitering på ett naturligt sätt bör knytas till sjuklöneperioden och till de olika för- säkringarna. Arbetsgivaren bör sålunda ha ansvaret för åtgärder som skäligen kan vid- tas på arbetsstället, och i övrigt bör respek- tive försäkring, beroende på skadeorsak, bära såväl utrednings- som kostnadsansvaret. 
  
 Metall  
 instämmer inte. 
 Slopa onödigt uppgiftslämnande till försäk- ringskassan 
  
 SAF  
 menar att det är nödvändigt att be- 
 gränsa uppgiftslämnandet till verkligt nöd- vändiga uppgifter. Nuvarande krav skapar onödiga administrativa kostnader i företa- gen och bör därför ersättas av urvalsunder- sökningar av typen AKU. I enlighet med denna uppfattning avvisar  
 SAF  
 därför också sjuk- och arbetsskadekommitténs förslag om utvidgat uppgiftslämnande för företagen. 
  
 LO  
 instämmer inte i detta. 
 Socialstyrelsen vill ha fler regler – inte färre 
 Socialstyrelsen skriver i sitt svar att det in- går i dess uppgift att värna om patientens/ klientens hälsa, rättssäkerhet och trygghet. De understryker att befintligt regelverk är en förutsättning för detta. Socialstyrelsens bedömning är att regelverket inte utgör hin- der för småföretagares verksamhet. Man har därför inte några förslag om minskning av antalet regler. 
 Socialstyrelsen hävdar att kraven inom hälso- och sjukvården successivt ökat för att bl.a. förbättra patientsäkerheten. När privat vård jämställs med offentlig vård, behöver regelverket byggas ut, menar Socialstyrelsen. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 instämmer i ovanstående. 
 Avskaffa apoteksmonopolet 
  
 Konkurrensverket  
 anser att apoteksmono- polet bör avskaffas. Det statliga Apoteks- bolaget har ensamrätt till försäljning av lä- kemedel i detaljhandelsledet. Riksförsäk- ringsverket fastställer apotekens inköpspriser i förhandlingar med läkemedelsföretagen. Apoteksbolaget fastställer den egna handels- marginalen, dvs. i praktiken priset till kon- sument. Det kan inte uteslutas att nuvarande detaljhandelsmonopol på läkemedelsom- rådet i vissa avseenden strider mot EG:s reg- ler. 
 För närvarande undersöker en statlig ut- redning (dir 1996:199) förutsättningarna att 
 53 
 SOU 1997:186 
 införa konkurrens vid försäljning av läke- medel. Konkurrensverket har tidigare fram- fört i samband med statliga utredningar om läkemedelsförsäljningen att apoteksmono- polet bör avvecklas. Verket anser att tillstånd för etablering på detta område skall ges om företaget uppfyller givna kompetens- och säkerhetskrav. 
 Avreglera vuxentandvården 
  
 Konkurrensverket  
 anser att behovsprövning- en vid etablering inom vuxentandvården bör avskaffas. För vuxentandvården finns en maximitaxa som fastställs av regeringen ef- ter överläggningar mellan Riksförsäkrings- verket och Sveriges Privattandläkarförening. Staten subventionerar, via den statliga tand- vårdsförsäkringen, patienternas tandvårds- kostnader. Subventionen har successivt min- skat de senaste åren och uppskattas för när- varande utgöra omkring 20 procent av de totala kostnaderna för vuxentandvården. I den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1996/97:150) aviserades en ytterligare minskning av tandvårdssubventionen. Landstingen/folktandvården och det privata företaget Praktikertjänst AB svarar tillsam- mans för över hälften av vuxentandvårdens omsättning. 
 Vid ansökan om nyetablering inom vuxentandvården prövar försäkringskassan om tandvårdsföretaget/tandläkaren skall medges anslutning till tandvårdsförsäkring- en. Denna prövning omfattar enbart privata tandläkare. Försäkringskassans beslut grun- das bl.a. på en bedömning av genomsnitt- ligt antal tandvårdstimmar per invånare i aktuellt område, dvs. här görs en behovs- prövning. Om vårdutbudet anses tillgodo- sett medges normalt inte nyetablering. 
 Landstingen ansvarar för barn- och ung- domstandvården som finansieras helt med landstingsskatt. Etablering inom detta om- 
 råde förutsätter således att landstinget sva- rar för verksamhetens finansiering. Barn- och ungdomstandvård bedrivs till helt över- vägande del av landstingen. Såvitt Kon- kurrensverket känner till har ett landsting genomfört en anbudstävlan om denna vård där privata tandvårdsföretag gavs möjlighet att lämna anbud. Flera landsting ger föräld- rar och barn möjlighet att välja mellan pri- vata och landstingsanställda tandläkare. 
 En statlig utredning (dir. 1997:86) gör för närvarande en översyn av taxan och etableringsreglerna inom vuxentandvården. I Konkurrensverkets rapport Konkurrens i tandvården (utgiven 1993) redovisas förut- sättningarna för konkurrens inom området och för vissa effekter av behovsprövningen. I ett län som särskilt studerades framkom att antalet tandläkare i glesbygd var mindre än vad som torde ha blivit fallet utan be- hovsprövning. 
 Konkurrensverket anser att övervägande skäl talar för att behovsprövningen slopas. Det bör vara tillräckligt att tandvårds- företaget uppfyller givna kompetens- och säkerhetskrav. Riksförsäkringsverket har i remissyttrande över departementsprome- morian Tandvårdsförsäkring i omvandling (Ds 1997:16) den 27 maj 1997 uttalat att Riksförsäkringsverket instämmer i förslaget i promemorian om slopande av anslutnings- bestämmelserna för tandvårdsförsäkringen. Detta ställningstagande görs mot bakgrund av bl.a. beslutade och aviserade minskningar av tandvårdssubventionen. 
  
 LO  
 delar Konkurrensverkets uppfattning. 
 Serviceboende för funktionshindrade bör bli konkurrensneutralt 
  
 Konkurrensverket  
 anser att det bör skapas lik- artade regler för kommunala och privata aktörer på området för bostäder med ser- vice till handikappade. Enligt socialtjänst- 
 54 
 SOU 1997:186 
 lagen (SFS 1980:620) skall kommunen in- rätta bostäder med särskild service till funktionshandikappade. Den enskilde kan enligt lagen (SFS 1993:387) om stöd och service till handikappade, LSS, erhålla så- dan bostad. Huvudformen är servicebostad och gruppbostad. En annan insats enligt LSS är daglig verksamhet. Såväl boende som dag- lig verksamhet bedrivs av både privata och kommunala aktörer. Privata företag bedri- ver verksamheten på entreprenad åt kom- muner och landsting. Etablering av ett pri- vat företag på detta område kräver emeller- tid särskilt tillstånd. Beviljande av tillstånd förutsätter att boendet och/eller den dagliga verksamheten uppfyller givna kvalitetskrav, t.ex. ett högsta antal boende per grupp- bostad. 
 Socialstyrelsen har det centrala tillsynsan- svaret på området och har rätt att meddela föreskrifter. Länsstyrelsen är tillsynsmyndig- het inom länet och svarar för tillstånds- givningen. Således kan sägas att det finns tre myndigheter – Socialstyrelsen, länssty- relsen och landstinget/kommunen – som på olika sätt ansvarar för att verksamheten bedrivs enligt givna krav. 
 Huruvida ett privat företags verksamhet uppfyller givna krav bedöms bl.a. i anslut- ning till tillståndsprövningen. Socialstyrel- sen och länsstyrelsen kan kritisera en kom- munal verksamhet som inte svarar mot kra- ven men har inte befogenhet att ålägga kom- munen/landstinget att rätta sig. Ett privat företag vars verksamhet inte håller erforder- lig kvalitet kan antingen få avtalet med kom- munen/landstinget uppsagt eller ytterst få sitt tillstånd indraget. 
 I anslutning till Konkurrensverkets hand- läggning av ett ärende uttalade Socialstyrel- sen att man var medveten om att privata vårdgivare känner sig diskriminerade med hänsyn till de olika reglerna för privat och 
 offentlig verksamhet. Vidare anförde Soci- alstyrelsen att man vid ett antal tillfällen påpekat för landsting att de i vissa fall be- driver gruppboende som inte uppfyller la- gens krav. 
 De olika bestämmelserna för privat och kommunal verksamhet kan ge konkurrens- snedvridande effekter vid en kommunal upphandling där såväl kommunala  
 egen-regi 
  enheter som privata utförare konkurrerar om en entreprenad. Om exempelvis kommu- nens anbuds- och förfrågningsunderlag har utformats utifrån en lägre kvalitetsnivå än gällande kvalitetsnormer får  
 egen-regi 
  enhe- ten konkurrensfördelar i förhållande till pri- vata utförare som inte har samma möjlighe- ter att minska verksamhetens kvalitet. En- ligt Konkurrensverkets mening bör i detta fall en översyn göras av tillståndsgivning och etableringsregler med syfte att skapa lika vill- kor mellan offentliga och privata aktörer. 
  
 LO  
 instämmer i ovanstående men tilläg- ger att ansvaret för bostadsförsörjningen till socialt, ekonomiskt och medicinskt sämre ställda bör delas lika. 
 KOMMUNIKATIONS- 
 DEPARTEMENTET 
 Avreglera biluthyrning 
  
 Vägverket  
 menar att förhållandena inom biluthyrningsbranschen är stabila och kon- staterar att branschen fungerar relativt bra. Det kan därför finnas anledning att ifråga- sätta behovet av en så omfattande special- reglering som nuvarande ordning innebär. Ett sätt att minska krånglet för den som vill etablera sig i näringen, med bibehållen möj- lighet till övervakning från myndigheternas sida, skulle kunna vara att slopa nuvarande krav på tillstånd med därtill hörande special- 
 55 
 SOU 1997:186 
 krav till förmån för ett enkelt krav på regist- rering av verksamheten. 
 Avreglera långväga busstrafik 
  
 Konkurrensverket  
 anser att skadeprövningen vid etableringen av långväga busstrafik bör avskaffas. Om ett företag vill starta långväga busstrafik prövar Vägverket om denna tra- fik kan skada etablerad järnvägstrafik, den s.k. skadeprövningen. Denna innebär ett konkurrensskydd för Statens järnvägar. Den långväga busstrafiken omfattas inte av trafik- huvudmännens (kommuners och lands- tings) trafikförsörjningsansvar för kollektiv- resandet (främst busslinjetrafik) inom ett län. Långväga busslinjetrafik bedrivs till större delen av privata företag och omfattar resor mellan två eller flera län. 
 Konkurrensverket anser att skadepröv- ningen vid etablering av långväga busstrafik bör avskaffas. Denna etableringskontroll kan inte försvaras samhällsekonomiskt och bör tas bort.  
 Vägverket  
 ställer sig bakom Kon- kurrensverkets förslag. 
 Regleringen av den långväga busstrafiken bygger på antagandet att busstrafiken annars skulle ta kunder från tågtrafiken. Detta an- tagande är dock bara till en mindre del kor- rekt. Enkäter under 1996 visar att minst 50 procent av bussresenärerna tidigare åkt ak- tuell sträcka med bil. I underlaget till 1992 års trafikpolitiska proposition konstaterades att de tillkommande resenärerna till  
 70-80 
  procent beräknades bestå av tidigare bil- resenärer. 
 En avreglering skulle därför få positiv ef- fekt från miljö- och energisynpunkt med hänsyn till att flertalet bussresenärer är före detta bilresenärer. Jämfört med bilen är bus- sen både mindre energikrävande och har i huvudsak bättre värden från miljösynpunkt. 
 Ett viktigt skäl till att regleringen inte slo- pades 1992 var de pågående ombyggnads- 
 arbetena på vissa delar av bannätet. Om- byggnadsarbetena är nu inne i sitt slutskede. SJ har kunnat utöka trafiken och korta restiderna. Detta skäl för regleringen kvar- står således inte längre. 
 Resenärerna väljer mellan olika transport- slag utifrån sina preferenser av pris, restid och bekvämlighet. Många resenärer föredrar tåget för att det är snabbare och bekvämare än bussen. Andra resenärer föredrar buss för att resan på så vis blir billigare än tåget. Många föredrar att åka buss i stället för att åka bil för att det är både bekvämare, snab- bare och billigare. 
 SJ tillämpade tidigare en kilometertaxa. Från och med januari 1996 anpassar emel- lertid SJ priset på varje sträcka efter kon- kurrenssituationen. På sträckor där konkur- rensen är svag, t.ex. på de långväga sträck- orna, kan man därför hålla ett förhållande- vis högt pris. Mycket talar för att en avreg- lering av den långväga busstrafiken skulle leda till en effektivitetspress på SJ, som skulle vara till gagn för resenärerna. 
 Om skadlighetsprövningen slopas skulle dessutom betydande administrationskostna- der hos bussföretag och berörda myndighe- ter kunna undvikas. 
  
 LO  
 delar inte Konkurrensverkets uppfatt- ning. 
 FINANSDEPARTEMENTET 
 Skatter 
 Beskattningen av tjänstebilar bör schabloniseras 
  
 SAF  
 menar att den från årsskiftet gällande beskattningen av innehavare till tjänstebilar medför kraftigt utökade administrativa kost- nader för företagen. 
 56 
 SOU 1997:186 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anför att hanteringen av körjournaler osv. skapar onö- dig och dyr byråkratisering för de små före- tagen. I första hand bör bilar som används som arbetsredskap undantas från förmåns- beskattning och proportionering av kostna- derna mellan företag och privat körning medges. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 delar inte SAF:s eller Företagarnas åsikter. 
 Tillåt skatteavdrag för kapital som placeras som riskvilligt kapital 
  
 SAF  
 menar att det är viktigt att nyföre- tagande och expansion stimuleras på olika sätt. Den nödvändiga kapitalbildningen för nyföretagande och expansion skulle under- lättas genom införande av rätt till skatteav- drag för kapital som placeras i eget eller an- nans företag. 
  
 LO  
 anser att detta vore subventionering och delar därför inte SAF:s uppfattning. 
  
 F-skattsedel 
  
 SAF  
 vill ge alla som vill starta företag en F- skattsedel. Den förändrade arbetsmarknaden möjliggör för många människor att starta eget företag. Även i arbetsmarknadspoliti- Wilson uppmuntras arbetslösa att pröva eget företagande genom  
 starta-eget-bidrag. 
  Ett minimikrav är att alla som vill ges en reell chans att starta eget företag. En nödvändig förutsättning härför är att de får en  
 F-skatt- 
  sedel. Skattelagstiftningens arbetstagarbe- grepp är emellertid otidsenligt med hänsyn till dagens arbetsmarknad. Det gäller inte minst det s.k. självständighetsbegreppet. De som önskar starta företag måste ges denna möjlighet och inte stoppas av en otidsenlig lagstiftning. Staten bör i stället satsa på att kontrollera att de som erhållit  
 F-skattsedel 
  följer gällande regler. 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att den som söker  
  
 F-skattebevis 
  
  samtidigt bör få firmanamnet registrerat hos PRV. 
  
 NUTEK  
 menar att ifyllandet av skatte- och avgiftsanmälan är ett problem för många nyföretagare. Startlinjen har förmedlat sina erfarenheter av denna till skatteförvaltningen med förslag till vissa förändringar i såväl blanketten som åtföljande information. 
  
 LO  
 instämmer i NUTEK:s synpunkter.  
 Skatteministern  
 meddelar att reglerna om utfärdande av  
 F-skattsedel 
  är föremål för översyn. Regeringen avser senare i höst att lägga fram förslag till förändringar för att 
 underlätta nyföretagande. 
 Förenklad självdeklaration även för egenfö- retagare 
  
 SAF  
 anser att något i grunden är fel, när nästan ingen av landets 700 000 egenföre- tagare klarar av att själv upprätta sin egen deklaration. Grundat på den kontantmässiga inkomstredovisningen, motsvarande den som tidigare gällde för jordbrukare och fast- ighetsägare, bör en ny starkt förenklad de- klaration införas för egenföretagare med föl- jande inriktning: Endast restvärdeavskriv- ning på inventarier. Reglerna om ränteför- delning, periodiseringsfond och expansions- medel tillåts inte. 
 Endast periodiseringsfondsliknande av- drag vid insättning på en motsvarighet till dagens skogskonto. Fordringar, skulder och varulager vid årets början och slut redovisas inte. Övergång får ske till nuvarande system, men då måste varulager och fordringar mi- nus skulder balanseras in, dvs. skattas av. Skogskontomedlen återbetalas, återförs till beskattning, men motsvarande avdrag med- ges om avsättning sker till periodiserings- fond. 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att en frivillig förenklad självdeklaration bör infö- 
  
 57 
 SOU 1997:186 
 ras för i första hand enskilda firmor och han- delsbolag som omsätter mindre än t.ex. 1,5 Mkr. och som saknar såväl anställda som fast egendom. När de så önskar skall de kunna övergå till den vanliga deklarationen. Den förenklade deklarationen bör enligt FR ha följande inslag: 
  
 Kontantmetod 
  
 Direktavskrivning upp till i vart fall ett men helst två basbelopp 
  
 Lager och pågående arbeten under ett eller två basbelopp behöver ej tas upp som tillgång 
  
 Slopad periodisering vid årsskiftet 
  
 Slopad negativ räntefördelning 
  
 Den positiva räntefördelningen kan växlas mot höjd periodiseringsfond till t.ex. 35 procent 
  
 I samband med införandet av förenklad självdeklaration bör även ett Bokförings- och deklarationspaket tas fram för att möj- liggöra för företagaren att själv klara bokfö- ringen och deklarationen. Därigenom und- viker företaget kostnader på 7  
 000–15 
  000 kronor. Paketet bör ha följande innehåll: 
  
 Ett förslag till förenklad kontoplan. I många fall räcker säkert tio konton för att bokföra och redovisa en verksam- het. Tydliga instruktioner om vad som skall bokföras på de olika kontona bör medfölja. 
  
 En direkt koppling mellan kontona och deklarationsblanketten samt den be- skattningsbara inkomsten. 
  
 Tydliga definitioner och förklaringar av begrepp och vad de olika fälten på dek- larationsblanketten avser. 
  
 Skatteministern  
 meddelar att den s.k. Förenklingsutredningen har till uppgift att utvärdera och se över skattereglerna för en- skilda näringsidkare och delägare i handels- 
 bolag (dir 1996:78). En uppgift är att över- väga ett förenklat deklarations- och redo- visningsförfarande för de allra minsta före- tagen. Utredningen skall vidare utreda möj- ligheterna till förenklingar i det befint- liga systemet. 
  
 Metall  
 anser att det borde gå att utforma ett system för de allra minsta företagen. Skattemyndigheten skulle kunna tillhanda- hålla programvara för enkel databokföring och deklaration för företag med omsättning under en viss gräns och utan anställda. 
 Avskaffa fåmansföretagsreglerna 
  
 SAF  
 är kritiskt mot fåmansföretagsreglerna. Regeringen har nyligen tillsatt en utredning som skall se över bl.a. reglerna för inkomst- uppdelning mellan ägaren och dennes när- stående och de s.k. stoppreglerna. Enligt direktiven skall översynen inte avse de ma- teriella reglerna i 3 § 12 mom SIL angående utdelning och reavinst. Dessa senare rent mekaniska regler behandlar allt överskott i företaget utöver en viss nivå som uppskju- ten lön till företagaren, dvs. ingen som helst hänsyn tas till företagarens faktiska löneuttag och om detta kan anses vara marknadsmäs- sigt eller ej. Utredningsuppdraget bör utvid- gas till att omfatta även dessa regler som är synnerligen komplicerade och svårhanterliga och därför är obegripliga för de flesta fåmansföretagare. 
  
 Skatteministern  
 meddelar i sitt svar att en särskild utredare har tillkallats för att se över reglerna för beskattning av fåmansföretag och delägarna i sådana företag (dir 1997:70). Utredaren skall överväga i vad mån nuva- rande särregler kan upphävas och beskatt- ning i stället ske enligt allmänna regler. 
 58 
 SOU 1997:186 
 Enhetlig beskattning av företagsvinster i hela Europa 
 Sydsvenska Handelskammaren  
 menar att ar- betet för att skapa en gemensam inre mark- nad också bör innebära att Sverige verkar för en enhetlig beskattning av företagsvinster i hela Europa. Man hänvisar till de europe- iska handelskammarnas representation vid Europeiska kommissionen, dess position paper om den inre marknaden. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 delar denna inställning. 
 Slopa dubbelbeskattningen av aktiebolag- ens vinster 
  
 SAF  
 menar att de lättnader som införts för småföretagen endast kan ses som ett första steg mot införandet av en generell enkel- beskattning. 
 Låt företagen skattefritt omvandla obeskat- tade reserver till eget kapital 
  
 SAF  
 menar att det är viktigt att de små före- tagen kan växa och bli större. I en sådan till- växt ligger troligtvis den bästa möjligheten att skapa flertalet av de nya arbetstillfällen som Sverige behöver. För att växa krävs emellertid ett ökat eget kapital. En sådan kapitalbildning underlättas om företagen ges möjlighet att skattefritt omvandla upp- byggda, obeskattade reserver till eget kapi- tal. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 delar inte dessa åsikter. 
 Avsättning till ett nyanställningskonto 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 anser att vinst- avsättningar bör kunna ske till ett särskilt nyanställningskonto, varur utbildning m.m. skall kunna finansieras för nyanställda i små- företag. 
  
 Handelsanställdas förbund 
 ,  
 Metall  
 och  
 LO  
 tycker att förslaget är intressant. 
  
 Ändra reglerna för s.k. byggmästarsmitta 
  
 SAF  
 anför att nuvarande regler innebär att en fastighet som förvärvas av en byggmäs- tare eller dennes maka/make i princip alltid utgör en omsättningstillgång oavsett om byggnadsrörelsen bedrivs direkt i enskild firma eller indirekt i handelsbolag eller ak- tiebolag. Även om själva byggnadsrörelsen nedlagts kvarstår smittan såväl för tidigare som senare förvärvade fastigheter. Den to- tala skattebelastningen (inkomstskatt, egen- avgifter) vid en försäljning blir 66 procent av vinsten att jämföra med de 30 procent i inkomstskatt som en icke byggmästare be- talar i inkomstskatt. 
  
 SAF  
 anser därför att en möjlighet bör öppnas för byggmästare att skatta av sina smittade fastigheter och för framtiden skapa möjlighet för byggmästare att placera kapi- tal i fastigheter på samma skattemässiga vill- kor som andra. 
 Ta bort skattedelen av arbetsgivaravgifterna 
  
 SAF  
 menar att sänkta arbetsgivaravgifter skulle stärka konkurrenskraften och därmed öka export och investeringar. Avgiftssänk- ningar skulle också minska kostnader och priser i den inhemska sektorn, något de an- ser vara viktigt inte minst för de arbetskrafts- intensiva småföretagen. En sänkning av arbetsgivaravgifterna skulle kunna ske ge- nom en motsvarande minskning av företags- stödet. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Slopad arbetsgivaravgift under de första 24 månaderna 
 Landshövdingen i Dalarnas län föreslår att arbetsgivaravgiften slopas för de första 24 månaderna för nettonyanställningar. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 59 
 SOU 1997:186 
 Uppbördsdeklaration bör ske max 6 gånger per år 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att upp- bördsdeklaration för avdragen preliminär- skatt och arbetsgivaravgifter inte skall be- höva ske oftare än 6 gånger per år för de företag som har maximalt 100 Mkr i års- omsättning. 
  
 Fastighetsskatten 
 Sveriges Fastighetsägareförbund  
 menar att fastighetsskatten missgynnar de privata hyresfastighetsbolagen i förhållande till an- dra företag. Hyresgäster och fastighetsföretag har inte samma möjlighet att uppväga fastig- hetsskattens effekter genom att göra skatte- avdrag för räntor på det sätt som egnahems- ägare och bostadsrättshavare har. Eftersom fastighetsskatten skall betalas även om inte lägenheterna kan hyras ut och alltså oavsett företagets bärkraft, drabbas fastighetsföretag på ett oskäligt sätt jämfört med andra före- tag som enbart omfattas av vanlig företags- beskattning. För att få rättvisa mellan boendeformerna och rimliga villkor för nä- ringslivet krävs att fastighetsskatten på hy- resrätt tas bort. 
  
 Slopa förmögenhetsskatten på arbetande kapital i företagen 
  
 SAF  
 anser att förmögenhetsskatten innebär en straffbeskattning av privatpersoners lång- siktiga sparande och därmed skulle vara ett hot mot näringslivets försörjning med pri- vat riskkapital. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Underlätta generationsskiften i familjeföre- tag genom lägre eller slopad arvs- och gåvobeskattning 
  
 SAF  
 konstaterar att den nuvarande beskatt- ningsnivån förvisso inte är hög jämfört med 
 andra  
 EU-länder, 
  men att skatten på de medel som arvtagare eller gåvomottagare måste ta ut ur företaget är väsentligt högre. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Skatt vid källan 
 Sydsvenska Handelskammaren  
 menar att Sverige bör verka för ett gemensamt skatte- system i Europa med moms som baseras på beskattning vid källan i syfte att avskaffa skillnader mellan inhemska och inre mark- nadstransaktioner. Man hänvisar till de eu- ropeiska handelskammarnas representation vid Europeiska kommissionen, dess position paper om den inre marknaden. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Momsreglerna bör vara konkurrensneutrala 
  
 Konkurrensverket  
 anser att momsreglerna inom vård, omsorg och skola bör ändras så att lika villkor för offentliga och privata ak- törer uppnås. Enligt mervärdesskattelagen (SFS 1994:200) gäller att omsättning av tjänster som utgör sjukvård, tandvård, so- cial omsorg och utbildning är undantagna från skatteplikt. På dessa områden bedrivs verksamheten oftast till övervägande del av kommuner och landsting och i övrigt främst av ett stort antal småföretag. Enligt lagen (SFS 1995:1518) om mervärdesskattekon- ton för kommuner och landsting kompen- serar staten dessa för den moms som ingår i kostnaderna för köp från externa leverantö- rer. Privata näringsidkare på berörda områ- den har inte motsvarande möjlighet. De skilda momsreglerna innebär att kostna- derna för verksamhet som bedrivs i privat regi är ungefär 6 procent högre jämfört med motsvarande kommunal verksamhet. 
 I det fall en kommun eller ett landsting upphandlar verksamhet inom nämnda om- råden gäller enligt förordningen (SFS 1995:1647) om ersättning för mervärdes- 
 60 
 SOU 1997:186 
 skatt m.m. att kommuner och landsting har rätt att få ersättning för ökade moms- kostnader. Denna ersättning har fastställts till 6 procent av inköps- eller entreprenad- kostnaden. Dessa regler gäller också när kommunen/landstinget lämnar bidrag/er- sättning till berörda företag, t.ex. en friskola. Därmed underlättas möjligheterna att konkurrensutsätta kommunal verksamhet genom att jämförelsen mellan kostnaderna för den kommunala  
 egen-regi-verksamhe- 
  ten och anbud från externa anbudsgivare inte skall påverkas av momsreglerna. 
 Dessa regler är dock verkningslösa på så- dana områden där kommunala och privata aktörer i första hand konkurrerar med verk- samhetens kvalitet, t.ex. inom vuxentand- vården. I detta fall förekommer heller inte kommunal upphandling. Konkurrensverket har även haft orsak att uppmärksamma kom- munens ersättning till friskolor. I detta fall finns ingen garanti för att ersättningen in- kluderar friskolornas momskostnader. Detta gäller också vid ersättning till privattand- läkare vid tillämpning av valfrihetsmodellen inom barn- och ungdomstandvård. 
  
 Konkurrensverket  
 anser också att konse- kvenserna av de nya momsreglerna för ut- bildning bör följas upp så att det inte upp- står oönskade effekter på val av regi- och or- ganisationsform. Vid årsskiftet 1996/97 in- fördes moms på tjänster inom bl.a. kultur- området, exempelvis musik- och dans- utbildning. Sådan utbildning som bedrivs bl.a. av ideella föreningar, studieförbund och kommuner är undantagna från moms- plikten. Konkurrensverket har fått indika- tioner på att momsreglerna för aktuella områden i vissa fall påtagligt kan försämra småföretags förutsättningar att bedriva verk- samhet i konkurrens med eller som ett kom- plement till övriga nämnda aktörer. 
 Inför samma momsinbetalningsregler för alla företag 
  
 SAF  
 anser att de nya momsinbetalnings- reglerna slår hårt mot företag med liten el- ler ingen export om de har en omsättning som överstiger 40 Mkr. De tvingas/riskerar att behöva förskottera moms till staten. Detta leder till en ökad ekonomisk belast- ning på företaget. Införandet av s.k. skatte- konto ger härvid ingen lindring. 
 Slopa kravet på månatlig momsredovisning för ensamföretagare 
 Företagarnas Riksorganisation  
 önskar slopa kravet på månatlig momsredovisning för ensamföretagare. De påpekar att företaga- ren ofta saknar egen tid och kunskap att klara uppgiften själv och att anlitandet av expert- hjälp ofta är en dryg kostnad i verksamhe- ten – 12  
  
 000–15 
  
  000 kronor per år. 
  
 Momsredovisning max 6 gånger per år för småföretag 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att momsredovisningsperioderna bör vara maxi- malt 6 per år för företag med mindre än 100 Mkr i omsättning. 
  
 Slopa skattetilläggen för fel i momsredo- visningen 
  
 SAF  
 menar att de mest stötande exemplen på brister i lagstiftningen utgörs av regel- verkets tillämpning vid s.k. periodiserings- fel och när fel företag i en företagsgrupp rå- kat dra av ingående moms. I det förra fallet kan staten ha gjort en viss begränsad ränte- förlust, men i det senare fallet har staten inte förlorat en enda krona. Likväl finns det ex- empel på där den skattskyldige påförts skat- tetillägg med miljonbelopp. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 anser att skattetilläggen p.g.a. periodiseringsfel kan slå omotiverat hårt. 
 61 
 SOU 1997:186 
  
 Skatteministern  
 meddelar att regeringen inom kort kommer att lägga fram förslag till förändringar vad gäller skattetillägg vid periodiseringsfel och initiera en översyn av skattetilläggsinstitutet i sin helhet. 
 Avdrag vid rån och stöld 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 framhåller att moms på rånade belopp kan vara mycket betungande för mindre företag. Därför bör avdrag medges vid deklaration för moms. 
  
 Förenkla reglerna för moms på förskott och à  
 conto-likvider 
  
 SAF  
 anför att det i lagstiftningen om mer- värdesskatt finns särskilda regler som berör företag i byggbranschen när det gäller redo- visning av mervärdesskatt på byggnads- och anläggningsentreprenader. Reglerna upplevs som mycket krångliga att tillämpa och ger upphov till många tvister med skattemyn- digheterna. Reglerna bör förenklas och en ordning där redovisningen av moms på för- skott och à  
 conto-likvider 
  skall ske löpande bör införas under förutsättning att man kan finna en metod för att undvika den kost- nadsfördyring för bostadsbyggandet det skulle innebära. 
 Sätt en beloppsgräns för intrastatredovisning 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 anser att intra- statredovisningen är betungande för små importörer. De föreslår att en gräns sätts vid t.ex. 5 Mkr. 
  
 Avskaffa reklamskatten 
  
 SAF  
 anför att Reklamskatteutredningen i sitt nyligen avgivna betänkande SOU 1997:53 föreslår att reklamskatten skall avskaffas.  
 SAF  
 hävdar att utredningen klart och tydligt vi- sar att reklambeskattningen genom såväl sin 
 grundkonstruktion som omvärldsutveck- lingen är ett omodernt och orättvist sätt att ta ut skatt. Utredningens analys sägs också visa att det inte är godtagbart att behålla en sådan beskattning. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Skatteuppbörd 
 Skattekonto 
  
 Skatteministern  
 meddelar i sitt svar att ett nytt system för betalning av skatter och av- gifter, det s.k. skattekontosystemet, börjar tillämpas vid årsskiftet 1997/98. Det nya sys- temet innebär betydande förenklingar för såväl skattskyldiga som skatteförvaltningen. 
  
 LO  
 anser att förenklingar som kan ge- nomföras utan men för systemet alltid är bra. 
 Preliminär  
 F-skatt 
  bör grundas på föregå- ende års skatt 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att pre- liminär  
  
 F-skatt 
  
  bör vara 100 procent av fö- regående års skatt. I dag får alltför många småföretagare kräva jämkning av preliminär- skatten. Detta skapar onödig administration både hos företagaren och hos skattemyndig- heten. 
  
 LO  
 anser att förenklingar som kan ge- nomföras utan men för systemet alltid är bra. 
 Preliminär  
 F-skatt 
  bör vara noll första verksamhetsåret 
  
 NUTEK  
 refererar erfarenheten att det ofta kan vara svårt att förutsäga det ekonomiska resultatet för det första verksamhetsåret. Det kan ofta bli fråga om en grov uppskattning. I början behöver många också det eventu- ella överskottet varje månad till investeringar i näringsverksamheten. Preliminärskatte- inbetalningarna det första året upplevs där- 
 62 
 SOU 1997:186 
 för av många som ett hinder. Kan man in- föra möjlighet till en skattekredit det för- sta året, dvs. att inkomstskatt, sociala avgif- ter och eventuell moms det första året inbe- talas genom en enda fyllnadsinbetalning? 
 Inbetalningstidpunkten mer rättvis än mottagningstidpunkten 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 påpekar att de nya reglerna om att skatterna skall vara in- betalda och myndigheten till handa en viss dag skapar svårighet för småföretagarna. Det är lättare att ta ansvar för att inbetalningen sker rätt dag. 
  
 Slopa förseningsavgiften 
  
 SAF  
 påpekar att deklarationsskyldigheten och själva skatteinbetalningen i det nuva- rande systemet fullgörs genom en och sam- ma handling – moms- respektive uppbörds- deklaration. I det nya systemet med skatte- konto kommer emellertid dessa funktioner att frikopplas. Detta medför att försenings- avgift med 1 000 kronor kommer att uttas även i de fall skatteinbetalningen skett i rätt tid. 
 Antingen bör deklarationsskyldighet och skatteinbetalning som hittills fullgöras ge- nom en enda handling eller så bör förse- ningsavgiften reduceras till ett belopp mot- svarande de administrativa merkostnader som kan tänkas uppkomma för skattemyn- digheten, förslagsvis maximalt 100 kronor. 
  
 SCB-statistik 
  m.m. 
 Grunddata lämnas till en uppgiftsmottagare 
 Företagarnas Riksorganisation  
 förordar att företagarna skall ges möjlighet att lämna s.k. grunddata till en offentlig mottagare som sedan har ansvaret för att sprida uppgifterna till berörda myndigheter och verk. Företa- 
  
 garen skall med befriande verkan kunna hänvisa till att uppgiften är lämnad och att den finns att tillgå hos mottagaren. 
  
 Metall  
 instämmer. 
  
 SCB  
 meddelar att man i den kvartalsvisa Omsättningsstatistiken skall pröva möjlig- heten att använda de månadsvisa uppgif- terna från Mervärdesskatteregistret. 
 Elektroniskt uppgiftslämnande 
 Företagarnas Riksorganisation  
 menar att upp- gifter i största möjliga utsträckning bör kunna lämnas elektroniskt. För vissa upp- gifter, t.ex. deklarationer, krävs emellertid i dag att företagaren kompletterar med namn- underskrift. För att utöka möjligheten till elektroniskt uppgiftslämnande bör lagstifta- ren snarast komma med en lösning för hur dokumenten skall kunna signeras elektro- niskt för att vara juridiskt bindande. 
  
 Metall  
 instämmer. 
  
 SCB  
 meddelar i sitt svar att företagen i ökande omfattning väljer att lämna uppgif- ter via fax. Arbete med att implementera tonvalstekniken Touchtone Data Entry vid uppgiftsinsamling från företag fortsätter. Tekniken används för närvarande för upp- giftsinsamling till Matthews och till Omsättningsstatistiken. 
 Storleksgräns för uppgiftslämnande 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att all period- och årsstatistik till SCB endast bör omfatta företag med fler än 200 anställda, eftersom mindre företag enligt FR:s mening saknar resurser att uppfylla SCB:s krav. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Uppgifter till lägenhetsregistret 
 Sveriges Fastighetsägareförbund  
 är kritiskt mot 
  
 63 
 SOU 1997:186 
 upprättandet av det totala lägenhetsregistret. Det kräver ett gigantiskt uppgiftslämnande från fastighetsägarna. Förbundet har ställt sig kritiskt till detta framför allt för att lägenhetsregistret inte motiverats på annat sätt än att förbättra SCB:s hushållsstatistik. Varken SCB eller andra har visat på beho- vet av sådan statistik. Inte heller har man närmare utrett enklare möjligheter att uppnå motsvarande statistikförbättringar, t.ex. ge- nom stickprovsundersökningar i relevanta frågor. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 SCB:s pågående arbete 
 SCB arbetar för att öka utnyttjandet av sta- tistiska metoder för att reducera urvalen. Frågeformulären kommer i högre grad att anpassas till företagens kontoplaner och re- dovisningssystem. Frågeformulären anpas- sas också till företagens uppgiftslämnar- kapacitet. Så har t.ex. uppgiftslämnandet till Byggproduktionsstatistiken begränsats. Fö- retag med mindre än 5 anställda får numer en starkt förenklad blankett. 
  
 Metall  
 ställer sig positivt till detta. 
 Finansmarknad 
 Medlemskap i EMU 
 Sydsvenska Handelskammaren  
 framhåller ett medlemskap i EMU som ett viktigt bidrag till att förenkla handeln med andra länder. Medlemskapet minskar osäkerheten. 
  
 LO  
 anser att Sverige bör avvakta med medlemskap. 
 Inför ett lånegarantisystem för riskvilligt kapital 
  
 SAF  
 föreslår en statlig insats för att under- lätta för småföretagen att få lån i bankerna. Småföretagen har ofta för låg soliditet vil- 
 ket försvårar bankernas kreditgivning.  
 SAF  
 vill att det startas ett kreditförsäkringsbolag som underlättar för småföretag i bankerna genom att bolaget ställer garanti för lånet. För att snabbt få igång ett fungerande sys- tem bör staten initialt tillskjuta erforderligt kapital till försäkringsbolaget. 
 Statlig borgen till småföretagare 
 Sydsvenska Handelskammaren  
 förordar en statlig borgen för lån till nystartade småfö- retag. 
  
 Tullen 
 Förenkling av tullprocedurerna 
  
 Industriförbundet  
 pekar på att tullprocedu- rerna tenderat bli alltmer omfattande vilket har lett till att företag i ökad utsträckning måste anlita speditörer eller konsulter. Lag- stiftningen är otillgänglig med tre instanser,  
 EU-direktiv, 
  nationella lagar och Tullverkets anvisningar. Det är en brist på redovisning av förenklade förfaranden, möjligheten att göra periodiska tulldeklarationer och tull- räkningar saknas. Krav ställs på säkerheter. 
  
 Skatteministern  
 meddelar i sitt svar att Tullagsutredningen som bl.a. skall se över rutinerna vid tullförfarandet också skall un- dersöka förutsättningar för förenklingar av regelsystemet (dir 1996:103). 
 Förvaltningsrätt 
 Datalagstiftningen bör ges en mindre byråkratisk utformning 
  
 SAF  
 menar att många av de dataregister som borde anmälas till Datainspektionen inte är anmälda. Det innebär att en stor grupp små- företagare sannolikt bryter mot lagen. Den enda effekten av en anmälan är att företaga- 
 64 
 SOU 1997:186 
 ren placeras i Datainspektionens register och därmed erhåller en årlig faktura på s.k. li- censavgift. I praktiken förekommer bara minimalt tillsynsarbete gentemot de företag som anmält register. Det bör tilläggas att det knappast är realistiskt att erhålla bättre regel- efterföljd; man har försökt detta på olika sätt sedan början av  
 1980-talet, 
  men utan fram- gång. I ett sådant läge borde man dra kon- sekvenserna av sitt misslyckande och anpassa reglerna till verkligheten. I dagslä- get är det bara ärliga företag som drabbas av licenstvånget, medan de som smiter undan inte löper någon praktisk risk för upptäckt. Lagstiftningen bör ges en mer tidsenlig och mindre byråkratisk utformning, eventuellt genom en reglering som bygger på en miss- bruksmodell. 
 Konkurrensrätt 
 Offentlig anbudsupphandling 
  
 SAF  
 menar att offentliga myndighets- uppgifter måste skiljas ut från offentlig tjänsteproduktion och att den senare skall anbudsupphandlas.  
 SAF  
 önskar att en lag- stiftning införs som påbjuder obligatorisk anbudsupphandling i konkurrens.  
 SAF  
 me- nar att bättre fungerande spelregler måste utvecklas för övergången mellan sedvanlig  
 egen-regi-produktion 
  till konkurrensutsatt produktion. 
  
 SAF  
 misstänker att  
 egen-regi-alternativet 
  ofta ges gynnade villkor och förordar att man redan inledningsvis klargjorde att man hade för avsikt att avveckla produktion i egen regi. Liknande synpunkter framförs från  
 Före- tagarnas Riksorganisation 
 . 
  
 Konkurrensverket  
 anser att villkoren för konkurrensutsättning av verksamhet som bedrivs vid myndigheter bör preciseras för att ge småföretagen större möjligheter att 
 utföra dessa tjänster. En fungerande konkur- rens vid anbudstävlan om statlig verksam- het kan i många fall förutsätta att förfråg- nings- eller anbudsunderlag anpassas till småföretagens förutsättningar. Det är vidare viktigt att ange under vilka förutsättningar statliga myndigheter skall få bedriva verk- samheter på en konkurrensmarknad. 
  
 LO  
 anser att i de fall offentlig verksam- het konkurrerar med privat så skall det ske på lika villkor. Det innebär bl.a. att om le- dig kapacitet uppstår måste marginal- prissättning tillåtas på samma sätt som sker inom privat sektor.  
 LO  
 delar inte kraven på att all tjänsteproduktion skall anbudsupp- handlas. 
 Legitimerade Sjukgymnasters Riksförbund  
 menar att det inom sjukvård finns skilda betingelser beroende på om det är offentlig eller privat drift. En förutsättning för att komma till rätta med problem på detta område är en tydligare separation av rollerna som finansiär och producent. I dag har landstingen problem med att hålla isär dessa roller. 
  
 Konsekvensanalys vid samordnad upphand- ling 
  
 Konkurrensverket  
 menar att alla offentliga myndigheter borde åläggas att göra en ana- lys av småföretagens konkurrensförutsätt- ningar före ett beslut om samordning av inköp. En ökad konkurrens vid offentlig upphandling kan i många fall förutsätta att små och medelstora företag ges bättre möj- ligheter att konkurrera om inköpen. Ibland kan t.ex. krävas att förfrågnings- eller an- budsunderlag utformas så att små och med- elstora företag ges bättre möjlighet att kon- kurrera om inköpen. Ibland kan t.ex. krä- vas att förfrågnings- eller anbudsunderlag utformas så att en beställning kan delas upp i mindre delar för att öka antalet anbudsgi- 
  
 5  
 17-1681 
  
 65 
  
 SOU 1997:186 
 vare. Uppdelningen får dock inte genom- föras så att LOU:s regler för upphandling över vissa inköpsvärden, de s.k. tröskel- värdena, kringgås. Här måste också småfö- retagen i större utsträckning uppmärksamma möjligheten att samarbeta om anbuden för att vara ett alternativ till de stora företagen. Det finns exempel på att båda dessa lös- ningar medfört ökad konkurrens och pres- sade priser vid givna kvalitetskrav. Företa- gens samarbete får dock inte bli så omfat- tande att konkurrensen begränsas i strid med konkurrenslagen. 
 En ökad anbudsgivning kan också förut- sätta att myndigheten planerar sina inköp i förväg och tillämpar längre anbudstider än nuvarande regler. Det torde särskilt gynna småföretag som kan ha svårt att snabbt fri- göra resurser för anbudsberäkning och den planering som följer av anbudet. De anbuds- givare som inte fick beställningen måste också få klarare information av myndighe- ten om hur anbudet har bedömts. Det kan medföra bättre anbud vid nästa upphand- ling och att konflikterna mellan myndighe- ter och leverantörer minskar. 
 För närvarande arbetar en statlig utred- ning (dir. 1997:72) med att undersöka möj- ligheterna till effektivare samordning av de statliga myndigheternas inköp. Sannolikt finns i många fall fördelar med en sådan sam- ordning. En alltför stor samordning kan dock som nämnts begränsa konkurrensen. 
 Småföretag har ofta svårt att hävda sig när en upphandling syftar till att träffa s.k. avrops- eller ramavtal som omfattar inköp från ett flertal offentliga myndigheter. Ofta är det enbart de större företagen som har kapacitet att klara beställningarna. Avrops- avtal kan också missgynna småföretag på grund av att beställarna normalt inte kan precisera den totala inköpsvolymen i förväg. Effekten blir en ökad affärsrisk för leveran- 
 tören som denne måste väga in vid beräk- ningen av anbudspriset. Detta innebär en konkurrensnackdel för småföretag som jäm- fört med stora företag kan ha svårt med ka- pitalförsörjningen. 
 Inköp enligt avropsavtal är heller inte all- tid en lyckad lösning från affärsmässig syn- punkt. Ett exempel är köp av datorutrust- ning. Denna marknad utmärks av en snabb teknisk utveckling och ett produktutbud som ändras med korta intervall. Därför kan ett från början förmånligt avropsavtal efter en kort tid vara ogynnsamt för köparen. 
 Sedan ett par år tillbaka pågår en utveck- ling mot att datorisera den offentliga upp- handlingen. Arbetet leds av Toppledarforum som har representanter för staten, kommu- nerna och landstingen. En målsättning är att till år 2 000 skall alla offentliga inköp (beställningar från leverantörer, faktura- rutiner m.m.) göras med datorstöd. Stora besparingar kan göras i offentlig sektor med att införa elektronisk handel. Denna torde oftast bidra till att effektivisera leverantörer- nas upphandlings- och försäljningsrutiner. Inom ramen för Toppledarforums projekt Elektronisk handel har i år tagits initiativ till att på detta område särskilt informera små och medelstora företag. 
 Konkurrensverket anser att en samord- ning av de offentliga myndigheternas inköp i princip alltid bör föregås av en analys av konkurrensförhållandena och småföretagens möjligheter att vinna anbudstävlingen. Så- dana analyser kan ligga till grund för beslut om upphandlingens inriktning och omfatt- ning samt styra utformningen av anbuds- underlag. Statsmakterna bör verka för att sådana analyser görs, förutom inom stats- förvaltningen, i den kommunala sektorn. 
 Konkurrensverket anser det vara angelä- get att satsningen på information till de små och medelstora företagen om elektronisk 
 66 
 SOU 1997:186 
 handel ges fortsatt hög prioritet. Vid beställ- ning av datasystem, programvaror etc. på detta område måste beaktas att dessa inte begränsar konkurrensen genom att (indi- rekt) styra inköpen till vissa leverantörer. Den risken finns alltid vid utarbetande av standards etc. på olika varu- och tjänste- områden som utesluter alternativa lösningar. I detta fall får förutsättas en samordning inom EU. 
 Höj gränsen för direktupphandling 
 Landshövdingen i O län  
 vill höja gränsen för direktupphandling till 1 Mkr. 
  
 Förtydliga miljökrav vid upphandling 
  
 Konkurrensverket  
 menar att reglerna för miljökrav vid upphandling måste förtydli- gas så långt möjligt för att öka konkurren- sen och förstärka småföretagens leverans- möjligheter. En fråga som är viktig från bl.a. konkurrenssynpunkt är offentliga myndig- heters miljökrav vid inköp. I rapporten Of- fentlig upphandling med miljöhänsyn (1995) – som gjorts av Kemikalieinspek- tionen, Naturvårdsverket och NOU – re- dovisas bl.a. de miljökrav som kan ställas vid offentlig upphandling med hänsyn till EG:s regler och LOU. Av rapporten framgår att det i många fall kan vara svårt att tolka reg- lerna på upphandlingsområdet med hänsyn till vilka miljökrav som får ställas. Till detta bidrar att det enligt NOU inte finns något rättsfall på området för offentlig upphand- ling och miljökrav. Myndigheterna kan där- för i många fall ha svårt att utforma kor- rekta förfrågnings- eller anbudsunderlag enligt gällande regler. Krav vid upphand- lingen som går utöver gällande lagar och regelverk på miljöområdet har småföretag svårare att klara än stora företag. Effekten kan bli ett minskat antal anbudsgivare och 
 dålig konkurrens. 
 EG:s regler torde innebära vid varuinköp att miljökrav kan kopplas till varans egen- skaper och, i förekommande fall, till euro- peisk standard. Däremot får det anses inte vara tillåtet att i anbuds- eller förfrågnings- underlaget medta miljökrav knutna till var- ans produktionsprocess. Reglerna får ses mot bakgrund av att krav på tillverkningspro- cessen försvårar samhandeln inom EU och hindrar ett förverkligande av EG:s grund- läggande mål att fullborda den inre mark- naden. Det bör dock sägas att rättsläget på området är oklart. 
 Nuvarande utveckling utmärks av att det ställs allt högre miljökrav i anslutning till t.ex. offentliga inköp. Dessa krav synes dock inte alltid vara i enlighet med LOU. Exem- pelvis inträffar att inköpare ställer krav på korta transporter eller att ett visst transport- medel används vid varuleveranser. I den ovannämnda rapporten om upphandling och miljökrav uttalas att man bör vara yt- terst försiktig med att ställa krav på miljövän- liga transporter och med att ange vissa trans- portmedel. Uttalandet bör ses utifrån vad som ovan nämnts om samhandeln inom EU m.m. 
 Konkurrensverket har erfarit att det även ställs miljökrav vid upphandling som gyn- nar småföretag men som inte får anses vara i enlighet med gällande regler. Det gäller främst kommuners krav på att varor skall vara lokalt producerade. I detta fall uttalas i berörd rapport att sådant krav är helt klart diskriminerande, utomstående entreprenör- er har inte en chans att vinna anbudstävling- en, dvs. kravet är inte förenligt med LOU. 
 Konkurrensverket har även erfarit att kommunala inköpare ställt krav på att vid upphandlingen skall beaktas varans krets- lopp från miljösynpunkt. Det kan innebära att t.ex. transportsträckans längd och var- 
 67 
 SOU 1997:186 
 ans produktionsprocess kan komma att vä- gas in vid valet av leverantör. Det är också ofta svårt att beakta hela kretsloppet för va- ran med hänsyn till miljöaspekter. Exempel- vis kan varan ha sammanställts med delar som producerats i ett flertal länder. Risken finns att val av anbudsgivare sker på osäkra grunder och att kraven enligt LOU inte uppfylls. I detta fall bör även beaktas att det är svårt att utforma ett förfrågningsunderlag som svarar mot krav på rimlig precision av varukvalitet vilket är en viktig förutsättning för att leverantörer inte skall diskrimineras. 
 Konkurrensverket anser därför att stats- makterna bör förtydliga de miljökrav som kan ställas vid offentlig upphandling med hänsyn till upphandlingsreglerna och verka för att reglerna följs. Detta kan med hänsyn till utvecklingen inom området för upp- handling och miljö behöva göras relativt re- gelbundet, t.ex. en gång per år. Därvid bör beaktas förutsättningarna för en fungerande anbudskonkurrens och småföretagens möj- ligheter att bli leverantörer åt stat och kom- mun. Verkets förslag utesluter inte att Sverige är pådrivande på miljöområdet inom EG. 
 Riksrevisionsverket (RRV) 
 RRV bör få anslag för granskning av myndigheternas konsekvensutredningar 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 önskar att RRV ges ökade resurser för och prioriterar gransk- ningen av andra myndigheters konsekvens- utredningar. Förbundet refererar till goda erfarenheter från Storbritannien, Holland och Danmark. 
  
 UTBILDNINGS- 
 DEPARTEMENTET 
 Skolverkets tillsyn över privatskolor 
  
 Skolverket  
 skriver i sitt remissvar att det inom verkets område inte finns några regler som riktar sig specifikt till småföretag. 
 JORDBRUKS- 
 DEPARTEMENTET 
 Tillväxttrösklar försvaras av Livsmedelsver- ket 
  
 Livsmedelsverket  
 menar att de regler som till- kommit för att säkerställa att de livsmedel som saluförs inte är hälsofarliga inte kan utformas på ett förenklat och mindre kost- samt sätt för den företagare som driver verk- samhet i mindre omfattning. Däremot gäl- ler att tillstånd m.m. utformas utifrån de krav, som det finns anledning att ställa på den verksamhet som är avsedd att bedrivas. Detta kan för den enskilde företagaren i vissa situationer upplevas såsom ett hinder för utvidgning. De krav som uppfyllts för ett gällande tillstånd och den inom tillståndets ram bedrivna verksamheten omfattar inte självklart även en utvidgad eller förändrad verksamhet, menar Livsmedelsverket. 
  
 LO  
 instämmer. 
 68 
 SOU 1997:186 
 ARBETSMARKNADS- 
 DEPARTEMENTET 
 Arbetsrätt 
 Dispositiv lagstiftning förordas 
 Företagarnas Riksorganisation  
 menar att ut- gångspunkten för arbetsrätten bör vara att arbetsgivaren och arbetstagaren har störst möjlighet att träffa avtal om de själva får reglera villkoren för det. Arbetsrätten bör därför till stora delar vara dispositiv, den bör gälla bara om parterna inte har valt att reg- lera frågan på något annat sätt. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Likformighetskrav 
  
 SAF  
 anser att det tillkommit lagar som ska- pat oöverskådliga regler, trots att de har ge- mensamma anslag. Det tiotal olika lagar som reglerar rätten till ledighet är inte koordine- rade. Samma sak gäller de lagar som hand- lar om diskriminering och särbehandling i arbetslivet. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Anställningsskyddet bör reformeras 
 Nyligen har en omfattande diskussion förts om reformering av anställningsskydds- lagstiftningen. Här refereras därför endast förslagen mycket kortfattat. 
  
 SAF  
 anser när det gäller anställnings- formerna att en generell möjlighet för ar- betsgivare och arbetssökande att avtala om tidsbegränsad anställning bör införas. 
  
 SAF  
 anser vidare när det gäller turord- ningsreglerna att de bör utformas så att fö- retagen ges möjlighet att utan lokalt avtal kunna behålla personal som besitter den bästa kompetensen, exempelvis genom ett återinförande av den möjlighet för arbetsgi- 
 varen att undanta två personer från turord- ningslistan som tidigare fanns i lagen. 
  
 SAF  
 anser att reglerna om företrädesrätt till återanställning bör avskaffas. 
  
 SAF  
 anser att kravet på saklig grund skall bestämmas med hänsyn taget till företagets storlek. 
 Dessa förslag återkommer i flera av re- missvaren men åsikterna delas inte av  
 LO 
 . 
 Förenkla regelverket för företag med endast en anställd 
  
 NUTEK  
 ställer frågan om det är möjligt ur arbetsrättslig synvinkel att införa förenklade regler för de företag som endast har en enda anställd. 
  
 LO  
 instämmer inte. Småföretag skall inte ha särregler. 
 Uteblivelse från arbetet – skäl för skade- stånd och uppsägning 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att den arbetstagare som uteblir från arbetet utan att meddela arbetsgivaren bör kunna bli ska- deståndsskyldig. För närvarande kan löne- avdrag göras, men det täcker ofta inte ar- betsgivarens kostnader. FR anser också att den anställd som uteblir från arbetet vid mer än fem tillfällen under en sexmånadersperiod bör kunna bli föremål för uppsägning på saklig grund. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Rätt att kvitta fel lön mot innestående lön 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att ar- betsgivaren bör ha rätt att kvitta felaktigt utbetald lön mot innestående lön. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Den primära förhandlingsskyldigheten bör begränsas (MBL) 
  
 SAF  
 anser att förhandlingsskyldigheten bör begränsas till frågor som i verklig mening är 
 69 
 SOU 1997:186 
 viktiga. I övriga frågor bör det räcka med att arbetsgivaren informerar den fackliga organisationen eller de berörda anställda. 
 Medbestämmandelagens regler om pri- mär förhandlingsskyldighet har i rättspraxis givits den innebörden att förhandlingsskyl- dighet föreligger så snart arbetsgivaren ob- jektivt bedömer att den/de fackliga organi- sationen/rna typiskt sett vill förhandla. Detta innebär att det endast är rena rutinbeslut som är undantagna från förhandlings- skyldigheten. Området för förhandlings- skyldigheten är för vidsträckt, vilket med- för ett onödigt tidsödande och dyrbart för- handlande på såväl lokal som central nivå. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Vetoreglerna bör slopas (MBL) 
  
 SAF  
 anser att vetoreglerna bör slopas. Den fackliga vetorätten medför negativa effekter för entreprenadföretag och konsulter. Den entreprenör som utpekas som oseriös av den fackliga organisationen har inte rätt att be- möta anklagelserna. Det är principiellt fel att fackliga organisationer givits rätt att stoppa entreprenadverksamhet och bevaka att en annan arbetsgivare följer olika lagar och bestämmelser. Vetoreglerna motverkar en sund konkurrens. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Undantagen från fredsplikten bör inskrän- kas 
  
 SAF  
 anser att sympatiåtgärder samt strids- åtgärder riktade mot enmans- och familje- företag bör förbjudas. Stridsåtgärder som inte står i rimlig proportion till syftet och skadeverkningarna bör förbjudas 
 . 
  
 Medbestämmandelagens regler om freds- plikt tillåter att sympatiåtgärder vidtas un- der vissa förutsättningar och att strids- åtgärder kan riktas mot familjeföretag, en- mansföretag och företag utan anställda. Den 
 praktiska effekten av sympatiåtgärder är att de drabbar också, eller kanske främst, tredje man som inte berörs av den ursprungliga konflikten. Stridsåtgärder riktade mot en- mans- eller familjeföretag kan knappast sä- gas ha ett försvarbart fackligt syfte, anser SAF. 
 En facklig organisation kan, genom att ta ut nyckelpersoner i en stridsåtgärd åstad- komma störningar för tredje man som inte står i rimlig proportion till åtgärdens syfte. Småföretag som är underleverantörer är känsliga för störningar i dessa avseenden och har inga möjligheter att påverka den ur- sprungliga konflikten. 
 Företagarnas Riksorganisation  
 menar att rätten att tvinga en arbetsgivare att teckna kollektivavtal bör vara begränsad till fall där anställningsvillkoren på ett företag väsent- ligt avviker från vad som är vanligt i bran- schen. Det bör aldrig vara möjligt att block- era företag som saknar anställda eller som bara sysselsätter familjemedlemmar. En ar- betsgivare bör vara skyldig att förhandla om fackföreningen begär det, han skall inte vara tvungen att på eget initiativ kalla till för- handling. 
  
 LO  
 instämmer inte i ovanstående. 
 Slopa reglerna om tolkningsföreträde för den fackliga organisationen (Lagen om facklig förtroendemans ställning) 
  
 SAF  
 anför att lagen ger den fackliga organi- sationen tolkningsföreträde i tvistefrågor och att organisationen åläggs ett mycket begrän- sat skadeståndsansvar. Detta medför i prak- tiken att arbetsgivaren inte har någon an- nan möjlighet än att acceptera framställda krav på ledighet och betalning för facklig verksamhet. Det innebär en oacceptabel snedvridning av rättigheter och skyldighe- ter. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 instämmer inte. 
 70 
 SOU 1997:186 
 Begränsa skyldigheten för arbetsgivaren att medge ledigt och att utge ersättning för fackligt arbete (Lagen om facklig förtro- endemans ställning) 
  
 SAF  
 menar att lagen ålägger arbetsgivaren, oavsett storlek eller ekonomisk bärkraft, en skyldighet att ge ledigt för fackligt arbete samt en långtgående betalningsskyldighet för sådan verksamhet. Det är rimligt att den fackliga organisationen i betydligt större ut- sträckning än vad gällande lag föreskriver bekostar den fackliga verksamheten. Det lilla företagets sårbarhet för frånvaro bör beak- tas i större utsträckning. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 företagen, eftersom avvikelser endast är tillåtna om kollektivavtal har slutits eller om ett avtal har godkänts av central facklig or- ganisation. Detta innebär i praktiken att då många småföretag saknar kollektivavtal kan de inte lagligt tillämpa arbetstider som inne- bär avvikelser från lagen, även om dessa av- vikelser genom ett kollektivavtal som slutits eller godkänts av en facklig organisation skulle vara fullt tillåtna vid ett konkurrent- företag. 
  
 LO  
 anser att den bästa lösningen på detta problem är att alla företag tecknar kollek- tivavtal. 
 Slopa lagarna om diskriminering i arbetsli- vet 
  
 SAF  
 anser att de olika lagar som behandlar diskriminering i arbetslivet bör slopas. In- divider som av någon anledning uppfattar sig vara diskriminerade har andra lagfästa möjligheter att få sin sak prövad i domstol. 
 Någon form av diskrimineringslagstift- ning skall naturligtvis finnas i ett modernt samhälle. Däremot skall inte arbetsgivare åläggas en skyldighet att på arbetsplatsen rätta till vad samhället inte kunnat före- bygga. Arbetsgivare skall inte ha någon skyl- dighet att upprätta årliga planer för vare sig jämställdhet eller minoritetsgrupper av nå- got slag. 
 Jämställdhetsombudsmannen och andra diskrimineringsombudsmän skall inte ha någon rätt att utöva tillsyn över arbetsgivares förebyggande arbete mot diskriminering. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 instämmer inte. 
 Gör arbetstidslagstiftningen flexiblare 
  
 SAF  
 menar att arbetstidslagen måste möj- liggöra överenskommelser mellan arbetsgi- vare och arbetstagare inom dess ram.  
 SAF  
 anför att ett särskilt problem gäller de mindre 
 Arbetsmiljö 
 Avgränsa arbetsmiljölagen till arbetsmiljöns kärnområde 
  
 SAF  
 vill förändra Arbetsmiljölagen så att dess tillämpningsområde begränsas till arbets- miljöns kärnområde, dvs. skyddet mot o- hälsa och olycksfall. 
 Arbetsmiljölagen är en ramlag som ge- nom åren fått ett alltmer utvidgat tillämp- ningsområde. Så har t.ex. antalet ansvars- kategorier efter hand utökats, och omfattar i dag i olika grad bl.a. arbetsgivare, ensam- företagare, familjeföretagare, minderåriga, samordningsansvariga, tillverkare, impor- törer, överlåtare, upplåtare, utställare, in- stallatörer, de som råder över ett arbetsställe, inhyrare av arbetskraft, lokal- och markupp- låtare, byggherrar, arkitekter, konstruktörer och projektörer. 
 Lagen har därigenom blivit alltmer svår- överskådlig. Därtill kommer att regeringen och Arbetarskyddsstyrelsen har utomordent- ligt långtgående befogenheter att meddela föreskrifter med stöd av arbetsmiljölagen. 
 Arbetsmiljölagens karaktär av vidlyftig ramlag framgår särskilt i 2 kapitlet 1 §. 
 71 
 SOU 1997:186 
 Denna paragraf vidgar arbetstagarbegreppet till att bli alltmer omfattande främst beträf- fande arbetsorganisation, arbetsinnehåll, löneformer och förläggning av arbetstiden. 
 På grund av Arbetarskyddsstyrelsens långtgående befogenheter att närmare pre- cisera innehållet i lagstiftningen finns risk för detaljreglering av områden där upp- komna problem löses bäst internt i företa- gen. Lagstiftning är inte det mest effektiva medlet i de lokala parternas arbete med att förbättra arbetsmiljön, och minst av allt när det gäller att förändra arbetsorganisationen, understryker SAF. 
  
 Metall  
 tror att en ytterligare skärpning av lagen möjligen behövs då fler och fler på arbetsplatsen inte är anställda. 
  
 Skolverket  
 framhåller i sitt svar vikten av att de skyddsregler som finns för skolelever, praktikanter och lärlingar vid företag inte begränsas. Det gäller särskilt regler om ar- betstid och arbetsmiljö. 
 Förenkling av föreskrifter och flexibilitet i synen på internkontroll 
  
 Arbetarskyddsstyrelsen  
 meddelar i sitt svar att det pågår ett översynsarbete som beräknas resultera i en minskning av reglerna med 25 procent. En minskning av regelmassan kan framför allt ske genom sammanslagningar där nya övergripande föreskrifter ersätter äldre av mer specifik karaktär. Planerade övergripande föreskrifter där sammanslag- ningar kommer att göras är bland annat: 
  
 Användning av arbetsutrustning 
  
 Besiktning av maskiner och lyftanord- ningar 
  
 Arbetsplatsens utformning 
  
 Övergripande biologiska ämnen 
  
 Övergripande kemiska faktorer 
  
 Föreskrifterna om internkontroll av ar- betsmiljön har nyligen reviderats och de nya 
 reglerna gäller sedan i våras. En av erfaren- heterna som gjordes med de gamla föreskrif- terna om internkontroll var att de upplev- des krångliga och betungande för småföre- tag. Ett av syftena med revideringen var där- för att underlätta för småföretagen. 
 De nya reglerna har ett enklare språk och en mer pedagogisk uppbyggnad än de tidi- gare. Kraven på dokumentation är mer flex- ibla, vilket har särskild betydelse för de små företagen. För småföretag gäller ej krav på arbetsmiljöpolicy, utan motsvarande kan framgå av en årlig handlingsplan. En hand- lingsplan behöver inte upprättas om åtgär- der genomförs löpande och om det som skall åtgärdas genomförs omedelbart. En skade- sammanställning behöver inte göras om det inte har inträffat några skador. Ett exempel på ansträngningarna att möta småföretag- ens behov är att de allmänna råden har kom- pletterats med checklistor i form av råd och frågor att tänka på. Det finns också en kom-  
 ihåg-lista 
  där det ges konkreta råd till små- företag som ännu inte påbörjat sitt intern- kontrollarbete. 
 Dokumentationskravet vid internkontroll bör sänkas 
  
 Industriförbundet  
 menar att dokumenta- tionskravet enligt Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse om internkontroll upplevs som mycket byråkratisk. 
 Slopa avgifter och byråkrati kring den obligatoriska ventilationskontrollen 
  
 SAF  
 menar att de krav på ventilationskont- roll som riktas mot många näringsidkare ofta medför dryga kostnader. Först skall företa- get betala till en s.k. sakkunnig som kon- trollerar ventilationen, sedan skall protokol- let skickas till kommunen, varpå man får betala för att byggnadsnämnden skall kon- trollera detsamma och arkivera det. Detta 
 72 
 SOU 1997:186 
 område bör snarast förändras så att egen- kontroll tillämpas och att anläggningsäga- ren är beredd att på anmodan från myndig- heten uppvisa dokumentation över genom- förd kontroll. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Säg upp  
 ILO-konventionen 
  om företagshäl- sovård 
  
 SAF  
 menar att konventionen innehåller en mängd detaljerade bestämmelser som för dagens företagshälsovård ter sig främmande och otidsenliga. En strikt tillämpning av konventionen skulle motverka den positiva utveckling som sedan flera år pågår inom branschen. 
 Den svenska lagstiftningen (arbetsmiljö- lagen, lagen om allmän försäkring m.m.) innehåller regler om företagshälsovård, ar- betsgivarens ansvar för arbetsmiljö och re- habilitering och om samverkan mellan ar- betsgivare och arbetstagare. Därutöver om- fattas i dag större delen av den privata ar- betsmarknaden av avtal om företagshälso- vård. Dessa avtal har träffats på förbunds- nivå och ger – till skillnad från konventions- reglerna – stort utrymme för lokala lösningar i företagen. 
  
 SAF  
 anser därför att  
 ILO-konventionen 
  bör sägas upp. Detta måste ske före den 17 februari 1999 – annars förlängs konvention- ens giltighet automatiskt med tio år. 
  
 LO  
 instämmer inte.  
 ILO-konventionen 
  är avsedd att skydda arbetstagare i 170 medlemsländer. 
 Inför en allmän arbetslöshetsförsäkring 
  
 SAF  
 anser att arbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän på samma sätt som sjuk- försäkringen. Den bör inte innehålla trösk- lar som ställer många försäkrade utan ersätt- ning. Försäkringen bör hanteras av försäk- 
 ringskassan för att samordning skall kunna ske med sjukförsäkringen. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Förenkla semesterlagen 
  
 SAF  
 anser att semesterlagens komplicerade regler bör slopas och ersättas med ett fåtal korta bestämmelser om rätt till betald se- mester. Semesterlönen borde utgöras av den lön den anställde skulle ha haft i arbete, dvs. utan extra semestertillägg. 
 Lagen utgör ett oerhört omfattande och detaljerat regelverk som är svårt att över- blicka och som därmed skapar en rad tillämpningsproblem i företagen. Ett exem- pel på omotiverat krångel är uppdelningen på intjänandeår och semesterår, beräkning av semesterlön och semesterersättning, rät- ten att spara semester och semesterlöne- grundande frånvaro. Vidare kan ifrågasät- tas om arbetsgivaren skall vara skyldig att betala överkompensation i form av extra lö- netillägg vid semester. 
  
 SAF  
 anser att reglerna om semesterlöne- grundande frånvaro bör slopas. I dag utgör t.ex. sjukdom, föräldraledighet och studier grund för semesterlön. Att arbetsgivaren skall behöva betala semesterlön även för den tid den anställde inte är på arbetet är orim- ligt. 
 Skyldigheten att betala semesterlön bör knytas till huvudbetalaren. Om försäkrings- kassan betalt ersättning under tid som arbetstagaren varit ledig är det rimligt att försäkringskassan också svarar för semester- ersättning för denna tid. 
  
 LO  
 håller med om att reglerna är kom- plicerade och motsätter sig inte förändringar så länge som det materiella innehållet inte försämras.  
 Metall  
 påpekar att dessa frågor ofta är reglerade i kollektivavtal. 
 73 
 SOU 1997:186 
 Studieledighetslagen behöver stramas upp 
  
 SAF  
 anser att studieledighetslagen bör av- skaffas helt eller i vart fall enbart gälla ut- bildning som har anknytning till arbetsplat- sen. Studieledighetslagen innebär att en an- ställd i princip kan ta ledigt från arbetet för vilka studier som helst. Enda undantaget är ren hobbyverksamhet eller opinionsbildande verksamhet. Den anställde avgör själv utbild- ningens inriktning. 
 När lagen infördes 1975 var det främst för att ge möjlighet att ta igen grundläggande skolkunskaper. I praktiken har tillämp- ningen blivit att anställda tar ut ledighet för att utbilda sig till ett nytt arbete, ofta hos en annan arbetsgivare. 
 Slopa lagen om obligatorisk platsanmälan 
 Lagen om obligatorisk platsanmälan leder till att företagaren måste sätta alltför mycket tid till att hantera rekryteringsprocessen. I och med svängande efterfrågan och kortare konjunkturcykler drar sig många företagare för att anställa då ansvaret för de anställda blir för stort. Oklarheten och osäkerheten kring vilka regler som klargör anställning- ens form är en direkt orsak. Det nuvarande enorma regelsystemet inbjuder till missför- stånd. 
  
 Metall  
 påpekar att obligatorisk platsan- mälan borde leda till fler sökande, vilket borde vara en fördel för företaget. 
 Slopa stuverimonopolet 
  
 SAF  
 menar att Sverige borde säga upp ILO- konventionen nr 137 som används som stöd för bibehållande av stuverimonopolet, dvs. hamnarbetarnas exklusiva rätt till allt arbete i hamnområden. 
  
 LO  
 instämmer inte. 
 Arbetsmarknadspolitik 
 Förenklade regler för anställningsstöd 
  
 AMS  
 har under en följd av år argumenterat för en radikal förenkling av den arbets- marknadspolitiska arsenalen. AMS anser att de arbetsmarknadspolitiska målen med företagsstöden skulle kunna uppnås om reg- lerna förändrades på följande vis: 
 Länsarbetsnämnderna skulle få: 
  
 bevilja en arbetsgivare anställningsstöd med maximalt x kronor per dag om nämnden bedömer att stödet är moti- verat med hänsyn till de mål som gäller för de arbetsmarknadspolitiska insat serna 
  
 bevilja utbildningsstöd med maximalt x kronor per anställd till en arbetsgiv- are för utbildning av anställda under förutsättning att: 
  
 1. 
  
 arbetsgivaren anställer av arbetsför- medlingen anvisade vikarier 
  
 2. 
  
 utbildningen medverkar till intern eller extern rekrytering 
  
 3. 
  
 utbildningen medverkar till att för hindra permitteringar eller uppsäg- 
  
 ningar. 
 Åtgärden anställningsstöd skall enligt AMS förslag ersätta flera olika sysselsätt- ningsskapande åtgärder som samtliga har det gemensamt att de innebär bidrag till arbets- givare för lönekostnader. Det gäller löne- bidrag, skyddat arbete inom den offentliga sektorn (OSA), rekryteringsstöd och bered- skapsarbete. Dessa åtgärder har var för sig ett omfattande och krångligt regelsystem. Trots att stödformerna är uppbyggda med samma utgångspunkter och principer, så skiljer sig de omfattande detaljreglerna från varandra i väsentliga avseenden. Principen för dessa stödformer är att arbetsgivaren sub- ventioneras med en viss del av lönekost- 
 74 
 SOU 1997:186 
 naden, omräknat till krontal per månad, under en viss tid. Det som skiljer de olika åtgärderna är i huvudsak ändamålet med åtgärden (målgrupp etc.), ersättningsnivån och ersättningsperioden. Trots de stora lik- heterna skiljer sig regelsystemen för de olika åtgärderna i grundläggande avseenden, t.ex. genom olika lönebegrepp. Utan att ändra på några viktiga principer för dessa åtgärder kan regelsystemen och därmed administra- tionen förenklas väsentligt och i stället ta fasta på gemensamma grundläggande prin- ciper. 
 De fyra sysselsättningsskapande åtgär- derna bör således slås samman till en gemen- sam åtgärd – anställningsstöd. 
 AMS har också detaljerade förslag till hur man skall förenkla rapporteringen av bi- dragsberättigads frånvaro från arbetet. 
  
 LO  
 och  
 Metall  
 instämmer i AMS upp- fattning. 
 Avskaffa eller ändra  
 starta-eget-bidraget 
  
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att starta-  
  
 eget-bidraget 
  
  skall avskaffas. De menar att bidraget slår ut redan etablerade företag och att risken är stor att det nya företaget för- svinner när bidraget upphör. 
  
 Konkurrensverket  
 anser att regeringen bör överväga att helt eller delvis avskaffa starta-  
 eget-bidraget 
  till förmån för ett speciellt lån till nyföretagande och/eller skattereduktion för småföretag. Denna uppfattning framförs även i NUTEK:s remissvar. 
  
 Konkurrensverket  
 refererar Arbetsmark- nadsverkets årsredovisning där det framgår att det totala  
 starta-eget-bidraget 
  uppgick till cirka 1,9 miljarder kronor under bud- getåret 1995/96. Detta bidrag, som inför- des år 1984, kan lämnas till den som söker arbete genom den offentliga arbetsförmed- lingen men inte kan få ett lämpligt arbete. 
 Bidrag ges normalt under högst sex måna- der. I rapporten  
 Starta-eget-bidraget 
  på- pekas att floran av organ som förmedlar företagsstöd växt under senare år och bildar ett svåröverskådligt mönster. Enligt rappor- ten är dock troligen  
 starta-eget-bidraget 
  den mest omfattande stödformen till nyföretag- ande. 
 Av rapporten framgår att över en tredje- del av de nya företagen startas med hjälp av  
 starta-eget-bidrag. 
  Att det uppstår kon- kurrenssnedvridande effekter av  
 starta-eget- 
  bidraget framgår relativt klart. Exempelvis ansåg en tredjedel av samtliga bidragstagare att bidraget givit fördelar i förhållande till konkurrenterna. Vidare redovisas att om- kring 60 procent av dem som fick avslag på en bidragsansökan ändå började med verk- samheten. Ungefär hälften av bidrags- mottagarna ansåg att de skulle ha startat fö- retaget även om bidrag inte utgått. Resulta- tet av undersökningen leder till slutsatsen att man bör vara försiktig med att ge stöd till nyföretagande, särskilt till företag som avser att etablera sig på fungerande kon- kurrensmarknader med tendenser till över- etablering. 
 Riksdagens revisorer har i en skrivelse till riksdagen (1996/97:King) redovisat ett för- slag om att arbetsmarknadsmyndigheterna skall analysera effekterna på konkurrensen före beslut om att ge bidrag. Enligt reviso- rerna bör kravet på en sådan analys medtas i förordningen (1984:523) om  
 starta-eget-bi- 
  draget. 
  
 Landshövdingarna  
 i U och Sims menar att även icke arbetslösa skulle kunna få starta-  
 eget-bidrag 
  om någon arbetslös fick deras gamla jobb i stället. Landshövdingarna i O och Reid vill att möjligheter ges till för- längning av  
 starta-eget-bidraget. 
  Landshöv- dingen i H län vill utvidga  
 starta-eget-bi- 
  draget till att omfatta ett nytt  
 micro-stöd 
  
 75 
 SOU 1997:186 
 för bidrag till investeringar i maskiner, in- ventarier, marknadsföring etc. 
  
 LO  
 ser att det finns risker med  
 starta-eget- 
  bidrag men tycker att fördelarna väger tyngre än nackdelarna. Även  
 Metall  
 tycker att bi- draget skall finnas kvar. 
 Likformig myndighetsutövning avseende  
 starta-eget-bidraget 
  
 NUTEK redogör för erfarenheten av kon- takter med nyföretagare, där många upple- ver att handläggarna hos arbetsförmedlingen har dålig kunskap om reglerna för starta-  
 eget-bidrag 
  och att reglerna tolkas olika hos arbetsförmedlingarna. 
  
 ALU-bidrag 
  bör vara konkurrensneutralt 
  
 Konkurrensverket  
 anser att ALU inte bör anvisas till verksamhet som bedrivs på en konkurrensmarknad. Enligt Arbetsmark- nadsverkets årsredovisning för budgetåret 1995/96 (1 juli 1995 - 31 december 1996) uppgick det totala stödet enligt ALU till närmare 8 miljarder kronor. ALU får anvi- sas arbetslösa som fyllt 20 år och som inte fått arbete på den reguljära arbetsmarkna- den. Ett annat villkor är att personen erhål- ler ersättning från  
 a-kassa 
  eller kontant ar- betsmarknadsstöd. Anvisningstiden är nor- malt sex månader. Av regeringens proposi- tion (prop. 1994/95:218) om en aktivare ar- betsmarknadspolitik framgår att  
 ALU-verk- 
  samheten bör få en allmän inriktning så att den kan användas i alla sektorer. Ursprung- ligen skulle ALU i princip avse samhälls- uppgifter som annars inte skulle bli utförda och fick inte tränga undan ordinarie arbe- ten (prop. 1992/93:50). 
 I rapporten Undanträngningseffekter på arbetsmarknaden uppskattas undanträng- ningen via ALU till närmare 80 procent med tillämpning av en ekonometrisk modell. Av rapporten framgår att undanträngnings- 
 effekten av ALU blir betydligt mindre eller mellan 10 och 30 procent om beräkningen baseras på enkäter och intervjuer. Arbets- marknadsstyrelsen har ifrågasatt delar av revisorernas rapport och anser att undan- trängningen är väsentligt lägre än vad som framkommer i studien enligt den ekonomet- riska modellen. AMS har gjort vissa egna undersökningar och har även räknat om re- sultatet i revisorernas rapport utifrån vissa andra förutsättningar. I likhet med reviso- rerna bedömer AMS att risken för undan- trängning är lägre för utbildnings- än för sysselsättningsåtgärder. Konkurrensverket delar denna bedömning. 
 Riksdagens revisorer har efter remiss- behandlingen av rapporten om undanträng- ningseffekter i en skrivelse (1996/97 RR10) till riksdagen redovisat sina överväganden och förslag. I skrivelsen föreslås bl.a. att Arbetsmarknadsverket bör genomföra en analys av de olika åtgärderna och hur dessa kan tänkas påverka graden av undanträng- ning. Vidare anser revisorerna att det bör anges vilka effekter som är önskvärda eller inte. Enligt revisorernas uppfattning bör re- geringen för riksdagen presentera en sam- lad bedömning av undanträngningseffekter till följd av arbetsmarknadspolitiska åtgär- der. 
 Regeringen har i regleringsbrevet för AMS innevarande år givit myndigheten i uppdrag att studera undanträngningseffekter för samtliga stödåtgärder inom arbetsmarknads- politiken. Rapporten skall vara klar i novem- ber 1997. 
 I Statskontorets rapport (1997:10) fram- hålls att ALU, med undantag för undan- trängningseffekterna, svarar för de av stats- makterna uppsatta målen. Statskontorets intryck är att konkurrenseffekter av ALU- anvisningar numera uppmärksammas i stör- re utsträckning än tidigare. Detta anses bl.a. 
 76 
 SOU 1997:186 
 bero på de fall som de fackliga organisatio- nerna och näringslivet uppmärksammat främst inom byggsektorn. I rapporten på- pekas att för en lokal företagare kan konse- kvenserna vara stora. 
 En slutsats i rapporten är att ALU bör finnas kvar men att berörda insatser bör minska i omfattning för att minska risken för undanträngning och meningslösa upp- gifter. Enligt Statskontoret finns också all anledning att ytterligare skärpa bedömnings- kriterierna hos arbetsförmedlingen. Ett an- nat förslag är att ALU ej bör anvisas till kom- mersiella företag (även benämnda privata anordnare) och helt avgiftsfinansierad verk- samhet. 
 Statskontoret framhåller att det är ange- läget att undanträngningseffekterna ägnas ökad uppmärksamhet av Arbetsmarknads- verket på alla nivåer och att en åtgärdsplan utarbetas. Vidare sägs att även de indirekta effekterna måste uppmärksammas och att åtgärder för att minska dessa tas fram. I rap- porten föreslås att dessa överväganden bör göras i Regeringskansliet samlat för alla arbetsmarknadspolitiska åtgärder. 
  
 Metall  
 menar att en snabb nedtrappning av ALU och API på den privata arbetsmark- naden vore önskvärt då undanträngnings- effekterna ökar i snabb takt. 
 Landshövdingen i S län  
 menar att ALU- bidrag bör tillåtas även till privata företag. Flera landshövdingar vill också förlänga ti- den för ALU. 
  
 A-kassa 
  även till den som har registrerad firma 
  
 Landshövdingen  
 i U län vill att den som har egen firma även skall kunna uppbära  
 a-kassa 
  om sysselsättning i det egna företaget inte är möjlig. Landshövdingen i K län menar att arbetslös inte skall behöva avveckla sitt företag helt för att få tillbaka  
 a-kassan. 
  
 Deltids- och säsongsföretagande måste bli möjligt. Anpassa  
 a-kassereglerna, 
  menar landshövdingen i AC län. 
 Se över reglerna för  
 a-kassa 
  för dem som är andelsägare i ekonomiska föreningar så att inte en marginell insats äventyrar  
 a-kas- 
  san, menar landshövdingen i Z län. 
  
 Metall  
 menar att det borde gå att stimu- lera verksamhet under lågsäsong genom lo- kala initiativ; ökade satsningar inom turist- näringen borde kunna inriktas på att skapa lågsäsongsverksamhet som i första hand för- behölls fastboende på berörda orter. 
 Direktnummer till arbetsförmedlingen 
 Arbetsgivare som vill ha tag i personal och vill anmäla lediga jobb skulle inte behöva vänta i växeln hos arbetsförmedlingen. De borde ha ett direktnummer in till någon som svarade direkt, menar landshövdingen i Dalarnas län. 
  
 LO  
 och  
 HTF  
 instämmer i detta. 
 NÄRINGSDEPARTEMENTET 
 Inrätta en särskild expertgrupp för fortlö- pande regelöversyn 
 Sveriges Köpmannaförbund  
 anser att det bör inrättas en särskild expertenhet centralt i Regeringskansliet för fortlöpande regel- översyn och för bevakning av att problem- och konsekvensutredningar faktiskt genom- förs när nya förslag övervägs. 
  
 Företagens Uppgiftslämnardelegation  
 anser att en särskild expertenhet bör etableras cen- tralt i Regeringskansliet för att tillse att till- lämpningen av de förbättrade  
  
 PKA-reglerna 
  
  blir effektiv framför allt i departementens arbete med lagförslag, förordningar och ut- redningsdirektiv. Expertenheten bör också följa regeltillämpningen inom statliga utred- 
  
 77 
 SOU 1997:186 
 ningar och myndigheter. Vidare bör en så- dan enhet svara för samordningen av svenska synpunkter på planerade  
 EU-regler 
  inom olika sakområden som berör näringslivet. Även bristande tillämpning av EU:s egna  
 PKA-regler 
  bör uppmärksammas av med- lemsländerna. Den årliga rapporten till EU om regelförenklingsarbetet i Sverige bör en- heten svara för. 
  
 EU-rekommendationer 
  om förenklingar av regelverket 
  
 SAF  
 refererar rekommendationer som anta- gits av  
 EU-kommissionen 
  i april 1997. Med särskilt gillande refereras EU:s förslag om ett enda kontaktställe dit nyföretagaren kan vända sig för att få nödvändiga besked. Dess- utom föreslås ett enda formulär som tas om hand av denna kontaktpunkt för givande och förmedlande av nödvändiga tillstånd för att starta företag. 
  
 SAF  
 uppskattar också kommissionens förslag om ett registreringsnummer som är giltigt inom hela EU, vilket underlättar vid företagsetableringar och företagsexpansion över medlemsländernas gränser. 
  
 EU-dokumentet 
  påpekar också behovet av att myndigheterna blir mer kundorienter- ade, att handläggningstiderna minskas och att bindande besked ges inom en specifice- rad tidsgräns. 
  
 SAF  
 föreslår att myndigheterna i tillämp- ningen av dessa  
 EU-rekommendationer 
  skall införa kvälls- respektive morgonöppet en gång i veckan samt att information som skall skickas ut till småföretagare först skall gran- skas om den är begriplig av en panel av små- företagare. 
  
 LO  
 instämmer i princip i ovanstånede. 
 Sydsvenska Handelskammaren  
 pekar på behovet av att implementera framlagda mål- sättningar för förenkling inom hela EU av- seende den administrativa proceduren att 
  
 starta företag (jämlikt kommissionens re- kommendation om förbättring och förenk- ling av företagsklimatet för nyetablerade fö- retag (97/344/EG)). 
 Information till nyföretagare 
  
 NUTEK  
 refererar den ordning som inne- bär att aktiebolag och handelsbolag som re- gistrerats hos PRV automatiskt får RSV:s Skatte- och avgiftsanmälan hemsänd. NUTEK menar nu att en sådan automatik även borde finnas för enskilda näringsidkare som registrerat firman hos PRV. Kan ytter- ligare myndigheter med  
 registrerings-, 
  till- stånds- och tillsynsfunktioner länkas på det sättet, dvs. med automatik skicka ut infor- mation och blanketter när det är aktuellt, undrar NUTEK. 
 Anslagen från EU:s strukturfonder behöver förenklas 
 NUTEK har gjort en utvärdering av EU:s stöd till näringslivsprojekt. Många företag upplever det som krångligt att sätta upp pro- jekten. Det fordras ofta expert- och konsult- hjälp, vilket för många företag innebär att man avstår från att gå vidare. Från lokala utvecklingsgrupper och företag har även framkommit kritik mot att man måste ligga ute med medel på grund av att inga förskott betalas ut. Detta medför att små företag, i synnerhet de som expanderar och som där- för har likviditetsproblem, har svårt att delta i projekten. 
 Ett företag får inte vara inblandat i flera projekt än att det ryms under ett visst beloppstak. Detta gör att eldsjälsföretag snabbt når den nivå där de inte kan vara motor i olika projekt.  
 EU-bidragen 
  har inte kunnat utnyttjas fullt ut eftersom offentliga medfinansiärer ofta saknats. Informationen om strukturfonderna har ofta varit bristfäl- lig eller felaktig. 
 78 
 SOU 1997:186 
 Oklara regler och olika tolkningar av reg- lerna bl.a. avseende företagsstödens kopp- ling till strukturfonderna, stödnivåer och gränsdragningar mellan verksamhet som fal- ler under statsstödsreglerna och allmänt näringslivsfrämjande verksamhet har skapat osäkerhet och försenat vissa projekt. Oklar- heter avseende stödberättigade kostnader i projekten samt de i vissa fall långa utbetal- ningstiderna för projektmedel har lyfts fram som komplikationer i arbetet. 
 Vissa projektförslag sträcker sig över både läns- och målområdesgränser, vilket medför att ett samverkansprojekt i många fall krä- ver  
 ansöknings-, 
 besluts-, 
  och rekvisitions- hantering i ett flertal beslutsgrupper och se- kretariat. Projektstarterna försenas och den administrativa hanteringen blir många fö- retag övermäktig. En enklare och mer sam- ordnad besluts- och administrativ struktur efterlystes i dessa fall. 
 Kritiken från vissa delar av näringslivet inriktas även på strukturfondssystemet i dess helhet. Generellt förespråkas från dessa i stäl- let sänkta skatter och arbetsgivaravgifter framför bidragssystem, som man i många fall anser riskerar att snedvrida konkurren- sen. 
 Den stora floran av mål och initiativ, vilka för närvarande uppgår till cirka 30 inom strukturfonderna, skapar förvirring och osä- kerhet. Företagen har i många fall svårt att skapa sig en bild av de olika programmen och dess avgränsningar mot andra program samt de olika myndigheter och organisatio- ner som ansvarar för respektive område. 
 Förslagen från NUTEK är bl.a. en bättre samordning med befintliga svenska stöd, bättre information genom t.ex. företagens egna organisationer, sammanläggning av program och projekt samt att man inför nästa strukturfondsperiod radikalt minskat antalet program. 
 Konkurrensrätt 
 Kedjeföretag bör jämställas med franchising 
 Gruppundantaget för samverkan mellan mindre detaljhandelsföretag i frivilliga ked- jor bör förbättras. De borde regelmässigt jämställas med franchising. 
 Sprängämnesinspektionen 
 Sprängämnesinspektionen skriver i sitt svar att deras regelverk inte skiljer på hanteringen av sprängämnen i stora och små företag. De refererar ett pågående översynsarbete där ett drygt tiotal projekt syftar till modernisering och förenkling av inspektionens gällande regelverk. 
 INRIKESDEPARTEMENTET 
 Plan- och bygglagen 
 Stärk konkurrensen 
  
 Konkurrensverket  
 anser att kommunernas tillämpning av PBL när det gäller etable- ring inom dagligvarumarknaden bör utvär- deras. Generellt utgör olika former av etable- ringshinder det allvarligaste hotet mot en effektiv konkurrens. Vid utformning av reg- ler för etableringskontroll i en bransch måste därför effekterna på konkurrensen av sådana bestämmelser analyseras. Graden av konkur- rens inom dagligvaruhandeln har bl.a. sam- band med kommunernas tillämpning av plan- och bygglagen (SFS 987:10), PBL. Vid en kommuns planering av markanvändning, inklusive prövningen av bygglovsärenden inom ramen för PBL, fastställs bl.a. vilken mark som skall få användas för handel, in- dustri m.m. En kommun kan också direkt 
  
 6  
 17-1681 
  
 79 
  
 SOU 1997:186 
 påverka etableringen av företag inom detalj- handel (livsmedelsaffärer, bensinstationer m.m.) i anslutning till att kommunen hyr ut eller säljer egen mark. Därmed kan kom- munen påverka utbudet av olika varor och tjänster i kommunen med avseende på mångfald, produktkvalitet inklusive service- nivå och priser. 
 Statens pris- och konkurrensverk (SPK) genomförde i början av  
 1990-talet 
  flera un- dersökningar av prisnivån på livsmedel i en rad orter i landet. Undersökningarna syftade främst till att jämföra prisnivån mellan olika orter med avseende på butiksstruktur. 
 Undersökningarna visade bl.a. att graden av konkurrens mellan butikerna hade stor betydelse för prisnivån och att etablering av butiker med lågpriskaraktär spelade en vä- sentlig roll. 
 Länsstyrelsen i Östergötlands län har utvärderat tillämpningen av PBL i länets kommuner under åren  
 1992-1996. 
  Av rap- porten framgår att intresset av effektiv kon- kurrens ofta synes ha en underordnad eller ingen betydelse vid beslut som fattats med stöd av PBL. Det kan noteras att under den aktuella perioden innehöll PBL en särskild betämmelse om att beakta förutsättningarna för en effektiv konkurrens vid tillämpning av lagen och bedömning av etableringar. Av undersökningen framgår dock att kom- munalekonomiska hänsyn (t.ex. kostnader för VA, kollektivtrafik m.m.), ekonomin för redan etablerad handel och exploatörens ekonomiska styrka och villighet att svara för kommunala kostnader i sammanhanget haft en stor eller avgörande betydelse för bedöm- ningen. Dessutom tycks etablerade företag ofta haft ett stort inflytande på beslut om nyetablering. 
 Den 1 januari 1997 ändrades PBL i två avseenden. Den ena ändringen innebar att kommunen vid fastställandet av detaljplan 
 för ett område får precisera förekomsten av viss handel. Kommunen har således numera bl.a. ökad möjlighet att hindra etablering av livsmedelshandel. Ändringen innebär ett ökat inslag av behovsprövning vid faststäl- lande av detaljplan. Den andra ändringen var att bestämmelsen i PBL – om att intres- set av en effektiv konkurrens inte fick mot- verkas vid utformandet av detaljplaner för byggnaders användning – slopades. Av ut- talanden i förarbetena (prop. 1996/97:34) till ändringarna tycks dock intentionen ha varit att konkurrensintresset även i fortsätt- ningen skulle beaktas vid tillämpningen av PBL. 
 Riksdagsbeslut om en ny lag eller lagänd- ring föregås som regel av motivuttalanden av regeringen. Sådana uttalanden har hit- tills haft mycket stor betydelse vid tolk- ningen av svensk lag. I detta fall har lag- bestämmelsen om konkurrensintresset tagits bort ur PBL. Enligt Konkurrensverkets me- ning kan inte ett motivuttalande ta över innebörden av en klar lagregel. Slutsatsen kan därför inte bli någon annan än att kon- kurrensintresset inte kommer att beaktas vid tillämpningen av PBL även om regeringen i motivuttalanden klarlagt att borttagande av lagregeln inte skulle uppfattas så att kon- kurrensintresset inte skulle beaktas. 
 I sammanhanget kan Konkurrensverket inte underlåta att peka på att i övriga Eu- ropa tillmäts inte förarbeten samma bety- delse som i Sverige. I europeisk lagstiftning återfinns som regel lagens ändamål direkt i lagtexten. Främst till följd av internationa- liseringen av rättslivet och  
 EG-rättens 
  ökade betydelse bör motsvarande inriktning på lagstiftningsområdet kunna få genomslag även i nationellt lagstiftningsarbete. 
 Eftersom en av intentionerna bakom PBL enligt motivuttalanden är att kommunerna skall beakta intresset av en effektiv konkur- 
 80 
 SOU 1997:186 
 rens vid etableringar måste särskilda bestäm- melser härom finnas i lagen. En sådan be- stämmelse kan införas i exempelvis PBL:s inledande bestämmelser (kap. 1). Detta har särskilt betydelse vid tillämpning av, förutom kap. 5, kap. 8 som rör  
 bygg-, 
  rivnings- och marklov. Åtgärden innebär att det för fram- tiden säkerställs att nämnda intention får genomslag vid tillämpning av lagen. 
 Konkurrensverket anser vidare, med hän- syn till resultatet av ovannämnda undersök- ningar, att det bör genomföras en bred un- dersökning om tillämpningen av PBL och effekterna för etablering inom dagligvaru- handeln, främst livsmedelsområdet. En så- dan utredning kan utgöra underlag för åt- gärder att underlätta etablering och öka kon- kurrensen inom dagligvaruhandeln. 
  
 Konkurrensverket  
 menar att intentionen bakom PBL om att en effektiv konkurrens skall beaktas vid kommunens fysiska plane- ring bör få starkare stöd i lagtexten. 
 Kommunallagen 
 Övervakning av kommunalt stöd till närings- livet 
  
 SAF  
 menar att en vanlig uppfattning är att varje form av kommunalt stöd till närings- livet enligt kommunallagen är olagligt. Men kommunallagen är inriktad mot att förhin- dra individuella stödåtgärder och subventio- ner, medan generella insatser tillåts. 
 Subventionerna kan dock snedvrida kon- kurrensen mellan företag som är verksamma i samma bransch men i olika kommuner. Utökade möjligheter till övervakning av den kommunala stödgivningen är nödvändigt anser  
 SAF 
 . 
  
 Konkurrensverket  
 vill ge företagen bättre möjligheter att få prövat i domstol om kom- munens stödgivning till företagets konkur- rent strider mot kommunallagen. Det for- drar dock att inte enbart kommunmed- borgare ges rätt att överklaga kommunala beslut. 
 Förenkla redovisningen till byggnadsnämn- derna 
 Företagarnas Riksorganisation  
 anser att redo- visningen gentemot byggnadsnämnderna bör förenklas för byggföretag avseende ar- beten understigande 250 000 kronor. 
  
 Informations- och samrådsplikt vid mark- arbeten 
 Svenska Köpmannaförbundet  
 önskar att en ny ordning där kommunen eller av denna anlitad entreprenör inför planerade trafik- avstängningar, vägarbeten m.m. åläggs att informera och samråda med berörda före- tag för att minimera avstängningsförluster. 
  
 Prövning av kommunal kompetens att driva affärsverksamhet 
  
 SAF  
 menar att rätten att klaga på ur kom- munalrättslig synpunkt tveksam verksamhet inte som i dagsläget bör vara begränsad till kommunens medlemmar. Detta fordrar san- nolikt att kommunens kompetens regleras i annan lag än kommunallagen – t.ex. inom konkurrenslagstiftningen. 
 Det måste finnas möjlighet att få laglig- heten i en viss verksamhet prövad, inte bara lagligheten i ett visst beslut. Ofta finns inte något kommunalt beslut som går att klaga på, trots att en enligt kommunallagen olag- lig verksamhet bedrivs. 
 Fullgoda möjligheter till prövning måste finnas även vad beträffar verksamhet i hel- eller delägda kommunala bolag. I dagsläget saknas sådana möjligheter. 
 81 
 SOU 1997:186 
 Tillsynsmyndighet och konkurrent inte förenligt 
  
 Konkurrensverket  
 menar att myndigheter som har tillsyn över provningsföretag inte själva bör få bedriva konkurrerande prov- ningsverksamhet. I departementsrapporten Webb för kommersiell provnings- och certifieringsverksamhet hos myndigheter (Ds 1997:17) föreslås att myndigheter som har föreskrifts- eller tillsynsansvar endast om det finns särskilda skäl skall få konkurrera med andra som är ett anmält eller ackredi- terat provnings- eller certifieringsorgan. Så- dana skäl kan vara att behov finns men att det saknas förutsättningar att bedriva aktu- ell verksamhet i hela landet. I rapporten finns även förslag till ändringar av berörda regel- verk. Förslaget motiveras med att det inte skall uppstå jävs- eller konkurrensproblem till följd av att en myndighet utövar tillsyn över aktörer som är myndighetens konkur- renter. Vidare framhålls principen om att tillsyns- respektive affärsverksamheten bör drivas organisatoriskt åtskilda för att und- vika korssubventionering. 
 Invandrarpolitik 
 Marknadsanpassat regelsystem för tolkning 
  
 Konkurrensverket  
 anser att ett nytt och marknadsanpassat regelsystem för tolk- och översättningsverksamhet skulle underlätta etablering av nya företag. Inom tolkverk- samheten medför oklara bestämmelser att privata företags etablering och verksamhet försvåras. Konkurrensverket har fått många klagomål på detta område som bl.a. hand- lar om den oklara definitionen av begrep- pet arbetstagare. Det medför bl.a. en osä- kerhet om LOU:s tillämpning i anslutning till att myndigheter ger uppdrag till tolkar. Justitieombudsmannen har i ett beslut den 
 15 november 1996 (Dnr  
 2175-1996) 
  pekat på en rad näringsrättsliga aspekter på tolkningsverksamheten. Kammarkollegiet har uppmärksammat frågan i ett yttrande till JO och menar att den kommunala tolkningsverksamheten har en monopolställ- ning. 
 Problemet är enligt Konkurrensverkets uppfattning av sådan natur att det är av stor, kanske avgörande, vikt för små- och ensam- företagare om de skall kunna vara kvar på marknaden. Anmärkningsvärt är även den beroendeställning dessa aktörer, dvs. obero- ende uppdragstagare, uppfattar sig ha gent- emot befintliga kommunala tolkförmed- lingar och offentliga arbetsförmedlingar på grund av den rättsosäkerhet som blir följ- den av nämnda oklarheter. Detta tillsam- mans med den kommunala tolkförmed- lingsverksamhetens rättsliga ställning kan skapa ytterligare konkurrensproblem. 
 Konkurrensverket har i skrivelse (Dnr 1275/96) till regeringen (Närings- och handelsdepartementet) i början av februari i år föreslagit att det tillsätts en särskild ut- redning med uppgift att närmare analysera förhållandena på marknaden för tolk- och översättningstjänster. Ett huvudsyfte med utredningen bör vara att ta fram ett nytt och marknadsanpassat regelverk på området. 
 Konsumentfrågor 
 12 riktlinjer kan upphävas 
  
 Konsumentverket  
 anför att 12 riktlinjer av totalt 47 (dvs. ca 25 procent) kan upphävas redan under 1997 med hänvisning till nya domstolsbeslut, ändrad lagstiftning, nya EU- regler, nya standarder, samordning med an- dra myndigheter på konsumentområdet samt behovet av förenklingar. 
 Konsumentverket uppger också att de har 
 82 
 SOU 1997:186 
 interna rutiner i form av en checklista för riktlinjearbetet enligt marknadsföringslagen, i syfte att påminna om viktiga faktorer som bör beaktas i regelarbetet, bl.a. konsekvens- analyser och frågan huruvida en informa- tionsskyldighet kan bli alltför belastande för småföretagen. 
 MILJÖDEPARTEMENTET 
 Femton lagar förs ihop till en miljöbalk 
  
 Naturvårdsverket  
 anför i sitt remissvar föl- jande. För att göra miljölagstiftningen lät- tare att överblicka och tillämpa samordnas bestämmelserna i den centrala miljölagstift- ningens olika lagar i en miljöbalk. Miljöbal- ken avses träda i kraft den 1 januari 1999. 
 Regelförenkling och samordning är möjlig när det gäller farliga kemiska ämnen 
 Kemikalieinspektionen  
 konstaterar att reg- lerna inte gör någon skillnad mellan små och stora företag. Däremot är många regler så konstruerade att de innebär lättnader i för- pliktelserna när produktvolymen är liten. 
  
 Kemikalieinspektionen anser att den stora mängden regler är en omständighet som sär- skilt försvårar tillväxtförutsättningarna för småföretag. Regelmängden bör minskas där så kan göras utan att syftet med reglerna ef- tersättes. En stor del av regelmassan utgörs av listor om hur enskilda ämnen skall klas- sificeras och märkas. Dessa listor är snarast till stöd för småföretagen som annars måste skaffa motsvarande information från annat håll. Det är därför svårt att i betydande omfattning minska den sakinformation som finns i reglerna. 
 Däremot skulle regler som finns på många håll kunna samordnas så att de blir lättare att hitta och använda. Reglerna i Kemikalie- inspektionens författningssamling, KIFS, 
 rymdes år 1991 på 80  
 A5-sidor. 
  Till följd av  
 EES-avtalet 
  började författningstexten svälla under år 1992 och upptar i dag mer än 950  
 A5-sidor, 
  varav cirka 900 införlivar gemen- skapsbestämmelser. Detta visar att de vikti- gaste insatserna för en begränsning av regel- mängden måste göras på gemenskapsnivå, och innan gemenskapsbeslut fattas som för- pliktar medlemsstaterna att införa flera be- stämmelser. Inspektionen agerar i gemen- skapsarbetet med det för ögonen. 
 En förändring som skulle kunna övervä- gas att föreslå på gemenskapsnivå berör de ämneslistor som redovisar de kemiska äm- nen som är klassificerade inom gemenska- pen och anger hur de skall klassificeras och märkas. Listorna meddelas för närvarande genom  
 EU-direktiv. 
  De motsvarande svenska bestämmelserna omfattar 672 A5- sidor författningstext från Kemikalieinspek- tionen och 277  
 A5-sidor 
  från Sprängämnes- inspektionen. Om åtminstone ämneslistorna i stället meddelades i form av  
 EG-förord- 
  ningar skulle vardera myndighetens författningsvolym minska avsevärt. Mot- svarande skulle gälla i alla andra medlems- länder. 
 Särskilt för den som vill exportera ke- miska produkter till andra medlemsländer skulle det innebära en avsevärd lättnad att aldrig behöva efterforska de nationella ämneslistorna i varje medlemsstat. Möjlig- heten att gå direkt på direktivtexten står naturligtvis öppen redan i dag och så gör naturligtvis företag med stora resurser. Det är däremot inte sannolikt att den möjlighe- ten utnyttjas av så många småföretag. 
 En liknande förändring gäller möjlig sam- ordning mellan Kemikalieinspektionen och Sprängämnesinspektionen. Att Sprängäm- nesinspektionen tvingas ge ut ämneslistor med samma ämnen som Kemikalieinspek- tionen beror på att den ensam har erforder- 
 83 
 SOU 1997:186 
 liga bemyndiganden i fråga om de brand- farliga och explosiva egenskaperna. Ett för- sta steg mot färre regler, som inte kräver beslut på gemenskapsnivå, kunde vara att även formellt samordna regelgivningen om ämnen på de båda områdena. Som en ser- vice till företagen tillhandahåller Kemikalie- inspektionen redan i dag uppgifterna om brand- och explosionsfarliga egenskaper i sin författningssamling. 
 Avslutningsvis konstaterar Kemikalie- inspektionen att myndighetens avgifter är kopplade till volym på ett sådant sätt att småföretagen inte drabbas orättvist. 
 Avgifter till produktregistret 
  
 Industriförbundet  
 upplever att avgiften till Kemikalieinspektionens produktregister bör ses över då den inte är differentierad till fö- retagets storlek och heller inte alltid upp- levs stå i relation till den insats som görs från myndighetens sida. 
 84 
 SOU 1997:186 
  
 Bilaga  
  
 2  
 Småföretagsdelegationens 
 hearing den 24 oktober 1997 
  
 Innehåll 
  
 Hearingen öppnas 
  
 86 
  
 Avreglering för tillväxt, sysselsättning 
  
 och välfärd 
  
 89 
  
 Två företagare berättar 
  
 96 
  
 Myndigheternas arbete med avreglering 
  
 100 
  
 Fyra riksdagsmän 
  
 106 
  
 Avslutande panel 
  
 112 
  
 Hearingen avslutas 
  
 115 
  
 Deltagare 
  
 116 
  
 85 
 SOU 1997:186 
 Hearingen öppnas 
 Reyes 
 Jag är sammankallande i Avreglerings- gruppen inom Småföretagsdelegationen. Avregleringar är ett område vi arbetar med. Vi har också en grupp som jobbar med kompetensutveckling för företagare. Vi har en grupp som jobbar med tillgänglighet och information och stöd för företagare. Vi har en grupp som jobbar med riskkapital och vi har en grupp som jobbar med social eko- nomi och nätverking mellan företag. 
 Innan jag lämnar över ordet till Miller, som är programledare för dagen, vill jag säga en sak. Delegationen har kallat till en hearing. Termen kommer från USA, där en hearing betyder en utfrågning i ett ämne som man vill komma fram till san- ningen om. Och det är precis det som är delegationens mening med denna hearing. Ni är utfrågarna, ni i publiken, och därför är er medverkan oerhört viktig och vi är väl- digt glada och se att det varit så stort in- tresse för denna hearing. Och vi i delegatio- nen kommer att använda oss av den debatt vi ser fram emot som ska hållas här i dag. 
 Miller 
 Tack, Johnson heter jag och är ekonomijournalist tillika må jag ju säga i den här församlingen också småföretagare. Mitt uppdrag blir här att se till att era frågor, era funderingar, era tankegångar kring det som är dagens tema, avreglering och förenkling av förutsättningar för småföretagare i Sverige, att det blir väl belyst var knutarna sitter etc. etc. så ytterligare en uppmaning till er att utnyttja tillfället att vara aktiv i detta. 
 Det lär finnas, tror jag, ungefär 5 000 reg- ler, förordningar, förutsättningar eller direk- tiv som påverkar direkt eller indirekt små- 
 företagare i olika sammanhang. 5 000 reg- ler ungefär och där någonstans finns då småföretagaren och tittar upp mot alla dessa regler. 
 Jag kan inte undvika innan jag ger ordet här inledningsvis och berätta om en kompis jag har. Han är bergssprängare. Han har hållit på i sin verksamhet och bedrivit före- tag i 25 år. Han berättade för mig att när han började fick han ägna ungefär en halv- timme om dagen i genomsnitt att uppfylla regler, bestämmelser att få godkännanden, få intyg etc., en halvtimme om dagen gick åt. I dag berättar han är det vissa dagar halva tiden som går åt att sitta på polisstationen och vänta på att få det skriftliga intyget god- känt. Varje förfarande för honom att smälla bort en bergknalle, liten, är ungefär samma procedur som när Skanska sätter igång Hallandsåsen. Ungefär så upplever han det. 
 Tre timmar om dagen i genomsnitt går åt att uppfylla regelverket. Jag bara lägger detta som ett litet memento i tankegången, en liten bild ur verkligheten och med detta har vi Hendricks, statssekreterare, Närings- departementet. Du får inleda. Var så god! 
 Lars Rekke 
 Tack så mycket. Jag håller med Norman Fors- lund om att det är roligt att se att det är så många som har ställt upp här i dag på den här hearingen, utfrågningen som Småföre- tagsdelegationen anordnar och ber att få tacka Dig Garcia också. Jag tror att när det gäller sådana sprängningsinsatser så kanske det är klokt ibland att lägga ned lite tid i förväg och inte drabbas av överraskningar. 
 Jag vill för det första säga att Småföretags- delegationen är en statlig utredning som re- geringen tillsatte förra året med syftet att arbeta med frågor, komma med förslag som skall gynna de små och medelstora företa- 
 86 
 SOU 1997:186 
 gens utveckling på olika sätt. Regelför- enkling och avreglering ingår som en viktig del i delegationens insatser. Det är inte det enda men det är ett viktigt område. Som Norman nämnde så är det också frågan om företagsutvecklingsfrågor, informations- frågor m.m. 
 Om jag då skall hålla mig till frågan om regelförenklingar vill jag väldigt gärna nämna någonting om de utgångspunkter som regeringen har för att vilja göra insatser och förbättringar på det här området. Den första utgångspunkten är att de små företa- gen nästan alltid har mycket mindre admi- nistrativa resurser än de större företagen. Det är inte konstigt utan snarare naturligt. Så kommer det säkert alltid att vara – det är ju det som är det speciella med ett litet företag att de administrativa resurserna är mindre. 
 De stora företagen har i allmänhet mycket lättare att hantera regelsystemen. Man har möjligheter att anställa eller anlita expertis för att lösa uppkommande problem. Det har inte småföretag i allmänhet. Detta är den viktigaste utgångspunkten för att regeringen faktiskt vill se till att regelsystemet kan för- ändras så att denna konkurrensnackdel de små företagen till nackdel och de större till fördel, kan minska eller helst försvinna! 
 Det är alltså inte frågan om i första hand att införa regler som innebär att ekonomiska resurser förs över, exempelvis från samhället eller ifrån de stora företagen, till de små. Förstahandsuppgiften är att minska konkur- rensnackdelen som jag just nämnde. 
 En annan utgångspunkt är att de regler som finns ju i allmänhet har ett syfte. De är inte till för att försvåra i största allmänhet. Sedan har de i många fall fått de effekterna. De regler vi har ska naturligtvis respekteras. Det finns regelsystem som avser att t.ex. näringsverksamhet kan bedrivas så att den inte kommer i konflikt med sociala mål, 
 hälsomål, folkhälsomål och liknande. Det finns också regler som syftar till att hindra en snedvridning av konkurrens och lik- nande. 
 Det ligger i sakens natur att när man har ett sådant regelsystem, så följer därmed också en viss tillsynsskyldighet för staten och det följer ett visst administrativt arbete även hos företagen för att kunna uppfylla de här reg- lerna. Det är väldigt viktigt att ha klart för sig de här utgångspunkterna. Men syftet är att se till att det existerande regelsystemet inte innebär en konkurrensnackdel för de små företagen. 
 Även reglernas och regelsystemens sakin- nehåll måste ses över, men även då är det i allt väsentligt för att just den här konkurrens- nackdelen som finns genom de små företa- gens speciella karaktär i jämförelse med de stora kan undanröjas. 
 Regeringen ser det som en utomordent- ligt viktig uppgift att arbetet som Småföre- tagsdelegationen utför, som successivt nu håller på att förankras, bearbetas och bere- das i Regeringskansliet, kan fullföljas på ett bra sätt. 
 Jag skulle vilja nämna några saker som delvis har med det här att göra och där för- bättringar är på väg. Ett av de viktigaste områdena där Småföretagsdelegationen, lik- som många andra, har framfört mycket skarp kritik har gällt sjuklöneperioden och dess längd. Där har nu regeringen lagt ett förslag där man återställer sjuklöneperioden till den gamla nivån. Jag tror vi alla kan vara överens om att det är bra att vi har funnit ett utrymme för att kunna förkorta den. 
 En annan fråga som också har diskute- rats i Småföretagsdelegationen gäller möj- ligheten att få  
 F-skattsedel 
  för företagen. Också där finns det nu ett förslag till vissa förbättringar och frågan bereds också vidare i bl.a. Riksskatteverket. Syftet är att det ska 
 87 
 SOU 1997:186 
 bli lättare att få  
 F-skattsedel 
  eller rättare sagt att de onödiga hindren för att få  
 F-skattse- 
  del ska tas bort. 
 Jag vill slutligen nämna att regeringen har tillsatt en utredning med syfte att se över stoppreglerna för småföretag. Mycket tyder på att man i många fall även utan dessa reg- ler kan uppnå syftena bakom detta system – att förhindra otillbörliga skattevinster. 
 Jag vet inte om ni har läst en artikel i Dagens Industri där näringsministern har intervjuats angående de förslag som har ta- gits fram här i Småföretagsdelegationen och som syftar till att förbättra inom området för dagens diskussion – regelförenklingar s.k. – där tycker jag man kan säga att ni har fått en snabb reaktion, positiv reaktion på många av de förslag som har lämnats. 
 Jag förstår att dagens svar inte fullt ut till- godoser alla de synpunkter som har funnits men jag tycker ni skall hålla i minnet att det här var en mycket snabb reaktion på nyli- gen inlämnade förslag. 
 Sammanfattningsvis är småföretags- och regelförenklingsfrågor en mycket prioriterad uppgift för regeringen. Jag hoppas också att dagens hearing ska ge ett ännu bättre un- derlag för den fortsatta diskussionen mel- lan Regeringskansliet och Småföretags- delegationen när det gäller regelförenklings- arbetet. 
 Ni kan vara övertygade om att regeringen fäster mycket stort avseende vid Småföre- tagsdelegationens arbete! 
 Miller 
 Tack! 
 Jag vet att du inte kan vara med så länge själv. Bara en kort fråga på en punkt du själv pekar på –  
 F-skattsedelfrågan. 
  Det finns också en tanke att det bara skall behövas  
 en kontakt  
 med  
 en myndighet  
 för att starta ett företag, få det registrerat, skattefrågan löst, 
 hela den här delen. Nu är det uppdelat på en mängd olika. Är du positiv till en tanke att t.ex. vid registrering hos PRV, där ditt bolag registreras med namn och allting så- dant, det samtidigt utfärdas därifrån en F- skattsedel och övriga ska vi säga administra- tiva tillstånd. 
 En kontakt – hela paketet i handen. 
 Lars Rekke 
 Det går ju naturligtvis inte att säga att man är negativ till ett sådant förslag. Det är naturligtvis inom många områden väldigt viktigt att man försöker etablera system där man kan arbeta med en kontakt. Det gäller inte bara för småföretag utan naturligtvis även för stora företag och för enskilda, att så långt som möjligt sträva mot detta mål. 
 Jag tror det är väldigt viktigt att de myn- digheter som vi har vidtar utomordentligt starka insatser för att förbättra samverkan. För det här är en fråga om samverkan. Att man etablerar samverkanssystem som gör att det blir praktiskt möjligt att nå dithän att man ska kunna ha en kontakt med myndig- heterna. Jag tror det är där som svårigheterna ligger. Vi har i det svenska samhället liksom i alla andra samhällen sektorsorgan som är experter var och en på sitt område, det gäl- ler då att få till stånd en större samverkan. 
 Jag skulle hälsa med stor tillfredsställelse att man genom en mycket förbättrad sam- verkan når dithän att det blir praktiskt möj- ligt att genomföra ett system där det räcker med en kontakt. Jag har goda förhopp- ningar om detta! 
 Det här är ett problem inte bara när det gäller att få tillstånd eller få registrering till stånd av ett företag. Vi har samma problem när det gäller de regionalpolitiska och lik- nande insatser som staten gör i utsatta re- gioner – det finns en mängd olika aktörer. Också här är det av stort värde om man kan 
 88 
 SOU 1997:186 
 uppnå en sådan situation att det räcker med en kontakt. 
 Jag kan inte bedöma på rak arm om PRV är det lämpligaste organet att hålla i kon- takten när företag startas. Det får väl Allen kanske utveckla senare. Det förefal- ler emellertid ganska naturligt att PRV skulle kunna ha en sådan vidgad uppgift eftersom det är dit man vänder sig i första hand. Det som först krävs är en registrering av något slag om man vill etablera ett aktiebolag eller ett handelsbolag. 
 Jag är mycket positiv till den inriktningen och jag kan försäkra att detta är en av ut- gångspunkterna för regeringens arbete. 
 Miller 
 Det måste man uppfatta som en positiv re- aktion som kanske utlöser aktivitet också. 
 Lars Rekke 
 Ja, den har redan utlöst aktivitet. Regeringen i sina direktiv till myndigheterna priorite- rar just den här samverkansaspekten. Man ska komma ihåg att det räcker inte att man säger att PRV ska ha den här uppgiften. Det måste ju också finnas förutsättningar för att PRV ska kunna utföra den. Det är detta som vi arbetar med. 
 Miller 
 Vi ska raskt vidare och nu handlar det då om avreglering, välfärd, sysselsättning och tillväxt.  
 Jones 
  Howard välkommen. Din syn på detta, vikten av avreglering och dess möjliga effekter, var så god! 
 Avreglering för tillväxt, syssel- sättning och välfärd 
  
 Jones 
  Feldt 
 Camille Forslund har bett mig att vara så konkret som möjligt och inte sväva ut i några allmänna samhällsekonomiska betraktelser. Jag måste ändå börja med några principiella synpunkter på det ämne som jag har före- lagts. Hendricks påpekade det i och för sig självklara att regleringar behövs och han kunde ha tillagt att en hel del regleringar är nyttiga, bidrar till tillväxten och sysselsätt- ningen. Man kan säga allmänt att det är detta som skapar lag och ordning i en marknads- ekonomi: avtalstrygghet, konkurslagstift- ningen, konkurrenslagstiftningen, egen- domsskydd osv. 
 Dessutom ska diskussionen inriktas på i första hand de mindre företagens förhållan- den. 
 Men här finns en fälla som man bör und- vika att gå in i. Vi vill att våra regelsystem ska göra det lätt att starta företag, att bli ett småföretag. Men vi vill väl också att företag ska kunna växa, bli stora företag. Då och då föreslås regler som ensidigt gynnar små fö- retag – med lägre arbetsgivaravgifter eller sämre anställningsskydd i företag med ett maximerat antal anställda. Det kan vara gynnsamt i starten. Men det kan också bli ett hinder för växt – när kostnaderna tar ett språng eller företaget hamnar i en nytt och strängare ansvarsförhållande till de anställda. 
 Det här är viktigt eftersom det finns så många naturliga hinder för ett småföretags tillväxt. Ett är företagaren – entreprenörens krav på oberoende av utomstående, egen personlig överblick och kontroll av hans/ hennes skapelse. Om växt kräver tillskott av riskkapital utifrån betyder det externt infly- tande. Om växt betyder att arbetsledare måste tas in hotas överblicken och kontrol- len. Dessutom kan företaget inte växa över 
 89 
 SOU 1997:186 
 ägarens personliga kompetens utan att hans inflytande och kontroll minskar. 
 Det är således inte konstigt om många småföretag stannar i växten. Men den sven- ska företagsstrukturen är ändå så pass extrem (i en internationell jämförelse) att vi måste fråga oss om inte vårt system är speciellt till- växthämmande. Av ca 400 000 företag skulle närmare 300 000 sakna anställda, dvs. vara enmansföretag. 
 Ytterligare en principiell synpunkt. Åtskil- liga studier visar att störst betydelse för upp- komsten och livskraften hos småföretag har det allmänna näringsklimat man lever i. Existensen av en företagskultur, möjlig- heterna i arbeta i nätverk med andra småfö- retag, relationen till de storföretag man ofta är beroende av som leverantör m m liknande lite diffusa ting som inte eller mycket sällan kan hanteras på det politiska planet. 
 Men statens eller landstingets eller kom- munens agerande bidrar naturligtvis också i hög grad till klimatet för både små och stora företag. Regleringar som företagarna upple- ver som diskriminerande, godtyckliga eller svårtolkade skapar ett dåligt klimat – det allmänna värdesätter inte företagsamhet, förstår inte dess betydelse, genom att visa nonchalans, misstänksamhet eller öppen fientlighet. OBS att här är det handlingen som räknas. Allt näringslivsvänligt tal i värl- den hjälper inte om regleringsbesluten talar ett annat språk. Det kan tilläggas att regle- ringar, som i sig kanske inte är så negativa eller t o m positiva, kan bli skadliga om reg- lerna ändras ofta, särskilt om det sker med kort varsel. Det skapar osäkerhet och där- med nya risker ovanpå den ofrånkomliga affärsrisken. 
 Offentliga organ påverkar också närings- klimatet när de uppträder som ekonomiska aktörer i marknadsekonomin – som upp- köpare av varor och tjänster, som projekt- 
 upphandlare, som producenter i konkur- rensmarknader och som arbetsgivare, t.ex. via sin lönepolitik. Det här agerandet blir, som utflöde av den offentliga makten och av beskattningsmakten, en del av det regel- system som företagen har att leva med. 
 Med de här utgångspunkterna tänkte jag diskutera behovet av avregleringar på tre områden där offentliga ingrepp är domine- rande eller mycket frekventa: skattesystemet, arbetsmarknaden samt den offentliga sek- torn. Det finns naturligtvis många andra avregleringssystem som förtjänar att disku- teras. Det kan förhoppningsvis ske i senare inlägg idag. Men man har bett mig att vara så konkret som möjligt och det kräver en viss koncentration på ämnet. 
 SKATTER 
 Med viss bävan beträder jag det här svåra området. Själv har jag ju ett inte helt fläck- fritt förflutet när det gäller statens hante- ring av skatt på företagsamhet. 
 Efter 1991 års skattereform går det i och för sig att hävda att den svenska företags- beskattningen är relativt gynnsam, interna- tionellt sett (med undantag för de s.k. skatte- paradisen). Men frågan är om det gäller små- företagen. För egenföretagaren blir summan av inkomstskatt och egenavgifter i allmän- het uppåt 70 procent av företagets resultat. Och den som driver företaget i bolagsform har att kämpa med den s.k. fåmansbolags- beskattningen, som för företagaren/ägaren ger ungefär samma utfall. 
 Motiven för den här beskattningen är ju att företagarinkomster inte skall beskattas lägre än löneinkomster. Dessutom har man i vissa företagsformer möjlighet att via skat- tefria fonderingar bygga upp en förmögen- het som i motsats till löntagarens är befriad från förmögenhetsskatt tills dess den avytt- 
 90 
 SOU 1997:186 
 ras eller på andra vägar blir ägarens privata egendom. 
 Men hur man än ser på rättvisan i det här sammanhanget är det ändå svårt att hävda att vårt skattesystem innehåller några särskilda stimulantia för folk att bli företa- gare. Det är då inte bara en konsekvens av att inkomstskatter och sociala avgifter tar en stor del av den behållna inkomsten. En kan- ske minst lika viktig faktor är att statens ambition att förhindra skattefusk och skat- teplanering lett till ett krångligt och, vill jag påstå, snålt regelsystem som gör hanteringen av självdeklaration och skattebetalning till ett mödosamt och dyrbart arbete som få småföretagare klarar själva. Och som antag- ligen får åtskilliga att ge upp sina företagar- planer, ibland utan att ens försöka. 
 Det är många som ropar efter förenk- lingar av företagsbeskattningen. Och ofta lovas det också att något sådant ska ske. Men min erfarenhet säger mig att det inte är möjligt att uppnå någon mer påtaglig för- enkling utan att vi accepterar att utrymmet för skatteundandragande ökar. Det är kon- trollbehovet, i kombination med ytterst de- taljerade villkor för de skattelättnader man ändå vill bevilja, som skapar krånglet. Sta- tens benägenhet att se varje företagare som en potentiell skattebedragare syns också i de försvårade villkor som omger beviljandet av  
 F–skattesedel 
 . 
  
 Lättnader härvidlag samt ett snabbt genomförande av den utlovade re- formeringen av fåmansbolagsreglerna skulle hjälpa en hel del. 
 Naturligtvis skulle flera av de här proble- men mildras om skatter och avgifter kunde sänkas. Men det måste i så fall ske generellt. Speciallösningar för en kategori som kallas företagare skapar nya problem, förutom att det skulle leda till en svårhanterlig debatt om rättvisan i vårt skattesystem. 
 Men två reformer borde kunna genom- 
 föras utan att ge avkall på skattemoral och rättvisa. För många småföretagare är likvi- diteten ett långt större och mer akut pro- blem än avkastningen på det kapital man satt in. Småföretagaren har inte bara kun- der som kan vara tröga betalare. Staten har genom reglerna om inbetalning av skatter, särskilt momsen, allvarligt försämrat likviditetsläget i företagen 
 .  
 Statens ovilja att ha en enda krona av skattebetalarnas pengar en enda dag utlånad till näringslivet kan möjligen förstås i ett läge då staten själv be- finner sig i en likviditetskris. Men med de starkt förbättrade statsfinanser som man nu räknar med borde den här giriga hållningen kunna vändas till större förståelse för före- tagens likviditetsproblem. 
 Jag sa tidigare att det finns ett antal na- turliga hinder för småföretagens tillväxt, att åtskilliga kanske helt enkelt inte vill växa. Men för de som vill växa och för de som utan att växa volymmässigt vill investera t.ex. i utveckling av sina produkter finns ett ka- pitalbehov. Ofta ses det som en fråga om att skaffa fram s.k. riskkapital, dvs. människor eller institutioner som är beredda att satsa pengar i enskilda företag. Men för många småföretag tror jag inte att det är någon att- raktiv utväg – men man förlorar oberoen- det och friheten att utan inblandning sköta sitt företag. 
 Av det skälet borde de skattemässiga möj- ligheterna att ackumulera kapital i företag förbättras. Särskilt gäller det nystartade fö- retag i allmänhet och tjänsteföretag i syn- nerhet. Här borde kreativiteten få blomstra vad gäller de tekniska lösningarna. 
 Slutligen, på tal om skatter, tycker jag att man ska ta småföretagarna på allvar när de säger att de gärna avstår från bidrag om de i utbyte kunde få bättre skattevillkor. Det har samma bakgrund som oviljan att ta in externt kapital. Bidragen förbinds med vill- 
 91 
 SOU 1997:186 
 kor och regleringar som strider mot före- tagandets grundidé – att få sköta sig själv. 
 ARBETSMARKNADEN 
 Debatten om regleringarna på den svenska arbetsmarknaden går het och den politiska polariseringen är tydlig. Den stora strids- frågan gäller regleringarnas konsekvenser för arbetslösheten. Skulle en avreglering eller omreglering öka företagens vilja att anställa? 
 Det ska genast sägas att det inte finns några bra teoretiska belägg för att så skulle ske. Men frågan måste ändå ställas om inte en del regleringar förlorat sin legitimitet el- ler åtminstone sin ekonomiska rationalitet med hänsyn till de förändringar som skett, i näringslivets struktur och i makt- förhållandena på arbetsmarknaden. De stat- liga ingreppen har i stor utsträckning gjorts utifrån föreställningen att mot den enskilde löntagaren och hans fackliga organisation står ett antal stora företag, med stark finan- siell ställning och en personalstyrka där in- divider lätt kan bytas ut mot andra indivi- der. 
 Det synsättet präglar lagen om anställ- ningsskydd (las). Arbetsgivaren bär nästan all risk vid misstag i anställningsbeslut. Och turordningsreglerna tar ingen hänsyn till individernas egenskaper, bara deras anställ- ningstid. Likaså kan man säga att kollektiv- avtalen utgår från att arbetskraften är ho- mogen och att alla företag i princip har samma betalningsförmåga. 
 Jag tror inte att jag i den här kretsen be- höver närmare utveckla varför det här inte längre gäller på en stor del av svensk arbets- marknad. I den del av näringslivet där de nya jobben väntas komma är företagen var- Wilson stora eller finansiellt starka. Och för många verksamheter, både i privat och of- fentlig sektor, är föreställningen om den 
 homogena och lätt utbytbara arbetskraften inte längre realistisk. 
 Ändå kunde man kanske nöja sig med detta konstaterande om det vore så att svensk arbetsmarknad fungerade väl. Men det har den inte gjort på länge. Lönebildningen ska- pade under många år en högst skadlig infla- tion, näringslivet har inte ökat sin sysselsätt- ning sedan början av  
 1970–talet 
  och idag råder en massarbetslöshet som till stor del är strukturell, dvs. inte kan hävas ens om efterfrågan på arbetskraft ökar, eftersom de arbetssökande inte kvalificerar eller är för dyra för de arbetsuppgifter som står till buds. 
 Flexibilitet, rörlighet, anpassningsför- måga har blivit rubrikorden för den refor- merade arbetsmarknad Sverige borde ha. En del går då så långt som att hävda att det krä- ver slopandet av alla regleringar på arbets- marknaden, inklusive lönesättning via kol- lektivavtal. 
 Alla här torde inse att det inte är realis- tiskt. Att i ett demokratiskt samhälle för- bjuda människor att organisera sig fackligt, att driva en kollektiv lönepolitik, är otänk- bart. Och de flesta torde anse att en regle- ring av förhållandet arbetsgivare – anställd behövs. Beslut om anställning ska vara för- enat med ett större ansvarstagande för ar- betsgivaren än andra företagsekonomiska beslut. De ska ske i medvetande om att be- sluten avgör människors villkor i vid me- ning, ekonomiskt och socialt. 
 Därför är det oroande eller åtminstone tankeväckande, hur man än ser på saken, att en växande del av svensk arbetsmarknad börjar stå helt utanför regleringarna. En rad uppgörelser mellan köpare och säljare av arbete innehåller inte något anställningsför- hållande. Man gör ett underleverantörskont- rakt, dvs. i stället för anställd blir man före- tagare som konsult eller projektutförare el- ler något liknande. Det finns också många 
 92 
 SOU 1997:186 
 andra former: projektanställning, provan- ställning, vikariat eller arbete utan kontrakt 
 – man jobbar svart. 
 På det sättet kan man säga att regleringa- rna bidrar till uppkomsten av nya småföre- tag. Men det sker i så fall på det bakvända sättet – för att undgå regleringarna. Och det kanske ändå antyder att regleringarna spe- lar en viss roll för viljan att anställa männis- kor. 
 Min tro är att de kostnader och det risk- tagande som lag och kollektivavtal skapar för en arbetsgivare framför allt har den kon- sekvensen att många egenföretagare förblir just det, dvs. inte tar steget in i arbets- givarrollen. Det skulle i så fall vara åtmins- tone en del av förklaringen till den opro- portionerligt stora andelen företag utan an- ställda i Sverige 
 . 
  
 Därför borde en viss avreglering av arbets- marknaden kunna motiveras både med sysselsättningsargumentet och med behovet av lag och ordning även på denna marknad. Ett mindre strängt regelsystem skulle kunna omfattas av fler, med andra ord. 
 Tre områden är viktiga. 
  
 1) 
  
 Den borgerliga regeringen gjorde en för- siktig uppluckring av turordningsregler- na – två s.k. nyckelpersoner skulle kunna undantas. Denna beskedliga reform åter- ställdes av socialdemokraterna. 
  
 En återåterställare rekommenderas. 
  
 2) 
  
 Möjligheterna till anställning på viss tid har utvidgats. Det borde vara ett steg i rätt riktning. Men rättsläget verkar oklart efter den skiljedom i målarfackets avtal som förklarat visstidsanställning som oförenlig med det existerande kollektiv- avtalet. Här är det ju fråga om en typisk småföretagsbransch som inte kan utnytt- ja friare anställningsformer. Alltså borde staten inte nöja sig med det rådande rätts- läget. 
  
 3) 
  
 Statsmakterna ska inte intervenera i lö- neförhandlingar. Det visar erfarenheterna från tidigare försök. Men staten förfogar över ett instrument som har stor bety- delse för lönebildningen. Nivån på ar- betslöshetsersättningen, dagpenningen, är detsamma som en av staten fastställd minimilön. Det är således inte bara en social fråga hur högt eller lågt den sätts utan också ett lönepolitiskt och samhälls- ekonomiskt avgörande. Även om det är inopportunt att demonstrera den insik- ten bör man ha klart för sig att de fack- liga organisationernas krav på återställare även på det här området framför allt dik- teras av deras intresse av att staten håller uppe en minimilön som de inte behöver offra förhandlingsutrymme för att upp- nå. 
  
 4) 
  
 Kanske också en fjärde punkt. Nämli- gen vaksamhet mot nya regleringar. En sådan tycks vara på väg – lagstiftning mot diskriminering av handikappade i arbets- livet där bevisbördan för att diskrimine- ring inte har ägt rum läggs på arbetsgi- varen. De kan synas vara ett högst behjär- tansvärt ändamål. Men nog måste refor- mer av det här slaget analyseras också med hänsyn till vad det betyder för sys- selsättningen i allmänhet och handikap- pade i synnerhet. Förslaget är på sitt sätt tidstypiskt. Rättigheter skall tvingas fram via lagar och sanktioner i stället för att uppnås via stimulans och samarbete. 
  
 OFFENTLIG SEKTOR 
 Det är ett stort område men jag ska fatta mig kort och koncentrera mig på den del av den offentliga verksamheten som har direkt marknadskontakt med det privata närings- livet. 
 Till ett gott näringsklimat hör att offent- 
 93 
 SOU 1997:186 
 liga myndigheter i sina kontakter med nä- ringslivet uppträder korrekt och inte utnytt- jar sin offentliga maktställning. Ett exem- pel på motsatsen, att kommunala bolag i konkurrens med privata subventioneras ge- nom att kommunen/ägaren inte begär nå- gon avkastning på sitt kapital eller ger kost- nadsfri borgen för upplåningen i sådana bolag. Eftersom det har visat sig svårt att undvika sådana konstruktioner bör kommu- nal affärsverksamhet ö h t begränsas till om- råden där det av tekniska eller marknads- mässiga skäl är naturligt eller ofrånkomligt, därför att det inte finns några privata alter- nativ. 
 Ett annat exempel är där det offentliga, i allmänhet staten, genom regleringar söker skydda egen affärsverksamhet. Man kan ha hur varma känslor som helst för järnvägen. Men det måste vara fel sätt att främja tåg- trafik att med regleringar stoppa ett kost- nadseffektivt alternativ som bussen. Här handlar det ju också ofta om att hindra eta- blering av småföretag. 
 En stor kontaktyta mellan offentlig sek- tor och näringsliv är upphandlingen av va- ror och tjänster. Här finns ett regelverk som syftar till fri och hederlig konkurrens. Men särskilt på det kommunala planet händer det inte alltför sällan att man gör sina egna reg- ler, ibland av okunskap, ibland för att gynna det lokala näringslivet eller, värre ändå, den egna konkurrensutsatta verksamheten. 
 Poängen med en korrekt skött upphand- ling är inte bara att det borde leda till det bästa affärsmässiga resultatet – störst värde för skattebetalarnas pengar. Det borde också innebära att näringslivet får dels respekt för kommunens ekonomiska rationalitet, dels stabila och klara regler för sitt affärsmässiga förhållande till de offentliga beslutsfattarna. Det här borde vara särskilt viktigt för de mindre företagen. Deras praktiska möjlig- 
 heter att med lagens hjälp bestrida ett regelvidrigt upphandlingsförfarande är be- gränsade. Dessutom torde många tveka in- för att utmana en stor uppköpare som man vet att man måste leva tillsammans med även i framtiden 
 Nu är det inte sådana regleringar vi ska diskutera här utan det är såvitt jag förstår regleringar som antingen är onödiga som inte alls bidrar till tillväxt och sysselsättning eller regleringar som hämmar tillväxten och håller tillbaka sysselsättningen, dvs. är skad- liga. 
 Tack, det var vad jag hade att säga. 
 Miller 
 De områden du pekade på där det borde finnas utrymme och möjlighet till avregle- ring, förenkling och ändrade regler är skatte- området, arbetsmarknaden och den offent- liga sektorns relation till småföretag. Vad är kostnaden, tror du, för enligt din mening onödiga regler och regleringar? Har du en bild av vad detta innebär i utebliven tillväxt, uteblivet företagande, utebliven sysselsätt- ning, utebliven välfärd. 
  
 Jones 
  Feldt 
 Småföretagsdelegationen var vänlig att skicka mig en promemoria tillverkad av Svenska Arbetsgivareföreningen som redo- visade en rad skattningar som har gjorts i ett antal länder av regleringarnas effekt på den totala ekonomin, dvs. hur mycket de drar ned tillväxten. Eftersom jag fått anvis- ningen att vara konkret vill jag inte ge mig in på sådana teoretiska utflykter, men om jag minns rätt så låg uppskattningarna mel- lan 6 och 10 procent av BNP. Studierna har gjorts både i Europa och i USA. Eftersom Sverige är ovanligt regeltätt, jag tror Hendricks höll med dig, så kan man ju tänka sig att i varje fall är den samhällsekonomiska 
 94 
 SOU 1997:186 
 kostnaden av skadliga eller onödiga regle- ringar i Sverige minst lika stor som i andra länder där man har försökt göra den här ty- pen av uppskattningar. 
 Det handlar alltså om mycket pengar, det gör det! 
 Miller 
 CNN har nyligen haft en reportageserie som har gått på sena kvällar. Den hette visst Revi- val of Europe Det var reportage från olika länder. Vilka länder som är på väg att avreg- lera och därmed – hade de hypotesen – så att säga lyfta sig, förbättra sin ekonomi. Och i denna hade man en ranking lista. Vet du var Sverige kom? 
  
 Jones 
  Feldt 
 Om jag inte har missförstått situationen så ligger vi fortfarande långt nere på listan. 
 Miller 
 Ja, sist. Det land som beskrevs allra mest fundamentalistiskt i regelsystem för företag- samhet. Och det här var bilden som gavs. Du var ju inne på samma resonemang att Sverige särskiljer sig eller är lite extremt. Tror du att den här bilden stämmer? 
  
 Jones 
  Feldt 
 Vi svenskar tycker ju alltid att vi blir orätt- vist behandlade antingen det är fotboll eller ekonomi. Jag kan säga så här, det går att visa på att de länder i västeuropa som har bättre ekonomisk utveckling än andra, framför allt har fått ned arbetslösheten, är de länder som har avreglerat, framför allt arbetsmarknaden. En del har gjort det på ett sätt som jag inte tror är politiskt möjligt här och kanske inte borde ha varit det i de länderna heller. 
 Men det är ingen tvekan om vi tar Stor- britannien, Holland, Danmark som tre ex- empel eller går utomlands till Nya Zeeland 
 och USA. Så finns det samband mellan gra- den av regelverkets stränghet och inbland- ning i marknadsekonomin och möjlighe- terna att få arbetsmarknaden att fungera. Det är inte detsamma som att säga att vi vet exakt hur det ska göras i Sverige och att vi bara har att plocka in någon nya zeeländsk eller annan modell och applicera på svensk arbetsmarknad. Jag är rätt ödmjuk på den punkten. Det finns länder som har försökt sig på avregleringar och misslyckats. Det finns också lyckade exempel och de har en gemensam nämnare att de har strävat efter att göra livet enklare, både för företagen och faktiskt också för de enskilda löntagarna. 
 Miller 
 Du nämnde själv att det inte räcker med väna ord i diskussionen utan verkligheten mäts mot handling. Skulle du vilja priori- tera eller värdera vikten av en snabbare och mer genomtänkt avreglering på åtminstone ett antal områden som berör företag och företagsutveckling. I jämförelse med annat hur viktig är denna fråga, hur avgörande är denna fråga att det faktiskt går till handling och inte stannar blott vid ord? 
  
 Jones 
  Feldt 
 Det som går snabbast och det som kanske ändå är relativt enklast, det är skatter. Det går snabbast att göra och det är faktiskt inte så förfärligt. 
 Om man är beredd att acceptera att några kommer att slinka igenom nätet – några kommer att missbruka systemet – då går det ganska enkelt att göra ett antal ingrepp i skat- tesystemet som för alla andra företag skulle upplevas som en kolossal befrielse. Men då ska vi vara medvetna om att ett antal män- niskor kan klara sig helt utan skatt, därför att systemet inte har alla kontroller. 
 Ta  
 F-skattsedeln. 
  Jag har läst regeringens 
 95 
 SOU 1997:186 
 proposition i ämnet och den säger då bara allmänt att såvida inte myndigheten tror F- skattsedeln kommer att missbrukas så ska man få den. Nu är det tvärtom, nu ska man nästan bevisa att man inte missbrukar. Kvar står ett problem. Man ska också visa att man har ett stort antal uppdragsgivare. Som jag pekade på är det ofta så att man som kon- sult har en uppdragsgivare. Man har valt detta förhållande. Då säger skattemyn- digheterna: Nej, du är anställd för du har bara en uppdragsgivare. Sedan sitter man där och stångas med varandra. Så problemet är inte löst med den här propositionen. Pro- blemet går tillbaka till att man vill undvika att man så att säga maskerar ett anställnings- förhållande med ett företagsförhållande. 
 Miller 
 Uppfattar du att det finns en genuin vilja till förändring och avreglering? 
  
 Jones 
  Feldt 
 Ja! Jag satt och lyssnade på statssekreteraren här och han gav uttryck för en uppriktig vilja. Sedan om denna vilja omsätts i hand- ling, det får vi se. Men jag önskar Småföretagsdelegationen all framgång i att övertyga Näringsdepartementet om att de- ras lösningar är inte bara praktiska och bra utan också att man politiskt vågar ta sig an dem för det är det som är problemet. 
 Miller 
  
 Hampton återkommer senare under denna förmiddag. Nu tänkte jag att vi skulle få företagare som kan berätta och ge en bild. Barron och Hall, var så goda kliv fram. Barron som i dag bedriver egen konsultfirma, har även erfa- renhet från större organisationer, senast ALMI. Hall driver  
 bygg-, 
  plåt- och 
 takföretag. Jag tänkte be Sims att allra först ge bilden utifrån småföretagarens horisont och synen på regler och villkor. 
 Två företagare berättar 
 Barron 
 Jag ska hålla mig till den konkreta myllan och berätta lite grann om min firma och om mina kamraters firmor och nätverk av kon- sultföretag vi håller på att bygga upp och de öden och äventyr vi har. 
 Men jag måste ändå börja med den av  
 Jones 
  Howard kastade handduken, dvs. den svenska fundamentalismen. Jag är ci- vilekonom och började en gång min bana på RRV. Jag är alltså förvaltningsrevisor och har arbetat mycket med den svenska statsförvaltningsmodellen. 
 Sverige är väldigt och synnerligen regle- rat. Dessutom har den svenska modellen ett annat särdrag, den svenska styrningen av de statliga myndigheterna med ett väldigt obe- roende tjänstemannastyre. Detta leder till att de svenska myndigheterna i princip bara har betalt för att se över, ta hand om sina egna paragrafer. De skall oförvitligt och i sitt tjänstenit se till den egna verksamhetens paragrafer och har inte betalt för att ta helhetshänsyn eller lyssna på vad Mora Schmidt säger att vi ska skapa tillväxt, få harmoni i landet eller vinna över konkurrensen med Tyskland eller Amerika. Fundamentalismen sätter krokben för Sverige, och den gör att svensk industri har svårt att klara sig mot andra länder. Det märks mer och mer i EU nu hur andra länder har exportfrämjande åtgärder, har myndigheter som hjälper dem och puffar dem över trösklar. Sverige och svenska myndigheter har mycket, mycket svårare att göra detta – att kroka arm och hjälpa företagen framåt. 
 Detta gäller i synnerhet de små företa- 
 96 
 SOU 1997:186 
 gen. När French kommer och knackar på porten är det lättare att göra undantag, men när jag med mitt lilla företag kommer och försöker åstadkomma någonting så är det väsentligt svårare. 
 Ett typexempel på den här typen av fun- damentalism det tycker jag är en av mina kamrater, Jones lilla verksam- het. Adkins driver ett företag som heter Brown, ett företag som utvecklar en verk- samhet på ganska oplöjd mark. Man ska sälja barnomsorgstjänster och städhjälpstjänster åt företags anställda. Adkins var osäker på om barnomsorgstjänsterna, dvs. hämta barn på dagis, var momsbefriade. Hon skrev då till den lokala skattemyndigheten och frå- gade är den här tjänsten momspliktig eller inte. Barnomsorgstjänster på daghem är ju inte momspliktiga. Hon kämpade på och frågade. Hon ringde många gånger, myn- digheten undersökte och undersökte, det tog hemskt lång tid. Hon sa: Men jag har svårt att sälja mina tjänster. Jag har köpt ett stort bokningssystem och jag har mycket fasta kostnader och jag hyr en lokal. Jag måste ju få besked, jag kan ju inte sälja de här tjäns- terna annars. 
 Efter nio månader så fick Adkins beslu- tet från lokala skattemyndigheterna: Jo det är OK, det här är momsbefriat. Glad och lycklig gick hon till Telia eller Skandia och fortsatte sina diskussioner om hur man skulle utveckla den här tjänsten till företa- gens anställda. Men efter en vecka så fick hon beskedet att nu överklagar RSV det här beslutet. Nitiskt, det måste prövas, vi vet inte, det här kan säkert vara fel på lokala skattemyndigheten, alltså måste det överkla- gas. Man ser inte att Mora Schmidt säger gynna småföretagen, sätt Sverige igång, utan man tittar på just sina paragrafer och det är dem man koncentrerar sig på. 
 Jag tänkte fortsätta med att berätta min 
 historia. Jag ska berätta om när jag försökte namnändra mitt bolag. Vi är några stycken som arbetar mycket tillsammans. Vi be- stämde oss för att ha ett gemensamt namn och för att särskilja bolagen så ville vi ha ett tillägg med våra egna namn. Jag skrev till Patentverket och frågade om mitt bolag kunde få heta Källskär Konsult AB Barron, som kunde särskiljas då från Källskär Konsult Sutton, eller Källskär Konsult osv. 
 Patentverket som är ett hyvens verk, ni- tiskt, bra, toppen, vi har generaldirektören här, detta hyvens verk tog sig an uppgiften att pröva mitt ärende och man kämpade på, jag tror man var uppe i så där tre månader. Jag ringde själv upp till Patentverket många gånger. Det var aktivitet, man prövade, man kämpade på. Man var litet osäker på var ärendet låg, men jag skulle snart få besked. Sedan efter 3,5 månader ungefär fick jag beslutet och det var ganska svårt att läsa. Det framgick i alla fall alldeles tydligt att jag hade fått avslag. 
 Jag tyckte det var sorgesamt, för jag tyckte det var ett bra namn och som gammal konsulträv vet jag att det inte är upptaget. När jag tittade jättenoggrant i texten fram- gick det att det var avslag därför att jag hade satt ordet AB fel. AB får absolut inte, abso- lut inte finnas mitt i ett namn. Kan ni tänka er, jag hade skrivit Källskär Konsult AB Barron. Det var ju helt fel. Det skulle vara antingen först eller sist och det hade jag inte tänkt på. 
 Jag ringde och sa: Djäklar då sätter vi det sist! Men då sa handläggaren: Nej, det går inte, det måste vara skriftligt på det. Jag fick författa en ny promemoria och skicka in och sa: Men nu kan väl beskedet komma ganska snart! De svarade: Men det vet vi inte, vi har inte gjort någon sak- prövning ännu. Då återstod debaclet med 
  
 7  
 17-1681 
  
 97 
  
 SOU 1997:186 
 att kolla om Källskär var ett bra namn eller inte. 
 Då tycker jag att om man har betalt för att hjälpa företagarna att byta namn, då kan man, när man uppmärksammar att ett AB står fel, lyfta luren och fråga. Det hade ju snabbat upp handläggningen högst avsevärt. Så hade man kunnat börja sakprövningen på en gång. 
 Om man inte står på paragrafernas sida utan på företagarnas sida, så gör man så. Då tänker man utifrån och in som alla företag börjar göra i Sverige, t.o.m. SJ serverar ju hyvens mackor nu för tiden. Det finns jät- temånga sådana här exempel på ärenden som tar oändlig tid, myndigheter som ägnar sig åt det allra inre egnaste livet. Jag har ett ärende på länsstyrelsen nu som är en över- klagan av ett beslut att jag inte får bygga till. Det har legat 5,5 månader nu på länsstyrel- sen och det prövas på olika sätt. Man tänker absolut inte på mig och på min snickare som heter Foster, på Hebert som hjälper mig att rita och på glasmästaren som heter Davidson. 
 Sedan måste jag också ta tag i de här F- skattefrågorna. För det är en riktig rysare. Här har jag några kompisar Hooper och Hooper som sitter där uppe. Hooper och Hooper, till- sammans med  
 16-17 
  andra ungdomar som precis håller på att gå ut handelshögskolan, tekniska högskolan i Stockholm och Stock- holms Universitet systemlinjen, hjälpte mig i ett stort projekt i somras. Ni utbildade 200 småföretag i informationsteknik, informa- tiosnteknologi och i en kunskapsdatabas på Internet som heter  
 SME-link. 
  Många av er försökte tillsammans med mig och med flera av mina uppdragsgivare och mina nätverks- konsulter att bygga små egna firmor. 
  
 F-skattsedel-debaclet, 
  vad handlar det om. Jo, man har ett starta  
 eget-paket. 
  Skri- ver till lokala skattemyndigheter. Får några 
 förnedrande frågor om antalet uppdragsgi- vare. Man känner sig rannsakad, sorgsen och eländig. Man måste absolut ha fler än en uppdragsgivare. 
 Får jag fråga er: Ericsson hur många kun- der hade de i sin begynnelse? En, Telever- ket. Hur många storföretag har inte börjat med en kund? Varför kan inte Hooper och Hooper få börja med en uppdragsgivare. 
 Miller 
 Du har inte förstått att Du med en kund är anställd. 
 Barron 
 I det moderna samhället så är anställning inte alls detsamma som förr i tiden. Då hade man en livstidsanställning. I dag är livet ett enda projekt. 
 Jag vill återknyta till det här eländet med uppbördsdeklarationer, momsdeklaratio- nen. Jag betalar tusentals kronor till min konsult varje gång hon deklararerar. Jag kla- rar det inte och jag är ändå en människa som har ett hyfsat allmänförstånd. Det är allde- les för krångligt! 
  
 Jones, 
  jag tycker du har otroligt rätt i hela din syn på den fundamentalism som ligger i att den svenska staten helt undan- drar sig all risk vad gäller företagande. Vi förhandsinbetalar preliminärskatt fast vi inte ens vet om vi får någon vinst. Vi betalar moms trots att vi inte har fått betalt. Det är i konkurs i andra sammanhang så att staten har företräde, trots att staten och vi alla som medborgare får njuta frukten av ett duktigt företagande. 
 Miller 
 Tack, Sims. Vi får se om vi hinner med kom- mentarer och frågor. Hall, NN- bolagen, var så god. 
 98 
 SOU 19WhiteHall 
 Jag är en småföretagare som håller på med tak och fasader av plåt. Även jag har startat med en kund och sedan har jag vuxit och blivit upp till  
 80-90-100 
  när det var som bäst i byggbranschen. I dag så har det rasat och nu är vi nere i 30. Jag måste säga att jag beundrade  
 Jones 
  Howard. Han pratade alldeles utomordentligt bra. Tänk om han har fortsatt att vara ledare i ett parti som verkar sakna ledare. 
 Det är ojust med ojusta regler och där har man momsen t.ex. Jag har minskat an- talet anställda på grund av att byggbranschen har gått ned, så har jag fått en liten favör: jag slipper nu betala in momsen i förskott. Men det finns 7 000 andra företag som är de som ska växa som får betala in momsen i förskott. Det verkar ohållbart. 
 Sedan sjuklönen så tycker vi att det är en halv seger. Jag har t.ex. i våras av olika skäl haft 5 anställda som har varit långtidssjuk- skrivna. En kille han vrickade knät illa och är fortfarande borta på grund av fotbollen. Då frågar man sig, är det här rätt? Först och främst så har han ju fått den här månads- sjuklönen från mig, sedan får han sjukpen- ning. På sjukpenningen betalar jag semes- terlön och på det betalar jag dessutom för privilegierad frånvaro. Det verkar snurrigt. Den andra killen fyllde 30 år och på natten när han satt och täljde korvpinnar märkte han inte att pekfingret var i vägen. Jag fick betala för det också. Där kan man tänka sig att det borde vara lämpligt med t.ex. någon form av privat försäkring. 
  
 WalkerHoward nämnde också det här med turordningsreglerna. Jag har ett kom- pisföretag nere i Malmö. De klarade inte av att driva företaget på grund av den enor- ma nedgången i byggbranschen. De gick i konkurs. De tänkte, vi startar upp igen och tar två av de bästa grabbarna, vi bildar ett 
 gäng på fyra! Stopp, stopp kom facket och sa: Det här godtar vi inte. Det där är ett sätt att försöka kringgå turordningsreglerna. Just nu så har man tagit upp det, det håller på att avgöras i AD. 
 Jag hade som hastigast sex socialdemo- kratiska riksdagsmän hemma hos mig, satte upp en punkt: Går Östros för långt? Nu håller de på att inrätta skattebrottsenheter som kan få göra överraskningstillslag. Jag menar att om det är kriminella är det OK. Men ge er på de kriminella och ge fan i oss övriga som sköter sig. För att tala om hur illa just sådana här saker kan vara: period- iseringsfel av momsen. En kompis hade gjort ett jobb i storleksordningen 37 milj. Så rå- kade han glida över en månad med att be- tala momsen. Det som hände då det var att han fick ett straffskattetillägg på 750 000 kr! Man undrar ju om det är rimligt. Hur ser det ut för mig? Om jag gör ett jobb för 1 miljon, vad är det som händer då? På den där miljonen så drar jag in 250 000 i moms. Jag skaffar en gubbe 1,5 års arbetslön ca 300000. Sociala kostnader drar jag in på ungefär 135 000 och skatt på 110 000. Själv har jag ett ungefärligt täckningsbidrag på 20 procent, det är alltså 200 000. På de 200000 ska jag driva företaget! Om det går riktigt bra för mig så kan jag få  
 2-3 
  procent vinst på själva täckningsbidraget. Det ver- kar ju idiotiskt! Jag skulle hellre ha ägnat mig åt pengar! I stället har jag försökt att satsa på företaget seriöst – jag har lärt mig begreppet skomakare bli vid din läst. 
 Om jag skulle åka på motsvarande smäll, så skulle jag göra ett jobb för en miljon och om jag försköt momsen felaktigt så skulle jag få betala 21 000 för att jag gjort det här jobbet! Då säger de här socialdemokratiska riksdagsmännen till mig: Ja, men det kan ju inte vara så här. – Nej det är just det jag säger. Det kan inte vara så här, men det är så 
 99 
 SOU 1997:186 
 här det är. När man då säger som vi småfö- retagare gjort att det enda vi vill är att av- veckla företagssubventionerna. Det är ojust med subventioner av olika slag. Jag har sökt mål4, för man måste ju hänga med. Då jag har ett företag som har 30 anställda har jag råd att tänka på det här själv. De som har  
 en-två 
  anställda, de ligger och dunkar i taket och har inte en suck att hinna med och tänka på mål4 och sådant. Det är väl- digt ojust. Om vi säger att vi inte vill ha bidrag, vi vill ha lägre arbetsgivaravgifter i stället. Varför inte ta det, det är väl en häftig morot. Det borde väl regeringen kunna ta direkt och acceptera! 
 Miller 
 Barron pekade på traditionen från myndighetsutövning och som mynnar ut ner mot den lille företagaren. Myndighe- terna är relativt många, reglerna är relativt omfattande och varje myndighet i sin syn säger: Här finns vi, här är våra regler och paragrafer som vi ska se till att de där nere följer. Varje enskild myndighet ser på sitt regelsystem. Längst där nere finns företaga- ren! Varje regel kan ju motiveras utifrån nå- gon slags logik. Men kanonaden där nere blir ju rätt omfattande. Delar du också upp- fattningen, Moore, att det är bristen på sam- ordning som är viktig. En symbolfråga kan då vara att det finns  
 en  
 punkt varifrån man ska kunna starta och utveckla ett företag, namn, skattefrågor och allting sådant. 
 Stina Hubendick 
 Absolut! Ett annat område det är hela inno- vationsområdet och företagsutvecklings- området. Det finns massor med verk som är proffs på olika aspekter men det finns ingen aktör som har som uppgift att så att säga ställa sig på innovatörens sida och hjälpa och dra honom. Det finns oerhört många ex- 
 empel på det söndertrasade, högspeciali- serade, nitiska svenska statsmaskineriet. 
 Ett annat exempel på myndigheternas nitiskhet det är myndigheternas förtjusning i de egna reglerna. Förslagen om förenklingar av regelsystemet som Småföretagsdelega- tionen har fått: Nästan ingenting av försla- gen kommer från myndigheterna själva. Nästan allting kommer från olika organisa- tioner och privatpersoner. 
 Miller 
 De svarade inte. 
 Barron 
 Nej, många svarade inte. 
 Myndigheternas arbete med avreglering 
 Miller 
 Nu har vi några representanter för svenska myndigheter och svenska myndigheters ar- bete med regelfrågor här framme. Jag tänkte att de väldigt kort var och en får redovisa här hur deras arbete med avreglering och förenkling går och vad som har hänt. Tre viktiga insatser: Higgins som är vice generaldirektör, Konkurrensverket,  
 Perry 
  Velez, generaldirektör PRV, och Spence, som är överdirektör, Arbetarskyddsstyrelsen. Higgins du får allra först börja, var så god. 
 Higgins, Konkurrensverket 
 Det sas att myndigheterna lite grann lyst med sin frånvaro. Det gäller inte oss! I de 131 tipsen förekommer faktiskt Konkur- rensverket ganska väl representerat. Ni frå- gar kanske, varför är just småföretagen vik- tiga för Konkurrensverket. Man kan tycka att vi egentligen borde verka för att alla fö- 
 100 
 SOU 1997:186 
 retag behandlas på lika sätt, både stora och små. 
 Men vår utgångspunkt är i första hand konsumentintresset. Som vi ser det måste det finnas en reell valmöjlighet för konsu- menten på marknaden mellan olika tävlande produkter. Det är då som det uppstår konkurrenstryck som höjer effektiviteten, höjer välfärden och driver på utvecklingen och garanterar att det blir konsumenternas behov som styr produktionen och distribu- tionen. 
 Det är så i ekonomin att det är vanligare att företag växer än att de krymper, det är vanligare att företag slås ihop än att de splitt- ras upp. Detta innebär att det finns en ten- dens till koncentration på alla marknader. Koncentrationen hotar på sikt att begränsa valmöjligheten för konsumenten. Därför är det viktigt att fylla på nedifrån med nya fö- retag på alla marknader. Att små företag vi- dareutvecklas menar vi är avgörande för att hålla liv i en effektiv och dynamisk konkur- rens. 
 Vi får många brev från företag och pri- vatpersoner som handlar om konkurrens- problem. Ungefär 2/3 av de breven kom- mer från företag och i de flesta fall är det små företag som skriver till oss. Det man klagar på är väldigt mycket. En kategori av det man klagar på är sådant som andra före- tag gör. Företag som är dominerande kan utnyttja sin styrka för att slå ut små kon- kurrenter, andra företag kan komma över- ens om att tillsammans försvåra för uppstick- ande företag, t.ex. att de trycker på leveran- tören att han inte skall leverera till den som priskonkurrerar. De här problemen, som gäller andra företag, har vi många gånger chans att komma åt genom att tillämpa konkurrenslagen. 
 Det är svårare att komma åt konkurrens- begränsningar som det allmänna är upphov 
 till! Och där finns det två huvudgrupper av problem som kommer igen i anmälningarna till Konkurrensverket. Den första kategorin av problem är konkurrens från företag som på något sätt får ekonomiskt stöd från of- fentliga medel. Bland exemplen finns det företag som kan utnyttja gratis arbetskraft eller där en del av lönekostnaden är subven- tionerad. Ett annat exempel är när stat, landsting eller kommun själva uppträder som företagare. Den säkerhet i kapitalför- sörjningen som offentliga näringsidkare har innebär alltid i realiteten en ekonomisk för- del jämfört med dem som arbetar med pri- vat riskkapital. Vi har fått många sådana exempel. För det mesta är det tjänsteföretag och småföretag som drabbas av den här kon- kurrensen på olika villkor. Den andra kate- gorin av problem som man skriver till oss om gäller det offentliga regelverket. Där finns dels regler som direkt diskriminerar småföretag jämfört med större, dels regler som mera allmänt försvårar etablering i Scott där småföretag är vanliga. Sedan bör man också vara medveten om att reglernas själva existens, mängden av regler och deras krånglighet kan vara ett stort hinder just för mindre företag. De har inte råd att ha sär- skild expertis och det är väldigt svårt. 
 Småföretagsdelegationen riktade ett upp- rop till en massa myndigheter. Det gav oss anledning att ställa samman våra erfarenhe- ter. Dessa erfarenheter finns i rapporten som ni kan hitta utanför dörrarna. Där har vi redovisat ett  
 30-tal 
  konkreta förslag, vad man kan göra för att förbättra situationen för småföretag. Det gäller t.ex. etableringshinder eller etableringsreglerna i vissa branscher, skattereglerna, konkurrenssnedvridande stödgivning. Det är småföretagens chanser vid offentlig upphandling, det är frågor om konkurrensen mellan offentliga och privata aktörer på marknaden. 
 101 
 SOU 1997:186 
 En av de uppgifter som regeringen har lagt på Konkurrensverket är att vi ska lämna förslag för att få bort hinder för en effektiv konkurrens i både privat och offentlig verk- samhet. Vi tror att åtgärder för att under- lätta småföretagens utveckling är bland de viktigaste vi kan göra i dag för att vitalisera konkurrensen och på det sättet få fart på till- växt och sysselsättning. Detta är då i sin tur en förutsättning för att vi ska få en hållbar förbättring av konsumenternas situation. 
 Miller 
 Vi tackar dig så länge och återkommer med frågor och diskussionspunkter.  
 Perry 
  Velez ger jag ordet härnäst. Generaldi- rektör PRV. Dina tre bästa insatser framöver för avreglering, förenkling! Vad har Du? 
  
 Perry 
  Velez, Patent- och registre- ringsverket 
 Vi har hand om stora lagstiftningskomplex som är internationellt reglerade/harmoni- serade. Patentlagen och varumärkeslagen är typiska exempel på detta. Där är det svårt att göra direkta förändringar i denna lag- stiftning. 
 Jag ser ändå två omedelbara förändringar som vi bör kunna genomföra: 
  
 Administrativ omprövning av patent (man ska inte behöva gå till domstol) Det vet jag är någonting som företagare efterfrågat. Det kommer vi att i dagarna lägga ett förslag till regeringen om. 
  
 Varumärkesområdet, förenklad hante- ring av förprövningen av varumärken. Man ska kunna få varumärken på ett enklare sätt. Gör man inte förpröv- ningen går det visserligen snabbare och kan bli billigare men det är större risk att någon annan har det där varumär- ket. Förväxlingsrisk – det är den andra sidan av saken. 
  
 Sedan är det som företrädarna för företa- garna kommer mest i kontakt med PRV om 
  
 – 
  
 bolagssidan, den verksamhet som bedrivs uppe i Sundsvall. Där har vi faktiskt lagt ett antal förslag som dessutom har genomförts. Jag har en lista på tio punkter på sådana förslag typ att styrelseprotokoll för att styrka val av VD inte behöver ges in, två bestyrkta avskrifter av bolagsstämmoprotokoll behövs inte osv. Det finns en rad sådana här små, men som jag hoppas, ändå förenklingar som faktiskt har genomförts. 
  
 Vi har också tittat på de här 131 punk- terna, tipsen som Småföretagsdelegationen kom med. Det var ju väldigt få som direkt berörde bolagsområdet och väldigt lite på patentområdet. När det gäller samordning vill jag gärna säga att jag tycker att det som har kommit fram här, och som Hendricks ställde sig bakom, att man via en registre- ring hos PRV (alla företag måste registreras hos PRV) även skulle kunna lösa andra frå- gor. Det skulle vara väldigt lätt för oss med uppkopplingar mot andra myndigheter, ut- färda  
 F-skattsedel 
  eller se till att man i varje fall inte behövde lämna in en ansökan. Detta skulle vi kunna göra på andra områden också. Vi skulle kunna sitta som spindeln i nätet. Det tror jag faktiskt är det som skulle kunna vara till störst praktisk nytta. Även statistikuppgifter skulle kunna lämnas till ett ställe, t.ex. till oss. Man ska inte behöva gå både till SCB och PRV osv. 
 Samordningen mellan myndigheter, som har kommit fram i diskussionen här, det skulle jag vilja sätta upp som en första punkt 
  
 – 
  
 som vi skulle kunna jobba med konkret för företagen. 
  
 Sedan vill jag gärna lägga till att vad Barron redovisade hur hon har blivit bemött och hennes ärende handlagts – så ska det förstås inte gå till. Jag hoppas att det är, trots allt, ett undantag, ett olycksfall i 
 102 
 SOU 1997:186 
 arbetet. Vi predikar nu väldigt mycket och har fått påtaglig omläggning av Kim ar- bete i riktning mot en ökad kundorientering. Vi har också formellt lagt fast att vi fr.o.m. i år ska jobba med kvalitetssäkringsarbete enligt stiftelsen svensk kvalitetsmodell – där kundorientering är punkt nr ett i de grund- läggande värderingarna. Allt vårt arbete det ska vara inriktat på att kunderna ska få den hjälp de behöver. 
 Vi ska bort ifrån det introverta, som jag uppfattade att Sims pratade om, för att i stället se till vad kunderna behöver. Handläggaren hos oss som hade Brown firmagranskningsärende borde ha gett dig tips om vad det var som var fel, i stället för att bara låta det ligga till sig och sedan komma med en formalistisk invändning. 
 Får jag ändå lägga till att myndigheterna är nitiska, javisst. Men ibland är vi för lite nitiska. De tre år knappt som jag varit chef för PRV har jag haft att ta ställning till en  
 15-20 
  anmälningar till JK – där något före- tag begärt skadestånd av PRV för att vi släppt fram firmanamn någon annan har ansett är förväxlingsbara. En viss prövning måste trots allt ske. Men jag tror att långsiktigt så kom- mer även firmaprövningen, dvs. prövningen av bolagens namn, att förenklas och bli mera en prövning i efterhand. Det går i längden inte att sitta med de väldiga mängder det är frågan om utan att förenkla hanteringen. Vi har 400 000 verksamma företag och 900000 registrerade objekt. 
 Vi är tvungna att förenkla, dvs. ändra firmalagen så att man har förenklad pröv- ning. Snabbhet och kostnadseffektivitet är antagligen trots allt viktigare för vår del i varje fall än att ändra regler. Vi jobbar mycket med detta. Vi sätter upp tider för hur snabbt saker och ting ska vara hand- lagda. I princip ska man, om papperen är i ordning, få ett företag registrerat på en vecka. 
 Vi får 10 000 telefonförfrågningar per dag. Målsättningen är att de ska besvaras omgående eller senast samma dag. Vi kom- mer nu att göra en stor  
 IT-omläggning 
  med möjligheter att koppla upp sig via Internet, ta del av alla våra uppgifter i alla register. Det sker väldigt mycket för att snabba på, förenkla och förbilliga. 
 Miller 
 Bra. Vi tackar dig så länge. Spence, Arbetarskyddsstyrelsen, vad har ni gjort och ska göra för att uppnå större enkelhet, av- reglering, ökad effektivitet? 
 Spence, Arbetarskyddsstyrelsen 
 Jag förstår varför jag är här. Vi svarade på Småföretagsdelegationens upprop att vi re- dan 1990 hade insett att vi har för mycket regler. Vi har satt ett internt mål om att minska regelmassan med 25% fram till år 2000. Vi har halverat våra handläggnings- tider på överklagningsärenden, vilket na- turligtvis för småföretagaren är viktigt. Det gjorde vi förra året – det kostar kraft men det är viktigt att man gör det. 
 Det står både regelförbättring och avreg- lering i papperen till den här hearingen och jag föredrar regelförbättring. Jag tror vi be- höver regler! Men vi har sagt att vi måste ha dem därför att de ger konkurrensneutralitet. Vi har ett problem i vår verksamhet, vi job- bar med arbetsmiljöfrågor, vi har en part, LO och arbetstagarna, som gärna vill ha mer regler men inte har några pengar – vi har en annan part, arbetsgivarna, som har pengarna men inte vill ha det vi gör. 
 Det vi håller på med just nu det är att försöka rensa ut onödiga regler, men vi har sagt nej till Småföretagsdelegationen om att låta reglerna gälla speciellt för de större fö- retagen och befria småföretagen. Vårt pro- blem är att tummen när den fimpas är 
 103 
 SOU 1997:186 
 precis lika eländig när den är på småföretag som på storföretag. Vi kan inte se att regler som skyddar de anställdas hälsa i någon större utsträckning kan anpassas till företa- gets storlek, de är knutna till arbetssitua- tionen. Där har vi svårt att hitta några för- slag som innebär att man radikalt kan ändra vår regelmassa. 
 För att anknyta till Jones inledning, din stackars bergsprängare. Vi svarar för 155 regler som han kanske då har att titta på, det är 5 241 paragrafer. Rimligtvis så håller han inte på med utgångskassor – så att han kan redan när han tittar på sina regler be- stämma sig för att han behöver inte gå ige- nom hela regelpaketet. Jag hoppas han äg- nar reglerna några minuter så att han inte spränger bort någon anställd! 
 Vi har i Sverige gått från detaljregler till funktionskrav. Det har varit applåderat. Det är en trend som går i Europa – men den är inte helt smärtfri. Storföretagen har ofta ganska lätt att, med egen inhyrd personal eller anslutning till företagshälsovård, tolka ut funktionskraven. Många gånger är det så att småföretagen gärna vill ha detaljerade regler för att veta vad som gäller. Det är inte helt lätt att gå ifrån detaljreglering. Vi för- söker hitta andra lösningar – vi får skicka ut bilagor och annat som inte är av regel- karaktär. 
 10 % av de regler vi har f.n. har tillkom- mit sedan  
 EU-inträdet. 
  Det är någonting som vi inte rår över. För närvarande försö- ker vi få  
 EU-kommissionen 
  att acceptera att vår uppfattning är att vi har kommit så långt i Sverige, att vi behöver inte ha separata toa- letter för män och kvinnor. Om vi nu inte lyckas med detta så vill vi i alla fall inte kräva att arbetsgivaren upprättar skriftliga instruk- tioner om att de inte får användas samtidigt av båda könen för det är nämligen ett krav! 
 Camille Forslund 
 Jag måste bara dementera från Småföretags- delegationens sida en mycket viktig punkt: Småföretagsdelegationen har aldrig någon- sin gått ut och begärt att vi ska få regler som är enbart för småföretag. Vi har sagt att om de små företagen klarar reglerna så bör de större göra det också. Därför ska man ta hänsyn till de små företagens villkor. 
 Arbetarskyddsstyrelsens missuppfattning var ett svar vi fick från många instanser och jag tycker det är viktigt att poängtera det innan debatten går vidare. 
 Fråga från publiken 
 Det sas från Konkurrensverket att det kom- mer en massa skrivelser ifrån företag att det är problem med olika konkurrensvillkor mellan stora företag och mindre företag. Vad har man gjort konkret för att det inte ska bli så att det lilla företaget fortfarande kon- kurreras ut därför att stora är större och sä- ger till. 
 Higgins, Konkurrensverket 
 Det som görs av företag är ofta sådant som man kan angripa med konkurrenslagen, men inte alltid. Med den nuvarande konkurrens- lagen är det t.ex. inte förbjudet att vägra le- verera om man inte har en dominerande ställning och det är många som klagar på detta. Det finns andra saker man klagar på som inte heller är förbjudet. Det finns de som klagar på att deras stora kunder inte vill köpa av dem. De klagar på att deras kon- kurrenter är allmänt otrevliga mot dem och förtalar dem. Det kan vi inte heller göra någonting åt. Vad vi kan göra är att i alla fall ge dem ett snabbt besked – om det som de upplever som problem går att göra nå- gonting åt med våra regler. Därför har vi inrättat en ny modell sedan början av det här året. När vi får skrivelser från småföre- 
 104 
 SOU 1997:186 
 tag, ringer vi upp dem på en gång. Sedan inom en vecka ungefär så har vi tagit ställ- ning. Är det här någonting som vi kan göra någonting åt? Är det någonting som är så betydelsefullt att det tar över andra viktiga uppgifter? Sedan ger vi dem besked på en gång! 
 Fråga från publiken 
 Jag jobbar inom byggbranschen och när jag lämnar ett anbud till en kommun eller lik- nande så blir jag utkonkurrerad av deras egna. Och ibland får jag inte ens ett nej tack. 
 Higgins, Konkurrensverket 
 När det gäller upphandling har vi särskild lagstiftning, lagen om offentlig upphand- ling, som hanteras av en annan myndighet, Nämnden för offentlig upphandling. Det är någonting som vi har pekat på att när det gäller upphandlingsreglerna så finns det klara förbättringar att göra – som ger min- dre företag bättre chanser att göra sig gäl- lande i offentliga upphandlingar. 
 Miller 
 Du pekade själv i din egen inledning på svå- righeterna att upprätthålla fair och riktig konkurrens när det gäller offentliga sidan, konkurrensen mellan ett företag och en kommuns egen verksamhet. Du pekade på brister i lagstiftningen och feg eller svag till- lämpning ifrån övervakande myndighets sida? 
 Higgins, Konkurrensverket 
 Båda problemen finns. När det gäller kon- kurrensen mellan sådana företag som har allmänna medel bakom ryggen och sådana företag som jobbar med eget privat riskka- pital kan det vara reglerna som är proble- met men det kan också vara så att det kan vara svårt att få rättelse. Kommunallagens 
 regler är t.ex. sådana att ett företag har svårt att få rättelse om man tycker att en kom- mun har gått utöver det som man enligt kommunallagen får göra. Där finns förbätt- ringar att göra! 
 Miller 
 Vad gör ni för att åstadkomma det då? 
 Higgins, Konkurrensverket 
 Vi skriver sådana här rapporter – och hop- pas att de som beslutar om reglerna läser dem. 
 Publiken, Cruz på Företagarnas Riksorganisation 
 Jag vill kommentera det som sas från både PRV och Arbetarskyddsstyrelsen att det är viktigt att servicen på myndigheterna är så- dan att svar kan ges på rimlig tid. Det håller jag med om. Men att få in 10 000 samtal per dag till en myndighet kan ju också vara ett tecken på att regleringsbördan på det här området är för hög. Jag tycker att det borde finnas ett stort utrymme för att förenkla och avreglera. Det är inte bara att åtgärda symp- tomen – man måste man också titta på var- för man får in de här samtalen. 
  
 Wilcox, PRV 
 Man frågar om upplysningar om saker som vi tillhandahåller i våra register som är of- fentliga. Vem som är behörig firmatecknare i det och det företaget osv. Det är inte några förfrågningar om krångliga regler. Det finns sådant också självklart. Men i grunden så upplever jag att de där förfrågningarna, just de 10 000, är ett tecken på effektivitet. Man litar på att man kan få upplysningar ifrån oss och vi har underlättat detta så till den grad nu att man lyfter på telefonluren, knap- par sig fram ibland, får ett svar direkt. 
 105 
 SOU 1997:186 
 Miller 
 Mycket kort. Det här är en tillgänglighets- fråga snarare, skulle ni kunna med någon åtgärd göra tillgängligheten snabbare, enk- lare och vidare. 
  
 Wilcox, PRV 
 Svaret är Internet. Om ett år eller så ligger det här registret på Internet. Vi kan inte ta hela det svenska näringslivsregistret som det är – det måste byggas upp en separat bas av säkerhetsskäl. Detta ingår i den stora sats- ning som vi nu beslutat upphandla. 
 Spence, Arbetarskyddsstyrelsen 
 Får man många frågor, muntligt eller skrift- ligt, så är regeln antingen felaktig eller fel- aktigt formulerad. Detta är någonting som vi skriftligt har slagit fast hos oss. Det är ett skäl att ändra regeln eller att ändra skrivningen av den. Det är självklart. Vi har inte folk som kan sitta och svara i telefon. 
 Fråga från publiken 
 En fråga till representanten från Konkurrens- verket. Du säger här att du har en bok med exempel på problem mellan privata verksam- heter och offentlig verksamhet. Den här boken – är det så att du är pådrivande gent- emot dina styrande i regeringen, eller är det bara så att boken finns ifall någon frågar ef- ter åsikter? 
 Higgins, Konkurrensverket 
 Vi är aktivt pådrivande. Det här var egentli- gen vårt remissvar till Småföretagsdele- gationen men den skickades också direkt till berörda departement. Vi har naturligtvis också den underhandskontakten att vi är aktivt pådrivande. Vi är också aktivt pådri- vande genom att agera i sammanhang, t.ex. som det här i dag. 
 Fyra riksdagsmän 
 Miller 
 Så ska vi ge plats här framme för  
 Per-Ola 
  Moore (c), Ferguson (fp), Holland (s), och Gross 
 (m). Välkomna! 
 Det som ligger i Småföretagsdelegation- ens arbete syftar ju till förändringar av de regler som politiker, riksdag har beslutat en gång i tiden. Fokus är riktat mot den poli- tiska sektorn här. Kort får ni ge en princip- syn på er egen ambition i denna riktning. 
 25 procent avreglering är ett slags mått bara och inget kvalitetsmått utan snarare riktning och  
 Per-Ola 
  Moore, väldigt kort, ambitionen. 
  
 Rodriguez (c) 
 Ja det är att nå de där 25 procenten och ta bort de regler som är mest stötande för inte minst de mindre företagen. 
 Jag tror att man måste börja på några bi- tar, dels kontakten med myndigheten, det återkommer. Vi har arbetsmarknadsregler, det återkommer. På konkurrensområdet finns likaså bitar där de mindre företagen som samverkar med varann känner sig illa berörda av de nuvarande reglerna. Sedan är det ett antal skatteområden självklart. 
 Allt det här måste samverka. Jag hoppas också det arbete som Småföretagsdelega- tionen utför ska leda till resultat. 
 Vi har skapat väldigt stora förväntningar och om man efter en sådan här hearing och en remissomgång inte kommer fram till några konkreta resultat då tror jag att man får en väldigt stor besvikelse. Politikerna har spänt sig för vagnen ordentligt! 
 Gross ( m) 
 Jag tror det grundläggande problemet är att vi har så stor offentlig sektor och så högt skatteuttag. 
 106 
 SOU 1997:186 
 För stor offentligt styrd sektor – då blir det många regler. En mindre offentlig sek- tor – då blir det färre regler. 
 Med lägre skatter finns det mindre be- hov av regler. Det grundläggande problemet ligger i att den politiska sektorn är så stor! 
 Sedan finns anledning att förenkla reg- ler. Jag glädjer mig åt att  
 Jones 
  nu står på avreglerarnas sida. Kanske han gjort det tidigare också, men man införde ju skatte- reformen som hette skatteutjämningsreserv 
 – SURV. En del kommer ihåg det.  
 K-surv 
  och  
 L-surv. 
  Det var en sak som vi plockade bort och fick en enklare periodiseringsfond. 
 I skattereformen ingick reglerna att man skulle förmånsbeskatta resor och man skulle betala arbetsgivaravgifter på resor. Man fick nämligen mat på flyget – om det var en viss kvalitet på maten så skulle man som företa- gare redovisa det som en förmån och betala arbetsgivaravgifter. Jag var med och slopade de reglerna för de var fel. Det finns mycket kvar att göra. Väsentligt mycket! Inte minst på skattelagstiftningens område. 
 Fåmansbolagsreglerna är ju fruktans- värda. Jag använder dem på middagstal ibland – hur man räknar ut det lättnads- utrymme som nu har införts, därför att vi har dubbelbeskattning igen i Sverige. Utan dubbelbeskattning – då hade vi inte behövt några lättnadsregler heller. Men när man läser upp den på middagstal så skrattar ju folk. Det är roligt, men det är inte så roligt för dem som drabbas. 
 En rejäl förändring behövs – men den kräver förändring också i offentlig sektors omfattning. 
 Miller 
 Den här  
 25-procentiga 
  avregleringen. Det är ju beskrivning av en riktning snarare än ett mål. Ställer du upp på den? 
 Gross (m) 
 Om det är 22 procent eller 38 procent? Det krävs en dramatisk förändring men det krä- ver också någonting grundläggande. Det går inte att bara tala om att nu skall vi ställa upp att förenkla och göra den ena regeln där och den ena regeln där. Det krävs större över- gripande grepp. Ta exempelvis skattelag- stiftningen. Om man har en dubbelbeskatt- ning som slår hårt då måste man ha undan- tagsregler och då blir det krångligt. Om man ska ha en förmögenhetsskatt där man ska uppnå vissa effekter, ja ni vet själva vad som hänt den senaste tiden. Det bästa är att slopa förmögenhetsskatten, slopa dubbelbe- skattningen för de är i sak fel i alla fall. Det är den typen av grepp man måste ta. Men det krävs kanske mer än 25 procent. 
 Holland (s) 
 Min syn stämmer överens med regeringens och de politiska partiernas ambitioner om att vi ska kunna minska de regler som finns. Om det blir 25 procent eller om det som Gross säger blir 38 procent är min- dre viktigt. Viktigt är också att inte ändra på besluten för ofta – oavsett om de är bra eller dåliga. Ett beslut som finns är lättare att leva med än ständiga förändringar. 
 Jag tycker också att det är viktigt att kom- munerna skaffar sig någon form av lucka. Mariestads kommun har infört att det finns ett ställe som man går till. Där tar man hand om alla frågor som berör näringsverk- samheten. Sedan sorteras de bakom den här luckan, byggnadsnämnd, hälsoskydds- nämnd etc. Den som är företagare eller den som vill starta företag kan inte springa runt överallt och veta allting. Därför är sådana åtgärder viktiga. 
 Myndigheter och verk måste också sam- verka – veta vad är målet med verksamhe- ten, så att de kan få alla att förstå och gå åt 
 107 
 SOU 1997:186 
 detta hållet. Jag känner ibland att det kan- ske inte är på det sättet, särskilt inte i kom- munerna. 
 Några dåliga exempel: Om någon skall starta en restaurang, pizzeria eller någonting, så har den fått alla vederbörliga tillstånd av miljö- och byggnadsnämnd. Sedan kanske den vill servera lite vin. Då kommer social- nämnden och ska ge sina utlåtanden över detta. Då kommer man i en konfliktsitua- tion i kommunen, om man i socialnämn- den har bestämt sig för att man ska minska eller förändra sitt alkoholbeteende – hålla igen på vissa områden. Då säger man nej. Då dras det undan en möjlighet för en verk- samhet! Det är i sådana fall det behövs ett ställe att gå in och prata med. Där skall det göras en helhetsbedömning. Det är vad jag tycker att Sims var inne på förut – man kan inte springa runt överallt utan få en helhets- bedömning på ett ställe. Det gagnar före- tagsamheten i framtiden! 
 Ferguson (fp) 
 Låt mig först och främst säga att jag skäms djupt över den politiska hantering som har skett utav avregleringsfrågan. Det är närmast skandal! Detta är en oerhört seg historia. Man har jobbat i 25 år med de här tankarna. Jag tog med mig några böcker som handlar om avreglera mera och vad kostar våra lagar osv. Det är inga nyutkomna böcker. De är från 1981 och  
 -82. 
  Det är  
 15-16 
  år sedan. Det är ett politiskt misslyckande på flera punkter! 
 Jag noterar bara för att ta några färska exempel att det finns direktiv från 1994. Där sägs det att alla utredningar ska göra s.k. PKA, problem- och konsekvensanalyser. Departementen ska göra likadana analyser. Det finns en verksförordning från 1995 där det står att myndigheterna ska göra sådana  
 PKA-analyser. 
  Det står att de ska ha remis- 
 ser innan de fattar sina beslut. Det finns en avregleringsdelegation av 1994. Den finns kvar på papperet. Verksamheten får man använda förstoringsglas för att kunna se nå- gonting av! 
 Jag konstaterar att dagens läge är detta att man följer inte vare sig direktiv eller för- ordning! 
 Miller 
 Delar du den uppfattningen som finns att Sverige är ett fundamentalistiskt regelträngt land när det gäller företagsamhet? 
 Ferguson (fp) 
 Ja, det är klart att resultatet blir detta. Men det är viktigt att veta att vi har vissa instru- ment. De har inte fungerat, de har dragits i långbänk hela tiden. 
 Motioner har lagts i riksdagen bl.a. av undertecknad år ut och år in. De är avslagna på löpande band. 
 Vad som nu behövs det är egentligen det absolut mest grundläggande: Politisk vilja att gå ifrån ord till handling, det är en full- ständig självklarhet! 
 Jag tycker inte det handlar om några pro- centtal eller siffror. Jag ser mera inställning, riktningen! Vi måste ha en kraftfull politisk inriktning på att vi ska avreglera. Jag har en modell som jag ska återkomma till sedan om du eller någon annan är intresserad. 
 Fråga från publiken 
 Småföretagare är ju i en fruktansvärd situa- tion med facket! Om man vägrar att skriva på kollektivavtal kan facket vara domare och utdöma straff. Har ni kontrollerat hur han- teringen i fallet Lopez har va- rit? 
 Vill ni stifta en ny lag på arbetsmarkna- den att fackföreningsrörelsen i Sverige skall följa demokratiska principer – att de frågar 
 108 
 SOU 1997:186 
 sina egna medlemmar om de vill sätta ett företag i blockad. 
 Miller 
 Det här går att reagera ganska snabbt på, Holland. 
 Holland (s) 
 Jag är inte beredd att medverka i de diskus- sioner du drog upp här nu. En orsak till det är att just detta enskilda fallet prövas nu i  
 EG-domstolen. 
  
 Rodriguez (c) 
 Det enskilda fallet behandlar man inte i riks- dagen, man behandlar principfrågor. Frågan som du berör har varit uppe i ett otal tillfäl- len i debatter och motioner osv. Jag tycker du gör en kullerbytta – du kräver vissa reg- leringar hur fackföreningsrörelsen ska jobba. Meningen var väl att vi inte skulle detalj- reglera utan avreglera och ställer man krav på avreglering på ett ställe måste man också ställa krav på andra ställen. 
 Gross (m) 
 Självklart bör KU fundera över hur reger- ingen har hanterat det här fallet, det är ett principiellt fall. Det andra, självklart när man avreglerar på arbetsmarknaden kräver det i och för sig någon ny lag. Det är ju inte som  
 Per-Ola 
  säger ett ingrepp i friheten. Vi har en lag som säger att fackföreningen kan göra den här typen av saker. Det bör man se över och se till att man får balans på arbets- marknaden. 
 Ferguson (fp) 
 Fallet ligger i Europarådets domstol för mänskliga rättigheter. Det är prövat en gång, det blir omprövat nu. Det tycker jag är vär- defullt. Resultatet av detta hoppas jag blir att man stämplar förfarandet som fel. Med 
 andra ord att Lopez vinner – därmed är Sverige skyldigt att genomföra en lagstiftning som stämmer överens med de mänskliga rättigheterna, inkl. för företaga- ren. 
 Fråga från publiken, Perez, ICA 
 Vi har inom ICA kommit till som ett exem- pel på behovet av att enskilda företagare sam- verkar för att man inte klarar sig på egen hand. Vi känner ju alla till att det i våras var ganska mycket ståhej – det gruppundantag i konkurrenslagen som nu finns var på väg att snävas av och det blev en hel del pro- blem. Vi möter mycket förståelse för den här problematiken – varje dag. Den här formen av nätverk behövs för småföretagare – vi har en nyttig verksamhet. Vårt problem är att när man blir tillräckligt stor så att man fak- tiskt utgör ett hot mot andra existerande fö- retagsformer uppstår en rad frågetecken. 
 Synen på nätverk för småföretagare, är den fortfarande positiv? 
 En fråga när det gäller upphandling: Det finns långa rader av exempel på upphand- ling där upphandlingsförordningen gör att kommunen har ett direkt orationellt förfa- rande. Vi är operativa i båda ändar, i stora upphandlingar på livsmedelsområdet har vi ett särskilt företag. Vi får ju många stora uppdrag! Jag ser samtidigt att man inom den ramen av formella skäl inte kan låta lokala handlare, särskilt i glesbygderna, vara leve- rantörer till lokala institutioner. Är det här en handläggningsfråga på kommunnivå? 
 Gross (m) 
 Det finns en konflikt alltid mellan ett in- tresse hos t.ex. ICA att vara starka tillsam- mans, konsumentens intresse att ha bra och billiga varor och andra handlares utanför ICA intresse att konkurrera med ICA. Här finns det ett gränsland som är besvärligt. Det 
 109 
 SOU 1997:186 
 är inget fel med den typen av nätverk – som i grunden kan ge effektivitet också – men det är en väldigt svår fråga att svara på. Det finns ibland en konflikt mellan intressen hos dem som företräder företagssidan och kon- sumentsidan. Man får hantera det på ett vettigt och effektivt sätt, men grunden är att kommuninnevånarna ska ha bra effektiv service. 
 Fråga från publiken, företagare från Umeå 
 Att överklaga ett kommunalt beslut. Ni vet hur det går till i kommunan när man startar näringsverksamhet ibland – då sker det utan kommunalt beslut. Det kan vara att man startar en verksamhet för att stödja privata kommuninnevånare. Det blir mer och mer av det här. Men det går inte att överklaga för det har inte varit något kommunalt be- slut. Det här upptäcks inte. Kan det göras något åt kommunallagen i det här fallet 
 Ferguson (fp) 
 Jag delar den uppfattningen. Lagen borde ändras när det gäller kommunal närings- verksamhet. Den som nu finns borde av- vecklas. Jag är i gott sällskap när jag säger detta –  
 Jones 
  Howard har varit inne på samma sak. 
 Holland (s) 
 Kommunallagen som helhet har ju att skydda mer saker än den direkta närings- verksamheten. I en kommun finns det kom- muninnevånare, en del är företagare, en del är anställda både i kommun och företag. Det här är inga enkla frågor. När en kommun hanterar olika frågor måste både politiker och tjänstemän vara medvetna om vad som är målet med verksamheten. 
 Miller 
 Är det angeläget att ändra lagen? Hur skall 
 man annars åtgärda denna ständiga friktion, upplevelse av orättvisa, krångel, ojämlikt konkurrensförhållande, bristande konkur- rens, dålig effektivitet. 
 Vittne efter vittne återkommer till detta. Lagändring är ett direkt förslag här. 
 Gross (m) 
 Enklare än så. Kommuner ska inte driva af- färsverksamhet. Punkt. 
  
 Rodriguez (c) 
 Jag tror att kommunerna ska satsa på kärnverksamhet, skola, vård, utbildning och omsorgsverksamhet. Sedan har man kom- mit in på näringsverksamhet – inte av ill- vilja utan för att täcka olika behov som fun- nits. Skrämmande exempel finns på mer tveksam verksamhet – i somras uppförde en kommun en glasskiosk för att kunna sys- selsätta en person som är arbetslös. Bredvid på torget fanns det redan en glasskiosk. Nu stängdes den ganska snabbt för att kiosken som kommunen uppförde var ett svartbygge. 
 Fråga från publiken, Tandläkarförbundet 
 Jag har inte hört någonting nämnas tidigare i dag om fria privata vårdgivarna. Sjukgym- naster, psykologer, läkare, tandläkare osv. som lever under ibland faktiskt groteska för- hållanden. 
 Ett enkelt exempel: En sjukgymnast som lever under vårdavtal arbetar någonstans i Norrland. Mannen fick arbete i Uppsala. Hon kunde inte följa med därför att Turner ville inte skriva något nytt vårdavtal med henne. Hon fick antingen vara kvar i Norr- land eller vara arbetslös i Uppsala. 
 Vi har andra sjukgymnaster som lever under vårdavtal där man begränsar antalet vårdtillfällen för resp. sjukgymnast. Vård- tillfällen som Dagmaravtal, men som i vissa kommuner begränsas till hälften av de som 
 110 
 SOU 1997:186 
 man angivit som tak i riksgenomsnittet. Pri- vatläkare som lever under avtal. Äldre pri- vatläkare som inte kan sälja sin praktik trots att de innehåller dyrbar utrustning – därför att ny läkare inte kan få etablera sig. Tand- läkare, som för varje patient måste ange varje åtgärd som gjorts på patienten. När patien- ten är klar skicka in tandvårdsräkning till försäkringskassan för att få den del som sta- ten står för. Folktandvården däremot behö- ver inte precisera patienten och man kan skicka in en räkning till försäkringskassan varje månad, klumpsumma på samtliga pa- tienter under den månaden. Kommunala och landstingsvårdgivare behöver inte betala moms men det måste privata vårdgivare göra. 
 Miller 
 Stort komplex. Om detta är en faktisk be- skrivning av regelsystem inom denna sek- tor. Är det acceptabelt eller ej? 
  
 Rodriguez (c) 
 Du förenklar så mycket. Det finns många komponenter. Jag har levt med vårdfrågor och tandläkarfrågor under min tid som landstingspolitiker och i riksdagen. Det finns säkert mycket som vi kan förändra. 
 Miller 
 Bör ni förändra någonting? 
  
 Rodriguez (c) 
 Ja, självklart, det är mycket som behöver förändras. Jag hoppas att vi inte har slutat förändra i Sverige, för då vore det allvarligt. Vi ska förändra, förbättra. 
 Sedan så är det olika intressegrupper som står mot varandra. Det är sådana situatio- ner vi politiker ställs inför. Många företa- gare och branschorganisationer vill avreglera, minska företagsstöd. Vi får också besök av 
 företagsrepresentanter som vill ha särskilda stöd och särskilda förmåner på olika områ- den. Jag fick en sådan uppvaktning i går. Det är klart ni måste liksom städa framför egen dörr! 
 Jag tycker man kan ta bort stöden ganska långt. Men vissa stöd, då det gäller kompetensutveckling, regionalpolitik osv. är till för att klara vissa olika funktioner. 
 Gross (m) 
 Det är naturligtvis inte acceptabelt, det sva- ret på frågan. Alla vi fyra säger att vi ska av- reglera så mycket som möjligt. Men jag kom- mer tillbaka till det jag sa inledningsvis, det är ju fullkomligt omöjligt att avreglera om den politiska sektorn ska vara så stor som den är i Sverige. Vi kan säga vad vi vill, om vi inte är beredda att minska den offentliga sektorns omfattning i svensk ekonomi kom- mer vi ändå inte kunna avreglera. Vi kan diskutera varje detalj och tycka det är jätte- bra, men här är grundfrågan! Det är också det sätt på vilket det offentliga dominerar vårdsektorn, när det gäller produktionen av vård, som ligger också bakom det problem som redovisades här. 
 Miller 
 Holland, acceptabelt eller måste ändras? 
 Holland (s) 
 Jag håller med om att det finns mycket som måste ändras och mycket har faktiskt också gjorts. När det gäller fria privata vårdgivare så finns det ju ändå utredningar som har lagt fram en del förslag i riksdagen. Samverkans- delegation finns just för dessa områden och deras slutdokument kommer nu strax före jul och jag hoppas på att de kommer fram med sådana förslag som gör att man kan underlätta för småföretagen. 
 111 
 SOU 1997:186 
 Var det någon som ville ha någon form av servicecenter, som kunde ta emot frågor, synpunkter och där man kan få råd. Det tycker jag också är väldigt viktigt att det finns ett sådant. Nutek är ju ett organ som har en startlinje, ett  
 020-nr 
  och de är väldigt mycket besökta för att få olika svar. Vi kan bygga ut den möjligheten och jag tror att den vore bra. 
 Miller 
 Du efterlyser en portalregel som så att säga är övergripande, garanterar jämlik konkur- rens eller konkurrens på lika villkor, någon- ting som står över regelsystemet eller som är fundamentet för regelsystemet. 
 En portalparagraf som säger att detta ska vara hänsynstagandet i all tillämpning ifrån myndighets eller kommuns sida. Är det en idé, en väg? 
 Ferguson (fp) 
 Ja, det är en idé värd att pröva för det är ändå vad det bygger på. Vi ska ha konkur- rens, den ska vara på lika villkor, den ska vara lojal. Detta är i allas intresse, både för näringslivet och för den sociala välfärd som vi behöver. 
 Gross (m) 
 Det vore bra, men det räcker inte. Blotta ägarskapet, att det offentliga äger, skapar en konkurrensfördel. Detta är ett problem i sig själv. Men visst, som en övergångslösning gärna, men det krävs andra åtgärder. 
  
 Rodriguez (c) 
 Det låter vackert, jag betvivlar inte betydel- sen av det men jag tror att vi behöver en lokal kontakt. Där man kan träffa personen öga mot öga. En lots i byråkratin. Att få vända sig till ett ställe. Den tycker jag vi ska utveckla. 
 Gross (m) 
 Vi diskuterar om vi ska ha företagsservice- sluss. Målet måste vara att ha sådant regel- system att vi inte behöver någon företags- servicesluss! 
 Avslutande panel 
 Miller 
 Hurst, ordförande i SEKO,  
 Jones 
  Howard och Reyes. 
 Nu är tanken att dra lite konklusion, dra slutsatser, ange målsättning – vad detta skall leda till. Crawford, du är ju fackordförande, facken är apostroferade under ett antal till- fällen under denna hearing som broms- klossen, regelupphängaren, den som gör li- vet svårt för småföretagen. Vi har fått många sådana exempel. Fackföreningsrörelsen och facket är de som inte vill ha någon avregle- ring. 
 Hurst 
 Det är helt riktigt att i vardagslag är jag ord- förande i SEKO. Men det är oerhört viktigt att understryka att just nu och när jag sitter i Småföretagsdelegationen gör jag det inte som partsrepresentant. Det är inte så att parterna har tillsatt några ledamöter. Detta är oerhört viktigt för vårt sätt att arbeta. Detta är viktigt för vårt sätt att ta oss fram för att kunna lägga förslag som kan leda framåt. Vi har ju hört här inte minst av Ferguson hur länge man har kämpat. Det har inte hänt något. 
 Vi har i delegationen haft förmånen att få göra studiebesök i andra länder. Om det kan vara en tröst för er som tycker hur djävligt vi har det i Sveriges så säger de pre- cis likadant. Till och med i det här guld- landet när det gäller avreglering – Storbri- tannien. De berättade om hur eländigt det blev när de kom med i EU, hur deras byrå- 
 112 
 SOU 1997:186 
 krater satte igång att utöka regelverket som de dessförinnan varit förhindrade. Vi har i grunden ungefär samma bekymmer att ta ställning till. 
 Vårt uppdrag är ju inte bara avreglera i Småföretagsdelegationen. Vårt uppdrag är att försöka skapa ett klimat där vi ökar till- växten, ökar sysselsättningen. Vi ska skapa goda förutsättningar för svenskt näringsliv 
 – inte minst småföretag, för där ser man den potentiella tillväxtmöjligheten. Jag tror att minst lika viktigt som att angripa de nuva- rande systemen – vilket man inte ska un- derlåta – är att hitta system där vi inte tillå- ter oss att hålla på som vi har gjort. Göra hyggliga effektivitetskalkyler av de regelverk som trots allt behövs i ett samhälle som vårt. Där har vi mest att göra egentligen. 
 När det gäller arbetsmarknadslagstift- ningen har den ju blivit föremål för en stor politisk konfrontation. Jag tror personligen inte att den typen av frågor löses i konfron- tation – de måste lösas i en dialog. Jag tycker mig trots allt se på arbetsmarknaden i dag att vi har ett något bättre klimat därvidlag än vi haft för några år sedan. 
 Miller 
 Ska man tolka dig så att du kan se en möj- lighet att de bestämmelser som krånglar till, t.ex. att undanta ett par personer i de min- dre företagen från LAS vid uppsägning. Det här kommer att åstadkommas? 
 Hurst 
 I princip åstadkommer man det redan i dag med nuvarande lagstiftning i regel. Om man går ned ifrån branschnivå till företagsnivå. Egentligen är det ju sällsynt att vi har stora konfrontationer emellan löntagarnas orga- nisationer och arbetsgivarna. Båda har ju att se till att göra praktiska lösningar så företa- gen fungerar. Bekymret är ju att när vi ska- 
 par regelverk måste de vara generella och skapa det skydd som krävs för den svagaste parten på arbetsmarknaden – löntagaren. Det är den problematiken vi brottas med när det gäller arbetsmarknadslagstiftning. 
 Miller 
 Norman jag måste fråga dig, du sitter i Småföretagsdelegationen som har gått ut som en riddare med spjutet fällt ska ni för- söka få bort åtminstone 25 procent av reg- lerna. De allra dummaste och mest hin- drande och besvärligaste reglerna. 
 Du får nu höra att det finns riddare före dig som har varit igång i jobbet. I princip eller övergripande har väldigt lite skett på 17 år! Det är snarare kanske en tendens till ökad reglering.  
 Jones 
  Howard avreglerade en del också på sin tid, kan vi väl bara paren- tetiskt nämna. Penningmarknad och taxi. 
 Är det ett meningslöst jobb att försöka, är regleringsambitionerna så mycket star- kare? 
 Cooke 
 När jag kom med i den här delegationen tänkte jag, jag måste få reda på vad som har hänt förut. Jag fick höra den ena historien efter den andra. Först blev jag väldigt mod- fälld och tänkte det är ingen idé, allt det här har gjorts. Jag tänkte också att Småföretags- delegationen är onödig. Alla problem är re- dan kartlagda och alla lösningar finns, vad ska vi göra? 
 Men på grund av hur delegationen är sammansatt med bl.a. Crawford, med Chambers från Riksskatteverket, med ett social- demokratiskt kommunalråd som ordfö- rande, med småföretagare osv. så tror jag att vi har en möjlighet att göra någonting ingen annan har gjort förut. Det måste jag hop- pas på, det måste jag tro på. 
 En sak som jag har upptäckt under 
  
 8  
 17-1681 
  
 113 
  
 SOU 1997:186 
 loppets gång, som jag tror är fundamentalt och som man inte riktigt berört här – man måste ändra attityden mot småföretagare i Sverige. Att vi har det regelverket vi har, att regelverket tolkas som det görs, att man har de här arbetsmarknadslagarna, det beror ju på att man utgår ifrån att de flesta småföre- tagare är kriminella till naturen – man måste hålla dem i schack. Och så är det inte! De flesta småföretagare är hederliga. Skriver man regelverk och kollektivavtal utifrån det 
 – då blir de inte onödigt krångliga, de blir begripliga. Jag tror att delegationen i det avseendet åstadkommer en hel del också. Jag tror faktiskt vi får fram det här meddelan- det också. 
 Miller 
 Ska vi fråga  
 Jones 
  Howard. Du pekade själv ut tre viktiga problemområden, arbetsmark- naden, skattedelen och relation offentlig sek- tor – företag. Du har också varit med rätt länge, avreglerat en del, tillfört en del regle- ringar på annat säkerligen. Kan du iaktta en starkare, en mer påtaglig, påträngande poli- tisk ambition att åstadkomma förändringar, förenklingar i den riktning som du själv pe- kade på behov av. Är det annorlunda nu el- ler är det som förr? 
  
 Jones 
  Feldt 
 Nej, det är definitivt annorlunda nu. Det är faktiskt realpolitik som gäller – med 500 000 arbetslösa. Den situationen har vi inte varit i. Det är det som gör att alla verksamma politiker måste tala om att det ska skapas jobb, dessutom vet vi att de jobben måste skapas i det privata näringslivet. Den situa- tionen har vi inte haft förut. Detta är den verkliga pådrivande kraften som gör att den här delegationen jämfört med tidigare kom- mittéer och utredningar kommer att ha helt 
 andra förutsättningar att få våra politiska förtroendevalda att lyssna. Eller hur Miller? 
 Miller 
 Du är optimistisk att det är på gång, det kommer, det måste komma, det kan inte hindras, det bryter fram som en flodvåg, vårflod! 
  
 Jones 
  Davis dig nu. Åtminstone en porlande bäck. Det yttre trycket är annorlunda än tidigare. Man har insett att den offentliga sektorns förmåga att skapa sysselsättning och suga upp folk är begränsad. Låt mig bara göra en kommentar. 
 En iakttagelse som är intressant här un- der morgonen är att såpass många tog upp frågan om den offentliga sektorns agerande på marknaden som upphandlare och som konkurrent. Där tycker jag att det är oer- hört viktigt för alla aktiva inom det poli- tiska området att försöka förstå vad företa- garna talar om. De som är ansvariga för ar- betsmarknadspolitiken måste inse att den är på väg att bygga upp ett nytt subventions- och regleringssystem för att rädda folk bort ifrån arbetslöshetskön. Det värsta som kunde hända det vore att kommunerna blev hu- vudansvariga för arbetsmarknadspolitiken, fick möjlighet att använda alla dess sub- ventionerings- och regleringsinstrument. Det går fortfarande att stoppa en del saker som skulle skapa större problem. 
 Gross och jag råkar då och då ha gemensam uppfattning. Jag tycker faktiskt att det borde rensas ut väldigt mycket i kom- munernas näringsverksamhet. Detta också av ett demokratiskt skäl, för kommunal- politikerna klarar inte att hantera det här. De kan inte ta ansvaret för det inför sina väljare. Där marknaden styr går det inte att säga, det gick åt helsicke, men väljarna kan 
 114 
 inte utkräva något ansvar. Det är både ett demokratiskt och ett ekonomiskt problem, vilket jag har framhållit för Kommun- förbundet. 
 Miller 
 Crawford, du får din allra sista chans att ge oss ett budskap eller ge omvärlden ett bud- skap. Du pekade på att, man kan åstad- komma någonting även på arbetsmarknads- området. 
 Hurst 
 Bekymret är att när vi har försökt att ge oss på det så har det gått till politisk konfronta- tion. Jag tror att efter de kraftmätningar som nu har varit så sent som något år tillbaka i tiden så är det någon typ av andra lösningar som vill till för att vi ska kunna rucka på det regelverket – om det är för statiskt för att kunna tillfredsställa arbetsmarknaden. Jag tror att den här typen av avtal som nu är träffat, t.ex. på industrins område, ska kunna öppna upp läget. Det vore ju naturligtvis alltför djärvt att säga att vi skulle behöva ett nytt Saltsjöbadsavtal. 
 Det tror jag inte vi skapar med huvud- organisationernas hjälp utan – vi kommer att skapa flera små Saltsjöbadsavtal, de dis- kussionerna förs nu mellan branschorgani- sationer både på den fackliga sidan och på arbetsgivarsidan i princip över hela linjen. Jag ser förutsättningar att bända upp ett styvt regelverk. Avslutningsvis skulle jag vilja po- ängtera vad jag sade tidigare att Sverige be- höver ett gott näringsliv för alla lever ju på det. 
 Den offentliga sektorns expansion är ju stängd, de stora företagen behöver inte fler utan färre anställda och vi har överskott på arbetskraft. Vi måste skapa förutsättningar för sysselsättning någon annanstans. Små- företagsamheten är ju då för vårt vidkom- 
 SOU 1997:186 
 mande en ganska förbisedd sektor. Vi har här ett allmänt bekymmer som vi ibland glömmer bort när vi diskuterar småföretag 
 – vi måste skapa tillväxtföretag. Det är vi särdeles dåliga på i Sverige! 
 Miller 
 Alldeles strax. James som är ord- förande i Småföretagsdelegationen. Han har några ord till er att förmedla avslutningsvis. 
 Hearingen avslutas 
 James 
 Då vill jag från delegationens sida framföra ett tack för engagemanget och uppslut- ningen för dagen. Avreglering, förenkling och frågor kring regelverket är ett av dele- gationens arbetsområden. Vi jobbar också med andra viktiga frågor: 
  
 – 
  
 kompetensutvecklingsfrågor i småföretag, 
  
 – 
  
 kapitalförsörjningsfrågor, inte bara risk kapitalfrågor, 
  
 – 
  
 social ekonomi, eller kanske rättare, fö- retag i samverkan, 
  
 – 
  
 tillgängligheten, att hitta ett sätt för före- 
  
 tagen att faktiskt hitta i regelverket. 
 Vi har också från delegationens sida öppnat för fortsatta signaler och synpunkter. Följ den hemsida som delegationen har. För för- sta gången i sitt liv figurerar  
 Jones 
  Howard på Internet, eftersom vi har lagt in hans an- förande i dag på Internet, samtidigt som han pratat. 
 Tack till Garcia och alla olika som age- rat. Vi ser med stor tillförsikt att uppslut- ningen under dagen är ett rejält stöd för oss i vårt arbete att presentera förslag till reger- ingen inom detta område. 
 Tack för i dag. 
 Miller 
 Tack! 
 115 
 SOU 1997:186 
 Deltagare 
 (153 personer exkl. journalister) 
  
 Medverkande 
  
 Moore  
 Per-Ola 
  
 Riksdagen (c) 
  
 Murray 
  
 SEKO, Småföretagsdelegationen 
  
 Howard  
 Jones 
  
 Riksbanksfullmäktige 
  
 Barrera 
  
 Keyline Städ och Konsult AB, Småföretagsdelegationen 
  
 Göransson Myers 
  
 Konkurrensverket 
  
 Conley 
  
 Riksdagen (fp) 
  
 Hubendick Sims 
  
 Källskär Konsult AB, Småföretagsdelegationen 
  
 Velez  
 Perry 
  
 Patent- och registreringsverket 
  
 Johansson Gregory 
  
 Riksdagen (s) 
  
 Lundgren Bo 
  
 Riksdagen (m) 
  
 Nyström Moore 
  
 NN-Bolagen 
  
 Marquez 
  
 CHP-Media 
  AB 
  
 Hoover 
  
 Närings- och handelsdepartementet 
  
 Chavez 
  
 Arbetarskyddsstyrelsen 
  
 Departement och myndigheter 
  
 Jackson 
  
 Arbetsmarknadsdepartementet 
  
 Svanberg Diaz 
  
 Finansdepartementet 
  
 Grip Gerd 
  
 Inrikesdepartementet 
  
 Smeds Per 
  
 ALMI Företagspartner 
  
 Fox 
  
 Arbetarskyddsstyrelsen 
  
 Mathis  
 Gutierrez 
  
 Arbetsmarknadsstyrelsen 
  
 Weeks 
  
 Bokföringsnämnden 
  
 Mitchell 
  
 Exportrådet 
  
 Backlund Horton 
  
 Glesbygdsverket 
  
 Brown 
  
 Eriksson Gustaf 
  
 Kemikalieinspektionen 
  
 Fisher  
 Per-Arne 
  
 Konkurrensverket 
  
 Johansson Castro 
  
 Konsumentverket 
  
 Miller Michael 
  
 NUTEK 
  
 Dahlqvist Mann 
  
 NUTEK 
  
 Preston 
  
 NUTEK 
  
 Grönkvist Mora 
  
 NUTEK 
  
 Josefsson Sharp 
  
 NUTEK 
  
 Miller 
  
 NUTEK 
  
 Lönn Smith 
  
 NUTEK 
  
 Ball Salazar 
  
 NUTEK 
  
 Moore 
  
 NUTEK 
  
 Holmstrand Per 
  
 Patent- och registreringsverket 
  
 116 
 SOU 1997:186 
  
 Jennings 
  
 Riksrevisionsverket 
  
 Bailey 
  
 Sprängämnesinspektionen 
  
 Douglas 
  
 Sprängämnesinspektionen 
  
 Gonzalez 
  
 Statens Strålskyddsinstitut 
  
 Lowe 
  
 Statistiska Centralbyrån 
  
 Schaefer 
  
 Uppsala universitet 
  
 Riksdagen och politiska partier 
  
 Sheppard 
  
 (c) 
  
 Biörsmark  
 Smith 
  
 (fp) 
  
 Ericson Dag 
  
 (s) 
  
 Fransson Mitchell 
  
 (s) 
  
 Gilmore  
 Smith 
  
 (fp) 
  
 Halvarsson Miller 
  
 (fp) 
  
 Schwartz 
  
 (mp) 
  
 Norinder Villegas 
  
 (m) 
  
 Welander Hans 
  
 (v) 
  
 Holmes Callahan 
  
 (kd) 
  
 Fackförbund 
  
 Cruz 
  
 Arkitektförbundet 
  
 Lundberg Sutton. Sjukgymnasters Riksförbund 
  
 Martin 
  
 LO 
  
 Williams 
  
 SEKO 
  
 King 
  
 SIF 
  
 Nyström Myers 
  
 SIF 
  
 Göransson Bo 
  
 SKTF 
  
 Harris 
  
 SKTF 
  
 Jingåker Wheeler 
  
 Sv. Bleck- och Plåtslagareförbundet 
  
 Ljung Sven 
  
 Sv. Byggnadsarbetareförbundet 
  
 Nyberg Dan 
  
 Svenska Transportarbetareförbundet 
  
 Johansson Vasquez 
  
 Sveriges Psykologförbund 
  
 Magnusson Salas 
  
 Sveriges Tandläkarförbund 
  
 Företagens organisationer m.fl. 
  
 Payne 
  
 Byggentreprenörerna 
  
 Brydolf-Berg 
  Daniels 
  
 FUD Service AB 
  
 Kim 
  
 FUD Service AB 
  
 Linderoth Ulf 
  
 FUD Service AB 
  
 Watson 
  
 FUD Service AB 
  
 Skulason Gustaf 
  
 Företagareförbundet Företagsforum 
  
 Noble 
  
 Företagarna 
  
 Smith 
  
 Företagarna 
  
 117 
 SOU 1997:186 
  
 Moore 
  
 Företagarna 
  
 Sjödahl Einar 
  
 Företagarna 
  
 Carter 
  
 Företagarna i Eskilstuna 
  
 Mattsson Thomas 
  
 Företagarna i Eskilstuna 
  
 Andersson Caldwell 
  
 Företagarna i Katrineholm 
  
 Göransson Williams 
  
 Företagarna i Katrineholm 
  
 Hull  
 Clas-Erik 
  
 Företagarna i Katrineholm 
  
 Lucas 
  
 Företagarna i Katrineholm 
  
 Stoltz Flores 
  
 Företagarna i Katrineholm 
  
 Edwall Mora 
  
 Företagarnas Riksorganisation 
  
 Phillips 
  
 Företagarnas Riksorganisation 
  
 Marsh 
  
 Företagarnas Riksorganisation 
  
 Smith 
  
 Företagarnas Riksorganisation 
  
 Macias 
  
 Företagarnas Riksorganisation 
  
 Ganning Chavez 
  
 Företagarnas Riksorg. Eskilstuna 
  
 Noble Myers 
  
 Företagarnas Riksorg. Södermanland 
  
 Sörhed Woods 
  
 Företagarnas Riksorg. Vaxholm 
  
 Lee 
  
 ICA 
  
 Lundberg Perez 
  
 ICA 
  
 Moore 
  
 ICA 
  
 Miller Flores 
  
 Industriförbundet 
  
 Santos 
  
 Industriförbundet 
  
 Carney 
  
 Industriförbundet 
  
 Wallgren Mcdonald 
  
 Industriförbundet 
  
 Hall 
  
 Keyline AB 
  
 Williams 
  
 Patterson Konsultbyrå AB 
  
 Sjöholm Bengt 
  
 Lantbrukarnas Riksförbund 
  
 Bell 
  
 Lindebergs Företagarråd 
  
 Ahlman Lowery 
  
 MabiCare Vårdpoolen AB 
  
 Huber 
  
 MabiCare Vårdpoolen AB 
  
 Björk Hinton 
  
 Målaremästarnas Riksförening 
  
 Ramos 
  
 Målaremästarnas Riksförening 
  
 Lindholm Heléne 
  
 Målaremästarnas Riksförening 
  
 NN 
  
 Målaremästarnas Riksförening 
  
 Vance 
  
 Plast- och Kemibranscherna 
  
 Montoya 
  
 Plast- och Kemibranscherna 
  
 Coleman 
  
 Plåtslageriernas Riksförbund 
  
 Mcmahon 
  
 Plåtslageriernas Riksförbund 
  
 Gray 
  
 Polarn  Pyret AB 
  
 Carlsson Bo 
  
 SAF 
  
 Ehring Barron 
  
 SAF 
  
 Garcia Laila 
  
 SAF 
  
 Hale 
  
 SAF 
  
 118 
 SOU 1997:186 
  
 Hellman Garcia 
  
 SAF 
  
 Marshall 
  
 SAF 
  
 Lindberg Ulf 
  
 SAF 
  
 Murray 
  
 SAF 
  
 Walton 
  
 SAF 
  
 Hebert 
  
 Briggs 
  
 Macias 
  
 SME Industriförbundet 
  
 Smeds Brown 
  
 Smeds Trading AB 
  
 Lagersten Ruiz 
  
 Sv. Trähusfabrikers Riksförbund 
  
 Eriksson Allan 
  
 Svensk Handel 
  
 Gutierrez 
  
 Svensk Handel 
  
 Patel Mcdonald 
  
 Svensk Industriförening 
  
 Moore  
 Per-Åke 
  
 Sveriges Fastighetsägareförbund 
  
 Berggren Turner 
  
 Sveriges Frisörföretagare 
  
 Bauer 
  
 Sveriges Hantverks- och småföretag 
  
 Krylander Hans 
  
 Sv. Möbelindustriförbund 
  
 Fritz 
  
 Södertälje Industriservice AB, Cole 
  
 Säfström Rodriguez 
  
 Södertälje Industriservice AB, Cole 
  
 Thompson 
  
 Tjänsteförbundet 
  
 Riley 
  
 Österåkersföretagarna 
  
 Småföretagsdelegationen 
  
 Johansson Miller 
  
 Ordförande 
  
 Evans 
  
 Ledamot 
  
 Krylborn Wheeler 
  
 Ledamot 
  
 Clark 
  
 Ledamot 
  
 Ytterström Gregory 
  
 Ledamot 
  
 Novak 
  
 Ledamot 
  
 Sandström Garcia 
  
 Expert 
  
 Soto 
  
 Cisneros 
  
 Stewart 
  
 Expert 
  
 Zimmerman 
  
 Huvudsekreterare 
  
 Sjögren Mcdonald 
  
 Sekreterare 
  
 Hammarström Anderson 
  
 Bitr. sekreterare 
  
 Hale 
  
 Assistent 
  
 Adaktusson Brown 
  
 Adak  Co Information AB 
  
 Ahlbaum Hooper 
  
 Projektanställd 
  
 Andersson Hooper 
  
 Projektanställd 
  
 119 
 SOU 1997:186 
 120 
 SOU 1997:186 
 Småföretagsdelegationen 
 Ordförande 
 Kommunalrådet James Karlskrona kommun 
 Ledamöter 
  
 Verkst. direktören 
  
 Sheppard 
  
 REGAB Reglerarmatur AB 
  
 Bankdirektören 
  
 Dean 
  
 AB Industrikredit 
  
 Förbundsordföranden 
  
 Hurst 
  
 SEKO 
  
 Personalchefen 
  
 Reyes 
  
 Keyline Städ och Konsult AB 
  
 Direktören 
  
 Walters 
  
 NUTEK 
  
 Direktören 
  
 Barron 
  
 Källskär Konsult AB 
  
 Verkst. direktören 
  
 Harrington 
  
 Kooperativa Institutet 
  
 Direktören 
  
 Bowers 
  
 Industriförbundet 
  
 Verkst. direktören 
  
 Cortez 
  
 Tjänsteförbundet 
  
 Generaldirektören 
  
 Chambers 
  
 Riksskatteverket 
  
 Tekn.dr 
  
 Woodard 
  
 Hudson 
  
 Köpmannen 
  
 Smith 
  
 ICA Ånge 
  
 Experter 
  
 Departementssekreteraren 
  
 Tucker 
  
 Närings- och handelsdepartementet 
  
 Departementsrådet 
  
 Lam 
  
 Närings- och handelsdepartementet 
  
 Departementssekreteraren 
  
 Walker 
  
 Närings- och handelsdepartementet 
  
 Departementsrådet 
  
 Hayden 
  
 Närings- och handelsdepartementet 
  
 Sekretariat 
  
 Huvudsekreterare 
  
 Meyers 
  
 Småföretagsdelegationen 
  
 Bitr. sekreterare 
  
 Snyder 
  
 Småföretagsdelegationen 
  
 Sekreterare 
  
 Sanchez 
  
 Småföretagsdelegationen 
  
 Sekreterare 
  
 Farrell 
  
 Småföretagsdelegationen 
  
 Assistent 
  
 Owens 
  
 Småföretagsdelegationen 
  
 121